ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 213, 2017-03-06 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ח' באדר תשע"ז, 6 במרס 2017, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 15), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (תיקון מס' 19) (ראיות חסויות וערעור על החלטות ביניים), התשע"ז–2017; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 62) (חממות טכנולוגיות וחברות הזנק), התשע"ז–2017; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 114), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2945/20 וכלה בהצעת חוק פ/3990/20 – הצעת חוק שיפוט בתי-דין דתיים (בוררות), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי סכומים שהוצאו לצורך טיפול בילד), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק גוש-עציון, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת יהודה גליק; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מימון המתה מרצון במדינת חוץ), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל, עפר שלח וקארין אלהרר; הצעת חוק מועצות התלמידים והנוער, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון, יוליה מלינובסקי, אלעזר שטרן, יוסי יונה, נורית קורן, מאיר כהן, ענת ברקו, מרב מיכאלי, עמיר פרץ וזהבה גלאון; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – חוברת זכויות), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – ביטוח הלוואה לדיור במקרה אבטלה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס לגמלאים על תשלומי פנסיה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון הסכום הבסיסי לפי שכר המינימום לעניין קצבת שירותים מיוחדים), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – בקשה לעריכת שומת השבחה לצורך הערכת כדאיות עסקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי, בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, ישראל אייכלר, יואב בן צור, יעקב אשר, יגאל גואטה, יהודה גליק, מסעוד גנאים, איתן ברושי, אברהם נגוסה, טלב אבו עראר, יצחק וקנין, עודד פורר, מנחם אליעזר מוזס וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת גביית עמלה בעסקת מכר מרחוק שעניינה רכישת כרטיס למופע), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל ותמר זנדברג; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – הגדלת מלאי הדירות בדיור הציבורי), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – דיווח על המתת כלבים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, יעל גרמן, יעל כהן-פארן, שרן השכל ודב חנין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל אי-אמת בפרסום), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (מועצות דתיות – בחירות), התשע"ז–2017, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי ומירב בן ארי; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – שלילת תקצוב ממוסד תורני שהעומד בראשו מסית נגד שירות ביטחון או שירות לאומי-אזרחי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק שכר שווה לעובדת ולעובד (תיקון – עובד עצמאי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת טלי פלוסקוב, מרב מיכאלי, עאידה תומא סלימאן, איילת נחמיאס ורבין ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק להנצחת מורשת גוש-קטיף וצפון השומרון (תיקון – הגדרת מוסד להשכלה גבוהה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, מכלוף מיקי זוהר, דוד אמסלם, רועי פולקמן, אורי מקלב, מיכאל מלכיאלי, עודד פורר, דוד ביטן, מרדכי יוגב, יהודה גליק, יצחק וקנין, נאוה בוקר, יגאל גואטה, אברהם נגוסה, ניסן סלומינסקי, שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, מנחם אליעזר מוזס ושרן השכל; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס לתושב ישראל לראשונה ולתושב חוזר), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת ענת ברקו, איציק שמולי, רחל עזריה, יעקב מרגי, נורית קורן, מאיר כהן, איל בן ראובן, איתן ברושי, מרדכי יוגב, דוד ביטן, מיקי לוי, אילן גילאון, אברהם נגוסה, יחיאל חיליק בר, מכלוף מיקי זוהר, אמיר אוחנה, טלי פלוסקוב, אכרם חסון, מירב בן ארי ויוסי יונה; הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (ביטול הפקודה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות מין במשפחה), התשע"ז–2017, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – תנאי סף להשתתפות במכרז), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – ביטול הצבת חיילים בשירות חובה ביחידות אחרות של משטרת ישראל ובשירות בתי הסוהר),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק העיסוק באופטומטריה (תיקון – חובת מסירת תוצאות בדיקת ראייה ומרשם), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הדרכים (שילוט) (תיקון – ביטול היתר לעניין נתיבי איילון), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת נורית קורן, דב חנין, איתן כבל, דוד ביטן, יעל גרמן, חמד עמאר, אכרם חסון ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – מאגר בודקים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, יואב קיש, רוברט אילטוב, עמיר פרץ, מירב בן ארי, משה גפני, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי, דוד ביטן, יוליה מלינובסקי, קארין אלהרר, אילן גילאון, עבדאללה אבו מערוף, נורית קורן, יואב בן צור, אברהם נגוסה, מנחם אליעזר מוזס, יהודה גליק, יצחק וקנין, ישראל אייכלר, מכלוף מיקי זוהר, מיכאל מלכיאלי, אורי מקלב, אבי דיכטר, ענת ברקו, ג'מאל זחאלקה, עודד פורר, טלי פלוסקוב, רויטל סויד, אורלי לוי אבקסיס, יחיאל חיליק בר, יעקב פרי, מאיר כהן, יואל רזבוזוב, תמר זנדברג, מיכל רוזין, אלעזר שטרן, מיקי לוי, עליזה לביא, איל בן ראובן, מיכל בירן, נחמן שי, סתיו שפיר, יעל כהן-פארן, מיקי רוזנטל, עמר בר-לב, יעל גרמן, אוסאמה סעדי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, חנין זועבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, איתן כבל, מרב מיכאלי, איתן ברושי, זהבה גלאון, איימן עודה, זוהיר בהלול, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, יצחק הרצוג, אראל מרגלית, יואל חסון, עיסאווי פריג', מסעוד גנאים, יגאל גואטה, יעקב אשר ומנואל טרכטנברג; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הקלה בתנאי סף למפעל קטן) (הוראת שעה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עודד פורר ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – כשירות לכהונה של נבחר ציבור, חבר הממשלה או סגן שר), מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק חסימת גישה לקווי טלפון המשמשים לפרסום ומסירת מידע בדבר זנות,

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – דיון במעמד צד אחד באלימות נפשית), התשע"ז–2017, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי, מירב בן ארי ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 3 והוראת שעה לכנסת ה-20) (תיקון – ביטול הוראת שעה להגבלת גודל הממשלה בכנסת העשרים), מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עפר שלח, חיים ילין, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, עליזה לביא, מיקי לוי ואלעזר שטרן; הצעת חוק רשות שדות התעופה (תיקון – התחשבות במחיר הסופי לצרכן בבחירת ספקים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, יחיאל חיליק בר, איל בן ראובן, תמר זנדברג, אורלי לוי אבקסיס, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איציק שמולי ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – התחשבות במחיר הסופי לצרכן בבחירת מפעיל לחניונים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, יחיאל חיליק בר, איל בן ראובן, תמר זנדברג, אורלי לוי אבקסיס, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איציק שמולי ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק העונשין (תיקון – הפצת מידע על נפגעים מזירות אסון), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק החולה הנוטה למות (תיקון – מוות במרשם רופא), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – ביטול משרת שר בלי תיק), מאת חברי הכנסת יאיר לפיד, יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עפר שלח, חיים ילין, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, עליזה לביא, מיקי לוי ואלעזר שטרן; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה על רקע מעמד חברתי-כלכלי), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק חג החגים, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול, יעקב מרגי, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, רויטל סויד,

ירדנה מלר-הורוביץ: אלעזר שטרן, יהודה גליק, מרב מיכאלי, מאיר כהן, איתן ברושי, חיים ילין, איציק שמולי, טלי פלוסקוב, אלי אלאלוף, יעל גרמן, עיסאווי פריג', אכרם חסון, מירב בן ארי, יפעת שאשא ביטון, איילת נחמיאס ורבין, מיכל בירן, איתן כבל, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, יואל חסון, מיקי לוי, מיכל רוזין, נחמן שי ואראל מרגלית; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – סיוע ליוצאים בשאלה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון – אישור העסקה למי שסיים התמחות בהוראה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, יעקב מרגי, איל בן ראובן, יעקב אשר, יואב בן צור, יצחק וקנין, נאוה בוקר, איציק שמולי, אלעזר שטרן, זוהיר בהלול, יפעת שאשא ביטון, אורן אסף חזן, יהודה גליק, יחיאל חיליק בר, אברהם נגוסה, נורית קורן, מיקי לוי, נחמן שי, איתן כבל, יעל גרמן, ניסן סלומינסקי, מנואל טרכטנברג ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת לידה והורות בתשלום), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, עבדאללה אבו מערוף, איציק שמולי, איל בן ראובן, יעל גרמן ורויטל סויד; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת לידה והורות בתשלום), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים במקום העבודה), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות בבחירות של מכחיש שואה), מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון מעבר חצייה בקרבת בית-ספר), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יחיאל חיליק בר, דוד ביטן, יואב קיש, איציק שמולי, מנואל טרכטנברג, זוהיר בהלול, יואל חסון, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, יוליה מלינובסקי, אמיר אוחנה, יהודה גליק, יוסף ג'בארין, עפר שלח, יעקב פרי, מאיר כהן, איתן כבל, יעל גרמן, עודד פורר, מרדכי יוגב,

ירדנה מלר-הורוביץ: יפעת שאשא ביטון, שרן השכל, אכרם חסון, מיכאל מלכיאלי, מיקי רוזנטל, נחמן שי, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, יגאל גואטה, יעקב אשר, אורי מקלב, טלי פלוסקוב, אלעזר שטרן, עליזה לביא, מיקי לוי, מיכל בירן, ניסן סלומינסקי, רועי פולקמן, ג'מאל זחאלקה, עמר בר-לב, מכלוף מיקי זוהר, ענת ברקו, אברהם נגוסה, נורית קורן, מרב מיכאלי ועמיר פרץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים מס' 2 להצעת חוק הסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 10), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: דוח המבקר המעיד על היעדר אסטרטגיה של ממשלת ישראל;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: אי-לקיחת אחריות של ראש הממשלה על כשלי "צוק איתן" וחוסר המוכנות לתיקון והפקת לקחים;

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום אנחנו מתחילים מהצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: סדרת ההצעות, כולן עוסקות בנושא של דוח המבקר.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה בהן מטעם המחנה הציוני: דוח המבקר המעיד על היעדר אסטרטגיה של ממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: על כל ארבע ההצעות ישיב במשולב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, שנתיים וחצי לאחר מבצע "צוק איתן", נמצא המקור לרוב רובם של הכשלים במערכה: מבקר המדינה.

איל בן ראובן: הוא וצוותו הם הבעיה.

איל בן ראובן: ומי איתר את המקור?

איל בן ראובן: לא אחר מאשר מר ביטחון, ראש הממשלה בנימין נתניהו.

איל בן ראובן: כמה מאכזב וכמה עצוב לראות ראש ממשלה, שאמור להוות דוגמה אישית לשרים, לחברי הכנסת, לעם, דוגמה בקבלה וניתוח של כשלים והתוויית דרך לתיקונם, וראש הממשלה עושה את ההפך – מתקפה על המבקר, ואמירה: אני מגבה את צה"ל ומפקדיו, לעומת המבקר, שפוגע בהם.

איל בן ראובן: כמה עלוב, כמה חסר טעם וכמה לא ראוי.

איל בן ראובן: כן, חברי לכנסת, ראוי ללמוד מצה"ל, מהרמטכ"ל, לקבל את הדוח, לוודא מה תיקנו ומה ראוי לתיקון.

איל בן ראובן: שמענו את דוח צה"ל של האלוף יוסי בכר, נוקב וראוי.

איל בן ראובן: ואני אומר כבר כאן, מהיכרותי את החומר: צה"ל למד, עשה, תיקן וראוי בהחלט להערכה על כך.

איל בן ראובן: יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, הטיעון של שנתיים וחצי שקט בעוטף-עזה הוא חשוב, הוא נכון, הוא רק לא מאוד רלוונטי לשאלה אם התכוננו נכון, אם ניהלנו את המערכה נכון, הן בהיבט הצבאי והן בהיבט המדיני.

איל בן ראובן: לצערי, גם ראש הממשלה ב-2006, במלחמת לבנון השנייה, טוען לכמעט 11 שנים של שקט.

איל בן ראובן: ומכאן, לכאורה, הכול היה בסדר, ולא כך.

איל בן ראובן: גם את מלחמת יום הכיפורים למדתי ולומדים בארצות-הברית כניצחון אדיר ממצב הפתיחה, ותוצאותיה של המלחמה – שלום.

איל בן ראובן: האם הכול בה פעל כשורה בדרג המדיני?

איל בן ראובן: בדרג הצבאי?

איל בן ראובן: התחקור והבחינה בדיעבד – איכותם בהיותם בדיעבד, והם מאפשרים בחינה ולימוד היכן טעינו ומה ראוי לתיקון במערכה הבאה, וזאת בתנאי שמוכנים ורוצים ללמוד ולתקן.

איל בן ראובן: בעיני זו אחת מחובותיה של מנהיגות ראויה.

איל בן ראובן: כן, עצוב לראות שוב, ב"צוק איתן", חשיבה אסטרטגית לקויה משולחן הדרג המדיני.

איל בן ראובן: אין חשיבה עמוקה על דרך מניעת המערכה, אין התייחסות למצב ההומניטרי בעזה כמרכיב מוביל בדרך לפיצוץ.

איל בן ראובן: ובהערת ביניים חשובה: מאוד רלוונטי גם להיום.

איל בן ראובן: ההכוונה האסטרטגית משולחן ראש הממשלה והקבינט איננה מכווינה כראוי את ההתכוננות של הצבא למערכה.

איל בן ראובן: אין יעדים בהירים מה רוצים להשיג במערכה, וכשמגיעים לשם עם פרוץ המערכה, בעצם זורקים לסל את התוכניות המבצעיות של צה"ל שהתכוננו להן, שתרגלו, והולכים למערכה, למנהרות ההתקפיות, שצה"ל לא מוכן להן.

איל בן ראובן: בנושא זה צה"ל בהחלט לוקה, וצה"ל מציג זאת כנושא ללימוד ותיקון.

איל בן ראובן: ובהקשר של הדרג המדיני והקשר עם צה"ל – ביקרנו לאחרונה בתרגיל מטכ"לי.

איל בן ראובן: שאלתי בתרגיל: מי הדרג המדיני המתורגל יחד עם צה"ל?

איל בן ראובן: והתשובה שקיבלתי: האלוף סמי תורג'מן, מנהל התרגיל.

איל בן ראובן: קצין מצוין, אבל הוא איננו דרג מדיני.

איל בן ראובן: לא לומדים, לא מתקדמים.

איל בן ראובן: חבל.

איל בן ראובן: ומכאן לכמה מילים בנושא הקבינט.

איל בן ראובן: ראשית, הקבינט הוא כלי עבודה באחריותו המלאה של ראש הממשלה.

איל בן ראובן: לראש הממשלה אחריות מלאה על מה שמוצג בו, על דרכי עבודתו ועל תוצאות הדיונים שבו.

איל בן ראובן: המל"ל הוא האמצעי להפעלת הקבינט, מסדר-היום ועד לכיבוד בדיון.

איל בן ראובן: והתוצאה ב"צוק איתן" רעה.

איל בן ראובן: ואי-אפשר לטעות מדוח המבקר בפרק העבה שהוא מקדיש, ובצדק, לכשלי הקבינט.

איל בן ראובן: אבל בקבינט הזה היו גם נקודות אור, דוגמת חברת הכנסת ציפי לבני, שמביאה רעיונות מדיניים, שאיננה מדליפה, שמוליכה הסכם ראוי וחשוב מול מועצת הביטחון וארצות-הברית, הסכם שמופל על-ידי ראש הממשלה.

איל בן ראובן: למול זאת, הקבינט הזה "מצטיין" בתככים והדלפות וברוח רעה, שאולי מאפשרת לראש הממשלה לומר: קבינט שכזה, אולי אני מעדיף שירחק ממני.

איל בן ראובן: אבל אני מזכיר לך, אדוני ראש הממשלה, אלו הם חייליך שלך, אתה בחרת בהם, אתה הפעלת אותם.

איל בן ראובן: הם נכשלו, וגם אתה.

איל בן ראובן: שקול הדבר, חבר הכנסת עמר בר-לב, למפקד יחידה שיטען: מה לעשות, חיילי גרועים.

איל בן ראובן: כן, אדוני ראש הממשלה, כישלון הקבינט, כמו שאר כשלי תהליכי קבלת ההחלטות והכוונת המשימות הצבאיות והמדיניות, נכשלת בהם.

איל בן ראובן: וראוי לומר זאת בקול צלול למען האפשרות והסיכוי לתיקון בעתיד.

איל בן ראובן: ניהלתם, ראש הממשלה ושריה, מערכה בת 51 יום, שרק לאחר שפרצה נזכרתם לדון במה רוצים להשיג בה.

איל בן ראובן: הפעלתם אש ואוויר עוד ועוד, וגם כשהפעלתם תמרון, היה זה לעומק של תרגיל מחלקה בערך, בעגה הצבאית, ולמרחב מנהרות שאליו לא היו הכוחות מוכנים כראוי.

איל בן ראובן: אסטרטגיית הרמטכ"ל הנוכחית, שמדברת באופן ברור על ניצחון והכרעה בזמן הקצר ביותר, היא זאת שמבטאת, אולי יותר מכול, את הכישלון שלכם לפני שנתיים וחצי ואת תיקון הליקויים שמוביל הרמטכ"ל.

איל בן ראובן: וזה לא אומר בשום אופן כיבוש שטח לאורך זמן והחלת חוק ההסדרה הבלתי-רצוי על רצועת-עזה.

איל בן ראובן: לשם מימוש אסטרטגיה זו נדרשת ממשלה ראויה, ממשלה שמוכנה לקבל אחריות גם על כשלים; את זה, לצערי, אינני מזהה גם לא במשקפת שחלק פה מכירים, 20 על 120 – גדולה ורחבה.

איל בן ראובן: אינני קורא לך, ראש הממשלה, להתפטר בשל הטעויות המקצועיות שלך ב"צוק איתן"; מי שעושה, לעתים טועה.

איל בן ראובן: אני קורא לאי-אמון בממשלתך ובך כי לא שמעתי ממך ומרובכם את שהיה ראוי לשמוע ממך, ראש הממשלה, ואני אתחיל דווקא בנקודה אחת חיובית: אני אחראי לשנתיים וחצי שקט יחסי בעוטף-עזה – לזכותך.

איל בן ראובן: אבל גם אלה: אני אחראי לחוסר מחשבה וכיוון מדיני למניעת המערכה; אני אחראי לאי-הכוונת צה"ל ומערכות הביטחון להכנת תוכניות נכונות ומימושן; אני אחראי לקבינט כושל; אני אחראי למוכנות לקויה במערכה על המנהרות; אני אחראי לשיח הנוראי ולהדלפות לקראת פרסום הדוח ולאחריו.

איל בן ראובן: ועל כך אינכם ראויים לאמון העם.

איל בן ראובן: ועוד משפט אחד כואב ומציק: צר לי, ראש הממשלה, שאין בידך להיות כאן עכשיו אתנו.

איל בן ראובן: אתה עסוק בחקירות המשטרה ואי-אפשר שלא לשאול בימים אלה איפה באמת מונח ראשך: בתיקון הליקויים או בהישרדות ושמירה על כיסאך המתנדנד.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצעת אי-אמון מטעם הרשימה המשותפת: מסקנות דוח מבקר המדינה על המלחמה האחרונה בעזה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הפילוסוף הסיני סון טסו, אחד הגדולים והדגולים, שכתב על המלחמה בספרו "אמנות המלחמה", אומר שם מיהו המפקד, המנהיג, אפילו המצביא הדגול והמהולל – זה שלא נכנס למלחמה, זה שהוא לא לוחם בכלל.

מסעוד גנאים: כוונתו היא שאין פתרון צבאי לכל סכסוך או לכל בעיה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כל אלה שקראו את דוח המבקר או שדיברו עליו – רובם עשו את הכשלים, את המחדלים הצבאיים, המנהרות וכו'.

מסעוד גנאים: יש קטעים חשובים בדוח של המבקר, לפי דעתי הם החשובים, והם הקטעים על העניין המדיני, היעדר ראייה מדינית, היעדר פתרון מדיני ודחיית פתרון כזה.

מסעוד גנאים: הדוח של המבקר מתייחס לעמדתו של נתניהו; למשל כאשר במועצת הביטחון הזכירו את עניין החלופות, על-ידי נציגת המל"ל, המועצה לביטחון לאומי, הוא דחה את זה בכלל, הוא לא רצה לשמוע.

מסעוד גנאים: זה היה באחד הדיונים על המצב של עזה.

מסעוד גנאים: אפילו כאשר בא ב-2013 מתאם הפעולות והזכיר את המצב ההומניטרי, הכלכלי-חברתי הקשה מאוד בעזה, שיגרום בסוף לפיצוץ, לא התייחסו לזה בכלל.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אין פתרון צבאי בעזה.

מסעוד גנאים: אנשים במצור כבר עשר שנים, המצב הכלכלי-חברתי ומצב התשתיות ירוד.

מסעוד גנאים: לפי אחד הדוחות, של האו"ם או של ארצות-הברית, עזה היא מקום שאי-אפשר שבן-אדם יחיה בו.

מסעוד גנאים: מה אתם רוצים מבני-האדם שם?

מסעוד גנאים: פתרון צבאי בעזה אין, אולי יתגברו על המנהרות, אולי יתגברו אני לא יודע על מה, אבל בסוף האנשים יביאו פטנטים חדשים, אולי מהים, אולי מהאוויר.

מסעוד גנאים: החוכמה היא למנוע את סיבוב הדמים הבא.

מסעוד גנאים: זו תהיה החוכמה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: בעזה היה הרג, היה הרס.

מסעוד גנאים: מי שהצביע על זה לפני הפלסטינים זה הדוח של האו"ם על "צוק איתן", הוועדה הבינלאומית לחקירת המבצע בעזה.

מסעוד גנאים: שם נכתב ונאמר – שם הם אומרים שהיקף ההרס והסבל האנושי בעזה היה חסר תקדים, וזה ישפיע על הדורות הבאים.

מסעוד גנאים: הם גם אמרו שהם מביעים דאגה מהשימוש הנרחב שעשתה ישראל בכלי נשק בעלי נזק סביבתי, קטלני, רחב.

מסעוד גנאים: השימוש בנשק הזה באזורים מאוכלסים ובצפיפות הביא להרג חסר הבחנה.

מסעוד גנאים: וגם לפי הדוח מאות אזרחים פלסטינים נהרגו בבתיהם, בעיקר נשים וילדים.

מסעוד גנאים: בתי מגורים נהפכו לערמות אבק ועפר בתוך שניות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, את ההרג הזה, את ההרס הזה, עוללו צה"ל וטייסי צה"ל, וכל הניסיון להציג את צה"ל כאילו הוא ההומניטרי ביותר, האנושי ביותר – בגלל שהוא הזהיר בהתחלה?

מסעוד גנאים: העובדות בשטח אומרות ההפך.

מסעוד גנאים: שם הרגו משפחות שלמות – משפחת אל-קוארע, משפחת אל-בטש, כולם חוסלו בבתיהם.

מסעוד גנאים: ההרוגים – 2,150 או 2,200 פלסטינים, רובם אזרחים, הרבה ילדים ונשים.

מסעוד גנאים: בתים – כ-17,200 בתים נהרסו.

מסעוד גנאים: משפחות שלמות, כפי שאמרתי, נמחקו.

מסעוד גנאים: 10,000 ויותר נותרו בלי בתים.

מסעוד גנאים: וכל זה למה?

מסעוד גנאים: אני שואל בסוף, למה?

מסעוד גנאים: כאשר אתה חושב שרק כאשר אתה משמן את המכונה הצבאית אתה יכול להגיע להכרעה, אתה יכול להגיע לפתרון, אתה טועה; זה רק יביא עוד סיבוב דמים שכולם יסבלו ממנו.

מסעוד גנאים: האם לא בא הזמן, באה העת, שממשלת ישראל תגיד: רגע, אנחנו רוצים לעשות תפנית, אנחנו רוצים פתרון מדיני, אנחנו רוצים לחסוך חיי אדם ושפיכות דמים, רוצים להסיר את המצור הזה כבר עשר שנים מעל התושבים של עזה, שגורם לעוני ולרעב ולכל האסונות שהזכרתי, שגורם לזה שהאו"ם אומר שבן-אדם לא יכול להיות בעזה?

מסעוד גנאים: בסוף הוא כל פעם מתפוצץ, והוא יתפוצץ יותר.

מסעוד גנאים: אבל לא, ראש הממשלה עסוק במשהו אחר, עסוק בלשרוד, ויכוחים פוליטיים בקבינט, מי אמר ככה, מי אמר "לא", ובינתיים סיבוב הדמים הבא בפתח.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הרבה חיילים שהתראיינו דיברו על הזוועות שם ודיברו על ההרג והרצח שם של אזרחים ושל נשים ושל ילדים – –

ענת ברקו: ומה עם הטילים?

ענת ברקו: ומה עם הטרור?

מסעוד גנאים: – – אחד מהם, הוא אמר – –

ענת ברקו: מה עם הטרור?

מסעוד גנאים: – – המפקד אמר לנו: כל מה שאתם רואים – –

ענת ברקו: מה עם הטרור מעזה של ה"חמאס"?

ענת ברקו: מה עם הטרור?

מסעוד גנאים: – – בשכונות שאתם נמצאים בהן, כל מה שאתה רואה בטווח – – –

ענת ברקו: למה אתה מתעלם מהטרור?

מסעוד גנאים: – – – בטווח – אני אומר שהוא אמר:

מסעוד גנאים: בטווח בין אפס ל-200 מטר, הוא מת במקום, בלי אישורים.

מסעוד גנאים: כך אומר אחד המפקדים.

ענת ברקו: ולירות טילים יש אישורים?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו.

מסעוד גנאים: עדויות, עדויות רבות, על זקנים, על נשים, שהרגו אותם סתם – –

ענת ברקו: – – – זה לא נכון.

מסעוד גנאים: – – כי הוא נרגז, בגלל שאחד מהחברים שלו נהרג במבצע – –

ענת ברקו: לא, כי ה"חמאס" מתחבאים מאחורי ילדים.

מסעוד גנאים: – – אז הוא הורג בלי הבחנה.

מסעוד גנאים: נחסל בלי הבחנה.

מסעוד גנאים: ובסוף אומרים: הצבא, צה"ל, הוא הצבא הכי הומניטרי ואינו רוצח ואינו עושה מעשי טבח.

ענת ברקו: בטח שהוא לא.

מסעוד גנאים: צריך להודות שצה"ל רצח, שטייסיו הרגו ילדים ומשפחות בבתיהם – –

ענת ברקו: שלא תעז להגיד את זה.

מסעוד גנאים: – – ובינתיים ראש הממשלה – במה עסוק?

מסעוד גנאים: הוא עסוק בכבישים ובדרכים, בכפרים ובערים הערביות.

ענת ברקו: ואיפה ה"חמאס" שלך?

ענת ברקו: איפה הוא?

ענת ברקו: למה אתה לא אומר שום דבר על זה?

מסעוד גנאים: בינתיים הוא עסוק כי הוא ראה ב-Waze שאחד – הראה שהשם של יאסר ערפאת בכפר ג'ת.

ענת ברקו: מעולה.

ענת ברקו: צריך למחוק את יאסר ערפאת – – –

מסעוד גנאים: פתאום יאסר ערפאת, שבנימין נתניהו לחץ את ידו והיה אתו בפגישות, בישיבות, היה פרטנר לשלום, יאסר ערפאת – –

ענת ברקו: אבל הוא היה רוצח.

מסעוד גנאים: – – יאסר ערפאת קיבל פרס נובל לשלום, יאסר ערפאת היה זה שהכיר – הכירו במדינת ישראל בשנת 1988 – –

ענת ברקו: תגיד, כמדינה יהודית הוא הכיר?

ענת ברקו: – – והוא פתח במשא-ומתן שבסוף היה הסכם אוסלו.

ענת ברקו: יאסר ערפאת, פתאום עכשיו – ראש הממשלה מתעסק ומתעניין מפני שהוא לא רוצה שיקראו כביש או דרך על שמו של יאסר ערפאת.

ענת ברקו: השם הזה כבר שבע שנים או שמונה שנים, הבנתי, בג'ת; עכשיו התעוררתם?

ענת ברקו: עכשיו התעורר ראש הממשלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מהתקופה של ועדה קרואה.

מסעוד גנאים: אפילו בתקופה של הוועדה הקרואה, כאשר היה איחוד בין באקה ובין ג'ת.

מסעוד גנאים: יאסר ערפאת הוא דמות פלסטינית בהיסטוריה של העם הפלסטיני – – –

ענת ברקו: אבל הוא היה רוצח וטרוריסט.

מסעוד גנאים: יש הרבה רוצחים שלכם שיש כבישים על השמות שלהם – –

ענת ברקו: רוצח.

ענת ברקו: רוצח.

מסעוד גנאים: – – והם רוצחים, ועשו מעשי טבח ב-1948.

ענת ברקו: מה עם הטילים והמנהרות?

ענת ברקו: למה אתה לא מדבר על זה?

מסעוד גנאים: יאסר ערפאת הוא אחד – –

ענת ברקו: למה אתה לא מדבר על הטילים והמנהרות של ה"חמאס"?

מסעוד גנאים: – – מהדגולים של העם הפלסטיני, ואת התערבות ראש הממשלה בכבישים – הכנסת האף שלו – –

ענת ברקו: זה במדינת ישראל.

מסעוד גנאים: – – בכבישים שלנו, בדרכים, היא מעשה בזוי.

ענת ברקו: זאת מדינת ישראל – – – מדינת ישראל.

חנין זועבי: – – –

ענת ברקו: זאת מדינת ישראל – – –

חנין זועבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

ענת ברקו: – – – לא היה כאן רחוב על-שם יאסר ערפאת; גם לא על-שם חאג' אמין אל חוסייני.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, אני מאוד שמח שיש נציגה לקואליציה בדיון הזה – –

ענת ברקו: אני צריכה להגיב.

יולי יואל אדלשטיין: – – אבל זה לא אומר שצריך להפריע כל הזמן.

ענת ברקו: אני צריכה להגן על המדינה הזאת, לא?

ענת ברקו: יושבים כאן ושותקים.

יולי יואל אדלשטיין: נכון שזה מחייב להיות הנציגה היחידה של הקואליציה במליאה – –

ענת ברקו: – – – אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: – – אבל לא צריך להפריע כל הזמן.

ענת ברקו: מה אפשר לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עפר שלח יציג לנו הצעת אי-אמון מטעם יש עתיד: אי-לקיחת אחריות של ראש הממשלה על כשלי "צוק איתן" וחוסר המוכנות לתיקון והפקת לקחים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשות אדוני.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלושה ימים רעשה הארץ על דוח מבקר המדינה על מבצע "צוק איתן".

עפר שלח: שלושה ימים תמימים, חבר הכנסת ילין.

עפר שלח: חברי קבינט לשעבר תקפו זה את זה, ורוקנו את החץ האחרון באשפת ההדלפות ששמרו יותר משנתיים ליום הפקודה הזה.

עפר שלח: ראש המשלה תקף את המבקר, כי מה יעשה ראש ממשלה שנחשף בקלונו אם לא יהרוג את השליח.

עפר שלח: הפרשנים פירשנו, הפוליטיקאים המציאו תירוצים, הציבור הביט במחזה בגועל ובחרדה.

עפר שלח: ואחרי שלושה ימים, קול דממה דקה.

עפר שלח: במערכות קודמות, השר לוין, כמו שאתה יודע היטב, יצא הציבור להפגין בהמוניו על אוזלת היד של הקברניטים.

עפר שלח: לא הפעם.

עפר שלח: 51 ימים של לחימה, 74 הרוגים, חיילים ואזרחים; אויב שיצא בתחושת הישג, וממשיך להתחמש לנגד עינינו ולחפור את מנהרות המחר בעוד אנו עוסקים במנהרות האתמול.

עפר שלח: על כל אלה כיכר העיר איננה מתמלאת מפגינים.

עפר שלח: התקשורת עברה לדון בהקלטה התורנית של פליטת הפה התורנית של חבר הכנסת התורן.

עפר שלח: על שכחה כזאת, על ייאוש כזה, אמר המלט של שייקספיר, בדברו על אביו שנרצח: מת לפני חודשיים, ועדיין לא נשכח?

עפר שלח: ורק המשפחות השכולות, הן מסתכלות עלינו בבעתה ובזעם, בתסכול שאין לו מוצא.

עפר שלח: דוח המבקר, השר לוין, לא גילה דבר למי שעוסק בכך.

עפר שלח: כבר שנתיים וחצי שאנחנו יודעים.

עפר שלח: אנחנו יודעים שראש ממשלה, שהגדיר את המנהרות כאיום אסטרטגי, לא דן ולא החליט מה ייעשה בעזה לנוכח עימות בלתי נמנע שמפניו הוזהר פעם אחר פעם; אנחנו יודעים שראש הממשלה, האחראי העליון, לא הורה לצה"ל להציג לו תוכנית לטיפול במנהרות ולא וידא שהצבא ולוחמיו מוכנים למשימתם קודם ששלח אותם אליה, ללא תוכנית, ללא מודיעין, ללא אמצעי לחימה, ללא תורת לחימה, ללא יחידות שהוכשרו למשימתן.

עפר שלח: אנחנו יודעים שאותו ראש ממשלה איננו עושה דבר לנוכח ודאותה של המלחמה הבאה בעזה.

עפר שלח: דוח האו"ם קובע שהרצועה תהיה בתוך שנתיים וחצי מקום שלא ראוי לחיות בו.

עפר שלח: לא צריך מודיעין, לא צריך התרעות כדי לדעת שבצר לו יפנה "חמאס" את טיליו ומנהרותיו נגדנו.

עפר שלח: אבל כמו לפני שלוש שנים, למרות האזהרות המפורשות, ראש הממשלה איננו עושה דבר.

עפר שלח: כי ראש הממשלה הזה איננו עושה.

עפר שלח: ראש הממשלה הזה איננו מנחה, איננו מוודא, איננו מבטיח שכל האופציות מוצו, איננו לוקח אחריות.

עפר שלח: ראש הממשלה הזה הוא רק דבר אחד, הוא ראש הממשלה.

עפר שלח: האחריות הנגזרת מהתפקיד, המעשה המתחייב ממנו, כל אלה זרים לו לחלוטין.

עפר שלח: תואר יש לו, אבל הדר ואחריות – מה לו ולהם.

עפר שלח: זאת הסיבה שכיכר העיר ריקה.

עפר שלח: לא כי אין זעם, לא כי אין מחאה; כי אחרי שבע שנות נתניהו תפס את מקומם הייאוש.

עפר שלח: ציבור שמרגיש שממילא איש לא מקשיב, ציבור כזה איננו יוצא להפגין; ציבור שמרגיש שהבכירים ביותר מועלים בתפקידם ואפילו לא מתביישים, ציבור כזה איננו יוצא להפגין.

עפר שלח: הוא מסתגר בגלות פנימית שאת מחירה הכבד נשלם כולנו, כי ציבור שאינו מאמין ופוליטיקה שאיננה מעוניינת בדבר פרט לעצמה הם מתכון לאסון.

עפר שלח: דוח המבקר פורס בפנינו תמונה מבהילה, מדויקת בפרטיה, של התנערות מאחריות.

עפר שלח: נתניהו דיבר כבר ב-2013 על המנהרות כעל איום אסטרטגי, אבל מבחינתו בזה נגמר העניין.

עפר שלח: הוא לא קיים שום דיון מה אנחנו רוצים בעזה ומה חלקו של הצבא בהישג.

עפר שלח: כתוצאה מכך, אומר המבקר, ואני מצטט: "הדרג הצבאי נאלץ להתוות בעצמו את היעדים האסטרטגיים, כדי לתכנן לאורם את הפעילות הצבאית".

עפר שלח: בעולמו הריק של בנימין נתניהו, הדרג המדיני לא מקבל החלטות ונותן הנחיות; הדרג המדיני הוא מעין מגדיר צמחים לאומי כזה, שאומר על המנהרות: הי, תראו, איום אסטרטגי, ואחר כך לא עושה כלום.

עפר שלח: ראש הממשלה עיקר וסירס את הקבינט, שהוא, על-פי חוק והחלטת ממשלה, הגוף העליון המופקד על הצבא.

עפר שלח: עמודים על גבי עמודים המבקר מקדיש להסתרה המכוונת הזאת, לדיונים העקרים, לפוליטיזציה של קבלת ההחלטות בקודש הקודשים של ביטחון המדינה וחיי האדם.

עפר שלח: המבקר מספר לנו, ואני מצטט: "פסילתן על הסף של חלופות בתחום המדיני בלי שאלו הוצגו לקבינט, מנעה מחברי הקבינט לשקול חלופות אלו ולדון בסיכוייהן וסיכוניהן".

עפר שלח: לא מדינאות, לא הגנה, לא הכנה למלחמה.

עפר שלח: דבר מכל אלה לא עשה בנימין נתניהו בחמש השנים שבהן היה ראש הממשלה, ונגד עיניו נבנתה מלחמה ידועה מראש, שבגלל מחדליו סופה הוא שכול וכישלון.

עפר שלח: הוא לא פעל גם בתחומים שהם באחריותו הישירה.

עפר שלח: קחו לדוגמה את המודיעין.

עפר שלח: ראש הממשלה הוא האחראי לקביעת סדרי העדיפויות של קהילת המודיעין, מה שנקרא – מי כמוך יודע, ידידי יעקב פרי – הצי"ח הלאומי, ציון ידיעות חשובות; אבל הוא לא מיקם את האיום האסטרטגי הזה בצי"ח, לא דאג שהוא יזכה לתשומת הלב הראויה.

עפר שלח: בלשונו היבשה קובע המבקר שהמנהרות – שהאיום האסטרטגי של ראש הממשלה, אני מצטט: "לא שולב בצי"ח הלאומי לשנת 2014 כנושא העומד בפני עצמו, אף לא בעדיפות הנמוכה ביותר".

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, 68 קצינים וחיילים נהרגו ב"צוק איתן".

עפר שלח: לא פחות משמונה מהם, חברי חיים ילין, כמו שאתה יודע, היו בניהם של חברי או חבריו לנשק של בני מחטיבת הצנחנים.

עפר שלח: בשנתיים וחצי האחרונות אני חי עם משפחותיהם, עוסק במפעלי ההנצחה שלהם, נמצא עם הוריהם בימי השמחה המעטים ובאבל המתמיד.

עפר שלח: מה הם צריכים לחשוב כשהם קוראים בדוח המבקר שראש הממשלה, שלא עשה דבר כדי להכין את המדינה ואת הצבא למלחמה, שלח את בניהם אל מול הסכנה, ואני מצטט: "בשטח לחימה רווי מנהרות ללא הכנה יסודית, ובלי שפותח או סופק להם האמל"ח" – אמצעי הלחימה – "הנדרש, וזאת, אף-על-פי שאיום המנהרות הוגדר כבר לפני שנים כאיום בעל משמעויות אסטרטגיות"?

עפר שלח: מה אמורים להרגיש הורי החיילים של היום, שיודעים שדבר לא תוקן בעבודת הקבינט, בתפיסת האחריות של ראש הממשלה, באיכות קבלת ההחלטות בישראל?

עפר שלח: אפילו בתולדותיו של ראש הממשלה הזה לא הייתה מעילה כזאת באמון.

עפר שלח: אפילו בדברי הימים של שלטונו, המלאים בהיסוס, חוסר החלטה, אי-כיבוד של החוק, סירוס של גופי מטה וקבלת החלטות, לא הונחה בפנינו התוצאה המדממת באופן כה בהיר ואכזרי.

עפר שלח: בנאומו בכנסת אחרי דוח וינוגרד אמר ראש האופוזיציה בנימין נתניהו, ואני מצטט: "כשמערכת כלשהי נכשלת כשל עמוק שהתוצאות שלו כל כך עמוקות, ראשי המערכת שכשלו חייבים להתחלף.

עפר שלח: זה קרה אחרי כישלונות גדולים אחרים בתולדות המדינה וזה קרה במלחמה הזאת בצמרת הדרג הצבאי.

עפר שלח: היחיד שאצלו זה לא קרה ולא קורה, הוא דווקא זה שנושא באחריות העליונה לכישלון – ראש הממשלה, שרוקן מתוכן את המושג אחריות.

עפר שלח: אחריות זה לא לדבר על אחריות, אלא לעשות מעשה".

עפר שלח: והוסיף נתניהו אז: "ראש הממשלה, אחרי שקוראים את הדברים החמורים האלה – נשאלת קודם כול השאלה: מה עשית שם?

עפר שלח: מה עשית שם?

עפר שלח: לא קבעת אסטרטגיה, לא התווית מדיניות, לא נתת קו מנחה, אז מה עשית שם?

עפר שלח: – – – איך הייתה יכולה להיות הכרעה אם אתה, שאחראי על המערכה, כלל לא ידעת מה אתה עושה?

עפר שלח: – – – זה מה שקורה", הוא מסכם, "כשלראש ממשלה אין שיקול דעת, ואין לו ראייה אסטרטגית, כשהכול רדוד, חסר עומק ותועלתני, ומשתנה חדשים לבקרים לפי הצרכים הפוליטיים".

עפר שלח: סוף ציטוט.

עפר שלח: כמו תמיד אצלו, גם בעניין הזה, ביבי מדבר יפה, מגדיר היטב, ולא עושה דבר.

עפר שלח: הדבר ההגון היחיד שיכולה הכנסת הזו לעשות מול האטימות הזו, מול הידיעה שדבר לא תוקן, מול הייאוש שבכיכר העיר הריקה, הוא להביע אי-אמון בראש הממשלה הזה, בממשלה הזו.

עפר שלח: הוטלה עליכם החובה להכין את ישראל ואת צה"ל למערכה.

עפר שלח: מעלתם בחובתכם, כשלתם והכשלתם.

עפר שלח: את המחיר הנורא שילמו אחרים.

עפר שלח: עכשיו הגיע זמנכם לעשות את הדבר ההגון, וללכת הביתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יולי יואל אדלשטיין: מסקנות דוח מבקר המדינה על מבצע "צוק איתן" – הצעת אי-אמון מטעם מרצ.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בדוח מבקר המדינה כתוב שיומיים אחרי תחילת מלחמת "צוק איתן" אמר שר הביטחון דאז בוגי יעלון שאם ישראל הייתה נותנת מענה הומניטרי למצוקה בעזה, ייתכן שניתן היה למנוע את המלחמה.

תמר זנדברג: מילים מדהימות, מילים שצורבות את העור – ייתכן שניתן היה למנוע.

תמר זנדברג: חברות וחברים, חברי הממשלה, אדוני השר, אם יש לכם עבודה אחת – אחת – לפני הכול, זה למנוע: למנוע מלחמה, למנוע מוות, למנוע הרג מיותר.

תמר זנדברג: אתה יודע, כשהייתי ילדה, גדלתי, כמו כולנו, על האתוס שישראל יוצאת רק למלחמת אין ברירה, שישראל הולכת להילחם במלחמה שהפסד בה משמעותו כליה, משמעותו חוסר הישרדות, השמדה של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: נולדתי בשנות ה-70.

תמר זנדברג: מאז גדלנו והתחזקנו, ודווקא מאז אנחנו יוצאים שוב ושוב למלחמות מיותרות, למלחמות ברירה שניתן למנוע, למלחמות מיותרות, שגובות חיים של אלפים ומשאירות אחריהן הרס, חורבן, ייאוש.

תמר זנדברג: מלחמות שלא מקדמות אותנו בשום דבר לפתרון, אלא רק להפך, רק מעמיקות ומנציחות את הייאוש, את הסכסוך וגם את הכיבוש.

תמר זנדברג: 48 ימים אחרי שאמר בוגי יעלון שניתן היה למנוע, 48 ימים נוספים נמשכה מלחמת "צוק איתן", הארוכה ביותר בתולדות צה"ל, שהובילה למספר הרוגים משמעותי: 73 הרוגים ישראלים, מתוכם 68 חיילים; למעלה מ-2,200 פצועים, מתוכם למעלה מ-870 אזרחים.

תמר זנדברג: שלחנו חיילים למות בנגמ"שים עתיקים ובאפודים מחוררים, שכל כדור מפלח אותם, בזמן שראש הממשלה פעל לרכוש במיליארדים צוללות שלא צריך אותן.

תמר זנדברג: יש לי שאלה: אולי במבצע הבא נשלח את החיילים להיכנס לרחובות עזה בצוללות?

תמר זנדברג: אולי זה מה שיגן עליהם.

תמר זנדברג: ובעזה, אדוני השר, אבדות גבוהות פי-כמה: למעלה מ-2,200 הרוגים; למעלה מ-11,000 פצועים; לפחות, המספרים הנמוכים ביותר, מדברים על למעלה מ-760 חפים מפשע ולמעלה מ-360 ילדים פחות מבני 15; כחצי מיליון עזתים שנותרו פליטים.

תמר זנדברג: שר הביטחון דיבר על מצוקה הומניטרית בעזה לפני "צוק איתן", אבל היום אפשר לדבר על אסון הומניטרי: המים מזוהמים, לא ראויים לשתייה, צריכה יומית שעומדת על 85 ליטר מים לאדם, שזה פחות מהמינימום הנדרש, 100 ליטר לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי; החשמל נמצא בין ארבע ל-12 שעות ביום.

תמר זנדברג: עזה נצורה וחנוקה, ומיעוט קטן משני מיליון תושביה יכולים לצאת ממנה, והמספר הזה רק הולך ויורד.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר התפרסם דוח המבקר על "צוק איתן".

תמר זנדברג: העיתונים, אולפני הטלוויזיה – אלפי מילים על מנהרות, על קרב הגנרלים, ומי היה הראשון לזהות.

תמר זנדברג: מנהרות, כמובן, יש גם היום.

תמר זנדברג: הן לא הלכו לשום מקום ולא ילכו, כל עוד אנחנו נמצאים בסכסוך, וסכסוך אלים, כל עוד יש מצור, כל עוד עזה היא חלק ממערך השליטה הישראלי הצבאי על העם הפלסטיני, שגם הוא לא הולך לשום מקום.

תמר זנדברג: וחוסר היכולת, או יותר נכון חוסר הנכונות שלנו, מדינת ישראל, להסדיר את חיינו זה בצד זה, עם בצד עם, בהסכם, לא בשליטה צבאית, לא ביחסי כוח אלימים, זה האיום המרכזי אם לא היחידי עלינו.

תמר זנדברג: אתם רוצים מלחמת אין ברירה?

תמר זנדברג: זאת מלחמת האין-ברירה: הצורך להגיע להסדר, לשלום – כן, שלום, הסכם שלום.

תמר זנדברג: מבקר המדינה, אדוני השר, הקדיש כמה הערות ביניים לעובדה המדהימה שלא נבחנה שום חלופה מדינית למניעת המלחמה.

תמר זנדברג: שום דיון בקבינט, שאותו מנעו באופן מכוון ראש הממשלה ושר הביטחון.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה להצביע על שני דברים מדהימים אפילו יותר, שלא צוינו בדוח בכלל, לא הוזכרו בו אפילו.

תמר זנדברג: הדבר הראשון הוא איך הידרדרנו למלחמת "צוק איתן"; איך צה"ל יצא למבצע "שובו אחים" בגדה המערבית, שכלל גיוס מילואים, פשיטות ומעצרים, למרות שכבר היה ידוע ששלושת הנערים – גיל-עד שער, נפתלי פרנקל ואיל יפרח – נחטפו ונרצחו זמן קצר לאחר מכן.

תמר זנדברג: אני מזכירה לכם שזה התגלה לציבור – שיחת הטלפון עם המוקד זכורה לנו, רעשי היריות זכורים לנו, אבל העובדה הזו הוסתרה מהציבור שבועות ארוכים, שבועות שבהם צה"ל יצא למה שאין אלא לראות כמסע נקמה בפלסטינים באופן כללי, וספציפית ב"חמאס".

תמר זנדברג: האם הייתה הערכה מודיעינית ש"חמאס" יגיב בירי טילים מהרצועה כתוצאה מהמבצע הזה בגדה?

תמר זנדברג: האם היה על זה דיון בקבינט?

תמר זנדברג: האם הקשר הזה הוסבר לציבור?

תמר זנדברג: והדבר השני, אולי מדהים, חסר אחריות ופושע אפילו יותר: שנתיים וחצי חלפו מאז "צוק איתן", וגם בזמן הזה לא הושקעה כאן בישראל ולו דקה אחת במחשבה אמיתית על מניעת העימות הבא.

תמר זנדברג: אפס מחשבה, אפס דיונים בקבינט, אפס יוזמה מדינית, ואפס היענות לקריאות, שעולות אפילו כאן מהשרים, מהשר ליברמן ומהשר אורי אריאל, בדבר הצורך בפיתוח כלכלי, בהקמת נמל, במניעה או לפחות טיפול כלשהו באסון ההומניטרי בעזה, שהתריעו עליו לפני "צוק איתן" והיום הוא חמור בהרבה.

תמר זנדברג: עכשיו, בזמן מבצע "צוק איתן" העלינו את השאלות האלה.

תמר זנדברג: אני זוכרת את זה, אני זוכרת את הדיונים האין-סופיים באולפנים.

תמר זנדברג: העלינו את הדיונים האלה, ונשאלנו שאלה אחת: מה היית עושה עכשיו?

תמר זנדברג: זה לא הזמן לשאול שאלות כאלה, אמרו לנו.

תמר זנדברג: זה לא הזמן ללכת אחורה וגם לא הזמן ללכת קדימה.

תמר זנדברג: אבל מאז הסתיימה המלחמה, נגמר המבצע, וגם היום לא מעניין את אף אחד לשאול את השאלות האלה: מה היה צריך לעשות כדי למנוע?

תמר זנדברג: וחשוב מזה, מה אפשר לעשות היום כדי להימנע מהעימות הבא, שנמצא מעבר לפינה?

תמר זנדברג: אולי עוד שנתיים, אולי עוד שנה, אולי בקיץ הזה.

תמר זנדברג: ומסבירים לנו שזה בלתי נמנע, שהטילים נופלים מהשמים, ושגם בעימות הבא יהיו מנהרות ויהיו טילים.

תמר זנדברג: אבל למה מתרחשים העימותים האלה, וחשוב יותר, איך אפשר למנוע אותם – איבדנו כל יכולת להבין.

תמר זנדברג: בזמן "צוק איתן", בזמן שניסינו לשאול את השאלות האלה, נתקלנו בגל הסתה וסתימת פיות חסר תקדים.

תמר זנדברג: אמרו לנו שמה שאנחנו אומרים לא לגיטימי, שאנחנו בוגדים, הפייסבוק שלנו התפוצץ ממסרי שנאה והסתה וסמ"סים מלאי קללות.

תמר זנדברג: אלה היו ימים שהשנאה כילתה לא רק בפלסטינים, לא רק בערבים, אלא בכל מי שהעז לפקפק באיוולת שהיום התגלתה; כל מי שהעז לשאול כל שאלה או להעביר כל ביקורת על מצעד איוולת, שהיה אפשר למנוע אותו, ושאם לא נעשה שום דבר עומד לחזור על עצמו גם בעתיד.

תמר זנדברג: ועל המחיר שכולנו משלמים אפשר לשאול את ילדי עוטף-עזה: ילדי מועצה אזורית אשכול שעדיין מרטיבים במיטה, שעדיין נרעדים מכל טריקת דלת; את 40% מתושבי העוטף, שסובלים מפוסט-טראומה, ואת אלפי הילדים במועצה האזורית אשכול שנמצאים עד היום בטיפול נפשי.

תמר זנדברג: אפשר לשאול את ילדי עזה – נצורים, פליטים, ללא מים וללא חשמל – אפשר לשאול אותם: האם הם חושבים שהם הולכים לגדול לעולם שבו אנחנו, המנהיגים שלהם, יקדישו כל דקה למה שהם אמורים לעשות, למנוע מלחמה, ולא להתכונן לעימות הבא, שהוא בלתי נמנע?

תמר זנדברג: לכל הילדים האלה צריך להגיד את האמת: אי-אפשר יהיה לפתור באמצעים צבאיים את המציאות הזו.

תמר זנדברג: אומרים לכם את זה כבר כולם – ראשי השב"כ, אנשי צבא בכירים שאתם מאשימים בשמאלנות – אומרים לכם את זה.

תמר זנדברג: היה אפשר לצפות שעד עכשיו כבר נפנים את זה: יש מגבלות לכוח, אי-אפשר לפתור כל דבר במלחמה.

תמר זנדברג: וזה פשוט מטריף את הדעת, חוסר האונים שבו הממשלה הזו יושבת וממתינה לסיבוב הבא; סיבוב שגם הוא ישאיר אחריו הרוגים, פצועים, משפחות מרוסקות, ילדים בפוסט-טראומה ונזק אדיר.

תמר זנדברג: כל עוד עזה תישאר כלא ענק, לא נוכל להתקדם משם לשום מקום ולהציע לכל הילדים האלה מציאות טובה יותר וימים טובים יותר.

תמר זנדברג: אנחנו פשוט מסרבים לקבל את הנחת המוצא שלכם שאין שום דרך אחרת, שלא יכול היה – ולא יכול יהיה – להיות פה אחרת.

תמר זנדברג: זה לא נכון.

תמר זנדברג: יש לממשלת ישראל אחריות אחת, ובאמת אחת בלבד: להוביל אותנו, לחלץ אותנו מהמציאות הזו למציאות טובה יותר.

תמר זנדברג: זה אפשרי, זה בהישג יד.

תמר זנדברג: הדבר היחיד שמונע את זה הוא חוסר הרצון שלכם שהוא כל-כולו פוליטי.

תמר זנדברג: אז במקום לפחד מהטוקבקיסטים ומאלה שזועקים "בוגדים", תתחילו לעשות משהו כי החיים של אלפי ועשרות-אלפי ילדים בידיים שלכם.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: שמענו את כל המנמקים, ואני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, השר יריב לוין, להשיב מטעם הממשלה על הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יתקיים דיון.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, אני לא יכול להימנע מלומר שהנושא הוא נושא כל כך כבד וכל כך חשוב, ואני אפילו אגיד יותר מזה: זה ברור לגמרי שבכל אירוע, בטח ובטח אירוע בסדר גודל כזה, יש מקום להפקת לקחים ולהסקת מסקנות ולדיוני עומק ולשיפור, וגם להודות שלא הכול טוב, וגם להודות שחלק מהדברים היו אפילו מצוינים, גם את זה אפשר לפעמים, ונדמה לי שעם האולם הריק הזה, הססמאות ששמענו פה כל הזמן, הדיון שהוא כמעט כולו לגופו של אדם ולא לגופו של עניין – כל אלה, לצערי הרב, בהמשך ישיר לדברים שגם נכתבו בחלקם באותו דוח של המבקר ולתגובות שהיו בעקבותיהם – אני חושב, אדוני היושב-ראש, שקשה להימנע מהמסקנה שלא כך אנחנו נצליח להגיע לתובנות שיש בהן ממש ושתהיה בהן איזושהי תרומה למערכה הבאה, וחבל.

יריב לוין: אם אני אאסוף את כל הדברים שנאמרו כאן – הלוא כשיסתכלו ממרחק השנים על הדיון שהתקיים כאן, אני לא מאמין שמישהו יוכל לתת לעצמו איזשהו הסבר איך יכול להיות שבזה באמת עסקו בדיון של היום.

יריב לוין: למשל, עלה כאן חבר הכנסת מסעוד גנאים והוא מבשר לאומה, אין לו איזו מילה לומר, אולי לקרוא לאנשי ה"חמאס" בעזה להימנע מלהמיט על אנשיהם שלהם את אותו אסון שהמיטו במבצע "צוק איתן".

יריב לוין: אין לו אפילו בדל של מחשבה להביע איזושהי הזדהות עם חיילי צה"ל שהגנו עליו ועל ביתו מפני הפורענויות האלה.

יריב לוין: הוא רק יודע לומר לנו שערפאת היה אחד הגדולים מהעם הפלסטיני.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאם הדבר הזה היה נאמר מספסלי הימין אז הייתי מבין, אדוני היושב-ראש, את הטענות או את הכעס שהיה בא מספסלי מי שמתיימרים לייצג את הציבור הערבי במדינת ישראל, שבוודאי לא רוצים שדווקא דמותו של ערפאת, טרוריסט מן הסוג הזה – זה אחד הדגולים שהם ידעו להוציא מקרבם?

יריב לוין: זה מה שאתם חושבים על עצמכם?

יריב לוין: לא ייאמן ממש.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאנחנו דווקא גאים יותר באנשים כמו אלברט איינשטיין מאשר בטרוריסטים כמו ערפאת, ואנחנו דווקא רואים בהם מהדגולים שיצאו מבני עמנו.

יריב לוין: נדמה לי שזה מבהיר ומסביר את כל ההבדל בינינו לביניכם בתמצית, מאוד בקצרה.

יריב לוין: עמד כאן גם חברי חבר הכנסת עפר שלח.

יריב לוין: אנחנו היינו שותפים בעבודה שלנו בוועדת המשנה למודיעין של ועדת החוץ והביטחון תוך כדי התהליך הזה ותוך כדי אירועי "צוק איתן".

יריב לוין: נדמה לי ששנינו יודעים שלפחות ראש הממשלה היה תמיד נכון לשמוע ותמיד שקל כל דבר, ונפגש אתנו אין-ספור פעמים, והאריך את הפגישות, שאל וחקר וביקש לדעת.

יריב לוין: גם נדמה לי כולנו יודעים שבקבינט אז היו כשלים ובעיות קשות מאוד של דליפות, של עבודה בלתי מקצועית, מוטה פוליטית, של חלק מהשרים שישבו שם.

יריב לוין: חבר הכנסת שלח, אתה יודע.

