ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 211, 2017-02-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ב' באדר התשע"ז, 28 בפברואר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 49) (זכאות לגמלה למי ששוהה במקלט לנשים מוכות), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-דין רבניים (קיום פסקי-דין של גירושין) (תיקון מס' 8) (הוספת הגבלות על סרבני גט במאסר), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, פתח בבקשה את הנאומים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, זה כמה ימים רץ ברשת הסרטון של המורה ג'יהאן ג'אבר.

אחמד טיבי: אני מכיר את ג'יהאן; היא מהיישוב שלי, טייבה.

אחמד טיבי: היא מורה מצוינת, אדם טוב באופן יסודי.

אחמד טיבי: כך היא מוכרת גם בכיתה, גם בבית-הספר שלה.

קסניה סבטלובה: אחלה מורה שבעולם.

אחמד טיבי: ומה היה כאן?

אחמד טיבי: למה הסרטון הזה נהיה מפורסם וויראלי?

אחמד טיבי: כי היא העבירה מסר של לימוד שפה – עברית; היא ערבייה, ומלמדת תלמידים ערבים שפה עברית – היא העבירה מסר פשטני, קל, קליט, בסגנון לא רגיל, שחדר את ההבנה והראש והיה קליט לתלמידים.

אחמד טיבי: רוב הרשת, רוב האנשים, אני אומר לכם, הגיבו יפה, יהודים וערבים.

אחמד טיבי: בשוליים היו אנשים שלעגו.

אחמד טיבי: אלה אנשים שאני רוצה לומר שהם לא רק שלא רציניים – אלה אנשים לא אמיתיים, שלא התעלו למסר החיובי שגי'האן העבירה.

אחמד טיבי: דיבור שפה ולימוד שפה הוא כלי להכרת האחר.

אחמד טיבי: ג'יהאן עשתה את זה מצוין.

אחמד טיבי: אני מקווה שיהודים, מורים ומורות, ילמדו גם את התלמידים היהודים את השפה הערבית בכל שיטה, בכל סגנון.

אחמד טיבי: אני התקשרתי לג'יהאן, והיא אמרה לי: חיכיתי לטלפון הזה.

אחמד טיבי: ואמרתי לה: עשית דבר נכון, שברת הרבה סטריאוטיפים.

אחמד טיבי: לא קל לערבי או ערבייה לחדור למיינסטרים.

אחמד טיבי: אגב, אתמול ראיתי פוסט בסינית על ג'יהאן ג'אבר ומה שהיא עשתה.

אחמד טיבי: מה שג'יה

אחמד טיבי: אן עשתה בפשטות, באותנטיות, רבים לא הצליחו לעשות.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ברכותי לך, ג'יהאן.

אחמד טיבי: שימי לבך להתקדם רק קדימה.

אחמד טיבי: זהו הכיוון שלך.

אחמד טיבי: יישר כוח.

אחמד טיבי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב להודות שלפני 30 ומשהו שנה, כשלימדתי עברית במחתרת, בסוף כל שיעור גם אני השמעתי שיר, אבל מכיוון שאני לא יודע לשיר כמוה, אז השתמשתי ברשמקול, מה שנקרא, בקלטת.

יולי יואל אדלשטיין: שיר זה בהחלט כלי מאוד מאוד מועיל ברכישת השפה, וחייבים לציין שגם אתמול חברי כנסת, יהודים כערבים, דיברו בשבחה, וטוב שכך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בדקות אלה מוסר אמברגו מדוח חשוב מאוד של מבקר המדינה, דוח המכונה דוח המנהרות – דוח שחושף ליקויים משמעותיים בתוך הקבינט.

קסניה סבטלובה: קודם כול ברצוני לחזק את ידי מבקר המדינה מר יוסף שפירא על עבודתו המצוינת, על כך שהוא לא חש שום יראה, על כך שהוא לא חושש מלחשוף את הדברים כשומר הסף, כאדם שצריך לשמור על אמות הספים במדינה הזאת.

קסניה סבטלובה: הוא זה שאמון על חשיפה של ליקויים, אם יש כאלה, ומי שכרגע תוקף אותו בעצם רוצה לתקוף את הדמוקרטיה הישראלית.

קסניה סבטלובה: ואשר לממצאי הדוח, אני אגיד רק כך: הדבר המרכזי, למרות שהדוח הזה מכונה "דוח המנהרות", הוא דווקא החשיפה של היעדר דיון על החלופות המדיניות שעמדו לרשות הממשלה אז ועומדות לרשות הממשלה היום.

קסניה סבטלובה: הבריחה העקבית הזאת מהחלופות המדיניות עולה לנו ביוקר; היא עולה לנו בחיי אדם, היא עולה לנו בביטחון, היא עולה לנו בעתיד שלנו ושל הילדים שלנו.

קסניה סבטלובה: מי שבורח מהאחריות שלו לדון ברצינות על החלופות המדיניות, ולא רק על שימוש באמצעים הצבאיים – האמצעים הצבאיים תמיד באים יחד עם דיפלומטיה.

קסניה סבטלובה: מי שלא מבין שהוא חייב לסיים את הסכסוך באמצעות דיפלומטיה מפסיד מראש בסכסוך הזה.

קסניה סבטלובה: ובדוח הזה אין מנצחים, רק מפסידים.

קסניה סבטלובה: המפסידים זה כלל מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אבו עראר.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני.

אלעזר שטרן: גם אני רוצה להתייחס, ברשותך, לדוח המבקר, אבל האמת היא – למעטפת שלו.

אלעזר שטרן: אני רוצה לקרוא לראש הממשלה לומר למבקר המדינה: קראתי את הדוח, אני מקבל אותו ונלמד את הלקחים.

אלעזר שטרן: במקום זה, מה שעושה ראש הממשלה – יורה במבקר המדינה ודואג ששליח שלו, לצערי הרב, השר גלנט, יירה במפקדי הצבא, ומצטרף לזה מישהו שהיה סגן פיקוד העורף, שגם כן רוצה לבוא לבניין הזה, ויורה במפקד שלו, באלוף פיקוד הדרום סמי תורג'מן, שלא יכול לענות לו.

אלעזר שטרן: אני יכול להבטיח לך, אדוני היושב-ראש, שאין גוף כמו צה"ל, שלא חיכה לשום דוח ומייד בתום המלחמה תחקר את עצמו, וכפי שכולנו גם יודעים הוא מיישם את הלקחים.

אלעזר שטרן: ואנחנו, כשכבר פירקנו את מוסד הקבינט, עכשיו אנחנו מפרקים גם את מוסד מבקר המדינה, ועל הדרך פגענו בבית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: במקום להתעסק בהפקת הלקחים וביישום שלהם, מתעסקים בהטחת האשמות אישיות.

אלעזר שטרן: שוב, אני לא קורא לראש הממשלה להתפטר בעקבות הדוח, אבל אני כן קורא לו ליישם את מסקנות דוח מבקר המדינה ולהודיע על כך.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מינהלת הבדואים, שנקראת "הרשות להריסת הבדואים", יותר נכון, מודיעה על פתיחת מתחם 6 בעיר רהט, שיש בו 300 יחידות דיור, שהיא פותחת את זה לשיווק.

טלב אבו עראר: ואז, מגיעים היום למינהלת הזאת כ-3,000 תושבי רהט ומבקשים לרכוש מגרשים.

טלב אבו עראר: הדבר הזה מצביע על מצוקת דיור, על מחסור אדיר במגרשים וביחידות דיור בעיר רהט, וגם זה ממש אות אזהרה לשר החקלאות, שמנסה ופועל למען העברתם של התושבים, תושבי היישובים הבלתי-מוכרים, ליישובים המוכרים; רוצה לעשות מהם שם סרדינים.

טלב אבו עראר: אבל מה שקרה היום, זה מראה ומחייב את הממשלה, את שר החקלאות, לחשוב – לפני שיעביר את התושבים האלה, תושבי היישובים הבלתי-מוכרים – על הרחבת תחומי השיפוט של היישובים הקיימים, שמאז קומם, מכובדי היושב-ראש, לא הורחבו תחומי השיפוט שלהם, דבר שיוצר מצוקת דיור, ובמיוחד בקרב הזוגות הצעירים.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשעה שכולם עסוקים ב"צוק איתן", צריך גם להזכיר שיש נושאים לא פחות חשובים.

אורן אסף חזן: לפני כשעה קלה נכנס אלי חבר טוב שלי, אבידן כלפה, והוא בא וסיפר לי שהבן שלו צוריאל, שנאבק מעל שנה במחלת הסרטן האיומה, הלך לעולמו.

אורן אסף חזן: הוא נכנס אלי ואמר לי: אפילו שאני נמצא במקום שבו עכשיו אני אמור להיות שקוע בעצב שלי, אני התחלתי את מחאת הקרחת, מחאה למען משפחות עם ילדים חולי סרטן, והיום, במקום שבו אני נמצא, אחרי שאיבדתי את היקר לי מכול – את בני צוריאל – אני רוצה להמשיך בסיפור הזה.

אורן אסף חזן: בשנה האחרונה התעסקנו לא מעט – לא מספיק אבל לא מעט – במשפחות עם ילדים חולים במחלות קשות, לא עלינו, בסרטן ובמחלות אחרות.

אורן אסף חזן: הביטוח הלאומי כבר הכיר בצורך ובעובדה שהמשפחה היא חלק בלתי נפרד מהצוות הרפואי המטפל; שהמשפחה, כאשר הילד או הילדה, לא עלינו, חולים, נעצר כל עולמם – העבודה, המסחר, הקשרים – הכול נעצר והכול סובב סביב זה.

אורן אסף חזן: השלב הבא במאבק הוא כפול: להצמיד ולהשוות גם את התנאים, המאבק מול הביטוח הסיעודי שיכיר בצורך של המשפחה ברגעים הכי קשים; והדבר השני הוא שבמערכת הביטחון ובצה"ל – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – יפסיקו לבדל ולהבדיל את הילדים והילדות האלה מכלל החברה בישראל ויקבלו אותם, שייתנו להם לפחות את ההזדמנות להתנדב לצבא; לא ייקחו אחריות על המחלה, לא ייקחו אחריות על המשפחה, אבל ייתנו להם להרגיש חלק, כי הקושי בהתמודדות הוא מספיק קשה, וההתמודדות עצמה מול אנשים שמעקמים פנים היא אפילו יותר קשה, ולא צריך שגם אנחנו כמדינה נדחה אותם.

אורן אסף חזן: חברים, אני קורא לכולכם להצטרף אלי.

אורן אסף חזן: צוריאל, אחי הצעיר, יהי זכרך ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, לאחרונה אנחנו עדים לגל חוזר של מעצרים מינהליים.

עבדאללה אבו מערוף: נאסרו אנשים שכבר היו במעצר מינהלי תקופה ממושכת ושוחררו לאחר שביתת רעב ממושכת – וכולנו היינו עדים לימים ההם.

עבדאללה אבו מערוף: ללא שום כתב אישום הם שוחררו, ועכשיו אלה שהיו עצורים מינהליים לפני כמה חודשים שוב נעצרו ללא כל אשמה.

עבדאללה אבו מערוף: אתמול הבענו מחאה נגד המעצרים המינהליים מול כלא רמלה, שאנחנו פוסלים את השיטה הזאת על הסף, כי אנחנו יודעים שהמעצר המינהלי מאפשר לרשויות לנקוט צעדים חריפים נגד בני-אדם בלי להגיש נגדם כתב אישום.

עבדאללה אבו מערוף: המעצר המינהלי פוגע קשות בזכויות בני-האדם ומהווה מסלול עוקף למשפט הגון וצודק.

עבדאללה אבו מערוף: המעצר המינהלי מטיל כתם שחור כבד על אופייה הדמוקרטי של המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: המעצר המינהלי מתבסס על ההנחה הפסולה שלפיה אפשר לשער שהבן-אדם ההוא מסוכן בלי להגיש נגדו כתב אישום, ואפילו בלי שהבן-אדם יודע במה הוא מסוכן ואם יש מסוכנות כזאת.

עבדאללה אבו מערוף: המעצר המינהלי מאפשר את גזלת החופש של בני-אדם ללא שום אשמה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: דווקא מכיוון שמדינת ישראל נחשבת למדינה דמוקרטית עליה לנהוג באחריות כלפי הדמוקרטיה ולהגן על בני-אדם, ועליה להתבסס על הדמוקרטיה שעליה היא נשענת.

עבדאללה אבו מערוף: לפיכך, אני מבקש ואנחנו דורשים לשחרר לאלתר את כל העצורים המינהליים, או לחלופין – להגיש נגדם כתב אישום, אם ישנו כזה, ושיזכו למשפט הוגן וצודק כמו כל בני-האדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום התפרסם דוח המבקר על המלחמה על עזה, אבל כשאנחנו עומדים פה אנחנו צריכים לשאול את השאלות מה לא נבדק:

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נבדק אם היה אפשר למנוע את המלחמה הזאת, זה – 1; מה שלא נבדק זה ההרג של הילדים שהיה שם, ו-93 משפחות נכחדו לגמרי; כשמפציצים מבנה שלם עם תושביו – זה לא נבדק; לא נבדק המשך המצור על עזה, והמצור הזה הוא מצור פוליטי; לא נבדק אם סיימנו את המלחמה הזאת, אם יש פתרון מדיני, או שצריך להתכונן, כפי ששמענו גם משרים, לסיבוב הבא, ומה צריך לעשות כדי למנוע את הסיבוב הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר: זה להסיר את המצור, זה נמל בעזה וזה אפשרות לחיות חיים נורמליים, ועם פתרון מדיני קבוע, עם ראייה לעתיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יכול למנוע את הסיבוב הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפני יותר משבוע היה לנו פה גיבור ששכחנו להצדיע לו ולברך אותו.

מסעוד גנאים: הגיבור הזה הוא האח דאוד ותד מחיפה, שחשף את הזוועה ואת מעשי האלימות וההשפלה בבית-האבות בחיפה.

מסעוד גנאים: דאוד החליט שהוא לא ישתוק על זה, על הזוועה, והחליט לחשוף את כל הדברים האלה ולא לפחד.