יריב לוין: לא אתה ולא אני היינו חברים בקבינט, אבל יושב-ראש מפלגתך, שמתיימר להיות ראש ממשלה, הוא היה.

עפר שלח: באותו קבינט – – –

יריב לוין: אני לא ראיתי – חבר הכנסת שלח, הרי אתה ואני יודעים שאנחנו לפחות, על חלק מהדברים שנטען שהוסתרו שאלנו וגם נענינו, ולא ניכנס לפרטים שלהם, כמובן; אבל שאלנו ונענינו רק מסיבה אחת, כי התעמקנו בחומר וידענו לשאול.

יריב לוין: אני חושב שאי-אפשר – וצריך בעניין הזה להיות כנים וישרים עם עצמנו – לבוא ולהגיד: הסתירו ממני.

יריב לוין: אפשר לומר: שאלתי ולא קיבלתי תשובה מלאה ואמיתית, אבל זה לא נאמר, כי אפילו לא נשאלו השאלות, כי אנשים לא היו; ונדמה לי שהמבקר גם את זה אומר, אגב, אם כבר רוצים להתייחס לכל הדברים שהוא כותב.

עפר שלח: – – – ראש הממשלה – – – הקבינט – – –

יריב לוין: ונדמה לי, חבר הכנסת שלח, שההתנהלות שהייתה שם מצד חברי הקבינט גם הם, הייתה בעייתית מאוד.

יריב לוין: יותר מזה, אני אגיד.

יריב לוין: יושב לצדך חברנו חבר הכנסת פרי, השר לשעבר.

יריב לוין: ושוב, אני מניח שפערי ההשקפות בינינו הם פערים גדולים, אבל אני מוכרח לומר שכשאני צריך עצה מאדם שמבין בביטחון אני לא מתבייש לשאול את חבר הכנסת פרי.

יריב לוין: יש מה ללמוד ממנו ויש מה להעריך את ניסיונו, ואני גם חושב – את אחריותו.

יריב לוין: והוא, בזמן אמת, תוך כדי האירועים וגם מייד לאחריהם אמר באופן פומבי, לא בחדרי-חדרים, בהגינות רבה, שהיה כאן ניהול מקצועי, שהשאלות נשאלו, שדברים נעשו.

יריב לוין: והנה, אני אומר:

יריב לוין: גם חבר הכנסת פרי כמו כל אחד מאתנו, לו נמצא שם – אולי לא שאל את כל השאלות ולא ראה את כל הדברים, כי כאלה הם בני-האדם, הם לא מושלמים.

יריב לוין: אבל לבוא ולצייר תמונה כאילו היה איזה מין ראש ממשלה שפעל באופן חסר כל אחריות וכל היום היה רק עסוק בהסתרות, וחברי קבינט שהם כולם היו רק שקדנים ושולטים בחומר ושאלו את השאלות והרעיפו מהידע שלהם על הדיונים, שראש הממשלה עיקר בכוונת מכוון – נו, באמת.

יריב לוין: הרי אנחנו יודעים, לפחות אנחנו, שלושתנו, יודעים טוב מאוד עד כמה זה לא נכון.

יריב לוין: לכן, אני באמת חושב שהיו דברים ויש דברים לתקן, והיו גם דברים טובים ותכף אני אגע בהם, אבל בטח ובטח הצגת הדברים הזאת, כפי שהייתה, חוטאת, אני חושב, לעבודה העמוקה שאגב, אתה היית ממוביליה ואולי המוביל שלה בתוך ועדת החוץ והביטחון סביב הנושאים האלה, וחבל.

יריב לוין: אני גם מוכרח לומר שאני רוצה להגיד משהו לזכותה של חברת הכנסת זנדברג, אדוני היושב-ראש, למרות שאנחנו מורגלים גם בנאומים מסיעת מרצ וגם בנאומים שלה בפרט.

יריב לוין: באמת, כל הכבוד.

יריב לוין: את מצליחה פעם אחר פעם להדהים אותי מחדש.

יריב לוין: למשל, את מציירת לנו איזו תמונה כאילו יש איזה איום לאירוע שעתיד לבוא ואיש לא עושה כלום, ואיש לא יודע.

יריב לוין: ואני רק שואל: איפה אתם הייתם כשאנחנו אמרנו בצורה הכי ברורה שיהיו טילים על אזרחי ישראל מעזה אם תהיה אותה התנתקות – –

תמר זנדברג: זה אתם עשיתם את ההתנתקות.

יריב לוין: – – אם תהיה אותה עזיבה של גוש-קטיף וצפון השומרון?

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: ממשלת זהבה גלאון עשתה את ההתנתקות או ממשלת הליכוד?

יריב לוין: כאשר אמרנו את זה, אתם סיפרתם לנו על השלום שיבוא והילדים בעזה שמחכים לשלום.

יריב לוין: חברת הכנסת זנדברג, לצערי הרב, הילדים בעזה לא מחכים לשום שלום.

יריב לוין: הם מחונכים מגיל שלוש ולפעמים אפילו מגיל יותר קטן רק לדבר אחד: לשנוא אותנו, לרצוח בנו ולהעדיף את רעתנו על טובתם שלהם.

יריב לוין: זאת האמת, זה האויב שאנחנו מתמודדים אתו, וכדאי מאוד לראות את הדברים.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לאדוני היושב-ראש: בניגוד לכל הרושם שניסו לתת כאן, יש גם עובדות, והעובדות הן כאלה: 1.

יריב לוין: מבצע "צוק איתן" במבחן התוצאה היה מבצע מוצלח שהשיג הישגים גדולים, ואתה יודע את זה יותר טוב מכולם, אולי, חבר הכנסת חיים ילין.

יריב לוין: אני חושב שההחלטה – – –

חיים ילין: איזה הישג, תגיד לי?

יריב לוין: רבותי – – –

חיים ילין: איזה הישג?

יריב לוין: העובדה שיש דוח על מנהרות נובעת רק מסיבה אחת – אתה יודע בדיוק מהי: העובדה שכל השאר, ובראש האיום הכי גדול, שהיווה 95% מהאיום, נושא הטילים, טופל בצורה הכי טובה שאפשר להעלות על הדעת.

יריב לוין: ואיך הוא טופל?

יריב לוין: לא מהשמים.

יריב לוין: משום שראש הממשלה הוא זה שהחליט להצטייד באלפי מיירטי "כיפת ברזל", יצר מערכת שבלמה את האיום המרכזי באופן מוחלט.

יריב לוין: ה"חמאס" ספג את המכה הקשה ביותר בתולדותיו.

יריב לוין: יש לנו מאז שנתיים מהשקטות ביותר שהיו לנו אי-פעם.

יריב לוין: חוסלו 1,000 מחבלים, 5,000 תשתיות טרור.

יריב לוין: אגב, כל הניסיונות של ה"חמאס", גם בתחום המנהרות, לחדור ליישובים ולבצע פיגועים דרכן באזרחים, גם הם כמובן נכשלו, ניסיונות באמצעות רחפנים, באמצעות צוללות.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חבר הכנסת חיים ילין, ואתה יודע את זה, יש היום בעוטף-עזה פריחה כמו שלא היה שם מעולם.

חיים ילין: נכון.

יריב לוין: נכון?

חיים ילין: נכון.

יריב לוין: יפה.

יריב לוין: הנה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אז כנראה המבצע – – –

איתן ברושי: יריב, בגלל הפריחה.

איתן ברושי: בגלל הפריחה מביאים עגבניות עכשיו.

איתן ברושי: מביאים עגבניות עכשיו בגלל הפריחה.

יריב לוין: כנראה המבצע הזה הביא שקט עד כדי כך שיש לנו היום ביקוש לדירות שעולה על ההיצע, דבר שלא היה אף פעם.

חיים ילין: נכון, נכון.

יריב לוין: אז כנראה המבצע הזה הצליח הרבה יותר ממה שמישהו כאן רוצה לתאר ביצירת השקט.

חיים ילין: לא, אלה התושבים וראשי המועצות ששמים בכיס הקטן את כל הממשלה.

חיים ילין: את זה תגיד, אנחנו שומעים – – –

יריב לוין: הבנתי, הבנתי, הבנתי.

חיים ילין: את זה תגיד, אנחנו שומעים.

יריב לוין: אגב, יש שם ראשי מועצות טובים מאוד, שאני מעריך אותם מאוד – –

חיים ילין: יופי, יופי.

יריב לוין: – – ויש עבודה משותפת מצוינת בינם לבין הממשלה וכך מגיעים לתוצאות.

יריב לוין: אבל יש עובדה אחת – אנשים לא הולכים לגור איפה שיורים עליהם ואיפה שהם מרגישים מאוימים, והעובדה שיש שם ביקוש כפי שלא היה מעולם אומרת שתחושת הביטחון שם, ותחושת הביטחון של אזרחי ישראל ביחס למקום הזה, היא הכי טובה שהייתה אי-פעם.

יריב לוין: אלה עובדות ברורות, פשוטות, שאי-אפשר לברוח מהן.

יריב לוין: אגב, אני יכול לומר לך יותר מזה.

יריב לוין: גם בנושא של המנהרות, הקבינט עודכן על האיום הזה פעמים אין-ספור.

יריב לוין: ראש הממשלה עצמו הגדיר אותו כאיום אסטרטגי.

יריב לוין: אני יכול לתת כאן כל מיני דוגמאות.

יריב לוין: למשל, ישיבה מ-12 בינואר 2014:

יריב לוין: הנושא של המנהור יוצר לנו בעיות קשות מאוד, גם של חטיפות, גם של חדירות לתוך יישובים, זה אחד מארבעת האיומים המרכזיים.

יריב לוין: ראש הממשלה מסכם ומנחה, ב-16 בפברואר: "נשקף איום ממשי מרצועת-עזה על מדינת ישראל – – – עשרות-אלפי לוחמים, אלפי רקטות מייצור עצמי ורשת ענפה של מנהרות".

יריב לוין: אני חושב שהתמונה הייתה ברורה.

יריב לוין: ההתמודדות אתה הייתה ההתמודדות שאפשר היה ביכולות שהיו לצה"ל אז.

יריב לוין: ואני חושב שגם בעניין הזה צריך לומר דבר.

יריב לוין: אני שמעתי כאן הרבה – ושוב, חברי חבר הכנסת שלח, אני חושב שאנחנו גם ראינו את זה בזמן אמת – כתוב שהיו פערים בתמונת המודיעין; אני מוכרח לומר: אינני מכיר מצב שבו אין פערים בתמונת המודיעין.

יריב לוין: תמיד יש.

יריב לוין: הנה, מחייך חבר הכנסת פרי.

יריב לוין: זה טיבו של העניין.

יריב לוין: אני אומנם לא הגעתי לעמדות שבהן אתה היית אבל גם מהמקום הצנוע שאני הייתי בו במערך המודיעין, תמיד יש פערים.

יריב לוין: זה דינו של עולם המודיעין.

יריב לוין: השאלה היא אם עשית במשאבים שהיו לך את המקסימום כדי להגיע לתמונה הכי שלמה שיכולת להגיע אליה, ונדמה לי שבעניין הזה אין ספק שנעשתה עבודה אדירה והיו הישגים לא מבוטלים.

יריב לוין: וצריך גם לומר עוד דבר – שאם היו מושקעים הרבה יותר משאבים אולי היה יותר, אבל אז זה היה בא על חשבון פערי מודיעין במקומות אחרים, או אולי על חשבון רווחה, או על חשבון דברים אחרים.

יריב לוין: כולם יודעים את זה.

יריב לוין: ולכן, אני חושב שגם הניסיון הזה, להטיל איזו אחריות על גורמי המודיעין כאילו הם לא עשו את מה שמוטל עליהם, הוא ניסיון לא הוגן.

יריב לוין: בכלל, תרבות "חוכמת הבדיעבד" הזאת, של לשבת בחדר הממוזג בדיעבד ולנתח את האירועים אחרי שהם קרו ולהגיד מה היה צריך לעשות תוך כדי שהם קרו, לפני שהם קרו – לא חוכמה גדולה.

יריב לוין: אני רוצה לומר עוד דבר: יש צורך לעשות שינויים באופן עבודת הקבינט, אין על זה ויכוח.

יריב לוין: לכן גם הוקמה ועדת עמידרור.

יריב לוין: אני מקווה שהיא תביא את מסקנותיה במהירות ואנחנו נוכל – – –

עפר שלח: הם כבר הגיעו, יריב, זה עלה בחדשות.

עפר שלח: הם הגיעו כבר לפני שלושה – – –

יריב לוין: אני יודע, אני יודע, אבל כשהיא תביא אותן באופן כזה שהציבור גם יוכל לדעת אותן ואפשר יהיה גם ליישם, לפחות את הדברים שבאמת יוכלו לתרום לעניין הזה.

יריב לוין: אבל בסוף, חבר הכנסת שלח, הקבינט הוא סכום שריו ואם – – –

עפר שלח: לא, הוא האיש שעומד בראשו, הוא היחס של האיש שעומד בראשו.

יריב לוין: כולל העומד בראשו.

יריב לוין: אבל אני חושב שאם שריו מפטפטים את עצמם לדעת ולא לומדים את החומר ולא חושבים שהם צריכים ללמוד את החומר, וכן הלאה, שום דוח ושום נהלים לא יעזרו.

יריב לוין: ואם האנשים רציניים ולומדים את הדברים, ועושים ושואלים את השאלות – ובוודאי קודם כול שומרים על הסודיות – התוצאות תהיינה כפי שהן צריכות להיות.

יריב לוין: דבר נוסף שאני מוכרח לומר, והוא חשוב.

יריב לוין: כאן אני רוצה לומר לאזרחי ישראל באופן חד וברור ואחראי: כמו בכל אירוע, גם באירוע הזה יש דברים מצוינים – ונתתי דוגמה, התמודדות עם איום הטילים – ויש דברים שהתגלו בהם פערים.

יריב לוין: ואני יכול לומר שמאז המבצע, גם בצה"ל, וגם במשרד הביטחון ובכל גורם רלוונטי אחר, נלמדו לקחים.

יריב לוין: רובם כבר יושמו, חלקם מיושמים בימים אלה.

יריב לוין: רובם ככולם, אגב, בכלל אינם מופיעים בדוח, הדוח בכלל לא עוסק בהם.

יריב לוין: הדברים נעשים ביסודיות, באחריות.

יריב לוין: הם כמובן לא יכולים להיעשות באופן גלוי אלא נעשים בשקט, כפי שצריך להיות.

יריב לוין: אני יכול לומר לאזרחי ישראל: אתם בידיים בטוחות עם ראש הממשלה, כפי שהיה במבצע "צוק איתן", כפי שהיה קודם לכן וכפי שהמצב מאז.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר המקשר יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים בדיון סיעתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, המחנה הציוני, תהיה הדוברת הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת חנין זועבי, הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות גברתי.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: אדוני, בדרך כלל תענוג לשמוע את חברי השר יריב לוין, שבדרך כלל מדבר באמת בצורה רציונלית, שקולה, בעברית טובה, בשפה אינטליגנטית, וכמו שהוא פתח ואמר, יש דברים שכדאי וצריך להעביר עליהם ביקורת, וצריך לדבר עליהם בכובד ראש ולהסתכל עליהם אחורה.

מרב מיכאלי: אבל זה באופן עקרוני בלבד.

מרב מיכאלי: באופן מעשי וענייני, כשהגענו לדבר, כשאתה הגעת לדבר על דוח המבקר, אז בעצם, במילים יפות – צריך לתת לך את זה – במילים יפות בעצם ביטלת את כל מה שנאמר פה לפניך וחזרת לאמירה השחוקה, שתיים בעצם.

מרב מיכאלי: האחת: זה לא לגופו של עניין, זה לגופו של אדם.

מרב מיכאלי: לא נכון.

מרב מיכאלי: אתה הקשבת, הקשבת, אני יודעת, אתה מקשיב.

מרב מיכאלי: הנאומים שנאמרו, שנישאו כאן, ציטטו התרחשויות שלמות מתוך דוח המבקר, דברים שקרו במהלך המבצע, ודובר לגמרי לגופו של עניין.

מרב מיכאלי: זה שיש אדם שעומד בראש הפירמידה ויש לו אחריות – נו, בשביל זה הוא אמור לעמוד בראש הפירמידה ובשביל זה הוא גם עושה מאמצים גדולים להישאר בראש הפירמידה, ואתה יודע, זכותו הלגיטימית, אבל מה לעשות, זה בא עם הטריטוריה.

מרב מיכאלי: אבל האמירה שמטרידה אותי יותר היא האמירה הזאת, הקלישאה הזאת, של השקט שהיה, שלא היה כמותו מאז המבצע הזה.

מרב מיכאלי: אתה יודע מתי שמענו את זה פעם אחרונה, חברי השר יריב לוין?

מרב מיכאלי: אחרי "עמוד ענן".

מרב מיכאלי: אח, איזה שקט נהדר היה לנו אחרי "עמוד ענן", איזה יופי, זה היה פשוט יוצא מן הכלל.

מרב מיכאלי: וראו איזה פלא, כמה מעט זמן עבר עד שחזרנו לעוד סבב, ואיזה סבב דמים נוראי, וכמה ברור – וכבר אנחנו שומעות ושומעים את הקולות שעולים, אם ממרחבי הביטחון ואם מהמרחבים הפוליטיים, על הסיבוב הבא.

מרב מיכאלי: ואין סיבה שלא יהיה הסיבוב הבא, משום ששום דבר במציאות לא השתנה באופן שימנע את הסיבוב הבא.

מרב מיכאלי: הדבר הזה, שאנחנו כבר – אתה יודע, אני מרגישה בעצמי שזו קלישאה להגיד אותו: המעשה המדיני, המעשה המדיני שאיננו, לא לגבי רצועת-עזה, לא לגבי הגדה המערבית, לא לגבי האזור.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה נתניהו כל כך אוהב לדבר על האופציה האזורית, מדי פעם, כשזה מסתייע, עכשיו הוא גם אוהב לדבר על האופציה של עזה תחילה, אבל זה הכול נאמר ואז באמת לא קורה עם זה כלום.

מרב מיכאלי: יש לי בסך הכול 27 שניות להגיד, ואני אגיד את הדבר, שאני מרגישה לפעמים כקאטו הזקן, ואני אחת מהקטואים הזקנים הרבים שאומרים ואומרות: בפני מדינת ישראל מונחת זה 12 שנה יוזמת השלום של הליגה הערבית.

מרב מיכאלי: מעולם לא היה צריך לקבל אותה as is, כמו שהיא, אבל היא הייתה ועודנה צריכה להיות בסיס למשא-ומתן שיביא הסדר אזורי שיעשה את ישראל יותר בטוחה, יותר שקטה ויותר משגשגת מכל מבצע צבאי שהוא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת חיים ילין.

חנין זועבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

חנין זועבי: חברות וחברי הכנסת, מה בדיוק בוחן מבקר המדינה במלחמה על עזה?

חנין זועבי: מה הוא מחפש?

חנין זועבי: האם היה מחדל?

חנין זועבי: ובואו נשאל: מחדל של מה?

חנין זועבי: רציחתם של 2,200 פלסטינים זה מחדל?

חנין זועבי: רציחתם של 500 ילדים בעזה זה מחדל?

חנין זועבי: המצור על עזה – –

ענת ברקו: – – –

חנין זועבי: – – לפני המלחמה – –

ענת ברקו: למה שלא – – –

חנין זועבי: – – המצור על עזה הוא מחדל?

ענת ברקו: "רציחתם".

ענת ברקו: לא השתמשו – – –

חנין זועבי: חיילים שמשתעשעים בירי – –

ענת ברקו: לא ישתמשו בילדים כמגן חי – –

חנין זועבי: – – בעזה, זה מחדל?

ענת ברקו: – – אז זה יפתור את הבעיה ולא יירו טילים.

חנין זועבי: לשטח שכונות, ממש – –

ענת ברקו: לא יירו – – –

חנין זועבי: – – לשטח שכונות בעזה – –

ענת ברקו: לא יירו טילים, לא ישטחו שכונות.

חנין זועבי: – – זה מחדל?

חנין זועבי: למה זה מחדל?

חנין זועבי: אתם יודעים מה, זה לא מחדל.

חנין זועבי: הרי זה קורה כמעט כל שנתיים.

חנין זועבי: המצור עכשיו – אתם סופרים את שנות המצור?

ענת ברקו: – – –

חנין זועבי: אתם מודעים בכלל לכך שאתם כולאים שני מיליון בני-אדם?

חנין זועבי: אתם סופרים את שנות המצור?

חנין זועבי: עכשיו זו השנה התשיעית.

חנין זועבי: זו מדיניות.

חנין זועבי: מלחמה על עזה זה 2008, זה 2011, זה 2012, זה 2014.

חנין זועבי: זו מדיניות.

חנין זועבי: למה מחדל?

חנין זועבי: הרי כל שנתיים, שלוש שנים, יש מלחמה.

חנין זועבי: אז לחקור את המדיניות.

חנין זועבי: ומי שותף למדיניות הזאת?

חנין זועבי: הממשלה הזאת.

חנין זועבי: כן, ומי עוד?

חנין זועבי: הממשלה שקדמה לממשלה הזו, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

חנין זועבי: הממשלה שהצהירה על המצור על עזה הייתה ממשלת אולמרט.

חנין זועבי: הממשלה הקודמת גם כן הכריזה מלחמות על עזה.

חנין זועבי: אז זה לא מחדל.

חנין זועבי: רוב הציבור תומך בממשלה הזו, והציבור שלא תומך בממשלה הזו כבר תמך בממשלה שקדמה לה; גם הוא כבר תמך במצור.

חנין זועבי: גם הוא כבר תמך במלחמות הקודמות על עזה.

חנין זועבי: אז בואו נחקור את זה.

חנין זועבי: בואו נחקור: לא מחדל – מדיניות.

חנין זועבי: וכתוצאה של המדיניות, אלפי תינוקות וילדים ונשים ואנשים מתו.

חנין זועבי: ואיך קוראים לזה?

חנין זועבי: קוראים לזה פשעי מלחמה, לא מחדל.

ענת ברקו: – – – ומה עם ה"חמאס"?

חנין זועבי: קוראים לזה פשעי מלחמה.

ענת ברקו: ומה עם ה"חמאס"?

חנין זועבי: אבל מה הבעיה?

חנין זועבי: למבקר המדינה אין סמכות פלילית.

חנין זועבי: צריכים פה סמכות פלילית.

חנין זועבי: למבקר המדינה יש סמכות מינהלית, לא פלילית.

חנין זועבי: אתם יודעים למי יש סמכות פלילית: לבית-הדין הפלילי בהאג.

חנין זועבי: לבית-הדין הבין-לאומי – –

ענת ברקו: אז ניקח – – –

חנין זועבי: – – שבסמכותו לחקור פשעי מלחמה.

חנין זועבי: וברשות

חנין זועבי: כם, אל תקשיבו לחנין זועבי.

חנין זועבי: אני רוצה שתקשיבו לחייל שאומר: לפני שנכנסנו ראינו פרדסים שעולים, גדר נמוכה, ואז יש את ג'וחר א-דיכ – גבעונת כזאת.

חנין זועבי: יש את גדר המערכת ואז ג'וחר א-דיכ עולה, כשטח ששולט על הגדר ואתה רואה מלא ירוק.

חנין זועבי: כשיצאנו אחרי המבצע, אתה רואה פלטה של מדבר.

חנין זועבי: מדהים.

חנין זועבי: מדהים מה שעשינו שם.

חנין זועבי: מתוך כל הבתים, אני חושב שראיתי רק אולי ארבעה-חמישה בתים עומדים שלמים.

חנין זועבי: שלמים, יחסית.

חנין זועבי: זה היה מטורף.

חנין זועבי: אבל זה היה משעשע.

חנין זועבי: גם דיברנו על זה אחר כך, אחד מול השני.

חנין זועבי: דיברנו על זה המון בתוך החבר'ה בפלוגה: שזה מטורף.

חנין זועבי: מטורף הנזק שעשינו שם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חנין זועבי: ואני מסיימת, משפט סיום.

חנין זועבי: אני אצטט.

חנין זועבי: החייל אומר: "אני אצטט: 'תשמע, אחי, זה מטורף מה שהלך שם'.

חנין זועבי: 'תשמע, אחי, פירקנו להם את הצורה'.

חנין זועבי: 'Fuck, תראה, אין פה זכר לג'וחר א-דיכ.

חנין זועבי: עכשיו הכול זה מדבר.

חנין זועבי: מטורף'".

חנין זועבי: זה שרצחתם 2,200 פלסטינים; זה שרצחתם, גם האופוזיציה וגם הקואליציה, 500 תינוקות בעזה – –

ענת ברקו: – – – ישראל – – –

חנין זועבי: – – על זה אתם לא רוצים לחקור.

חנין זועבי: את זה אתם לא רוצים לחקור.

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: היא תסיים.

חנין זועבי: – – – גם כן.

אחמד טיבי: היא מסיימת.

ענת ברקו: – – – אזרחי מדינת ישראל.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

ענת ברקו: איפה הרצח – –

אחמד טיבי: תודה.

ענת ברקו: – – של אזרחי מדינת ישראל?

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, כבוד השר, יריב.

חיים ילין: כבוד השר.

חיים ילין: אני אומר פעם אחרונה: אני רציתי לנאום, אבל אני חייב לך תשובה, והתשובה היא אליך.

חיים ילין: אליך, ודרכך, לממשלת ישראל.

חיים ילין: מלחמות, ברמה הפילוסופית, זה כישלון אנושי.

חיים ילין: אין מה לעשות ואיך שלא תסובב את זה, גם אם אנחנו בשכונה קשה, למען התושבים, אזרחי מדינת ישראל, צריך לעשות הכול.

חיים ילין: עכשיו, אני אספר לך את הסיפור: בכירי משרד הביטחון קראו לזה מלחמת הכוסברה.

חיים ילין: לך תשאל אותם.

חיים ילין: אני אספר לך את מה שאתם לא יודעים.

חיים ילין: למה קראו לזה ככה?

חיים ילין: כי הם קיבלו החלטה: כמות משאיות ומה ייכנס, על הגרם, לתוך רצועת-עזה.

חיים ילין: והם אמרו לי: לחצנו יותר מדי.

חיים ילין: לא אני אומר את זה, עזוב ימין–שמאל; עובדות.

חיים ילין: עובדות ממשיות.

חיים ילין: במרס 2014, כרם-שלום כולו סיירת מטכ"ל – –

יריב לוין: – – –

חיים ילין: – – סיירת מטכ"ל.

חיים ילין: תקשיב למה שאני אומר לך, אני עונה.

חיים ילין: סיירת מטכ"ל.

חיים ילין: למה, יש מנהרות מול כרם-שלום.

חיים ילין: רק הקבינט לא יודע את זה.

חיים ילין: ממרס, ראש מועצה באשכול – אני, עם הקב"ט, היחידים שיודעים מה קורה שם.

חיים ילין: רק הקבינט לא מודע למה שקורה.

יריב לוין: – – –

חיים ילין: ב-2012 אנחנו מגלים את המנהרות.

חיים ילין: כל מטפלת, כל תינוק, כל ילד שנולד בעוטף-עזה תרגל כניסת מחבלים דרך מנהרות.

חיים ילין: רק הקבינט לא יודע את זה.

יריב לוין: – – – למה תרגל אם – – –

חיים ילין: רק הקבינט.

חיים ילין: כבוד השר, תרשה לי.

יריב לוין: נו, באמת.

חיים ילין: אני באמת – – –

יריב לוין: אבל איך אתה יכול להגיד דבר כזה?

חיים ילין: כבוד – – –

ענת ברקו: – – –

חיים ילין: אני אומר לך את העובדות כמו שהן.

יריב לוין: איזה עובדות.

ענת ברקו: את גלעד שליט לא חטפו במנהרה.

חיים ילין: את העובדות כמו שהן.

יריב לוין: – – –

חיים ילין: אף אחד לא יכול.

חיים ילין: תקשיב, זו בעיה.

ענת ברקו: – – –

חיים ילין: אתה יודע, זו בעיה.

חיים ילין: ברגע שראש מועצה יודע יותר מהקבינט, זו בעיה.

חיים ילין: ועכשיו אני אגיד לך משהו לגבי החוסן של האזרחים: כל פעם שאתם יריתם, כל פעם שאתם יריתם בתוך הנגמ"ש, ואתה יודע בדיוק למי אני מתכוון – – –

יריב לוין: מה קרה?

יריב לוין: יאיר לפיד היה – – –

חיים ילין: כל יום שאתם – לא.

יריב לוין: יאיר לפיד היה – – –

חיים ילין: זה בנט וליברמן – –

יריב לוין: – – –

חיים ילין: – – ירו בתוך הנגמ"ש.

יריב לוין: ומה עם לפיד?

חיים ילין: לא.

חיים ילין: הוא היה ממלכתי.

יריב לוין: אה, הוא היה ממלכתי.

חיים ילין: ידידי היקר, אתה לא יכול להגיד את הדברים האלה.

חיים ילין: אבל אני אגיד לך עוד משהו: אין התייחסות בכלל להפסקות האש.

חיים ילין: 12 הפסקות אש, מה אכפת לכם?

יריב לוין: אבל הוא היה בקבינט.

חיים ילין: מה אכפת לכם – –

יריב לוין: זה יאיר לפיד היה בקבינט.

חיים ילין: – – להכריז הפסקות אש?

חיים ילין: מי שסובל את הפסקות האש זה אנחנו – –

יריב לוין: יאיר לפיד הצביע נגד הפסקת אש?

חיים ילין: – – כי אני מכיר את ה"חמאס".

חיים ילין: הם – כבוד השר – –

יריב לוין: יאיר לפיד הצביע נגד הפסקת אש?

חיים ילין: – – אתה שר.

חיים ילין: אתה שר, אני ח"כ.

יריב לוין: תענה לי.

יריב לוין: נו, תענה ברצינות.

חיים ילין: אתה שר.

חיים ילין: אתה שר, אני ח"כ.

יריב לוין: נו, אז מה?

חיים ילין: אני לא הפרעתי לך כשאתה דיברת.

חיים ילין: אני עונה לך.

יריב לוין: אבל אני שואל שאלה: יאיר לפיד – – –

חיים ילין: לא.

יריב לוין: לא – – –

חיים ילין: הוא היה חלק מהקבינט.

יריב לוין: ומה הוא הצביע?

חיים ילין: אבל מי שאחראי לקבינט זה ראש הממשלה.

ענת ברקו: – – –

חיים ילין: זה לא יעזור כלום.

יריב לוין: הבנתי.

אחמד טיבי: אתה סיימת ואני מוסיף לך חצי דקה.

חיים ילין: לא יעזור כלום.

אחמד טיבי: סיימת – – –

חיים ילין: כבר סיימתי?

אחמד טיבי: כן.

חיים ילין: אם אתה רוצה; בוא, אני אגיד לך, ואני אסכם.

חיים ילין: באמת אני אומר לך את זה עכשיו: כל מפעל, גם של נייר טואלט במדינת ישראל, יש לו אסטרטגיה, יש לו חזון ויש לו ביקורת.

חיים ילין: רק במקום אחד, שאתה משלם ב-74 חללים, אתה לא נותן דין-וחשבון אפילו למשפחות השכולות.

חיים ילין: זה בהיעדר אסטרטגיה, חזון וביקורת.

חיים ילין: במקום לחבק את הדוח הזה, לחבק אותו; ללמוד בשביל למנוע את המלחמות ואת ההרג הבא – בלי קשר לשכנים, אתה צריך לעשות את המקסימום; במקום לעשות את זה ולהגיד: אוקיי, אנחנו נלמד – אתם תוקפים.

אחמד טיבי: תודה.

חיים ילין: אתם תוקפים את מבקר המדינה.

חיים ילין: כי במדינה הזאת כולם אשמים, רק בן-אדם אחד לא אשם: ראש הממשלה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סמוטריץ – שלוש דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ארבע הצעות האי-אמון שמונחות כאן לפנינו עוסקות בדוח מבקר המדינה על מבצע "צוק איתן", ואני רוצה לדבר לא על מה שיש בדוח, דברים נכונים יותר ונכונים פחות, אלא בעיקר על מה שאין בו.

בצלאל סמוטריץ': וזה, אני חושב, על החולשה של רוח הלחימה והחתירה לניצחון, גם במנהיגות וגם בפיקוד הבכיר של צה"ל מול שיח של הכלה ושל אופציות מדיניות.

בצלאל סמוטריץ': שני אירועים חדשותיים מהימים האחרונים מתחברים לתמונה הכוללת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': האחד זאת ההתבטאות האומללה מאוד של שר הביטחון הבוקר בוועדת החוץ והביטחון; והשני, התמונות העוד-יותר אומללות של אותו ג'יפ מג"ב בהתפרעות בסוף השבוע בנבי סאלח.

בצלאל סמוטריץ': והשורש של שתי החדשות הללו הוא, אני חושב, שורש אחד, וזה הבלבול הערכי ואובדן האמונה בצדקת הדרך.

בצלאל סמוטריץ': צה"ל, אנחנו כמובן מאוד אוהבים אותו.

בצלאל סמוטריץ': צבא של כולנו, ויש, אלעזר, דילמה מאוד גדולה.

בצלאל סמוטריץ': כשרוצים להעביר ביקורת, זה כמובן גם עלול להחליש ולשחק לידי מי שרוצה לראות את צה"ל חלש ובשביל זה הפיץ את התמונות האלה.

בצלאל סמוטריץ': ומן הצד השני, כאשר לא מציפים את הדברים ולא מעבירים את הביקורת, אז גם התוצאות הן תוצאות קשות.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה לומר את הביקורת באהבה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': צה"ל בשנים האחרונות מכיל.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא מכריע, הוא לא מנצח.

בצלאל סמוטריץ': מתחת למרפסת שלי בבית כבר חמש שנים, פעמיים בשבוע, כל יום שישי וכל שבת, הפס"דים, מוקד חיכוך – גם כן, מילים יפות – בקדום.

בצלאל סמוטריץ': חמש שנים, כל שבוע חתול ועכבר.

בצלאל סמוטריץ': חתול ועכבר משחקים אותם פורעים מול החיילים היקרים שלנו, ובמקום להכריע את זה, אנחנו שוחקים שוב ושוב את יכולת ההרתעה של צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': מי שאשם בזה זה הדרג המדיני.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שהדירקטיבה שאנחנו, שהדרג המדיני, מכתיב לצה"ל היא לא לנצח, היא לא להכריע, אלא לשמר אופק מדיני, אז צה"ל משחק במקום להכריע.

בצלאל סמוטריץ': מפגש בין מחבל, בין אויב, לחייל צה"ל צריך להיגמר בהכרעה.

בצלאל סמוטריץ': אין מצב לתמונות של משיכה בשערות, של דחיפות, של לינץ' כזה על ג'יפ, בלי שהוא נגמר בתוצאה כואבת, חדה, מרתיעה.

בצלאל סמוטריץ': היום אנחנו המורתעים.

בצלאל סמוטריץ': שר הביטחון שלנו מורתע מנשיא ארצות-הברית.

בצלאל סמוטריץ': כבר חודשיים זה מה שהוא מספר לנו.

בצלאל סמוטריץ': למה אי-אפשר לבנות בכלל, ובטח לא יישוב חדש לאנשי עמונה כמו שהבטחנו?

בצלאל סמוטריץ': ולמה אי-אפשר להחיל ריבונות?

בצלאל סמוטריץ': כי אוי ואבוי מה יגידו בעולם.

בצלאל סמוטריץ': אני אמרתי היום, מזל ששר הביטחון לא כיהן בתפקידו גם בתקופת ממשלת – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': מה תודה רבה?

בצלאל סמוטריץ': עוד לא גמרתי.

בצלאל סמוטריץ': מזל – תראה, את חנין זועבי לא עצרת, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: בצלאל, אז אתה מצביע אי-אמון?

בצלאל סמוטריץ': מזל, מזל ששר הביטחון לא כיהן גם – – –

יעל כהן-פארן: – – – נגד ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: אתה נשמע לי כמו הודעה – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הוא סיים.

אחמד טיבי: הוא סיים את דבריו.

בצלאל סמוטריץ': שהוא לא כיהן כאשר אנחנו החלנו את החוק הישראלי על רמת-הגולן.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה קורה.

בצלאל סמוטריץ': מה, אז העולם אהב את זה?

בצלאל סמוטריץ': המפתח, אדוני היושב-ראש, המפתח הוא שאנחנו – לא אתה – אנחנו נחזור חזרה לאמונה בצדקת הדרך – –

אחמד טיבי: הוא מתכנס למשפט הסיום.

בצלאל סמוטריץ': – – נחתור להכרעה, נחתור לניצחון גם בהיבטים המדיניים, נעשה מה שטוב לנו, כמובן כמובן נחלחל את זה אחר כך למטה גם לצבא – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – לדרגים הטקטיים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אלעזר שטרן: א

אלעזר שטרן: חמד טיבי עוד לא ראש ממשלה, מה אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': אמרתי: אנחנו – לא הוא.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואב בן צור.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אתה היום איש נדיב.

יואב בן צור: תמשיך ככה, זה בסדר.

אחמד טיבי: כשאני בשלטון אני מגלה רוחב לב.

יואב בן צור: כן, אבל אל תפסיק את זה אצלי.

יואב בן צור: תמשיך ככה.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: זה כולל יהדות ספרד.

אחמד טיבי: כולל יהדות ספרד.

אלעזר שטרן: הוא מתייחס למיעוטים בכבוד.

אחמד טיבי: למיעוט היהודי במיוחד.

אחמד טיבי: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש פתגם סיני עתיק: מי שלא עושה לא טועה, ומי שלא טועה לא יודע כלום.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, הבית פה מתחלק – – –

עפר שלח: בגלל זה ראש הממשלה לא טועה?

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, הבית פה מתחלק לשניים: כאלה שעושים, וכשעושים טועים, מה לעשות, ולכאלה שלא עושים, לא טועים ולא יודעים כלום.

יואב בן צור: כמאמר הפתגם.

אלעזר שטרן: מי טעה?

אלעזר שטרן: מי טעה?

אלעזר שטרן: מי טעה?

אלעזר שטרן: ראש הממשלה טעה?

אלעזר שטרן: לא יכול להיות.

יואב בן צור: אני מבקש שתחכה עד סוף הנאום שלי, ואז, אם יהיו לך השגות, נשמח לדבר עליהן.

יואב בן צור: קל מאוד לשבת בספסלי האופוזיציה, מחוץ למעגל מקבלי ההחלטות – –

יעל כהן-פארן: לא קל בכלל.

יואב בן צור: – – לפזז ולכרכר, להעיר ולבקר את מחדלי העושים, להבליט, להדגיש את הכשלים ולהתעלם התעלמות מוחלטת מההישגים הרבים.

יואב בן צור: פחות קל לשבת בקואליציה, לעשות ולפעול, ולהתפאר בהישגי העשייה, ולהתעלם ממחדלים המחייבים הפקת לקחים.

יואב בן צור: אבל הדבר הקשה ביותר זה להצליח להשיג הישגים ואחרי כל זאת להתייחס גם למחדלים ולהפיק לקחים שייושמו בפועל.

יואב בן צור: ואני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר להתעלם מהישגי "צוק איתן".

יואב בן צור: במהלך "צוק איתן" ה"חמאס" קיבל את המכה הקשה ביותר בתולדותיו.

יואב בן צור: ישראל חיסלה 1,000 מחבלים והשמידה אלפי רקטות.

יואב בן צור: ישראל מנעה את תוכנית ה"חמאס" לחדור ליישובים דרך המנהרות ולחטוף אזרחים.

יואב בן צור: השקט חסר התקדים ששורר בעוטף-עזה מאז "צוק איתן" הוא מבחן התוצאה.

יואב בן צור: היישובים בעוטף-עזה נמצאים בפריחה, ואלפי ישראלים עוברים לגור שם.

יואב בן צור: אבל לצד כל ההישגים הרבים, אל לנו להתעלם מהמחדלים והכשלים.

יואב בן צור: להיכשל זה לא בושה, לטעות זה אנושי, אבל לחזור על אותה טעות פעמיים, זה כבר טיפשי.

יואב בן צור: תפקידה של הממשלה ללמוד את הכשלים, להפיק לקחים ולהסיק מסקנות, והכי חשוב – ליישם את המסקנות.

יואב בן צור: בעוד האופוזיציה, שנמצאת מחוץ למעגל העשייה, יש לה הפריבילגיה להתעלם מצד אחד של המטבע ולהבליט את צדו השני של המטבע, אנו כקואליציה, תפקידנו להנהיג, לראות את הטוב, אבל לא לשכוח את הלא-טוב, את הכשלים ואת המחדלים, כדי לשפר את העשייה לעתיד.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, אי-אפשר להתעלם מהעשייה של הממשלה הנוכחית, העשייה החברתית, הכלכלית, הביטחונית.

יואב בן צור: אנחנו עדים לאחת מהממשלות החברתיות ביותר שקמו בשנים האחרונות.

יואב בן צור: אנחנו עדים למהפכה חברתית שנמצאת בעיצומה: הפחתה של מחירי התחבורה הציבורית, שעשה יושב-ראש תנועת ש"ס, הרב אריה דרעי, הפחתה של מחירי המים, עלייה בשכר המינימום, תנופת בנייה חסרת תקדים לחסרי דיור, ועוד פעולות רבות שבעזרת השם יסייעו לכל אותן שכבות חלשות שהוזנחו עד עתה בחצר האחורית של הפוליטיקה הישראלית.

יואב בן צור: נכון, אנחנו עדיין – – –

אחמד טיבי: סיימת את הזמן.

יואב בן צור: אנחנו עדיין רחוקים – מילה – אנחנו עדיין רחוקים משלמות.

יואב בן צור: יש עדיין מה לתקן, לשפר, לייעל.

יואב בן צור: אבל לכם חברי, חברי האופוזיציה, אני רוצה לומר: טוב שאתם קיימים, טוב שאתם מדי פעם מדליקים לנו זרקור על מחדלי הממשלה.

יואב בן צור: כי בשרשרת ההצלחות וההישגים של הממשלה, אנחנו עלולים לשכוח את הנקודות הטעונות שיפור, ואתם פה כדי להזכיר לנו אותן, כדי שנשתפר ונתייעל, לטובת אזרחי המדינה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עודד פורר – איננו.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מוזס.

אחמד טיבי: מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: המיעוט היהודי.

אחמד טיבי: נציג המיעוט היהודי.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני באמת רוצה לדבר על מה שמעוללים לנו, למיעוט היהודי.

אחמד טיבי: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: היום בית-המשפט המחוזי פסק שבעיר אלעד לא יכירו ברישום הקיים, שנרשמו כבר כל תלמידי ותלמידות בתי-הספר לשנה החדשה – להפסיק עם זה ולעבור לרישום אזורי.

מנחם אליעזר מוזס: לרישום אזורי.

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, לעשות פריש-מיש, מחדש, ולרשום את התלמידים ברישום אזורי.

אלעזר שטרן: מה זה נקרא, שאשכנזים ילמדו עם ספרדים?

מנחם אליעזר מוזס: אני מבקש ממך, אלעזר, אם תשמע אותי עד הסוף, כל כך טוב תבין את זה.

מנחם אליעזר מוזס: מערכת החינוך החרדית מיום היווסדה הייתה עצמאית, על כל המשתמע מכך.

מנחם אליעזר מוזס: כל המערכת, החל מתוכני הלימוד ועד לקבלת התלמידים והתלמידות, לפי ההתאמה הרוחנית של התלמיד או התלמידה, שהתקבלה לאותו בית-ספר שהיה מתאים לה.

מנחם אליעזר מוזס: והנה מגיע בית-המשפט המחוזי ומחליט על ערעור כל הנוהג הנ"ל – –

אלעזר שטרן: – – – בתי-ספר.

מנחם אליעזר מוזס: – – ומאלץ את עיריית אלעד להפוך את הקערה על פיה, ולחייב את העירייה, כדרישת מנהל המחוז החרדי, שהוא עדיין מבית-מדרשו של השר פירון – –

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: אתה שומע?

אלעזר שטרן: הוא רוצה שספרדים ילמדו עם אשכנזים.

מנחם אליעזר מוזס: – – לרישום אזורי ללא התחשבות במהות החינוך הערכי שלנו.

מנחם אליעזר מוזס: הציבור החרדי כבר הוכיח, בפרשת עמנואל, כאשר הורים הלכו בשמחה לבתי-הכלא כאשר בית-המשפט העליון – לא המחוזי – ניסה להתערב בניהול מערכת החינוך החרדית.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לכם, אני כיושב-ראש הסיעה, ברצוני להודיע כי סיעתנו שישבה קודם החליטה לגבות את עיריית אלעד ובראשה את הרב ישראל פרוש על עמדתו האיתנה.

מנחם אליעזר מוזס: לא ניתן לגורמים שחינוך ילדינו זר להם להתערב בחינוך ילדינו.

מנחם אליעזר מוזס: אנו כפופים לגדולי ישראל בלבד, ואנו נקיים את "ועשית ככל אשר יורוך".

מנחם אליעזר מוזס: ככל אשר יורו לנו גדולי ישראל, כן נעשה.

מנחם אליעזר מוזס: כולנו מאוגדים ומאוחדים לשמוע בקול גדולי ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: היום בעוד שבוע חג הפורים.

מנחם אליעזר מוזס: למה התחילו במשלוח מנות?

מנחם אליעזר מוזס: כי בפורים היה "לך כנוס את כל היהודים".

מנחם אליעזר מוזס: היו באחדות.

מנחם אליעזר מוזס: באחדות מנצחים כל דבר.

מנחם אליעזר מוזס: אני מקווה, בעזרת השם – –

אלעזר שטרן: כל היהודים.

אלעזר שטרן: גם ספרדים.

מנחם אליעזר מוזס: – – שאנחנו נהיה כולנו מאוחדים יחד, ואנחנו נשמע בקול גדולי ישראל ונקיים "ועשית ככל אשר יורוך".

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

אלעזר שטרן: אתה שוכח – – –

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת מוזס.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

אחמד טיבי: שלוש דקות, בבקשה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה.

אילן גילאון: חבר הכנסת מוזס, "ווס זוג מיר", שספרדים ילמדו עם אשכנזים באותו חדר?

אילן גילאון: זה מסוכן.

אילן גילאון: זה לא מסוכן?

מנחם אליעזר מוזס: אתה תלמיד של אלעזר שטרן?

אילן גילאון: אבל זה, חברים, מציאות בדויה לא הומצאה פה.

אילן גילאון: הומצאה באבא של פה.

אילן גילאון: זה לא שם כל כך רחוק.

אילן גילאון: אני יודע שיש היום אחד, טראמפ, שכל הטרמפיסטים פה הולכים לחסות בצלו של האטד הזה, שישרוף את כולם.

אילן גילאון: במקרה הזה, זה לא יהיה ארזי הלבנון אלא אזובי הקיר, שמנהלים כאן בכחש ובמציאות בדויה את החיים של כל כך הרבה אנשים מתוך התנהלות מתמדת של משבר, שכל דבר הופך להיפוכו; שהמצוקה היא רווחה והמלחמה היא שלום עבורם, והיכולת לנהל סכסוך היא היכולת שלהם לשרוד ולמשול.

אילן גילאון: וכבר אמרתי את זה אלפי פעמים, אדוני, עד שהכחילו לי הידיים: עד שהעם הפלסטיני לא יחווה את חווייתו של השחרור הלאומי שלו בדיוק כמו שהעם שלנו חווה את החוויה הזאת ב-48' כאן, שום דבר לא ייפתר כאן בשום מקום.

אילן גילאון: לכן מי שרואה את עזה ורואה את רמאללה ורואה כל מקום ומקום כזה – כל האנשים האלה שרוצים לנהל את המשבר הם אויבי המדינה; הם האנטי-ציונים הבולטים והפוסט-ציונים הבולטים והגדולים ביותר שקיימים כאן.

אילן גילאון: כי הם משתעשעים ומענגים את עצמם במדינתם.

אילן גילאון: אני רוצה לתת לך דוגמה, אדוני, מהשבועיים האחרונים, וחשובה לי מאוד תשומת לבך למרות שאני לא מדבר אתך ביידיש, ואולי זה לא כל כך מעניין.

אילן גילאון: אני הייתי יחד עם חברתי קארין אלהרר – נפגשנו בשבוע שעבר עם השר משה כחלון בעניין אותו חוק מפורסם שעבר כאן בשגגה, מבחינת רבים בתוך הקואליציה ובתוך הממשלה, שבסך הכול בא לעשות קצת מן הצדק; שבא לעסוק בחלוקה של העושר הלאומי פעם אחת ולתמיד.

אילן גילאון: באנו אל השר, והוא התחייב שבעוד יומיים – ביום רביעי, נכון לעכשיו – הוא ייתן לנו תשובה מפורשת וברורה.

אילן גילאון: אבל בינתיים, בכחש ובמציאות בדויה ובשקר מכינים ומקימים ועדות.

אילן גילאון: מה, אנחנו באנו אתמול?

אילן גילאון: עשו אותנו באצבע?

אילן גילאון: אנחנו לא מבינים שמי שאומר שהוא רוצה להקים לנו ועדה ולדחות אותנו לתוככי הפגרה הוא בעצם מתכוון לכך שהוא רוצה למוסס?

אילן גילאון: שהוא רוצה לקחת ולעשות הסחת דעת כדי לא לקיים את החלוקה הזאת?

אילן גילאון: אמרתי, אדוני, לשר האוצר שזה ייקח לי בערך 15 – לא 15 אלא 11; לא 11 אלא שמונה שניות להראות לו מהם מקורות המימון לחוק הזה שהתקבל בכנסת ישראל, שלכולי עלמא ידוע שזה חוק צודק – –

אחמד טיבי: תודה.

אילן גילאון: – – בכל המפלגות, כי זאת החלוקה האמיתית – משפט אחרון, אדוני – ועוד יישאר לו כסף לקנות – אתה יודע מה?

אילן גילאון: עוד שמונה, תשע, אם חייב, עשר צוללות.

אילן גילאון: הוא יוכל עדיין לקנות.

אחמד טיבי: תודה.

אילן גילאון: אבל זה לא יקרה.

אילן גילאון: אז קחו את הקרדיט שאנחנו לא לוקחים אותו, והעניין כבר ברור, כי מעולם לא היה המושג "פרות הבשן" כל כך אקטואלי ואמיתי כמו שהוא בימינו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תשובת הממשלה תהיה עוד מעט.

אחמד טיבי: לפני כן, מזכירת הכנסת תגיד את דבריה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 17) (הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 65) (סיום התקשרות בעסקה מתמשכת או ביטולה כמתן הודעת סירוב), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 52) (שקיפות מרכיבי תשלום בעסקה מתמשכת), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיונים מהירים בהצעתם של חברי הכנסת יואל חסון, אילן גילאון, חיים ילין וענת ברקו בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תנאי העסקת עובדים מקומיים ישראלים (עמ"י) בנציגויות ישראל בחו"ל, ובהצעתם של חברי הכנסת אילן גילאון, מיכל בירן וקארין אלהרר בנושא: סגירת מרפאת בריאות הנפש באשדוד.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: 1.

אחמד טיבי: דוח המבקר המעיד על היעדר אסטרטגיה של ממשלת ישראל;

אחמד טיבי: 3.

אחמד טיבי: אי-לקיחת אחריות של ראש הממשלה על כשלי "צוק איתן" וחוסר המוכנות לתיקון והפקת לקחים;

אחמד טיבי: תשובת הממשלה – יישא אותה השר איוב קרא.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין יותר גרוע מלצאת למלחמה נגד טרור.

איוב קרא: אין יותר גרוע מלנהל מלחמה נגד טרור.

איוב קרא: המלחמות נגד טרור תמיד נכשלו, וגם ארצות-הברית הגדולה, הייתה לה בעיה כאשר יצאה למלחמה נגד טרוריסטים.

איוב קרא: אני עברתי מלחמות, חוויתי מלחמות באופן אישי, גם אבי, גם סבי.

איוב קרא: אני חושב שהדבר שהכי היינו רוצים לראות כאן, שמחליפים את הרובים באתים באזור הזה.

איוב קרא: מה לעשות שיש כאלה שעדיין חושבים שדרך הרובה, אדוני היושב-ראש – רוצים לחסל את מדינת ישראל במקום לשבת ליד שולחן המשא-ומתן.

איוב קרא: אין ספק, במלחמה, ב"צוק איתן", ישראל עשתה הכול כדי לא לפגוע באזרחים חפים מפשע.

איוב קרא: היא ניסתה בכל מאודה שאזרחים לא ייפגעו, אבל כמובן, במלחמה כמו במלחמה, אי-אפשר בלי נזקים, ואין מנצחים במלחמות.

איוב קרא: במלחמות רק מפסידים, השאלה כמה.

איוב קרא: אני לא מאמין, באופן אישי, שאפשר לנצח רק דרך הרובה את הטרוריסטים.

איוב קרא: שם המשחק, כדי לנצח את ההקצנה הדתית והטרור, זה ללכת גם לעשייה כלכלית.

איוב קרא: כאשר יש מה להפסיד, אנשים חושבים פעמיים.

איוב קרא: כאשר אין מה להפסיד, אז הולכים להקצנה ולטרור.

איוב קרא: בשנתיים האחרונות לפחות אני קיבלתי גיבוי רב וחזק מאוד בממשלה להתקדם עם הרבה פרויקטים, גם עם אחינו הפלסטינים וגם עם שכנינו הירדנים, המצרים והטורקים, כי האמונה היא שצריך לעשות שלאנשים יהיה טוב, כדי לא ללכת לכיוון של טרור.

איוב קרא: אחרי הרבה מאוד שנים הצלחנו לקדם את פרויקט תעלת הימים, שהיה תקוע מאה שנים.

איוב קרא: מאה שנה היה פרויקט תעלת הימים תקוע.

איוב קרא: אנחנו הולכים להביא מים מאילת עד ים-המלח, כאשר על הדרך אנחנו בעצם נותנים שליש מהפרויקט הזה לרשות הפלסטינית, שליש לירדנים ושליש לישראל.

איוב קרא: קרוב ל-100 מיליון קוב מים יעברו לפלסטינים ולירדנים ושליש לישראל.

איוב קרא: זה פרויקט הדגל שהגה הרצל בזמנו והוא לא התקדם, ואני שמח שגם רשות המים, גם כל העוסקים בנושא המים מצאו פתרון, אפילו עכשווי, כדי להיטיב עם הפלסטינים בנושאים של המים.

איוב קרא: אני גם חושב שכמדינה שכנה, ידידה, מאוד חשוב לנו, היה חשוב להתקדם עם הפרויקט הזה, כי לירדן נכנסו הרבה פליטים והיה חשוב לעזור להם, ואנחנו בכיוון של להתקדם עם הפרויקט הזה.

איוב קרא: אנחנו יוצאים למכרז, אחרי שסיימנו את ההליך הראשון.

איוב קרא: בעצם אנחנו יוצאים בקרוב למכרז בין חמש החברות הכי גדולות שנבחרו לעשות את הפרויקט הזה, והפרויקט הזה בעצם ייתן מענה הומניטרי ממדרגה ראשונה בעניין של המים, שהוא הדבר הכי בסיסי, הכי חשוב.

איוב קרא: ואין ספק שאחרי בחירת החברה שתוביל את הפרויקט הזה, בסוף 2020, אמורים להגיע מים לכיוון של ים-המלח.

איוב קרא: על הדרך, אדוני היושב-ראש, גם נפתור את בעיית החשמל לצד הפלסטיני ולצד הירדני, ובעצם בפרויקט הזה אנחנו משיגים שתי מטרות: פתרון האנרגיה והמים לצד הפלסטיני וגם לצד הירדני.

איוב קרא: אנחנו גם קידמנו בתקופה הזאת את נושא אזורי התעשייה, אחד ביריחו, שהיה תקוע 20 שנה, וגם בצד של ג'נין.

איוב קרא: שני אזורי התעשייה הכי גדולים שהיו תקועים 20 שנה, אנחנו מתקדמים אתם.

איוב קרא: יש כבר מפעלים ביריחו, ובקרוב יתחילו אנשים לקבל ולזכות בקרקע להקמת מפעלים באזור ג'נין, כדי להעסיק את הפלסטינים.

איוב קרא: גם אמש בישיבת הממשלה, אדוני היושב-ראש, אנחנו גם הקצינו עוד עובדים פלסטינים, כי אנחנו מאמינים שככל שיהיה טוב, אנחנו מונעים את ההקצנה ואת ההצטרפות למעגל הטרור והאלימות.

איוב קרא: זה דבר שכולנו שוללים, אנחנו לא רוצים; ואין ספק שהטרור הזה הוא הבעיה של האזור הזה – לא רק של האזור הזה, זוהי בעיה של המזרח התיכון היום.

איוב קרא: כולם סובלים ממנו, כולנו צריכים לשלב ידיים כדי לעצור אותו.

איוב קרא: לכן, נכון, ב"צוק איתן" הם ניסו בכל מאודם לפגוע בתושבי הדרום, ניסו לפגוע בכל הערים בדרום ובכל הארץ, אבל הטכנולוגיה המתקדמת – בעיקר "כיפת ברזל" – במבצע הזה הוכיחה שהיא נותנת מטרייה פתוחה כמעט לתושבי ישראל, דבר שאיש לא האמין, וזה כשלעצמו היה חשוב לנו, חשוב לעשות את זה.

איוב קרא: אנחנו מנסים בכל פינה, בכל מקום, לעשות הכול כדי שייטב גם לירדנים, גם לפלסטינים, גם לכל האזור.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, בתקופה הזאת הכנסנו, הקצתה הממשלה 2,500 עובדים ירדנים שייכנסו לאילת, ובצורה הזאת יחליפו את העובדים הזרים שנמצאים באילת והיוו בעיה חברתית קשה באילת.