מסעוד גנאים: ועד היום, למרות האיומים והלחץ, הוא החליט גם להעיד בבית-המשפט נגד האחראים.

מסעוד גנאים: לדאוד אני אומר: (אומר בערבית: תודה, דאוד.

מסעוד גנאים: אתה ראוי לכל ברכה והערכה.

מסעוד גנאים: אנו מתגאים ומתפארים באנשים כמותך.

מסעוד גנאים: תודה על כך שעשית מעשה אנושי אמיץ ואציל ועל כך שהבלטת את הצד האנושי היפה ואת הרוח האצילית של כל ערבי בארץ הזאת.

מסעוד גנאים: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הקביעה החשובה ביותר, הכואבת ביותר והמצמררת ביותר בדוח מבקר המדינה היא הקביעה שראש הממשלה בנימין נתניהו לא בחן חלופות מדיניות כדי למנוע את המלחמה בעזה.

דב חנין: הדוח מתאר איך שנה ושלושה חודשים לפני המלחמה מתאם הפעולות בשטחים התריע מאסון הומניטרי בעזה, אבל לא התקיים שום דיון.

דב חנין: כאשר פרצה המלחמה אמר שר הביטחון יעלון בקבינט, שאם היו מטפלים במצוקה הנוראה בעזה, ייתכן שלא הייתה פורצת מלחמה.

דב חנין: דוּבּר אז גם על מצוקת המים ללא פתרון שקיימת בעזה.

דב חנין: ואני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת:

דב חנין: מצוקת המים הנוראית הזאת קיימת גם היום.

דב חנין: אנשים בעזה שותים מי ביוב.

דב חנין: מי שחושב שהמצב הזה יכול להימשך – ששם ישתו מי ביוב ופה הכול יהיה שקט – חי באשליה.

דב חנין: בעניין אחר, אדוני היושב-ראש, בעשר השנים שבהן אני חבר הכנסת מעולם לא הגשתי עתירה לבג"ץ, ואני גם ממליץ לעמיתי חברי הכנסת שלא להגיש עתירות לבג"ץ, כי אני חושב שלנו, חברי הכנסת, יש כלים אחרים.

דב חנין: ובכל זאת, אני רוצה לברך היום על הצו על-תנאי שבית-המשפט העליון הוציא כנגד הכנסת בעניין החוק למיסוי דירה שלישית.

דב חנין: בעצם צריך כנראה להגן עלינו גם מפני עצמנו.

דב חנין: אם אנחנו מחוקקים חוק שלא בהתאם לפרוצדורות ולא מתחשבים בייעוץ משפטי מקצועי שאנחנו מקבלים כאן בכנסת, אז מישהו צריך כנראה לעזור לנו להגן על עצמנו.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתאפק כבר פי-שניים ממך – כבר 21 שנה לא הגשתי עתירות לבג"ץ – אבל במקרה דנן אני מקווה שזו תהיה נורת אזהרה, כי בכל זאת, כשעבדך הנאמן והיועץ המשפטי לכנסת, בכתב, מבקשים לפחות לשחזר את הדיון ולחזור על הדיון, אז כדאי לעשות את זה, ולא לחכות לפסיקות בית-המשפט.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, לא ביקשתי רשות דיבור על דבריך, אבל אני רוצה לחזק את התזה הזאת.

ישראל אייכלר: אתה יודע וכולנו יודעים שאנחנו מאוד מאוד מתנגדים להתערבות בג"ץ בהליכי הכנסת.

ישראל אייכלר: דווקא משום כך הכנסת בעצמה צריכה להיות מוסמכת; אתה, אדוני היושב-ראש, או מישהו – אני לא רואה מישהו אחר – להגיד על חוק מסוים: אני מבקש הצבעה חוזרת, כי היא לא נעשתה בפרוצדורה המתאימה, ואז נשחרר את בג"ץ מלטפל בענייננו ואנחנו לא נצטרך לטפל בפסיקות בג"ץ.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר, וזה דוח מבקר המדינה – ולא על הדוח, כי לא קראתי אותו.

ישראל אייכלר: הנה אני פה, כל הציבור מסתכל עכשיו בדפים של הדוח, ואני בחרתי לבוא לדבר לפני שראיתי את הדוח, כי אני לא רוצה לדבר על הדוח עצמו; אני רוצה לדבר על התופעה הנוראה של הפיכת כל מוסדות השלטון והביקורת לפוליטיקה זולה, תקשורתית, שפועלת לפי לחצים תקשורתיים.

ישראל אייכלר: ומה שחשוב, בכותרת – אתן לכם דוגמה: עכשיו כולם מדברים על האמוניה.

ישראל אייכלר: יש כאלה שאומרים שיש דברים הרבה יותר מסוכנים מהאמוניה.

ישראל אייכלר: אבל למה כולם מדברים על האמוניה?

ישראל אייכלר: כי כולם מדברים על האמוניה.

ישראל אייכלר: הווי אומר שמוסדות השלטון – כמו מבקר המדינה, כמו מערכות המשפט, כמו מערכות אחרות – נסחפים אחר כמה עיתונאים שיושבים על כמה מקלדות וקובעים מה יהיה סדר-היום, וזה דבר חמור מאוד, בפרט בענייני שלום ומלחמה.

ישראל אייכלר: אני מקבל את מה שאמרו, שתפקידו של מבקר המדינה הוא חשוב ביותר, בפרט בענייני מלחמה ובכל עניין, בתנאי שהוא מדבר על התהליכים ולא על המהות הפוליטית של ההחלטות – אם הן טובות או לא טובות.

ישראל אייכלר: מבקר המדינה, עם כל הכבוד, הוא לא ראש ממשלה.

ישראל אייכלר: אני אקרא את הדוח.

ישראל אייכלר: אם אני אמצא שם דברים שהוא אומר על הפרוצדורה שהיא לא בסדר, במאה אחוז אנחנו נתמוך בדברים שלו; אבל אם הוא יגיד שההחלטה הזאת לא טובה כי הוא חושב אחרת – ואני מקווה שזה לא כך, למרות ההדלפות השונות – זה יהיה חמור ביותר.

ישראל אייכלר: לכן, הבה נשמור על המסגרות הקיימות, לא בגלל משהו אחר, אלא בגלל שאנחנו רוצים לחיות במשותף במדינה הזאת, כל מיני אזרחים, כל מיני דעות.

ישראל אייכלר: מבקר המדינה צריך למלא את תפקידו, הכנסת צריכה למלא את תפקידה, הממשלה צריכה למלא את תפקידה, התקשורת – את תפקידה, ואסור לעשות עירוב תחומים.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יהודה גליק.

איילת נחמיאס ורבין: שלום.

איילת נחמיאס ורבין: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להתנצל בפני 68 משפחות חללים שנהרגו במבצע "צוק איתן", משפחות של חמישה אזרחים וגם משפחתו של עובד זר על כך שמה שהם רואים הוא באמת קרקס של ציניות ואופורטוניזם.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא עושה שימוש בדוח כדי לראות איך ממשיכים הלאה ומה עושים עם זה.

איילת נחמיאס ורבין: כולם מתנהלים בעילום שם, באנונימיות, חוסים תחת איזו אצטלה של צדקנות מטורפת – כולל אנשים שישבו בקבינט במבצע "צוק איתן".

איילת נחמיאס ורבין: וכמובן, צריך להתנצל גם בפני תושבי עוטף עזה לדורותיהם, כי מי שמכיר את תושבי עוטף עזה יודע שהם עדיין דרוכים מ"צבע אדום", גם אם יש היום פחות "צבע אדום".

איילת נחמיאס ורבין: מה שאנחנו עדים לו בימים האחרונים ובשבוע האחרון זה הטחת האשמות, גזירת קופונים פוליטיים, ממש כפי שהיה בימי הלחימה, והאשמות של כל גורם במדינה – מלבד בחינה עצמית; נטרול כל גורם, מהמל"ל, ועכשיו ניסיון לנטרל גם את מבקר המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: לא שועים לעצות ולא לוקחים ביקורת ברצינות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שזה מפחיד, מה שאנחנו רואים כאן, כי בסוף באמת – נוהג ראש הממשלה כל הזמן לומר לנו: אלה החיים עצמם.

איילת נחמיאס ורבין: אז כן, אדוני ראש הממשלה, אלה החיים עצמם, ואלה אזרחיך שמצפים לשמוע מהי תגובתך האמיתית על דוח המבקר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להזכיר משהו כאן ליושבי הכנסת, ברשותך, היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כשמונה חודשים, כשרק התחיל הדיון בנושא המנהרות, ועלתה השאלה אם יהיה מזכיר או לא יהיה מזכיר לקבינט, מינה ראש הממשלה כמפשר את השר ליצמן – מפשר בינו לבין השר בנט בהחלטה אם יהיה מזכיר אובייקטיבי לקבינט או שלא יהיה מזכיר לקבינט.

איילת נחמיאס ורבין: אני הנחתי חוק למזכיר קבינט על השולחן של מה שנקרא "מועצת השרים לענייני ביטחון".

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני מוכרחה להגיד שאני ממש סקרנית לדעת: מה העלה בחכתו השר ליצמן?

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שלאזרחי ישראל מגיע לדעת אם לקבינט יש את כל הכלים לקבל את ההחלטות, לדון בסוגיות האסטרטגיות הרות הגורל ולא להביא אותנו עוד פעם אל דוחות כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, אדוני שר המדע, הטכנולוגיה והחלל, גברתי המזכירה, סגן המזכירה, חברי המתוקים והמתוקות, חברים וחברות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, ראשית, ברשותכם, אני רוצה להעיר – היום לא יוגש דוֹח מבקר המדינה כי אם דּוּחַ; כך נכון לומר.

יהודה גליק: כל הדוברים לפני דיברו על דוֹח.

יהודה גליק: כך נכון לומר בעברית.

איילת נחמיאס ורבין: הערה במקום.

יהודה גליק: נקודה שנייה – – –

איילת נחמיאס ורבין: אבל כל היתר שאמרתי נכון.

איילת נחמיאס ורבין: נכון?

יהודה גליק: כל היתר.

יהודה גליק: דובר לפני כמה דקות על בית-הדין הגבוה לצדק, המכונה בג"ץ.

יהודה גליק: מערכת משפט חשובה מאוד למדינה דמוקרטית כדי להיות כלי להגעה לצדק, ולכן בית-הדין הגבוה נקרא בית-דין גבוה לצדק.

יהודה גליק: היום נהרסו תשעה בתים ביישוב עפרה בגלל החלטת בג"ץ.

יהודה גליק: אף פלסטיני לא יוכל לבוא לקרקע הזאת.

יהודה גליק: אם כן, היהודים דרי הבתים הפסידו את בתיהם; הפלסטינים הטוענים לבעלות הפסידו הזדמנות לקבל פיצויים.

יהודה גליק: אז מי הרוויח?

יהודה גליק: אך ורק אלו שנהנים מהרס וחורבן.

יהודה גליק: מה ראינו?

יהודה גליק: משפט, אבל משפט שהיה אמור להיות כלי לצדק הפך מאמצעי למטרה.

יהודה גליק: אם משפט מוביל לאי-צדק, משהו כאן רקוב ומצריך מחשבה, כי המשפט הוא לא המטרה – הוא כדי להביא לצדק.

יהודה גליק: מה שראינו היום הוא משפט שהוביל לאי-צדק.

יהודה גליק: משהו כאן רקוב ומצריך מחשבה.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שאנחנו נעבור לציון יום נעל"ה, אני אעשה מעשה קצת חריג.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלתי פנייה מקבוצה גדולה של משפחות שכולות של מבצע "צוק איתן"; הם ביקשו לנאום במליאת הכנסת היום.

יולי יואל אדלשטיין: הסברתי להם שדבר כזה ודאי שלא ניתן על-פי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: הם העבירו לי מכתב וביקשו בכל לשון של בקשה לקרוא לפני חברי הכנסת את המכתב, שכפי שאמרתי, מייצג קבוצה גדולה של משפחות שכולות ממבצע "צוק איתן".

יולי יואל אדלשטיין: מצאתי לנכון למלא את הבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא את המכתב כלשונו: מקץ שנתיים וחצי, ולאחר המתנה ארוכה וקשה, זכינו לקבל את דוח המבקר.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוננו קודם כול להודות למבקר ולצוותו על העבודה המקיפה והחשובה.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו כעת לראשונה מסמך הבודק את האירועים שקדמו למלחמה ואת המלחמה עצמה, ויש בזה חשיבות עצומה לנו, המשפחות השכולות, ולאזרחי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: ההמתנה הייתה קשה, אך היא כאין וכאפס ביחס לדברים העולים מן הדוח.

יולי יואל אדלשטיין: דוח המבקר מתאר כשלים רבים בהתנהלות הקבינט, המל"ל, השב"כ והמוכנות למנהרות, שעליהם אף אחד לא לוקח אחריות ויש סכנה גדולה שיחזרו גם בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: כאזרחים, עלינו לסמוך על ראש הממשלה, שר הביטחון, חברי הכנסת והממשלה בימי שלום ובימי מלחמה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אתם אלה ששלחתם את בנינו לקרב, ועליכם מוטלת החובה המוסרית להפקת הלקחים ויישומם.

יולי יואל אדלשטיין: אנו דורשים יישום מלא של מסקנות הדוח, וקוראים ללקיחת אחריות של כל מי שהיה שותף למלחמת "צוק איתן".

יולי יואל אדלשטיין: אנו דורשים להציג לציבור תוכנית מדינית וצבאית לשינוי הנהלים וסדרי העדיפויות ולפתרון המצב הביטחוני עוד בטרם יהפוך האיום למלחמה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: מגיעות לנו תשובות.

יולי יואל אדלשטיין: מגיעה לנו מנהיגות שלוקחת אחריות.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן לשון המכתב של המשפחות השכולות.

יולי יואל אדלשטיין: ציון תוכנית נעל"ה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, במעבר חד אנחנו נעבור לציון יום לנעל"ה, הצעות לסדר-היום מס' 6459, 6439, 6437, 6440 ו-6463.

יולי יואל אדלשטיין: במהלך היום אנחנו ציינו חצי יובל לתוכנית נעל"ה.

יולי יואל אדלשטיין: זה גם המקום להודות לחברי הכנסת שטרן ומרגי על שיזמו את האירועים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד, הצדעה לתוכנית נעל"ה – נוער עולה לפני הורים – במלאת חצי יובל שנים לפעילותה, אירוע מרגש שצוין היום גם בוועדות הכנסת ובכנס מיוחד באודיטוריום.

יולי יואל אדלשטיין: כשהייתה התוכנית הזאת בחיתוליה היה דני נער בן 16, תושב מוסקבה.

יולי יואל אדלשטיין: השנה הייתה 1992, לאחר ה"פרסטרויקה" בהנהגת גורבצ'וב, עם שקיעת 70 שנות קומוניזם, שעשה הכול כדי למחוק כל זכר לסממני תרבות, דת ולאום שאינם מבית-מדרשו של לנין.

יולי יואל אדלשטיין: מובן שיהדות, ציונות והשפה העברית נאסרו בתכלית האיסור.

יולי יואל אדלשטיין: גם דני לא הכיר כלל את יהדותו, אך כשמשפחתו החלה לתכנן לעלות לישראל הוא בחר לעלות לפניהם.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר תהליך הכנה ומבחני התאמה – שבהם היה אחד המראיינים שלו אדם צעיר בשם זאב אלקין, היום שר בממשלה – התקבל דני לתוכנית נעל"ה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא התמודד כאן עם קשיים טיפוסיים של צעיר בארץ חדשה, ללא הוריו ועם קשר טלפוני של פעם בשבוע, אבל סיים את לימודיו עם תעודת בגרות בישיבה תיכונית מובילה.

יולי יואל אדלשטיין: לימים סיפר כי הכרת הטוב שיש לו לתוכנית ולמנהליה היא אין-סופית, ואמר: אם יש דרך טובה לעלות לישראל – זו הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא העיד כי הניתוק מההורים דווקא סייע לו בהתאקלמות מהירה, כי להורים יש לרוב קשיי קליטה גדולים יותר.

יולי יואל אדלשטיין: דני, המתגורר היום בגרעין תורני בלוד, למד בפנימייה עם מי שהגדיר "חבר'ה ישראלים איכותיים", וזכה לליווי משפחה מאמצת.

יולי יואל אדלשטיין: המסע הישראלי שלו הוכתר בהצלחה.

יולי יואל אדלשטיין: כמוהו, לא פחות מ-17,000 צעירים וצעירות, רובם מחבר המדינות אבל לא רק, כבר צלחו את התוכנית המיוחדת הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: כמי שהייתה לו הזכות לסייע במשך השנים לפעילות נעל"ה, אני שמח על ההזדמנות לספר היום את סיפורה.

יולי יואל אדלשטיין: ראוי לציין את הצוות החינוכי המעולה, שהקדיש הרבה מאוד חשיבה ומאמצים לאורך השנים כדי להוביל להצלחה זו.

יולי יואל אדלשטיין: השנה לומדים בארץ במסגרת נעל"ה 1,700 תלמידים מ-42 מדינות.

יולי יואל אדלשטיין: הדבר מלמד כי העלייה והציונות חיות ובועטות.

יולי יואל אדלשטיין: רבים מבוגרי התוכנית השתלבו בחברה הישראלית על רבדיה.

יולי יואל אדלשטיין: רובם המוחלט השלימו בגרות והתאזרחו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: מאות מהם משרתים בימים אלה בצה"ל, ובהם כ-200 קצינים; הבכיר בהם משמש היום מג"ד, ואחד הוא טייס קרב.

יולי יואל אדלשטיין: נעל"ה היא סיפור הצלחה ישראלי, ואנחנו מצדיעים לו היום בדין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל הצלחה רבה הן לתלמידים והן למנהלי התוכנית, לצוות החינוכי ולמשפחות המאמצות.

יולי יואל אדלשטיין: יישר כוח גדול.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נעבור לדיון במסגרת הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון המציעים הוא, כאמור, חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: זה יום חג לנעל"ה, זה יום חג לנו.

אלעזר שטרן: אנחנו לא פוגעים בו, וגם אני לא אפגע.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לברך אותך על שבחרת על הדרך לא רק לתת את היום הזה, אלא גם עכשיו לקרוא את המכתב של ההורים השכולים, שהוא באמת מכתב מידתי מאוד של הורים.

אלעזר שטרן: אני חושב שנכון עשית שנתת ביטוי, והלוואי שכולנו יחד ניישם את בקשתם.

אלעזר שטרן: אני מכיר מכתבים של הורים שכולים; אני חושב שהוא מאוד ממלכתי.

אלעזר שטרן: זה מה שיש לי לומר כאן.

אלעזר שטרן: ועכשיו לחג שבגינו התכנסנו – למינהלת נעל"ה; וצריך אולי לומר, אדוני היושב-ראש, שאתה בצדק מזכיר את החיתולים בחבר המדינות.

אלעזר שטרן: ככה זה נולד, בזכות זה זה נולד, אבל כמו שכבר ציינת, יש למעלה מ-40 מדינות היום שהמינהלת הזאת, התוכנית הזאת, משמשת להם מעטפת.

אלעזר שטרן: ואכן, השנה עלו 1,700 נערות ונערים, ובשנה הבאה אנחנו כבר יודעים – 1,900.

אלעזר שטרן: אמרתי באחד הדיונים שהתקיימו כאן היום, שאם עד היום היו 17,000, סימן שבמסגרת נעל"ה עלו למעלה מ-60,000 – –

יולי יואל אדלשטיין: ההורים, האחים.

אלעזר שטרן: – – כיוון שהרי חלקם הגדול מימשו את הפוטנציאל.

אלעזר שטרן: אני מודה שהתוודעתי לתוכנית הזאת ואני מלווה אותה – לא הייתה לי הזכות ללוות אותה שם ובאמת לעמוד ליד ערש הולדתה, אבל בצה"ל פגשתי את בוגריה.

אלעזר שטרן: חלק מהתפקידים הזכרת כאן, אדוני, ואני מכיר את זה גם מהרבה מקומות אחרים.

אלעזר שטרן: יש דברים – זר לא יבין זאת.

אלעזר שטרן: אמרתי, וברשותך אחזור – אולי זה קצת חשוב לפרוטוקול – שבאחד הכינוסים שעשיתי לחיילים בודדים, נדמה לי שהייתי אז קצין חינוך ראשי, ואספתי חיילים בודדים – זה היה ב"בית גודלמינץ" – ודיברנו ועשינו יום של כמה שעות.

אלעזר שטרן: אחרי היום הזה ניגש אלי איזה סג"מ צעיר מגולני ואומר לי: המפקד, אתה חושב שאתה יודע מה זה חייל בודד?

אלעזר שטרן: אתה לא יודע.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: דימה, מה תלמד אותי?

אלעזר שטרן: הוא אומר לי: אגיד לך.

אלעזר שטרן: אני בבה"ד 1, אתה מכיר את המקום טוב, הוא אמר לי.

אלעזר שטרן: יום שישי בבוקר אנחנו יוצאים הביתה, אני צריך לרוץ, לחשוב מה אני קונה, מה אני מבשל, איך אני עושה את הכביסה – נותן למכבסה או עושה בעצמי; במוצאי שבת רץ לאסוף את הדברים שהפקדתי במכבסה, וביום ראשון חוזר לבה"ד 1.

אלעזר שטרן: מגיעים לקראת הצהריים, אומרים לנו לעלות על ב', בגדי עבודה, משאירים את הצ'ימידנים סגורים ויוצאים לאימונים.

אלעזר שטרן: בלילה חוזרים לבסיס, ואנחנו לוקחים את הצ'ימידן וכל אחד שם על המיטה בשביל לפרוק אותו.

אלעזר שטרן: אני פותח את שלי, וזה שלידי, אני שומע אותו אומר: וואי, וואי, וואי.

אלעזר שטרן: אני אומר לו: מה קרה?

אלעזר שטרן: אומר לי ערן: וואי, וואי, וואי.

אלעזר שטרן: אני אומר לו: ערן, מה קרה?

אלעזר שטרן: הוא אומר: אל תשאל.

אלעזר שטרן: אני אומר לו: מה קרה?

אלעזר שטרן: הוא אומר: אימא שלי שכחה לשים לי את המגבת.

אלעזר שטרן: ואומר לי דימה: אתה מבין שהוא אומר לי: אימא שלי שכחה לשים לי את המגבת – איפה אני ואיפה אימא שלי.

אלעזר שטרן: ואני חושב שזאת הגדולה.

אלעזר שטרן: ואני חושב שאולי אנחנו צריכים לסמן לנו שני יעדים: האחד – בנעל"ה בוחרים בערך אחד משניים.

אלעזר שטרן: שאלתי היום גם את מנכ"ל משרד הקליטה: איפה ה-50% שלא נבחרו?

אלעזר שטרן: האם אנחנו יודעים לעקוב אחריהם?

אלעזר שטרן: האם אנחנו יודעים – אוקיי, נעל"ה זה סוג של תוכנית מצוינות, אנחנו יודעים את זה; גם את הלא-מצוינים באותה נקודת זמן – האם אנחנו יודעים לעקוב ולהביא לכאן את העלייה הנהדרת הזאת, שאני אומר לכם: הצילה את מדינת ישראל?

אלעזר שטרן: אני יכול להגיד את זה מבחינה כלכלית, ואני בטח יכול להגיד את זה כראש אכ"א לשעבר.

אלעזר שטרן: אני לא יכול לדמיין צבא קטן ביותר מ-20%, בייחוד אם נביא בחשבון את האיכויות שהביאו לכאן.

אלעזר שטרן: שמענו היום את התזמורת, אדוני היושב-ראש, את התרומה לתרבות שלנו.

אלעזר שטרן: אנחנו מכירים את התרומה למדעים המדויקים.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה מכרה זהב שאנחנו מחויבים להמשיך ולחצוב ממנו.

אלעזר שטרן: ואולי יש אתגר אחד, שאני בטוח שלא אפתיע אתכם, שהוא לא פתור: הנוער הנהדר הזה שבא לכאן עכשיו, עקב תלאות יהדות חבר המדינות ב-100 שנים האחרונות, 70%–80% מהם לא רשומים כיהודים.

אלעזר שטרן: הם אחים שלנו, הם ילדים שלנו, הם חשבו שהם יהודים, ומדינת ישראל חושבת שהם יהודים וככה היא מקבלת אותם, אבל לצערי הרב, הקשר שבין דת למדינה הביא אותם לזה שברבנות לא מכירים בהם.

אלעזר שטרן: הם לא יכולים להתחתן כאן – הם יכולים להתחתן לא בדרך יהודית.

אלעזר שטרן: אתם יודעים שכשאני עולה פה אני לא מפספס הזדמנות להעלות את הנושא הזה.

אלעזר שטרן: אני חושב שדווקא ביום נעל"ה אולי תצא מכאן סוף-סוף איזושהי בשורה שבמסגרת המדידה שלנו, או החובה שלנו כלפי הנוער הנהדר הזה, לא נמדוד רק את ההישגים שלהם בצה"ל ובטכניון ובאוניברסיטה – שזאת חובתנו.

אלעזר שטרן: חובתנו גם לחיות במדינת ישראל כיהודים על מלוא המשמעות של להיות יהודי במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: חג שמח לנעל"ה ולמנכ"ל הבלתי-נלאה שלה ישעיהו יחיאלי.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להזכיר כאן את כל מי שעמדו על ערש הולדתה וממשיכים ללוות אותה, ואלה שהצטרפו וכמוני ניתנה להם הזכות לתרום ולו קמצוץ ולהגיד שגם אנחנו תרמנו משהו לתוכנית הנהדרת הזאת.

אלעזר שטרן: אז תודה לכם, ומכאן תודה מיוחדת למשפחות שעוד יעלו, ובטח לאלה שעלו, וגם למשפחות המאמצות והמלוות, שזה כל כך חשוב.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

קסניה סבטלובה: חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות במיוחד לחברי חבר הכנסת אלעזר שטרן על היוזמה הנפלאה.

קסניה סבטלובה: שאלו אותי רבים במהלך חצי השנה האחרונה מבוגרי נעל"ה – שרבים מחברי האישיים, הייתי אומרת שאפילו הרוב, הם חברים שלמדו שם – האם הכנסת עומדת לציין באיזשהו אופן את התאריך הזה, שחשוב להם כל כך באופן אישי.

קסניה סבטלובה: שמחתי כאשר יזמת את זה, ואמרתי להם שבהחלט כן.

קסניה סבטלובה: והיום היו ישיבות ועדות – היה דיון בוועדת החינוך וגם בוועדת העלייה.

קסניה סבטלובה: היה מאוד מרגש לראות גם את החניכים, אלה שלמדו פעם ואלה שלומדים היום בתוכנית הנהדרת הזאת.

קסניה סבטלובה: אז הכנסת מציינת היום 25 שנים לתוכנית נעל"ה.

קסניה סבטלובה: אין מפעל יותר נעלה מנעל"ה – כך אמר פעם יצחק רבין, ראש הממשלה שלנו, זיכרונו לברכה, על התוכנית הזאת, שמאפשרת לבני-נוער יהודים לעלות לישראל לפני הוריהם, להתערות בה ולרכוש השכלה תיכונית ואקדמית.

קסניה סבטלובה: מאז תחילת התוכנית כ-17,000 נערות ונערים בחרו לעזוב את מסלול החיים הנוח שלהם בגולה ולעלות לבד למקום שהם לא מכירים – במקרים מסוימים ביקרו פה אולי פעם אחת, במקרים רבים לא ביקרו כאן בכלל.

קסניה סבטלובה: קשה לתאר את תחושת הבדידות שבוודאי חשים נערים ונערות צעירים, שעולים לארץ רחוקה שהם לא מכירים ולא מכירים את השפה שלה, והם נמצאים פה לבד.