איוב קרא: הירדנים באים בבוקר, חותמים כרטיס במעבר הגבול ונכנסים בתוך עשר דקות, כי בתי-המלון החליפו את האפריקנים הבעייתיים שנמצאים בתוך אילת.

איוב קרא: אני חושב ש-90% מהבעיה החברתית הזאת, המפגע החברתי, בעצם פתרנו.

איוב קרא: אנחנו גם מנסים – או ניסינו – לקדם הסכם מיוחד, וחתמנו עליו, בין המועצה האזורית תמר לבין המועצה האזורית אל-ע'ור בצד הירדני, להקמת מה שנקרא "חוות מודל", כשבחווה הזאת אנחנו מדברים על עזרה וסיוע לחקלאים הירדנים, להביא למצב שתהיה להם חקלאות יותר מוצלחת, יותר ראויה, עם יותר יבול ויותר דברים שאפשר להתגאות בהם.

איוב קרא: אלה חלק מהפרויקטים שאנחנו עושים.

איוב קרא: צר לי שאנשים בכל מקום נמצאים כדי להוביל להקצנה, לקחת את הציבור הזה להקצנה מיותרת, שאין לה מקום ולא צריך להיות ואסור שתהיה.

איוב קרא: אני חושב שהטרור הוא מפגע בעייתי.

איוב קרא: תראו מה קרה בטורקיה בשנים האחרונות, כמה פיגועים היו בטורקיה, כמה פיגועים שגרמו לנזקים למדינה, כמה אנשים חפים מפשע נפגעו באיסטנבול ובאנקרה.

איוב קרא: אני שמח שאנחנו הצלחנו ליישר את ההדורים ויש היום מלחמה משותפת נגד ארגוני הטרור, גם בצד של טורקיה, גם בצד של ירדן, גם בצד של מצרים.

איוב קרא: כולם מבינים שזאת הבעיה של המזרח התיכון.

איוב קרא: כולם מבינים את הצורך בשילוב ידיים בכל הנושא הזה שנקרא טרור, ואני בטוח שככל שיהיה שילוב ידיים – גם ראש הממשלה יוצא השבוע לפגישה עם פוטין ברוסיה, והנושא של הטרור מן הסתם יהיה אחד הנושאים החשובים.

איוב קרא: אני גם נפגשתי היום עם השגריר הרוסי ודנו גם בהרבה דברים חשובים באזור הזה, על חלקם אפשר לדבר ועל חלקם אי-אפשר לדבר.

איוב קרא: ואין לי ספק שנושא הטרור, לא רק לאמריקה חשוב לגדוע אותו; גם רוסיה וגם כל העולם בעצם לא היו רוצים לראות טרור בסביבה שלהם.

איוב קרא: אנחנו רואים מסביבנו, חברי הכנסת, כמה סובלת סוריה מהעניין של הטרור, מהעניין שבעצם אין דין ואין דיין בגלל הטרור.

איוב קרא: איזה פיצול נמצא במקום הזה, כמה נרצחים יום-יום, שעה-שעה, חפים מפשע, בגלל הטרור הזה.

איוב קרא: כמה כל יום משלמים מחיר בגלל הטרור.

איוב קרא: אני חושב שהדבר הזה הוא מלחמת העולם השלישית, ואני מקווה שנעצור את זה לפני שאכן תהיה המלחמה הזאת, כי אין עניין לאף אחד להמשיך את הטרור הזה.

איוב קרא: אני חושב ש"צוק איתן" היה מבצע מוצלח מאוד; חוסלו בו 1,000 מחבלים לפחות, 5,000 תשתיות טרור, סוכלו כל ניסיונות "חמאס" לפיגועים דרך המנהרות, כולל חטיפות ותפיסות יישובים.

איוב קרא: לכן אני גאה על כך שיש לנו ראש ממשלה שידע לנהל את המבצע הזה כמו שצריך; היה לנו ראש ממשלה, וצוות, שידע להוביל נכון את המבצע הזה, ואין לי ספק שאנחנו נתגבר גם על הטרור וגם על ההקצנה הדתית ומי שתומך בהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני קודם כול רוצה לקדם בברכה כ-100 תלמידים דרוזים שהגיעו היום לבקר בכנסת לרגל קבלת תעודת זהות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מאחלים לכם להיות אזרחים טובים ופעילים, על מנת לעשות את החברה שלנו עוד יותר טובה.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו, כבעלי תעודת זהות, אתם תוכלו לתרום בכל התחומים.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני עובר להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: דוח המבקר המעיד על היעדר אסטרטגיה של ממשלת ישראל, מטעם המחנה הציוני, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 30 נגד – 53 נמנעים – 10 הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 30, נגד – 53, עשרה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם הרשימה המשותפת, מסקנות דוח המבקר על המלחמה האחרונה בעזה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 44 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב מודיע שבטעות גמורה הצביע ממקומו של חבר הכנסת חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: פעמיים.

יולי יואל אדלשטיין: 44 בעד, 53 נגד, אפס נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אי-לקיחת אחריות של ראש הממשלה על כשלי "צוק איתן" וחוסר המוכנות לתיקון והפקת לקחים, מטעם יש עתיד, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 33 נגד – 53 נמנעים – 11 הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 33 בעד, 53 מתנגדים, 11 נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מסקנות דוח מבקר המדינה על מבצע "צוק איתן" מטעם מרצ, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 45 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 45 בעד, 53 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת מרצ לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/693); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 17) (הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ז–2017, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מודיע לחברי הכנסת שתומכים בחוק – מי שמתנגד, אין לי מה לעשות עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שתומך בחוק, תדעו שדרוש רוב של 50 חברי כנסת, כי הממשלה רואה בהצעה הזאת הצעת חוק תקציבית.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: גבירותי ורבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אחת הזכויות הבסיסיות ביותר של אדם היא הזכות לדיור.

קארין אלהרר: מה אם לא בית מהווה רשת ביטחון עבורנו ועבור המשפחה?

קארין אלהרר: אותי לימדו כל החיים לחסוך, לעבוד קשה, למען האפשרות לרכוש בית.

קארין אלהרר: מי לא רוצה בזה?

קארין אלהרר: כולנו רוצים להבטיח בית לעצמנו ולילדינו.

קארין אלהרר: המציאות בישראל היא שאדם עם מוגבלות אינו זכאי לקבלת משכנתה, גם אם יש בידו ההון ההתחלתי המספק וגם אם ההכנסה החודשית גבוהה מהממוצע ויש לו יכולת החזר.

קארין אלהרר: הסיבה לכך טמונה בעובדה שחברות הביטוח מסרבות להעניק לאנשים עם מוגבלויות ביטוח חיים, תנאי סף לקבלת משכנתה בישראל.

קארין אלהרר: כחברה, אנחנו לא יכולים להסכים לזה.

קארין אלהרר: כל עוד אנחנו ממשיכים להערים קשיים, אנשים עם מוגבלויות לא יוכלו להיות חלק אמיתי מהחברה.

קארין אלהרר: אני ניצבת כאן אחרי שעברנו תהליך ארוך ומורכב, מעל שנה וחצי של ניסיון ומאמצים להביא את השוויון ברכישת דירה גם לאנשים עם מוגבלות.

קארין אלהרר: וזה יכול לצאת לדרך היום, בצורה משמעותית, אם אתם תיתנו ידכם לכך, אם תאפשרו.

קארין אלהרר: לשמחתי, בנושאים האלה גיליתי שאין אופוזיציה ואין קואליציה.

קארין אלהרר: אי-אפשר לשלול זכות למדור על בסיס תיוג של מוגבלות.

קארין אלהרר: אני רוצה להזכיר שותפים לדרך: את סגן שר האוצר איציק כהן, שהיה הראשון שהרים את הכפפה ועזר בהעברת החוק בקריאה הטרומית; את יו"ר ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני ואת צוות הוועדה המסור שלו, לרבות היועצים המשפטיים המצוינים, אשר זיהו את המצוקה ומהר מאוד הצטרפו למאבק המשותף למען כל אותם אנשים.

קארין אלהרר: המציאות הזאת הזויה עוד יותר כשאנחנו מדברים על אנשים עם מחלות כרוניות.

קארין אלהרר: קחו לדוגמה אדם שנרפא מסרטן, קיבל מכתב מהרופא: אין סרטן בגופך; גם לו לא נותנים משכנתה.

קארין אלהרר: קיבלתי פניות אין-ספור ללשכתי והיו מקרים שלא האמנתי.

קארין אלהרר: לא האמנתי לכמות הביורוקרטיה והסחבת שאדם נאלץ לעבור על אף היותו בריא, הוא רק נמצא בקבוצת סיכון.

קארין אלהרר: כל זה כי חברות הביטוח לא רוצות לבטח אותו והבנקים לא ייתנו לו משכנתה.

קארין אלהרר: הצעת החוק מנסה לתת מענה הולם, במאמצים משותפים.

קארין אלהרר: ההצעה מדברת על ערבות מדינה, כי גם המדינה צריכה להיות חלק בהליך השוויון.

קארין אלהרר: והיא מדברת על קרן שתסייע במימון הדלתא בפרמיה, כי עדיין יצטרכו לייצר ביטוח אחר, לא ביטוח חיים.

קארין אלהרר: יש עוד הרבה עבודה על הצעת החוק, אבל אני מפצירה בכם כן לסייע ולהעביר.

קארין אלהרר: בהזדמנות הזאת – להודות ליושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן, תודה על התמיכה והסיוע; ליועצות המצוינות ובראשן ליאור יעקבי, שבלעדייך, ליאור, כנראה לא היינו מגיעים למעמד.

קארין אלהרר: תודה רבה, ובבקשה תצביעו בעד.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת קארין אלהרר.

יואל חסון: הדובר הבא – חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות אדוני, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מזה ימים מספר התפנה ראש הממשלה בנימין נתניהו מכל עסקיו ועיסוקיו הרבים והתעסק ביישוב ג'ת.

אחמד טיבי: הוא החליט להתעסק להתנגד ולתקוף את היישוב ג'ת.

אחמד טיבי: יישוב שנמצא במשולש, אנשים יקרים; יישוב מיוחד במינו, שלפני שנים רבות, בתקופת יושב-ראש הוועדה הממונה יצחק ולד קרא לאחד הרחובות על שמו של המנהיג הפלסטיני הסמל יאסר ערפאת, (אומר בערבית: רחמי האל עליו.

אחמד טיבי: ) ועדת השמות אמרה, גם אמרו לי, שהם שלחו את הניירת למשרד הפנים כמקובל.

אחמד טיבי: פתאום צץ משהו בפייסבוק, מישהו ראה ב-Waze, ואז היה קמפיין וראש הממשלה תפס טרמפ.

אחמד טיבי: אין לו מה לעשות חוץ מאשר הרחוב על שם יאסר ערפאת בכפר ג'ת.

אחמד טיבי: אני לא רוצה לדבר על שמות אחרים ביישובים יהודיים – –

יואל חסון: עדיף.

אחמד טיבי: – – שעושים לנו פרובוקציות.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אני רוצה להסביר שהסיבה היא שמלבד העובדה שמדובר במנהיג שזכה בפרס נובל לשלום, מדובר בסמל העם הפלסטיני, אבי האומה הפלסטינית; אבו אל-אומה אל-פלסטינייה.

אחמד טיבי: כרתו אתו הסכם הכרה הדדי, ולכן המעשה של ראש הממשלה, הלחץ האדיר שהוא עשה – אני הייתי מהרגע הראשון בקשר עם עורך-דין מוחמד ותד, ראש המועצה, עם עקל, עם חברי מועצה, עם פעילים, עם ועדת השמות; אתמול היינו אמורים להיפגש, אבל הלחץ של משרד הפנים, לפי ההוראות, כפי שהבנתי מהם, מראש הממשלה, היה לחץ אדיר.

אחמד טיבי: אבל אני אומר, לא שלט הוא שקובע את האהבה וההערכה למנהיגים בלבבות של אנשים.

אחמד טיבי: הוא נטוע עמוק בלב, בתודעה של עם שלם, יאסר ערפאת זה אבי האומה.

אחמד טיבי: לכן, סביר להניח – – –

עודד פורר: – – –

אחמד טיבי: אבי האומה הפלסטינית.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אבי האומה הפלסטינית.

אורן אסף חזן: תתבייש.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת פורר, תודה רבה.

אחמד טיבי: אבי האומה הפלסטינית.

אחמד טיבי: אבי האומה הפלסטינית.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: אתה רוצה להשתיק אותם?

אורן אסף חזן: לך תשטוף את הידיים שלך.

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת טיבי, תם זמנך.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תם זמנך.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: משפט אחרון.

יואל חסון: תודה רבה, משפט אחרון.

אורן אסף חזן: לא, לא משפט אחרון – – –

מרדכי יוגב: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת יוגב, תודה רבה.

אורן אסף חזן: לא משפט אחרון.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: יש לך חצי דקה לסיים.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: במקום לתקוף את היישוב ג'ת, הייתי מצפה מראש הממשלה לדבר על דאוד ותד – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: – – העובד המצטיין שחשף – –

אורן אסף חזן: לך – – – לך.

אחמד טיבי: – – את מעשי האלימות וההתעללות בזקנים.

אורן אסף חזן: לך – – –

אחמד טיבי: גם זה מעשה של תושב ג'ת שראוי להערצה, הוא וכל היישוב ג'ת.

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: תודה רבה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תשמע, יא ג'מאל – –)

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת, טיבי תם זמנך.

אחמד טיבי: (– – השיירה עוברת למרות הנביחות של אלה.

אחמד טיבי: )

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הדוברת הבאה – נורית קורן.

קריאה: – – –

יואל חסון: חיים לא ביקש.

חיים ילין: לא, אני לא ביקשתי.

חיים ילין: אני ביקשתי שלא ידברו, כדי שיהיו 50 ידיים.

חיים ילין: אחרת, החוק לא עובר.

יואל חסון: חברת הכנסת קורן, בבקשה.

נורית קורן: אני אקצר.

יואל חסון: שלוש דקות.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, שרים, חברי הכנסת.

יואל חסון: רגע, אני רוצה להגיד משהו, שנייה, רשימת הדוברים נעולה.

נורית קורן: אני מבקשת להתייחס להצעת החוק שמונחת בפנינו.

נורית קורן: זאת הצעת חוק חשובה ביותר וחברת הכנסת קארין אלהרר, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק הזאת ועל המלחמה העיקשת שלך בנושא הזה ובכלל, על אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אני, כיושבת-ראש שותפה אתך, חברת הכנסת קארין אלהרר, וחבר הכנסת אילן גילאון, אנחנו עושים הכול על מנת לשפר את מצבם של אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אני רוצה לספר לכם שאתמול פגשתי קבוצת הורים באשקלון והם דיברו אתי על הילדים, גם הקטנים וגם הגדולים, עם מוגבלות; גם ילדים עם מוגבלות שכלית, שלילדים האלה – סליחה, אדוני היושב-ראש, אתה יכול לעשות קצת שקט?

אחמד טיבי: נא לאפשר לחברת הכנסת לומר את דברה בשקט כדי שכולנו נבין.

אחמד טיבי: נא להקשיב.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

נורית קורן: אני פגשתי הורים לילדים עם מוגבלות באשקלון והם פרסו בפני את הבעיות, ואני מכירה אותן מהדיונים בוועדות.

נורית קורן: אבל יש ילדים בוגרים, בני 21, בני 24.

נורית קורן: להורים האלה אין מה לעשות אתם אחרי שהמסגרות של בית-הספר בחינוך המיוחד נסגרות בפניהם.

נורית קורן: הצבא לפעמים לא לוקח אותם כי הם לא מתאימים.

נורית קורן: עיריית אשקלון תרמה להם מגרש ועכשיו הם צריכים להקים בית לילדים.

נורית קורן: אני אומרת לכם, הדבר הגרוע ביותר זה שהם נזקקים לתרומות.

נורית קורן: ואנחנו צריכים לדאוג כאן בכנסת שיהיה הסדר ודיור מוגן לאנשים עם מוגבלות שמגיעים לגיל 24–25 כי ההורים כבר לא יכולים לטפל בהם.

נורית קורן: נוסף על זה, אנחנו צריכים לטפל בנושא של כל מפעלי מע"ש, שמעסיקים את הילדים, וזו לא תעסוקה, זה רק להעביר את הזמן.

נורית קורן: כאן אני קוראת לשר הרווחה ואני מבקשת ממנו:

נורית קורן: בוא נתחיל ביחד לשפר את מצבם של הילדים עם מוגבלות וגם של המשפחות לילדים עם מוגבלות, כי החיים שלהם קשים גם ככה.

נורית קורן: צריך לדאוג לנושאים האלו, ואני מוכנה לסייע בכל מה שרק אפשר.

נורית קורן: שגם האוצר וגם הרווחה יקצו כספים לבניית מעונות דיור הולם, וגם לדאוג לתעסוקה שלהם.

נורית קורן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני אהיה קצר, קודם כול כדי להבטיח שאכן יהיו 50 מאתנו שיצביעו בעד הצעת החוק החשובה הזאת, כדי להבטיח את העברתה.

דב חנין: אני רק רוצה, מעבר לברכה לחברת הכנסת אלהרר, יש לי גם הזכות להיות אחד המצטרפים ליוזמה הזו ואני מעריך את זה ומודה לך מאוד על כך.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שלדעתי, הדרך שהצעת החוק הזו מסמנת היא דרך המלך של ההתמודדות: הרחבה של חוק השוויון לאנשים עם מוגבלויות.

דב חנין: זו הדרך הנכונה להתמודד עם בעיות של כל מיני קבוצות של אנשים עם קשיים ועם מוגבלויות, ולא בכל פעם לבחור לנו איזושהי קבוצה ובאופן פרטני לתת לה פתרון פרטני.

דב חנין: זו הדרך.

דב חנין: להרחיב את חוק השוויון לאנשים עם מוגבלויות – זו הדרך הנכונה להתקדם.

דב חנין: אני מקווה שהצעת החוק הזאת תהיה דוגמה למה שנעשה בעתיד בכיוון הזה.

דב חנין: תודה רבה.

קריאה: – – – אחמד – – –

אחמד טיבי: היות שאתה מדבר בטלפון, אתה לא תדבר עכשיו.

אורן אסף חזן: מה זה אומר?

אחמד טיבי: אם מדברים בטלפון, אני שולל את זכות הדיבור.

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: העדפה מתקנת מפעם שעברה?

אורן אסף חזן: – – – תן לי.

אחמד טיבי: טוב, תעלה.

אורן אסף חזן: מפחד ממה שיש לי להגיד?

אורן אסף חזן: כל עוד לא קראת לי, זה גם לא – – –

אחמד טיבי: תישאר.

אורן אסף חזן: לא עליך דיברתי – על המים.

אורן אסף חזן: יואל.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

אורן אסף חזן: תרגילים.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, אורחים נכבדים, והמבין יבין, כנסת נכבדה, עמד פה לפני כמה רגעים חבר כנסת – לא נזכיר את שמו כדי שהוא לא ינצל את הבמה כדי להוריד אותי, את הכוח שיש לו בידיים – אבל הוא אמר דבר מאוד מאוד מעניין.

אורן אסף חזן: הוא אמר: יאסר ערפאת, יימח שמו וזכרו, הוא אבי האומה.

אורן אסף חזן: אז קודם כול, הוא חשף את הבלוף הפלסטיני: אם יאסר ערפאת הוא אבי האומה, זאת אומרת שלפני ערפאת לא היה אבי אומה, זאת אומרת שאין אומה.

אורן אסף חזן: זה לא אומה.

אורן אסף חזן: חוץ מזה, אם כבר, יאסר ערפאת זה לא אבי האומה, זה אבי ה"אמה".

אורן אסף חזן: אתם כלום ושום דבר, ואין עם פלסטיני, ואין אומה פלסטינית.

אורן אסף חזן: יש "אמה" פלסטינית, שמעניין אותה רק טרור.

אורן אסף חזן: כשמסתכלים על העם היהודי, מסתכלים על הגדולה של המורשת, של השרשרת.

אורן אסף חזן: היא לא התחילה לפני 40 שנה באיזה "אמה" ערפאת, יימח שמו, גם לא 80 שנה, גם לא לפני 200 שנה.

אורן אסף חזן: לפני 3,500 שנה.

אורן אסף חזן: אבי האומה שלנו אברהם אבינו.

אורן אסף חזן: ככה אנחנו התחלנו, ואם אתם, חבורת ליצנים, חושבים שתיקחו איזה רחוב ותקראו לו על שם איזה טרוריסט ארכי-מחבל, יימח שמו וזכרו, אתם תמסדו איזה "אמה" ותנקדו אחרת ויצא לכם אומה – אתם חיים בבלוף.

אורן אסף חזן: יושבים פה חבורה של עבריינים, בכנסת, שבשקט בשקט מנסים לייצר מציאות מעוותת, שהאמת כואבת להם.

אורן אסף חזן: שהם לא מסוגלים לקבל אותה.

אורן אסף חזן: הנה, אחת בורחת, השני בורח – אני תוהה לאן הוא בורח: לאישה הראשונה שלו?

אורן אסף חזן: לאישה השנייה שלו?

עאידה תומא סלימאן: – – –

אורן אסף חזן: חבר כנסת שעובר על החוק.

עאידה תומא סלימאן: אין גבולות.

אורן אסף חזן: מרבה נשים – מרבה שמחה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

אורן אסף חזן: אם היה לכם פרצוף, אם הייתה לכם היסטוריה, הייתם קוראים לרחוב על שם ערפאת ברמאללה, אבל אפילו הטרוריסטים שגרים ברמאללה לא מכירים בערפאת.

אורן אסף חזן: יושב פה בכנסת חבר כנסת, ששוב, לא נזכיר את שמו, שהוא לא ינצל את כוחו כדי לסגור לנו את הפה, שהוא עוד לא שטף את הידיים מהייעוץ שהא נתן לארכי-מרצח ערפאת.

אורן אסף חזן: אם אתם חושבים שיש לכם פה פראיירים, אתם טועים.

אורן אסף חזן: אנחנו נסתום לכם את הפה, ואנחנו נגיד את האמת, ואין עם פלסטיני ולא היה עם פלסטיני.

אורן אסף חזן: יש "אמה" פלסטינית, ותישאר "אמה" פלסטינית, ואתם יודעים מה?

אורן אסף חזן: אפילו ה"אמה" של הכלים שווה יותר מהפלסטינים.

אורן אסף חזן: אני מסיים ומספר לכם שהיום בבוקר הייתי ליד כלא רמון, ועליתי על אוטובוס של משפחות מרצחים, חיות אדם, שבאו לבקר את יקיריהם.

אורן אסף חזן: פחי אשפה שזרוקים בתאים קטנים בדרום, מרצחים.

אורן אסף חזן: ועליתי על האוטובוס, ואמרתי להם: אתם חיים בלה-לה לנד.

אורן אסף חזן: אתם חושבים שאתם תנצלו את טוב לבנו לעוד הרבה זמן.

אורן אסף חזן: תחזרו לבית שלכם בפח האשפה שנקרא עזה, ותגידו ל"חמאס" שאם הוא לא יתעשת ויבין שגם השבויים שלנו שנמצאים בידיו – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

אורן אסף חזן: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: – – יקבלו זכויות הומניטריות, אתם לא תיכנסו לכאן.

אחמד טיבי: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אז לחברי ה"אמה" הפלסטינית – – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

אחמד טיבי: אנזל.

אחמד טיבי: רד.

אורן אסף חזן: תבקש יפה.

אורן אסף חזן: אני לא מבין ערבית.

אחמד טיבי: אנזל זה רד.

אחמד טיבי: רד מהדוכן.

אורן אסף חזן: יש ריבון אחד בארץ-ישראל – העם היהודי.

אחמד טיבי: סיימת.

אחמד טיבי: סיימת.

אחמד טיבי: יאללה, אנזל, אנזל.

אורן אסף חזן: אנזל, אמרתי לך, תגיד בבית.

אורן אסף חזן: תכבד את התפקיד שלך כיושב-ראש.

אחמד טיבי: אנזל זה רד מהבמה.

אורן אסף חזן: תדבר בעברית מכובדת.

אחמד טיבי: לא, אני אדבר איך שאני רוצה.

אורן אסף חזן: תגיד לי: סיים את דבריך – אני אסיים את דברי.

אחמד טיבי: נא לסיים ולרדת.

אורן אסף חזן: תודה.

אורן אסף חזן: יפה.

אחמד טיבי: אנזל.

אחמד טיבי: רד.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: תבקש בעברית.

אורן אסף חזן: אני לא מבין ערבית.

אחמד טיבי: רד מהדוכן מייד.

אורן אסף חזן: בבקשה.

אורן אסף חזן: תבקש יפה.

אחמד טיבי: רד מהדוכן מייד.

אורן אסף חזן: אל תצא מדעתך.

אורן אסף חזן: אל תצא מדעתך.

אורן אסף חזן: תבקש יפה.

אחמד טיבי: נא להוריד את חבר הכנסת חזן.

אחמד טיבי: נא להוריד – – –

אורן אסף חזן: אל תצא מדעתך.

אורן אסף חזן: תבקש יפה.

אורן אסף חזן: אין עם פלסטיני.

אחמד טיבי: נזלו, נזלו, נזלו.

אורן אסף חזן: יש "עמה" פלסטינית.

אחמד טיבי: יאללה.

אורן אסף חזן: כלומניק.

אורן אסף חזן: רוח אל בית.

אחמד טיבי: יאללה, יאללה, יאללה.

אורן אסף חזן: כלומניק.

אחמד טיבי: (בערבית: הסתלק.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: כלומניק.

אחמד טיבי: (בערבית: הסתלק, הסתלק.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: רוּח, רוח אל בית, לקרטון שלך.

אחמד טיבי: (בערבית: הסתלק.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: רוח, שטוף את הידיים שלך, קטנצ'יק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: קטנצ'יק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: קטנצ'יק.

אחמד טיבי: האמת היא שדיברת על העם הפלסטיני ואז דיברת על העם היהודי – –

אורן אסף חזן: ה"עמה" הפלסטיני.

אחמד טיבי: – – ואתה היית הנציג של העם היהודי על הדוכן.

אורן אסף חזן: ה"עמה" הפלסטינית.

אורן אסף חזן: "עמה", "עמה".

אורן אסף חזן: "עמה" פלסטינית – – –

אחמד טיבי: לכן, הוא היה הנציג של העם היהודי על הדוכן – – –

מיכל בירן: לא, אל תחבר אותו אלינו.

אחמד טיבי: למה אתם אומרים לא?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: הוא היה הנציג של העם היהודי על הדוכן – –

אורן אסף חזן: אני גאה – – –

אחמד טיבי: – – ואני הייתי הנציג של העם הפלסטיני.

אחמד טיבי: מי שרוצה להשוות – שישווה.

אורן אסף חזן: אני גאה להיות הנציג של העם היהודי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני גאה להיות הנציג של העם היהודי.

יואל חסון: – – – של אזרחי ישראל.

אחמד טיבי: הפלסטינים בישראל.

יואל חסון: אזרחי ישראל.

אחמד טיבי: אזרחי ישראל הפלסטינים, בהחלט.

אחמד טיבי: אני הנציג שלהם.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: כל אלה שיושבים פה הם נציגים של האזרחים הפלסטינים במדינת ישראל.

קריאות: – – –

יואל חסון: אזרחי ישראל.

אחמד טיבי: הפלסטינים.

יואל חסון: אם לא היית אזרח ישראלי, לא היית פה.

אחמד טיבי: נכון, נכון.

אחמד טיבי: מה, נפלנו מהשמים?

אורן אסף חזן: אתם נפלתם מהשמים.

אחמד טיבי: נפלנו מהשמים?

אחמד טיבי: מה, אתה מאמץ את התזה שלו?

אורן אסף חזן: לא, אתם נפלתם על הראש.

אורן אסף חזן: נפלתם על הראש.

יואל חסון: שיהיה ברור שאתה לא הנציג הפלסטיני ביהודה ושומרון.

אחמד טיבי: ברור.

אחמד טיבי: נכון, את זה לא אמרתי.

אחמד טיבי: אני אומר: נציג האזרחים, המיעוט הלאומי הפלסטיני אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אין דבר כזה.

אחמד טיבי: זה אנחנו.

אחמד טיבי: אנחנו מגדירים את עצמנו.

אורן אסף חזן: אין דבר כזה.

אורן אסף חזן: אתה קורא לעצמך – – – אין דבר כזה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה, רבותי, על הצעה חשובה של חברת הכנסת קארין אלהרר, הצעת חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 80 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 17) (הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ז–2017, לוועדת הכספים נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 80, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: השרה גילה גמליאל היא בעד – נרשם בפרוטוקול.

אחמד טיבי: אחרי שהצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, היא עוברת להמשך טיפול בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: [נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 130).

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת סלומינסקי.

אחמד טיבי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של חברת הכנסת מיכל רוזין.

ניסן סלומינסקי: על-פי ההצעה של ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת – אני קורא את ההחלטה – מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט לפצל את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 130), שמורכבת משני חלקים: תקופת ההתיישנות מצד אחד, והחלק השני – חובת הדיווח בעבירות מין שנעברו בקטין על-ידי בן-דודו, התשע"ז–2017.

ניסן סלומינסקי: ההצעה של הוועדה היא לפצל את זה לשתי הצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את סעיף 1, שזה ההתיישנות, וחלק אחר מההצעה יכלול את סעיף 2 להצעת החוק, שזה חובת הדיווח, כי עדיין על חובת הדיווח יש עוד זמן לדיונים, ומצד שני נושא ההתיישנות נגמר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מבקשים לאשר את הפיצול הזה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: היות שלא נרשמו אנשים, הרשימה סגורה.

אחמד טיבי: אני מבקש להצביע.

אורן אסף חזן: אני נרשמתי.

אחמד טיבי: אני מבקש להצביע.

אחמד טיבי: תירשם להצעה שלאחר מכן.

אחמד טיבי: החלטת ועדת החוקה.

אחמד טיבי: נא ללכת להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 56 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 130) (תקופת ההתיישנות וחובת דיווח בעבירות מין שנעברו בקטין על-ידי בן-דודו), התשע"ז–2017, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 56, אין מתנגדים, אין נמנעים, ההצעה התקבלה.

אחמד טיבי: [נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק איסור הלבנת הון.

אחמד טיבי: שוב, יציג את ההצעה חבר הכנסת סלומינסקי.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, על-פי הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט לפצל את הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 19), התשע"ז–2016 לשתי הצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את ההוראה לעניין סמכויות ועדת עיצומים (סעיף 8) – שעל זה התקיים הדיון – וחלק אחר מההצעה יכלול את כל יתר הסעיפים שבהצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חזן, שלוש דקות.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, כבוד השרים, האמת היא שרציתי לנצל את ההזדמנות שחבר הכנסת אבו עראר ישב במליאה, אבל אני אנצל את ההזדמנות לדבר גם שלא בנוכחותו, אני בטוח שהמסר יגיע אליו.

אורן אסף חזן: אני פעמים רבות חוזר ומציין שיש לא מעט חברי כנסת מהרשימה הפלסטינית המשותפת, המשת"פית, שהם עבריינים.

אורן אסף חזן: הם פשוט עוברים על החוק.

אורן אסף חזן: הבעיה היא לא אצלם.

אורן אסף חזן: הם מרשים לעצמם לעבור על החוק – – –

נחמן שי: אתה מדבר על חברי כנסת, זה לא יכול להיות ככה.

אורן אסף חזן: הם מרשים לעצמם לעבור על החוק – –

נחמן שי: אתה לא יכול לדבר ככה על חברי כנסת.

נחמן שי: זה לא יכול להיות.

אורן אסף חזן: – – מכיוון שאף אחד לא עושה שום דבר בנדון.

אורן אסף חזן: המכה הכי גדולה הגיעה אלינו כשראינו – – –

נחמן שי: משת"פ זו הגדרה.

נחמן שי: משת"פ זו הגדרה.

נחמן שי: אתה לא יכול לקרוא לחבר כנסת משת"פ.

אורן אסף חזן: המכה הכי גדולה הגיעה אלינו כשראינו חבר כנסת שחשב שהוא ואפסו – ואפילו הבריח אמצעי לחימה לבתי-הכלא.

יעל כהן-פארן: טיבי, השעון, הזמן לא זז.

אורן אסף חזן: חברי, "אם תרצו" פנו ליועץ המשפטי לממשלה היום.

אורן אסף חזן: "אם תרצו" פנו ליועץ המשפטי לממשלה היום במכתב בנוגע לחשד לפוליגמיה מצד חבר הכנסת טלב אבו עראר.

אורן אסף חזן: אני מניח לרגע בצד את העובדה שיש פה לא מעט חברות כנסת מהאופוזיציה שממהרות לצעוק ולזעוק בנושאים שכאלה כשזה קשור לחברי כנסת מהימין; אבל כשחברי כנסת מהשמאל, שלא לומר מהשמאל הרדיקלי, עוברים עבירות של ממש, הן לא רק ממלאות פיהן מים, הן פשוט נאלמות.

אורן אסף חזן: אני רוצה להקריא לכם מקצת מהדברים כדי שהדברים יהיו ברורים.

אורן אסף חזן: ומי יודע, אולי הישועה תבוא דווקא מכיוון חברות הכנסת שכבוד הנשים עומד לנגד עיניהן, אני רק מקווה שלא רק כשזה קשור לחברי כנסת מהימין.

אורן אסף חזן: אם כן, המכתב הגיע לכבוד היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט.

אורן אסף חזן: הנדון: חשד לפוליגמיה מצד חבר הכנסת טלב אבו עראר מסיעת הרשימה המשותפת.

אורן אסף חזן: מדינת ישראל, וחברי הכנסת בפרט, רואים לנגד עיניהם את ערכי הדמוקרטיה.

אורן אסף חזן: אני מקצר ומגיע לעיקר.

אורן אסף חזן: בקשתנו זו נובעת לאור ריאיון שנתן חבר הכנסת טלב אבו עראר, שבו הצהיר כי הוא חי עם שתי נשים.

אורן אסף חזן: לאישה אחת הוא נשוי, והשנייה ידועה בציבור, ומשתיהן יש לו ילדים.

אורן אסף חזן: באותו ריאיון הצהיר חבר הכנסת אבו עראר שזה לא מה שנהוג, אלא שזה לפי הצורך – מעניין מה יגידו על המשפט הזה חברות הכנסת.

אורן אסף חזן: המשיך והוסיף טלב אבו עראר שהוא לא מתגרש כי זה לא טוב.

אורן אסף חזן: בהמשך טען שהוא לא רואה בעיה שיש עוד אישה ידועה בציבור, שזה לא בהכרח בהסכמה, והודה שיש נשים שנפגעות.

אורן אסף חזן: חברים, הדברים האלה חמורים, הדברים שאמר חבר הכנסת אבו עראר, וההודאה על עצמו – אני לא מדבר בכלל על המייל שלו, שנתגלה באתרי בגידות – אנחנו מביאים זאת לפתחו של היועץ המשפטי לממשלה.

אורן אסף חזן: לפי חוק העונשין, פרק ח', סעיף 176:

אורן אסף חזן: נשוי הוא הנושא אישה אחת, ונשואה – אישה אחת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: דקה אחת.

אורן אסף חזן: משפט אחד.

אורן אסף חזן: אתה קיצרת לי ב-30 שניות, אני ראיתי לפי הלוח מולי.

אורן אסף חזן: התחלתי ב-18:12.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אתה דיברת – תמשיך משפט אחרון.

אורן אסף חזן: 30 שניות, משפט אחד.

אורן אסף חזן: ערב יום האישה הבין-לאומי, ולנוכח ערכי הדמוקרטיה של מדינת ישראל, יש לזכור שעל חברי הכנסת לשמש דוגמה ומופת לכיבוד החוק, וכבוד האישה הוא רק מסר ברור וחד-משמעי.

אורן אסף חזן: חברים – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – חברות, הגיע הזמן שאת העבריינות הזאת נמגר מתוכנו.

אחמד טיבי: תודה.

אורן אסף חזן: אם באמת זה בוער בכם, תעשו מעשה ותפסיקו לעצום עיניים כי נוח לכם.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אין יותר דוברים.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 7 בעד הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט – 29 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 19), התשע"ז–2016, נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 29, אין מתנגדים.

נחמן שי: לא היה רשום לי.

מיכל בירן: לא היה לי מסך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחמן שי – –

נחמן שי: לא היה לי מסך.

אחמד טיבי: – – צירף את שמו כתומך.

נחמן שי: לא, לא היה לי מסך.

מנואל טרכטנברג: גם אני.

אחמד טיבי: אז צירף.

אחמד טיבי: בגלל בעיה טכנית, אני מצרף אותך כתומך, יחד עם חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

עבדאללה אבו מערוף: לא היה כאן מסך.

נחמן שי: זה לא שבאתי באיחור, לא היה לי מסך.

אחמד טיבי: רבותי, זה עובר בתמיכת כולם, כל הכבוד, כולל חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

נחמן שי: אז שיבדקו את המסך.

נחמן שי: איפה הם?

אחמד טיבי: יבדקו.

אחמד טיבי: בודקים ביחידה הטכנית את המסך.

אחמד טיבי: זה עובר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אחמד טיבי: הודעה לסגן המזכירה, בבקשה.

נאזם בדר: אבקש להודיעכם, כי לאחר שהונחה הצעת החוק בשם תיקון מס' 27, התקבל תיקון אחר שמוספר במספר זה, ולכן החוק יפורסם כתיקון מס' 28.

נאזם בדר: הכוונה להצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 27), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית – זה מה שמופיע בסדר-היום.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [מס' מ/1058; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ג, עמ' 15183; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017.

אחמד טיבי: יציג את החוק חבר הכנסת אמסלם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, נא לסיים את השיחה ולעלות.

דוד אמסלם: איזה חוק זה?

אחמד טיבי: חוק האזרחות (תיקון מס' 13).

אחמד טיבי: החוק מדבר – מוצע לקבוע כי בית-המשפט יהיה רשאי, לבקשת שר הפנים, להורות שהדיון על ביטול האזרחות של אזרח יתקיים שלא בנוכחותו.

אחמד טיבי: יש רשימת דוברים מוסכמת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

דוד אמסלם: הצעת חוק זו, שיזמה הממשלה, נועדה בעיקר להסדיר את סוגיית ביטול אזרחותו של אזרח ישראלי ולהרחיב את האפשרות לעשות שימוש בסמכות לביטול אזרחות גם כאשר הבן-אדם שאת אזרחותו מבקשים לבטל לא אותר לצורך ניהול ההליך בעניינו.

דוד אמסלם: אין ספק כי הזכות לאזרחות הנה אחת הזכויות הבסיסיות של האדם, וכי שלילתה היא צעד חריג ביותר.

דוד אמסלם: יחד עם זאת, ישנם מקרים שבהם ביטול אזרחות הוא אפשרי ואף מתבקש.

דוד אמסלם: כך, כאשר אזרחותו של אדם התקבלה במרמה – זו דוגמה, למשל, מתי אפשר לבטל לו – על סמך פרטים כוזבים, או במקרה שהאזרח עשה מעשה שיש בו משום הפרת אמונים למדינת ישראל.

דוד אמסלם: ישנם מקרים שבהם קמה עילה לבטל את אזרחותו של אדם על-פי החוק אולם לא ניתן לממש את המהלך כיוון שאותו אדם יצא את גבולות מדינת ישראל או שמקום הימצאו לא נודע לרשויות.

דוד אמסלם: הצעת החוק הנוכחית באה להתמודד עם בעיה זו.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם מדינת ישראל רוצה לשלול את אזרחותו של בן-אדם והוא מחליט לעזוב את המדינה ולא מגיע לכאן, לפני התיקון של החוק הזה לא יכולנו לשלול לו את האזרחות, או להתחיל בכלל בכל ההליך של השלילה.

דוד אמסלם: ראשית, מוצע כי, ככלל, הליכים לשלילת אזרחות יתקיימו בפני האזרח שעניינו נדון.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה הכלל.

דוד אמסלם: ודאי שמדינת ישראל, אין לה שום רצון לשלול אזרחות מבן-אדם שלא נמצא כאן, בוודאי לא למנוע ממנו להגיע לבית-המשפט, אלא אם נמסרה לו הזמנה לדיון בהתאם להוראות שיקבע שר המשפטים באישור ועדת הפנים והגנת הסביבה, והוא לא התייצב במועד שנקבע, ובית-המשפט סבר שלא יהיה בקיום הדיון שלא בפניו משום עיוות דין – אם לא ניתן לאתר את האזרח או למסור לו הזמנה, יוכל בית-המשפט להורות שהדיון יתקיים שלא בפניו; אם בוצע תחליף המצאה לפי הוראות שיקבע שר המשפטים באישור הוועדה כאמור.

דוד אמסלם: בהצעת החוק המקורית הוצע לקבוע כי בית-המשפט יוכל למנוע כניסתו של אזרח שמתנהל נגדו הליך לשלילת אזרחות אם קיים חשש ממשי שכניסתו לישראל תסכן את ביטחון המדינה או את שלום הציבור.

דוד אמסלם: ועדת הפנים והגנת הסביבה הייתה מודעת לקושי בהצעה זו, ולכן החליטה על צמצום משמעותי בסמכות מוצעת זו.

דוד אמסלם: כך, הוחלט כי מניעת כניסה כאמור תוגבל בזמן, ובית-המשפט יוכל להורות עליה רק אם אין דרך אחרת למנוע את הסכנה, והוא לא יורה כאמור אם סבר כי שיקולי עשיית הצדק גוברים על הסכנה הנשקפת מכניסתו של האדם לישראל.

דוד אמסלם: מוצע כי במקרים שהדיון יתקיים שלא בנוכחות אזרח שעניינו נדון, ימנה לו בית-המשפט עורך-דין לפי חוק הסיוע המשפטי.

דוד אמסלם: עוד מוצע, כי הסמכות לקבוע את המעמד החלופי למי שאזרחותו בוטלה תינתן לשר הפנים, במקום בית-המשפט כיום.

דוד אמסלם: הצעת חוק זו הוגשה בצירוף כמה הסתייגויות, אך אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, כפי שהוועדה הציעה.

דוד אמסלם: בגדול, יש פה שני עקרונות בסיסיים בכל ההצעה הזאת, שהיא הצעה ממשלתית: אדם שמדינת ישראל החליטה להעמידו לדין ולנסות לשלול את אזרחותו – בגדול מדובר רק על שני הליכים כמעט: או שהוא קיבל את האזרחות ממדינת ישראל באופן כוזב, על בסיס תצהירים כוזבים, או שהוא פגע בביטחון מדינת ישראל והאדם מחליט לא להגיע, או לצאת מגבולות המדינה.

דוד אמסלם: מדינת ישראל, נכון להיום, לא יכולה לשלול את אזרחותו.

דוד אמסלם: לכן בהצעה הזאת אנחנו מציעים להתחיל – כמובן, לבקש ממנו להגיע, אבל אם הוא לא רוצה אפשר לפתוח נגדו בהליכים לשלילת אזרחותו.

דוד אמסלם: אני חושב שעד היום עזמי בשארה, יש לו אזרחות ישראלית, בגלל שמדינת ישראל, נכון להיום, לא יכולה להעמיד אותו לדין במובן זה וגם לשלול לו את האזרחות.

דוד אמסלם: אני חושב שהבן-אדם הזה מסתובב בכל העולם, בן-אדם שפגע בביטחון מדינת ישראל, בזה אין ספק ובגלל זה הוא לא חוזר, ואנחנו כבולים היום בכלל – להעמיד אותו לדין בנושא זה.

מיקי לוי: הוא לא מסתובב בכל העולם, הוא פוחד.

דוד אמסלם: תאמין לי, הוא יושב בכל מיני מקומות, נהנה וצוחק עלינו משם.

דוד אמסלם: לכן הגיע הזמן גם – דרך אגב, אם יש לו זכויות כאזרח, הוא עדיין מקבל אותן, זה האבסורד שבעניין.

דוד אמסלם: לכן מדינת ישראל – בסוף צריך גם שכל בכל הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אם הוא לא יבוא לדין, אנחנו נעמיד אותו לדין גם בלי שהוא יהיה כאן.

דוד אמסלם: דבר שני, ישנם אנשים שאם הם ייכנסו למדינת ישראל יהיה נזק ממשי לביטחון הציבור, ולכן מדינת ישראל מבקשת במקרים מסוימים לפעול לשלילת אזרחותם כשהם לא במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כאן צמצמנו את הנושא, כפי שציינתי קודם.

דוד אמסלם: בכל מקרה זו סנקציה לא פשוטה לשלול אזרחות של אזרח, גם צריך למצוא חלופה.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בכלל, רק שתדעו, אזרח רגיל שאתה שולל לו אזרחות, הוא לא יכול להיות נטול אזרחות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, מישהו צריך לקבל אותו.

דוד אמסלם: לכן ישנן, גם בחוק היום, חלופות שצריך להסדיר.

דוד אמסלם: גם כאן, אנחנו חושבים שמבחינת המדינה זה נכון.

דוד אמסלם: ישנם הרבה אנשים שהולכים לכל מיני מקומות בעולם, מסתובבים – ל"דאעש" או לכל מיני מקומות כאלה – ומדינת ישראל רוצה לשלול את אזרחותם והיא חושבת שיש סכנה שהם יסתובבו כאן.

דוד אמסלם: אני חושב שזה מהלך נכון.

דוד אמסלם: כמובן, הגבלנו את זה בזמן ובית-המשפט כמובן יכול להתערב.

דוד אמסלם: אני מבקש באמת מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת סעדי.

זהבה גלאון: – – – הייתי ראשונה – – –

אחמד טיבי: את היית ראשונה והשם שלך נמחק.

אחמד טיבי: אמרו לי למחוק אותך.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: הוא ידבר אחריו, עיסאווי.

אחמד טיבי: אין בעיה.

חיים ילין: אפשר לקבל את רשימת הדוברים?

אחמד טיבי: תפאדל, שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חברי דוד אמסלם, יו"ר ועדת הפנים, באמת, בסוף דבריך יצא המרצע מהשק.

אוסאמה סעדי: תקראו לחוק הזה "חוק עזמי בשארה".

אוסאמה סעדי: למה אתם הולכים סחור-סחור – – –

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: תעשה, אבל תגיד.

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: תגיד.

אוסאמה סעדי: תגידו את זה.

דוד אמסלם: אני אמרתי, אומר.

אוסאמה סעדי: תגידו את זה.

דוד אמסלם: אומר.

אוסאמה סעדי: תגידו את זה.

אוסאמה סעדי: אתם עושים חוק פרסונלי.

אוסאמה סעדי: אפילו לא האשמתם ואין כתב אישום נגד חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, אז על מה אתה מדבר?

דוד אמסלם: שיבוא – – –

אוסאמה סעדי: מה אתה מדבר, שיבוא?

אוסאמה סעדי: הזמנת אותו?

אוסאמה סעדי: הזמנת אותו?

איציק שמולי: כי הוא ברח.

אוסאמה סעדי: אה, ברח.

דוד אמסלם: לא הזמנו אותו – – –

אוסאמה סעדי: לא הזמנת אותו.

איציק שמולי: למה הוא לא חוזר?

איציק שמולי: אוסאמה, למה הוא לא חוזר?

איציק שמולי: בחייך.

דוד אמסלם: עזוב, עזוב – – –

איציק שמולי: על מי אתה – – –

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר – – –

דוד אמסלם: אני מכבד אותך – – –

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר שזה חוק, דוד, שהוא פרסונלי.

אוסאמה סעדי: לא עושים חקיקה פרסונלית.

אוסאמה סעדי: אמרתי – אתה זוכר, בדיונים של הוועדה – העלינו את זה ואמרנו שאי-אפשר היום להשאיר אזרח חסר אזרחות.

אוסאמה סעדי: ובחוק הקיים כתוב שגם אם אתה שולל אזרחות של מישהו שמעורב בפעילות טרור ואין לו אזרחות אחרת, אז אתה חייב לתת לו רישיון קבע במדינה, כפי שיורה בית-המשפט.

אוסאמה סעדי: מה אתם באתם ועשיתם?

אוסאמה סעדי: וכנראה חברי כנסת שמדברים דבר כזה – אומרים, אדוני היושב-ראש, בסעיף קטן (ב)(2), ברישה: במקום בית-המשפט יבוא שר הפנים.

אוסאמה סעדי: עכשיו, אני אומר לכם, וגם לשר לוין, שאם הייתם אומרים בית-משפט, שר הפנים, אף אחד לא יודע; אבל אם תחזרו לסעיף המקורי בחוק, בחוק האזרחות, אתם תראו ששם בית-משפט הוא שיורה על מתן רישיון קבע.

אוסאמה סעדי: ואתם עכשיו פה אומרים, כאילו מחליפים את בית-המשפט בשר הפנים, ששר הפנים ייתן רישיון קבע.

אוסאמה סעדי: למה אתה שולל את הסמכות מבית-משפט?

דוד אמסלם: לבית-המשפט יש סמכות להתערב בכל נושא.

אוסאמה סעדי: לא, לא.

דוד אמסלם: אם האזרח מרגיש ששר הפנים פעל – – –

אוסאמה סעדי: אבל החוק אמר במפורש שבית-משפט יורה על מתן רישיון קבע.

אוסאמה סעדי: אתה עכשיו החלפת את המילה "בית-משפט" ב"שר הפנים".

דוד אמסלם: בוודאי, בגלל ששר הפנים – אני חושב שהנושא הזה הוא נושא של מדיניות ממשלתית וזה – – –

אוסאמה סעדי: לא, אבל אתה מדבר על אחרי ששוללים את חוק האזרחות.

דוד אמסלם: בית-המשפט לא נותן – – –

אוסאמה סעדי: אחרי ששוללים אזרחות.

אוסאמה סעדי: אחרי שבית-משפט שולל אזרחות – –

דוד אמסלם: אז יש חוק – – –

אוסאמה סעדי: – – החוק קובע שאתה לא יכול להשאיר מישהו ב-non-status, ולכן, צריך לתת לו לפחות רישיון קבע.

אוסאמה סעדי: אתה אומר פה: אני שולל לו את האזרחות, גם מי ששוהה בחו"ל – ודיברנו על זה המון בוועדה אצלך – גם מי ששוהה בחו"ל, אז אני אומר:

אוסאמה סעדי: אני רוצה לשלול את האזרחות שלך, אני אוסר גם על הכניסה שלך לישראל כי אתה מסוכן לביטחון המדינה, ואז אני מקיים את כל הדיונים בלעדיך.

אוסאמה סעדי: תראה, סנקציה כה דרקונית, חמורה, חריפה, של שלילת אזרחות, ואתה תופס את המקל בשני הקצוות – –

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: – – גם אתה מגיש, גם אתה מגיש – – –

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: מה זה, אתה שם לו סנגור בלי שיראה אותו, בלי שיפגוש אותו?

אוסאמה סעדי: איך הוא ייצג אותו?

דוד אמסלם: מה אתה רוצה – – –

אוסאמה סעדי: אתה אומר: נעשה וידיאו קונפרנס, היוועדות חזותית.

אוסאמה סעדי: כשאנחנו כל הזמן מבקשים לעשות היוועדות חזותית – –

דוד אמסלם: מה אתה רוצה, שהבן-אדם הזה יסתובב לנו פה – – –

אוסאמה סעדי: – – אתה אומר שזה לא קביל, אבל עכשיו פתאום אתם מכניסים את זה ואתם מכירים בזה.

דוד אמסלם: אתה רוצה שהוא יבוא לפה ונעשה – – –

אוסאמה סעדי: אז תחליטו, אתם רוצים הליך הוגן?

אוסאמה סעדי: אתה יודע מה, תחליטו מעכשיו – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: – – שכל מי ששר הפנים רוצה לשלול את האזרחות שלו – זהו, שר הפנים ישלול אותה בלי הליך הוגן, בלי הליך משפטי, וזהו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

דוד אמסלם: אוסאמה, אין לנו עניין שמחבל יסתובב כאן.

דוד אמסלם: אם הוא יכול להישאר בסוריה, שיישאר שם.

אחמד טיבי: חמש דקות, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, מאז אני בכנסת, בארבע שנותי, שמעתי וראיתי דברים והפסקתי להיות מופתע שאני שומע דברים שבחלומות לא ציפיתי לשמוע על דוכן הכנסת – של חבר הכנסת חזן לפני כמה דקות.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, זה חופש הביטוי, זאת הדמוקרטיה, והיא מנוצלת בכל החזיתות, עם הכיעור הרב שנמצא בה.

עיסאווי פריג': נוסף על כך, חברים, אני רוצה לצטט כמה מחברי בליכוד שבמהלך השנים התחרו ביניהם, כל אחד לגבי היחס לערבים אזרחי המדינה.

עיסאווי פריג': מיקי זוהר לאחרונה – חבר הכנסת זוהר מציע מודל חדש של דמוקרטיה; דמוקרטיה לפלסטינים ללא זכות הצבעה.

אחמד טיבי: ג'דידה.

עיסאווי פריג': זה מודל חדש.

עיסאווי פריג': מודל חדש שיצא מבית היוצר של הליכוד, של מיקי זוהר.

עיסאווי פריג': הוא אמר את זה.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת דוד ביטן, לפני מספר חודשים אמר, כשנבחר בשם הדמוקרטיה: מעדיף שערבים לא יגיעו לקלפי.

עיסאווי פריג': מזוז, חבר הכנסת מזוז, כשהיה סגן שר הפנים, מה אמר מעל הדוכן הזה?

עיסאווי פריג': עושים לכם טובה שנותנים לכם אזרחות, לכו לעזה.

עיסאווי פריג': אחר אמר ושדרג: לכו לירדן.

עיסאווי פריג': אחר אמר ושדרג: העיקר תעופו מכאן.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת ברקו: אין עם פלסטיני, כי אין פ"א בערבית.

עיסאווי פריג': ההמצאה, וכוח היצירה של חברת הכנסת ברקו הרחיקו.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חזן, מרוב להט העביר הצעת חוק, ריצו אותו בהצעת חוק: נקרא לשם המדינה בשמה האמיתי, מדינת ישראל, וזה נכנס לספר המחוקקים.

עיסאווי פריג': סמוטריץ: לא רוצה שאשתי תהיה בבית-חולים עם אישה ערבייה.

עיסאווי פריג': כל אחד עם הכיוון שלו, והרשימה עוד ארוכה.

עיסאווי פריג': פשוט מקוצר הזמן אני רוצה לעבור להצעת החוק.

עיסאווי פריג': חברים, אני שואל אתכם – ידידי השר יריב לוין: מדינת ישראל, אתם מתגאים, היא המדינה שמחזיקה את הדמוקרטיה במזרח-התיכון.

עיסאווי פריג': מנפנפים בזה בכל מקום: אנחנו המדינה הדמוקרטית, מסביב יש ג'ונגל.

עיסאווי פריג': במדינה דמוקרטית, אדוני השר, האזרחות אינה מטבע שסוחרים בו; במדינה דמוקרטית כולם שווים בפני החוק, כל אזרחי המדינה.

עיסאווי פריג': ומי שעובר על החוק, יש לנו מערכת חקיקה מספיק חזקה שתעניש אותו והוא ישלם את המחיר.

עיסאווי פריג': אתם לא צריכים לבוא השכם והערב ולהביא הצעות חוק בכדי לנפנף לאזרח הערבי: אתה אזרח על תנאי, אתה תתנהג בהכנעה, אחרת נמצא את הדרך.

עיסאווי פריג': עזוב את עזמי, עזמי זו לא הבעיה.

דוד אמסלם: עזמי – – –

עיסאווי פריג': עזמי זה הסימפטום, עזמי זה לא הבעיה.

דוד אמסלם: אתה רוצה שנכניס טרוריסטים?

עיסאווי פריג': עזמי לא הבעיה.

עיסאווי פריג': אם הוא עשה טעות, שישלם את המחיר.

דוד אמסלם: תגיד לנו מה הבעיה.

דוד אמסלם: תגיד מה הבעיה.

עיסאווי פריג': אתם משתמשים בסוגיה – –

דוד אמסלם: אתה רוצה שנכניס טרוריסטים?

עיסאווי פריג': – – ואתם מתכוונים רבות.

עיסאווי פריג': ב-1952, כשחוקק החוק, הוא אמר: כל יהודי בעולם יוכל לקחת אזרחות רק בעצם עלייתו לארץ.

עיסאווי פריג': הוא קיבל אזרחות, איפה שהוא נמצא.

עיסאווי פריג': אזרח ערבי, שאסור לו לעלות, רק מותר לו לרדת מהארץ, חל עליו דין להתגונן על היותו כאן ומחזיק את האזרחות.

עיסאווי פריג': לזה קוראים "דמוקרטיה מתגוננת", כי אתם אפילו לא מאמינים שיש לכם דמוקרטיה, לא מאמינים שיש לכם דמוקרטיה.

עיסאווי פריג': הצעות החוק האלו מזיקות למדינת ישראל, ולכם הן מזיקות.

עיסאווי פריג': הן עושות אתכם קטנים, קטנים; אתם עושים מהחקיקה זולה.

עיסאווי פריג': זה שיא הזילות של החקיקה.

דוד אמסלם: נגמר הזמן, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': אני אסיים, אדוני.

אחמד טיבי: הוא שואף לסיים.

עיסאווי פריג': יש לי רבות מה להגיד.

עיסאווי פריג': אתם, אדוני, בחקיקה הפרסונלית, כפי שאמר חברי סעדי לפני – אתם רק מזיקים לעצמכם ולמה שקרוי, במירכאות, "הדמוקרטיה של מדינת ישראל".

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני מבין שאתה רוצה שיסתובבו פה מחבלים.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זוהיר בהלול, תפאדל.

דוד אמסלם: אני מבין שאתה רוצה שיסתובבו פה מחבלים.

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: אנחנו קטנים, אתה רוצה שייכנסו לפה מחבלים מ"דאעש" – נכניס אותם לפה.

עיסאווי פריג': כל אחד שר – – –

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותך.

עיסאווי פריג': כל אחד שר את מה שיש לו באוזן.

דוד אמסלם: תראה, אני מציע לך, אתה באופוזיציה, אבל לא כל דבר נגד היהודים ונגד מדינת ישראל.

אחמד טיבי: אל תיסחף.

אחמד טיבי: אמסלם, אל תיסחף.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: הוא נסחף.

זוהיר בהלול: דודי ידידי, אי-אפשר להוציא את החוק הזה מהקונטקסט הכללי, והקונטקסט הכללי אומר שהבניין הזה מבליח מתוכו סדרה של חוקים הדרתיים קשים.

זוהיר בהלול: אתה לא תתפוס אותי במעידת לשוני, כי אני חושב שמדינה צריכה גם להגן על עצמה, מחובתה של כל מדינה להגן על עצמה.

זוהיר בהלול: אבל אי-אפשר בסטנדרטים כפולים.

זוהיר בהלול: אי-אפשר מצד אחד להגן בחירוף נפש על ג'ונתן פולארד, שבגד במדינה שלו, ואתם בחירוף נפש רציתם להחזיר אותו ארצה – – –

דוד אמסלם: אמריקני.

זוהיר בהלול: אמריקני, אבל יהודי.

דוד אמסלם: בגלל שהוא עזר לנו.

זוהיר בהלול: יהודי אמריקני שבגד במדינתו שלו, ואתם הגנתם בחירוף נפש עליו.

דוד אמסלם: זה לא בגלל שהוא יהודי, אלא בגלל שהוא עזר למדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אני לא בעד בגידה.

זוהיר בהלול: אני יודע שעניין הבגידה והפרת אמונים זה עניין מעורפל, סוריאליסטי, אבל אני לא יכול, מכוח המוסר שבקרבי, לומר לך שאני בעד אדם שבוגד במדינתו, כולל פלסטינים שמתגוררים במדינה הזאת, שהם אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול אותך שאלה – – –

זוהיר בהלול: אבל מצד שני, להכפיף את העניין הזה באופן כמעט אבסולוטי לידיו של שר פנים זו בעיה.

זוהיר בהלול: שר הפנים יכול להשתמש בסמכויות שלו בצורה שרירותית, וזה יכול להפוך את המדינה שלנו למדינה עריצה, ואינני יודע אם אתה עדיין כלי שרת בידי אלה שמנסים עכשיו להפוך את החקיקה ליותר ויותר דורסנית.

זוהיר בהלול: אני רוצה לומר לך שאומנם דיברו על עזמי בשארה אבל אני חושב שהעניין הזה גם עלה בעקבות דבריו של מנכ"ל "בצלם", כשבעת נאומו במועצת הביטחון והקריאות שעלו אז לשלילת אזרחותו, הפכתם להיות יותר אקטיביסטיים בעניין הזה.

זוהיר בהלול: יש כאן פגיעה לא מידתית בזכות לעריכת משפט הוגן, וחמור מכך – שלילת סמכות בית-המשפט לקבוע מעמד חלופי.

זוהיר בהלול: ולכן אני פונה אליך ואומר לך: דודי, אל תשחק באש הזאת של שלילת צביונה ודמותה של המדינה כמדינה דמוקרטית ותהפוך את המדינה הזאת לשליטה כמעט אבסולוטית של אותו שר פנים שיכול להפוך כל אזרח לאשם מיידי.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת בהלול.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חאג' יחיא, (אומר בערבית: שלוש דקות.

אחמד טיבי: )

עיסאווי פריג': – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אין פרוטקציה.

אחמד טיבי: )

עיסאווי פריג': – – – זחאלקה – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: לא, הוא בן המקום.

אחמד טיבי: זחאלקה הוא ראש הסיעה.

אחמד טיבי: )

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר בערבית: צריך להוריד אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מי יוריד אותו, אני או אתה?)

עיסאווי פריג': – – –

אחמד טיבי: בסדר, יאללה.

דוד אמסלם: – – – אולי תספרו לנו, אולי אנחנו מיותרים פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לשלול אזרחות, לבטל אזרחות – למה ולמי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נשאל, כבוד השר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז קום המדינה כמה פעמים שללו אזרחות לאזרח במדינת ישראל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לכם סטטיסטיקה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם יודעים כמה פעמים?

עאידה תומא סלימאן: – – – ביום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכמה מהם היו יהודים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם נדבר על טרור, לכאורה מדברים על טרור, כמה טרוריסטים יהודים שהורשעו – נכון שקיבלו חנינה אחר כך – מישהו חשב לרגע לשלול מהם אזרחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי יש עשרות שהורשעו.

יהודה גליק: עשרות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עשרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש TNT, יש פיגועים, רצחו נהגי מוניות, פגעו בראשי רשויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם לא יודעים את ההיסטוריה גם, או שגם היסטוריה כזאת אתם מכחישים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יש טרוריסטים, והרבה טרוריסטים יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו דאג פעם או חשב לרגע להרוס להם בית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לשלול מהם אזרחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבדוק מה קורה אתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז השאלה עדיין תלויה באוויר: כמה – – –

דוד אמסלם: – – – מה אתה משווה.

דוד אמסלם: כל רבע שעה יש לנו איזה טרוריסט ערבי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה מדבר על חוק שאתה כנראה לא מבין אותו.

דוד אמסלם: אתה יודע את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה מדבר על חוק שאתה לא מבין אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על אזרחים.

דוד אמסלם: – – – רק אתה גאון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על אזרחים, אז כנראה התבלבלת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על אזרחים והתבלבלת.

דוד אמסלם: – – – עד היום – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: התבלבלת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מדבר על אזרחים.

דוד אמסלם: יש אלפי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא מדבר על אנשים שנמצאים תחת כיבוש.

דוד אמסלם: יש עשרות אלפים, כולל ישראלים, ערבים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה מדבר על אנשים תחת כיבוש – – –

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה התבלבלת בין אנשים תחת כיבוש לבין אזרחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז התבלבלת, אז תבדוק את עצמך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמסלם, אמרת עשרות-אלפי אזרחים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה פשוט שקר גס.

דוד אמסלם: לא, עשרות-אלפי מחבלים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שקר גס.

דוד אמסלם: – – חלקם אזרחים ישראלים.

אחמד טיבי: חלקם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר לך, שקר גס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאתה מדבר על עשרות-אלפים – – –

דוד אמסלם: אז מה, מישהו שלל להם?

דוד אמסלם: צודק.

דוד אמסלם: אף אחד לא שללו לו את האזרחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

דוד אמסלם: אז הוא משווה בכלל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, אני משווה.

דוד אמסלם: – – בין המחבלים היהודים – – –

אחמד טיבי: תקשיב לחבר הכנסת חאג' יחיא, יש לו נקודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה, רוצים עכשיו עלה תאנה, להגיע לבית-המשפט; ועלה התאנה, המדינה מהסנגוריה הציבורית תיתן לשירותו – ואסור לו להגיע והוא לא פה – עורך-דין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשביל מה עורך-דין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא ישב אתו, הוא שמע את הגרסה שלו, הוא יכול להגן עליו בכלל, הוא יכול להשמיע את הגרסה שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תבואו, תבטלו את כל הנושא הזה, ותגידו: שר הפנים או שר הביטחון יקבע למי יש אזרחות ולמי אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עזוב אותך מלכאורה לדבר על דמוקרטיה ואז יש בית-משפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין בית-משפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השאלה האחרונה שמחייבת תשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שאנחנו מדברים עליהם, כמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברת – חוק עזמי בשארה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז הוא נמצא שם, איזה נזק הוא עושה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם נבטל לו את האזרחות האם הנזק שהוא יכול לעשות מתבטל?

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תחשבו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנזק שאתם מדברים עליו מתבטל בזה ששוללים את האזרחות?

דוד אמסלם: – – – בניגוד אליך, יש לנו כבוד.

דוד אמסלם: יש לנו כבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עזוב, עזוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכבוד – –

דוד אמסלם: הוא מצפצף – – – להשאיר אותו שם – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – הכבוד זה ליישם את החוק – –

דוד אמסלם: תתבייש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – ולא לבוא עם חוק פופוליסטי – –

דוד אמסלם: אתה – – – מהבוקר עד הלילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אנטי-דמוקרטי, אנטי-אנושי – – –

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך – –

דוד אמסלם: אתה לא דואג לאזרחים הישראלים, כולל הערבים.

אחמד טיבי: אתה מפריע, חבר הכנסת אמסלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – הכבוד זה לייצר חוק ולא להיות פופוליסטי ולא להיות גזען ולא להיות לא-אנושי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל רוזין – מיש מאוג'ודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אבו מערוף, תפאדל.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ברוך הבא, אבו כמאל.

אחמד טיבי: )

עיסאווי פריג': – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תאמר לפקידים.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: )

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אתה יכול לומר לי כבוד יושב-ראש הישיבה בערבית.

אחמד טיבי: )

עבדאללה אבו מערוף: (אומר בערבית: כבוד יושב-ראש הישיבה, חברי הכנסת הנכבדים, כבוד הנשיא, אם הוא נוכח באולם – –)

אחמד טיבי: טלב, עבדאללה, אחמד, נאזם.

אחמד טיבי: תפאדל.

עבדאללה אבו מערוף: – – וכמובן כבוד יושב-ראש ועדת הפנים – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: שלום לאורחים.

אחמד טיבי: )

עבדאללה אבו מערוף: – – שהציע את החוק.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה – – –

נחמן שי: זאת אומרת, נפלה הכרעה בין ביבי לטיבי.

נחמן שי: גמרנו.

אחמד טיבי: מתחילים ליישם את זה אט-אט בצורה דמוקרטית.

קריאות: – – –

קריאה: כשנגיע, נדבר.

אחמד טיבי: בצורה דמוקרטית.

נחמן שי: רק להחליף את הרופא – – –

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו דנים בחוק הזה – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אין שר,) ולכן דבר כמה שאתה רוצה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו דנים בחוק הזה, שאין טעם לדון בו, כי הוא חוק פוליטי.

דוד אמסלם: רק במדינת ישראל.

דוד אמסלם: רק במדינת ישראל – – –

עבדאללה אבו מערוף: אם זה היה חוק חוקתי, שאכן מדובר על חוק שכדאי שהכנסת תדון בו – –

דוד אמסלם: – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – ונתווכח ונחליט – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמסלם, אתה על ריטלין?

קריאות: – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – שהוא רוצה לשמור על חוקים, על ביטחון, הייתה אפשרות; אבל זה חוק פוליטי ופופוליסטי לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: העלו כאן שתי טענות.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כול, אם האזרחות הייתה כוזבת, אז זה לא ויכוח.

דוד אמסלם: – – – שכחתי את הריטלין.

עבדאללה אבו מערוף: על זה אין ויכוח.

אחמד טיבי: לך, קח אותו.

אחמד טיבי: לך, קח אותו.

דוד אמסלם: מי שלא לוקח – – –

אחמד טיבי: אוקיי.

עבדאללה אבו מערוף: אם מישהו, המדינה העניקה לו אזרחות כוזבת והוא קיבל את האזרחות בצורה לא כשרה, על זה לא מתווכחים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו מתווכחים כאן על פוליטיקה ועל עצם החוק הזה, על עניין מה שנקרא פגיעה בביטחון המדינה או הפרת אמונים.

עבדאללה אבו מערוף: הרי יש חוק, קיים חוק שישנו, ויש סמכות לשר הפנים להפעיל את החוק שקיים, ואכן לשלול אזרחות אם הוא רואה לנכון, לפי הסמכות שלו.

עבדאללה אבו מערוף: החוק קיים, ומה בא החוק הזה לעשות?

עבדאללה אבו מערוף: כל החוק הזה כפי שהוצע, הוא פרדוקסלי – מנוגד אחד לשני.

עבדאללה אבו מערוף: אני אדבר על סעיף אחד בעניין, בגלל שהזמן קצר.

עבדאללה אבו מערוף: החוק אומר שאם לא ניתן לאתר את האדם שיש לגביו בקשה להפסקת אזרחותו, הוא יכול לדבר בתוך בית-המשפט, בווידיאו קונפרנס.

עבדאללה אבו מערוף: הרי אתם לא יכולים לאתר אותו ואתם רוצים שהוא ידבר בנציגות של ישראל באיזשהו מקום דרך וידיאו קונפרנס; האם זה לא דבר הזוי?

עבדאללה אבו מערוף: זה החוק.

עבדאללה אבו מערוף: וסוף-סוף, לא חשוב מה יחליט בית-המשפט, שר הפנים הוא שיחליט מה יהיה.

עבדאללה אבו מערוף: הוא יחייב, יאנוס את בית-המשפט אכן לשלול אזרחות.

עבדאללה אבו מערוף: אז למה כל החוק?

עבדאללה אבו מערוף: יש סמכות, בתירוץ שיש סכנה שאם הבן-אדם הזה יובא לישראל, יש סכנה לציבור.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק לביטחון – לציבור.

עבדאללה אבו מערוף: איזה סכנה?

עבדאללה אבו מערוף: אם הוא בחוץ, ויהיה קשה לאתר אותו – קשה להביא אותו, אבל אם נביא אותו – הוא מהווה סכנה.

עבדאללה אבו מערוף: מי שמפרש את החוקים יכול להסביר לי את הפרדוקס הזה, את הדבר ההזוי הזה?

עבדאללה אבו מערוף: וסוף-סוף גם הראיות שישנן, שצריך להשתמש אתן בבית-המשפט, בבית-המשפט יהיה חומר חסוי, אי-אפשר שבית-המשפט ישתמש בו.

עבדאללה אבו מערוף: למה, כי חומר חסוי יכול לפגוע עוד פעם בביטחון הציבור.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני חושב, לא רק חושב – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

עבדאללה אבו מערוף: – – גם החוק הזה, חוק הזוי לחלוטין, חוק פוליטי לחלוטין, לא חשוב אם זה על שם מישהו או על שם מישהי – – –

קריאה: – – – של כבוד – – –

עבדאללה אבו מערוף: לא רק של כבוד.

עבדאללה אבו מערוף: חוק פוליטי, שמטרתו היא אכן להגיד "דיר באלכ" לקבוצה מסוימת, לקבוצת אזרחים מסוימת; "דיר באלכ", אולי להרתיע, אולי להפחיד, אבל כמובן זה לא יעבור.

עבדאללה אבו מערוף: ומה, לשלול זכות בסיסית, זכות יסוד, שהיא אזרחות – לא קשור לקיומה של המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: אזרח נמצא ויש לו הזכות הבסיסית שיקבל את האזרחות.

עבדאללה אבו מערוף: מכל המובנים – גם המשפטיים, גם הפוליטיים –חייבת הכנסת לפסול את החוק הזה וזו בושה שהכנסת תאשר אותו.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תהיה בריא.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: )

אחמד טיבי: תפאדל, סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 129), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת רועי פולקמן ומנואל טרכטנברג בנושא: מצוקת ההכשרות בענף הבנייה.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדברים מתחברים.

נחמן שי: אתה הצבעת קודם, אדוני היושב-ראש, שהבמה הזאת כולה הייתה מאוישת בערבים ישראלים.

נחמן שי: אפילו עברתם לדבר בשפה הרשמית השנייה של מדינת ישראל, השפה הערבית.

נחמן שי: ואני חושב שזה דבר נפלא.

נחמן שי: זה דבר נפלא בעיני וזה מראה על השוויון בחברה הישראלית, שאני יודע שעוד לא קיים.

אחמד טיבי: זה השוויון?

נחמן שי: לא, אבל יש – אני יודע שאין שוויון, ואני יודע שהמשימה של כולנו היא לעבוד למענו ולקרב את השוויון.

קריאות: – – –

נחמן שי: אבל העובדה ששלושה אזרחים ישראלים ששפת האם שלהם היא ערבית עמדו פה לפני שנייה וניהלו ישיבה של הכנסת, בעיני מראה שיש פה שתי קבוצות – אחת גדולה, אחת קטנה יותר, מיעוט – שחיות ביחד והן משתתפות בתהליך הדמוקרטי, שהכנסת היא המבטא העליון שלו.

נחמן שי: יהיו כמה חברים, בטח בצד הזה, שייעלבו ויגידו אוי ואבוי, ואני לא אומר אוי ואבוי; אני אומר שזו הדרך לחיות ביחד, ואפשר גם לריב ואפשר גם להתווכח ואפשר, אבל בסוף אנחנו חיים באותה מדינה, על אותה אדמה.

נחמן שי: יש לנו לפעמים מחלוקות, אבל אנחנו מאמינים כולנו שיש ערכים יסודיים של המדינה הזאת, שהם משותפים לכולנו, וערך הדמוקרטיה, כמובן, עם כל מה שהיא מביאה אתה, הוא שייך לכולנו ומשרת את כולנו.

נחמן שי: ומכאן אני רוצה גם לגזור, שאם ישנם אנשים שנלחמים בדמוקרטיה במדינה מתוכה, שמנצלים לרעה את הדמוקרטיה שלה, מותר למדינה המושתתת על יסודות דמוקרטיים להגן על עצמה.

נחמן שי: ואם היא צריכה להגיע למקום, שהוא מקום נדיר, של לשלול אזרחות מאזרח שלה שיצא מגבולות הארץ, שיש כלפיו חששות או חשדות ויותר כנראה, והוא מסרב לחזור, הוא מסרב לעמוד למשפט, הוא מסרב לעבור את התהליך – המדינה רשאית לשלול את אזרחותו.

נחמן שי: והתהליך שמוצע פה הוא תהליך סביר, כי גם דמוקרטיות הן חדירות, הן שבירות.

נחמן שי: אנחנו מכירים את ההיסטוריה האנושית, כולל של עשרות השנים האחרונות, מה קרה לדמוקרטיות.

נחמן שי: ולכן העיקרון הדמוקרטי הוא חשוב, הוא מרכזי, הוא חלק בלתי נפרד מחיינו, ולצדו – יכולתה של הדמוקרטיה להגן על עצמה.

נחמן שי: ומי שלא רוצה להשתתף במשחק הדמוקרטי, במירכאות, ופעל נגדו, נגד עצם היסוד הדמוקרטי, מקומו לא אתנו ואזרחותו תישלל.

נחמן שי: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אחר כך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אבו עראר, תפאדל.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: האח היקר אבו חוד'יפה, הבמה הזאת כולה בשבילך.

אחמד טיבי: )

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: בערבית, בן-אדם, תתחיל בערבית.

אחמד טיבי: )

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: בסדר.

טלב אבו עראר: שלום עליכם ורחמי האל.

טלב אבו עראר: כבוד יושב-ראש הכנסת הנכבד, ששאף שתהיה היום ראש הממשלה של הארץ הזאת.

טלב אבו עראר: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אלוהים יברך אותך.

אחמד טיבי: )

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: אם ירצה האל.

טלב אבו עראר: )

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ועליו אנו סומכים.

אחמד טיבי: )

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, היום ביקרו שני שרים בעיר רהט בדרום, בנגב, השר אורי אריאל והשרה איילת שקד, שרת המשפטים.

טלב אבו עראר: שניהם התייחסו לאירועי אום-אלחיראן והזכירו את שמו – אהלן וסהלן כבוד השר, כבוד הרב – דיברו על השאהיד יעקוב אבו אלקיעאן.

טלב אבו עראר: השר אורי אריאל אומר, או אמר:

טלב אבו עראר: אם הייתה תקלה באום-אלחיראן, אני מבקש להתנצל בפני המשפחה.

אחמד טיבי: התנצלות עמוקה.

טלב אבו עראר: התנצלות עמוקה.

טלב אבו עראר: אם הייתה תקלה, כבוד השר.

טלב אבו עראר: להרוג אדם בדם קר זו תקלה, לא פשע, לא רצח בדם קר.

טלב אבו עראר: אם הייתה תקלה.

טלב אבו עראר: אומרים בדרך כלל תקלה ברכב, תקלה בעמוד חשמל, תקלה בבית, אבל להרוג אדם זו תקלה?

טלב אבו עראר: זה נקרא שר במדינת ישראל, בממשלת ישראל?

טלב אבו עראר: השרה איילת שקד: אם צריך – ככה אמרה, ציטוט – אם צריך, הממשלה כולה תתנצל.

טלב אבו עראר: אם צריך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, באום-אלחיראן משטרת ישראל הרגה אזרח בדואי במדינת ישראל בדם קר.

טלב אבו עראר: ואני קורא לשר ארדן להתבייש, ולא להתנצל אלא להתפטר מייד.

טלב אבו עראר: להתפטר.

טלב אבו עראר: דוד אמסלם, יושב-ראש הוועדה, (אומר בערבית: תגיד לחבר שלך ארדן) שיתפטר, לא להתנצל.

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: שיתבייש לו.) בושה וחרפה.

טלב אבו עראר: שיתפטר.

טלב אבו עראר: אמר עליו: "דאעש"; אמר עליו: מחבל; אמר עליו: ביצע פיגוע דריסה.

טלב אבו עראר: מתברר שגם השוטר שנהרג, מכובדי השר, נהרג בידי משטרת ישראל שהרגה אותו.

טלב אבו עראר: לא פיגוע דריסה ולא בטיח.

טלב אבו עראר: השוטרים הרגו אותו, ולכן מיהרו וקברו אותו בתוך שעתיים.

טלב אבו עראר: בתוך שעתיים נקבר השוטר.

טלב אבו עראר: ולכן הוא והמפכ"ל שלו חייבים, לא צריכים, להתפטר.

טלב אבו עראר: לא רוצים לשמוע על התנצלות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, אעבור ברשותך – נשאר לי זמן?

אחמד טיבי: נוס דקיקה.

טלב אבו עראר: נוס דקיקה.

טלב אבו עראר: לנושא אחר.

טלב אבו עראר: לפני כמה חודשים – יושב-ראש ועדת הפנים, זה קשור אליך, וגם כבוד השר אריה דרעי, זה קשור אליך – לפני כמה חודשים מישהו בדואי מתקשר אלי, הוא מתגורר קרוב לירוחם, דרומית לירוחם.

טלב אבו עראר: אומר: טלב, אמרתי: כן, אמר: לקחו לי את הגמלים.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: נכנסו לשטח שמוגדר כאילו כשטח אש, ואסור לאף אזרח, לאף אדם, להיכנס לשם.

טלב אבו עראר: ועל זה שילמתי 30,000 שקל קנס.

טלב אבו עראר: אסור, שטח אש.

טלב אבו עראר: אבל מתברר שרק אזרח ערבי וגמלים או בעלי-חיים שהם שייכים לערבים אסור להם להיכנס.

טלב אבו עראר: היום מודיעים לנו שם, מתברר – אותו בדואי מתקשר אלי, יא דוד אמסלם (אומר בערבית: אדם טוב,) מתקשר אלי היום אומר: אדוני, הקימו שם חוות יחיד.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: השבח לאל.)

טלב אבו עראר: יא-אללה, שטח אש, פתאום חוות יחיד, שמותר לאדם לגור שם ולגדל שם כבשים ולהקים מבנים.

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: בן-אדם, בושה.

טלב אבו עראר: ) החוק הזה, מכובדי היושב-ראש – אני חושב שהדמוקרטיה צריכה להתגונן בפני חקיקה גזענית שכזאת.

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: ואללה, הגיעו מים עד נפש.

טלב אבו עראר: ) תודה רבה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ד"ר ג'מאל זחאלקה, תפאדל.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: ד"ר, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אחד המועמדים החזקים ביותר למלא את תפקיד יושב-ראש הסיעה הפרלמנטרית של הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: )

קריאה: – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: בגלל שאתמול התנצלנו בשמו בג'לג'וליה?

אחמד טיבי: ג'לג'וליה – הוא שכח אותו בג'לג'וליה.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

אחמד טיבי: )

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בשביל מה צריך חוק כזה?

ג'מאל זחאלקה: מה הרציונל?

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: אומרים שזה חוק עזמי בשארה?

ג'מאל זחאלקה: אני מודיע לכם שעזמי בשארה אפילו לא שמע על החוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: הוא לא מתעניין בו, לא שואל עליו.

ג'מאל זחאלקה: ומטריחים ומוסיפים סעיפים ועוד סעיפים ועוד סעיפים.

ג'מאל זחאלקה: זה חוק שהוא בכל זאת מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: למה?

ג'מאל זחאלקה: כי הוא פותח פתח לשלילת אזרחות, וזה דבר – בחוק הבין-לאומי ובכל החוקות של מדינות, אומות העולם, שלילת אזרחות זה דבר קיצוני ביותר.

ג'מאל זחאלקה: בארצות-הברית יותר קל להוציא אדם להורג מאשר לשלול את אזרחותו.

ג'מאל זחאלקה: בהרבה מדינות בעולם ככה, אפשר לשלוח אדם למאסר עולם אבל לא לשלול את אזרחותו.

דוד אמסלם: – – –

ג'מאל זחאלקה: החוק הבין-לאומי – חבר הכנסת אמסלם, תקשיב לי, אני קצת יודע בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: תאמין לי, אני שקעתי ואני מכיר את הנושא הזה בעל-פה – אחד האיסורים הקשים והחד-משמעיים, שלא נתונים לשום פרשנות, הוא האיסור של שלילת אזרחות.

ג'מאל זחאלקה: לא עושים את זה.

ג'מאל זחאלקה: אפשר להעניש, אפשר ככה, אבל לשלול אזרחות, לא.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא שוללים אזרחות רק במדינות ערב, שם אין דמוקרטיה.

דוד אמסלם: בכל דמוקרטיה יש אופציה לשלול את האזרחות.

ג'מאל זחאלקה: תנסה לשלול אזרחות בארצות-הברית.

ג'מאל זחאלקה: טוב, בסדר.

ג'מאל זחאלקה: על איזו עבירה שוללים אזרחות?

ג'מאל זחאלקה: על מה?

דוד אמסלם: גם פה, דרך אגב, על איזו עבירה.

דוד אמסלם: אני מניח שהאמריקנים היו שוללים אזרחות למחבלים.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא הצעת לשלול את אזרחותו של יגאל עמיר, למשל.

ג'מאל זחאלקה: אני לא ראיתי – – –

דוד אמסלם: אמרתי: כל מחבל.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא הצעת לשלול את אזרחותו של יגאל עמיר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לראות אותך עולה על הדוכן הזה וקורא לשלול את אזרחותו של יגאל עמיר.

ג'מאל זחאלקה: ואתה יודע מה?

ג'מאל זחאלקה: אני אתנגד.

ג'מאל זחאלקה: כי אני מתנגד עקרונית לשלילת אזרחות, גם לאנשים שעשו את הדברים החמורים ביותר שאתה יכול להעלות על הדעת.

ג'מאל זחאלקה: כי שלילת אזרחות זה דבר אסור.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לדון על ענישה, אפשר לדון על הרבה דברים, אבל להשאיר אדם ללא אזרחות – תקרא את החוק הבין-לאומי, זה דבר אסור בתכלית האיסור.

ג'מאל זחאלקה: אבל יש פה איזשהו פופוליזם אנטי-דמוקרטי – מה זו דמוקרטיה, מה זה זכויות אדם, מה זה יסודות החקיקה.

ג'מאל זחאלקה: אתה דורס את כל יסודות החקיקה והשיפוט והמשפט בארץ ובעולם; אתה אומר שמותר למנוע מאדם לבוא למשפט שלו.

ג'מאל זחאלקה: איזה מין ראש זה?

ג'מאל זחאלקה: איפה נוצר הדבר הזה?

ג'מאל זחאלקה: מאיזה מין מוח קודח הצעה כזאת?

ג'מאל זחאלקה: אתה מציע ראיות סודיות, אתם מציעים כל מיני דברים בחוק הזה, ואני לא יודע מאיפה אתם ממציאים אותם.

ג'מאל זחאלקה: איך אפשר למנוע מאדם – גם יש כשל לוגי, בנוסף לכול.

ג'מאל זחאלקה: אתה אומר:

ג'מאל זחאלקה: אפשר למנוע מאדם להופיע במשפט כי הוא מסוכן.

ג'מאל זחאלקה: מה זה מסוכן בבית-משפט?

ג'מאל זחאלקה: מה, אין משטרה?

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לתפוס אותו?

ג'מאל זחאלקה: ואם הוא מסוכן, אז אי-אפשר לעשות משהו, לעצור אותו או משהו כזה?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין ראש כזה?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין הצעות אלה?

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה הוא חוק פרסונלי, בסופו של דבר.

ג'מאל זחאלקה: תפרו אותו למידות של חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר לכם, זה לא מעניין את חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, זה לא פוגע בו.

ג'מאל זחאלקה: אתם פוגעים כאן בזכויות אדם בסיסיות, כי בעזמי זה לא יפגע אבל בהרבה אנשים בארץ זה עלול לפגוע.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

חיים ילין: היום אתם כבשתם את המליאה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: לא סתם, חבר הכנסת ילין, הח"כים הערבים עולים לדבר אחד אחרי השני בחוק הזה.

אחמד טיבי: כי זה מכוון, החוק הוא נגד ערבים.

אחמד טיבי: כי לשלול אזרחות – אני אתן לך דוגמאות.

אחמד טיבי: הרוצח של ראש הממשלה, מה שמו?

אחמד טיבי: יגאל עמיר.

אחמד טיבי: מישהו חשב, הציע, לשלול לו אזרחות?

אחמד טיבי: אף לא אדם אחד.

אחמד טיבי: לא הייתה הצעה לשלול לו את האזרחות.

אחמד טיבי: אתה יודע מה?

אחמד טיבי: טוב שכך.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: אז.

אחמד טיבי: רוצח ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אנחנו עקרונית מתנגדים לשלילת אזרחויות.

אחמד טיבי: מי שביצע את הטבח בחברון, שללו לו אזרחות?

אחמד טיבי: הציעו לשלול לו אזרחות?

אחמד טיבי: חשבו על זה?

אחמד טיבי: לא רק זה, אלא המדינה עונה בתשובה לבית-המשפט שאין להרוס את הבתים של טרוריסטים יהודים, כי יש הבדל.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אתם, כלומר, באופן אחר.

אחמד טיבי: ) מה "יש הבדל"?

אחמד טיבי: הם ענו תשובה רשמית, חבר הכנסת שטרן.

אחמד טיבי: ענו תשובה רשמית שאין להרוס בתים של טרוריסטים יהודים, לרבות אלה ששרפו את מוחמד אבו ח'דיר, כי זה אחר.

אחמד טיבי: מצאו את עניין הכמות או השכיחות.

אחמד טיבי: זה נראה לך רציני?

אחמד טיבי: זה נראה לך צודק?

אחמד טיבי: ומעניין לעניין באותו עניין.

אחמד טיבי: מגיע חבר הכנסת ממפלגת השלטון, ממ"ז – מיקי מכלוף זוהר, או מכלוף מיקי זוהר – ואומר, במחווה של רצון טוב כלפי הפלסטינים, שהוא ייתן להם דמוקרטיה מלאה, חוץ מדבר קטן, זע'יר, שוואיה – זכות הצבעה, במדינה האחת.

אחמד טיבי: הוא אומר: לא צריך שתי מדינות, צריך מדינה אחת.

אחמד טיבי: זו הסיבה שאני אמרתי שאם כבר מדינה אחת אז לא מדינת אפרטהייד כמו שממ"ז אומר, אלא מדינה דמוקרטית, שוויונית, one person one vote, לכל אדם קול אחד.

קריאה: קול שווה.

אחמד טיבי: קול שווה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: התוצאה – בקלפי.

אחמד טיבי: ) התוצאה – בקלפי.

קסניה סבטלובה: (אומרת בערבית: תיבת הדואר?

קסניה סבטלובה: )

אחמד טיבי: לא, (בערבית: בקלפי.

אחמד טיבי: ) זו הסיבה שאנחנו מתעבים את העניין הזה של להתייחס אלינו כאל איום דמוגרפי.

אחמד טיבי: יש כאלה שמתייחסים אלינו כאל איום דמוקרטי, לעצם האפשרות שאנחנו נהיה אזרחים שווים.

אחמד טיבי: ואז מגיע שר הפנים ולוחץ על היישוב ג'ת.

אחמד טיבי: השר דרעי, שר הפנים, לוחץ באופן חסר תקדים על ראש מועצת ג'ת מוחמד ותד כדי להסיר שלט שהיה קיים שבע שנים.

אחמד טיבי: מה התעוררתם עכשיו במשרד הפנים?

אחמד טיבי: כי ראש הממשלה התעורר, לראש הממשלה חסר ספין?

יגאל גואטה: לא היה שר לפני זה.

אחמד טיבי: ראש הממשלה היה הספין?

אחמד טיבי: היה השר אלי ישי כאשר השלט הזה הוצב.

אחמד טיבי: השר אלי ישי היה כאשר השלט הזה הוצב.

קריאה: זו התשובה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: השר אלי ישי היה כאשר השלט הוצב.

קריאות: – – –

מאיר כהן: תסיים, אדוני.

אחמד טיבי: שר הפנים אז היה אלי ישי, יושב-ראש ש"ס.

אלעזר שטרן: א

אלעזר שטרן: חמד – – – שר – – –

אחמד טיבי: יושב-ראש ש"ס הוא האיש שאישר.

אחמד טיבי: זה מה שאמרו לי ביישוב שם.

אלעזר שטרן: בגלל זה הוא רוצה לבטל.

אחמד טיבי: מה, חייבים לבטל כל החלטה של אלי ישי?

אחמד טיבי: למחוק את אלי ישי, את המורשת של אלי ישי?

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

קריאה: אחמד, תדע לך – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: חברי חברי הכנסת, נראה שהממשלה שלנו עסוקה מאוד.

קסניה סבטלובה: היא עסוקה מהבוקר ועד הערב ואפילו עד השעות הקטנות של הלילה.

קסניה סבטלובה: השאלה במה היא עסוקה.

קסניה סבטלובה: מהצעות החוק הרבות שמגיעות אלינו מהכיוון ההוא, של המליאה, נדמה שהממשלה עסוקה כל היום בלברר מי נאמן ומי לא נאמן.

קסניה סבטלובה: כמו שאמר בזמנו שר הביטחון אביגדור ליברמן – אז הוא היה שר החוץ, או יכול להיות שהוא היה שר אחר: בלי נאמנות אין אזרחות.

קסניה סבטלובה: את הסלוגן הזה, את הסלוגן הנבוב הזה והקשקוש-בלבוש הזה ממשיכים לדחוף אותם חברי הכנסת שעכשיו מפילים עלינו חוק אחרי חוק אחרי חוק – לשלול את האפשרות של הכניסה של ההוא ולשלול את האזרחות מזה, ולהרוס בית של פלוני ואלמוני וכו'.

קסניה סבטלובה: עכשיו, העניין הוא שאם הממשלה הייתה משקיעה את כל אותן שעות מרובות בשיפור מעמדם ומצבם של אזרחי מדינת ישראל ולא במלחמות מדומיינות נגד אויבים שממציאים אותם, שהיום זה התקשורת, ומחר זה אזרחי ישראל הערבים – או, סליחה, שכחתי, בעצם אזרחי המדינה הערבים הם תמיד האויב – ולפעמים מתווסף לזה עוד אויב כזה, מפה ומשם; אז זה השמאלנים והתקשורת, שהיא כמובן גם שמאלנית וכו' – אילו המדינה הייתה באמת משקיעה את כל המרץ הזה או לפחות חצי, חצי מהזמן שהיא משקיעה בכל העניין הזה, בניסיון לברר מי נאמן ומי לא נאמן, במצבם של אזרחי מדינת ישראל, אז אולי השאלה על נאמנות בכלל לא הייתה קיימת פה ובכלל לא הייתה עומדת על הפרק.

קסניה סבטלובה: עכשיו בואו נראה, נעשה את מבחן המציאות: מה מקבלים אזרחים שהם כן נאמנים למדינת ישראל על-פי כל קנה-מידה אפשרי?

קסניה סבטלובה: אני מדברת כמובן על אזרחי המדינה הדרוזים.

קסניה סבטלובה: מה מקבלים הדרוזים?

קסניה סבטלובה: אותם דרוזים שמשרתים בצבא, מתגייסים ליחידות עילית, מחרפים את נפשם בהגנה על המולדת המשותפת שלנו, כאשר בעצם יש פה פוליטיקאים כאלה ואחרים שאומרים שהם לא אזרחים מלאים, הם אורחים, הם אורחים.

קסניה סבטלובה: זה לא משנה למה הם מתגייסים, הם אורחים.

קסניה סבטלובה: אז אני אתמול ביקרתי – אמרתי, אני אברר בעצמי, אני לא אסתפק בתיאורים ששלוחים לי ובתמונות ובתיאור מצב.

קסניה סבטלובה: אני נסעתי בעצמי, לקחתי אוטו ונסעתי עד אבו-סנאן, וביקרנו שם בבתים שלא מחוברים לחשמל – בתים של גיבורי ישראל, בתים של לוחמים שעד היום נלחמים בשורות של צה"ל ומגינים על מדינת ישראל ומגינים על אזרחי מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: היו שם כאלה שנטרלו מחבלים, והיו שם כאלה שהם נכי צה"ל.

קסניה סבטלובה: הבתים שלהם, חברים שלי, לא מחוברים לחשמל, לא מחוברים למים.

קסניה סבטלובה: זה לא בגלל שהתשתיות לא קיימות, לא ולא, התשתיות קיימות.

קסניה סבטלובה: אבל מה, מכיוון שאין תוכניות מתאר ולא יהיו תוכניות מתאר, ולא תהיה שום התקדמות בממשלה הנוכחית בתוכניות מתאר, אז אומרים להם: הבנייה שלכם, על האדמה ששייכת לכם, היא בנייה לא חוקית.

קסניה סבטלובה: אם זו בנייה לא חוקית, לא נחבר אתכם לחשמל.

קסניה סבטלובה: אז מה אנחנו מקבלים כתוצאה מכך?

קסניה סבטלובה: אותם אזרחים, שהם נאמנים על-פי כל קריטריון חוץ מזה שאין להם דם יהודי, חוץ מהעניין הזה – הם מקבלים את אותו היחס המזלזל והמפלה כמו האזרחים האחרים.

קסניה סבטלובה: כמו למשל האזרחים הערבים, שמהבוקר עד הלילה פה מואשמים בזה שהם לא נאמנים, ואנחנו נחשוב אם נשקיע בהם או לא נשקיע בהם.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת, אני קוראת לממשלת ישראל: תפסיקו לחפש את האויבים המדומיינים.

קסניה סבטלובה: תמשיכו להשקיע, תתחילו להשקיע באזרחי מדינת ישראל – יהודים, ערבים, דרוזים, צ'רקסים וכל השאר – בדואים – ותעזרו ותשפרו את החיים שלהם קודם, ואחרי זה תעסקו בכל השאר.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני שר הפנים, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו יסכם יושב-ראש הוועדה, כן?

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, קודם כול, ברוך שובך לארץ.

אריה מכלוף דרעי: שמעתי שהייתם בשליחות חשובה באתיופיה, ודיבר אתי כבר חבר הכנסת אלי אלאלוף וביקשתי שתכתבו לי איזשהו דוח, שנדע מה צריך לשפר ומה צריך לתקן.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חשוב מאוד, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: חברי, אני רוצה לברך את ידידי יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת דוד אמסלם.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שהיה לנו לא פשוט, אבל בסוף זה חוק שכבר שנים ארוכות מנסה לסגור לקונה שהייתה בחוק, ובעיקר בשנים האחרונות, שאזרחי מדינת ישראל לצערי הרב יוצאים ולוחמים בשורות האויב, בעיקר ב"דאעש", שרוצים להשמיד את מדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אין להם מלחמה אתנו על שטחים, אלא מלחמה אידיאולוגית טהורה, לצערי הרב, וחוץ מחיסולה של מדינת ישראל הם לא רואים שום דבר אחר.

אריה מכלוף דרעי: ולוחמים בשורותיהם אזרחי מדינת ישראל, עם הזכויות של מדינת ישראל, ואי-אפשר, בגלל הלקונה שבחוק, לעשות שום דבר בעניין, כי הם לא נמצאים כאן לשימוע, או דברים אחרים.

אריה מכלוף דרעי: ולכן, החוק הזה, ובאמת אחרי עמל קשה, אני שמח שהיושב-ראש דוד אמסלם קידם אותו, ואנחנו מגיעים כאן לשנייה ושלישית.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, אני חייב לומר, מדובר על מספר לא קטן של אזרחי ישראל שכבר כיום, ידוע לנו, נמצאים כבר תקופות די ארוכות בסוריה, בעיראק, בלוב, במקומות אחרים, ונלחמים בשורות האויב.

אריה מכלוף דרעי: אין לנו מה לעשות, והם יכולים תיאורטית מחר בבוקר לחזור בחזרה לארץ, ולחזור בחזרה כאילו לא קרה שום דבר, עם כל מה שהם צברו משם.

אריה מכלוף דרעי: לכן, החוק הזה הוא חשוב מאוד, ואני שמח שהיום זה מגיע לישורת האחרונה.

אריה מכלוף דרעי: ושוב, אני מודה לחבר הכנסת דוד אמסלם על המאמץ האחרון כדי לקדם את החוק.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

אריה מכלוף דרעי: וכמובן, אני מבקש מכל חברי הכנסת – אני חושב שזה חוק – – –

עיסאווי פריג': מה עם יאסר ערפאת, כבוד השר?

אריה מכלוף דרעי: אני אתייחס גם לזה.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, אני רוצה לומר לאחמד טיבי, חבר הכנסת, דוקטור, אני לא פעלתי בעקבות ראש הממשלה, עם כל הכבוד; אני שר הפנים, וברגע שזה הגיע לפתחי על-ידי הפרסום בתקשורת – אתם יודעים הרי איך זה התעורר, נכה צה"ל שבגלל ה-Waze נקלע שם לסביבה ואז עלה לו השם של רחוב יאסר ערפאת.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לך בוודאות, אחרי בדיקה שעשיתי – לא הוצאתי את המכתב לפני שבדקתי בצורה יסודית – מעולם לא ניתן אישור ומעולם גם לא פנו לבקש אישור.

אריה מכלוף דרעי: בין הכיסאות זה נפל.

אריה מכלוף דרעי: הייתה ועדה קרואה בג'ת, היו תקופות כאלה ואחרות, ואני חייב לציין את ראש המועצה של ג'ת: ברגע שהוא קיבל ממני מכתב והוא הבין שזה לא חוקי וזה לא נקרא אישור, הוא מייד נתן הוראה להסיר, ועכשיו ועדת השמות תתכנס ותפעל על-פי חוק – – –

אוסאמה סעדי: ומי מאשר את ועדת השמות, אדוני השר?

אחמד טיבי: – – – לכם עוד פעם – – –

אריה מכלוף דרעי: אני לא מעלה על דעתי שהם יעשו כזה דבר.

אוסאמה סעדי: למה?

אריה מכלוף דרעי: לא מעלה על דעתי שיעשו כזה דבר, אבל בוא נחכה ונראה.

אריה מכלוף דרעי: בואו נחכה.

אריה מכלוף דרעי: חברים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם החוק הזה מיושם – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, רבותי, גדול אנחנו לא מתערבים בצורה שוטפת בעניינים של שמות.

אריה מכלוף דרעי: יש אוטונומיה לרשויות המקומיות, ואני משתדל.

אריה מכלוף דרעי: אבל עם כל הכבוד, אנחנו בחברה שבה צריכים גם להגן – הרי זה בגבולות מדינת ישראל, וכמו שאתה נוסע בדיזנגוף – אני גם יכול לנסוע מחר בבוקר, ואני נוסע, ברשויות במגזר המיעוטים, ולא הייתי רוצה לנסוע ברחוב שהשם שלו פוגע ברגשות של הרבה אזרחים אחרים בגלל שההתפארות היא על רצח של אזרחים או דברים כאלה.

אריה מכלוף דרעי: כל דבר נבדוק, אני לא רוצה לתת הצהרות, אבל גם זה החוק נתן – – –

זוהיר בהלול: חתמו הסכם שלום עם ערפאת.

זוהיר בהלול: ישראל חתמה הסכם שלום אתו.

אריה מכלוף דרעי: איפה חתמו הסכם?

אריה מכלוף דרעי: שכחת – אתה רוצה שאני אזכיר לך את האירוע בפסח במלון "פאלאס" בנתניה?

אריה מכלוף דרעי: אתה רוצה שאני אזכיר לך מה היה מ-2001 – – –

קסניה סבטלובה: מלון "פארק".

אריה מכלוף דרעי: מה?

קסניה סבטלובה: מלון "פארק".

אריה מכלוף דרעי: מלון "פארק".

אריה מכלוף דרעי: אז שאני אזכיר לכם מה קרה בשנתיים האחרונות?

מיקי לוי: אני מבקש שיהיו שדרות זאב ז'בוטינסקי ברמאללה, בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, אז לכן אני אומר, זה לא נושא – – –

קריאה: השאלה אם אתה יכול לבקש – – –

אריה מכלוף דרעי: אז לכן, חברים, אני רוצה לומר באופן כללי – – –

עאידה תומא סלימאן: שתהיה מדינה – – –

מיקי לוי: – – –

מאיר כהן: תאפשרו לשר לסיים את דבריו, חברים.

אריה מכלוף דרעי: ראשי המועצות – אני חייב לציין אותם לטובה.

אריה מכלוף דרעי: ראשי המועצות וראשי העיריות במגזר עושים עבודת קודש, מקדמים את התושבים שלהם ומסתכלים בעיקר על קידום המועצות ופחות מתעסקים בפוליטיקה אחרת, שלא מביאה שום תועלת לאזרחים שלהם.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה.

מאיר כהן: כתבת הרבה, כתבת הרבה, אני רואה.

דוד אמסלם: אני יודע, פה ושם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לפתוח בתודות.

דוד אמסלם: קודם כול, תודה לשר על הדברים החמים.

דוד אמסלם: בהזדמנות הזאת, אני גם רוצה לאחל מעל במה זו מזל טוב לשר היום.

דוד אמסלם: השר אריה דרעי בן 58.

דוד אמסלם: האמת היא שהוא נראה יותר צעיר, אריה, אבל זה גילו.

דוד אמסלם: היום חגגנו לו יום הולדת.

דוד אמסלם: אז באמת אני רוצה לאחל לך בריאות ואריכות ימים, ותמשיך לשרת את עם ישראל במקומות הכי חשובים.

דוד אמסלם: בהזדמנות זו, אני גם רוצה להודות לצוות הוועדה – – –

עיסאווי פריג': אתם לא משרתים אותו בחוק הזה.

דוד אמסלם: לפני שאני אתייחס למה שאמרתם – גם אתה, עיסאווי – אני רוצה להודות לגלעד, היועץ המשפטי של הוועדה, ללאה בצוות הוועדה.

דוד אמסלם: אני רוצה להודות באמת לכל הצוות שלנו, וכמובן גם לאחל לתומר את חזרתו בשלום – הוא בחוץ-לארץ, אז אנחנו מאחלים לו שחזרתו תהיה בשלום, שהוא ייהנה.

דוד אמסלם: תראו, רבותי, אני רוצה להתייחס לדברים שבעצם נאמרו על-ידי חברי הכנסת.

דוד אמסלם: תראו, לי יש בעיה אתכם בדבר אחד: אני מסתכל על כלל האוכלוסייה הישראלית – ואני לא עושה הבחנה בין ערבים ליהודים; מבחינתי יש רק מבחן אחד, נאמנות למדינת ישראל.

דוד אמסלם: ואני רואה אתכם חדשות לבקרים – בכל חוק, כל חוק, לא משנה באיזה נושא, שבא להצר את צעדיהם של עבריינים, מחבלים, הכול, אני רואה את כולכם באים מהבוקר, קמים ב-05:00.

דוד אמסלם: חשבתי שאתם אמורים להגן על כלל הציבור, כולל הערבים – –

עיסאווי פריג': אני שואל אותך שאלה שנייה – – –

דוד אמסלם: – – אבל לא, אצלכם יש צביעות, מוסר כפול.

דוד אמסלם: מהבוקר עד הלילה אתם נבנים רק על השנאה – –

עיסאווי פריג': אני שואל אותך שאלה – – –

דוד אמסלם: – – רק על הקנאה.

דוד אמסלם: זה מה שמעסיק אתכם.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת אמסלם, תקשיב, עזוב אותי מהפופוליזם.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך שאלה – – –

דוד אמסלם: מעולם לא דיברתם אתי על שום דבר אחר.

דוד אמסלם: עכשיו אני אעבור לעניין הזה, מה החוק הזה בא – – –

עיסאווי פריג': אני שואל אותך שאלה, תקשיב לשאלה – – –

דוד אמסלם: רק שנייה, אל תפריע לי.

דוד אמסלם: אל תפריע לי.

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', חבר הכנסת פריג'.

דוד אמסלם: אני אענה לך כבר.

עיסאווי פריג': אני רוצה שאלה – – –

מאיר כהן: לא, עכשיו לא, סליחה.

עיסאווי פריג': תענה לי על השאלה – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': ח"כ יהודי שהורשע בבגידה, החוק הזה יחול עליו?

דוד אמסלם: אני אענה בזה על הכול, אני כתבתי מה שאמרת.

דוד אמסלם: אז בוא נתחיל אתך, אוסאמה סעדי: המרצע לא יצא מהשק; זה המרצע, זה הנושא.

דוד אמסלם: עזמי בשארה – מפה התחיל הסיפור.

דוד אמסלם: אני לא האמנתי, מעולם לא חשבתי שיקרה שחבר כנסת כאן יהיה בוגד נגד מדינת ישראל, ועוד מדינת ישראל המשיכה לשלם לו משכורת.

דוד אמסלם: בושה וחרפה בכלל שאתה אומר לי את השם הזה.

דוד אמסלם: הוא פגע, קודם כול, בכם, בכם – – –

עיסאווי פריג': אתה תשלול לוואנונו?

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': אתה תשלול לואנונו את האזרחות?

דוד אמסלם: אז לכן, דרך אגב, אני גאה לקרוא לו קודם כול "חוק עזמי בשארה", שלא יהיו כאלה דברים.

עיסאווי פריג': אתה תשלול לוואנונו את האזרחות?

דוד אמסלם: ועזמי בשארה, אומר לי זחאלקה, זה לא מעניין אותו.

דוד אמסלם: ודאי שזה לא מעניין אותו.

דוד אמסלם: הוא הרי נבנה על הבגידה במדינה.

דוד אמסלם: הוא עכשיו נמצא במדינה שמפנקת אותו, משלמת לו משכורות עתק, מפנקת אותו בכל האולפנים – למה?

דוד אמסלם: לא בגלל שהוא חכם גדול, לא בגלל שהוא תרם לה, בגלל שהוא בגד במדינת ישראל, שאתם מתפרנסים ממנה, שהיא מגינה עליכם.

דוד אמסלם: אז אתם – – –

עיסאווי פריג': תפסיק.

עיסאווי פריג': אתה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתבייש לך, תתבייש לך.

דוד אמסלם: אז אתם – בושה וחרפה איך אתם בכלל מעזים לדבר על זה.

דוד אמסלם: חוצפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתבייש לך, תתבייש לך.

דוד אמסלם: עוד מעט אני אגיע גם אליך.

מיקי לוי: הופה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תתבייש לך.

דוד אמסלם: עיסאווי, אני רוצה להגיד לך משהו.

עיסאווי פריג': יהודים, לא ערבים, יהודים – – –

דוד אמסלם: מדינת ישראל היא מדינה יהודית-דמוקרטית, גם אם זה לא מתאים לך.

דוד אמסלם: אז חוק השבות הוא רק ליהודים, אין מה לעשות.

דוד אמסלם: לא מתאים לך – אחי, אתה יודע, אף אחד לא הכריח אותך להיות כאן.

דוד אמסלם: זוהי המדינה.

דוד אמסלם: לא מתאים לך, אין בעיה; מדינה דמוקרטית, אתה יכול גם לעזוב.

עיסאווי פריג': אני שואל: יהודי שנחשד בבגידה, יהודי שנחשד בבגידה – תשלול לו אזרחות?

דוד אמסלם: זוהיר בהלול, אני רוצה להגיד לך משהו לגבי פולארד.

דוד אמסלם: תראה – – –

מאיר כהן: עיסאווי, שאלת – – –

עיסאווי פריג': הוא לא עונה לי – – –

מאיר כהן: אבל אי-אפשר לצעוק, עיסאווי.

ג'מאל זחאלקה: יש בחירות, אתה רוצה להיבחר, זה מה שאתה עושה – – –

דוד אמסלם: הוא טען, הוא טען – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה עושה פופוליזם, אתה רוצה – – –

דוד אמסלם: הוא דיבר לגבי חוק השבות – אני עוד מעט אגיע אליך – הוא דיבר לגבי חוק השבות – – –

עיסאווי פריג': תענה לי, אז – – –

דוד אמסלם: אז אמרתי לו: חוק השבות זה חוק של מדינת ישראל.

מאיר כהן: עיסאווי, אני לא רוצה לגרור – הוא לא חייב לענות לך.

מאיר כהן: הוא לא חייב לענות לך.

דוד אמסלם: מדינת ישראל היא קודם כול יהודית.

מאיר כהן: סליחה, אדוני יושב-ראש הוועדה – – –

דוד אמסלם: יכול להיות שזה לא מתאים לך, בסדר, אבל זה מתאים לנו.

דוד אמסלם: זה המזל, שאנחנו בעצם מכתיבים פה את הכללים.

עיסאווי פריג': זה חוק לערבים, חוק לערבים.

דוד אמסלם: אז לכן – לא מתאים לו?

דוד אמסלם: אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: מדינה דמוקרטית – לא חייבים לחיות פה בכוח.

עיסאווי פריג': אז זה חוק לערבים.

דוד אמסלם: מי שלא מתאים לו – תופס את הבגאז', נוסע למקום אחר שבו ייתנו לו כנראה יותר כבוד מפה.

עיסאווי פריג': אז זה חוק לערבים.

דוד אמסלם: לגבי הנושא של פולארד: תבין, פולארד בעצם סייע למדינת ישראל, לכן אני רואה את החובה של המדינה לדאוג לו.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו: גם כשיש מרגל אמריקני שנגיד שהוא רוסי, אז ודאי שהאמריקאים מנסים לדאוג לו.

דוד אמסלם: לכן, אנחנו לא דואגים לפולארד רק כי הוא יהודי, אלא כי הוא סייע למדינת ישראל וכתוצאה מזה הוא מצא את עצמו בכלא.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזו חובה מוסרית בלי קשר.

זוהיר בהלול: – – –

דוד אמסלם: בלי קשר.

דוד אמסלם: אתה עכשיו מצפה שהמדינה תשלול לו את האזרחות?

דוד אמסלם: להפך, אנחנו צריכים לקבל אותו פה בשדה התעופה ב"דגל-שק", לעשות לו מצעד וגם לקחת אותו, בכבוד גדול מאוד – –

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: – – גם להביא אותו לכנסת, לביקור כאן.

עיסאווי פריג': זה, תגיד את האמת: זה חוק שמיועד לערבים.

עיסאווי פריג': תגיד את זה, אל תתבייש.

דוד אמסלם: לגבי טלב – –

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: – – סיפור, אתה אוהב תמיד לספר סיפורי גמלים.

דוד אמסלם: אתה יודע, לאורך הרבה דיונים אתה אוהב להביא את הסיפורים של הגמלים בנגב.

דוד אמסלם: תשמע, אני לא מכיר את הנושא, אבל בגדול, בסופו של עניין, שטח אש – מי שמכתיב את זה זה צה"ל, לא אנחנו; הצבא, לפי הצרכים שלו.

דוד אמסלם: לפעמים הוא צריך, ויש פעמים שהוא גם מוותר.

דוד אמסלם: אתה יודע שחלק גדול מאוד משטחי האש של הצבא, כולל בבקעת הירדן, כולל בדרום – הצבא צמצם אותם.

דוד אמסלם: עכשיו, זה לא אומר שלבדואי מותר לעלות עם גמלים כל היום לאן שהוא רוצה.

דוד אמסלם: הרי אם הייתי נכנס אליך הביתה עם הגמלים שלי, היית שואל למה.

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: אין לי גמלים, אבל נגיד שהיו.

דוד אמסלם: אבל לכן, גם אתה אל תצרח תמיד, וגם אתה אל תתקוף את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה, יש לך כלל: אם אתה עומד כאן, גם אתה – סיגלת לך איזשהו כלל: ככל שנעליב את המדינה, החבר'ה בבית כנראה ימחאו לנו כפיים.

דוד אמסלם: זה לא ככה.

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: אני גם שומע אותך פה.

דוד אמסלם: אז איפה שאתה צודק, אני בדרך כלל – – –

טלב אבו עראר: – – – מה שמותר ליהודי אסור לערבי?

דוד אמסלם: מה?

טלב אבו עראר: מה שמותר ליהודי אסור לערבי?

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: בגדול, מה הבעיה שלך?

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: שטח האש הזה שייך לבדואים?

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: לא שייך לבדואים – הוא שייך למדינה.