קסניה סבטלובה: אבל המחנכים הטובים, המלווים, המדריכים הנאמנים בתוכנית הזאת, ליוו אותם והקלו את התחושה הזאת ואת ההתערות שלהם.

קסניה סבטלובה: את בוגרי התוכנית תמצאו עכשיו בכל הפקולטות – ולא רק כתלמידים, לא רק כסטודנטים, גם כמרצים – וביחידות הצבא המובחרות ובתפקידים בשוק הפרטי והציבורי.

קסניה סבטלובה: הצלחתם היא בזכות עצמם, כמובן, אבל גם בזכות הכלים שהעניקה להם התוכנית.

קסניה סבטלובה: חייבים להודות בכך שנעל"ה זה שם נרדף למצוינות.

קסניה סבטלובה: היום זה באמת ככה.

קסניה סבטלובה: עלייה עשויה להימשך יום אחד או יומיים – במקרה של עולים מאתיופיה זה נמשך כמה שבועות – אבל בסופו של דבר מגיעים ארצה; אבל הקליטה – זו המילה השנייה, והיא חשובה פה לא פחות – לפעמים יכולה להימשך חיים שלמים.

קסניה סבטלובה: קליטתם של בני-הנוער במסגרת התוכנית הייתה מוצלחת במיוחד גם הודות לתנועה הקיבוצית, שקלטה כ-50 קבוצות בקיבוצים השונים.

קסניה סבטלובה: ייחודה של התוכנית הזאת אינו רק בהבאתם ארצה של אותם עולים אלא גם בהבאתם למצוינות, אם אקדמית ואם צבאית, ובעיקר בהפיכתם לישראלים לכל דבר ועניין, למרות שלא נולדו כאן.

קסניה סבטלובה: למרות הכול, לצד ההצלחות של התוכנית, רבים ממשתתפי התוכנית שבוחרים להישאר כאן נתקלים עדיין בקשיים בכל מה שקשור לגיורם ולהצטרפות לעם שהעולים מבקשים לקשור עמו את גורלם.

קסניה סבטלובה: אני חייבת לציין את הבעיה המיוחדת של מה שנקרא "הדור הרביעי", של אותם ילדים שהם מזרע ישראל, מזרע העם היהודי, אבל כאשר הם מסיימים את לימודיהם פה בגיל 18, לעתים הם נתקלים בקיר אטום של הביורוקרטיה.

קסניה סבטלובה: חייבים להתגייס למענם; חייבים לעזור לילדים האלה ולנערים האלה, למתבגרים האלה, שקשרו את גורלם בגורלה של מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: התוכנית מיושמת בהצלחה, ואחוזים גבוהים במיוחד ממשתתפיה נמצאים פה למרות כל מה שציינתי.

קסניה סבטלובה: אנחנו מחויבים לשאוף לכך שיותר ויותר נוער יהודי מהגולה יבוא לכאן, בין עם ההורים שלהם ובין בתוכנית נעל"ה.

קסניה סבטלובה: הצעירים שעלו במסגרת פרויקט נעל"ה תרמו תרומה עצומה לטובת החברה הישראלית.

קסניה סבטלובה: יש לעודד את דור ההמשך שלנו להמשיך לרכוש השכלה גבוהה, להגשים את שאיפותיו, להגשים את שאיפות העם היהודי, השאיפות הציוניות שלנו, ולהתקדם, כי כולנו רק מרוויחים מכך.

קסניה סבטלובה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, היום, כמו שציינו לפני, מציינת הכנסת את יום נעל"ה.

מיכאל מלכיאלי: הכרתי כמה סטודנטים, חברים, שהיו שותפים בפרויקט הגדול הזה.

מיכאל מלכיאלי: מדובר על מספרים ענקיים – 17,000 בני-נוער.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו מדברים על 90% מהם שנשארים לגור בארץ ו-60% מהם שההורים שלהם אחר כך נשארים בארץ, אנחנו מבינים כמה התוכנית הזאת היא תוכנית חיובית וכמה התוכנית הזאת – ראוי שיעצימו אותה, כי יש עוד הרבה אנשים שהיו רוצים להשתלב בתוכנית שכזאת.

מיכאל מלכיאלי: רק ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני הייתי רוצה להעלות כמה תהיות.

מיכאל מלכיאלי: בפגישה שלי עם סטודנטים ועם בוגרי נעל"ה הייתה לי שאלה, ואני חושב שראוי שהשאלה הזאת תישאל גם להנהלה של נעל"ה וגם לנו בכלל בכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אותם 17,000 נערים שבאו במסגרת הזאת של נעל"ה קיימו בעצמם "הֱוֵי גוֹלֶה למקום תורה", ארץ-ישראל, "כי מציון תצא תורה", והם בחרו לעזוב את עיר הולדתם ולבוא ולהשתקע – בתחילה בספקות ואולי רק ללימודים אבל בהמשך הדרך באו להשתקע כאן בארץ-ישראל.

מיכאל מלכיאלי: כשפגשתי את אותם נערים שאלתי אותם: תגידו לי, האם הכירו לכם את הפנים היפות של מדינת ישראל – מוסדות התורה של עם ישראל, היכלי הישיבות, רבנים – או שאת ההיכרות שלכם עם חלק גדול מהעם יצא לכם לעשות רק מכותרות העיתונים וקצת רדיו וטלוויזיה?

מיכאל מלכיאלי: קיבלתי תשובה כמעט חד-משמעית.

מיכאל מלכיאלי: כל כך הרבה כסף המדינה משקיעה, ובצדק, בתוכנית כל כך חשובה, אבל כשאתה בוחן אם המדינה רוצה להכיר לאותם נערים את הפנים הרוחניות של "כי מציון תצא תורה", התשובה הייתה: כמעט שלא וכמעט בכלל לא.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה ביום הגדול הזה באמת, קודם כול, לברך את הנהלת נעל"ה ובכלל את המשרדים – את משרד החינוך, שנוגע בדבר – על הפרויקט העצום הזה, שהוכיח את עצמו, שהשאיר כאן מצוינים ומוכשרים במדינת ישראל, אבל לפתוח את העיניים של אותם אלפי סטודנטים לפנים היפות של הציבור החרדי במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: הערה שנאמרה כאן קודם – אני רוצה לסיים בה.

מיכאל מלכיאלי: אין דבר כזה בעולם, עם כל הרצון הטוב, להקל בנימה אחת של שערה במושג של הלכה של גרות.

מיכאל מלכיאלי: עם כל הרצון שלנו לבוא לקראת כולם, יש הלכה שאי-אפשר להתפשר עליה.

מיכאל מלכיאלי: מה שאמר כאן חברי אלעזר שטרן קודם, שצריך להקל על האנשים האלה – מובן שצריכים להיות כפופים לאותה הלכה שאנחנו מחויבים לה כל כך הרבה שנים, עם כל הרצון הטוב, ויש רצון טוב, ולבוא ולחבק את אותם סטודנטים ואת הארגון החשוב.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יהודה גליק.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני אקח את הדיון הזה היום לסיפור אישי, כי אני ומשפחתי חווינו מה זו תוכנית נעל"ה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אפשר לדבר גבוהה-גבוהה, יפה יפה, אבל אנחנו יודעים בדיוק מה זה, ותכף אספר.

יוליה מלינובסקי: אחותי הקטנה, ב-96' באוקראינה, בעיר לוגנסק – ולא ברור מאיפה זה הגיע אליה בכלל, ועד היום אני לא יודעת מאיפה היא ידעה על הדבר הזה – יחד עם החברה הכי טובה שלה, פתאום הן החליטו שהן רוצות ללמוד בנעל"ה.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, תבין את השוק של אימא שלי כשפתאום באה ילדה ממשפחה טובה ומחליטה שהיא רוצה לעלות ארצה לבדה באיזושהי תוכנית לא ברורה, ותבין את הסבים והסבתות, שממש לא הבינו מאיפה זה בא להם: הילדה האהובה הקטנה שלנו.

יוליה מלינובסקי: מה קורה?

יוליה מלינובסקי: כן, הילדים הם עקשנים, והיא כן עשתה את זה.

יוליה מלינובסקי: אימא שלי הסכימה – כמובן שיש שם הסכמה של ההורים – ונסעו לדונצק ועשו מבחנים, והיא עברה את המיון ונסעה ארצה.

יוליה מלינובסקי: אני רק מזכירה, אדוני שר המדע, שאז לא היה עידן האינטרנט.

יוליה מלינובסקי: הילדים קיבלו טלכרט כזה, שבו יש מספר שיחות מסוים שהם יכלו להתקשר.

יוליה מלינובסקי: היא יכלה להתקשר אלינו, ואנחנו לא יכולנו.

יוליה מלינובסקי: לא היה אינטרנט.

יוליה מלינובסקי: מכתב בדואר היה מגיע מישראל לאוקראינה אחרי חודשיים.

יוליה מלינובסקי: ילדה בת 15 נסעה לארץ עם כל המשתמע מכך.

יוליה מלינובסקי: כמובן, הדעת לא סבלה את זה, ואחרי שנה אני כבר הייתי פה בארץ, האחות הגדולה.

יוליה מלינובסקי: היום, בוועדת הקליטה, דיברתי ואמרתי שכל מי שלא מרוצה מהפעילות הפרלמנטרית שלי יכול לבוא בטענות לאחותי, כי בעצם היא גרמה לכך שהיום אני נואמת פה ומשרתת את הציבור בישראל.

יוליה מלינובסקי: אבל מה כן?

יוליה מלינובסקי: היא כבר עזבה לארצות-הברית.

יולי יואל אדלשטיין: אוי.

יוליה מלינובסקי: היום היא גרה בסן-חוזה בקליפורניה ועוסקת שם בתוכניות צדקה ובחיים היהודיים, זאת אומרת, כדי לעסוק בזה היא הייתה צריכה לעזוב את ירושלים ולעבור לסן-חוזה.

יוליה מלינובסקי: אבל זה כבר סיפור אחר.

יוליה מלינובסקי: התוכנית הזאת נתנה לה המון.

יוליה מלינובסקי: דיברתי אתה בטלפון וסיפרתי שיכול להיות שבעזרת השם ובתמיכה של משרדי ממשלה יהיה ערב לכבוד 25 שנה.

יוליה מלינובסקי: למה אני אומרת "בעזרת השם"?

יוליה מלינובסקי: כי כפי שידוע לך, כולם אוהבים את נעל"ה, כולם תומכים בה – ומערימים קשיים.

יוליה מלינובסקי: זה קורה עם המכרזים שהתוכנית הזאת צריכה לעבור כל שנה, כשלא ברור מי צריך את זה, וזה גם קורה כשכולם אוהבים: כמה זה יפה 25 שנה, 17,000 חניכים, משפחות שלמות שהגיעו ארצה.

יוליה מלינובסקי: נכון, אני, אחרי שנה כבר הייתי פה; אימא שלי, עם כל הסבות והסבתות, אחרי שנה, בשנה שבאה אחריה, כבר הייתה פה, כאילו אחותי הקטנה גררה את כולנו לפה.

יוליה מלינובסקי: אבל להרים אירוע ל-25 שנה אין כסף.

יוליה מלינובסקי: אז אני יודעת שמשרד הקליטה קצת עוזר, אני יודעת שיש תורם פרטי שעוזר – וזהו.

יוליה מלינובסקי: אז זה מחזיר אותי לסיפור "אוהבים עלייה ולא אוהבים עולים".

יוליה מלינובסקי: זה אותו דבר: מאוד אוהבים את נעל"ה, כמה זה יפה, אבל כשצריך קצת לעזור ולהפעיל ראש ושכל – זה לא שם.

יוליה מלינובסקי: אני אפילו מתרגשת, כי תבין את הסיטואציה ההזויה הזאת: כשאני עליתי ארצה ב-1998 היא כבר הייתה פה שנה, היא כבר הייתה ותיקה, היא כבר עזרה לנו להסתדר עם העברית ועם כל קשיי הקליטה וכל זה.

יוליה מלינובסקי: אז דיברתי אתה בטלפון ואמרתי שאם וכאשר השם יעזור ומשרדי הממשלה יתעוררו ויהיה כסף לאירוע גדול – היא אמרה: יוליה, אני קונה כרטיס עכשיו.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, זה כל כך חשוב לה, שהיא מוכנה לעזוב שם את המשפחה, הילדים, לקחת חופש מהעבודה, לקנות כרטיס מארצות-הברית ולבוא כדי לראות את החבר'ה שאתם היא גדלה.

יוליה מלינובסקי: זה באמת, זה אמיתי.

יוליה מלינובסקי: זה הסיפור של משפחתי.

יוליה מלינובסקי: אז אני מאוד שמחה היום לנאום פה, בכנסת ישראל, בתור חברת כנסת מטעם סיעת ישראל ביתנו.

יוליה מלינובסקי: יש לנו בסיעה עוד כמה אנשים: מנכ"ל משרד הקליטה נשוי לבוגרת נעל"ה; מנכ"ל ישראל ביתנו העולמי, שהיה דובר ראש הממשלה בעבר, אלכס סלסקי, הוא עצמו בוגר של התוכנית; אני מכירה טייסים – קיבלתי קצת נתונים על התוכנית – יש טייסים בוגרי נעל"ה; יש כיתה שלמה של קצינים; יש היי-טק.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, זה חומר אנושי ייחודי שבא לפה, ורובם גם נשארים.

יוליה מלינובסקי: אני מברכת אתכם.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד שאת כל הקשיים הביורוקרטיים נוכל להסיר ושהתוכנית הזאת תהיה שנים רבות, ואתם עושים עבודה מצוינת.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע את תשובת משרד החינוך, שימסור לנו השר אופיר אקוניס.

יהודה גליק: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, חברי וחברותי מן הקואליציה ומן האופוזיציה, המתוקים והמתוקות, אורחים יקרים מאוד, אנשי נעל"ה, ישעיהו וגברת יחיאלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: תמי.

יהודה גליק: תמי יחיאלי.

יהודה גליק: – – – ישעיהו ותמי יחיאלי וכל הצוות של אנשי נעל"ה, כל תלמידי ובוגרי נעל"ה, כמובן, סגן המזכירה, רשמת וכולם.