דוד אמסלם: המדינה החליטה שהיא רוצה לעשות שם חוות בודדים.

דוד אמסלם: מה זה מעניין אותך?

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מה, היא צריכה לבקש ממך אישור?

ג'מאל זחאלקה: זו האדמה שלו – – –

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: היא צריכה לבקש ממך אישור?

קריאות: – – –

דוד אמסלם: היא לא צריכה לבקש ממך שום אישור.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: אתמול זה היה שטח אש, היום לא.

דוד אמסלם: מה הבעיה שלך?

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: אתה רוצה שיישאר שטח אש כל הזמן?

דוד אמסלם: אז בוא, תפעיל את ההיגיון.

טלב אבו עראר: – – –

דוד אמסלם: אני מצפה ממך שתפעיל את ההיגיון קצת, ובטח כאן.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבין שגם השטחים – כל השטחים בנגב הם של הבדואים.

טלב אבו עראר: של הבדואים – – –

דוד אמסלם: אה, גם זה שלכם.

טלב אבו עראר: אין לכם כלום.

דוד אמסלם: הכול.

דוד אמסלם: בכלל, כל המדינה שלכם.

טלב אבו עראר: – – – אין למדינה – – –

חנין זועבי: זו האדמה שלנו.

חנין זועבי: אם לא מוצא חן בעיניך, תעזוב.

טלב אבו עראר: – – –

חנין זועבי: אתה תעזוב, לא אנחנו.

דוד אמסלם: תראה – –

חנין זועבי: – – – בוא תעזוב.

דוד אמסלם: – – אני רוצה לענות לך, זחאלקה.

דוד אמסלם: בוא, תקשיב.

דוד אמסלם: לגבי השאלה שלך, כפי שאמרת; שמעתי גם את החברה שלך, בדיוק עזמי בשארה מס' 2.

דוד אמסלם: היא בעצם – אתה בעצם אמרת שעזמי בשארה, אנחנו לא מעניינים אותו.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אתה אמרת: זה לא מעניין אותו, זה רק יזיק.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו מאוד חשוב: מדינת ישראל היא מדינה מאוד חזקה.

דוד אמסלם: מעצמה עולמית.

דוד אמסלם: לא מפחדת מאף אחד.

דוד אמסלם: אף אחד לא מטריד אותה.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להגיד לך: אני, חשוב לי הכבוד הלאומי שלנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא פועלים מתוך פחד.

דוד אמסלם: עזמי בשארה לא מפחיד אותנו.

דוד אמסלם: מדינת ישראל יודעת לרדוף את אויביה גם מחוץ לגבולות המדינה, וזה לא מטריד אותנו.

ג'מאל זחאלקה: אתה מאיים?

דוד אמסלם: וזה לא מטריד אותנו.

ג'מאל זחאלקה: אתה מאיים?

דוד אמסלם: לא, אני רק אומר.

דוד אמסלם: מה זה מאיים?

דוד אמסלם: דרך אגב, מאז ומתמיד מדינת ישראל טיפלה – ותטפל, אני מניח – באויבי המדינה, גם מחוץ לגבולות המדינה, לא רק אם הם פה.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך שסיפור עזמי בשארה הוא סיפור לאומי מבחינתנו ברמה של הכבוד הלאומי.

דוד אמסלם: אותנו מעניין הכבוד.

דוד אמסלם: אתם לא תבזו אותנו, לא בשארה ולא כמוך ולא אתה.

דוד אמסלם: אנחנו לא ניתן לכם את זה, בגלל שהכבוד שלנו לא מאפשר את זה.

דוד אמסלם: עזמי בשארה בגד במדינת ישראל, הוא לא צריך להיות אזרח מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הייתי רוצה לראות מדינה אחת בסביבה – ואתם כל הזמן מעודדים אותן; הן בשבילכם נר לרגליכם, איזשהו מוצר אוטופי: האיראנים, הסעודים, הסורים; אני מבין שכל אחד מהם, אם היה לו בוגד, אז הוא היה נותן לו להיכנס.

חיים כץ: – – –

דוד אמסלם: כן?

דוד אמסלם: שם אותו על הכתפיים גם – –

חיים כץ: – – –

דוד אמסלם: – – ונותן לו משכורת.

דוד אמסלם: אתם הרי לא הייתם מעזים להגיד דבר כזה עליהם.

דוד אמסלם: להפך, אני חושב שאם היה איזה אחד שהיה בא ועוזר למדינת ישראל, אתם הייתם הופכים אותו לבוגד.

דוד אמסלם: אבל אצלכם יש מוסר כפול, כרגיל, וזה מה שמנחה אתכם, בגלל – אתם מצפים בעצם שהציבור שלכם – הרי אני אמרתי לכם פעם:

דוד אמסלם: אתם לציבור שלכם הרי לא דואגים.

דוד אמסלם: מעולם כמעט, זה נדיר – –

דוד ביטן: דודי – – –

דוד אמסלם: – – שאתם באתם – – –

דוד ביטן: דודי – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: – – – שאתם באתם – – –

דוד ביטן: – – –

מרב מיכאלי: יאללה, דודו.

דוד אמסלם: – – – שאתם באתם לדאוג לביוב, לחינוך.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אתכם.

דוד אמסלם: איפה שיש הסתה נגד יהודים, אתם בבוקר – יוצאים ב-06:00 או ב-05:00 מהבית כדי לבוא ולהכפיש ולהסית נגד היהודים, בגלל שמזה אתם מתפרנסים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לכולם.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

מאיר כהן: אני אבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: יושב-ראש הוועדה.

מאיר כהן: להצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, הוגשו הסתייגויות לסעיף 1.

מאיר כהן: ההסתייגויות הן של חברי הכנסת תמר זנדברג, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג' ומיכל רוזין – להלן: קבוצת סיעת מרצ.

מאיר כהן: האם אנחנו מצביעים על ההסתייגויות?

קריאה: כן.

קריאה: כן.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1, לסעיף 1.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 25 בעד, 40 מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, ההסתייגות הראשונה לסעיף 1 לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 2, של סיעת מרצ, לסעיף 1.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 41 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 26 בעד, 41 נגד.

מאיר כהן: גם הסתייגות זו לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 3, לסעיף 1.

מאיר כהן: בבקשה.

איתן כבל: – – –

דוד ביטן: איילת שקד נגד.

איתן כבל: בשבילך, השרה איילת שקד.

דוד ביטן: השרה איילת שקד, שרת המשפטים.

דוד ביטן: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן 26 בעד, 40 נגד.

מאיר כהן: גם הסתייגות מס' 3, לסעיף 1, לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 4, לסעיף 1.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 26 בעד, 40 מתנגדים.

מאיר כהן: גם הסתייגות מס' 4, לסעיף 1, לא התקבלה.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים להסתייגות מס' 5, לסעיף 1.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 40 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 26 בעד, 40 נגד.

מאיר כהן: גם הסתייגות מס' 5 לא התקבלה.

מאיר כהן: לסעיפים 2–4, כולל, אין הסתייגויות.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיף 1 כלשון הצעת החוק.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 50 נגד – 17 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

דוד ביטן: בעד.

דוד ביטן: בעד.

דוד ביטן: על סעיף 1, נכון?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: 50 בעד, 17 מתנגדים.

מאיר כהן: סעיף 1 התקבל כלשון הצעת החוק.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה, על סעיפים – אנחנו נצביע על 1, 2, עד 4, כולל.

מאיר כהן: זה בסדר.

מאיר כהן: נצביע כולל.

מאיר כהן: אם כך, אנחנו מצביעים על סעיפים 1, 2, עד 4, כולל, שזה הצעת החוק – –

דוד ביטן: כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: – – כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 14 בעד סעיפים 2–4 – 50 נגד – 18 נמנעים – אין סעיפים 2–4 נתקבלו.

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן, אי-אפשר בלי זה, חביבי.

מאיר כהן: אם כן, 50 בעד, 18 מתנגדים.

מאיר כהן: חוק האזרחות עבר בקריאה שנייה.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים מייד לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 51 נגד – 17 נמנעים – אין חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 51 בעד, 17 מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הודעה, בבקשה.

מאיר כהן: עם הצבעה?

): כן – – –

מאיר כהן: בסדר.

מאיר כהן: הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת, בבקשה, אדוני.

): כבוד היושב-ראש, הודעה לחברי הכנסת.

): אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מטעם הרשימה המשותפת:

): במקום חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה יכהן חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, להודעה הזו אנחנו צריכים הצבעה: הכנסת החליטה בישיבתה ביום ג' באדר התשע"ז, 1 במרס 2017, להעביר את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – נכס המשמש למגורי נכה), פ/3581, לוועדת הכספים לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה ביקש להעביר את הצעת החוק האמורה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק האמורה מוועדת הכספים לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה על הודעתו השנייה של יושב-ראש הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 16 בעד הצעת ועדת הכנסת – 43 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – נכס המשמש למגורי נכה), התשע"ז–2016, מוועדת הכספים לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: 43 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: הודעתך אושרה על-ידי הכנסת.

מאיר כהן: [מס' כ/664; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 18124; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 28), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר כהן: יש רשימת דוברים.

מאיר כהן: ולפני זה, בבקשה, אדוני דודי אמסלם, יושב-ראש הוועדה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שהצעת החוק הזאת היא בעצם הצעה משלימה של ההצעה הקודמת.

דוד אמסלם: זה פחות או יותר באותו נוסח ובאותו מתווה.

אוסאמה סעדי: – – –

דוד אמסלם: אסביר.

דוד אמסלם: לא הבנת, רוח הדברים.

דוד אמסלם: מדינת ישראל, כמו שאמרתי בחוק הקודם – דרך אגב, היא באמת הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

דוד אמסלם: באמת, גם אחת הדמוקרטיות האמיתיות שיש בכלל בעולם, כפוף לכל ההכפשות שלכם.

דוד אמסלם: ומדינת ישראל מדי פעם צריכה להגן על עצמה, וזה התפקיד שלה.

דוד אמסלם: אחת מההגנות בעצם באה לידי ביטוי בחוק הזה.

דוד אמסלם: החוק הזה אומר: בשנים האחרונות גוברות הקריאות בעולם לחרם מסוגים שונים על מדינת ישראל; הצעת החוק שלפנינו נולדה כחלק ממאבקה של מדינת ישראל בתופעה קשה זו.

דוד אמסלם: היוזם המקורי של הצעת חוק הזו היה חבר הכנסת לשעבר ינון מגל, יחד עם כמה חברי כנסת מסיעות שונות.

דוד אמסלם: אני חושב שמי שבעצם הביא את זה כרגע ודחף את זה לחקיקה זה חבר הכנסת סמוטריץ.

דוד אמסלם: מטרתה של הצעת החוק היא למנוע מנציגים של ארגונים וגופים הקוראים לחרם על ישראל לפעול בתוך שטחי מדינת ישראל לקידום רעיונותיהם.

דוד אמסלם: לכן, מוצע לקבוע כי ככלל לא ייתנו לאדם שאינו אזרח ישראלי או תושב קבע במדינת ישראל אשרה ורישיון ישיבה מכל סוג שהוא, אם הוא, הארגון או הגוף שהוא פועל עבורו קורא לחרם על מדינת ישראל או התחייב להשתתף בחרם כאמור.

דוד אמסלם: לטעמי, לא מדובר רק בזכותה הדמוקרטית של מדינת ישראל, או זכותנו, אלא בעיקרון בסיסי שלפיו המדינה אינה מעניקה פרסים למעוניינים לפגוע בה, בוודאי כאשר לא מדובר באזרחים ישראלים או בתושבי קבע.

דוד אמסלם: יחד עם זאת, כיוון שייתכנו מקרים מיוחדים שבהם נרצה בכל זאת לאפשר לאדם כאמור להיכנס לישראל, מוצע לקבוע כי שר הפנים יהיה רשאי לתת לאדם כאמור אשרה ורישיון ישיבה מטעמים מיוחדים שיירשמו.

דוד אמסלם: האמת היא שהצעת החוק שהגיעה אלינו לוועדה, לא האמנתי שעד היום היא לא קיימת.

דוד אמסלם: במדינת ישראל יש הרבה אנשים – – –

אוסאמה סעדי: דוד, תזכור, דיברנו על זה, אמרנו שיש היום סמכות בידי שר הפנים – – –

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: זה מה שאמרת.

דוד אמסלם: אבל לפעמים, אתה יודע – – –

אוסאמה סעדי: אתה עכשיו מצמצם את זה.

אוסאמה סעדי: אתה עכשיו מצמצם את זה.

דוד אמסלם: לא, אסביר לך.

דוד אמסלם: לשר הפנים – – –

אוסאמה סעדי: – – – לשר הפנים הסמכות – – –

דוד אמסלם: אענה לך.

דוד אמסלם: אוסאמה, אתה יודע שאני מבין אותך מהר, אתה לא צריך להמשיך בנאום.

דוד אמסלם: שר הפנים, גם היום, נכון להיום, יש לו סמכות שלא לאפשר כניסה לכל מיני אנשים שלא תושבי ישראל והם לא אזרחי מדינת ישראל, במגוון, בספקטרום של שיקולי דעת שלו.

דוד אמסלם: כאן, בנושא הזה, רצינו לעשות חקיקה פוזיטיבית, כי במדינת ישראל ישנה גם תופעה חדשה בשנים האחרונות, שישנם הרבה אנטישמים שמנסים בכל דרך לפגוע במדינת ישראל ולכן הם קוראים לחרמות על המדינה, גם חרמות כלכליים.

אוסאמה סעדי: היום יש סמכות לשר הפנים.

דוד אמסלם: רק שנייה.

אוסאמה סעדי: נכון שיש סמכות היום?

אוסאמה סעדי: למה אתה מצמצם?

דוד אמסלם: אמרתי, אנחנו רוצים להדגיש את הנושא, אנחנו רוצים להדגיש את הנושא גם בפני שר הפנים, להגיד לו: יש חוק כללי ויש חוק ספציפי.

דוד אמסלם: אני שמח בכלל שהעלינו את זה.

דוד אמסלם: עד היום הייתי בטוח, ואני משוכנע שאף מדינה בעולם שמכבדת את עצמה – וגם כאלה שלא מכבדות את עצמן, אני לא מעלה על דעתי שהן יאשרו ויקבלו כל מיני אזרחים מהעולם שהם לא האזרחים של אותה מדינה וייתנו להם להיכנס למדינה על מנת שהם יכפישו אותה מבפנים.

דוד אמסלם: הרי הם מכפישים מבחוץ, הם קוראים לחרמות מבחוץ, כמו שאמרתי, גם חרמות אקדמיים, גם חרמות כלכליים.

דוד אמסלם: אנחנו רואים את זה בכל מיני מקומות בעולם.

דוד אמסלם: וודאי שהמדינה צריכה להגן על עצמה, ובוודאי ובוודאי לא לאפשר להם להיכנס לכאן.

דוד אמסלם: איך אמרתי בוועדה?

דוד אמסלם: אתם מצפים שנקבל אותם כנראה גם ב"דגל-שק", באיזו סלסילת פירות בשדה-התעופה.

דוד אמסלם: זה ברור מאליו.

דוד אמסלם: אלא מה הפתיע אותי בכל אופן?

דוד אמסלם: אני חשבתי שכשה

דוד אמסלם: הצעה הזאת תגיע, חוץ ממני בוועדה אף אחד לא יבוא.

דוד אמסלם: לא ציפיתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, דנתי בה בבוקר, ההצעה הזאת דנו בה לדעתי בסביבות השעה 8:30.

דוד אמסלם: להפתעתי הרבה אני רואה כמעט, חלק גדול מאוד מהחבר'ה מהרשימה המשותפת רצו בבוקר, קמו גם הם אז, בחוק הזה, ב-4:00, כדי להגיע לכנסת.

דוד אמסלם: על מה?

דוד אמסלם: להגן על מי שמכפיש את מדינת ישראל, מי שבעצם פוגע במדינה.

דוד אמסלם: אני כל פעם מזועזע מכם מחדש.

דוד אמסלם: אני אומר: עד לאן תגיעו?

דוד אמסלם: באמת, עד לאן?

דוד אמסלם: כבר לא אכפת לכם כלום, העיקר שיפגעו במדינת ישראל, לא משנה מי, לא משנה על איזה נושא.

דוד אמסלם: מה זה חשוב על מה?

דוד אמסלם: מדברים על מדינת ישראל, להכפיש – אנחנו מצטרפים, בלי לדעת על מה, תרשום אותנו.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: באמת, חוצפה.

דוד אמסלם: אבל מי שהפתיעה אותי הכי הרבה, אדוני היושב-ראש, היא חברת כנסת אחת, והאמת די נדהמתי, קוראים לה חברת הכנסת גרמן.

דוד אמסלם: גם היא נסעה בבוקר מהרצליה כדי להגיע.

דוד אמסלם: והופתעתי.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן התנגדה לחוק.

דוד אמסלם: שאלתי אותה: רק רגע, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: מילא את הערבים אני מכיר, אני מכיר את השיטה; כפי שאמרתי קודם, איפה שהם יכולים לפגוע במדינת ישראל, למה לא, אהלן וסהלן; אפשר להכפיש – מכפישים.

דוד אמסלם: צודק, לא צודק – לא חשוב.

דוד אמסלם: אבל חברת הכנסת גרמן קמה בבוקר, ולאחר שהסתרקה ועשתה פן, רצה לוועדה כדי להצטרף לרשימה.

דוד אמסלם: החלטתי לספר ליושב-ראש – הרי מר לפיד לא נמצא פה כדי לדעת מה החבר'ה שלו עושים; לרוב הוא לא יודע, הוא לא נמצא פה כל כך.

דוד אמסלם: אז אני רוצה לספר לו.

דוד אמסלם: מר לפיד, בוא, אספר לך.

דוד אמסלם: הגברת גרמן, אם אתה לא יודע, בחוק הזה היא בעצם יישרה קו עם הרשימה המשותפת.

דוד אמסלם: אז לכן בלבלתם אותי: עד עכשיו אתם משחקים אותה איזו מפלגת מרכז.

דוד אמסלם: אז אני מספר לך שהחבר'ה שלך, לפחות הגברת גרמן בעצם מציגה קו מאוד מאוד שמאלני.

דוד אמסלם: היא בכלל נמצאת – הייתי מציע לרשימה המשותפת לשבץ אותה בתוך הרשימה.

דוד אמסלם: לא העליתי על דעתי שיהיה יהודי אחד שיתנגד לזה שמי שמכפיש אותנו, בכלל נקבל אותו.

מרב מיכאלי: רגע, יש לי שאלה: האם צריך להביא רעשנים, וכל פעם שאומרים "שמאלני" לעשות רעש עם הרעשנים?

דוד אמסלם: לא, לא, לא צריך.

דוד אמסלם: אני אומר, הופתעתי.

דוד אמסלם: חשבתי, כפי שאמרתי, בסוף גם יש קווים אדומים.

דוד אמסלם: באמת, אני מצפה שגם חברי הכנסת היהודים – עזבו מפלגות, בסוף המדינה חשובה מעל כל הפוליטיקה הקטנה.

דוד אמסלם: אמרתי, הרשימה המשותפת, אני בספק אם דאגתם בבוקר היא למדינת ישראל, גם אם הם אזרחים ישראלים.

דוד אמסלם: אבל אני משוכנע שאזרח – אבל אני חשבתי שאזרחים יהודים קודם כול באמת דואגים לכלל המדינה, כולל האזרחים הערבים.

דוד אמסלם: אבל כשראיתי את חברת הכנסת גרמן די התבלבלתי, במיוחד כשהיא בעצם שייכת למפלגה שהיא קוראת לעצמה מפלגת מרכז.

דוד אמסלם: אז לכן, מר לפיד, אני מודיע לך – היות שאתה לא פה אז אני מספר לך מה קורה אצלך בשכונה: הגברת גרמן כנראה לא מיישרת קו עם המפלגה, או לפחות עם הדעות שאתה מציג בחוץ, אז תקרא אותה לסדר, בוודאי בעניין של החוק הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אתה יודע, בשביל להיות יושב-ראש כנסת ולשמוע את זה ולהתאפק, צריך – יש הרבה זכויות לחברת הכנסת יעל גרמן.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת זוהיר – – –

מרב מיכאלי: – – – מתאפק – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

עיסאווי פריג': איך התאפקת, אני לא מבין.

מאיר כהן: עיסאווי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ידידי דודי אמסלם, אתה לא יכול לדמיין לעצמך כמה הערכה מקצועית יש לי אליך.

זוהיר בהלול: אתה איש מקצוע מהזן הנדיר.

זוהיר בהלול: יושב-ראש ועדת הפנים שמנהל ביד מקצועית, ביד רמה, את מגוון הנושאים, בפרפקציוניזם בלתי נתפס.

זוהיר בהלול: אתה באמת איש אדיר.

זוהיר בהלול: אבל אליה וקוץ בה – אתה גם ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד: מצד אחד עושה את העבודה נאמנה בצד המקצועי, אבל מצד שני, בצד הפוליטי המדיני, אתה מצטרף לחבורה מדהימה שמנסה לגדוע את אמות המידה הדמוקרטיות של המדינה, כמו בצלאל סמוטריץ, והיום התוודענו, או אתמול, לרעיון המופרך של מיקי מכלוף זוהר.

זוהיר בהלול: אתם כאילו משתתפים בתוכנית ריאליטי שבה כל אחד מנסה להיות יותר קיצוני מהשני, יותר רדיקליסט, ולהפוך את הבניין הזה לבניין של אקטיביזם חקיקתי שמדיר מן המעגל של הבניין הזה את המהות הדמוקרטית של המדינה.

זוהיר בהלול: דודי אמסלם, ההיסטוריה מלאה בדוגמאות, למכביר, על משטרים הזויים וחשוכים, כמו למשל ברית-המועצות לשעבר, ששם עקבו אחרי כל מילה ומילה; השטאזי במזרח גרמניה, שעקבו אחרי אמירותיהם של אנשים; צ'אושסקו ואחרים.

זוהיר בהלול: ואתם, במדינת היהודים, מדינה נאורה, ביקרתם בחריפות בלתי נתפסת את המשטרים הללו, ועכשיו את מחקים את המשטרים האלה בצורה מזעזעת.

זוהיר בהלול: אני יודע שבעיניך, איימן, בוודאי בברית-המועצות לשעבר לא הכול חשוך, ואני אתך בוודאי.

זוהיר בהלול: אני דיברתי על המעקב אחרי בני-אדם לפעמים, לא דיברתי על הסוציאליזם ועל הקומוניזם, שיש בו בוודאי לא מעט ערכים שהופצו על פני היקום.

זוהיר בהלול: אבל זו הערת ביניים, כי ראיתי את נדנודי הראש שלך ואני בוודאי לא מבקר חריף וגורף של המשטרים הללו.

זוהיר בהלול: אבל – – –

ענת ברקו: וגם לא טוטליטריים – אבל צריך לרצות – – –

זוהיר בהלול: אבל להפוך את איש הגבולות במדינת ישראל לאיש המתחקר את אלה שנכנסים למדינה הזאת – הרי אנחנו יודעים מה קרה לאישה המדהימה ג'ניפר גורוביץ, שמנהלת את הפדרציה היהודית בסן-פרנסיסקו; הפכתם אותה לקדושה מעונה בתוך – – –

אריה מכלוף דרעי: זה קורה בכל המדינות.

זוהיר בהלול: אבל זה יקרה הרבה, אדוני הרב.

אריה מכלוף דרעי: נכנסת לאמריקה פעם?

אריה מכלוף דרעי: לא ראית שעושים לך שם גם שעה וחצי – – –

זוהיר בהלול: אבל אתה – – –

דוד אמסלם: – – –

זוהיר בהלול: הרב אריה דרעי, אריה מכלוף דרעי, אנחנו רוצים להיות במדינה נקייה.

נחמן שי: – – – הנציג של Human Rights Watch, הארגון הזה?

מאיר כהן: אדוני, זמנך – – –

זוהיר בהלול: מדינת ישראל, אדוני השר אריה מכלוף דרעי, איננה מדינה צחורה, זכה.

זוהיר בהלול: היא לא זכה, היא לא masterpiece, גם אתם יכולים להיות מבוקרים על-ידי העולם, על-ידי ארגונים של זכויות אדם, על-ידי גופים וארגונים שמחפשים את הרוע במדינה הזו – –

מאיר כהן: חבר הכנסת בהלול.

זוהיר בהלול: – – ויש לא מעט רוע במדינה הזו.

מאיר כהן: אני מבקש ממך לסיים.

זוהיר בהלול: במקום לחפש ניקיון כפיים, במקום להסיר את הכיבוש, במקום להפחית את העינוי של בני-אדם, אתם באים וקובעים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

זוהיר בהלול: – – שחוק החרם ימנע מהגופים האלה להיכנס למדינת ישראל.

זוהיר בהלול: זוועה, אקטיביזם שיפוטי חקיקתי בלתי נתפס.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: זוהיר, זוהיר, התבלבלת בין ישראל לסוריה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

זוהיר בהלול: אל תשווה את ישראל לסוריה, כי אתה לא רוצה את השוויון הזה.

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: איזה גן-עדן יש פה – – –

דוד אמסלם: לא, אתה התבלבלת, זוהיר, בין ביקורת לבין חרם.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: חבריא, יש הרבה דוברים, אנא מכם, תקפידו על הזמנים.

מאיר כהן: פריג', עשר דקות תוכל לדבר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, אדון היושב-ראש, איך התאפקת כשחבר הכנסת אמסלם עומד כאן ומשמיץ, ומזלזל בחברת כנסת מוערכת והיא מסיעתך?

עיסאווי פריג': איך אתה אומר "התאפקתי"?

עיסאווי פריג': הרי, חברים – – –

מאיר כהן: אני מצפה ממי שמנהל את הישיבות באמת להיות ממלכתי.

מאיר כהן: אמרתי שיש זכויות רבות ומיוחדות לחברת הכנסת יעל גרמן, ולא צריך להוסיף על כל אחד שמעביר ביקורת.

מאיר כהן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': אז אני רק – משפט אחד, חבר הכנסת אמסלם – – –

מאיר כהן: אנא תעבור למסר שלך.

עיסאווי פריג': זה חלק מהמסר, כי שופוניזם, תקשיב, שופוניזם וגזענות הולכים ביחד.

עיסאווי פריג': זה שאתה עומד כאן ואומר: ערבים, בסדר, מילא, יבואו וידברו נגד; אבל חברת הכנסת גרמן, שיוצאת עם התסרוקת והפן מהבית – תגיד, אתה לא מתבייש?

עיסאווי פריג': אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: ממה?

עיסאווי פריג': אתה כחבר כנסת עומד כאן ומזלזל בחברת כנסת, "תסרוקת ופן", ואתה שלם עם זה?

עיסאווי פריג': מבית היוצר שלכם יוצא הכול.

עיסאווי פריג': הכול יוצא.

דוד אמסלם: יש בעיה בתסרוקת פן?

עיסאווי פריג': אבל תיזהר, זה שאתה – – –

דוד אמסלם: יש בעיה עם תסרוקת פן?

עיסאווי פריג': תקשיב, אני אתייחס לחוק.

עיסאווי פריג': זה שאתה בא ותוקף את הערבים: יאללה, במיינסטרים, הרי כולם עליהום.

עיסאווי פריג': אבל תיזהר: גזענות הולכת גם למקומות אחרים.

דוד אמסלם: אתה אומר שגזענות זה גם שתקפתי את חברת הכנסת גרמן?

עיסאווי פריג': לא, זה שופוניזם, שזה לא פחות מסוכן, זה אותו דבר.

עיסאווי פריג': איך – – –

דוד אמסלם: אולי בפן יש בעיה – – –

עיסאווי פריג': איך, כן, איך עשית את זה: מי את בכלל?

דוד אמסלם: שקראנו לה – – – זאת הבעיה עכשיו?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': עכשיו, לגבי הצעת החוק, חברים.

עיסאווי פריג': כל מי שמקשיב לנו – – –

דוד אמסלם: אתה נעלבת בגלל שאתה לא יכול לעשות פן?

מאיר כהן: דודי.

עיסאווי פריג': שכל מי שמקשיב לנו יבין: אדוני שר הפנים, אדוני שר הפנים, אני מבין – – –

מכלוף מיקי זוהר: רגע, זה לא מתאים לך בגלל שאתה לא יכול לעשות פן?

עיסאווי פריג': אני לא מתעסק אתך – – –

מאיר כהן: תפסיקו, אני מבקש להפסיק את השיח הזה.

עיסאווי פריג': על-פי הדמוקרטיה שלך, אני, אין לי זכות הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: טוב שיש לך – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת זוהר, שמעתי אותך אתמול.

עיסאווי פריג': על-פי הדמוקרטיה שלך, אני, אין לי זכות הצבעה.

עיסאווי פריג': זכות ההצבעה רק ליהודים.

מכלוף מיקי זוהר: תשרת בצבא, מה קרה?

מכלוף מיקי זוהר: תשרת, מה רע?

עיסאווי פריג': אתה רציני?

מכלוף מיקי זוהר: למה שלא תשרת בצבא, תקבל זכויות?

עיסאווי פריג': מה אתה אומר?

עיסאווי פריג': יהיו לך עוד שלושה מיליון חיילים ערבים, מה תעשה אתם?

מכלוף מיקי זוהר: – – – תשרת את המדינה.

מכלוף מיקי זוהר: למה שלא תשרת אותה?

מכלוף מיקי זוהר: קיבלתם פה זכויות בחינם?

עיסאווי פריג': אתה רוצה שאני אתייחס לזה?

מכלוף מיקי זוהר: תשרת כמוני, כמו כולם – – –

עיסאווי פריג': טוב, תן לי, אני אתייחס לחוק ואענה לך.

עיסאווי פריג': אענה לך.

עיסאווי פריג': אענה לך, אענה לך.

עיסאווי פריג': אדוני שר הפנים, אני מבין שכל מי שרוצה להיכנס למדינה, יש ויזה.

עיסאווי פריג': שר הפנים אריה דרעי, יש ויזת כניסה למדינה, נכון?

אריה מכלוף דרעי: לא, יש מדינות שלא צריך.

עיסאווי פריג': לא, ויזה חייבים.

עיסאווי פריג': ויזה ניתנת במקום או ויזה אפשר לתת קודם – ויזה חייבים.

דוד אמסלם: – – – לא חייבים.

עיסאווי פריג': חייבים.

עיסאווי פריג': ויזה חייבים.

מיקי רוזנטל: לא חייבים, לא חייבים.

עיסאווי פריג': לא חייבים?

עיסאווי פריג': לא?

מיקי רוזנטל: האמריקנים – – –

עיסאווי פריג': אבל אתה בא, הוויזה עם הכניסה.

מיקי רוזנטל: לא, יש חותמת כניסה, זה לא ויזה.

עיסאווי פריג': זה לא ויזה?

מאיר כהן: לא.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': טוב, בסדר גמור.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני אם כך רוצה להתייחס לחוק מזווית אחרת.

עיסאווי פריג': כשאתה בא ואומר לי "חוק הכניסה לישראל", חבר הכנסת אמסלם, ואתה כותב לי: מי שאסור לו להיכנס למדינה – מי שפרסם ביודעין קריאה בפומבי להטיל חרם על מדינת ישראל, או התחייב להשתתף בחרם כאמור, אני שואל אותך: מה זה מדינת ישראל בעיניך?

עיסאווי פריג': בעיני, מדינת ישראל זה לא התנחלויות.

עיסאווי פריג': בעיני, מדינת – – –

דוד אמסלם: אתה בעד קריאה לחרם על מדינת ישראל בהתנחלויות?

עיסאווי פריג': בהחלט, בהחלט, אני בעד.

עיסאווי פריג': בהחלט.

דוד אמסלם: אנחנו לא.

עיסאווי פריג': אני בעד להחרים את ההתנחלויות – –

ענת ברקו: – – –

דוד אמסלם: לא, לא.

עיסאווי פריג': – – כי הן מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על המוצרים.

דוד אמסלם: אני מדבר על המוצרים.

עיסאווי פריג': שנייה, המוצרים – אני בעד – – –

דוד אמסלם: על זה אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: אתה יודע שזה לא – – –

עיסאווי פריג': תקשיב, כשאתה אומר בחוק "מדינת ישראל", אני שואל את עצמי, מה זה מדינת ישראל?

דוד אמסלם: תאר לך שהיינו מחרימים את המוצרים הערביים.

עיסאווי פריג': עזוב את הערבים והיהודים.

ענת ברקו: – – – אתם קונים מעזה.

דוד אמסלם: למה?

ענת ברקו: אפילו מלפפונים מעזה קונים.

עיסאווי פריג': את לא קונה, את לא קונה.

עיסאווי פריג': תעזבי.

ענת ברקו: קונים, קונים.

ענת ברקו: קונים, קונים.

עיסאווי פריג': אז יפה.

דוד אמסלם: אתה בעד חרם על מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אני שואל, מה זה מדינת ישראל?

ענת ברקו: אתה בעד?

עיסאווי פריג': בעיניכם, מה זה?

דוד אמסלם: כל המדינה.

עיסאווי פריג': מה זה כל המדינה?

דוד אמסלם: כל המדינה.

עיסאווי פריג': מה זה כל המדינה?

דוד אמסלם: כולל יהודה ושומרון.

דוד אמסלם: הם חלק.

עיסאווי פריג': יפה, יפה.

עיסאווי פריג': אז בגלל זה אנחנו נגד הצעת החוק שלך, ובגלל זה יעל גרמן נגד הצעת החוק שלך.

עיסאווי פריג': שאזרחי המדינה יבינו – –

דוד אמסלם: זה לא האזרחים – –

עיסאווי פריג': – – אנחנו לא נגד חרם – –

דוד אמסלם: – – זה המוצרים.

עיסאווי פריג': – – על מדינת ישראל, כי זאת מדינה שלנו.

מאיר כהן: דודי, תאפשר לו.

ענת ברקו: אתה יודע – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת ברקו, תאפשרו לו לדבר.

עיסאווי פריג': אבל להגדרה שלך, שאתה מכשיר את הכיבוש, שהכשרת את זה בחוק ההסדרה ואתה הולך למדינה חד-לאומית, מדינת אפרטהייד, אנחנו מתנגדים לזה, וזאת המהות.

עיסאווי פריג': וזאת המהות.

עיסאווי פריג': אם תגיד לי מה זה מדינת ישראל, אני אענה לך.

עיסאווי פריג': תגיד לי, אנא עארף, בוא נחשוב ביחד: חרם על תנובה – האם החוק חל?

עיסאווי פריג': אני שואל: יש חרם בעולם לא לקנות מילקי, האם החוק חל?

דוד אמסלם: דרך אגב, אלה גם קוראים להחרים את כל המוצרים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתה הרי צבוע.

עיסאווי פריג': אני צבוע?

עיסאווי פריג': אתה שופוניסט וצבוע ופופוליסט.

דוד אמסלם: לא, אתה צבוע דמגוג.

עיסאווי פריג': אני שמעתי אותך – – –

דוד אמסלם: אמרתי לך: איפה שאפשר להכפיש את מדינת ישראל, אתה – – –

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': אתה פופוליסט, אתה אומר את אותם דברים, אתה רק לוחץ על התקליט, תקליט.

עיסאווי פריג': הערבים כאן הם חלק מהציבוריות הישראלית.

עיסאווי פריג': מה שיש לך בראש, הכפשה – כל אחד רואה את טובת המדינה מזווית שונה, לא חייבים לראות אותה מהזווית שלך.

עיסאווי פריג': אתה מביא הרס, והגישה שלך מביאה הרס על המדינה.

עיסאווי פריג': זה מתחיל עכשיו אבל ההיסטוריה עוד תשפוט אתכם, ותשפוט אתכם רבות.

עיסאווי פריג': הכול קיים.

עיסאווי פריג': אני בא ואומר, פשוט מאוד: בוא נגדיר על מה אנחנו מדברים כשקוראים לחרם.

עיסאווי פריג': סמוטריץ, שחי בשווייץ, בשטחים, בעיני הוא חי מחוץ לגבולות מדינת ישראל, זה המצב.

עיסאווי פריג': לשם העניין, חברים, אני רוצה להגיד את זה אחרי 50 שנה – 50 שנה של כיבוש, של שליטה בעם אחר, של רמיסת זכויות אדם בגדה המערבית וברצועה: אם אנחנו נמצאים בעולם אידיאלי, שאין בו כיבוש, אין בו שליטה בעם אחר, אז לא צריך חרם ולא צריך לתת ביקורת.

עיסאווי פריג': אבל במקום לבוא ולתת הצעות חוק איך אחרי 50 שנה אני מתחיל לחשוב כחברה מתוקנת, חברה עם אידיאל, אתם באים ומוסיפים שמן למדורה.

עיסאווי פריג': אתם לא מסתפקים, מרגישים: הרוב בחר אותנו, אז מותר לנו לעשות הכול.

עיסאווי פריג': לא אדוני, לא מותר לכם לעשות הכול.

עיסאווי פריג': אתם פוגעים בנו, אתם פוגעים באזרחי המדינה, אין לכם את הזכות הזאת.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אנחנו נמצאים במדרון של פגיעה מתמדת בעקרון הדמוקרטיה במדינה.

עיסאווי פריג': אם בן-אדם – לא משנה איפה הוא נמצא, בשווייץ, בארצות-הברית, בכל מקום – רואה את טובת המדינה מזווית שונה מזו של הרוב השולט, אני צריך לבטל אותו, אני צריך לבטל אותו.

עיסאווי פריג': אותם אנשים שהיסטורית יש להם זכויות ותמכו בדוד אמסלם ובכל העקרונות שהביאו את דוד אמסלם לכאן, ועכשיו הפכו להיות לא מתאימים לי.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני מסכם ואומר: החוק הזה, צריך לקרוא לו "חוק הנקמנות".

עיסאווי פריג': אתם חיים על נקמנות.

עיסאווי פריג': כל מי שמתנגד למדיניות שלכם הוא עוכר ישראל, זאת האמת, אבל תבינו שלא כל המדינה ביבי נתניהו, לא כל המדינה זה הפופוליזם שלכם, לא כל המדינה המיינסטרים הגזעני שאתם מובילים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

דוד אמסלם: אז הבנתי ממך שאתה בעד החרם.

דוד אמסלם: אתה בעד החרם.

דוד אמסלם: שורה תחתונה, אתה בעד החרם.

עיסאווי פריג': על סמוטריץ ועל כל ההתנחלויות, כן, בוודאי.

עיסאווי פריג': אני לא מסתיר את זה.

מאיר כהן: שלוש דקות, כבודו.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני התבוננתי במחזה כי רציתי להבין, וראיתי איך מתייחסים אלינו רק כאל ערבים ולא גם כאל אזרחים.

איימן עודה: כך ראיתי את דוד אמסלם.

איימן עודה: גם השר דרעי – למשל זוהיר בהלול דיבר, אז השר דרעי שאל אותו על סוריה.

איימן עודה: אני חושב שזה דבר פשוט מאוד לא נכון ביסוד שלו.

איימן עודה: אני חושב שכל מיעוט בעולם – מי כמו היהודים יכולים להבין את הדבר הזה – מיעוט הוא בעד שלום; מיעוט הוא בעד דמוקרטיה; מיעוט הוא בעד צדק חברתי; מיעוט הוא בעד סובלנות.

איימן עודה: זה לא סיפור של גנים.

איימן עודה: דרך אגב, דוד, יש לנו הרבה בעיות בתוך החברה שלנו – לא דמוקרטיים במיוחד בהרבה תחומים בתוך החברה שלנו.

איימן עודה: אני רוצה יותר שוויון לנשים בתוך החברה שלנו, אני לא רוצה יחסי חמולות.

איימן עודה: יש לי הרבה ביקורת עצמית, כלפי החברה שלנו.

איימן עודה: אבל בהיותנו מיעוט, אנחנו אלה שרוצים שלום, שוויון, דמוקרטיה.

איימן עודה: בקיצור, זה כל כך טוב לנו.

איימן עודה: השלום טוב לנו שבעתיים יותר מאשר ליהודים.

איימן עודה: הדמוקרטיה והשוויון טובים לנו יותר מאשר ליהודים.

איימן עודה: אני חושב שזה ברור, זה צריך להיות ברור.

איימן עודה: יש תירוץ לאפליה, למשל להסתכל עלי ולהגיד: ומה עם סוריה?

איימן עודה: אני אזרח במדינה.

איימן עודה: צריך להשוות את עצמי לשני דברים: 1.

איימן עודה: לערכים אוניברסליים; 2.

איימן עודה: לאזרח היהודי.

איימן עודה: אני לא מבקש להשוות את עצמי לא לסוריה, לא למקומות שיש בהם הרבה כסף, כמו הנסיכויות, כמו כווית, כמו קטאר, ולא לשווייץ.

איימן עודה: לא.

איימן עודה: לערכים בין-לאומיים אוניברסליים, וגם לאזרחים היהודים.

איימן עודה: אני חושב שזה דמוקרטי, זה שוויוני, זה אזרחי, זה fair enough, אבל במדינת ישראל יש תירוץ לאפליה, למשל: אבל זו מדינה יהודית, כמו שאמר דוד אמסלם עכשיו; אז תבינו, מדינה יהודית מפלה אתכם.

איימן עודה: או להגיד להם, למשל: אתם לא עושים את החובות שלכם; או להגיד למשל: תביא לו את ואדי-עארה.

איימן עודה: יש כל מיני אמירות איך לברוח מלענות על הדבר הכי בסיסי, שזה השוויון.

איימן עודה: אבל יתרה מזו, אני רואה איך הכיבוש הזה בועט בכל דבר שיכול להיות טוב.

איימן עודה: אני התבוננתי בסיפור של עמונה; במקום לדבר על תקציב של 280 מיליארדים, מדברים על הבתים של עמונה במשך חודשיים.

איימן עודה: לדבר על עמונה, כלומר לתקוף את בית-המשפט העליון; לדבר על עמונה, כלומר לתקוף את "שוברים שתיקה", את "בצלם" ואת העמותות; לדבר על עמונה, כלומר להרוס בתים של ערבים.

איימן עודה: כמה הכיבוש הזה מחסל כל מקום שיכול להיות טוב.

איימן עודה: ועכשיו מגיע סיפורו של החרם.

איימן עודה: אני הייתי לפני שבועיים בארצות-הברית.

איימן עודה: אני ראיתי שם אלפי יהודים שתומכים בחרם נגד ההתנחלויות.

איימן עודה: אלה אנשים לא נגד המדינה; אלה אנשים נגד הכיבוש.

איימן עודה: ואני נגד הכיבוש ובעד חרם על ההתנחלויות.

איימן עודה: ההתנחלויות הן פשע מלחמה – –

מאיר כהן: תודה.

איימן עודה: – – הן גנבת אדמה של אנשים פרטיים.

איימן עודה: אז העמדה היא לבקש מאנשים – להגיד שהם לא ייכנסו בגלל שהם מבקשים חרם על ההתנחלות?

איימן עודה: אז הכיבוש עוד יעשה מהמדינה מדינה מצורעת בכל העולם – –

מאיר כהן: תודה רבה.

איימן עודה: – – וזה, כנראה, כל כך קרוב.

איימן עודה: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת אמורה לתת כלים למדינת ישראל כדי להתמודד עם התופעה של ה-BDS.

מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה לשאול את אלה שהציעו את החוק הזה: האם אתם פעם התמודדתם עם ה-BDS?

מנואל טרכטנברג: אתם יודעים איך נראה BDS?

מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה זה BDS?

מנואל טרכטנברג: את יודע מתי נוסד ה-BDS?

מנואל טרכטנברג: אני חושש שלא.

מנואל טרכטנברג: לא רק אתה, דודי, זה לא אישי, אוקיי?

מנואל טרכטנברג: אז אני כן.

מנואל טרכטנברג: עשר שנים אני מתמודד עם ה-BDS בפועל.

מנואל טרכטנברג: אני בחוץ-לארץ בקמפוסים, איפה שזה צומח; אני מתמודד אתם פעם אחר פעם.

מנואל טרכטנברג: ואתה יודע מה?

מנואל טרכטנברג: אני הבאתי חלק מהם לארץ.

מנואל טרכטנברג: כדי מה?

מנואל טרכטנברג: כדי להראות להם שהם טועים.

מנואל טרכטנברג: ומה אתם מציעים?

מנואל טרכטנברג: בואו ניכנס לבונקר, בואו נסגור את הדלת ונזרוק את המפתח.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה, אני מתבייש בזה.

מנואל טרכטנברג: אני אגיד לך למה.

מנואל טרכטנברג: אני שייך לדור, אנחנו חונכנו על זה שצריך לחתור למגע כנגד האויב.

מנואל טרכטנברג: אני לא חונכתי – ויושב פה עמר בר-לב – אנחנו לא חונכנו על זה, אתה יודע, שכשבא אויב, מה אתה עושה, אתה נכנס לבונקר וסוגר את הדלת.

מנואל טרכטנברג: אנחנו רצינו תמיד להגיע להכרעה מול האויב בשטח שלו.

מנואל טרכטנברג: ומה אתם מציעים, לא לעשות את זה.

דוד אמסלם: לא, בשטח שלו.

מנואל טרכטנברג: וגם פה – – –

דוד אמסלם: – – –

מנואל טרכטנברג: סליחה, סליחה, דודי.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לך כמי שמתמודד עם התופעה הזאת, אני רוצה להביא אותם לכאן ולהראות להם שהם טועים.

מנואל טרכטנברג: מה אתם אומרים?

מנואל טרכטנברג: לא.

מנואל טרכטנברג: סליחה, זו פחדנות.

מנואל טרכטנברג: אני יודע שאתה לא מתכוון לזה, אבל זו פחדנות.

מנואל טרכטנברג: לא מכירים את האויב הזה, ולכן קל לכם לנקוט את המדיניות הכי פשוטה: לא לראות, לא לצאת החוצה, לא לחתור למגע.

מנואל טרכטנברג: אז אני אומר לכם, די עם זה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו כולנו באותה סירה, אבל צריך אומץ, לא פחדנות, כדי להתמודד עם התופעה הזאת.

מנואל טרכטנברג: החוק הזה סוגר את הדלת בפני האפשרות להתמודד בצורה נאותה עם התופעה; החוק הזה נותן דווקא תחמושת לאויבים שלנו, כי הם יבואו ויגידו: הנה, הם פחדנים, הם לא צריכים לראות אותנו, לא רוצים לשמוע אותנו.

מנואל טרכטנברג: אתה נותן להם תחמושת.

מנואל טרכטנברג: אתה לא התכוונת לזה.

מנואל טרכטנברג: אני לא אומר את זה בצורה של התרסה כלפיך, אבל אני אומר, בוא, אתה יודע, אתה רוצה – בוא נעשה פורום, נקיים דיון אמיתי.

מנואל טרכטנברג: אני הצעתי הצעות – – –

מאיר כהן: סליחה, בצד ימין, זה מפריע.

מאיר כהן: אוסאמה סעדי.

מנואל טרכטנברג: אני הצעתי – דודי, אני הצעתי הצעות כדי לגייס סטודנטים ישראלים כאן וסטודנטים שם כדי להתמודד אתם, כדי לעשות כנסים אקדמיים כאן ולהביא את אלה שמתנגדים לנו בחו"ל כדי להתמודד אתם גם כאן.

מנואל טרכטנברג: ואתם אומרים בדיוק ההפך.

מנואל טרכטנברג: אז צר לי, אני נגד החוק הזה.

מנואל טרכטנברג: הוא לא אפקטיבי, הוא עושה לנו נזק.

מאיר כהן: תודה רבה.

מנואל טרכטנברג: אני מציע דרכים אחרות יותר אפקטיביות להתמודד עם התופעה הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, דברייך מעניינים עד לכאן.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: טוב, האמת היא שרציתי לדבר על החוק הזה, אבל אני רואה שזכינו לנוכחותו של השר דרעי, ואני מודה שאני ממש נרגשת, כי רק הבוקר ביקשתי לקיים ועדה בוועדת השקיפות שאליה יוזמנו נציגי משרדך, משרד הנגב והגליל, ויסבירו לאן נעלמו הכספים הקואליציוניים שהובטחו לפריפריה, לנגב ולגליל; ואיך יכול להיות שדווקא ברשויות מקומיות חרדיות שנמצאות במרכז הארץ התקבלו יותר כספים משהתקבלו ברשויות אחרות שנמצאות בפריפריה, בנגב ובגליל, או בפריפריה סוציו-אקונומית במרכז הארץ.

סתיו שפיר: אבל נציגי משרדך, השר דרעי, לא הואילו להגיע לדיון; לא הואילו לכבד את הכנסת ולהתייצב לדיון שעליו הם ידעו חודש מראש ולהעביר את הנתונים – – –

אריה מכלוף דרעי: כשאת תכבדי – – –

סתיו שפיר: סליחה, דרעי?

אריה מכלוף דרעי: את מכבדי אכבד.

אריה מכלוף דרעי: את יודעת מה זה?

מיכאל מלכיאלי: כשהדיון שלך – – –

סתיו שפיר: כבוד השר, אתה יודע היטב שאני לא נמצאת פה מהנציגים שמחפשים לצאת כנגד מגזר כזה או אחר – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

סתיו שפיר: לא, סליחה.

סתיו שפיר: – – או להשתתף פה בכל המסחרה המגזרית האיומה שעושים כאן, וחלילה, שלא להסית נגד מגזר כזה או מגזר שונה.

סתיו שפיר: אבל כשנמצאת תקנה חשובה כמו התקנה של פריפריה חברתית בתוך משרדך, ולתקנה הזאת מגיעים עשרות מיליוני שקלים בכספים קואליציוניים אבל אף אחד במשרדך לא יודע להתייצב ולהסביר לאיפה הכסף הזה עבר, לאיפה הוא הגיע, איך הוא התחלק, ואיך יכול להיות שהוא לא התחלק בסופו של דבר בצורה שוויונית – – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

סתיו שפיר: איך יכול להיות שרשויות ערביות, למשל, לא קיבלו מהתקנה הזאת כסף, ורשויות אחרות בדרום ובצפון בעלות אותם קשיים לא קיבלו משם כסף, אבל דווקא היה תעדוף מסוים מאוד בתוך התקנה, ונציגי משרדך לא מצליחים להגיע לדיון?

סתיו שפיר: זה מאוד משונה, כבוד השר.

מיכאל מלכיאלי: – – –

סתיו שפיר: מאוד משונה, וחבל מאוד שלשם הגענו.

יגאל גואטה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גואטה.

סתיו שפיר: באמת, חבל מאוד, אדוני.

יגאל גואטה: למה לא צעקת – – –

סתיו שפיר: מדברים פה הרבה על מצבה של הכנסת ועל יכולות הפיקוח שלה.

סתיו שפיר: נזרקות פה הרבה מאוד הבטחות לאוויר.

סתיו שפיר: רק לפני שנה נזרקה מחדש – והשנה לאורך כל השנה – הבטחה לתוכנית לחיזוק הצפון.

סתיו שפיר: 19 מיליארד שקלים שאתה, אדוני, הבטחת ליישובי הצפון.

סתיו שפיר: ומה קרה לכסף הזה?

סתיו שפיר: מה קרה לכסף הזה?

סתיו שפיר: אתה יודע טוב מאוד שלמרות ההבטחות שאתם נתתם בשלל מסיבות עיתונאים, הכסף הזה לא הגיע לצפון.

סתיו שפיר: אתה יודע את זה טוב מאוד.

סתיו שפיר: וגם שם, כשזימנו את נציגות המשרד שלך, לא התקבלו תשובות.

סתיו שפיר: אבל בסופו של דבר אנחנו יודעים בדיוק מה קרה לתוכנית למען הצפון.

סתיו שפיר: בהתחלה הבטחתם 19 מיליארד – אני בטוחה שאתה באמת רוצה את המטרה הזאת, באמת רצית שההבטחה הזאת תקוים – ואז מה קרה?

סתיו שפיר: בסופו של דבר, אחרי שמנעתם מהכנסת מידע אמיתי על מה שקרה בתקציב הזה, תוכנית הצפון נמחקה לחלוטין.

סתיו שפיר: הצגתם אחר כך תוכנית עלובה שבאה להראות לצפון כאילו דאגו להם.

סתיו שפיר: ובמה היא הייתה מלאה?

סתיו שפיר: היא הייתה מלאה בתוכניות שכבר בוצעו – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

סתיו שפיר: – – תוכניות שכבר במשרד התחבורה הוציאו – כבישים כבר נסללו, הם כבר קיימים – –

יגאל גואטה: אנחנו מחכים – – –

סתיו שפיר: – – ופתאום אתם באים לספר סיפור שהוספתם להם תקציבים?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

סתיו שפיר: מה זה השקר הזה לציבור?

סתיו שפיר: מה זה?

יגאל גואטה: – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יגאל גואטה: – – –

סתיו שפיר: אם אתם לא – סליחה, יש פה מגננה אוטומטית.

סתיו שפיר: חבר'ה, בלי מגננה אוטומטית.

סתיו שפיר: סליחה, אני מכבדת אתכם מאוד.

מיכאל מלכיאלי: את לא מכבדת – – –

סתיו שפיר: אני מכבדת אתכם מאוד.

סתיו שפיר: אני מבקשת שתכבדו את הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תכבדי את עצמך – – –

מאיר כהן: תודה לך.

סתיו שפיר: מי שבאמת דואג לפריפריה, סביר שיהיו לו הפנים והלב לעמוד מול הפריפריה ולהסביר כמה כספים באמת העברתם ולאן – –

מאיר כהן: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – ומי שלא דואג באמת, מסתיר מה הוא עשה עם הכסף.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מיכאל מלכיאלי: המחנה הציוני דואג – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: לא צריך, חבר הכנסת גואטה.

אריה מכלוף דרעי: ברשותכם.

מאיר כהן: אתה רוצה להתפרץ?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מותר לך כשר.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מלאו לו 58 היום.

מאיר כהן: מזל טוב.

אריה מכלוף דרעי: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: עד 120, בעזרת השם, ובריאות מלאה.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה להתייחס לדברים שעלו כאן.

אריה מכלוף דרעי: אני רק היום התוודעתי לדיון שהתקיים אצלך בוועדה ושזומן.

אריה מכלוף דרעי: כשביקשתי לבדוק מה קרה – על מה כל הוויכוח ולמה לא התייצבו – מתברר לי שחברת הכנסת סתיו שפיר לפני שבוע נתנה להם רשימה של חומרים – – –

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני מספר לך מה שאני קיבלתי היום.

אריה מכלוף דרעי: לפני שבוע היא נתנה רשימה של נושאים שנכין אותם.

אריה מכלוף דרעי: זה באמת יצטרך לקחת חודש.

אריה מכלוף דרעי: היא ביקשה, וזה לגיטימי, אין שום בעיה, כיוון שאנחנו לא מסתירים שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: אני רק יכול להגיד לך שבכל זאת שאלתי – אוקיי, בסדר, נו; 85 מיליון שקל שניתנו, כספים קואליציוניים, בוועדת הכספים, בשביל רשויות בנגב ובגליל, והלכו לערים חרדיות, כן.

אריה מכלוף דרעי: אז חשבתי, אולי באמת דאגתי הרבה לערים החרדיות?

אריה מכלוף דרעי: לצערי, אחרי הבדיקה שעשיתי, לאור השאלה ששאלת בכל זאת היום, התברר לי שאגורה אחת מכל 85 מיליון השקלים האלה לא הלכה לערים החרדיות.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי?

אריה מכלוף דרעי: אז זה, קודם כול – – –

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה, שמעת?

אריה מכלוף דרעי: זו התשובה.

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה.

אריה מכלוף דרעי: בגלל – – –

סתיו שפיר: נתוני התקציב – – –

אוסאמה סעדי: – – –

אריה מכלוף דרעי: קודם כול, קיבלת – – –

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: סליחה, זה הלך לרשויות בנגב, בגליל.

סתיו שפיר: תראה את הכספים, תראה את הכספים.

סתיו שפיר: מה הבעיה?

אריה מכלוף דרעי: סליחה, סתיו, סליחה.

אריה מכלוף דרעי: דקה.

אריה מכלוף דרעי: אני יודע שאת אוהבת את הפוזה הזאת שאת כל הזמן תוקפת.

סתיו שפיר: אני רוצה להאמין לך.

סתיו שפיר: לא, אני רוצה להאמין לך, אבל מה הבעיה להראות את המספרים?

סתיו שפיר: תראה מספרים.

אריה מכלוף דרעי: סליחה, שמעתי אותך.

אריה מכלוף דרעי: תקשיבי לי עכשיו ותפסיקי להתפרץ.

אריה מכלוף דרעי: בגלל זה אנשים לא באים לוועדה שלך.

אריה מכלוף דרעי: לא נעים לך לשמוע את האמת.

סתיו שפיר: מספרים, לא מילים – – –

אריה מכלוף דרעי: פקידים לא רוצים להופיע אצלך בוועדה בגלל שאת מתנהגת אתם כמו חיות ולא כמו בני-אדם.

סתיו שפיר: סליחה – – –

אריה מכלוף דרעי: הם מרגישים מושפלים ממך – –

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – ואת מייד מצלמת את זה בפייסבוק ושולחת את זה לכל התומכים שלך.

אריה מכלוף דרעי: עם כל הכבוד.

סתיו שפיר: אני רוצה להגיב על זה.

אריה מכלוף דרעי: אז תתנהגי כמו שמתנהגת יושבת-ראש, בצורה מכובדת, ויבואו גם לכבד אותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, איך היא תלך לפריימריז אם לא תצטלם לפייסבוק?

מאיר כהן: סליחה, חבר הכנסת סמוטריץ.

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

אריה מכלוף דרעי: יש גם כללים בכנסת הזאת, עם כל הכבוד.

אריה מכלוף דרעי: אפשר גם לנהל דיון בצורה מכובדת – –

מאיר כהן: חבר הכנסת, השר עונה בצורה מכובדת – – –

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – לא להשפיל פקידים.

סתיו שפיר: – – –

אריה מכלוף דרעי: הם עושים את עבודתם.

אריה מכלוף דרעי: תדעי לך שפקידים לא רוצים לבוא אלייך, לוועדה שלך, בגלל ההתנהגות שלך, עם כל הכבוד.

קריאה: הפקידים שלך לא רוצים לבוא אלי לוועדה, כי יש – – –

אריה מכלוף דרעי: תבקשי יפה את הנתונים – תקבלי.

אריה מכלוף דרעי: אף אחד לא מסתיר שום דבר, ותפסיקי כל הזמן לבוא בעמדת התקפה, שכביכול כאילו כולם מנסים להסתיר ממך דברים.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, הכול – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

סתיו שפיר: לא הגעתם לוועדה.

סתיו שפיר: אז איך אתה יודע מה היחס לפקידים אם הפקידים שלך לא מגיעים לוועדה?

אריה מכלוף דרעי: סליחה, אז את רוצה שאני אגיד לך?

סתיו שפיר: – – – יותר מזה – – –

אריה מכלוף דרעי: הראו לי היום סרטונים שאת מפיצה.

אריה מכלוף דרעי: בושה.

סתיו שפיר: בושה – – –

אריה מכלוף דרעי: אם על זה את מתפארת, שאת משפילה פקידים, תתביישי לך.

אריה מכלוף דרעי: זו לא התנהגות.

מאיר כהן: תודה.

סתיו שפיר: אתה לא הגעת לוועדה.

סתיו שפיר: אם יש מספר אחד שאתה רוצה לספר לנו עליו – בבקשה, תגיד.

קריאה: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך מהרגע שתתחילי לדבר.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: ממשיכים בדיון.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני לשם שינוי אדבר על החוק, למרות שיש הרבה נושאים שעליהם אפשר לנצל את שלוש הדקות ולעלות, אבל אני חושבת שהצעת החוק הזאת היא לא פחות חשובה מכל נושא שעלה עד עכשיו – –

מאיר כהן: תודה רבה שאת מחזירה אותנו להצעת החוק.

עאידה תומא סלימאן: – – ואולי אפילו מסוכנת בהרבה ממדים יותר מכל הנושאים שעלו, שהם כאילו בשגרה של היום-יום של המדינה.

עאידה תומא סלימאן: כספים שעוברים בהסכמים קואליציוניים וכל הנושאים האחרים חשובים, אבל בעצם מה, אם הכנסת הזו תסכים לחוק הזה ותחוקק אותו, מה בדיוק מדינת ישראל רוצה לעשות?

עאידה תומא סלימאן: זה כמו להיכנס לרופא ולהגיד לו – זה משל שכבר גם כן לעוס יותר מדי, כי זה קורה באמת גם כן – להיכנס לרופא ולומר לו שיש לך חום ויש לך כאבי תופת, והוא ימשוך את העט שלו וירשום אקמול וישלח אותך הביתה.

עאידה תומא סלימאן: האם הוא טיפל בבעיה הרצינית ובמחלה הרצינית, או שהוא רק השתיק את כולם וכאילו עשה שהוא נותן איזושהי תרופה וכאילו הוא עובד, הרופא?

עאידה תומא סלימאן: במקרה הזה, ממשלת ישראל מתנהגת כמו רופא טיפוסי, שלצערנו הרב, קורה שהוא עושה את זה הרבה פעמים.

עאידה תומא סלימאן: למה בדיוק רוצים למנוע מאנשים להיכנס?

עאידה תומא סלימאן: בגלל שהם תומכים ב-BDS, בחרם.

עאידה תומא סלימאן: מה מדינת ישראל אומרת?

עאידה תומא סלימאן: לא אכפת לנו שכל העולם מסתכל ורואה שהמדינה כובשת עם אחר; לא אכפת לנו שהעולם אומר לנו: אי-אפשר להמשיך עם מפעל ההתנחלויות שרובץ על החזה של העם הפלסטיני ולא נותן לו לנשום; לא אכפת לנו שאנחנו הולכים די מהר לחיסול התקווה היחידה שנשארה באמת לפתרון סופי ואמיתי לעניין של המשך הכיבוש ולהקמת המדינה הפלסטינית לצד מדינת ישראל; מה שאכפת לנו זה משחקי האגו האלה.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא יגיד לנו איך ננהל את הכיבוש; אף אחד לא יתנגד לכיבוש הזה, אפילו אם בדרך הכי פציפיסטית שאפשר, שהיא החרם.

עאידה תומא סלימאן: מה נשאר לעולם כדי לומר לבן הסורר הזה שנקרא מדינת ישראל, שלא רוצה להקשיב לא להחלטות האו"ם, לא להחלטות מועצת הביטחון, ולא רוצה להקשיב אפילו לצורך האמיתי של שני העמים באזור הזה לסיים את הכיבוש, לעשות שלום, לחיות פעם ראשונה אולי בשלום אמיתי, אלא רוצה להחרים את העולם?

עאידה תומא סלימאן: כי בעצם מה נאמר פה?

עאידה תומא סלימאן: שמדינת ישראל רוצה להחרים את העולם, ולא לתת לו להיכנס לתחומיה.

עאידה תומא סלימאן: מה אומרת מדינת ישראל כאשר היא מחוקקת חוק שמונע מאנשים שתומכים או אולי תמכו או אולי עלולים לתמוך?

עאידה תומא סלימאן: היא אומרת להם: אנחנו, לא אכפת לנו מה אתם חושבים; לא אכפת לנו מה עמדתכם ואיך תביעו אותה – אנחנו ממשיכים בשלנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממשיכים בכיבוש, אנחנו ממשיכים בהתנחלויות, ואוי ואבוי למי שיפתח את הפה.

מאיר כהן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לומר משפט אחד.

מאיר כהן: אני הפעלתי לך את השעון דקה אחרי שהתחלת – טעות שלי – אז אנא.

עאידה תומא סלימאן: איך יכול להיות שכבר מפעילים את החוק לפני שמחוקקים אותו?

עאידה תומא סלימאן: והיו כבר מקרים, ואני פניתי לגביהם, שמנעו מאנשים.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי.

מאיר כהן: חבר הכנסת שי, בבקשה.

מאיר כהן: תיהנה מההפקר.

מאיר כהן: אתה לא היית כאן כשקראתי בשמך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אצביע נגד, אני אצביע נגד דווקא מפני שקודם, בדיון קודם, הסברתי עד כמה הדמוקרטיה צריכה להגן על עצמה, מפני שהיא חדירה, שבירה, פגיעה, היא חושפת את עצמה בקלות, והעולם מלא אנשים רעים שרוצים לנצל דמוקרטיות לצרכים שלהם – טרור, פשע, כל דבר רע שאפשר להעלות על הדעת, וכך קורה.

נחמן שי: מעט הדמוקרטיות שיש בעולם, ורוב העולם הוא לא דמוקרטיה – או וריאציות על דמוקרטיות – מתקשות להיאבק, או מפעילות אמצעים שלא היינו רוצים.

נחמן שי: החוק הזה, שנועד למנוע כניסה של גורמים עוינים בקטגוריות חדשות שלא הכרנו, הוא חוק רע.

נחמן שי: לא צריך אותו.

נחמן שי: החקיקה הנוכחית מספקת ומספיקה.

נחמן שי: לעומת זאת, החוק הזה מציג את ישראל – מעכיר את פניה בזירה הבין-לאומית.

נחמן שי: ואנחנו שם.

נחמן שי: אנחנו גאים בדמוקרטיה שלנו, ואנחנו גאים בחופש התנועה ובחופש הדיבור ובזכויות האדם ובכל היתר.

נחמן שי: ועובדה שהיא שהרוח שנושבת מהכנסת הזאת, לצערי הרב, ומשפיעה ומקרינה גם על החקיקה וגם על ההתנהגות של העובדים בשערי הכניסה והיציאה במדינת ישראל – הנה, היא כבר נתנה כמה וכמה דוגמאות: רק בשבועיים האחרונים אותה פעילה יהודית מהקהילה בסן-פרנסיסקו שמנעו את כניסתה את וחקרו אותה חקירה קשה ומשפילה בכניסה לישראל; אותו נציג של ארגון זכויות האדם Human Rights Watch, שניסה לבוא, אפילו לבקש אישור שהייה ארוך בישראל, ומנעו את כניסתו בטיפשות גדולה, מפני שגם אם הוא לא יהיה פה, Human Rights Watch ימשיכו לדווח ולסקר את ישראל ולספר מה קורה בה, אבל מה, הם יעשו זאת ממקורות עוינים, ממקורות שרוצים לפגוע במדינת ישראל; אז ככה נצא מפסידים מכל הבחינות: גם לא תהיה לנו כתובת לדבר אתה, וגם האינפורמציה שתצא מפה, מן הארץ הזאת, תהיה שלילית.

נחמן שי: אני עסקתי בזה בעבר, ואני יכול לתת לכם אין-סוף דוגמאות כמה גישה כזו אטומה, שחוסמת את דרכם במקרה הזה של ארגונים לא ממשלתיים לישראל – כמה ישראל משלמת בסופו של דבר.

נחמן שי: אני בעד למנוע ולהילחם ב-BDS ובכל אויביה של מדינת ישראל, אלה שנלחמים בה בשדה הקרב הצבאי ואלה שנלחמים בה בשדה הקרב הדיפלומטי וההסברתי וכולם, אבל לא צריך בשום פנים ואופן להפעיל סנקציות מהסוג הזה, כי פגיעתן גדולה ונזקן עצום ותועלתן קטנה מאוד.

נחמן שי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת דב חנין חבר הכנסת יהודה גליק, האם כבודו מדבר במיקרופון של הטלפון?

מאיר כהן: לא רק שאתה מדבר בטלפון וחל איסור, גם במיקרופון של הטלפון.

מאיר כהן: (אומר מילים במרוקאית.

מאיר כהן: )

דב חנין: אדוני היושב-ראש, לפני שאני מתחיל, כדאי שכל השיחות האלה בעמידה יתנהלו מחוץ למליאה.

דב חנין: לא מכובד.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני שר הפנים, אני מקווה שאתה מבין שהחוק הזה הוא חוק שמכוון נגדך ופוגע בסמכויות הרחבות שיש לך היום.

דב חנין: יש לך היום סמכות למנוע כניסה לישראל של אדם לפי שיקול דעתך; החוק הזה בעצם אומר שלא תהיה לך סמכות כזאת, מכיוון שהחוק הזה מנחה אותך שמי שמתנגד להתנחלויות ותומך בחרם על ההתנחלויות, אתה לא יכול לאפשר לו להיכנס לישראל.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, השם המתאים לחוק הזה הוא "חוק הרחבת החרם על ישראל".

דב חנין: זו גם התוצאה המעשית של החוק הזה.

דב חנין: מי היום לא מתנגד לחרם על ההתנחלויות?

דב חנין: תסתכלו על הודעת האו"ם מהשבוע; תסתכלו על עמדת האיחוד האירופי שרוצה לקדם סימון של מוצרי התנחלויות כדי לאפשר לאנשים לא לרכוש מוצרי התנחלויות; תסתכלו על מה שקורה בקהילה הבין-לאומית.

דב חנין: דיבר חברי חבר הכנסת איימן עודה על פגישותיו עם אלפים של יהודים מתקדמים בארצות-הברית, שהם אוהבים מאוד את ישראל ומתנגדים מאוד לכיבוש.

דב חנין: האנשים האלה בעד חרם על התנחלויות.

דב חנין: אתם רוצים להחרים את כל אלה?

דב חנין: אתם רוצים למנוע מכל אלה להיכנס לישראל?

דב חנין: אתם רוצים למנוע כניסה לישראל של נציגים ממדינות שחושבות שהתנחלויות הן בלתי חוקיות?

דב חנין: אבל כל העולם חושב שהתנחלויות הן בלתי חוקיות; כל העולם חושב שהתנחלויות מנוגדות לחלוטין לאמנת ז'נבה הרביעית.

דב חנין: אתם בעצם בחוק הזה אומרים: אם העולם מתנגד למדיניות של ממשלת ישראל, נחרים את העולם.

דב חנין: אני אומר לכם שמדינה שמחרימה את העולם היא מדינה שמבודדת את עצמה – –

נחמן שי: והעולם יחרים אותה.

דב חנין: – – והמהלך האמיתי שאתם מבצעים בחוק הזה הוא מהלך של קידום וחיזוק החרם על ישראל.

דב חנין: זו המטרה האמיתית של החקיקה הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עדים בכנסת הזאת לגל של יוזמות חקיקה אנטי-דמוקרטי, פוגעני, מסוכן.

דב חנין: היום אנחנו כבר העברנו שני חוקים כאלה, זה החוק השני.

דב חנין: גם החוק הקודם, עמיתי חברי הכנסת, הוא חוק מיותר לחלוטין; חוק, אפילו הייתי אומר, מגוחך; חוק שמאפשר לשר הפנים למנוע מאדם להגיע לישראל כדי להתייצב לדיון על שלילת אזרחותו כאשר ההנמקה היא שאותו אדם מסוכן.

דב חנין: אם האדם הוא מסוכן, מה מונע מכם לעצור אותו בכניסה לארץ, להוביל אותו לדיון המשפטי בשלילת האזרחות מלווה בחוקרים, ואם תישלל האזרחות לגרש אותו שוב?

דב חנין: אתם פשוט נמצאים באינפלציה של חקיקה אנטי-דמוקרטית.

דב חנין: אפילו אתם כבר איבדתם את המטרות מרוב התלהבות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

מאיר כהן: אה, מיכל, את כאן.

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אתנגד – – –

מאיר כהן: חברים, זה מפריע כאן.

מיכל בירן: אני מתנגדת להצעת החוק הזאת משתי סיבות עיקריות: הסיבה הראשונה היא שבאמת הפיקוח הזה על מי נכנס למדינה שלך ובאיזה דעות הוא מחזיק, ברמה כזאת, מאפיינת רק משטרים חשוכים, וזה כיוון שאני לא רוצה ללכת אליו.

מיכל בירן: מובן שכולנו מסכימים שכל אדם שיש בו סכנה, שפעיל בטרור על כל סוגיו, בהסתה, כבר היום בחוק יש את הסמכויות לעצור את האנשים האלה.

מיכל בירן: אבל לעצור כל אדם שכתב בפייסבוק משהו על זה שהוא תומך ב-BDS זו טעות, וזה מביא אותי לסיבה השנייה.

מיכל בירן: הדרך להילחם בתנועת ה-BDS, שלפחות אצלנו במחנה הציוני זה קונסנזוס מובהק, היא לא על-ידי זה שאנחנו נראים כמו משטר חשוך.

מיכל בירן: ככל שאנשים באים ומכירים ומתרשמים, הסיכוי שלנו להילחם בתופעה הזאת גדל.

מיכל בירן: אני רואה את מה שאני עושה בדברים שאני חווה.

מיכל בירן: אני יוצאת לפעמים לכנסים של מפלגות אחיות שלנו, מפלגות לייבור ברחבי העולם, שאנחנו היום עומדים שם בפני אתגרים לא פשוטים, שממש בחלק מהמקומות אתה צריך להסביר שציונות וגזענות לא חד המה.

מיכל בירן: היכולת שלנו לשנות את דעתם של אנשים היא כן עצומה דווקא מהשותפות, דווקא מלהראות כמה אנחנו דומים בערכים הליברליים, בערכים המערביים.

מיכל בירן: אני חושבת שלהגיד שכל האנשים האלה יישארו מחוץ למדינה זו טעות, גם הסברתית.

מיכל בירן: למעשה, אם החוק הזה יעבור הוא יהיה למעשה מהלך שיחזק את תנועת ה-BDS ולא להפך.

מיכל בירן: אני חושבת שהדבר הזה הוא טעות חמורה, וזו הסיבה שאני מתנגדת נחרצות לחוק הזה.

מיכל בירן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת בירן היא הראשונה שדיברה פחות משלוש דקות.

מאיר כהן: לפעמים זה נכון במעט זמן להגיד הרבה.

מאיר כהן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, בדיון בוועדת הפנים באתי ואמרתי: אם אני שר הפנים הרב אריה דרעי, אני הייתי מתנגד לחוק הזה, כי זה בא לכבול ולהגביל את שיקול הדעת המוקנה לך בסעיף 1 לחוק הכניסה לישראל.

אוסאמה סעדי: אני מפנה אותך, אדוני שר הפנים: שר הפנים רשאי לתת אשרה ורישיון לישיבת מעבר, אשרה ורישיון לישיבת ביקור, אשרה ורישיון לישיבת ארעי.

אוסאמה סעדי: הפסיקה גם, אדוני שר הפנים, פירשה את זה כשיקול דעת רחב ביותר.

אוסאמה סעדי: מה באים עכשיו?

אוסאמה סעדי: באים לצמצם את שיקול הדעת שלך ולהגביל אותו.

אוסאמה סעדי: עכשיו אומרים: כל מי שקורא לחרם, או שאדם עובד בארגון, או שהוא פועל עבורם, פרסם ביודעין קריאה פומבית להטיל חרם על מדינת ישראל – עכשיו זה לא רק חרם על מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, וזה חשוב, חבר הכנסת בהלול, לזכור את זה שבחוק החרם אמרו גם "מדינת ישראל" וגם "שטחים שהם בשליטת ישראל".

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, גם מי שבא ואומר "אני נגד הכיבוש בשטחים הכבושים", אז יראו את זה כאילו חרם על מדינת ישראל, ואז אפשר גם לאסור את כניסתו.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת אמסלם כל הזמן תוקף את חברי הכנסת הערבים, חברי הכנסת של הרשימה המשותפת, שלא אכפת להם מהאזרחים, ושאנחנו באים רק להתנגד לחוקים גזעניים, חוקים אנטי-דמוקרטיים.

אוסאמה סעדי: בוודאי.

אוסאמה סעדי: אבל גם לא לשכוח שאנחנו אצלו, בוועדת הפנים, כבר כל יום יושבים על חוק קמיניץ, שמדבר על הקלה ואיסור שיקול הדעת והגבלת שיקול הדעת של בתי-המשפט לגבי בנייה בלי רישיון במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: מה זה אם לא שאנחנו מטפלים במצוקותיהם של המגזר הערבי ושל החברה הערבית?

אוסאמה סעדי: לכן תפסיקו להתקיף אותנו בנקודה הזאת, שאנחנו יום-יום, שעה-שעה – החוק הזה נוגע בוודאי גם בכך שאוסרים על אנשים כמו ב-Human Rights Watch – ואני הגשתי שאילתה על איסור כניסתו, עוד לפני חקיקת החוק, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: ולכן זה אומר שהחוק הזה הוא מיותר, כי יש שיקול דעת ויש סמכות לשר הפנים.

אוסאמה סעדי: אבל למה לאסור אנשים שבאים לחשוף את האמת?

אוסאמה סעדי: אתם רוצים לאסור את כניסתם על מנת למנוע מהם לחשוף את העוולות שהכיבוש עושה, ולכן אנחנו מתנגדים לחוק הזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: החוק הזה, על פניו, כפי שהוא מנוסח, יש לו מטרה מאוד מאוד הגיונית, ואף סבירה.

תמר זנדברג: אני אקריא: מוצע כי לא יינתנו אשרה ורישיון ישיבה מכל סוג שהוא לאדם שאינו אזרח ישראלי או תושב קבע בישראל, בין אם הוא, הארגון וכו', פרסם ביודעין קריאה פומבית להטיל חרם על מדינת ישראל.

תמר זנדברג: לכאורה, אנחנו לא רוצים שיטילו חרם על מדינת ישראל.

תמר זנדברג: אף אחד.

תמר זנדברג: אנחנו אזרחי מדינת ישראל; מדינת ישראל – אנחנו אוהבים אותה, אנחנו חיים פה, מדינה טובה, נהדרת, דמוקרטית, למה שיטילו עליה חרם?

תמר זנדברג: ומי שמטיל עליה חרם, זה ככל הנראה ממטרות אנטי-ישראליות, אולי אפילו אנטישמיות.

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים.

תמר זנדברג: ובאמת היום, בגלל שהמטרה הזאת כל כך צודקת, יש היום סמכות לשר.

תמר זנדברג: שר הפנים יכול למנוע כניסתו של אדם, גם מסיבות כאלה.

תמר זנדברג: אלא מה?

תמר זנדברג: החוק הזה לא נועד למנוע הטלת חרם על מדינת ישראל.

תמר זנדברג: הוא חוק שנועד למנוע מאנשים לקרוא לחרם על שטחים שנמצאים מחוץ למדינת ישראל.

תמר זנדברג: שהם אומנם בשליטה מדינת ישראל, הם אומנם בשליטה צבאית של מדינת ישראל, הם אומנם תחת כיבוש מדינת ישראל, אבל הם לא חלק ממדינת ישראל.

תמר זנדברג: למעשה, אדוני היושב-ראש, החוק הזה הוא המתנה הכי גדולה לתנועת ה-BDS, שהוא כל כך בא לחסום אותה.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי מה עושה ה-BDS?

תמר זנדברג: באה להסביר לנו שישראל היא לא לגיטימית.

תמר זנדברג: מדינת ישראל הריבונית, הדמוקרטית, הלגיטימית, היא לא לגיטימית בגלל הכיבוש.

תמר זנדברג: ובא החוק הזה, באה ממשלת ישראל, ואומרת: נכון, אנחנו לא נעשה הבחנה בין מדינת ישראל הריבונית, הדמוקרטית והלגיטימית, ובין מדינת ישראל הכובשת והמתנחלת מחוץ לגבולותיה.

תמר זנדברג: ישראל זה הכיבוש, והכיבוש זה ישראל.

תמר זנדברג: זה מה שבאה להגיד לנו הצעת החוק הזו.

תמר זנדברג: זאת הצעת חוק היסטרית ופחדנית, שנועדה להטיל צנזורה פוליטית על מתנגדי הכיבוש ועל תומכי זכויות האדם ותומכי השלום.

תמר זנדברג: ולראיה, יש לנו כמה מקרים מהזמן האחרון: נציג של ארגון Human Rights Watch, ארגון ששומר על זכויות אדם בכל העולם, מטיבט וסין, ועד דרום סודאן – נמנעה כניסתו למדינת ישראל; ג'ניפר גורוביץ, סגנית נשיא הקרן החדשה לישראל, אישה בכירה בפדרציה היהודית בסן-פרנסיסקו.

תמר זנדברג: נמנעה – עוכבה, לא נמנעה, אבל כניסתה עוכבה, והיא תושאלה, על מה?

תמר זנדברג: על הפעולות הפוליטית שלה, על ארגונים פוליטיים שהקרן החדשה לישראל תומכת בהם.

תמר זנדברג: יתר על כן, נציגה של ארגון "כנסיות למען השלום", ארגון שבא לכאן כדי לתמוך בהידברות ישראלית–פלסטינית ובשלום, גורשה מישראל.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי היא באה כדי לקדם מטרה פוליטית של התנגדות לכיבוש.

תמר זנדברג: חברות וחברים, החוק הזה הוא חוק למניעת התנגדות לכיבוש, וכדי שאנחנו לא נוכל לשמוע שיש דברים שמדינת ישראל עושה מחוץ לגבולותיה שמסכנים אותה; דברים שאנחנו, מחנה פוליטי לא קטן בתוך מדינת ישראל, מתנגדים להם.

תמר זנדברג: לא, אתם לא תצליחו לשכנע אותנו שההתנחלויות זה ישראל וישראל זה ההתנחלויות וחד הם.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: ההתנחלויות לא לגיטימיות ולא חוקיות.

תמר זנדברג: מדינת ישראל חוקית, לגיטימית ודמוקרטית.

תמר זנדברג: למעשה, האיום הגדול ביותר על מדינת ישראל החוקית, הלגיטימית והדמוקרטית הוא מדיניות הכיבוש וההתנחלות שלכם.

תמר זנדברג: ואתם רוצים לסתום את הפה לכל מי שיגיד את זה.

תמר זנדברג: אפשר שלא להסכים על העמדה הזאת, זה בסדר.

תמר זנדברג: יכול להיות שגם אתה לא מסכים לה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אבל נשאלת השאלה, האם יש בכוחנו למנוע ויכוח פוליטי בתוך גבולות מדינת ישראל רק בגלל שהעמדות של אנשים שרוצים להיכנס לפה לא מוצאות חן בעינינו?

תמר זנדברג: זה היסטרי, זה פחדני, זה אנטי-דמוקרטי, והחוק הזה, כל מטרתו היא להמשיך ולצייר את ישראל כעוד יותר לא לגיטימית, כאשר הגורם הראשון שתורם לזה הוא לא תנועת ה-BDS ולא מבקרי הכיבוש, אלא ממשלת ישראל בעצמה, קודם כול במדיניות שלה, ודבר שני, בחוקים כגון אלה.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.

תמר זנדברג: מה עם זהבה גלאון?

מאיר כהן: את לא מופיעה ברשימה, אבל אנחנו נוסיף אותה.

מאיר כהן: עכשיו נאמר לי על-ידי המזכירות.

יואל חסון: אין לי בעיה.

יואל חסון: זהבה, את רוצה עכשיו?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בוא בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

מאיר כהן: ואחריך.

מאיר כהן: כן, בבקשה אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בחוקים הם טובים.

יואל חסון: בלהטריל אותנו בחוקים הזויים ומוזרים הם טובים.

יואל חסון: הרבה רעש, הרבה צלצולים, אבל כשהמציאות טופחת על פניהם, הם מסתתרים ונעלמים.

יואל חסון: איפה אתם עם כל חגיגות הטראמפ שלכם?

יואל חסון: מגדלים של מגדלים של מגדלים בניתם על טראמפ.

יואל חסון: כבר חשבתי שעוד מעט את הגדה השנייה אתם לוקחים; שאתם ממש מיישמים את "שתי גדות לירדן – זו שלנו, זו גם כן".

יואל חסון: הרי טראמפ יסכים.

יואל חסון: טראמפ ייתן.

יואל חסון: איזו גדה?

יואל חסון: בקושי את ירושלים אתם שומרים.

יואל חסון: כמה רעש, כמה צלצולים.

יואל חסון: והדבר המדהים ביותר הוא שאתם עכשיו נלחמים בחוקים נגד אנשים שמתנגדים לישראל, שהם אויביה של ישראל, לכאורה או לא לכאורה, ויש כאלה, לא חסר, תודה לאל.

יואל חסון: אבל האויבים הכי גדולים הם אתם.

יואל חסון: יושב חבר הכנסת מיקי זוהר, ומציע לנו – מציע לנו – לקלוט 2.5 מיליון פלסטינים למדינה אחת גדולה.

יואל חסון: מאוד נדיב, מזמין אותם פנימה להיות חלק מאתנו.

יואל חסון: אבל אומר להם, אדוני שר הפנים, קח 2.5 מיליון פלסטינים, אתה לא תנפיק להם תעודת זהות.

יואל חסון: אדוני השר דרעי, שר הפנים, אתה מכיר אפשרות לקלוט אזרחים בלי לתת להם תעודת זהות?

יואל חסון: יש דרך כזאת?

יואל חסון: או תושבות במינימום?

יואל חסון: אתה לא מכיר, אתה בחור רציני.

יואל חסון: אתה יודע שזה שטויות.

זוהיר בהלול: עם בדיקה ביומטרית או לא?

יואל חסון: אתה יודע מה?

יואל חסון: שייתנו להם גם דרכונים לא ביומטריים, שיתחילו לתת משהו.

יואל חסון: אני שואל, בשביל מה כל זה?

יואל חסון: עד כדי כך?

יואל חסון: לקחו מפלגה כמו הליכוד, השתלטו עליה חברים של סמוטריץ, הפכו את הליכודניקים האלה – שאני מכיר אותם, מלידה אני מכיר אותם – להיות פתאום שומרי יהודה ושומרון.

יואל חסון: כל מאחז וכל פיסטין.

יואל חסון: בשביל מה?

יואל חסון: ובשביל זה 2.5 מיליון פלסטינים, ולהפוך אותנו למדינת אפרטהייד?

יואל חסון: עשר שנים אני פה בכנסת הזאת, ואומר את זה שאתם הופכים אותנו למדינת אפרטהייד.

יואל חסון: אני אומר לכם, גם בחלומות הכי גרועים שלי לא חשבתי שבאמת תגידו את זה.

יואל חסון: לא חשבתי שמישהו באמת – צעיר, אינטליגנטי, נורמלי – יגיד שכדי לשמור כמה מקומות שכולם יודעים שאין לנו שם שום עתיד שווה להכניס 2.5 מיליון פלסטינים פנימה, שווה שמדינת ישראל תהיה מדינת אפרטהייד, שווה הסנקציות, שווים כל הדברים הללו.

יואל חסון: לכן אני אומר – לסיום, אדוני היושב-ראש – אני מאוד מאוד שמח על מה שקורה היום, גם כל הכאב שלי כאזרח, ואני אגיד לכם למה.

מאיר כהן: אדוני.

יואל חסון: אני מסיים.

יואל חסון: ממש משפט אחרון.

יואל חסון: תודה לך.

יואל חסון: מדוע אני שמח?

יואל חסון: כי אני חושב שבבחירות הבאות – אם הן יהיו בעוד חצי שנה או בעוד שנה – הדברים יהיו מאוד ברורים: יהיה מחנה של מדינה אחת דו-לאומית או אפרטהייד, ויהיה מחנה של מדינה יהודית ודמוקרטית, עם שמירה על גבולות בטוחים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יואל חסון: – – מדינה שלנו.

יואל חסון: לצד מדינה פלסטינית מפורזת תהיה מדינה יהודית דמוקרטית בטוחה.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: תודה, אדוני היושב-ראש.

זהבה גלאון: אדוני השר, שמעתי את הנימוקים שלך, את ההסברים שלך ואת ההסברים של יושב-ראש ועדת הפנים.

זהבה גלאון: אני חושבת שמדובר באחת ההצעות הכי הזויות שאני מכירה.

זהבה גלאון: אני רוצה לנמק.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: אתה עוד לא דיברת, שמעתי אותך בהקשר אחר.

אריה מכלוף דרעי: – – –

זהבה גלאון: אני יודעת, אני יודעת.

אריה מכלוף דרעי: – – –

זהבה גלאון: אני יודעת.

אריה מכלוף דרעי: את תומכת בו, אבל.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: עכשיו אני אנמק, וגם למה אני לא תומכת בחוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מדבר על החוק הזה – – –

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: אני אסביר למה אני לא תומכת בחוק הזה.

אריה מכלוף דרעי: קטונתי מלהבין.

זהבה גלאון: אני מוכנה להסביר לך באופן פרטי, אדוני השר.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר בצורה שאינה משתמעת לשני פנים: אני עומדת בראש מרצ.

זהבה גלאון: מרצ מתנגדת לתנועת ה-BDS, דהיינו לתנועה שקוראת לחרם על מדינת ישראל.

זהבה גלאון: תנועת ה-BDS חותרת תחת עצם קיומה של מדינת ישראל כבית לאומי לעם היהודי, ולכן אנחנו מתנגדים לזה, ואנחנו לא צריכים לעמוד כאן ולהצטדק שאנחנו נגד חרם.

זהבה גלאון: אנחנו חושבים שההצעה הזאת אווילית, לא חכמה.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: כי הרי אנחנו לא חושבים שצריך להחרים את מדינת ישראל.

זהבה גלאון: אנחנו חושבים שמה שעושה נזק למדינת ישראל ומה שעושה לה דה-לגיטימציה זו מדיניות ההתנחלויות והכיבוש.

זהבה גלאון: ומה שמביא את תנועת החרם זה השליטה של ישראל 50 שנה בשטחים, של אלפי – למה אלפי, מיליוני אנשים שחיים תחת השליטה שלנו, בלי זכויות אדם בסיסיות, בסיסיות, וזה מביא לדה-לגיטימציה למדינת ישראל.

זהבה גלאון: מה אומרת ההצעה הזאת?

זהבה גלאון: מי שמבקר ביקורת לגיטימית – – –

דוד אמסלם: – – –

זהבה גלאון: רגע, אני אגיע לזה, כי ההבחנה שאתה ניסית לייצר, חבר הכנסת אמסלם, או שניסית לטשטש את ההבחנה בין מדינת ישראל בגבולות הקו הירוק, מדינת ישראל הריבונית, הלגיטימית, הדמוקרטית, לשטחים, ליהודה ושומרון, ואתה הופך אותם למקשה אחת.

זהבה גלאון: איך אני יודעת?

זהבה גלאון: כי חוק החרם הפך אותם למקשה אחת.

זהבה גלאון: בא האיחוד האירופי וחתם עם ישראל על הסכם 2020 ואמר: אני מבחין בין מדינת ישראל בגבולות הקו הירוק, וההסכם הזה לא יחול על מעבר לקו הירוק.

זהבה גלאון: אתם מנסים לטשטש את הגבול, אתם מנסים לייצר רקמה אחת בין נתיבות, תל-אביב, קדומים ונוקדים.

זהבה גלאון: זה מה שאתם מנסים לייצר.

זהבה גלאון: ואז מי שמותח ביקורת על מדיניות הכיבוש, אתם אומרים לו: אתה לא תיכנס למדינת ישראל.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: כי מדינת ישראל היא הגדולה, מדינת ישראל רבתי.

זהבה גלאון: זה נראה לכם סביר?

זהבה גלאון: ואתה, אדוני השר, משתף עם זה פעולה?

זהבה גלאון: אנחנו תומכים במאבק שלך נגד תנועת ה-BDS.

זהבה גלאון: אנחנו מתנגדים ליוזמות שבאות להגיד: סותמים את הפה לכל מי שמבקר ביקורת לגיטימית את מדיניות השלטון הישראלי.

דוד אמסלם: את מנסה לטשטש עכשיו – – –

זהבה גלאון: לא, אני לא מנסה לטשטש.

זהבה גלאון: חבר הכנסת אמסלם, אני עושה הבחנה ברורה – –

דוד אמסלם: אנחנו עשינו על זה – – –

זהבה גלאון: – – בין חרם על מדינת ישראל כמדינה, שאני מתנגדת לזה.

זהבה גלאון: אני חיה פה, הילדים שלי, עיסאווי חי פה, הילדים שלי נלחמו פה, החיים פה, החברים שלנו נהרגו פה.

זהבה גלאון: מדינת ישראל היא גם שלנו.

זהבה גלאון: אנחנו לא מוכנים שתהפכו את מדינת ישראל לישראל רבתי, דהיינו, כמו שאמרתי, עם נוקדים ועפרה ובית-אל ואני לא יודעת מה.

זהבה גלאון: לכן העולם מאבד סבלנות למדיניות הזאת, הוא פחות טולרנטי למדיניות הכיבוש וההתנחלויות.

זהבה גלאון: אז מה אתם אומרים?

זהבה גלאון: נאסור על אנשים שמותחים ביקורת על מדינת ישראל – על מדיניות הכיבוש, לא על המדינה, על המדיניות של ממשלת ישראל, של ההחלטות של ממשלת ישראל.

זהבה גלאון: השתגעתם?

זהבה גלאון: השתגעתם?

זהבה גלאון: אני שואלת.

דוד אמסלם: – – – זה משהו אחר.

זהבה גלאון: זה לא משהו אחר, זה הא בהא תליא, חבר הכנסת אמסלם.

זהבה גלאון: כי כשאני עומדת כאן – אני, אני – –

דוד אמסלם: זהבה – – –

זהבה גלאון: רגע.

זהבה גלאון: – – אני עומדת כאן ואני אומרת לך: אני לא קונה מוצרים שמיוצרים בהתנחלויות; כשאני הולכת לסופר אני בודקת מה כתוב.

זהבה גלאון: לא תמיד אני רואה.

זהבה גלאון: למה אני עושה את זה?

זהבה גלאון: כי אני מתנגדת התנגדות לגיטימית, פסיבית, למדיניות ההתנחלויות והכיבוש.

זהבה גלאון: אני לא מבקשת להחרים את מדינת ישראל, אני מבקשת להיאבק מאבק לגיטימי.

זהבה גלאון: אז אתה אומר שמי שאומר את זה לא יוכל לקבל רישיון כניסה לישראל?

זהבה גלאון: מה קרה לכם?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברות הכנסת, המלחמה נגד טרור, נגד ה-BDS, היא מלחמה מוצדקת, וצריך לקיים אותה בצורה נחושה ומחושבת.

איל בן ראובן: הפרנויה מפני אמירות כנגד מדינת ישראל והמלחמה כנגד תושבי חוץ שאומרים דברים נגד המדינה יכולים להביא לתופעה הפוכה.

איל בן ראובן: דמיינו לעצמכם שאני עומד כרגע ומדבר על מעשי הצבא הרוסי בסוריה או מעשי האמריקנים בסוריה – ואינני שופט כרגע את מעשיהם, לצורך הדוגמה בלבד – ואני גם קורא לחרם על תוצרת רוסית או אמריקנית בישראל, והתוצאה היא שאני מנוע מלהיכנס ולבקר את בני משפחתי ברוסיה או בארצות-הברית.

איל בן ראובן: זאת הדוגמה.

איל בן ראובן: מה היינו אומרים על הרוסים או על האמריקנים?

איל בן ראובן: וזה מה שיגידו עלינו.

איל בן ראובן: כבר עכשיו התמונה של הדמוקרטיה הישראלית הולכת ומשחירה לאור המדיניות שלנו בשטחים.

איל בן ראובן: אז עכשיו אנחנו גם נתחיל לחפש כל דובר וכל מדבר נגדנו בעולם, כולל במדינות בהן חופש הביטוי הוא חופש ביטוי אמיתי?

איל בן ראובן: האם שר הפנים – איפה הוא?

איל בן ראובן: כרגע הוא היה פה.

דוד אמסלם: הנה הוא פה, פה.

מאיר כהן: הוא פה.

איל בן ראובן: האם שר הפנים, כבוד השר, האם אתה, על מנת לממש את החוק הזה, אנחנו מתחילים להפעיל את ארגוני המודיעין שלנו באוניברסיטאות בארצות-הברית?

איל בן ראובן: בחברות עסקיות בארצות-הברית ובאירופה כדי לשמוע מה הם אומרים עלינו?

איל בן ראובן: לאן אתם רוצים להוביל?

איל בן ראובן: ומעבר לכך, האם זה יפתור במשהו את בעיית הטרור או את בעיית ה-BDS?

איל בן ראובן: אם אדם חשוד באיום של טרור, אזי יש לך, כבוד השר, את היכולת והסמכות לעצור אותו או למנוע את כניסתו לארץ.

איל בן ראובן: ואם יש סיבה טובה לכך, יתקיים דיון ואתה תשקול ותחליט מה נכון, ולצורך כך אני גם סומך עליך שתקבל את ההחלטה הנכונה.

איל בן ראובן: אני מזהיר מפני יצירת אווירה ותדמית למדינת ישראל כאחת כזאת שמחפשת גורמים בעולם שחושבים אחרת.

איל בן ראובן: גם אם מישהו בהפגנה מסוימת קרא באיזושהי דרך או הצטרף לקריאה לחרמות כאלה ואחרים על מדינת ישראל, אני אומר לך, דודי אמסלם, חברי, לא נכון לתייג אותו ככזה שאין לו זכות כניסה למדינת ישראל.

איל בן ראובן: הוא עדיין איננו אויב.

איל בן ראובן: לפעמים ההפך הוא הנכון, אולי ראוי שיבוא לבקר בארץ וייווכח ויראה את הדברים היפים שיש לנו להציג כאן, אולי יחשוב אחרת.

איל בן ראובן: אני אומר לך, ישנם מקרים רבים של חברות עסקיות שהיו בהן שקראו לחרמות על ישראל, והם באו הנה ושינו את דעתם.

איל בן ראובן: זו הדרך הנכונה להתמודד עם ה-BDS.

איל בן ראובן: צעירים שאמרו דברים באוניברסיטאות בארצות-הברית, בואו נזמין אותם הנה ונראה להם מה יש לנו פה.

איל בן ראובן: זאת הדרך להתמודד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איל בן ראובן: עוד דקה.

מאיר כהן: לא, אני לא יכול עוד דקה.

מאיר כהן: חבריא, יש החלטות של שלוש דקות.

מאיר כהן: אי-אפשר.

איל בן ראובן: טוב, אני מסיים.

איל בן ראובן: מלחמה בטרור, ב-BDS – בהחלט כן, אבל בכלים רלוונטיים, בכלים ששומרים עלינו כמדינה דמוקרטית שמכבדת את חופש הביטוי, ולפני הכול מכבדת אותנו.

איל בן ראובן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת כהן-פארן, בבקשה.

מאיר כהן: אחריה – חברת הכנסת קסניה.

מאיר כהן: בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת, תראו, הצעת החוק שעולה כאן עכשיו היא הצעה שבעיני מדרדרת את ישראל צעד נוסף במדרון החלקלק, שגם כך אנחנו נמצאים בו, מהיותנו מדינה דמוקרטית, יהודית ודמוקרטית, חופשית.

יעל כהן-פארן: בהצעה הזאת, אם היא תעבור, אתם פשוט מערערים מרצון את הלגיטימיות הבין-לאומית של מדינת ישראל, נותנים מרצון לגורמים בין-לאומיים שמנסים להכפיש אותנו – אתם פשוט נותנים להם עוד סיבות לעשות את זה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להבהיר: אני מתנגדת באופן נחרץ ל-BDS ולכל מי שקורא לחרם על מדינת ישראל, ואין לי, ואני חושבת שלכל חברי במחנה הציוני, שום עוררין שזה בניגוד לאינטרס של מדינת ישראל, ואין לאף אחד מחשבה ובדל מחשבה שאנחנו רוצים לעזור להם בתוכניות שלהם, אבל החוק הזה הוא לא נגד ה-BDS, החוק הזה הוא נגדנו.

יעל כהן-פארן: הרי מה מונע היום משר הפנים – אגב, אני לא רואה שום שר באולם.

דוד אמסלם: הנה, הוא פה, פה, פה.

מאיר כהן: הוא נמצא כאן, חבריא.

יעל כהן-פארן: מה מונע היום ממך, שר הפנים דרעי, למנוע כניסה לישראל ממישהו שאתה לא מעוניין שהוא ייכנס?

יעל כהן-פארן: הרי אתה עושה את זה, האפשרות הזאת כבר קיימת היום בחוק.

יעל כהן-פארן: אנחנו ראינו רק לפני חודש את עורכת-הדין ג'ניפר גורוביץ, סמנכ"לית הקרן החדשה, שלא פועלת למען BDS ולא קוראת להחרים את ישראל ועושה פה הרבה דברים טובים למען החברה האזרחית בישראל, ובכל זאת, גם בלי שהחוק הזה עבר, עיכבו אותה בכניסה לישראל כמה שעות, והאווירה הציבורית שאפשרה את זה היא כאין וכאפס לעומת האווירה הציבורית שתהיה כאן אחרי שהחוק הזה יעבור, אם הוא יעבור היום, ובעצם זה יהיה רק הספתח של התנהלות שנראה בגבולות.

יעל כהן-פארן: כל מי שיבקש מעכשיו ויזה לישראל יצטרך לבדוק את הפרופיל שלו בפייסבוק או ברשתות אחרות, להסתכל אם הוא אי-פעם, אולי כשהיה בן 18, לפני כמה שנים, כתב משהו קטן נגד הבנייה בשטחים או אני לא יודעת מה, והמשטרה פה או משרד הפנים יפעילו איזה גוף משטרתי שיצטרך לחפש אחרי כל הדעות האלה של כל בן-אדם כזה שמבקש להיכנס לישראל.

יעל כהן-פארן: תגידו לי, אתם התחלקתם על השכל?

יעל כהן-פארן: לאן אתם מדרדרים אותנו?

יעל כהן-פארן: לאיזה משטר אתם מביאים אותנו?

יואל חסון: התשובה היא: כן.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאתם לא מתנגדים ל-BDS, אתם פשוט עושים פה חרם עצמי.

יעל כהן-פארן: אתם מעודדים את ה-BDS, אתם עושים חרם על עצמנו, מביאים לבידוד שלנו בעצמנו.

יעל כהן-פארן: תראו, לא כולם חושבים אותו דבר.

יעל כהן-פארן: בסדר, לא כולם.

יעל כהן-פארן: ביקורת זה דבר לגיטימי, זאת מדינה דמוקרטית, אבל הניסיון הזה להביא לסגירה של מדינת ישראל בפני מי שמבקר אותה זה פשוט גול עצמי.

יעל כהן-פארן: במקום לפגוש אותו כאן ולהראות לו שישראל היא מדינה נאורה, מדינה דמוקרטית – – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעל כהן-פארן: רק אסיים במשפט אחרון.

יעל כהן-פארן: במקום להתמודד עם הדעות שמתנגדות לישראל – לא, לא נכניס אתכם, תישארו בחוץ, תישארו ותתנגדו לנו.

יעל כהן-פארן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת סמוטריץ, ואז יסכם יושב-ראש הוועדה דודי אמסלם.

מאיר כהן: בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מהי משטרת המחשבות?

קסניה סבטלובה: זהו "גוף האחראי על לכידתם של חושבי פשע.

קסניה סבטלובה: משטרת המחשבות מפקחת על הציבור באמצעות שימוש במרגלים, במסוקים ובטלסקרין".

קסניה סבטלובה: מי שמנחש מאיפה נלקח הציטוט הזה, בוודאי לא יתמוך בחוק הבזוי, בחוק ההזוי, חוק שמסכן את עתידה של מדינת ישראל ואת תדמיתה.

קסניה סבטלובה: הציטוט הזה כמובן נלקח מהספר של ג'ורג' אורוול, "1984", שלצערי הרב הוא אקטואלי היום יותר מתמיד, יותר מאשר היה ב-1984 האמיתי.

קסניה סבטלובה: מהי משטרת מחשבות?

קסניה סבטלובה: זה לקחת על עצמך את התפקיד ששייך אולי רק לבורא עולם, לדעת מה יש ומה אין בתוך נפשו של בן-אדם.

קסניה סבטלובה: האם מישהו שהוא סטודנט ויכול להיות שגם יהודי, באחד הקמפוסים בארצות-הברית, שבאיזשהו שלב התחבר ממניעים כאלה או אחרים – יכול להיות שבתמימות, יכול להיות שפיתו אותו לשם, יכול להיות שהוא באמת חשב ככה – ושיתף את הרעיונות האלה והשתתף בהפגנות של ה-BDS או תמך ב-BDS באיזשהו מקום, עכשיו יהיה מנוע מלהיכנס לישראל לעד?

קסניה סבטלובה: האם נמנע מכאלה שדווקא יבואו לארצנו ויסתכלו בה ויתיירו בה וייהנו ממנה את האפשרות היחידה בעולם לשנות את דעתם?

קסניה סבטלובה: ואם כבר אנחנו מדברים על כאלה שאנחנו רוצים למנוע מהם את הכניסה לישראל, אז אולי בואו נתחיל מקבוצה הרבה יותר גדולה והרבה יותר מסוכנת, של אנטישמים.

קסניה סבטלובה: כן, אנטישמים.

קסניה סבטלובה: לא רק אנטישמים קלאסיים, שבהם גם בעלי שררה וגם אנשים פשוטים, אלא אנטישמים ששייכים למפלגות ימין קיצוניות.

קסניה סבטלובה: ממה שאנחנו רואים, לא כך הדבר.

קסניה סבטלובה: אנחנו רואים שהאנשים האלה מבורכים פה, מקבלים אותם, ואף בכנסת ישראל, וחברי כנסת נפגשים אתם ומזלזלים בכל ההיסטוריה של העם היהודי.

קסניה סבטלובה: ה-BDS מפריע להם, אבל אנטישמים לא, חס וחלילה.

קסניה סבטלובה: בן-אדם ששולל את הלגיטימיות לא רק של מדינה, אלא גם של כל העם שלנו, אומר שלא הייתה שואה, מקטין את המספרים של הנספים בשואה ופוגע בזיכרון של היהודים כולם, כל אלה שנספו אי-פעם – בפרעות של ה"פרהוד" בעיראק וגם בפרעות קישינב במולדובה, מה שהיה פעם רוסיה הצארית, ומי שנספה כמובן בשואה, קדושי השואה – האנשים האלה מתקבלים כאן בזרועות פתוחות.

קסניה סבטלובה: את זה אנחנו צריכים למנוע, חברי.

קסניה סבטלובה: אבל מה שאנחנו רואים מממשלת ישראל זה כיוון אחר לגמרי.

קסניה סבטלובה: לא הכיוון הפוליטי הוא זה שמפריע.

קסניה סבטלובה: חס וחלילה שאנחנו עכשיו נקבל את החוק הזה.

קסניה סבטלובה: מה יהיה אתנו אחרי זה?

קסניה סבטלובה: איך אנחנו נפתח את הפתח למניעת הכניסה לישראל מכל אלה שחס וחלילה מעזים להביע איזושהי ביקורת על מדינת ישראל?

קסניה סבטלובה: האם אנחנו מדינה כמו למשל מדינות בעולם, שאם חס וחלילה תכתוב משהו עליהן בטוויטר או בפייסבוק אז ישר אתה נהיה אויב המדינה?

קסניה סבטלובה: האם אנחנו עכשיו נידרדר לתהום הזאת?

קסניה סבטלובה: האם אנחנו רוצים להשוות את עצמנו לסטנדרטים הנמוכים מאוד מאוד מאוד של מדינות לא דמוקרטיות?

מאיר כהן: תודה, גברתי.

קסניה סבטלובה: הרי כל הזמן התגאינו בזה שאנחנו המדינה הדמוקרטית היחידה במזרח התיכון – –

מאיר כהן: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: – – אז בואו נשמור על הדמוקרטיה שלנו.

קסניה סבטלובה: בואו לא נהפוך לאוקיאניה של ג'ורג' אורוול, בואו לא נחזור ל"1984".

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

יואל חסון: תגיד לנו משהו על טראמפ, בצלאל.

יואל חסון: מה הציפיות שלך?

יואל חסון: האם אתה מאוכזב?

יואל חסון: האם זו אהבה נכזבת?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בפתח הדברים אני רוצה לפתוח בתודות.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, תודה רבה לינון מגל, חבר הכנסת לשעבר, שהגה את הצעת החוק הזאת והתחיל לקדם אותה; תודה רבה לחברי חבר הכנסת רועי פולקמן, שבשילוב ידיים פעלנו ביחד אחרי שינון נטש אותנו וקידמנו את החוק הזה; תודה רבה גדולה מאוד ליושב-ראש ועדת הפנים; תודה רבה גדולה מאוד לשר הפנים ולאנשי המקצוע במשרד שלו, שעשו עבודה מצוינת אתנו בחוק הזה וגם טייבו אותו לא מעט – כדרכם של חוקים רבים הוא לא יצא בדיוק כפי שהוא נכנס – גם צוות הוועדה, גם צוות המשרד.

בצלאל סמוטריץ': תראו, חברי בצד השמאלי של המפה, יש כמובן ויכוח לגיטימי, אני חושב שבסוף הוא ויכוח פרקטי, הוא אמור להיות פרקטי, על מה עושים, מה נכון, מה צריך לעשות עם שטחי יהודה ושומרון, איך צריך להתמודד או לפתור את הסכסוך הלא-פתור שיש בינינו לבין הערבים כאן, בארץ הזאת, ביותר מ-100 שנות ציונות.

בצלאל סמוטריץ': והוויכוח הזה הוא לגיטימי, ואפילו הטיעונים שלכם על מדינה אחת דו-לאומית, אפרטהייד – אני כמובן לא מסכים להם, לא עובדתית, לא נורמטיבית, אבל הם לגיטימיים.

יואל חסון: מה תעשה אתם?

בצלאל סמוטריץ': מה שכואב לי, יואל, זה שאני מרגיש שבדרך, בתוך ניהול המחלוקת והוויכוח הדמוקרטי הלגיטימי הזה, אתם מאבדים קצת מהבריאות הטבעית, מהאינסטינקטים, מהתחושות הטבעיות של בן-אדם, של עם, של מדינה.

בצלאל סמוטריץ': אתם מאבדים את הקשר ההיסטורי למרחבי יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לומר שאין מה לעשות, אולי, בלית ברירה, ניאלץ בכאב, בצער, להיפרד מהמקומות האלה – שוב, אני כמובן לא מסכים – אבל עדיין לאהוב אותם, להיות מחוברים אליהם – –

עמר בר-לב: צודק.

עמר בר-לב: צודק.

בצלאל סמוטריץ': – – להרגיש קשר עמוק, יהודי, היסטורי, תנ"כי למקומות האלה.

בצלאל סמוטריץ': האמת היא שהיושבים כאן הם לא כל כך הכתובת לזה, אבל קודם דיברה כאן חברת הכנסת גלאון בזלזול כזה על בית-אל, חברון – –

עמר בר-לב: בצלאל, אתה מדבר על אנשים שיכולים לייצג את – – – יותר טוב ממך.

בצלאל סמוטריץ': – – ועוד כמה מקומות כאלה, כאילו: מה לנו ולהם בכלל.

בצלאל סמוטריץ': ולא פעם – אני באמת לא רוצה להכליל, אבל תשאלו את עצמכם, תסתכלו ימינה, תסתכלו שמאלה, בעיקר שמאלה.

בצלאל סמוטריץ': אני נמצא בהרבה פנלים ובהרבה דיונים, ואני שומע התנכרות.

בצלאל סמוטריץ': אני שומע איזה מין מרחק – כמעט הייתי אומר סלידה – מחבלי המולדת הללו.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שמאבדים מהבריאות.

בצלאל סמוטריץ': תראו, מה זה החוק הזה בסך הכול?

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הוועדה, מה זה החוק הזה?

בצלאל סמוטריץ': הדבר הכי טבעי – – –

עמר בר-לב: בצלאל, בצלאל, בצלאל, ההתנכרות מכל חבלי המולדת – ההתנכרות היא לא התנכרות, אבל אחרי שאתם מתנכרים לנו, וכל אחד מאתנו, מנסים להפוך אותו לעוכר ישראל – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': חס וחלילה.

עמר בר-לב: – – אז זה מה שקורה.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, אל תכליל.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הכללתי, אז גם אתה אל תכליל, עמר.

עמר בר-לב: בסוף אנחנו תוקפים אתכם?

בצלאל סמוטריץ': אני מצפה, באמת, לא – אני לא אמרתי שאתם תוקפים אותי; אמרתי שאני מרגיש שלא מעט דוברים בצד השמאלי של המפה הפוליטית שכחו מה זה אהבת הארץ ביחס לאותם חלקי מולדת הללו.

בצלאל סמוטריץ': אתם מתייחסים אליהם בניכור כאילו זה איזה חוץ-לארץ כזה, אין לנו שום קשר למקומות האלה, מה יש לנו לחפש שם בכלל.

עמר בר-לב: ההתנכרות היא – – –

בצלאל סמוטריץ': יש לנו המון מה לחפש שם – את השורשים, את ההיסטוריה, את המורשת – –

יואל חסון: אבל מה המחיר – – –

בצלאל סמוטריץ': – – את הדבר שבזכותו אנחנו כאן.

יואל חסון: בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': באנו לכאן לייסד מדינה בתהליך של גאולה, של קיבוץ גלויות.

יואל חסון: הכול בסדר – – –

בצלאל סמוטריץ': סיפורי התורה, איפה היו?

בצלאל סמוטריץ': בתל-אביב היה אברהם אבינו?

יואל חסון: לא פקפקנו בזכות – – –

בצלאל סמוטריץ': זה השורשים, זה המורשת, ודאי שיש לנו מה לחפש שם.

יואל חסון: לא פקפקנו בזכות, אבל מה המחיר?

דוד אמסלם: – – – חוץ-לארץ.

דוד אמסלם: היא קונה שמן מיוון – – –

יואל חסון: לא פקפקנו בזכות.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא ביהודה ושומרון.

יואל חסון: לא פקפקנו בזכות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה רגע עוד פעם לדבר על אובדן הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': יואל, שנייה, עוד רגע ייגמר לי הזמן, תכף.

בצלאל סמוטריץ': מה זה החוק הזה?

בצלאל סמוטריץ': האינסטינקט הכי בריא, הכי טבעי, הכי נורמלי של אדם בריא, שאוהב את אוהביו ושונא את שונאיו.

תמר זנדברג: אולי תפסיק – – –

בצלאל סמוטריץ': אדם שלא נותן את הלחי השנייה – –

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – מדינה עם common sense, שאומרת: אני לא רוצה לעזור למי שפוגע בי.

תמר זנדברג: אתם – – –

בצלאל סמוטריץ': אין שום סיבה בעולם שמי שנלחם נגד מדינת ישראל בעולם, מי שקורא לחרם נגדה, ייכנס כאן לארץ, ישתמש כאן, בארץ שלנו, בתשתיות שלנו, כבסיס לאותה חתירה שלו נגדנו.

בצלאל סמוטריץ': זה הדבר הכי טבעי בעולם.

תמר זנדברג: ההתנחלויות זה לא אנחנו – – –

בצלאל סמוטריץ': הכי טבעי בעולם.

תמר זנדברג: זה לא אנחנו – – –

בצלאל סמוטריץ': אז הנה, אז הנה הוויכוח.

בצלאל סמוטריץ': אתה שומע, יואל חסון, תקשיב.