יהודה גליק: אני מוכרח לומר שאני באמת נורא מתרגש, גם אחרי הסיפור של יוליה.

יהודה גליק: אבל אנחנו חיים במדינה שבאמת, כל הקמת המדינה הזאת הייתה אירוע חד-פעמי בהיסטוריה.

יהודה גליק: דברי הנבואה יצאו מהתנ"ך ומתגשמים לנגד עינינו; אירוע בסדר גודל תנכ"י, גדול יותר מיציאת מצרים.

יהודה גליק: כידוע, במצרים היינו 400 שנה, בגלות 2,000 שנה; ממצרים – היינו בארץ אחת, מהגלות חזרנו מ-180 ארצות; מצרים נמצאת 1,000 ק"מ מפה, אתיופיה – 20,000 ק"מ.

יהודה גליק: הקמת המדינה – אירוע בסדר גודל אדיר.

יהודה גליק: השנה נציין 50 שנה לאיחודה של ירושלים, אירוע בסדר גודל שאין כמוהו.

יהודה גליק: אבל בכל זאת, גם הסיפור הזה – בירתנו זה 3,000 שנה והר-הבית בידינו – על כל האירועים האלה שמעתי מהורי, קראתי בספרי ההיסטוריה, אבל יש תהליך אחד שזכיתי לראות במו-עיני, מה שמכונה "משק כנפי ההיסטוריה".

יהודה גליק: שנים עסקתי בקליטת עלייה.

יהודה גליק: במובן מסוים הודות לך, אדוני היושב-ראש, זכיתי לעשות את זה גם בשם מדינת ישראל.

יהודה גליק: זכיתי לראות במו-עיני, מקרוב, בעבודה במשרד הקליטה, שעובדיו שותפים לנושא, לדבר הנפלא הזה.

יהודה גליק: פגשתי רבבות עולים, חברים וחברות, ולא פגשתי אחד – עולה אחד או עולה אחת – שבשבילם העלייה הייתה קלה.

יהודה גליק: כמו שתיארה פה יפה יוליה, אין עלייה קלה – שפה חדשה, מדיניות חדשה, מנטליות חדשה, ראש חדש – כשזה נעשה בגיל 20 או 30; כשזה נעשה על-ידי ילדים בני 14 או נערים בני 16 או נערות, כמו שסיפרה כרגע יוליה – קשה כפל-כפליים.

יהודה גליק: אתה מגיע למוסד, אתה לא יודע מימינך ומשמאלך; קשה לילדים, קשה להורים, קשה לסבא ולסבתא.

יהודה גליק: הדבר הזה קשה מכל כיוון אפשרי.

יהודה גליק: קשה להיות בוגר לבד.

יהודה גליק: ארגון נעל"ה בראשות ישעיהו יחיאלי הקים מערכת תומכת, עוטפת, מחבקת, מלטפת, באמת, ולכן אני שמח שאני מדבר אחרון בסדרה, כי את כל הבעיות הזכירו לפני, ואני יכול רק לחגוג.

יהודה גליק: היום אני מצדיע בראש ובראשונה ל-17,000 תלמידים שעלו בנעל"ה עד היום.

יהודה גליק: כל אחד ואחד מהם, כל אחת ואחת מכן – גיבור.

יהודה גליק: כמו שהיא אמרה, הילדה הקטנה הזאת שכנעה את אימא שהיא רוצה, והחליטה שהיא רוצה.

יהודה גליק: כמובן, אני מצדיע להורים שהסכימו לתת את אותה חתימה, ביד רועדת, על ההסכמה; אני מצדיע למוסדות שקלטו את הילדים פה.

יהודה גליק: לא פשוט להיות מנהל מוסד, לקלוט פתאום ילדים שלא דוברים את השפה.

יהודה גליק: אני מצדיע לכל העובדים הסוציאליים והעובדות הסוציאליות, לכל המדריכים והמדריכות ולכל מי שהיה לו חלק בכל התוכנית הגדולה הזאת, שזכיתי לראות אותה מקרוב ולחוות אותה מקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: המשפחות המאמצות.

יהודה גליק: וכמובן, המשפחות המאמצות פה בארץ, שהכניסו לתוך הבית עוד מישהו, בתוך הבית.

יהודה גליק: אולי, ברשותך, אדוני, אני רוצה להזכיר עוד שני אנשים יקרים מאוד שלא אתנו היום, וליוו את התוכנית הזאת:

יהודה גליק: האחד הוזכר היום לא פעם – אריה קרול האגדי, באמת, חלומותיו ומעשיו, וגם ידיד יקר שלנו, שותף, חנוך צמיר, שגם הלך לעולמו בשנה האחרונה, וליווה מטעם משרד הקליטה את הפרויקט הזה מראשיתו ולאורך כל הדרך; ואיך שזה פרח לכל כך הרבה מדינות, וכל פעם סיפרו לנו על עוד מדינה ועוד מדינה ועוד מדינה.

יהודה גליק: איזה יופי, כמה נפלא.

יהודה גליק: איזו זכות להיות חלק מהתהליך המקראי, התנ"כי הזה, לנגד עינינו.

יהודה גליק: אני אוכל לספר לילדים שלי מה ראינו, מה חווינו; לא רק לקרוא על זה בספרי ההיסטוריה – לראות את זה במו העיניים.

יהודה גליק: כיף לבוא לפה בשם כנסת ישראל ולהצדיע לכולכם.

יהודה גליק: תודה רבה, חג שמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע רגע רגע, זה אחרי תשובת השר.

יולי יואל אדלשטיין: בטח.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול נשמע, כמו שאמרתי, את עמדת משרד החינוך, תשובת משרד החינוך, שימסור השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוליה מלינובסקי: אדוני היושב-ראש, אימא שלי עד היום אומרת שהיא לא מבינה איך אז היא חתמה לאחותי על המסמך הזה.

יולי יואל אדלשטיין: סיפרתי היום באירוע של נעל"ה שניסיתי לשכנע את מקימי התוכנית ששום דבר לא ילך, כי שום הורה לא יחתום להם אף פעם.

יוליה מלינובסקי: אבל זה קרה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברי חברי הכנסת, מר ישעיהו יחיאלי, אורחות ואורחים, אדוני היושב-ראש, תוכנית נעל"ה – נוער עולה לפני הורים – היא תוכנית חינוכית לאומית שבמסגרתה מערכת החינוך הישראלית קולטת נוער יהודי מחו"ל במטרה לחשוף את הנוער לישראל לקראת אפשרות של עלייה עתידית.

אופיר אקוניס: שנות הפעלתה של התוכנית מלמדות שכ-95% מבני-הנוער אשר היו לחלק מתוכנית בחרו להישאר בישראל בתום הלימודים.

אופיר אקוניס: זהו הישג כמעט חסר תקדים למסגרת של תוכניות חינוכיות.

אופיר אקוניס: אין ספק שמדובר בתוכנית שמעצימה את מגמת העלייה לישראל, תוך השקעה בדור הצעיר, דור העתיד של העם היהודי.

אופיר אקוניס: זוהי תוכנית שיש לה חשיבות ומשמעות גדולה לבניין הארץ, לקידומה של המדינה ולחיזוק ההון האנושי בה.

אופיר אקוניס: נוער עולה לפני הורים – זה מעניין, הרעיון הזה, משום שזה כמעט כל הבסיס למבצעים הראשונים של הרעיון הציוני: כפי שקרה בתוכנית הזאת, שראשיתה, גברתי היושבת-ראש, בחבר המדינות, גם הרעיון הציוני כולו – או רובו הגדול, לא כולו – החל במה שכונה בהמשך הדרך "חבר המדינות".

אופיר אקוניס: והם עלו לפני ההורים; חלוצים צעירים, חלוצות צעירות, עזבו את הבית והגיעו, גברתי היושבת-ראש – אז, לפני למעלה מ-100 שנה – לשממה כמעט מוחלטת, בלי ההורים, בלי המשפחות, עם רעיון חלוצי, ובנו והיוו את היסוד לעלייה הראשונה ולעלייה השנייה וגם לשלישית, וכמובן לאחר מכן.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, תלמידי נעל"ה לומדים ומתגוררים בפנימייה עם בני-נוער מכל קשת החברה הישראלית.

אופיר אקוניס: זהו מפגש שמהווה גורם מאיץ להשתלבות מיטבית בארץ, להבנת המנטליות הישראלית, לרכישת שפה, לרכישת חברים חדשים.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, התוכנית, שהושקה בשנת 1992, מנתה – אם אפשר לבקש מיושב-ראש הקואליציה, גבו היפהפה של יושב-ראש הקואליציה – –

נאוה בוקר: יושב-ראש הקואליציה – –

אופיר אקוניס: – – הוא יפה ברמה מאוד קיצונית.

נאוה בוקר: – – השר מבקש לראות את פניך.

אופיר אקוניס: הגב הוא גב מרשים.

אופיר אקוניס: אם הוא יכול להסתובב.

נאוה בוקר: אדוני, חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, השר מבקש שתסתובב.

אחמד טיבי: לביטן לוקח כמה דקות להסתובב.

דוד ביטן: מה?

נאוה בוקר: תודה לך.

אופיר אקוניס: יש לך גב מרשים, אבל החזית יותר מרשימה.

נאוה בוקר: בהחלט.

דוד ביטן: – – –

אופיר אקוניס: עכשיו?

נאוה בוקר: בבקשה, תמשיך, אדוני השר.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: ובכן, התוכנית, שהושקה בשנת 1992 ויועדה לחבר המדינות, כפי שאמרתי, מנתה במחזור הראשון 350 תלמידים.

אופיר אקוניס: כיום, בשנת 2017, התוכנית מונה כ-1,700 תלמידים במחזור, שמגיעים מכ-50 מדינות, ובהן ארצות-הברית, קנדה, אוסטרליה, רומניה, גרמניה, איטליה, הולנד, דרום אמריקה, פינלנד, קניה ואוגנדה, והשנה לראשונה נקלטו גם שני תלמידים מטורקיה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מגיעים לאוגנדה, אוגנדה מגיעה אלינו.

אופיר אקוניס: גברתי, נדמה לי שתוכנית אוגנדה של הרצל נדחתה ברוב ענק – – –

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: נדחתה.

אופיר אקוניס: לא, לא, נדחתה.

יהודה גליק: התקבלה מאוד.

אופיר אקוניס: לא, נדחתה ברוב ענק.

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: 275 מול 178.

אופיר אקוניס: נדחתה ברוב, למיטב זיכרוני.

אופיר אקוניס: אבל זה שווה בדיקה.

יהודה גליק: רק אחר כך "ציוני ציון" – – –

אופיר אקוניס: אה, בוטלה.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: זה הנכון.

אופיר אקוניס: אבל תראי – גם מאוגנדה, כפי שאמרתי, ושני תלמידים מטורקיה.

אופיר אקוניס: למעשה, בחמש השנים האחרונות חל גידול של כ-40% במספר התלמידים המצטרפים לתוכנית, דבר שבוודאי מעיד על הבעת אמון של ההורים בתוכנית נעל"ה ובמדינת ישראל.

אופיר אקוניס: בשנת 2018, כפי שאושר כבר בכנסת, יוגדל תקציב התוכנית, והיא תיתן מענה ל-1,900 תלמידות ותלמידים.

אופיר אקוניס: המשימה הלאומית של החינוך ההתיישבותי ועליית הנוער, שקלט וחינך אלפי בני-נוער בתקופת מלחמת העולם השנייה, לא תמה.

אופיר אקוניס: משרד החינוך, המינהל וכפרי הנוער ממלאים גם היום תפקיד חשוב בקליטה מרבית ובחינוך של עולים חדשים ובני עולים, לצד תלמידים מכל קשת החברה הישראלית.

אופיר אקוניס: בקצרה, גברתי היושבת-ראש, כפי שציין חבר הכנסת גליק, 17,000 תלמידות ותלמידים למדו לאורך השנים בתוכנית נעל"ה.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי בתחילת דברי, 95% ביצעו עלייה ובחרו להישאר בישראל בתום לימודיהם.

אופיר אקוניס: על-פי הערכה, הוריהם ובני-המשפחה של כשני-שלישים מהם הגיעו בעקבותיהם.

אופיר אקוניס: זה יפה מאוד.

אופיר אקוניס: המחזור הראשון בשנת 1992 מנה 350 תלמידים, כפי שאמרתי, וכיום לומדים בו מעל 1,700 מכל מדינות העולם.

אופיר אקוניס: אנחנו מברכים את ראשי התוכנית, את משתתפי התוכנית, את הרעיון העיקרי שעומד בבסיס התוכנית הזאת.

אופיר אקוניס: כל התוכנית הזאת מביאה לידי ביטוי את כל הרעיון הציוני כולו – עוזבים את הגולה, עוזבים את הנכר וחוזרים לארץ המולדת ההיסטורית של העם היהודי, שהיא ארצו העתיקה מצד אחד ומבטיחה את עתידנו מן הצד השני; ולרבים מהם – שכבר השתלבו בחינוך, במדעים, בטכנולוגיה, בחדשנות, בהיי-טק, ברפואה, בהנדסה ובשלל מקצועות מפוארים – לרבים מהם יש גם חלק בביצור עתידה של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: היו ברוכים.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

נאוה בוקר: סליחה, אדוני השר, מה אתה ממליץ?

אופיר אקוניס: אני שמעתי מחבר הכנסת שטרן שיום הדיונים כבר התקיים היום בכנסת.

קריאה: הבעת דעה.

אופיר אקוניס: לפני הבעת דעה נוספת הממשלה צריכה להגיד את עמדתה.

אופיר אקוניס: מה שהמציעים יבחרו.

אופיר אקוניס: אם ירצו לקיים עוד דיונים בוועדת חינוך או משהו, אנחנו מקבלים את עמדת המציעים.

אופיר אקוניס: אין לנו התנגדות לכלום.

נאוה בוקר: אתה מציע להעביר את זה לוועדת חינוך?