בצלאל סמוטריץ': תקשיב שם לחברת הכנסת זנדברג.

בצלאל סמוטריץ': ההתנחלויות זה אנחנו.

תמר זנדברג: לא, זה – – –

בצלאל סמוטריץ': עוד פעם, אולי בכאב יש מי שחושב כאן שניאלץ להיפרד מהן, אבל ודאי שזה אנחנו.

בצלאל סמוטריץ': מי שיושב שם הם אחים שלנו והם חלוצים, הם אידיאליסטים.

בצלאל סמוטריץ': את זה לא אני צריך להגיד, את זה אתם צריכים להגיד.

בצלאל סמוטריץ': גם אם חלוקים עליהם – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': – – המקומות האלה הם באמת ערש – – –

מאיר כהן: סמוטריץ, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רק רוצה לאחל, אדוני היושב-ראש, באמת, אני רוצה להתפלל ולבקש שהחוק הזה יהיה לבריאות – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת דודי אמסלם.

בצלאל סמוטריץ': – – שנבריא את האינסטינקטים ואת החושים הכי טבעיים והכי בריאים שלנו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, כבודו.

מאיר כהן: חבר הכנסת דודי אמסלם, יושב-ראש הוועדה, מסכם, ואנחנו נערכים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה, כבודו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האמת היא שאני שומע את הדוברים האחרונים, להוציא את סמוטריץ, ואני צובט את עצמי כל פעם מחדש.

דוד אמסלם: אין הרבה דברים שמפתיעים אותי בחיים, אבל פה מדי פעם ההפתעות הן באמת בלתי נגמרות.

דוד אמסלם: אני חושב שיש דבר בסיסי, יסודי – בלי קשר עכשיו למלחמה ב-BDS, זה לא הרעיון; מי שמשפיל אותי, אני לא נותן לו להיכנס אלי הביתה.

דוד אמסלם: אני בן-אדם.

דוד אמסלם: אני לא עושה בכל דבר חישובי תועלת.

תמר זנדברג: ההתנחלויות זה לא חלק מהמדינה – – –

דוד אמסלם: שנייה, עוד מעט, חברת הכנסת זנדברג, לא הפרעתי לך, עוד מעט אני – – –

תמר זנדברג: זה לא מדינת ישראל, סליחה.

דוד אמסלם: אני אענה לך.

דוד אמסלם: יש לנו כבוד, אנחנו לא עציצים.

תמר זנדברג: תשאל את מיקי זוהר אם הוא רוצה – – –

דוד אמסלם: מי שמעליב אותנו, אנחנו מגיבים; מי שמשמח אותנו, אנחנו משתתפים בשמחתו; ומי שמעציב אותנו, לרוב אנחנו משתדלים גם להעציב אותו.

נחמן שי: זה לא עובד ככה – – –

דוד אמסלם: אלה הכללים בין בני-אדם, אבל כנראה מצד ימין לא יושבים בני-אדם.

מאיר כהן: לא.

דוד אמסלם: לא, לא במובן האנושי.

מאיר כהן: חבר הכנסת דודי אמסלם, אני חושב שהיית פותח – –

דוד אמסלם: אתה יודע מה, בסדר.

מאיר כהן: – – וקצת מתנצל גם על הפן, שאמרת – – –

מאיר כהן: אני אתייחס לזה.

מאיר כהן: אני אתייחס – – –

מאיר כהן: דודי, אתה איש ראוי.

דוד אמסלם: אני אתייחס לזה.

מאיר כהן: לפעמים כדאי להתנצל ולא להתייחס.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: אני אתייחס.

מאיר כהן: יושבים בני-אדם.

מאיר כהן: בבקשה.

דוד אמסלם: אני אתנצל.

דוד אמסלם: יושבים בני-אדם, צודק.

דוד אמסלם: התכוונתי שהרגישות האנושית שלכם כנראה שונה משלי, בסדר?

מאיר כהן: מותר לך.

דוד אמסלם: אני בדרך כלל מכבד את מי שמכבד אותי ולא מכבד את מי שלא מכבד אותי.

דוד אמסלם: זה הכללים שלי כבן-אדם.

זוהיר בהלול: – – – מכבד אותך, דודי.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שהחוק הזה הוא בסיסי.

דוד אמסלם: זה לא קשור לשום תועלת – –

יואל חסון: איך הסתדרנו בלעדיו 68 שנה?

דוד אמסלם: – – זה קשור למשהו בסיסי.

דוד אמסלם: אבל מה אתם עושים?

יואל חסון: איך הסתדרנו בלעדיו?

דוד אמסלם: אתם עושים דמגוגיה.

דוד אמסלם: הרי אנחנו בכלל לא נגד ביקורת לגיטימית.

דוד אמסלם: ודאי שאנחנו, אני לפחות, לא מצפה שכל אחד יאמר רק את מה שאני חושב.

דוד אמסלם: אני חושב שמי שמתנגד למדיניות הליכוד והוא לא מאמין בה, חובתו גם לדבר עליה ולפעול גם להחליף את הליכוד.

דוד אמסלם: אין קשר בין זה לבין לקרוא לחרם על מדינת ישראל, שני דברים שונים.

תמר זנדברג: ההתנחלויות הן לא מדינת ישראל – – –

דוד אמסלם: אני אגיע להתנחלויות.

דוד אמסלם: יש ויכוח לגיטימי לגבי תפיסות העולם, זה בסדר.

דוד אמסלם: אני דרך אגב מכבד כל בן-אדם שיש לו תפיסת עולם, אבל אני חושב שהסיפור של החרם זה חציית קווים אדומים שלא קשורה לעניין.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי מה שאמרה או העירה חברת הכנסת תמר זנדברג.

דוד אמסלם: תראו, זה גם לגיטימי באמת לחלוק לגבי הנושא של יהודה ושומרון – מה מעמדם, כן או לא, בעתיד; הכול בסדר.

דוד אמסלם: אני לא מבין מה הקשר בין זה לבין לפגוע בפרנסתו של בן-אדם שיושב שם, שמדינת ישראל שלחה אותו לשם, והוא קם בבוקר, רוצה לפרנס את משפחתו.

דוד אמסלם: אתם יודעים, יש לנו הרבה פיגועים במדינת ישראל, לצערי הרב, ומדי פעם עולים קולות, ככה, סהרוריים, גם בתוך החברה היהודית, שאומרים להחרים את היישובים הערביים, לא להיכנס אליהם וכו'.

דוד אמסלם: אני נגד זה.

דוד אמסלם: מה הקשר?

דוד אמסלם: אני לא קושר בין הדברים.

דוד אמסלם: אני לא קושר בין האירוע לבין הפרנסה של בן-אדם שמתיישב ביהודה ושומרון וקם בבוקר ועובד לפרנסתו, מגדל זיתים, עושה יין.

עיסאווי פריג': – – –

דוד אמסלם: אם יש מחלוקת, והמדינה לדעתכם צריכה להוציא אותו, שתפעל להוציא אותו.

דוד אמסלם: מה הקשר בין זה לבין זה שאנחנו צריכים לפגוע בו כבן-אדם פרטי?

דוד אמסלם: אנחנו הרי לא פוגעים בו במובן הלאומי, אנחנו פוגעים בו במובן פרטי.

דוד אמסלם: אנחנו רוצים להעניש אותו אישית.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה זה קשור?

דוד אמסלם: לכן אני קצת מתפלא עליכם – באמת, בלי קשר לתפיסות העולם.

דוד אמסלם: בסופו של דבר, איך אתם בכלל מאפשרים את זה, או לפחות אתם לא חושבים שאנחנו צריכים להרחיק, בוודאי לא לאפשר כניסה למדינת ישראל לאנשים – שהם לא תושבי מדינת ישראל, דרך אגב – שקוראים להחרים את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא מדובר רק על חרם על ההתנחלויות, על ההתיישבות, שלא תתבלבלו.

דוד אמסלם: רוב החרם הוא בעצם על המוסדות האקדמיים במדינת ישראל, ובכלל על מדינת ישראל כמדינת ישראל.

דוד אמסלם: הם לא עושים הבחנה, כל כך, בין הפלפל שגדל בערבה לבין הפלפל שגדל ביהודה ושומרון, זה לא מעניין אותם.

דוד אמסלם: דרך אגב, רובם הם אנשים שבכלל לדעתי הם גם אנטישמים.

דוד אמסלם: לכן, אני לא מצליח להבין בכלל את הרציונל בכך שאתם מתנגדים להצעת החוק הזו.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, לגבי חברת הכנסת גרמן – תראה, אני, כשאני התייחסתי לסיפור הפן והתסרוקת, בוודאי אני לא רואה בזה דבר שהוא נחות.

דוד אמסלם: להפך.

דוד אמסלם: אני, אם הייתי יכול לעשות פן ותסרוקת, הייתי עושה.

דוד אמסלם: אמרתי לעיסאווי בסוף: למה בעצם התנגדת?

דוד אמסלם: כנראה אתה לא יכול לעשות פן ותסרוקת; אז יכול להיות שאולי בגלל זה העלבתי אותך.

דוד אמסלם: אני התכוונתי לזה שאני, מבחינתי – –

עיסאווי פריג': תגיד: טעיתי ואני מבקש סליחה.

דוד אמסלם: – – הגברת קמה בבוקר ומוקדם – – –

עיסאווי פריג': תגיד: טעיתי, אני מבקש סליחה – – –

מאיר כהן: פריג', תודה רבה.

מאיר כהן: פריג'.

מאיר כהן: פריג'.

דוד אמסלם: פריג', אני מבין שנעלבת בגלל שאתה לא יכול לעשות פן ותסרוקת.

עיסאווי פריג': ותתנצל גם.

עיסאווי פריג': תתנצל.

דוד אמסלם: אבל אני התכוונתי יותר במובן זה שהאישה קמה בבוקר – –

מיכל רוזין: רד מזה, אמסלם.

דוד אמסלם: – – להפך, הסתדרה, עבדה על עצמה.

דוד אמסלם: היא יצאה, קמה מוקדם בבוקר, הגיעה לכנסת מוקדם.

דוד אמסלם: זה לא שאם התחלתי את הדיון ב-08:30 היא התעוררה ב-08:00.

מאיר כהן: היה ראוי שתוריד את זה.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אני – – –

מאיר כהן: תתנצל.

מאיר כהן: זהו, נגמר.

דוד אמסלם: אני, מבחינתי – –

מאיר כהן: מאה אחוז.

עיסאווי פריג': תתנצל – – –

דוד אמסלם: – – אני הבאתי את זה מהפן ההפוך, שהיא קמה בבוקר מוקדם, התלבשה, הסתרקה, התאפרה – –

עיסאווי פריג': תתנצל.

דוד אמסלם: – – והגיעה לכנסת ב-08:30.

מאיר כהן: זהו.

מאיר כהן: תודה רבה.

דוד אמסלם: כל זה בשביל מה?

דוד אמסלם: בגלל החוק הזה.

דוד אמסלם: על זה הבאתי את זה.

מיכל רוזין: – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תתנצל.

דוד אמסלם: עיסאווי, יא חביבי, יאללה.

דוד אמסלם: על חברת הכנסת גרמן.

מאיר כהן: בבקשה.

דוד אמסלם: עכשיו לגבי הנושא של זהבה גלאון.

דוד אמסלם: תראי, אני מצטער, באמת.

דוד אמסלם: יש לי צער רב על מה שאמרה זהבה במובן זה שהיא עצמה מחרימה מוצרים שמיוצרים ביהודה ושומרון על-ידי ישראלים יהודים.

דוד אמסלם: היא לא מחרימה מוצרים מיהודה ושומרון שהפלסטינים מייצרים, זה חס ושלום.

דוד אמסלם: היא מחרימה – בסופר, היא בודקת בתוויות איפה בעצם מייצרים את זה, ואם היצרן הוא יהודי והוא גר ביהודה ושומרון, אז היא מעדיפה לקנות את הבקבוק שלידו, שפלסטיני מייצר אותו.

דוד אמסלם: צר לי באמת שזה המצב, שיהודים בעצם – –

תמר זנדברג: אנחנו קונים רק כחול-לבן.

תמר זנדברג: רק כחול-לבן.

תמר זנדברג: לא קונים מחוץ לגבולות המדינה.

תמר זנדברג: אנחנו ציונים אמיתיים, אתם מחריבי הציונות.

דוד אמסלם: – – מעדיפים מוצרים של אוכלוסייה פלסטינית שנלחמת במדינת ישראל, מול יהודי שמייצר מוצרים ומוכר אותם בסופר.

דוד אמסלם: חשבתי שעד היום, גם אם אין לה בעיה להבחין בין פלסטינים ליהודים, לפחות שתקנה את המוצר שהיא חושבת שהוא הכי ראוי, הכי טוב והכי איכותי מבחינתה, אבל גם זה לא קיים.

דוד אמסלם: זה רק מראה לאן הגעתם.

דוד אמסלם: באמת, לאיזה מקום נמוך אתם יכולים להגיע.

דוד אמסלם: אדוני שר הפנים, שמעתי אותך לגבי סתיו שפיר.

דוד אמסלם: תנוח דעתך, יש לי ניסיון אתה.

דוד אמסלם: כשהיה חוק ההסדרים, לילה שלם היא הגישה מאות הסתייגויות.

דוד אמסלם: מה קרה שם?

דוד אמסלם: היא דיברה בערך ארבע-חמש שעות, והעוזר שלה הסריט את זה והעביר את זה כל הזמן בפייסבוק בשידור חי.

דוד אמסלם: ברגע שהוצאנו אותו, נגמרו ההסתייגויות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, השיחה היא לפייסבוק.

דוד אמסלם: אל תתרשם מהתוכן, זה פחות חשוב, זה לא מיועד אלינו, זה לא מיועד לציבור הישראלי בכללותו, היא העבירה את זה בפייסבוק.

דוד אמסלם: לכן, כשהיא מביאה לוועדה, בסופו של דבר היא מסריטה את זה לחבר'ה, זה מה שחשוב.

יהודה גליק: מה הבעיה?

יהודה גליק: למה זה אסור?

יהודה גליק: אני לא מבין, מה, אסור לבן-אדם – – –

דוד אמסלם: רק אמרתי מה המטרה.

דוד אמסלם: כשאני מנהל את הוועדה אף אחד לא מצלם אותי, אני בא לעשות דיונים לשמה.

דוד אמסלם: אבל יש אנשים שעושים דיונים כדי שיראו אותם בבית, החבר'ה שהם חושבים שמצביעים להם, זה מה שחשוב להם.

יהודה גליק: למה לא?

יהודה גליק: מה הבעיה?

יהודה גליק: למה זה בעייתי?

יהודה גליק: אני לא מבין.

דוד אמסלם: חבר הכנסת גליק, אל תפריע לי.

יהודה גליק: למה זה בעייתי?

דוד אמסלם: תעבור לצד הזה ותתחיל לצעוק.

דוד אמסלם: לפעמים אני מתבלבל באיזו מפלגה אתה.

יהודה גליק: אבל למה זה בעייתי?

יהודה גליק: לא הבנתי.

דוד אמסלם: מדי פעם אני מתבלבל באיזו מפלגה אתה.

יהודה גליק: – – –

דוד אמסלם: אני רק אומר לך.

יהודה גליק: אני במפלגה שמכבדים אנשים.

דוד אמסלם: בסדר גמור.

דוד אמסלם: אני רוצה גם, דרך אגב, להקריא משהו לגבי מה שאמר חבר הכנסת טרכטנברג.

דוד אמסלם: חבר הכנסת טרכטנברג אמר שישנם אנשים שבעצם נרצה להביא אותם למדינת ישראל, דווקא לראות שבעצם אנחנו לא פועלים כפי שהם מדברים בחוץ-לארץ.

דוד אמסלם: אז א.

דוד אמסלם: אני רוצה להקריא איזשהו סעיף: "שר הפנים יהיה רשאי לקבוע, ולתת לאדם אשרה ורישיון ישיבה מטעמים מיוחדים שיירשמו".

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם מדינת ישראל כמדינה תחליט שהיא רוצה להביא כמה עוכרי ישראל לכאן כדי להראות להם שהם משקרים, ולהראות להם מה שנקרא "עיני עינכ" – תראו כמה אתם מדברים שטויות וכמה אתם מכפישים אותנו בעצם על לא עוול בכפנו – היא רשאית, שר הפנים יכול להביא את זה.

דוד אמסלם: אבל הגדיל לעשות חבר הכנסת איל בן ראובן, אלוף בצה"ל.

דוד אמסלם: מה הוא אומר?

דוד אמסלם: יכול להיות שאנחנו נפעיל את המוסדות, את המוסד, נפתח פה כל מיני מחלקות, כדי שנחפש מי אלה שרוצים להחרים אותנו.

דוד אמסלם: אז קודם כול, תירגע, אני מניח שהמדינה לא תקים יחידות חיפוש בחו"ל כדי לחפש את כל מי שרוצה להכפיש בכל קמפוס את מדינת ישראל, כל סטודנט; אבל כשאני עושה גוגל הם עולים לבד, המרכזיים שבהם.

דוד אמסלם: ולכן, נרצה למנוע – זאת ההצעה של החוק, נרצה למנוע מאנשים שכפי שאמרתי, מכפישים את מדינת ישראל מבוקר עד לילה, קוראים לחרם – הרי הם גם קוראים לפעולות אופרטיביות.

דוד אמסלם: וכמובן, אנחנו מדברים על המנהיגים שבהם, שהם אנשים מפורסמים וכולם יודעים את דעותיהם.

דוד אמסלם: הם, בגלל הפרסום שלהם, גם מגיעים לבמות האלה כדי להכפיש אותנו בטלוויזיה.

דוד אמסלם: הרי הוא לא מכפיש אותנו וקורא לחרם עלינו אצלו בבית, עם ילדיו, אשתו ושכניו; הוא מגיע לטלוויזיה בדרך כלל, כי הוא איש בעל השפעה, והוא קורא שם לציבור שלהם להחרים אותנו.

דוד אמסלם: אז לכן אנחנו מדליקים טלוויזיה, רואים אותו, רואים אותם.

דוד אמסלם: אז על האנשים האלה אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר:

דוד אמסלם: באופן בסיסי אני חושב שהחוק הזה – אני לא בא בהיבט של ה-BDS, זה לא היה המניע שלי בכל הנושא של החקיקה.

דוד אמסלם: אני חושב שרוב האנשים האלה, חלקם הגדול הם אנטישמים.

דוד אמסלם: גם אם נַראה להם – אדוני שר התיירות, גם אם נביא אותם לפה, נראה להם באותות ובמופתים – והם יודעים שהם משקרים, הם יודעים, אבל מה זה משנה?

דוד אמסלם: אז אני אומר לך: זה לא הסיפור שלי בכלל.

דוד אמסלם: זה לא שאולי נביא אותם לפה ונשנה את עמדתם.

דוד אמסלם: ב-99.9% הם לא ישנו את עמדתם.

דוד אמסלם: להפך, הם יבואו לפה, יראו את הכול, וימשיכו לבוא ולהגיד: ראינו ובדקנו, ועדיין הם עושים את כל העוולות האלה וצריך להחרים אותם.

דוד אמסלם: אני לא בא משם בכלל.

דוד אמסלם: אני בא יותר – אני מחכה שביטן יגיד לנו שהוא אסף את האנשים – אני יותר בא מהזווית, כפי שאמרתי, שלנו יש כבוד לאומי.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך: אנחנו בימין גדלנו עם הכבוד הלאומי.

דוד אמסלם: זה מבחינתי דבר אסטרטגי של מדינת ישראל.

יואל חסון: זה מדינה יהודית ודמוקרטית ברוב יהודי.

דוד אמסלם: אני אומר לך, כמעט בכל דיון כזה – אני אספר לך מה קורה לי בוועדה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן שאלה אותי, אדוני היושב-ראש: תגיד, מה, אנחנו מפחדים מהם?

דוד אמסלם: כל פעם השאלה הזאת עולה.

דוד אמסלם: גם לגבי החוק הקודם.

דוד אמסלם: חברי הכנסת הערבים: מה, אנחנו מפחדים מהם?

דוד אמסלם: אנחנו לא מפחדים מאף אחד, זה לא הרעיון.

דוד אמסלם: הרעיון זה בכלל לא הפחד.

דוד אמסלם: אבל אנחנו אומה גאה, עם ישראל הוא עם גאה.

דוד אמסלם: אנחנו אומה גאה, חונכנו על ערכים, שמי שמשפיל אותנו, לא ניתן לו להשפיל אותנו.

דוד אמסלם: ודרך אגב, זאת מטרת החוק.

דוד אמסלם: אני מאמין שכשאנשים יבינו את העמדות שלנו, הם יבינו את חוסר ההתרפסות שלנו, בסוף הם יתחילו להעריך אותנו ויתנהגו בהתאם.

אורן אסף חזן: יישר כוח.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת, אנחנו רוצים לעבור להצבעה.

מאיר כהן: רבותי, אנחנו מצביעים על הצעת החוק הכניסה לישראל – אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אדוני השר, חבר הכנסת בגין, כל אחד למקומו.

מאיר כהן: להצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 28) הוגשו הסתייגויות לפני סעיף 1, של חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג – להלן: קבוצת סיעת מרצ.

מאיר כהן: חברת הכנסת רוזין, אנחנו מצביעים על כל ההסתייגויות שלכם?

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון?

מאיר כהן: מצביעים על כל ההסתייגויות.

מאיר כהן: ובכן – סליחה?

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: הסתייגות 1, לפני סעיף 1.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 42 נמנעים – 1 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ לפני סעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 25 בעד, 42 מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: אם כך, ההסתייגות שלפני סעיף 1 לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגויות לסעיף 1.

מאיר כהן: הסתייגות מס' 2, לסעיף 1, של קבוצת מרצ.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

קריאה: – – –

מאיר כהן: חכה, חביבי.

מאיר כהן: סבלנות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, יש לי בעיה במסך.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: שנייה, תכף, שנייה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 43 נמנעים – 1 ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 27 בעד, 43 מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, לסעיף 1, הסתייגות מס' 2 לא עברה.

מאיר כהן: עכשיו אני מבקש מחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן לגשת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

מאיר כהן: בוודאי, נרשום אותך.

מאיר כהן: שנייה, רק יטפלו שם.

מאיר כהן: יש בעיה.

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אנחנו מוסיפים אותך לפרוטוקול.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 3, לסעיף 1, של קבוצת מרצ.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 43 נמנעים – 2 ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 25 בעד, כולל חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, 43 נגד.

מאיר כהן: גם הסתייגות מס' 3 לסעיף 1 לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 4, של קבוצת מרצ, לסעיף 1.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 43 נמנעים – 1 ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 28, כולל חברת כנסת עאידה תומא סולימן, נגד – 43, נמנע אחד.

מאיר כהן: גם הסתייגות מס' 4, לסעיף 1, לא נתקבלה.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן הציעה הסתייגות, והיא לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת הורידה את ההסתייגות.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 21 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 46 נגד – 28 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: 46 בעד, 28 מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: סעיף 1 התקבל כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על כל החוק בקריאה שלישית כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 22 בעד החוק – 46 נגד – 28 נמנעים – אין חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 28), התשע"ז–2017, נתקבל.

מאיר כהן: 46 בעד, 28 מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כך, הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 28), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: ביקש חבר הכנסת רועי פולקמן לברך.

מאיר כהן: שתי דקות לרשותך.

מאיר כהן: לאחר מכן – – –

דוד ביטן: – – –

מאיר כהן: הצבענו בשלישית.

קריאה: – – –

מאיר כהן: הצבענו בשנייה ושלישית.

מאיר כהן: הוא היוזם, ואחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר ביקשה תגובה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שתי דקות.

רועי פולקמן: כן, שתי דקות.

רועי פולקמן: אני חלק ממפלגה שמגדירה את עצמה לאומית-חברתית, ולכן אני גם גאה להגיד שאפשר להרגיש גאווה לאומית וגם להאמין בזכויות אדם ואזרח.

תמר זנדברג: – – –

רועי פולקמן: בעיני אנחנו מפלגה לאומית-חברתית, כך אנחנו קוראים לעצמנו.

תמר זנדברג: לאומית – זה לא הכיבוש, זה לא ההתנחלויות – – –

רועי פולקמן: אפשר לדאוג למקומות שבהם צריך להתעקש להגן גם על השם והכבוד של מדינת ישראל, וזו לא בושה להיות חלק מהעמדה הזאת.

תמר זנדברג: כבודה של מדינת ישראל זה לא כבוד ההתנחלויות.

רועי פולקמן: לא, לא.

רועי פולקמן: גם כבוד ההתנחלויות זה כבודה של מדינת ישראל, ואפשר גם להאמין בזכויות אדם וגם להאמין בגאווה לאומית, זה אפשרי בהחלט.

עאידה תומא סלימאן: – – –

רועי פולקמן: אני כמובן רוצה להודות לשר הפנים, שהתיאום אתו אפשר את זה; כמובן לינון מגל, חבר הכנסת לשעבר מהבית היהודי, שיזם את הצעת החוק הזו, וכמובן לבצלאל, שקידם אותה, וליו"ר ועדת הפנים, שהשלים את זה.

רועי פולקמן: תראו, אני לא מסכים על הכול עם בצלאל.

רועי פולקמן: יש הרבה דברים שקשורים לזכויות אדם ולבית-המשפט ולהרבה דברים, אבל החוכמה בבית הזה היא להסכים – יש הרבה דברים שאנחנו יודעים להסכים עליהם, ובוודאי על האג'נדה הזאת, שהיא לאומית וחברתית, יש כאן רבים שיסכימו, ולכן אני מברך את התומכים בהצעה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, חמש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: תגובה.

נאוה בוקר: חברים.

נאוה בוקר: בבקשה.

סתיו שפיר: חבר הכנסת אמסלם, למה אתה יוצא אחרי הדברים שאמרת כאן?

סתיו שפיר: כמה שאתם מפחדים מהציבור, זה פשוט לא ייאמן.

סתיו שפיר: ממש מדהים בכל פעם מחדש.

סתיו שפיר: איזה פחד.

סתיו שפיר: ממה כל כך נלחצת, תגיד לי, אז, בישיבה בוועדת הכספים, כשהציבור צפה במה שאתם עושים שם בוועדה, באיך אתם עושים מסחרה מכספי המסים של אזרחי ישראל?

סתיו שפיר: ממה כל כך נלחצת כשהציבור פתאום צפה בזה?

סתיו שפיר: מה קרה?

סתיו שפיר: מה הפחד הגדול, חבר הכנסת אמסלם, שיודע לבוא לפה לתקוף ולהגיד אבל לא יודע עכשיו להשיב לטענות?

סתיו שפיר: מדהים כמה שהקואליציה נלחצת מזה שהציבור יראה מה שאתם עושים, מה שאתם מעוללים לכספי ציבור, איך אתם מקבלים החלטות.

אורן אסף חזן: – – –

סתיו שפיר: יש לי חדשות בשבילך, חבר הכנסת אמסלם: לציבור יש זכות מלאה לדעת על כל החלטה והחלטה שמקבלים חברי הכנסת בשמו; לציבור יש זכות מלאה לדעת על כל שקל שאתם העברתם לחברים שלכם מכספי המסים שלו; לציבור יש זכות מלאה לדעת איך אתם מקבלים החלטות ולמה אתם מקבלים החלטות.

סתיו שפיר: והסיבה שאתם כל כך מפחדים מהציבור, שאתם בקואליציה וכל כך מפחדים מהציבור, היא כי אתם יודעים שהציבור בחיים לא יצביע לכם אם הוא ידע מה אתם עושים לכסף שלו ולאמון שהוא נתן בכם.

מירב בן ארי: לך הוא יצביע – – –

סתיו שפיר: הציבור פשוט לא – – –

מירב בן ארי: לך הוא יצביע, בטוח, כי את המודל ואת – – –

מכלוף מיקי זוהר: סתיו שפיר, עוד לא הבנת שהגישה שלך גמרה את מפלגת העבודה?

סתיו שפיר: תראו, אתם יכולים להקים צעקות עד מחר.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: אתם יכולים להקים צעקות עד מחר, אבל העובדות הן שחור על גבי לבן.

מירב בן ארי: – – –

סתיו שפיר: כשאתם מסתירים את הנתונים של התקציב מהציבור – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: – – אתם עושים את זה כי אתם יודעים בדיוק שלא העברתם את החוקים שהבטחתם לפריפריה – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: – – כי אתם יודעים בדיוק – –

מירב בן ארי: – – –

סתיו שפיר: – – שאחרי ההבטחות הגדולות – הבטחתם לחזק את הצפון, לא העברתם שקל לצפון.

קריאה: חברת הכנסת שפיר – – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: הבטחתם להילחם בעוני – לא העברתם שקל למלחמה בעוני.

מירב בן ארי: יש לך – – –

סתיו שפיר: הבטחתם תוכנית שלמה לצמצום פערים במגזר הערבי – לא העברתם שקל לתוכנית שהבטחתם.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: הבטחתם קרן ליוצאי אתיופיה, שהקימו בשנה שעברה במחאה החשובה כל כך שלהם – לא העברתם להם שקל.

יפעת שאשא ביטון: – – –

סתיו שפיר: ואחר כך אתם מפחדים כשהציבור צופה בוועדת הכנסת ורואה מה אתם עושים, ואתם מפחדים כי אתם יודעים שאתם משקרים לציבור.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: אתם מפחדים כי אתם יודעים שקיבלתם החלטות על בסיס אינטרסים פוליטיים קטנים במקום לחשוב על טובת הציבור; אתם מפחדים כי אתם יודעים שאין לכם פתרונות לשאלות שהכי חשובות לציבור – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: – – שכבר שנים אתם לא מצליחים לפתור את מצוקת הדיור, כי אין לכם שום פתרונות לזה; שנים שאתם לא מצליחים להתמודד עם זה שישראל מטפסת לפסגת הרשימה בעוני – בעוני.

סתיו שפיר: למה שישראל תהיה מקום ראשון בעוני?

מירב בן ארי: – – –

סתיו שפיר: ישראל, המדינה שיש בה כל כך הרבה כוח וכל כך הרבה יכולות – –

אורן אסף חזן: כמה שטויות את מדברת.

אורן אסף חזן: הכול רק ססמאות.

סתיו שפיר: – – מדינה שהגיעה כל כך רחוק, הנס הזה שהקמנו כאן, שהסבים והסבתות שלנו הקימו כאן, בשבילנו.

סתיו שפיר: למה שהיא תידרדר למקום הראשון בעוני?

אורן אסף חזן: בגלל אנשים כמוך חרב בית-המקדש, סתיו.

סתיו שפיר: בגלל המדיניות שלכם, של ממשלת נתניהו – –

אורן אסף חזן: בגלל אנשים כמוך חרב בית-המקדש, סתיו.

סתיו שפיר: – – מדיניות שאתם מתביישים להראות לציבור, כי אתם מתביישים בה בעצמכם.

אורן אסף חזן: חברת הכנסת סתיו שפיר – – –

סתיו שפיר: חברים, מי שלא מתבייש – – –

אורן אסף חזן: תפסיקי להסית.

אורן אסף חזן: תפסיקי להסית.

סתיו שפיר: מי שלא מתבייש במה שהוא עושה, לא מפחד ללכת לציבור – – –

נאוה בוקר: סליחה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

נאוה בוקר: הודעה אישית זה על סמך דבריו של חבר הכנסת דודי אמסלם.

סתיו שפיר: בדיוק לזה אני מתכוונת, לו היית מקשיבה.

נאוה בוקר: לא לגלוש מהנושא, בבקשה.

נאוה בוקר: אלה הכללים וזה מה שצריך להיות.

סתיו שפיר: מי שלא מתבייש במה שהוא עושה מראה לציבור בדיוק את המספרים.

סתיו שפיר: אם הייתם גאים במה שאתם עושים, אם הייתם גאים במדיניות שלכם, הייתם הולכים ופותחים את התקציב ומראים לציבור.

סתיו שפיר: אם הייתם גאים במדיניות שלכם – –

קריאה: זו לא הודעה אישית.

קריאה: זו לא הודעה אישית.

סתיו שפיר: – – לא הייתם חולמים לסגור את המצלמות והפרוטוקולים של ועדת הכספים.

נאוה בוקר: סליחה, חברת הכנסת סתיו שפיר, זו לא הודעה אישית.

סתיו שפיר: סליחה?

נאוה בוקר: נתבקשתי להעיר לך שזו לא – – –

סתיו שפיר: אני מתייחסת בדיוק למה שחבר הכנסת אמסלם – שאפילו לא טורח להקשיב – אמר כאן לפני רגע על הדוכן.

אורן אסף חזן: את מדברת שטויות – – –

סתיו שפיר: חבל שלא הקשבתְ לו.

סתיו שפיר: בוא ותקשיב, בבקשה.

אורן אסף חזן: את מדברת שטויות.

קריאה: – – –

סתיו שפיר: כשהוא יקשיב, את תגידי לי שזאת לא הודעה אישית.

אורן אסף חזן: – – – דברי בכבוד ליושבת-ראש.

אורן אסף חזן: סליחה, דברי בכבוד ליושבת-ראש.

סתיו שפיר: אם הייתם גאים במדיניות שלכם, הייתם הולכים ומראים לציבור את המדיניות שלכם.

אורן אסף חזן: אני טוען – – –

סתיו שפיר: לא הייתם מעזים לסגור את המצלמות של ועדת הכספים, לא הייתם מעזים לכבות פרוטוקולים, לא הייתם מתביישים במה שאתם עושים בוועדת השרים לחקיקה, לא הייתם מתביישים באיך אתם מצביעים, כי הייתם גאים בזה.

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

סתיו שפיר: אבל העובדה שאתם מפחדים מהציבור – –

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול שאלה: אם אני הייתי עולה עם הגופייה, גם היו נותנים לי לדבר?

סתיו שפיר: – – כי אתם יודעים שהציבור יבוז – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: – – ויכעס ויצטער עד עמקי נשמתו על ממשלה שאין לה ולו פתרון אחד – –

נאוה בוקר: אני מבקשת לסיים, חברת הכנסת שפיר.

אורן אסף חזן: – – – רדי למטה.

אורן אסף חזן: רדי למטה.

סתיו שפיר: – – לבעיות העמוקות של החברה הישראלית, שאין לה דרך, וכל החלטה שהיא מקבלת הפכה להיות – – –

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

סתיו שפיר: – – – ולא לשום דבר אחר, תודה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, את לא רוצה שאני אקרא לסדרנים.

אורן אסף חזן: תורידי אותה.

אורן אסף חזן: תורידי אותה למטה.

נאוה בוקר: אז תרדי, בבקשה.

סתיו שפיר: גברתי, הפריעו לי פה מספיק, והדבר הנכון היה לאפשר לי לדבר.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: הודעה אישית.

נאוה בוקר: את לא התמקדת בהודעה האישית, עם כל הכבוד.

נאוה בוקר: לא התמקדת בהודעה אישית, לא ענית על הטענות – – –

סתיו שפיר: אני בפעם הבאה אתן לך לעבור על התוכן מראש, לפני שאני אשא דברים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: סליחה.

אורן אסף חזן: לא מנהלים דין-וחשבון עם היושבת-ראש.

סתיו שפיר: ברצינות.

סתיו שפיר: תתייחסי קודם – –

נאוה בוקר: ואת לא העברת בכתב את הבקשה.

סתיו שפיר: – – לאופן שבו מתנהלים פה חברי הכנסת.

סתיו שפיר: לפני – – – באופן אוטומטי.

נאוה בוקר: אני מבקשת לרדת.

נאוה בוקר: איפה הסדרנים?

סתיו שפיר: כשאת יושבת על הכיסא הזה – –

נאוה בוקר: אני ביקשתי ממך לרדת מהדוכן, חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: – – את צריכה להתנהג באופן ממלכתי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דודי אמסלם.

אורן אסף חזן: אני רק שאלה: אם אני הייתי עולה – – –

נאוה בוקר: אתה צודק.

נאוה בוקר: במקרה הזה, אתה צודק.

נאוה בוקר: אני חושבת שזו פגיעה בכבוד הכנסת.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: צודק.

נאוה בוקר: לצערי, אלה כללים שכנראה אי-אפשר לאכוף אותם על חברי הכנסת, אבל לבוא עם גופייה זה באמת לא נאה.

סתיו שפיר: – – –

סתיו שפיר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

נאוה בוקר: חבר הכנסת דודי אמסלם, דקה לרשותך, בבקשה.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני באתי לכאן רק כדי להודות, שכחתי.

דוד אמסלם: אני רוצה להודות, קודם כול, לשר הפנים, על החוק הזה – אריה, אחלה חוק; לחבר הכנסת סמוטריץ, לינון מגל – – –

יואל חסון: אחלה חוק.

יואל חסון: אחלה חוק – – –

נחמן שי: אחלה בחלה.

נחמן שי: אחלה, סבבה.

יואל חסון: לא יכולת להגדיר אותו יותר טוב: אחלה – – –

דוד אמסלם: אני הפרעתי לך?

דוד אמסלם: יש לי דקה, למה לך להפריע לי?

נחמן שי: ניתן לך עוד אחת.

דוד אמסלם: עזוב, אני יודע שאתם אינטליגנטים, "אחלה" זו לא מילה שאתם מכירים, זה רק חומוס אצלכם, אבל אני אומר לו: אחלה חוק.

דוד אמסלם: אני רוצה להודות לחבר הכנסת סמוטריץ, וגם לחבר הכנסת רועי פולקמן; אני רוצה להודות לינון מגל, אם הוא שומע אותנו פה – ינון, שאפו, אתה היית היוזם; וכמובן, לכל החבר'ה שלנו בוועדה; אני רוצה להודות לכל הצוות המשפטי שלנו: לגלעד, לתומר, ללאה קריכלי, לכל העובדות בוועדה.

דוד אמסלם: באמת, בסך הכול, אני רוצה לומר משהו בהיבט הזה: מאחורי כל דיון כזה שאנחנו כבר מחוקקים יש אנשים ב-back, כמה אנשים, גם בייעוץ המשפטי וגם בצוות ניהול הוועדה, שעובדים קשה מאוד מבוקר עד לילה.

דוד אמסלם: הציבור לא חשוף אליהם, וכאן זו באמת הזדמנות גם להודות להם, ושאפו על כל המאמצים.

דוד אמסלם: אנחנו בסוף רק מקריאים, אבל הם עושים את העבודה, אז תודה רבה להם.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת דודי אמסלם.

נאוה בוקר: הודעה בשם ועדת הכנסת.

נאוה בוקר: היושב-ראש, חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

נאוה בוקר: ללא הצבעה.

): כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק התכנון והבנייה ובסעיפים מהצעת חוק ההסדרים תדון בהצעות החוק האלה, בהכנה לקריאה ראשונה: הצעת חוק רפורמה בתקופת הלידה וההורות (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת רחל עזריה, פ/3781; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכאות להשתתפות בעלות מעון יום בתקופת חופשת הלידה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני, פ/1715; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת חופשת לידה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת דב חנין, פ/1135.

): תודה.

): [מס' כ/679; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 20246; נספחות.

): ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים לחוק הבא:

נאוה בוקר: הצעת חוק הצבעה באמצעות תעודה צבאית אישית (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

נאוה בוקר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו היא הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ועוד רבים מחברי הכנסת, שהצטרפו אליה.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק אומרת – וואו, וואו, איזה רעש.

נאוה בוקר: חברים בצד השמאלי של המליאה, אני מבקשת שקט.

ניסן סלומינסקי: המטרה של הצעת החוק הזאת היא לאפשר לחיילי צה"ל להצביע בבחירות כמה שיותר.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, חיילי הסדיר לא מסתובבים עם תעודות או דברים כאלה, והם מסתובבים רק עם תעודת החוגר שלהם.

ניסן סלומינסקי: לפי מה שקיים היום, אותו חייל לא יוכל להצביע, כי תעודת החוגר לא נחשבת אמצעי זיהוי שאפשר להצביע אתו.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק באה ואומרת שחיילים גם יוכלו להצביע עם תעודת החוגר שלהם או עם תעודה צבאית, וזה גם כן ייחשב כאמצעי זיהוי לצורך ההצבעה בקלפי.

ניסן סלומינסקי: מאחר שבצה"ל יש סוגים שונים של תעודות, הצעת החוק אומרת שהרמטכ"ל יקבע איזו תעודה, ויעביר את זה ליושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית, שהוא שופט עליון, וזו תהיה התעודה שאתה חייל יוכל להצביע.

ניסן סלומינסקי: גם לגבי המועצות האזוריות, שלגביהן – הן מופיעות בצו של המועצות ולא בחקיקה ראשית, אזי שר הפנים מתבקש לתקן את הצו האמור בתוך 90 יום, ולהוסיף את זה לצו המועצות המקומיות, להוסיף את זה שחייל יוכל להצביע עם תעודת חוגר או עם אותה תעודה שייקבע.

ניסן סלומינסקי: גם לגבי אזורי יהודה ושומרון – כבר המפקח הארצי על הבחירות הודיע שברגע שהחוק יעבור הוא יעדכן את כל הכללים הרלוונטיים תוך 90 יום.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי לאשר את ההצעה הזאת בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: אין להצעה הזאת שום הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: לחוק לא נרשמו הסתייגויות או בקשות דיבור, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בקריאה שנייה, כמובן.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 23 בעד סעיפים 1–5 – 42 נגד – 2 נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

נאוה בוקר: בעד – 42, נגד – 2, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה התקבלה בקריאה שנייה.

נאוה בוקר: נעבור להצבעה בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 24 בעד החוק – 41 נגד – 3 נמנעים – אין חוק הצבעה באמצעות תעודה צבאית אישית (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, נתקבל.

נאוה בוקר: בעד – 41, נגד – 3, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה עברה בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: אני מזמינה את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ לברך.

נאוה בוקר: בבקשה, שתי דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, אפילו לא שתי דקות, רק לומר תודה גדולה לוועדת החוקה, ליושב-ראש, לצוות הנהדר של הוועדה, ליועצים המשפטיים, שעשו עבודה טובה.

בצלאל סמוטריץ': מסוג הרגעים הקטנים שלכאורה עושים בהם דבר קטן, משהו שעובר כמעט פה אחד, לא שנוי במחלוקת, וזוכים לעשות עוד משהו טוב לטובת מדינת ישראל, לטובת אזרחי מדינת ישראל, לטובת חיילי ולוחמי צבא ההגנה לישראל – כאן כמובן הם במרכז.

בצלאל סמוטריץ': זכות גדולה, שמחה גדולה, שנזכה לעשות עוד הרבה מאוד דברים טובים ביחד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ.

נאוה בוקר: [מס' כ/683; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 20298; נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 129), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

נאוה בוקר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת – דוד, אי-אפשר לשמוע.

ניסן סלומינסקי: דווקא, דוד, זו הצעת חוק של – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק היא הצעת חוק של חברת הכנסת מיכל רוזין.

ניסן סלומינסקי: היום, לפי סעיף 354 לחוק העונשין, אם בוצעה בקטין עבירת מין על-ידי בני משפחתו או אחראי לקטין, תהיה לגביו התיישנות שונה מההתיישנות הרגילה.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר שההתיישנות תתחיל רק מגיל 28, ויהיו עוד עשר שנים של ההתיישנות, כך שעד גיל 38 אפשר יהיה להגיש תביעה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, ההתיישנות תהיה עד אז.

ניסן סלומינסקי: בהגדרה של משפחה, מדובר רק במרחק של דוד.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת, של חברת הכנסת מיכל רוזין, באה לומר: לנוכח המציאות ולנוכח קהילות שבהן בן-הדוד גם הוא – כלומר, הבן או הבת של הדוד או הדודה, בן-דוד, בת-דודה – גם הם נמצאים בתוך המשפחה, עם השפעה ועם אותן סיבות שהיו ששינו את ההתיישנות לגבי משפחה, הצעת החוק באה לומר שנוסיף גם את בן-הדוד.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר שההתיישנות תתחיל גם לגבי בן-דוד בגיל 28 ותסתיים כעבור עשר שנים, בגיל 38, שעד אז אפשר יהיה להגיש את התביעות.

ניסן סלומינסקי: רק להבהיר עוד דבר אחד: התיקון הזה יחול גם על עבירה שבוצעה לפני התיקון המוצע, אם טרם חלפה תקופת ההתיישנות בעניינה.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה פוצל ואין עליו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי לתמוך בו בקריאה שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: להצעת החוק לא נרשמו הסתייגויות ובקשות דיבור, ולכן אנחנו עוברים כעת להצבעה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 129), התשע"ז–2017.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 25 בעד סעיף 1 – 42 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

נאוה בוקר: בעד – 42, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 26 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 129), התשע"ז–2017, נתקבל.

נאוה בוקר: בעד – 43, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת חוק העונשין עברה בקריאה שלישית.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל רוזין תעלה לברך.

נאוה בוקר: בבקשה.

מיכל רוזין: תודה, חברי וחברות הכנסת, על התמיכה מקיר לקיר פה בבית הזה, באמת, במהפכה האמיתית שקורית בשנים האחרונות במדינת ישראל, המהפכה של המאבק באלימות המינית.

מיכל רוזין: הצעת החוק הזאת מצטרפת ליתר הצעות החוק שלי ושל חברות וחברי כנסת נוספים בבית הזה, שמשפרים את החקיקה, שעוזרים לילדים, לקטינים, לא למצוא את עצמם מנוצלים מבלי שהמדינה לוקחת אחריות, מסייעת להם ובאמת פועלת להביא לדין את הפוגעים ולמצות את הדין אתם ולעזור לנפגעות ולנפגעים לשקם את חייהם.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד תודה לכל מי שליווה אותי.

מיכל רוזין: אני לא יכולה להגיד שמות כי אני שומרת על פרטיותם, אבל באמת אנשים ונשים, יקרים ויקרות, שפעלו לשנות את החוק הזה.

מיכל רוזין: מכיוון שעד שהם הצליחו לאזור את הכוחות ולהגיע, באמת לפנות ולהתלונן במשטרה, הם גילו שאפילו כאשר הפוגע הודה במעשים, הפרקליטות בחרה שלא להגיש כתב אישום בשל ההתיישנות.

מיכל רוזין: הפעם עשינו באמת מעשה של צדק, ונפגעות ונפגעים רבים יקבלו את הצדק בזכות החוק הזה.

מיכל רוזין: והמהפכה ממשיכה.

מיכל רוזין: היא לא נגמרת פה היום.

מיכל רוזין: תודה ליועצות והיועצים המדהימים שלי, שי, מאיה ויעל, ולשקד, על עבודה מדהימה; לאיגוד מרכזי הסיוע ועורכת-הדין ליאת קליין על ניסוח החוק המדהים ועל הדחיפה שלו.

מיכל רוזין: תודה למשרד המשפטים, לשרת המשפטים, לגיל, היועץ שלה – שלא מקשיב לי, עם הגב, גיל – על כך שבאמת הוא הקשיב, הוא הקשיב לנושא, וגילו את האמפתיה הנכונה והבינו שהנושא הזה פשוט הוא תיקון עוול וחוסר צדק.

מיכל רוזין: אז תודה לכם, תודה לכולם ותודה, יושב-ראש הוועדה, ולוועדת החוקה שהעבירה את החוק.

מיכל רוזין: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1119); נספחות.

יואל חסון: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 114), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

נאוה בוקר: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר יצחק כהן.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: הצעת חוק התכנון והבנייה, (תיקון מס' 114), לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: סעיף 197 לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, קובע את הזכאות של מי שנפגע מתוכנית לקבלת פיצויים מהוועדה המקומית.

יצחק כהן: מוסדות התכנון נהגו לדרוש כתבי שיפוי ממבקשי ההיתר, כנגד תביעות בשל סעיף 197 לחוק, כבטוחה לכך שאישור התוכנית לא יפגע ביכולתה של הוועדה למלא את תפקידה.

יצחק כהן: היעדר אפשרות לדרוש כתבי שיפוי עלול היה למנוע ממוסדות התכנון להביא בחשבון שיקול משמעותי ונדרש, שהוא ההשלכות הכלכליות על הוועדה המקומית כתוצאה מאישור התוכנית.

יצחק כהן: בפסק דין ע"א 5958/15 פרחי ביקל בע"מ נגד הוועדה המקומית לתכנון ובנייה – ראשון-לציון ואחרים, שניתן ביום ט"ו בכסלו התשע"ז, 15 בדצמבר 2016, קבע בית-המשפט העליון כי מוסד תכנון אינו רשאי לדרוש כתב שיפוי לעניין תביעות לפי סעיף 197 לחוק, מאחר שלא קיימת הוראת חוק מסמיכה לעניין זה.

יצחק כהן: בהמשך לאמור בפסק הדין, ועל מנת שמוסדות התכנון יוכלו להמשיך בפעילותם הסדירה לקידום הליכי תכנון ומימוש התוכניות בפועל בדרך של הוצאת היתרים מכוחם, מוצע בהצעת החוק הזו להסדיר את סמכותו של מוסד תכנון להתנות קידום הליכי תכנון בהפקדת כתבי שיפוי לעניין תביעות לפי סעיף 197 לחוק.

יצחק כהן: כמו כן, מוצע להסדיר גם כתבי שיפוי שניתנו או נדרשו לפני תחילת החוק המוצע בהתאם לפרקטיקה האמורה שנהגה במוסדות התכנון, וזאת כדי למנוע התדיינויות רבות ומורכבות בנוגע לתוקפם ומשמעותם של הדרישות או של כתבי השיפוי שנדרשו וניתנו כאמור, וכן בנוגע לתוקפן של תוכניות שהופקדו או שאושרו או היתרים שניתנו בהתבסס על קיומו של כתב השיפוי או על האפשרות לדרוש כתב שיפוי כאמור.

יצחק כהן: זאת ועוד – חבר הכנסת שמולי, אתה לא מקשיב.

יצחק כהן: אני אבחן אותך.

איציק שמולי: אני לא רק מקשיב, אני גם כותב.

יצחק כהן: תראה לי.

יצחק כהן: זאת ועוד, ההסדרה כאמור תבטיח שתביעות לפיצויים לפי סעיף 197 לחוק, ביחס לתוכניות שהופקדו או אושרו על-ידי מוסדות התכנון, בהתבסס על קיומו של כתב שיפוי, לא ייפלו על כתפי הוועדה המקומית אלא על נותן כתב השיפוי.

יצחק כהן: חוק חשוב, מזרז הליכים, משחרר חסמים.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הפנים – חבר הכנסת אמסלם – להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת בראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, תסלחו לי לרגע, עמיתי, שאני לא מתכוון לדבר על הנושא שעליו הולכים להצביע.

אורן אסף חזן: אני הולך לדבר על משהו שמאוד מטריד אותי.

אורן אסף חזן: בתוך שלל השיגעונות שקורים פה בימים האחרונים הובא לידיעתי שיגעון חדש, הייתי אומר אפילו טירוף של ממש.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אלעזר שטרן, הייתי שמח אם תקשיב לדברי.

אורן אסף חזן: אז פעם היה מושג כזה, קיצור צה"לי שקראו לו יוהל"ן – יועצת הרמטכ"ל לענייני נשים.

אורן אסף חזן: עכשיו שינו את זה ליוהל"ם – יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר.

אורן אסף חזן: מחר ישנו את זה ליוהל"ש – יועצת הרמטכ"ל לענייני שקר כלשהו.

אורן אסף חזן: עכשיו, למה אני מזכיר – אני אסביר מה קרה.

אורן אסף חזן: הביאו בפני תמונה של הלוגו של סמל היחידה; סיפרו לי על תפיסת העולם, שבה אין שום הבדל, כלל וכלל, בין גבר לאישה, לתפיסתה; סיפרו לי על השירותים המשותפים.

אורן אסף חזן: אני תוהה ושואל מתי יגיע השלב של המגורים המשותפים.

אורן אסף חזן: והן יושבות פה, חברות כנסת, זועקות וצועקות על הטרדות יום-יום, שעה-שעה.

אורן אסף חזן: אתן יושבות פה, פעם אחר פעם, חלקכן פמיניסטיות קיצוניות, שהולכות ומזדעקות ומנסות לטשטש לחלוטין את כל מה שנורמטיבי בחברה הישראלית.

אורן אסף חזן: אבל כשפתאום קמה אישה, פמיניסטית קיצונית – שבעיני, אולי הייעוץ הבא שלה לרמטכ"ל אייזנקוט יהיה: אולי, כבוד הרמטכ"ל, לך תעשה ניתוח לשינוי מין; אני לא יודע, אולי זה השלב הבא – ומחליטה שאין שום הבדל בין גברים לנשים – –

קריאה: אורן – – –

אורן אסף חזן: – – ומחליטה ומסכימה על שירותים משותפים.

אורן אסף חזן: אבל כאן, בכנסת, יושבים חבורה של חכמים בדיעבד.

אלעזר שטרן: – – –

אורן אסף חזן: רק אחרי שחלילה יקרה נזק, יקרה אסון – יושבים פה, חבורה של מבוגרים, ששוכחים שאותם חיילים וחיילות הם ילדים מתבגרים, בני 18 בסך הכול, שההורמונים הם חלק בלתי נפרד מחייהם.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו נטשטש לחלוטין את שנכתב בספר בראשית, "זכר ונקבה ברא אתם".

אורן אסף חזן: נטשטש לחלוטין סדרי עולם, רק בשם הפמיניזם הקיצוני.

אורן אסף חזן: יש פה חברי כנסת גברים שמפחדים עשרות בשנים לגעת בנושא ההטרדות המיניות, לגעת בנושא תלונות השווא, תלונות הסרק, לגעת בנושא הניצול הציני והמסוכן של נשים שמשתמטות ומשתמשות בחברות שלהן, שהן באמת נפגעות וסובלות, רק כדי להלל את עצמן – –

נאוה בוקר: נא לסיים בבקשה.

אורן אסף חזן: – – וכשזה קורה בתוך הצבא אנחנו שותקים.

אורן אסף חזן: אני מסכם ואומר דבר אחד: ההחלטה הזו, להשוות, להביא את זה לידי ביטוי בסמלים, בסממנים, בתאי שירותים משותפים, היא החלטה מסוכנת, שיכולה לערער את יציבות הצבא.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני מסכם במילה אחת.

אורן אסף חזן: ואם אתם לא תתפקחו, אני אפקח לכם את העיניים מסיבה אחת: הסכנה אורבת בפינה, ואוי לנו ואבוי לנו אם יהיה חייל או חיילת, מפקד או מפקדת, שישלמו מחיר אישי כבד, מחיר שיפגע בחברה הישראלית, רק בגלל תפיסה מעוותת ומסוכנת של אישה פמיניסטית קיצונית.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת חזן.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה, התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

נאוה בוקר: חברים, אנחנו עוברים להצבעה, נא להתיישב במקומות.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 114), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 38, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת החוק תעבור לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: כן, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: לפרוטוקול, אני מצביע בעד.

נאוה בוקר: לפרוטוקול, הוא מצביע בעד.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן הצביע בעד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/691); נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49) (זכאות לגמלה למי ששוהה במקלט לנשים מוכות), הצעת החוק של חברות הכנסת זהבה גלאון, עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

נאוה בוקר: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה, עד עשר דקות לרשותך.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמחה לעמוד כאן ולהציג את הצעת החוק להבטחת הכנסה לנשים במקלטים לנשים מוכות.

זהבה גלאון: זו הצעה ששותפים לה חברים נוספים, גם חברת הכנסת עליזה לביא, דב חנין – נכון, דב?

זהבה גלאון: אתה חלק מההצעה.

זהבה גלאון: זו הצעה שאנחנו מנסים לקדם שנים, מתוך מחשבה שנשים שבורחות למקלט נשים מוכות, בדרך כלל בורחות עם הילד או עם שני הילדים על הידיים, עם הבגדים שהם לובשים לגופם, ובעצם הם מותירים מאחוריהם חיים שלמים, משפחה, ובעיקר מחויבויות וחובות – ומחשבות איך הן תדאגנה לשלם את התשלומים והתחייבויות שיש להן לטיולים לילדים.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על נשים שקיבלו גמלת הבטחת הכנסה בטרם כניסתן למקלט, ובעצם המחשבה הייתה, בפעם הקודמת שחוקקנו את החוק, לאפשר להן להישאר עם אותה גמלת הבטחת הכנסה במקלט.

זהבה גלאון: הדבר הזה יצר הרבה קשיים, וההצעה שאנחנו מציגים כרגע מבקשת ליישר קו, שנשים בכל המקלטים ברחבי הארץ תוכלנה לקבל גמלת הבטחת הכנסה בזמן שהותן במקלט, כדי לאפשר להן ביטחון כלכלי.

זהבה גלאון: כן, זה ביטחון, חברי חברי הכנסת; לאפשר להן ביטחון, שהן יודעות שכשהן במקלט, כשהן מוגנות, לכאורה – לא לכאורה, המקלט עושה עבודה נהדרת ודואג לכל צורכיהן – הכסף הזה נשאר בידן.

זהבה גלאון: זה כסף שהן כולן מקבלות, לא רק אלה שקיבלו קודם הבטחת הכנסה, וזה כסף שיסייע להן לקיום, המינימלי, של התחייבויות שהן התחייבו להן.

זהבה גלאון: ההצעה הזאת – העלות שלה היא עלות נמוכה ביותר למדינה, פחות מ-5 מיליון שקלים, אבל היא כל כך משמעותית לאותן נשים.

זהבה גלאון: אנחנו מעריכים שכל שנה הדבר הזה יחול על עוד 70 נשים שנכנסות למקלטים, מתוך כ-700 נשים פחות או יותר שיש ברחבי הארץ.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, שניהלה את הדיון בהצעת החוק הזאת.

זהבה גלאון: אנחנו מביאים את זה כאן לקריאה ראשונה מתוך איזו ראייה רחבה יותר.

זהבה גלאון: אומנם אנחנו בפתחו של יום האישה הבין-לאומי, ותמיד אנחנו רוצים לדבר ביום האישה הבין-לאומי על העצמה של נשים, לא רק על נשים כקורבנות, אבל מה לעשות שאנחנו מדברים על תופעה חברתית קשה ביותר, שעדיין נשים מוכות, נרצחות, נאנסות, נפגעות מינית בגלל שהן נשים, על רקע מגדרי, בגלל שהן נשים.

זהבה גלאון: ואני רוצה להודות תודה מיוחדת – אני לא רואה אותו כאן – ליושב-ראש הקואליציה דוד ביטן.

נאוה בוקר: הוא מימינך.

זהבה גלאון: אה, אני לא רגילה שהוא מימיני.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: מה?

נאוה בוקר: חברת הכנסת פונה אליך ומודה לך.

זהבה גלאון: חיפשתי אותך שם.

דוד ביטן: אנחנו רואים "האח הגדול".

נאוה בוקר: חשוב מאוד.

דוד ביטן: לא "האח הגדול", "ארץ נהדרת".

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודות לחבר הכנסת דוד ביטן, שלקח את החוק הזה ועזר לנו לקדם אותו, ובעצם שם את כובד משקלו כדי שהוא לא ימשיך לחכות עוד שנה על המדפים.

ענת ברקו: והוא מאוד כבד.

זהבה גלאון: כן, את כובד משקלו תרתי משמע.

זהבה גלאון: אני ממש שמחה ואני מתרגשת להיות כאן, כי אני יודעת שהצעת החוק הזאת היא בשורה לכל כך הרבה נשים.

זהבה גלאון: היא בשורה לנשים שכל כך הרבה פעמים חושבות לעצמן: מה אנחנו נעשה, האם נלך, האם לא נלך, נעזוב את הבית, לא נעזוב את הבית.

זהבה גלאון: ובעיקר ההצעה הזו מבקשת לשדר שדר אופטימי לאותן נשים, שהן לא צריכות לחזור למעגל הגבר המכה, למעגל הטרור.

זהבה גלאון: זה מאפשר להן בכל זאת, הכסף המינימלי הזה – בנוסף לדברים אחרים שכבר חוקקנו לטובת נשים מוכות: תגמולים לנשים שיוצאות ממקלטים.

זהבה גלאון: אני חושבת שיש בזה מסר מאוד אופטימי ומאוד חיובי.

זהבה גלאון: ואני לא יכולה בלי לסיים ולהודות לוויצו על ניסוח ההצעה, על המחויבות המתמדת שלהם כל השנים לסייע לטובת נשים מוכות.

זהבה גלאון: אז תודה רבה.

זהבה גלאון: אומנם לא ניצלתי את כל הזמן, אבל העברתי את המסר.

זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

נאוה בוקר: ראשון הדוברים – נחמן שי, ורשימת הדוברים סגורה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, את שלוש הדקות האלה אני רוצה להקדיש לסוגיה שאנחנו איכשהו נמנעים מלטפל בה, לדון בה ולראות אותה, אבל היא עתידה, לצערי, להתנפץ לנו בפרצוף – המצב ברצועת-עזה.

נחמן שי: זה עתה התפרסם דוח מבקר המדינה, ובין דברי הביקורת שלו על ראש הממשלה ועל הקבינט, הייתה גם הסוגיה של איך הממשלה הגיבה למידע שהיה מונח בפניה ותיאר את המצוקה ההומניטרית של תושבי עזה, אחד המקומות הקשים ביותר בעולם היום: שני מיליון איש שנמצאים בשטח סגור, נשלטים בידי ארגון טרור וחייהם בלתי נסבלים.

נחמן שי: מתאמי הפעולות בשטחים הצביעו על המצוקה הזאת וקראו לממשלה לפעול כדי לנסות ולהקל את המצוקה הזאת, כי המצוקה הזאת מזינה בסופו של דבר את הכעס, את התסכול, והופכת לטרור.

נחמן שי: אבל זה לא קרה.

נחמן שי: והיד היא חזקה, מפני שיש גם סיבות – אני לא מתעלם מהן, אבל בסופו של דבר צריך למצוא דרך להפריד, לאתר את הטרור ואת הטרוריסטים ולהרחיק מהם את האוכלוסייה האזרחית.

נחמן שי: ואז פרצה מלחמה, "צוק איתן".

נחמן שי: ועכשיו עברו שנתיים, ויש שקט, אבל השקט הזה הוא שקט שלפני הסערה.

נחמן שי: זה שקט והמכסה שמעל הסיר שכבר מבעבע, קופץ; הקיטור עומד להתפרץ.

נחמן שי: הדוחות שמגיעים עכשיו מהרצועה מצביעים בדיוק על אותה תמונת מצב שהייתה קודם, על אותה מצוקה.

נחמן שי: אז נכון, שוב אפשר להאשים את המנהיגות הצבאית והמדינית של ה"חמאס".

נחמן שי: באמת צריך להאשים אותם, הם נושאים באחריות.

נחמן שי: אבל אנחנו גם צריכים לראות את פרצופיהם ואת חייהם של מיליוני עזתים שמשוועים לחיים נורמליים; שמבקשים מים נקיים, חשמל 24 שעות, מזון, בית לגור בו.

נחמן שי: הם לא אשמים בכל המצב הזה שנוצר שם, אבל הם משלמים עליו מחיר מאוד כבד.

נחמן שי: ואני אומר לכם שוב: ההיסטוריה עתידה לחזור על עצמה גם אם לא נרצה.

נחמן שי: וגם, אפילו אם ה"חמאס" לא ירצה הדברים יצאו משליטה, ואנחנו עתידים למצוא את עצמנו במערכה צבאית נוספת, שתעלה בחיים רבים משני הצדדים.

נחמן שי: לכן האחריות של הממשלה היום – והיא אוטמת את אוזניה מלשמוע – היא לפעול כדי להקל את מצוקתם של אזרחים החיים ברצועת-עזה; לא ה"חמאס" – ב"חמאס" אפשר להילחם וצריך להילחם – אלא האזרחים והאזרחיות החיים שם, ולנסות לתת להם תנאי חיים סבירים ונורמליים.

נחמן שי: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח.

יהודה גליק: – – –

נאוה בוקר: איפה?

נאוה בוקר: לא ראיתי אותך.

נאוה בוקר: אתה חייב?

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: הוא רוצה – לא חייב.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש היקרה והמתוקה – –

נאוה בוקר: או-אה.

יהודה גליק: – – חברי חברי הכנסת מן הקואליציה ומן האופוזיציה, המתוקים והמתוקות, שר יש פה?

יהודה גליק: אני לא יודע אם יש פה שר.

יהודה גליק: אני מקווה שיש פה שר.

קריאה: הנה השר.

נאוה בוקר: השר איוב קרא.

יהודה גליק: השר איוב קרא היקר, החוק החשוב הזה, שעוסק בנשים מוכות, שוכח חלק מהנשים המוכות.

יהודה גליק: ז'קלין גנאים היא מורה ערבייה, תושבת סח'נין, מלמדת בבית-ספר בפזורה הבדואית בנגב.

יהודה גליק: לקראת הבחירות להסתדרות המורים, שיתקיימו ב-16 במאי, החליטה להתמודד על מקום בארגון.

יהודה גליק: היא לא ציפתה שהמימוש הזה של זכותה הדמוקרטית ישבש לחלוטין את חייה ויחשוף אותה לשורה של התנכלויות ואף לאיומים פומביים ברצח.

יהודה גליק: גנאים מתמודדת על מקום בסיעת נח"ל בהסתדרות המורים, המהווה אופוזיציה בתוך ההסתדרות ושואפת לקדם מינהל תקין, שקיפות ודמוקרטיזציה של הסתדרות המורים.

יהודה גליק: אבל ריצתה ברשימה אחת יחד עם יהודים, הצהרותיה על כוונתה למגר את השחיתות במערכת החינוך הערבית והזדהותה, רחמנא ליצלן, עם מדינת ישראל הרתיחו כמה מעמיתיה במגזר.

יהודה גליק: ההצקות והאיומים הגיעו לשיא כשבשבוע שעבר ניגש אליה מנהל בית-הספר בחצר המוסד, בפני התלמידים והמורים, ואמר לה: אני אמרח אותך על הרצפה.

יהודה גליק: מאז היא חוששת להגיע לבית-הספר.

יהודה גליק: היא במקלט לנשים מוכות, דהיינו בבית שלה.

יהודה גליק: היא אומרת: זה לא סוריה פה, אני אוהבת את המדינה שלי – תקשיבו טוב, חברי הערבים – הצעירים המוסלמים אוהבים את מדינת ישראל, אבל יש מיעוט מנהיגותי שמשליט טרור על כל מי שמגלה אהבה למדינה ומזדהה עם ערכיה.

יהודה גליק: חברים, האישה הזאת ערבייה, היא פנתה לחברי הסיעה המשותפת ולא קיבלה מענה.

יהודה גליק: למה?

עאידה תומא סלימאן: שקר, שקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שקר.

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: למה?

יהודה גליק: כי היא ערבייה מוכרת על-ידי יהודים.

עאידה תומא סלימאן: למה אתה אומר שקרים?

עאידה תומא סלימאן: אין לכם מה להגיד אז אתה – – – שקר?

יהודה גליק: אז אם כן, חברי, חברי חברי הכנסת – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יהודה גליק: – – אני יודע שאנחנו נציין השבוע את יום מעמד האישה, ואני מצפה – כן, גברתי זהבה גלאון, שהנחת פה את החוק למען נשים מוכות: אישה ערבייה מאוימת כי היא אוהבת את מדינת ישראל, האם את תתגייסי לטובתה?

יהודה גליק: אתמהה.

יהודה גליק: אני קורא לכולנו להתגייס לטובתה "למרות" שהיא ערבייה שאוהבת את מדינת ישראל והמנהיגות הערבית לא מעוניינת בה.

יהודה גליק: אני קורא למשרד החינוך ולשר החינוך למצוא לה מייד עבודה במקום אחר, ולדאוג שמנהל בית-הספר יורחק מבית-הספר.

יהודה גליק: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת יהודה גליק.

נאוה בוקר: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: רק את שם המשפחה שלי תגידי נכון.

נאוה בוקר: סוִיד.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יהודה גליק: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יהודה גליק, אבקש שקט.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, אני רוצה להודות לך על הצעת החוק הזאת, שהיא לכאורה צעד מאוד קטן אבל היא כל כך משמעותית לכל כך הרבה נשים ולכל כך הרבה ילדים.

רויטל סויד: אני לא יודעת מי מכם, חברי, ביקר אי-פעם במעון לנשים מוכות, אבל זה אחד המקומות הכי עצובים והכי מדכדכים שיכולים להיות, עם כל המאמץ הגדול שעושים כדי לתת לנשים שם את המקום שלהן, קצת פרטיות, איזושהי תחושה של שקט, הגנה, ילדים שגדלים שם, כיתות לימוד, לפחות של פעוטונים, וכיוצא בזה, כדי שהאימהות תוכלנה לעבוד.

רויטל סויד: הדבר האבסורדי הוא שבשבוע שאנחנו מציינים את יום האישה הבין-לאומי נשים עדיין צריכות לקום, לעזוב את הבית שלהן, את החיים שלהן, לקחת את הילדים שלהן, לכלוא את עצמן מרצון, שהוא בעצם מאונס, אך ורק כדי למנוע התעללות ופגיעה פיזית בהן.

רויטל סויד: הדבר הזה הוא כמעט בלתי נתפס.

רויטל סויד: אחרי שהן נשארות במקום הזה – וזה לא פשוט להגיע לשם עם ילדים קטנים, לנתק אותם ממסגרות לימוד, מבתי-ספר, מהחברים, מהחיים, מהסביבה, מהיכולת שלהן להתפרנס.

רויטל סויד: כשהן נמצאות שם ורוצות לצאת – ופה עברתי ב"וויש" על חודשים שלמים – פה מתחיל הרגע הגדול, זאת ההתמודדות עצמה.

רויטל סויד: זה הרגע שבו הן מסתכלות למציאות בעיניים.

רויטל סויד: ואי-אפשר להבטיח שהגבר, בן-הזוג התוקפן או בן המשפחה, לא נמצא שם בחוץ ועדיין מחכה להן; אי-אפשר להבטיח שהן באמת חוזרות לחיים של שלום ובטחה.

רויטל סויד: חוסר היציבות הכלכלית והעובדה שהן הולכות לעולם של ריק ורבות מהן נאלצות לחזור חזרה, אם הן בכלל שורדות, זה דבר שהוא אבסורד.

רויטל סויד: לכן אני מודה לך, זהבה, על הצעת החוק הזאת, שכולנו נרתמנו אליה, נרתמים אליה, וכמובן גם נמשיך לקדם אותה.

רויטל סויד: זה צעד אחד מני רבים שאנחנו חייבים לנשים במדינת ישראל, ובמיוחד לנשים המוכות במדינת ישראל.

רויטל סויד: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת רויטל סוֵיד.

רויטל סויד: סוִיד.

נאוה בוקר: סוִיד.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חברת הכנסת זהבה גלאון, על זה שאת מתמידה בעשייה שלך לדאוג לכל הנשים שנמצאות במקלטים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת הצעת חוק שאין מה להתווכח עליה או להתנגד לה.

עאידה תומא סלימאן: פשוט נשאלת השאלה למה לא שמנו לב לפני זה.

עליזה לביא: שמנו לב – – –

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: יבורכו כל העושים במלאכה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלא ידעתי, עליזה.

עליזה לביא: – – –

עאידה תומא סלימאן: המטרה שלי הייתה חיובית, ולא כדי להמעיט מכל העשייה שנעשית בתחום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שאמרתי את זה – ויסלחו לי כל הנשים, שאני גם כן נאבקת יום-יום כדי להיטיב את המצב שלהן ולעזור לנשים המוכות ולנשים המוטרדות ולנשים שמתעללים בהן – אני אצטרך להקדיש את הזמן שנשאר כדי לענות על המחזה שהיה פה לפני כמה רגעים.

עאידה תומא סלימאן: אם יש משהו שמאוס בעיני והפך למין טרדיציה, כנראה, בקדנציה הזאת, זה לזכור את הקושי של הנשים ואת העוולות של הנשים רק כדי להשתמש בזה ולהסית על רקע לאומי נגד חברים, חברי כנסת, במיוחד חברי כנסת של הרשימה המשותפת.

עאידה תומא סלימאן: פתאום כל הנושא הזה של מורות בנגב, נזכרים בו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אם לא ידעתם עד היום, יש 11,000 מורים ומורות ערבים במדינת ישראל שאין להם מקום עבודה, ויש אלפים של מורות שיוצאות כל יום בבוקר מהצפון, נוסעות עד הדרום, יוצאות בשעה 4:30 בבוקר, נוסעות עד הנגב כדי ללמד, כדי להתפרנס בכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר העלינו את הבעיה הזאת כמה פעמים מול מדינת ישראל, מול ממשלת ישראל, מול שר החינוך.

עאידה תומא סלימאן: הוא זה שממנה, לא אנחנו, חברי הכנסת של הרשימה המשותפת; הוא זה שקובע שבתי-הספר שלנו יהיו עם תת-תקנים של מורים ושמצב הכיתות שלנו יהיה כזה; הוא זה שקובע שלא מגיעות לילדים שלנו שעות לימוד כמו שמגיעות לילדים היהודים.

עאידה תומא סלימאן: אם זה היה נעשה לבד, אז כל המורות שלנו שצריכות לנוד עד הנגב כדי למצוא מקום עבודה היו יכולות לקבל את המשרות שלהן איפה שהיו רוצות, ולא היו צריכות לנסוע.

עאידה תומא סלימאן: לבוא עכשיו ולהשתמש בזה כדי להגיד שחברי הכנסת מהרשימה המשותפת כאילו משתתפים באיומים, אני חושבת שזה לא ברמה שאמורה להיות לכל חבר כנסת.

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: היא לא פנתה לאף אחד מאתנו.

עאידה תומא סלימאן: היא פנתה לשר החינוך שייתן לה מענה וייתן לכל הנשים, ואנחנו נמחא לו כפיים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת שרן השכל – מוותרת.

קסניה סבטלובה: נמחא לו כפיים מלא מלא.

עאידה תומא סלימאן: מלא מלא.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אדוני השר, החוק הזה בהחלט ראוי ואני תומך בו.

מיקי לוי: אני עליתי לכאן לדוכן כדי לדבר על משהו אחר לחלוטין, ואני מבקש לשתף אתכם בחוויה שעברתי ביום חמישי האחרון.

מיקי לוי: בימי ראשון וחמישי, שבהם הכנסת לא עובדת, בדרך כלל, אני מסייר ברחבי הארץ ומקיים פגישות רבות עם הציבור הישראלי.

מיקי לוי: ביום חמישי האחרון ביקרתי בתחרות הרובוטיקה הישראלית, תחרות שבה לוקחים חלק עשרות רבות של בתי-ספר מרחבי הארץ, שהצטרפו לפרויקט עמותת First Israel, שהוקמה על-ידי יזם וממציא אמריקני, דין קיימן, במטרה לעזור לאנשים צעירים לגלות את ההתרגשות והתגמול של עולם הטכנולוגיה, היזמות והרובוטיקה.

מיקי לוי: המנצחים בתחרות נוסעים לתחרות מעבר לים ומייצגים את מדינת ישראל בכבוד, והאמת היא שנחשפתי לתחרות זו לראשונה, למרות שהפרויקט קיים כבר שנים רבות ומתרחב משנה לשנה, כמעט ללא תמיכה של מדינת ישראל, אלא של עשרות רבות של אנשים טובים.

מיקי לוי: הרובוטים המתחרים נבנו על-ידי תלמידי בתי-ספר מכל המגזרים – מבתי-ספר יהודיים וערביים, מיהודה ושומרון, מכל רחבי הקשת, במשך שבועות וחודשים, כאשר מרבית העבודה היא לאחר שעות הלימודים – ככה שפרויקט זה ממלא זמן רב מסדר-יומם של הצעירים וחושף אותם לתחום שיסייע להם בעתיד לקדם את החברה והכלכלה הישראלית.

מיקי לוי: הפרויקט המבורך הזה מוציא את המיטב מהתלמידים, כאשר כל הקהילה היום דוחפת את התחום הזה, ושוב – זה לא רק בבית-הספר, זה הרבה מעבר; והתלמידים האלה עושים זאת בחדווה אדירה.

מיקי לוי: בתי-הספר שתלמידיהם מנצחים בתחרות בישראל מייצגים אותנו בתחרות בארצות-הברית.

מיקי לוי: תלמידים מירוחם זכו במקומות ראשונים בארצות-הברית, והם מגיעים הרבה פעמים לכנסת כדי להציג את התחרויות שלהם.

מיקי לוי: צר לי כי בימים אלה, כאשר שוב מאות מיליונים של שקלים מועברים ליישום הסכמים קואליציוניים שונים, אין בנמצא תקצוב לסייע להרחבת פרויקט זה, להכנסת עוד אלפי ילדים שייקחו בו חלק פעיל ולפתוח להם אפיקים נוספים שבוודאי יסייעו להם בעתיד.

מיקי לוי: אני פונה מכאן לשר החינוך, חבר הכנסת נפתלי בנט, ומסרתי את ההזמנה לחברת הכנסת שולי מועלם ולשר המדע והטכנולוגיה ידידי אופיר אקוניס: תסייעו לפרויקט מבורך זה להתרחב, תתמכו בו.

מיקי לוי: העתיד הנו בתחום הבינה המלאכותית והרובוטיקה.

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

מיקי לוי: למדינת ישראל יש את המוחות היצירתיים והיכולת הטכנולוגית המתפתחת בתחום.

מיקי לוי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: לעלות עכשיו?

נאוה בוקר: זהו, לסיכום – מסכמת.

נאוה בוקר: תודה רבה, שלוש דקות לרשותך.

עליזה לביא: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני שמחה מאוד על הצעת החוק החשובה הזאת, יחד עם חברת הכנסת גלאון ודב חנין.

עליזה לביא: תראו, חברה נמדדת גם ביחס לאלו שצריך לסייע להם.

עליזה לביא: אני לא אשכח לעולם את הביקור שלי במקלט, שבו גיליתי להפתעתי הרבה שנשים במדינת ישראל נאלצות להיפרד מהילדים שלהם שהם מעל גיל 11.

עליזה לביא: גיליתי שילדים מעל גיל 11, בנים, לא יכולים להיכנס למעונות, ואז אותה אישה, שגם כך נאלצת לעזוב את מקום העבודה, החיים והקהילה, כי הסביבה היא סביבה כל כך אלימה – בהרבה מהפעמים חלקן חוזרות כי הן לא רוצות להיפרד מהילדים.

עליזה לביא: אז קצת הקלנו, שינינו ועשינו, אבל זה לא מספיק, משום שעדיין ברוב המקלטים היום בנים מעל גיל 11 לא יכולים להיכנס, מסיבות מובנות.

עליזה לביא: אבל תחשבו על הרגע הזה שאישה שהפכה להיות קורבן לסביבה אלימה, חוטפת מכות מבן-הזוג שלה, ואנחנו כאן מבקשות בחוק לבוא ולראות איך אנחנו נותנים הבטחת הכנסה, ובחוק החשוב הזה, שוויצו פעם אחר פעם מנסים להעביר כאן, אנחנו מבקשות את התמיכה, למרות הקשיים.

עליזה לביא: אני רוצה לחזור על התודות לחבר הכנסת ביטן, כי יש לך לב ענק, ואתה מבין עד כמה החוק הזה הוא מאוד מאוד מאוד חשוב.

עליזה לביא: לא מדובר פה במהפכה גדולה ובכסף רב, אלא לבוא ולתת הבטחת הכנסה לאותה אישה שעוברת לגור במקלט, כי בסביבה הטבעית שלה, המקום שלכאורה היה אמור להיות הכי הכי מוגן שלה – ואנחנו נמצאים כאן ערב יום האישה הבין-לאומי; יום האישה הבין-לאומי – בטח קדימה, ובטח להגיע לעוד מקומות, אבל לעולם לעולם לא לשכוח להתבונן מי לא נמצאת אתנו ומי לא נמצא אתנו, וגם אחורה – מי נשארה מאחור.

עליזה לביא: וברגע הקשה הזה, כשאישה מגיעה למקלט, החובה שלנו היא לבוא ולראות – גם בחוק שהעברתי, שביום שהיא עוזבת היא מקבלת את הקצבה שהיא הייתה אמורה לקבל, ולא עוד זמן רב לאחר מכן – כדי לתת לה את הכלים ואת היכולת לחזור לקהילה משוקמת, ולא לסביבה האלימה שממנה היא מנסה להימלט ובטח להשתקם.

עליזה לביא: אז במקום הזה, ברגע הזה, צריך לבוא ולראות איך אנחנו נותנים את הסכום הלא-רב הזה, את הגמלה הזאת, גם למי שלפני זה לא קיבלה, אלא באמת – באותו זמן שהיא נמצאת במקלט.

עליזה לביא: וביום הזה, אני רוצה להזכיר לכם שהיום הטכנולוגיה מאפשרת לנו לבוא ולראות איך לא הנשים הן שיעזבו.

עליזה לביא: יש צמידים אלקטרוניים, ויש לי חוק שאני מבקשת – ואני יודעת שהשר לביטחון פנים מנסה לסייע, אבל יותר מדי זמן אנחנו לא מצליחים להעביר את החוק הזה.

עליזה לביא: יש טכנולוגיה שתאפשר לראות, במקרים ששופט פוסק שאסור לבעל להתקרב – לראות ולהתריע, ולא תמיד רק לקחת את האישה למקלט.

עליזה לביא: אבל אם כרגע אין מענה במדינת ישראל למעט מקלטים, אנחנו צריכים לבוא ולראות, גם בזמן הזה, איך אנחנו כמדינה, כחברה מתוקנת, ראויה ומוסרית, מסייעים לנשים.

עליזה לביא: אני מבקשת מכם לתמוך בהצעת החוק.

נאוה בוקר: תודה רבה.

עליזה לביא: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עליזה לביא: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: תם הדיון.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור להצבעה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49) (זכאות לגמלה למי ששוהה במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49) (זכאות לגמלה למי ששוהה במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

נאוה בוקר: 29 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת חוק הבטחת הכנסה עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/691); נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: נעבור להצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (הוספת הגבלות על סרבני גט במאסר), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

נאוה בוקר: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

אלעזר שטרן: אני מבקש להתנגד.

שולי מועלם-רפאלי: חכה, עוד לא דיברתי.

נאוה בוקר: היא עוד לא דיברה והם כבר מתנגדים.

עליזה לביא: פספסתי את החוק שלי.

רויטל סויד: היא אומרת שהיא פספסה את ההצבעה של החוק שלה.

נאוה בוקר: לא שמענו אותך.

נאוה בוקר: אז נא לרשום לפרוטוקול שחברת הכנסת עליזה לביא הצביעה בעד.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: רשימת הדוברים סגורה.

רויטל סויד: שנייה, לא נרשמנו.

נאוה בוקר: 30 דוברים.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, מתוכם 29 לא פה.

נאוה בוקר: לא, לא, יש.

עליזה לביא: איפה נרשמים?

שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה להתחיל?

נאוה בוקר: כן, בהחלט, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: יופי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת: "תם השרב הגדול / השמש רד לים הכחול / ורוח חרישית מרגיעה / פנים וצוואר, נחיריים ודם – – – היא לא יודעת כמה תוכל למשוך / היא לא יודעת כמה תוכל לנשוך / וכבר חשבה לברוח מכאן / זה לא עניין, רק שאין לה לאן.

שולי מועלם-רפאלי: // והיא נרדמת בהקיץ, עם הגב לים, עם הראש לשם, / ולא אכפת שכבר יבוא / כך עליה יעבור עם הגב לים, / עם הראש לשם".

שולי מועלם-רפאלי: המילים שכתב מאיר אריאל ממחישות בעיני את התחושות הקשות של מסורבות גט, ולמענן אנחנו כאן היום ובכל יום.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בואו נתחיל מהתחלה, בשלב שבו הזוג התחתן והיה בעננים.

שולי מועלם-רפאלי: הם הרגישו על פסגת העולם, לא זיהו סימנים שעלולים להביא למשבר, ויכול מאוד להיות – זה נורא מפריע לי.

שולי מועלם-רפאלי: סליחה, אולי תבקשי שקט, אני לא יכולה ככה.

נאוה בוקר: חברים, חברים, נא להיות בשקט, בבקשה.

נאוה בוקר: תמשיכי.

נאוה בוקר: אני הודעתי שהרשימה סגורה, אני מצטערת.

נאוה בוקר: אבל הודענו שהרשימה סגורה.

עליזה לביא: שולי, אולי – – – את התמונות – – –

שולי מועלם-רפאלי: לא, כי אני שואלת את עצמי מה הולך, אני שואלת את עצמי מה הולך.

נאוה בוקר: חברים, אני מבקשת – – –

עליזה לביא: לא, עכשיו היא תשיר – – –

נאוה בוקר: טוב, זה לא דו-שיח כרגע.

נאוה בוקר: תנו לחברת הכנסת בבקשה להמשיך בדבריה.

שולי מועלם-רפאלי: הם לא חלמו בחיים על תסריט אחר מלבד הורים מאושרים, ילדים שמחים ובריאים, עם כלב, גינה וכמובן משכנתה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להביא לכאן שני סיפורים שמתארים את החלום ושברו: כשהכרנו – מספרת הלן – לא זיהיתי אף רמז של אלימות.

שולי מועלם-רפאלי: הכרנו כשהייתי בת 26, חיינו ביחד שנתיים לפני שהתחתנו, ומייד אחר כך התחילה אלימות מאוד קשה, שנמשכה כעשר שנים, עד שהוא הורחק מהבית.

שולי מועלם-רפאלי: הלן מצאה את עצמה שקועה בהליכים משפטיים, שנמשכו עוד עשר שנים.

שולי מועלם-רפאלי: שטרן, שטרן, יש לך אחר כך אפשרות להתנגד על הבמה.

שולי מועלם-רפאלי: למה אתה צועק משם?

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני מבקשת לא להפריע.

אלעזר שטרן: מי צועק?

שולי מועלם-רפאלי: אני שומעת אותך עד לפה.

רויטל סויד: אנחנו מנסים לשכנע.

שולי מועלם-רפאלי: הלן מצאה את עצמה שקועה בהליכים משפטיים – – –

אלעזר שטרן: – – –

נאוה בוקר: הן מנסות לעזור לך, אבל זה רק מפריע.

נאוה בוקר: חברי הכנסת, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: הלן מצאה את עצמה שקועה בהליכים משפטיים, שנמשכו עוד עשר שנים.

שולי מועלם-רפאלי: המדינה תבעה את בעלה בפלילים, ולאחר ארבע שנים של סחבת משפטית הוא הורשע בהתעללות בנסיבות מחמירות, בחסרי ישע ובנזק בזדון.

שולי מועלם-רפאלי: כשעזב את הבית הוא שבר עם פטיש את הכול – את הרצפה, את הקירות.

שולי מועלם-רפאלי: ועל העבירות האלה נגזרו עליו שישה חודשי עבודות שירות.

שולי מועלם-רפאלי: ועוד סיפור, על אישה שעברה, כמו שהיא מתארת, עשר שנות נישואים עם בעל מתעלל ועשר שנות בתי-משפט.

שולי מועלם-רפאלי: אני מצטטת אותה: התחלתי בת 30 והיום אני בת 50, אז איזה תקווה יכולה להיות לי?

שולי מועלם-רפאלי: יש לי תקווה שהילדים שלי ילמדו ממה שעברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני דואגת לדבר בכל פורום שאני יכולה – –

אלעזר שטרן: איך את עוזרת לה?

אלעזר שטרן: איך את עוזרת לה?

שולי מועלם-רפאלי: – – אם יש זוגות צעירים שמתחתנים, אני דואגת ליידע אותם במה שאני עברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסבירה ומדברת, שחלילה לא יעשו את השגיאות שאני עשיתי.

שולי מועלם-רפאלי: לצערי ישנם כל כך הרבה סיפורים כאלה, סיפורים ששוברים את הלב.

שולי מועלם-רפאלי: על הבית שחרב ועל אישה שנשארה כלואה בלי שום יכולת להשאיר את חייה הלאה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שלי מבקשת להחמיר את ההגבלות על סרבני גט שבית-הדין שולח לכלא ולמנוע מהם להשתתף בכל מסגרת לימודית שמתקיימת בבית-הכלא, לקבל אוכל בכשרות מהדרין – כי הם נורא שומרי מצוות, רק מסרבים גט – ולשהות באגף של שומרי מצוות.

שולי מועלם-רפאלי: ובמקרים שבהם סרבן הגט שוהה בבידוד – למנוע ממנו גם אפשרות של החזקת חומרי קריאה וכתיבה ולאסור עליו שימוש באמצעי תקשורת מכל סוג שהוא.

שולי מועלם-רפאלי: זה המקום להגיד שהרב הראשי, הרב דוד לאו, חושב שאפילו צריך להרחיב את ההגבלה ושההצעות יחולו על סרבני גט גם באגף הרגיל שבו הם נמצאים.

שולי מועלם-רפאלי: במציאות שבה סרבן הגט כולא את אשתו בכלא הנורא ביותר שקיים, אין סיבה שהוא ייהנה מכל הפריבילגיות הללו.

שולי מועלם-רפאלי: לפני שסרבן הגט מתיימר ללמוד תורה, שישחרר קודם כול את אשתו.

שולי מועלם-רפאלי: דרך ארץ קדמה לתורה.

שולי מועלם-רפאלי: ולכן, הצעת החוק, שנעשתה יחד עם תנועת "אמונה", בתמיכה מלאה של בתי-הדין הרבניים, ומובלת בשיתוף פעולה עם הרבנים הראשיים, הרב לאו והרב יוסף – שכן הצעת חוק זו תיתן כלים נוספים לדיינים ולמערכת המשפט לעשות צדק.

שולי מועלם-רפאלי: אנו חייבים לעשות כל שביכולתנו על מנת למגר את התופעה הקשה והארורה הזאת של סרבנות גט.

שולי מועלם-רפאלי: ביום חמישי הקרוב יחול צום תענית אסתר, שהוא גם יום העגונות.

שולי מועלם-רפאלי: כשאני מסתכלת על המספר שציינתי השנה אני מבינה את משמעות השנים שאבדו לי, שהיו התקופה היפה ביותר בחיי, שנים שבהן נעצרה כל אפשרות מבחינתי להתקדם או לפתוח פרק חדש בחיים – אלה דבריה של שרה, שהיא עגונה 27 שנה.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה מאוד שבתוך הנאום שלי אני גם מביאה את הדברים החשובים שנאמרו בשבוע שעבר בבית-המשפט העליון: פסק-דין המכיר בעוולת סרבנות הגט כהפרת זכויות אדם וכפגיעה בכבודה וחירותה של כל אישה.

שולי מועלם-רפאלי: פסק-הדין, שדחה את עתירת סרבני הגט המעגנים את נשותיהם להכרה בזכויותיהם, מחזק את היכולת של בתי-הדין לאכוף את פסקי-הדין כנגד סרבני הגט.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מכולכם לתמוך בהצעת החוק, ובאמצעותה ובאמצעות האכיפה היעילה יוכלו להיות פתרונות הלכתיים רחבים יותר, שייעשו על-ידי כל המוסמכים לכך, ונשים תצאנה מחשכה לאור גדול ונזכה גם בדרך הזאת לתיקון עולם; לתיקון עולם ומלכות שדי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חבר הכנסת יהודה גליק.

קריאה: יהודה, יהודה – – –

יהודה גליק: סליחה, כשעלה פה אמסלם, התפרע והתנהג כמו בריון, לא אמרת לו לרדת.

יהודה גליק: אז אני רוצה לדבר על נושא חשוב, אסור לדבר?

יהודה גליק: עם כל הכבוד, מה קרה?

אורן אסף חזן: למה אתה עושה – – –

נאוה בוקר: לא לצעוק, בבקשה, במליאה.

יהודה גליק: תודה רבה.

יהודה גליק: אתה דיברת שלוש פעמים היום, אז עם כל הכבוד – – –

נאוה בוקר: אני מבקשת לא לצעוק במליאה.

אורן אסף חזן: – – –

יהודה גליק: סליחה.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חברים, חבר הכנסת חזן – – –

אורן אסף חזן: תעלה ותדבר.

אורן אסף חזן: דוד – – –

נאוה בוקר: בבקשה שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת גליק, נא להתחיל.

אורן אסף חזן: – – – לא התחפשת לחבר כנסת.

אורן אסף חזן: אתה חבר כנסת.

יהודה גליק: תודה.

אורן אסף חזן: אתה רוצה לדבר, תעלה תדבר.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש, גברתי המזכירה.

יהודה גליק: חברים, חברי חברי הכנסת, חברות הכנסת, מתוקים ומתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה – –

קריאות: – – –

דוד ביטן: למה – – –

יהודה גליק: – – ראשית, אני מבקש לברך את חברתי חברת הכנסת שולי מועלם על הצעת חוק שאין נכונה ממנה.

יהודה גליק: סרבני גט בשם התורה הם נבלים בשם התורה, אכזריים בשם התורה, רשעים בשם התורה.

יהודה גליק: אני שמח שאני יכול לעמוד פה וגם לברך את בית-המשפט העליון, שבשבוע שעבר מצא לנכון לגבות את בית-הדין על הענישה כלפי סרבן הגט.

דוד ביטן: – – –

יהודה גליק: כמובן, זה מעלה תמיהה מאוד גדולה על נשיאת בית-המשפט העליון, שלא הבינה את זכות האישה ולא הבינה את המצוקה של אותן נשים שמסורבות גט.

יהודה גליק: אבל, מכיוון שאני מתנגד לכל סוג של אפליה, חברת הכנסת מועלם, אני מבקש רק להסב את תשומת לבכם שבחודש שעבר הנהלת בתי-הדין פרסמה נתונים על גירושים.

יהודה גליק: מסתבר שיש בישראל יותר סרבניות מסרבנים וסרבניות לא נענשות.

יהודה גליק: לא הוטל עונש מאסר אחד על שום אישה, לעומת 69 עונשי מאסר על גברים.

יהודה גליק: תקופת המאסר הקצרה ביותר שישב סרבן גט היה יום אחד, אבל בפועל בבית-הכלא בגין סרבנות גט יושבים כ-14 שנה.

יהודה גליק: אני מציע להחמיר את הענישה גם על גברים וגם על סרבניות.

יהודה גליק: והנקודה הנוספת, שהיא יותר חשובה לי מכול – חברים, בכל תחום אני מאמין שרפואה מונעת היא טובה פי כמה וכמה מאשר תרופה שבסוף.

שולי מועלם-רפאלי: היא חוסכת הרבה כאבי לב.

יהודה גליק: הצעתי הצעת חוק שפועלת היום בארצות-הברית ב-16 מדינות, שמעודדת הכנה לזוגיות.

יהודה גליק: אנשים משקיעים אלפי דולרים כדי להתכונן לליל החתונה, אבל ללמוד זוגיות – לא משקיעים יום.

יהודה גליק: הגשתי הצעת חוק, לתמרץ את האנשים לזוגיות.

יהודה גליק: אז הממשלה וועדת השרים פסלה את זה, כי כנראה אני לא במפלגה הנכונה.

יהודה גליק: אני כבר לא מדבר על כאלה ממפלגת מרצ שאמרו שהם מתנגדים כי אמרו שזו כפייה דתית.

יהודה גליק: אני לא מבין מה יש פה כפייה דתית.

יהודה גליק: כל המחקרים מוכיחים שכאשר יש הכנה לזוגיות, אחוז הגירושים יורד ב-40%.

יהודה גליק: 40%.

זהבה גלאון: – – –

יהודה גליק: סליחה, אל תפריעי לי, בבקשה.

יהודה גליק: תודה.

יהודה גליק: הנקודה הנוספת, חברים וחברות – הגירושים משאירים פצועים בשטח.

יהודה גליק: גברים ונשים מסכנים ואומללים.

שולי מועלם-רפאלי: וילדים.

יהודה גליק: וילדים.

נאוה בוקר: נא לסיים.

יהודה גליק: אני אסיים ברגע זה.

יהודה גליק: למה שאנחנו לא נקדים רפואה למכה?

יהודה גליק: אני קורא לוועדת השרים לאשר את הצעת החוק ולתמרץ את המכינים לזוגיות.

יהודה גליק: תודה.

זהבה גלאון: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה, שלוש דקות.

עליזה לביא: חברותי וחברי חברי הכנסת, ביום רביעי הקרוב בשעה 09:30 נקיים פה את יום העגונה בכנסת ישראל.

עליזה לביא: כולם וכולן מוזמנים.

עליזה לביא: יותר מסורבות גט, יותר עגונות ויותר ילדים ממזרים במדינת ישראל, בחסות החוק.

עליזה לביא: אבל חברתי חברת הכנסת מועלם, השרב לא תם; הוא רחוק, אבל רחוק מלהסתיים.

עליזה לביא: מילות השיר, שני ציירים על החוף רואים את הסוף – ממש לא רואים את הסוף.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עליזה לביא: הדרך שלנו עוד מאוד מאוד מאוד מאוד ארוכה.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עליזה לביא: וחברי חבר הכנסת יהודה גליק, איך אתה יכול להשוות את זה?

עליזה לביא: במדינת ישראל בתי-הדין מתירים לגבר לשאת אישה שנייה, ואתה יודע את זה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על מציאות שבה אישה אחת, אחת, אחרי חמש שנים שהבעל שלה שוכב כצמח – –

קריאה: – – –

עליזה לביא: – – דיין אמיץ בבית-הדין בצפת נותן לה גט, והיום, שנתיים וחצי שנים אחרי זה, אנחנו עומדות לבד מול שוקת שבורה כשהרב הראשי, נשיא בית-הדין, רוצה לבוא ולבטל את הגט שלה.

עליזה לביא: מעולם לא היה דבר כזה במדינת ישראל, וכל זה בחסות החוק.

עליזה לביא: הבית הזה צריך לבוא ולראות איך הוא מפרק ואיך הוא מסייע ואיך הוא עוזר, ורק לפני שבוע אני עומדת פה ומבקשת שתעזרו לי לעשות פה את ברית הזוגיות, כדי לתת מענה למי שלא יכול ולמי שלא רוצה.

עליזה לביא: אבל כל עוד במדינת ישראל הדין הוא דין דתי, אנחנו צריכים לבוא ולראות איך עושים את זה יותר טוב, איך עושים את זה יותר נכון.

עליזה לביא: אז החוק הזה הוא בדל של סיוע, ואי-אפשר לבוא ולהגיד שאנחנו בעזרתו נחולל מהפכה.

עליזה לביא: אבל המציאות הקשה שלנו, המורכבת, היא שבמדינת ישראל, מאז קמה המדינה ועד היום, מעולם לא היו בעם ישראל כל כך הרבה מסורבות גט ועגונות.

עליזה לביא: האומץ ההלכתי שהיה בדורות ובמרוקו ובטריפולי ובאירופה לרבנים ולמנהיגים רוחניים, לבוא ולפתור את המצוקה ולתת מענה ולא להתחבא מאחורי פחד של משרות ופוליטיקה – כי זה לא עניין הלכתי, יש תשובה ויש תשובות הלכתיות לאורך הדורות; חסר אומץ הלכתי במדינת ישראל.

עליזה לביא: אז החוק הזה בא ונותן עוד משהו קטן.

עליזה לביא: זה לא מסיים את השרב והעבודה היא רבה רבה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: – – – אל תהפכי את הנאום שלי למה שהוא לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני אמרתי שהנשים חיות בשרב.

שולי מועלם-רפאלי: איך את לא מתביישת?

עליזה לביא: אז לא הבנתי את הציטוט.

עליזה לביא: סליחה.

שולי מועלם-רפאלי: תתביישי לך.

עליזה לביא: מה את רוצה?

עליזה לביא: לא אמרתי שאת אמרת.

שולי מועלם-רפאלי: את אומרת – – –

עליזה לביא: אמרתי, ואמרתי שזה בדל של סיוע.

שולי מועלם-רפאלי: – – – שקריים.

עליזה לביא: שולי, אני לא אמרתי עלייך.

עליזה לביא: אני אמרתי שהשיר שציטטת, מבחינתי, הוא לא ראוי.

שולי מועלם-רפאלי: את לא שמעת מה שציטטתי.

שולי מועלם-רפאלי: תחזרי בך.

עליזה לביא: טוב, לא שמעתי.

עליזה לביא: לא דיברתי עלייך.

עליזה לביא: מה את רוצה?

שולי מועלם-רפאלי: ועוד איך דיברת.

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: זמנך עבר, חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: לא דיברתי עלייך.

עליזה לביא: אמרתי שהשרב לא תם ואנחנו לא רואים את הסוף.

עליזה לביא: אבל החוק שלך – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עליזה לביא: – – שהוא מביא עוד אלומה של אור על המציאות החשוכה במדינת ישראל – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

עליזה לביא: – – ואני מברכת אותך על החוק הזה, ואם הובנתי שלא – התכוונתי לומר שהשרב לא תם והדרך עוד ארוכה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: השרב זה החיים של מסורבות הגט.

עליזה לביא: אה, אז אם – – –

שולי מועלם-רפאלי: תקשיבי לנאום לפני שאת עונה לו.

עליזה לביא: אז, אוקיי.

עליזה לביא: אם השרב הזה יעזור ולו לאישה אחת, דיינו.

עליזה לביא: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

אורן אסף חזן: יש לו שתי נשים – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורן אסף חזן: כמה אני?

נאוה בוקר: אחרון, 30.

נאוה בוקר: 15.

אורן אסף חזן: איך הוא בא.

אורן אסף חזן: איך הוא התחיל לחקות אותי בבגדים.

אורן אסף חזן: תראה.

אלעזר שטרן: אני מבקש עוד לא להפעיל את השעון.

אורן אסף חזן: חבר כנסת שטרן התחיל – – – בגדים – – –

נאוה בוקר: 16 דוברים.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: כשאלוף במילואים הולך ומתלבש כמוני, זה מחמיא.

אלעזר שטרן: אני מבקש, אני לא יכול לדבר ככה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן, תן לו לסיים את דבריו, בבקשה.

אלעזר שטרן: להתחיל.

אלעזר שטרן: עמיתי חברי הכנסת.

אלעזר שטרן: אני הייתי בין החותמים על הצעת החוק הזאת, שעכשיו שולי אומרת עליה: החוק שלי.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

אלעזר שטרן: בכנסת הקודמת.

אלעזר שטרן: אבל צריך לומר משהו: לא הגשנו את זה לבד.

אלעזר שטרן: היה חוק מרוץ הסמכויות, והיה חוק שהגשתי יחד עם איתן כבל ועוד חברי כנסת, שדרש מבית-הדין להפקיע את כסף הקידושין שבו קידש הבעל את אשתו.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: בגלל שאנחנו פה נותנים סוג של מסך ערפל למערכת שמתעללת בנשים.

אלעזר שטרן: אנחנו נותנים פה סוג של – כאילו הולכים לקראת הנשים.

אלעזר שטרן: אבל, שולי, את יודעת כמוני: יש במקרה הטוב מאות נשים מסורבות גט, במקרה היותר-גרוע – אלפים.

אלעזר שטרן: המכתב שאת הקראת כאן עכשיו, ובצדק הקראת אותו, הוא על ארבע נשים.

אלעזר שטרן: בעל המכה את אשתו והיא לא מצליחה לקבל גט – האם לבית-הדין לא היו כלים עד שהוא הכריז עליו מסורב גט?

אלעזר שטרן: אנחנו עמדנו כאן לפני שבועיים ושלושה בעניין בית-דין בירושלים, שעכשיו אני כאילו נותן לו קרדיט שהוא ייקח את ה"גלאט כשר" שלו בגלל אישה שבעלה מכה אותה, וכמעט אומרים לה: את אשמה, לא תקבלי גט, בגלל שלא הסכמת לתת לו את מה שהוא רצה.

אלעזר שטרן: אז עכשיו למי אנחנו נותנים קרדיט?

אלעזר שטרן: למי אנחנו נותנים?

רחל עזריה: אבל מה הקשר?

אלעזר שטרן: רחל, רחל, רחל, אתם בקואליציה.

אלעזר שטרן: יש לכם כוח – תטפלו במאות עגונות; לא בארבע נשים במקרה הטוב, שגם זה לא יהיה טיפול.

אלעזר שטרן: מה תיקחו לו? את ה"גלאט כשר"?

אלעזר שטרן: ארבע נשים?

אלעזר שטרן: בשביל זה אתם בקואליציה הזאת?

אלעזר שטרן: בשביל לסתום את הפה?

רחל עזריה: – – –

אלעזר שטרן: בשביל לא לטפל בנשים?

רחל עזריה: – – –

אלעזר שטרן: רחל עזריה, כיוון שאת צועקת, תגידי לנשים מסורבות הגט מה עשית להן באמת.

אורן אסף חזן: גם אתה צועק.

אורן אסף חזן: יש לך מיקרופון.

אורן אסף חזן: מה אתה צועק?

אלעזר שטרן: ועשית להן אפס.

אלעזר שטרן: את לוקחת את ה"גלאט כשר" מסרבני גט, אחרי ששנים התעללו בנשים שלהם גם בבתי-הדין הרבניים?

אלעזר שטרן: על זה תהיה תקומתנו?

אלעזר שטרן: מה קורה עם האלפים שנשארו מסורבי גט, וזה אחרי שהם שנים בבתי-דין רבניים, מנסים להוכיח את צדקתם.

נאוה בוקר: נא לסיים.

אלעזר שטרן: ורק בגלל שהן נשים, מתעללים בהן – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אלעזר שטרן: – – ואתן יודעות את זה.

אלעזר שטרן: אז עכשיו מה אתם רוצים?

אלעזר שטרן: שאנחנו נמחא כפיים ונגיד: אולי לשולי, אולי לרחל, אולי לבתי-הדין, שמחר בבוקר – –

רחל עזריה: לא – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת שטרן, תודה רבה לך.

אלעזר שטרן: – – יהיה בבית-המשפט העליון, על אותם בתי-דין, על אותו ראש אבות בתי-דין, שמנסה לסכל פסק-דין של עגונה אחרי שבע שנים – –

נאוה בוקר: אדוני, אני מבקשת לסיים.

נאוה בוקר: תודה.

אלעזר שטרן: – – זאת מערכת שצריך לתת לה גיבוי?

אלעזר שטרן: בושה.

אלעזר שטרן: תודה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – מוותרת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

קריאה: אוה.

אורן אסף חזן: היום יש לנו אופוזיציה לוחמנית סוף-סוף.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורן אסף חזן: היום יש לנו אופוזיציה לוחמנית בכל נושא – – –

קריאה: – – – העליון – – – העליון.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש – –

נאוה בוקר: חברים, אתם רוצים לסיים את הערב הזה, בבקשה?

רויטל סויד: – – אדוני השר, חברי חברי הכנסת.

אורן אסף חזן: – – –

רויטל סויד: אנחנו דנים היום באחת המצוקות הגדולות ביותר שיכולות להיות לאישה בעולם, ולצערי זה במדינת ישראל, או לפחות לנשים יהודיות.

רויטל סויד: אנחנו מדברים על נשים שהן בעצם חיות מתות – נשים צעירות, שחלקן לא תדענה משפחה, לא תזכינה לגדל ילדים, לא תזכינה להרות, לא תזכינה לנכדים, לא תזכינה לנחת, אך ורק בגלל שאי-שם בעולם יש איזה גבר שפעם הן חשבו שהוא יהיה בן-הזוג שלהן, שהחליט שהוא כובל אותן.

רויטל סויד: מכניס אותן למאסר ולא מאפשר להן לחיות.

רויטל סויד: הנשים האלה הן נשים עגונות, והנשים האלה הן נשים שבחסות ההלכה חיות חיי גיהינום, ואנחנו מצווים בכל דרך אפשרית, לסייע להתיר ולו עגונה אחת.

רויטל סויד: אז נכון, החוק הזה לא יפתור את הבעיה; ונכון, החוק הזה אפילו רחוק מלפתור את הבעיה; ונכון, החוק הזה מתייחס לסנקציות שניתן להטיל על גברים שכבר נמצאים במאסר.

רויטל סויד: אז מה אם הוא מתייחס רק לארבע נשים פוטנציאליות?

רויטל סויד: תחשוב שנייה על החיים של כל אחת מהן.

רויטל סויד: עולם ומלואו.

רויטל סויד: חיים שלמים של נשים.

אלעזר שטרן: תקשיבי שנייה.

רויטל סויד: ואני רוצה לומר לכם משהו, כל אלה שהם בעד העגונות אבל הם נגד החוק: קורה פה משהו, בשנים האחרונות.

רויטל סויד: הדיינים בבית-הדין מתחילים להטיל סנקציות שלא שמענו על אודותיהן.

רויטל סויד: הם לוקחים איזה אחד, דוקטור עודד גז, ומנדים אותו מהקהילה שלו: הוא לא עובר לפני התיבה, לא מזמינים אותו לבתים, הוא לא בא בקהילה שלו.

רויטל סויד: האיש הזה גם מעז לעתור, עם עוד סרבני גט, לבית-המשפט העליון.

רויטל סויד: אז אנחנו לא נחזק את הדיינים האלה?

רויטל סויד: אנחנו פה לא נראה להם שגם אם מעט, אנחנו עוזרים להם בחקיקה?

רויטל סויד: אנחנו נהיה אלה שנבוא ונגיד: לא עושים מספיק?

נאוה בוקר: תודה רבה.

רויטל סויד: נכון, לא עושים מספיק, ואני מקווה שנעשה עוד הרבה יותר, ושזה צעד אחד; אבל לו רק בשביל לומר לכל אותם סרבנים שחושבים שהם יכולים לשלוט בחיי נשים, ולדיינים, שרק עכשיו – –

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

רויטל סויד: – – התחילו לשנות את הגישה שלהם: תמשיכו.

רויטל סויד: תטילו את הסנקציות, ואנחנו נעשה הכול שלא תהיה אף אישה עגונה יותר.

רויטל סויד: תודה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אחרון הדוברים – בבקשה.

דוד ביטן: אורן, דקה.

קריאה: ביטן, לא אמרתי: בית-משפט עליון – – –

דוד ביטן: אני אמרתי – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה להשלים את דבריה של חברת הכנסת רויטל סויד: בית-המשפט העליון – – –

קריאה: סוִיד.

אורן אסף חזן: סויד, כמו בית-הכנסת של סויד.

אורן אסף חזן: בית-המשפט העליון.

אורן אסף חזן: בג"ץ.

אורן אסף חזן: לא, עצרו.

אורן אסף חזן: חברתי היושבת-ראש, השר, חברותי, חברי, אני רוצה לשתף אתכם במשהו.

אורן אסף חזן: חברי הרשימה הפלסטינית המשת"פית המשותפת לא נמצאים פה עכשיו.

אורן אסף חזן: אתם יודעים למה?

אורן אסף חזן: הם כולם הלכו להגיש נגדי תלונה בפייסבוק.

אורן אסף חזן: לפני כשעה וחצי נשאתי דברים שבהם אמרתי את האמת שברורה לכולם: אין דבר כזה עם פלסטיני.

אורן אסף חזן: כשהיה פה איזה ח"כ רקק שאמר:

אורן אסף חזן: אבי האומה – יימח שמו וזכרו – יאסר ערפאת, אני אמרתי: אין אומה.

אורן אסף חזן: יש מקסימום "אמה".

אורן אסף חזן: העליתי את הדברים לפייסבוק.

אורן אסף חזן: מתקפה חסרת תקדים של נציגים ערבים, המכנים עצמם פלסטינים רדיקליים, כנגד הפוסט שלי – תלונות, באמת, לעניות דעתי מכל רחבי העולם – ופייסבוק הסיר את הפוסט, הסיר את הנאום.

אורן אסף חזן: ראשית, אני רוצה לומר שאין לי בעיה עם המדיניות של פייסבוק.

אורן אסף חזן: אם פייסבוק בוחנים שאין מקום לתכנים פוגעניים, אני מוכן לקבל את זה.

אורן אסף חזן: אני בוחר להאמין גם שפייסבוק עושה את זה בצורה מאוזנת, וכשיש גם תכנים של הסתה או פגיעה לא רק בענייני טרור אלא גם בעניינים חברתיים כאלה ואחרים, במאבק המשותף של כולנו בשיימינג – גם שם היא עושה את זה.

אורן אסף חזן: אבל אני עליתי לכאן להגיד לכם עוד פעם:

אורן אסף חזן: גם אם לפעמים אותו ח"כ רקק יושב על כיסא היושב-ראש ומנצל את הסמכות שלו בו ברגע לסתום לי את הפה; גם אם חלקים בתקשורת השמאלנית מפחדים לשמוע את האמת שיש לי לומר ולא תמיד נותנים לי לומר אותה; גם אם בפייסבוק, תוך מתקפות ענק של מאות, אולי אלפים ואולי יותר מנסים לסתום לנו את הפה – אני אמשיך להגיד את האמת שלנו, את האמת של העם היהודי.

אורן אסף חזן: רבותי, אין דבר כזה עם פלסטיני.

אורן אסף חזן: פלשתישי, פלסטיזי, תקראו לזה איך שאתם רוצים.

אורן אסף חזן: אני אגיד לכם את זה בצורה ברורה: גם מחול השדים שמתקיים פה לעתים בתוך הכנסת – הגברת חברת הכנסת גלאון, זו שיש לה פטור מוועדת האתיקה – אני יורד, גברתי היושבת-ראש – אני לא הייתי פונה אלייך לולא היית פוצה פיך.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שתתפכחי ותביני שבסוף, כשלך יהיה קשה, אנחנו כן נקבל אותך ונחבק אותך וניתן לך פינה חמה, אבל לו היית כזאת אמיצה והיית הולכת עם האמת שלך – אני טוען שהיא שקרית – עד הסוף, היית מניעה את הרכב, נוסעת לרמאללה, שוכרת שם בית ולא בפאתי העיר אלא במרכז – –

נאוה בוקר: נא לסיים, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – כותבת על הדלת: כאן גרה בכיף חברת הכנסת גלאון, וכולנו היינו יודעים מה הייתה התוצאה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: ברשותך, משפט אחרון.

אורן אסף חזן: חלאס עם הבלופים, וחלאס עם העוונטה.

אורן אסף חזן: ארץ-ישראל הייתה ותישאר שלנו.

אורן אסף חזן: אלה שירצו לחיות לצדנו, נעזור להם, ואלה שלא, גלאון – נעיף אותם מפה, אולי אפילו בבעיטה.

נאוה בוקר: תודה.

אורן אסף חזן: אם צריך, אני אעזור להם לארוז.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק בתי-הדין הרבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (הוספת הגבלות על סרבני גט במאסר), התשע"ז–2017.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (הוספת הגבלות על סרבני גט במאסר), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 34, נגד – 2, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת חוק בתי-הדין הרבניים עברה בקריאה ראשונה.

נאוה בוקר: היא חוזרת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאוה בוקר: שולי עולה לברך?

נאוה בוקר: חברים, תם סדר-היום.

נאוה בוקר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ט' באדר התשע"ז, 7 במרס 2017, בשעה 16:00.

נאוה בוקר: ישיבה זו נעולה.