אופיר אקוניס: אני לא מציע, אני – – –

אלעזר שטרן: – – –

נאוה בוקר: אתה מסתפק בתשובת השר.

אופיר אקוניס: אפשר להסתפק.

אלעזר שטרן: בהנחה שלחברי הכנסת האחרים כאן תינתן זכות הדיבור, אני אסתפק בזה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אלעזר שטרן: ועדת חינוך גם ככה החליטה לקיים מעקב.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

אופיר אקוניס: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר.

נאוה בוקר: הבעת עמדה, חבר הכנסת עודד פורר – בבקשה, דקה לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: שמעתי את הנאומים המרגשים.

עודד פורר: את הסיפור של יוליה מלינובסקי אני שומע בפעם ראשונה אף-על-פי שהיא חברתי לסיעה.

עודד פורר: זה מאוד מרגש.

עודד פורר: אני מכיר את הסיפורים של נעל"ה גם מתפקידי הקודם.

עודד פורר: כשמדברים על נבואות הנחמה אז יש את הפסוק הידוע בישעיהו: "מי אלה כעב תעופינה וכיונים אל ארבתיהם".

עודד פורר: זאת אומרת, הוא מתאר את שיבת ציון, ויש שני סוגים: יש "עב תעופינה", והכוונה לעננים – כדי לזוז העננים זקוקים לרוח, צריכים משהו שידחוף אותם; ויש את היונים שחוזרות לשובך שלהן, לבית שלהן, והלב שלהן מוביל אותן, והן עושות את זה לבד.

עודד פורר: אני חושב שפרויקט נעל"ה זה בדיוק כיונים אל ארובותיהן – אותם ילדים בגיל הזה, שכנראה הרגישו בבטן שהם צריכים לחזור לארץ-ישראל.

עודד פורר: אני חושב שפרויקט נעל"ה מבטא בדיוק את אותה נבואת נחמה.

עודד פורר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: לפני שנעבור לחברת הכנסת אורלי לוי אני רוצה לדעת אם המציעים האחרים שותפים לדעתו של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

קריאה: כן.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי – בבקשה, הבעת עמדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גברתי היושבת בראש.

אורלי לוי אבקסיס: היום קוראים לזה פרויקט נעל"ה.

אורלי לוי אבקסיס: כשההורים שלי היו עוד במרוקו קראו לזה עליית הנוער, ואז זה היה באמת מצב שאנשים – כמעט כמו עקדת יצחק – שולחים את הילדים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: ואז, תחשבו, זאת הייתה עלייה בלתי לגלית; בעצם עזבו מדינה בהיחבא כדי להגיע למדינה כשאתה לא באמת יודע מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: זאת הייתה מדינה בהתהוות.

אורלי לוי אבקסיס: שם באמת לא יכולת לדעת אם תראה אי-פעם את הילדים, וגם תקשורת לא הייתה, בטח לא טלפוניה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה לומר ביחס לכל הנאומים המאוד-מרגשים שהיו כאן שלדעתי, חברי הכנסת, פרט לנאומים מרגשים צריכים לעשות מעשה.

אורלי לוי אבקסיס: המעשה הזה קשור לסל לאור.

אורלי לוי אבקסיס: לאורך שנים סל לאור לא עודכן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על סל שקובע מהו הרכב העלויות הנדרשות להפעלת פנימיות וכפרי נוער בהתאם למספר הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: העלויות עודכנו בפעם האחרונה לפני עשר שנים.

אורלי לוי אבקסיס: הם באים וקובעים מהו המחיר של המזון, הדלק, החשמל, המים, התרופות, החזקת הבית, החזקת התלמידים.

אורלי לוי אבקסיס: תקצוב סל לאור לא עודכן.

אורלי לוי אבקסיס: מה הקואליציה עושה ביחס לזה?

אורלי לוי אבקסיס: מה עושה מי שמחזיק בתיק הקליטה ביחס לזה?

אורלי לוי אבקסיס: הרי בסופו של דבר אנחנו מדברים על שחיקה של 50 מיליון שקל במצטבר.

אורלי לוי אבקסיס: על מי זה מגיע?

אורלי לוי אבקסיס: זה מגיע על הגב של הילדים האלה שכולם מדברים בשבחם.

אורלי לוי אבקסיס: זה מקצץ את השירותים ואת הפסיכולוגים ואת העובדים הסוציאליים ואת הדברים הבסיסיים ביותר שהנערים האלה זקוקים להם.

אורלי לוי אבקסיס: אז הם זקוקים לא רק להצדעה – הם זקוקים לתקציב ריאלי ביחס להוצאות פר-ילד באותן פנימיות.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצפה מכל אלה שדיברו פה גבוהה-גבוהה, שיעשו מעשה גבוה וידרשו את עדכון סל לאור, כי רק זה יספר כמה באמת אכפת להם מהילדים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: המציעים הסתפקו בתשובת השר, ולכן לא נצביע.

אלעזר שטרן: הבעת עמדה?

נאוה בוקר: אפשרי?

נאוה בוקר: ממש בקצרה.

נאוה בוקר: שני משפטים.

אלעזר שטרן: חברי יהודה גליק הזכיר פה שני אנשים שלא אתנו: את אריה קול ואת חנוך צמיר.

אלעזר שטרן: אני מודה שביום השמח הזה אני בפעם ראשונה שמעתי שחנוך צמיר, שהיה ממלא-מקום מנכ"ל משרד הקליטה, נפטר.

אלעזר שטרן: הוא אכן היה שותף פעיל מאוד בנעל"ה ובכל פעילות קליטת העלייה בחברה הישראלית, וגם בצה"ל.

אלעזר שטרן: אני גם משתתף בצער המשפחה וגם מבטיח שזכרו יהיה ברוך.

אלעזר שטרן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – החלטה בדבר פיצול הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 130) (תקופת ההתיישנות וחובת דיווח בעבירות מין שנעברו בקטין על-ידי בן-דודו), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: כמו כן, הונחה החלטה בדבר פיצול הצעת חוק איסור הלבנת הון (תיקון מס' 19), התשע"ז–2016.

נאזם בדר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, סגן מזכירת הכנסת.

נאוה בוקר: ציון יום העסקים הקטנים

נאוה בוקר: אנחנו עוברים כעת לדיון בנושא: יום העסקים הקטנים והבינוניים, הצעות לסדר-היום מס' 6424, 6379, 6432, 6441 ו-6475.

נאוה בוקר: אף שהעסקים הקטנים הם ממנועי הצמיחה החשובים של המשק הישראלי, נאלצים בעליהם להתמודד עם אתגרים שונים ורבים משל החברות הגדולות.

נאוה בוקר: בעלי עסקים אלו מעידים כי מציאת לקוחות ותחרות הם שני החסמים העיקריים העומדים בפניהם בדרכם לפיתוח העסק, לצד גישה למימון, עלויות ייצור וזמינות כוח עבודה.

נאוה בוקר: מכובדי, אני מבקשת להפנות ביום זה זרקור לתופעת המגונה הרווחת במקומותינו המכונה "שוטף פלוס".

נאוה בוקר: זהו ביטוי מכובס לתשלום נדחה, לעתים עד אין קץ.

נאוה בוקר: ככל הידוע, זו המצאה ישראלית נפסדת שמאפשרת למזמיני שירות או עבודה לשלם לבעל עסק עצמאי בחלוף חודש, חודשיים, ולעתים גם שלושה.

נאוה בוקר: רבותי, זוהי לרוב הלנת שכר פר-אקסלנס.

נאוה בוקר: גם אם רשמית הדבר נקבע בהסכמה, יש לומר ביושר שלבעלי העסקים אין באמת ברירה.

נאוה בוקר: הם עצמם מעידים כי הם לא רוצים להפסיד עבודות ולכן הם נאלצים לקבל את התכתיבים הללו.

נאוה בוקר: הדבר החמור הוא שזו כבר תופעה נרחבת, הנעשית לאור יום ובלי נקיפות מצפון, רק משום שהיא קיבלה לגיטימציה מדומה.

נאוה בוקר: לכן, לא פלא כי בסקר שנערך לפני כשנתיים אמרו כרבע מבעלי העסקים שהם שקלו לסגור את העסק לצמיתות.

נאוה בוקר: עסקים רבים מדי אינם מחזיקים מעמד לאורך זמן ונסגרים אחרי תקופות קצרות.

נאוה בוקר: כי גם אם מחזור המכירות שלהם סביר או רווחי, מוסר התשלומים הירוד מכניס אותם למינוס תמידי על לא עוול בכפם.

נאוה בוקר: זו מציאות שבידינו ומחובתנו לשנות אחת ולתמיד.

נאוה בוקר: אני משתמשת בבמה זו ביום העסקים הקטנים וקוראת לכל מי שהדבר בידו – רשויות מקומיות, גופים ציבוריים, מוסדות חינוכיים או חברות פרטיות: קיבלתם שירות, העבודה נעשתה – פשוט שלמו.

נאוה בוקר: אל תחכו ואל תידחו את תשלום התמורה.

נאוה בוקר: זו פרנסתם של אנשים, וחייהם תלויים בתזרים המזומנים הזה.

נאוה בוקר: זו גם חובתנו האנושית והמוסרית.

נאוה בוקר: תורת ישראל כבר הורתה: "לא תעשק את רעך ולא תגזל, לא תלין פעלת שכיר אתך עד בקר".

נאוה בוקר: כן, הדבר אסור אפילו עד היום שלמחרת, וודאי שלא שוטף פלוס 30 או 60 או עד ימות המשיח.

נאוה בוקר: לסיום, אני מבקשת להוקיר את הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים "מעוף", הפועלת במשרד הכלכלה והתעשייה.

נאוה בוקר: היא עושה מלאכה חשובה בתווך, שלעתים נראה כקיר גבוה, בין הביורוקרטיה והממשל לבין בעלי העסקים.

נאוה בוקר: "מעוף" מעניקה כלים חשובים ומגוונים לעצמאים וליזמים בבואם להפוך יזמות עסקית מרעיון וחלום גדול למציאות ולמקור הכנסה.

נאוה בוקר: בהצלחה לכל בעלי העסקים בהגשמת חלומם.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: הדובר הראשון – חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

נאוה בוקר: עד חמש דקות לרשותך.

רועי פולקמן: תודה.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, טוב, קצת הרמת להנחתה, כיוון שהאמת, לפני שעה, אחרי באמת עבודה קשה, סיימנו הכנה לקריאה שלישית של חוק מוסר תשלומים, ככה שלא צריך לבקש – –

נאוה בוקר: יפה מאוד.

רועי פולקמן: – – טובות, לא מהשלטון המקומי ולא ממשרדי הממשלה ולא מחברת חשמל.

רועי פולקמן: ועכשיו הכנסנו גם, ברגע האחרון, את בנק ישראל, ואת הביטוח הלאומי, ואת החברות הממשלתיות ואת כולם.

רועי פולקמן: כולם נכנסו, את כולם הכנסנו לחוק.

רועי פולקמן: הגוף היחידי שהוחרג באמת הוא גופי הבריאות, אבל כל השאר בפנים.

רועי פולקמן: אז ככה שבאמת בעניין הזה זה היה דגל, והבאנו את זה ליום העסקים הקטנים, כי מבחינתי היום הזה – ותכף אני אגיד מילה על המעבר משנה שעברה, והצטרף אלינו שר הכלכלה אלי כהן, שבאמת היה – – –

אלי כהן: – – –

רועי פולקמן: תודה רבה.

רועי פולקמן: השר היה – הוא באמת – –

נאוה בוקר: שלום, אדוני השר.

רועי פולקמן: – – שותף מרכזי כאן, בוועדת הרפורמות, כחבר כנסת.

רועי פולקמן: הסימן מבחינתי הוא מדיבורים למעשה.

רועי פולקמן: כי גם יש פה היום כנסת עם חברי כנסת – כמובן, יושב כאן עודד פורר, שזה נושא מרכזי על סדר-יומו, אבל גם, בטח על חוק "שוטף פלוס 30" – סללו את הדרך רוברט אילטוב, שקידם את זה גם בכנסת הקודמת, שלי יחימוביץ, שקידמה את זה בעבר, כמובן איתן כבל, שבלעדיו זה לא היה קורה, ויעקב אשר ואיילת ורבין.

רועי פולקמן: יש פה היום כנסת שבאמת באמת חשוב לה נושא העסקים הקטנים, וזה מתחבר גם לראשי ועדות שאכפת להם מאוד – שגם הגיעו היום לכינוס הרשמי, ראשי הוועדות המרכזיות – וגם לשר אוצר שלא רק אומר:

רועי פולקמן: זה חשוב לי, זה חשוב לי, זה מנוע צמיחה של המשק, אלא גם מוכן לשים כסף.

רועי פולקמן: בתקציב האחרון שמנו כ-400 מיליון שקלים למשל על חוק הפנסיה שקידם אלי כהן, היום שר הכלכלה.

רועי פולקמן: אני עוד אדבר על חוק מוסר תשלומים בהמשך, עוד יהיה לנו זמן לדבר על זה, אבל באמת היה כאן מאמץ גדול, עם עזרה של המרכז לשלטון מקומי, שנרתמו לעניין הזה, עם "להב", שהיו שותפים ליום הזה מלמעלה עד למטה, וכמובן משרד הכלכלה – עוד עבדנו על זה עם השר אריה דרעי, ועכשיו עם התמיכה של אלי כהן, וכמובן נעמי, שהייתה שחקנית מרכזית בעניין הזה במשרד הכלכלה – אנשי משרד האוצר, וכמובן החשבת הכללית, שהייתה שחקנית.

רועי פולקמן: אז אני בעיקר אבוא ואומר שבעיני אנחנו בסימן של מדיבורים למעשים.

רועי פולקמן: עברה שנה.

רועי פולקמן: לפני שנה גם הייתי שותף להובלת יום העסקים הקטנים בכנסת, ואני קצת אגיד, במשפט, מה עשינו מאז השנה שעברה.

רועי פולקמן: כי מעבר ללהגיד שעסקים קטנים זה מנוע צמיחה של המשק, וזה חשוב לצמצום פערים כי יש אנשים שאין להם אופציה אלא לעבוד בעסק קטן ולהיות עצמאים, בפריפריה במיוחד, ובגילאים מבוגרים במיוחד, ועוד ועוד – זה לא רק מנוע צמיחה כי לשם שוק העבודה הולך, אלא באמת זה צמצום פערים, כי יש הרבה אנשים שאין להם אופציה אלא להיות עצמאים.

רועי פולקמן: כמובן, אני בעצמי הייתי עצמאי לפני שהגעתי לכנסת.

רועי פולקמן: אז מה כבר עשינו מעבר ללדבר?

רועי פולקמן: אז עשינו ביחד כאן בשנה האחרונה, בוועדת הרפורמות של אלי כהן, את חוק הבנקים; דיברנו על הוזלת אשראי, דיברנו על סולק מאגד שיוריד את עלויות הסליקה, שזה דבר משמעותי שיש לו השלכות על יוקר המחיה; עשינו הנגשה של מכרזים ממשלתיים – זה היה חוק שהייתה לי הזכות לקדם, כדי שיהיה קל יותר לעסק קטן לגשת למכרז ממשלתי, וגם פטרנו אותם מעמלות השתתפות; ועשינו תיקון, שהובילה חברת הכנסת טלי פלוסקוב מסיעתי, בחישוב דמי לידה לעצמאיות; וטיפלנו בפנסיה לעצמאים – פעם ראשונה במדינת ישראל יש חוק פנסיה לעצמאים, והוספנו שם סיוע במצבי אבטלה.

רועי פולקמן: לא דמי אבטלה, נכון, אבל כן, בפעם הראשונה, מדינת ישראל היא אחת היחידות בעולם שאם עסק עצמאי סוגר את שעריו הוא יקבל סיוע; ועשינו הקלות ברישוי עסקים בחוק ההסדרים האחרון, בעיקר בתחום הכבאות.

רועי פולקמן: עוד יש לנו עבודה ענקית.

רועי פולקמן: אני בונה כאן על חבר הכנסת עודד פורר, וביחד אנחנו נתקוף את הנושא הזה של רישוי עסקים, כי הוא מכיר את זה היטב.

רועי פולקמן: יש לנו קרב גדול, עם תמיכה של משרד הפנים.

רועי פולקמן: אנחנו חייבים להצליח שם.

רועי פולקמן: והרפורמה בתקינה שעשינו – גם לה יש משמעות להרבה מאוד עסקים, יבואנים קטנים; מהלך גדול שנלחמנו עליו שנה.

רועי פולקמן: והיום חוק מוסר תשלומים, ואני חייב לומר שזה היה החוק הראשון שהנחתי בכנסת, לפני שנתיים.

רועי פולקמן: לפני שנתיים.

רועי פולקמן: ידעתי שקודמי פה – מה שנקרא, על כתפי נפילים – סללו את הדרך חברי כנסת חשובים ומוכשרים שעשו כאן עבודה.

רועי פולקמן: הנחתי את החוק הזה שוב לפני שנתיים, החוק הראשון שהנחתי בכנסת בהיותי חבר כנסת.

רועי פולקמן: שנתיים עסקנו בו, והיום, ביום העסקים הקטנים – השני שיש לי הזכות להיות שותף לו – סיימנו אותו בקריאה שנייה ושלישית; לא מושלם, אבל התקדמנו המון, והכנסנו את כל החברות הממשלתיות.

רועי פולקמן: ולכן אני אומר, זה לא רק ססמאות.

רועי פולקמן: ודיברו היום – היו חמש ועדות בכנסת שדנו היום בנושא העצמאים והעסקים הקטנים.

רועי פולקמן: דיברו על התנאים הסוציאליים ודיברו על התחרותיות ודיברנו על איך עוזרים לעסקים קטנים לייצא ולהיות טכנולוגיים יותר.

רועי פולקמן: כל הדברים האלה – בעיני, גולת הכותרת היא העובדה שאנחנו לא רק מדברים אלא גם מביאים תוצאות.

רועי פולקמן: ובסוף, נושא שאני עוסק בו לא מעט הוא הביורוקרטיה – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: נא לסיים.

רועי פולקמן: כן, אני מתכנס לסיום.

רועי פולקמן: – – הוא הקלה בנטל הרגולטורי.

רועי פולקמן: אנחנו כחברי כנסת מביאים הרבה מאוד חוקים, גם כדי להיטיב עם העסקים הקטנים, אבל לא פעם גם מקשים עליהם.

רועי פולקמן: ולכן, אנחנו פה – יום העסקים הקטנים הוא בסימן של תוצאות, בזכות הרוח הגבית של הממשלה, שר האוצר ושר הכלכלה, והיד עוד נטויה.

רועי פולקמן: עלו והצליחו, העסקים הקטנים.

רועי פולקמן: כנסת ישראל בוודאי אתכם בעת הזאת.

רועי פולקמן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת רועי פולקמן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר – בבקשה, חמש דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: חברי חברי הכנסת, חברי רועי פולקמן, השר אלי כהן, אני רוצה לומר בהקשר הזה, ראשית, שאיפה שצריך לברך יש מקום לברך.

עודד פורר: אני, את המסע הזה של "שוטף פלוס 30" התחלתי עוד כשהייתי מחוץ לכנסת, כעצמאי, ב-2009.

עודד פורר: הייתה תקופה של משבר אשראי, וכתבתי אז מאמר ואמרתי לממשלה: חברים, האשראי מוחזק אצלכם.

עודד פורר: הרי כשאתם מחזיקים לי – אני הייתי אז בעל עסק – 180 יום תשלום, אני הולך לבנק לקחת אשראי בשביל לשלם לעובדים שלי.

עודד פורר: כשהחוק הזה יעבור בקריאה שנייה ושלישית נוכל להגיד שעשינו משהו חשוב, וכל מי שעסק במלאכה מתחילתה לאורך כל הדרך ועד עכשיו באמת ראוי לשבח.

עודד פורר: אני חושב שאין שום מחלוקת בין הסיעות לגבי הצרכים שצריך לתת לאותו מגזר עצמאים, ואנחנו מדברים על חצי מיליון עסקים, 40% מהתוצר.

עודד פורר: אנחנו יכולים להמשיך לדבר; אין מחלוקת, אפילו שאנחנו לא מאותה סיעה.

עודד פורר: אני כן יכול לומר בהקשר הזה – ואני פונה גם אליך, רועי, וגם לשר כהן – שכדי להפוך את מנוע הצמיחה הזה למנוע אמיתי, זה דורש כסף והשקעה.

עודד פורר: הממשלה הזאת השקיעה בהסכם שכר עם ההסתדרות לעובדי המדינה 7.5 מיליארד שקל – הסכם שכר גדול שבו עשו הרבה תיקוני עיוותים, ואני לא נכנס עכשיו לשאלה אם הוא טוב או לא.

עודד פורר: אני חושב – ודרככם לשר האוצר – שאפשר לומר שבתחום הזה של עסקים קטנים ועצמאיים צריך להשקיע מהסיבה הפשוטה שזה העתיד, דווקא בעולם הזה שבו מקצועות הולכים ונעלמים.

עודד פורר: אם אנחנו מנסים לראות אילו מקצועות יהיו קיימים בעוד 20 שנה – מקצועות הולכים ונעלמים.

עודד פורר: אנחנו חייבים לייצר עוד פלטפורמה ועוד פלטפורמה, כי – תרשמו את הדברים האלה – בעוד 20 שנה 60% מהתוצר יהיה בידי העסקים הקטנים, מהסיבה הפשוטה: זה מה שאנשים ייצרו.

עודד פורר: לכן, צריך להשקיע פה כסף, צריך לתת פה את רשתות הביטחון.

עודד פורר: אני יודע שזה לא פשוט, ואני בהחלט חושב שעושים היום הרבה מאוד בתחום הזה.

עודד פורר: יסלח לי השר כהן, השר אלי כהן.

עודד פורר: אני רוצה לנצל את הבמה פה כדי לדבר אתך דווקא על דיון שקיימנו היום בוועדת העלייה והקליטה בנושא – יסלח לי חבר הכנסת חזן.

עודד פורר: מה לעשות?

עודד פורר: אני רוצה לנצל את שתיים וחצי הדקות שעוד נשארו לי – – –

אורן אסף חזן: – – –

עודד פורר: נו, באמת.

עודד פורר: היום בדיון בוועדת העלייה והקליטה עלה נושא – יש היום שתי קרנות שנותנות לעצמאים עולים, וצריך להבין שעולים פונים הרבה יותר לעניין הזה של עצמאות.

עודד פורר: אגב, הם יותר שורדים כעצמאים, זאת אומרת, עסקים של עולים שורדים יותר, מחזיקים יותר, וגם מעסיקים בסופו של דבר בדרך כלל יותר עולים.

עודד פורר: הם פותרים לנו כמה בעיות בתוך העניין הזה.

עודד פורר: יש קרן של משרד העלייה והקליטה שנותנת תנאים מצוינים, ויש קרנות טובות של משרד הכלכלה, וגם הן נותנות תנאים לעצמאים.

עודד פורר: משום מה הממשלה – אני חושב, אגב, שזה מגיע דווקא מהחשב הכללי – יצרה איזושהי דיפרנציאציה בין הקרנות, והן אומרות:

עודד פורר: אם פנית פעם אחת לקרן אחת אתה לא יכול לפנות גם לקרן השנייה, ואז מתחילים להגיד לעולה שהוא יפנה לקרן של חצי מיליון שקל או של 250,000 שקל; אלה שתי קרנות שונות ונפרדות.

עודד פורר: אני חושב שצריך להסיר את ההגנות.

עודד פורר: אם מגיע – מגיע.

עודד פורר: לא צריך להפריד בין שתי הקרנות האלה.

עודד פורר: אחד הסיכומים של הוועדה היה שיפנו אליך, אל שר האוצר ואל שרת העלייה והקליטה למצוא במשותף את הפתרון לזה.

עודד פורר: אני חושב שזה נכון.

עודד פורר: זה לא דורש תקציבים נוספים, זה דורש קצת הסרה של ביורוקרטיה, ואני מקווה מאוד שנראה את זה כמוצלח.

עודד פורר: לדעתי יש לנו חלון זמן.

עודד פורר: יש פה כנסת שהיא minded לעניין הזה, מכל סיעות הבית – קואליציה, אופוזיציה.

עודד פורר: יש שרים שחושבים כך.

עודד פורר: חלק מהאנשים פשוט ישבו פעם בכיסאות האלה של העצמאים, ולאו דווקא בכיסאות של השכירים, ולכן אני חושב שאנחנו יכולים לעשות בהחלט מהפכה אמיתית.

עודד פורר: מי שייהנה בסוף מהמהפכה הזאת זה כל מדינת ישראל, כי הכסף הזה שהעצמאים מייצרים חוזר במסים שהם משלמים לטובת בריאות, ורווחה, וחינוך.

עודד פורר: וככל שהמגזר העסקי יצמח יותר, אנחנו נגלה שאנחנו יכולים לתת יותר גם למגזרים האחרים, ולכן אני חושב שההשקעה בעניין הזה היא השקעה שהכנסה בצדה.

עודד פורר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

נאוה בוקר: לפני שנמשיך לדובר הבא – – –

אורן אסף חזן: התכוונתי – – –

נאוה בוקר: סליחה, חבר הכנסת חזן.

נאוה בוקר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: תודה, גברתי.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת דוח ביקורת מיוחד של מבקר המדינה בדבר מבצע "צוק איתן".

נאזם בדר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לסגן מזכירת הכנסת.

נאוה בוקר: ציון יום העסקים הקטנים

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, חמש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, ידידי שר הכלכלה חבר הכנסת אלי כהן, חברי הכנסת שיזמו את היום הזה, הכל-כך חשוב, ידידי עורך-דין רועי כהן, יו"ר "להב" לעסקים קטנים ובינוניים, חבר הכנסת פולקמן, שהוא באמת, יחד עם חבר הכנסת פורר, בין הדוחפים בכל נושא העסקים הקטנים, עם touch אישי ניכר כמעט בכל דבר ועניין.

מיקי לוי: מבחינתי מדובר באחד הנושאים החשובים ביותר למשק הישראלי, כיוון שהעסקים הקטנים והבינוניים הם עמוד השדרה של כל כלכלה בריאה והכלי המרכזי ליצירת מקומות עבודה, לקידום שוויון בחלוקת הכנסות ולמיגור העוני.

מיקי לוי: מתוך נקודת המבט הזאת קידמנו גם בקדנציה הקודמת – חבר הכנסת פולקמן ציין את זה – גם כשהיינו במשרד האוצר, שורה של יוזמות רבות לטובת העסקים הקטנים והבינוניים במדינת ישראל במטרה להקל ככל האפשר בפתיחה, בהרחבה ובניהול של עסקים.

מיקי לוי: שמנו למטרה כבר עם כניסתנו לבית הזה, לפני יותר מארבע שנים, להתיר את סבך הביורוקרטיה שבעלי עסקים ומייצגיהם נאלצים להיתקל בה, לסייע כלכלית באמצעות אשראי והון, ללוות ולהדריך עסקים בארץ ולעזור בחדירה לשווקים ברחבי העולם באמצעות מערך נספחים, וכן להמשיך בשיפור וקידום של תשתיות פיזיות והון אנושי, המפחיתות בצורה ישירה עלויות לעסקים, החל מטיפול בריביות הפיגורים, דרך ביטול מס מאוחד נפרד – שהיה מהלך מאוד מאוד מהותי לזוגות שעבדו יחד בעסק משותף – והגדלה משמעותית של השתתפות של עסקים קטנים ובינוניים במכרזים ממשלתיים.

מיקי לוי: ואני מברך אותך, חבר הכנסת פולקמן, ואת השר אלי כהן על צמצום המושג "שוטף פלוס 30".

מיקי לוי: זה מהלך אדיר שיקיף את כל אושיות השלטון – משרדי ממשלה, וציינת גם את בנק ישראל.

מיקי לוי: הגעתם בעניין הזה רחוק, וכל הכבוד לכל מי שעשה בעניין הזה.

מיקי לוי: זה לא היה דבר של מה בכך ולא דבר פשוט.

מיקי לוי: בהקלות בדיווח המקוון אני יכול למנות: מע"מ על בסיס מזומן, הכפלת קרן ההלוואות לעסקים קטנים הניתנת מהמדינה ועוד ועוד.

מיקי לוי: פעלנו רבות כי הבנו שעסקים קטנים ובינוניים הם המפתח לצמיחת המשק כולו והם הבסיס לכלכלה ישראלית חזקה.

מיקי לוי: לשמחתי גם שר האוצר הנוכחי כחלון וגם שר הכלכלה – את מפריעה לי, חברת הכנסת יוליה – – –

נאוה בוקר: סליחה, חברת הכנסת יוליה.

מיקי לוי: מה זה חשוב לי שהוא ישמע.

יוליה מלינובסקי: אז אני לא אפריע.

מיקי לוי: אל תפריעי.

מיקי לוי: תודה, אני מודה לך.

מיקי לוי: אני אתחיל בשני המשפטים האחרונים.

מיקי לוי: לשמחתי גם שר האוצר הנוכחי, השר כחלון, וגם שר הכלכלה חבר הכנסת אלי כהן, דבקים בתפיסת העולם ופועלים לחיזוקם של אותם עסקים, אך כאמור, המלאכה עוד מרובה.

מיקי לוי: אני שמח שבימים אלו מקודם בכנסת מהלך של הורדת העמלות בשוק כרטיסי האשראי – אמרתי את זה – והגדלת התחרות.

מיקי לוי: אני מקווה שהמהלך הזה יושלם במלואו וייטיב עם העולם העסקי ובעלי העסקים הקטנים והבינוניים.

מיקי לוי: העמלות המשולמות בארץ, בעיקר בקרב עסקים קטנים – ואני יודע, אדוני השר, שאתה עוסק בזה לא מעט – והעסקים בפריפריה, גבוהות משמעותית מהנהוג בעולם.

מיקי לוי: שכלול שוק זה יקטין את העלויות של העסקים ויוביל להגדלת השימוש באמצעי תשלום אלקטרוניים, אשר יצמצם את הכלכלה השחורה.

מיקי לוי: אני מאמין שתכונת הצדק הועצמה גם באמצעות חוק הריכוזיות, שהוא אחת הפעולות הראשונות שעשינו עם כניסתנו לתפקיד, וזה טופל בהמשך על-ידי שר האוצר הנוכחי, שהרי כולנו מרגישים ויודעים עד כמה קטן וריכוזי המשק הישראלי וכיצד חלקים רבים ממנו מוחזקים על-ידי מספר קטן של קבוצות עסקיות וריכוזיות.

מיקי לוי: הריכוזיות הזאת היא אחת הרעות החולות של הכלכלה הישראלית, והיא פוגעת בקיומו החופשי של השוק.

מיקי לוי: העברת החוק מובילה כבר כיום להפרדת נכסים ריאליים משמעותיים.

מיקי לוי: מכיוון שלא הספקתי, אני רוצה לקצר ועוד פעם לציין את העניין של "שוטף פלוס 30" למגוון רחב – – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

מיקי לוי: וכאן, אדוני השר – אני מסיים – אני פונה אליך באופן ישיר: אין כאן פוליטיקה של קואליציה ואופוזיציה, יש כאן רק טובת המשק הישראלי והכלכלה הישראלית וחיזוק התחרות בשוק.

מיקי לוי: אני יודע, אדוני השר, שאתה עוסק ב"ערבה מיינס" באופן אישי.

מיקי לוי: זהו מפעל חשוב שהשקיעו בו כבר כמה עשרות מיליונים או מאות מיליונים.

מיקי לוי: הוא מספק עבודה גם לתושבי אילת, והאבנים שמובאות עם הנחושת מירדן יעובדו אצלנו.

מיקי לוי: אני מבקש ממך באופן אישי שלא להסיר את ידך ולדאוג שהמפעל הזה יעלה על דרך המלך.

מיקי לוי: אני יודע שנתת הוראה לתת את ה-40 מיליון שקל, ומחכים ל-40 מיליון שקל ממשרד ראש הממשלה.

מיקי לוי: התערבותך ממש מתבקשת, ותודה לך על העשייה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה – אינו נוכח; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – בבקשה, חמש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אין פה חברותי אז רק חברי, חוץ ממך.

יחיאל חיליק בר: אני כמובן משבח על ההתקדמות, רועי והשר אלי, על מה שכן עשיתם, אבל תסכימו אתי שיש עוד הרבה מה לעשות, שזה לא מספיק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו היינו בקשר, ועדיין בקשר, עם לא מעט עסקים.

יחיאל חיליק בר: ראינו נתונים, והנתונים, ידידי עודד פורר, הם מדהימים כשאתה מסתכל עליהם.

יחיאל חיליק בר: בישראל פועלים למעלה מ-450,000 עסקים קטנים ועצמאיים, ואחראים לקרוב ממחצית התוצר העסקי במשק, כ-49%; נתון מדהים.

יחיאל חיליק בר: הם גם מעסיקים 66% מהעובדים במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: העסקים האלה מהווים 98% מהחברות העסקיות במשק.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אתה מסתכל על הנתונים שנתתי לך, וללא ספק הם מדהימים.

יחיאל חיליק בר: עם זאת – ולזה אני רוצה שרועי יקשיב, וגם השר: סך כל האשראי שעומד לרשות 450,000 העסקים הללו הוא 66 מיליארד שקלים, בעוד ל-2% מהעסקים הגדולים עומדים 800 מיליארד שקלים אשראי.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: איפה ההיגיון המתמטי?

יחיאל חיליק בר: הרי בכיתה א' אחד ועוד אחד שווה שניים, ופה אתה רואה עסקים שמהווים 98% מהחברות העסקיות, מעסיקים 66% מהעובדים בישראל, ואתה רואה את ההבדל הענק בין האשראי שעומד לרשות אלה לאשראי שעומד לרשות אלה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אני אתן לך עוד נתון מדהים: העסקים הקטנים, רועי פולקמן, משלמים בממוצע 9.5% ריבית על האשראי שהם מקבלים, בעוד העסקים הגדולים, שמקבלים יותר אשראי, משלמים פחות מ-3.5%.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: אני שואל אותנו, כמדינה, ככנסת, כממשלה: למה?

יחיאל חיליק בר: ואני אשמח שהשר גם יענה לי על הדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: המספרים האלה משקפים עד כמה מכרעת ההשפעה של המגזר העסקי על המשק הישראלי, ועד כמה חשוב וקריטי לעצור את התהליך של היחס הלא-ההוגן – רשום לי פה "הפקרות", אבל אני לא אגיד את זה, מכבודי אליכם – היחס הלא-ההוגן לנתח השוק הכל-כך חשוב ומכריע הזה.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע שבכל שנה נסגרים עשרות-אלפי עסקים קטנים ובינוניים.

יחיאל חיליק בר: רשמו לי פה 60,000.

יחיאל חיליק בר: אני לא יודע אם זה 50,000 או 40,000, אבל בכל שנה נסגרים עשרות-אלפי עסקים קטנים ובינוניים.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שנדמיין לעצמנו – עיסאווי, אתה דיברת פה כל הזמן על פלאפל ועל חומוס.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שתדמיין לעצמך את אותו בעל מאפייה, את אותו אחד שהלך ועבד ופתח פלאפלייה או חומוסייה.

יחיאל חיליק בר: את זה הוא פתח בכספו הדל, אחרי הצבא.

יחיאל חיליק בר: מספרה; ההיא שפתחה חנות בוטיק, וזה היה החלום שלה, זה היה החלום שלהם, והם השקיעו בו כסף וזמן ויכולת ומחשבה.

יחיאל חיליק בר: הם רצו לתרום לכלכלתם שלהם אבל גם רצו לתרום לאותו נתח עצום מכלכלת המדינה שנשען על העסקים הקטנים והבינוניים.

יחיאל חיליק בר: אבל הם לא ידעו או לא הצליחו לקבל הלוואה, ולא היה להם מספיק אשראי, ולא הייתה להם מספיק הכוונה מקצועית.

יחיאל חיליק בר: רק מה כן היה להם?

יחיאל חיליק בר: טונות של ביורוקרטיה וביורוקרטיה וביורוקרטיה, וכשהיו צריכים את הסיוע של המדינה, אז חלקם קיבלו, אבל רובם לא, גם כי לא יודעים.

יחיאל חיליק בר: אחת המחלות הקשות ביותר של העסקים הקטנים והבינוניים זו אותה ביורוקרטיה ואותו קושי שהמדינה מערימה על אותם אנשים חרוצים, נמלים חרוצות שהולכות ופותחות את העסק כדי להגשים את חלומן ולתרום לכלכלה הישראלית.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר עוד פעם: נכון, בשנה האחרונה נעשו כמה צעדים ומהלכים שונים בשביל להקל ולו במעט על העסקים הקטנים והבינוניים, עם השלמת החקיקה – שכולנו היינו שותפים לה, קואליציה ואופוזיציה – בנושא מוסר התשלומים, בהורדת עמלות הסליקה הגבוהות שבית עסק צריך לשלם.

יחיאל חיליק בר: ובאמת, אני מברך את כל מי שעשה במלאכה הזאת, אבל זה מעט מדי, מאוחר מדי, ויש עוד הרבה נושאים שקשורים לעסקים קטנים ובינוניים שצריכים וחייבים לטפל בהם.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אני אומר את זה גם לשר אלי כהן, שאני מאוד מאוד מעריך ומכבד: עם כל הנתונים המדהימים האלה שתיארתי פה, אנחנו מבינים שהכלכלה הישראלית נשענת על העסקים הקטנים והבינוניים והעצמאיים, שמגזר העסקים הקטנים והבינוניים הוא בעצם הקטר שמניע את הכלכלה הישראלית, אבל עדיין, לא באשראי שניתן לו ולא ביחס ובריביות שאנחנו נותנים לו הוא מקבל את מה שמגיע לו.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אני מבקש שכולנו נבין ונתחייב מהיום הזה שישראל חייבת להתחיל להחזיר לעסקים הקטנים והבינוניים את מרחב הנשימה שלהם ואת היכולת שלהם לצמוח – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אני מסיים.

יחיאל חיליק בר: – – וגם את המודעות שלהם לזה שיש חקיקה שתורמת, שיש במשרד התמ"ת את אותה רשות שמסייעת.

יחיאל חיליק בר: גם מודעות זה חלק מאוד מאוד חשוב, אבל מעבר למודעות זה גם אותם כלים שהתחלתם בהם אבל חייבים להעצים, להכפיל ולשלש אותם, כדי שאותו מנוע ואותו קטר – יהיו לו גם את הדיזל ואת היכולת לנסוע כמו שצריך.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת חיליק בר.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן – בבקשה.

נאוה בוקר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אורן אסף חזן: איך אפשר בלעדיו?

נאוה בוקר: אי-אפשר בלעדיו.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: חברתי היושבת-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, כנראה לא סתם יצא שאני לובש שחור היום.

אורן אסף חזן: רגע לפני שאני אתעסק רבות בענייני העסקים הקטנים, אני רק רוצה להגיד מילה בנוגע למחול השדים המבלבל והמטורף שקורה בחוץ בנוגע ל"צוק איתן".

אורן אסף חזן: אני חושב שפה בכנסת עוד לא הבינו והפנימו שכבר מאוחר.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שיתעוררו המנהיגים ויבינו שהפוליטיקה הקטנה והמכוערת של האתמול לא תמנע את המנהרה של מחר.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שיבינו שבזמן שיש פה פוליטיקאים, באמת עסקנים מהזן המכוער ביותר שיכול להיות בשליחות הציבורית, בזמן שיש מי שמחפשים אשמים, ה"חמאס" מתכנן את הפיגוע הבא.

אורן אסף חזן: רבותי, זה לא סוד שגם ברגעים אלה ממש ישנן מנהרות חוצות-גבול.

אורן אסף חזן: אני ישבתי בוועדת חוץ וביטחון, דפקתי על השולחן ואמרתי: איך אתם ישנים בלילה?

אורן אסף חזן: אני לא מצליח לעצום עיניים כשאני יודע שזה קיים.

אורן אסף חזן: אני לא מגלה פה שום סוד, הדברים האלה נאמרו.

אורן אסף חזן: מה שכן – אני מגלה שהם נאמרו מזמן, ועובר עוד יום, ועוד יומיים ועוד שלושה, ושום דבר לא משתנה.

אורן אסף חזן: מספיק עם העסקנות.

אורן אסף חזן: אנחנו מתעסקים בחיי אדם.

אורן אסף חזן: הייתי אומר שאני ברגשות מעורבים, כי זה יום קשה, כמו שאמרתי; יום שחור.

אורן אסף חזן: הדוח הזה על "צוק איתן" הוא בהחלט שחור, אבל מבחינתי כחבר כנסת צעיר הוא נקודת אור.

אורן אסף חזן: הוא מוכיח היום את מה שאמרתי מהיום הראשון שלי בכנסת ישראל.

אורן אסף חזן: אז קראו לי ינוקא, ולאט-לאט הבינו שאני צודק, והיום יש דוח שלם של מבקר המדינה שאומר שמה שאמרתי הוא הנכון: בוגי יעלון שר הביטחון הגרוע ביותר בתולדות מדינת ישראל, שר ביטחון שסרח, וטוב שנבעט מתפקידו.

אורן אסף חזן: בוגי יעלון – אם אנחנו נעשה את הטעות וניתן לו לשוב למנהיגות, לאחד מהכיסאות של השולחן הקטן כאן במרכז, זו סכנה של ממש לביטחון המדינה.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה לומר, חלילה וחס, דברים גרועים מזה – –

יחיאל חיליק בר: תגיד לי, אתה לא מגזים קצת, אורן?

אורן אסף חזן: – – אבל את האמת צריך להגיד.

יחיאל חיליק בר: אתה מדבר על יעלון.

יחיאל חיליק בר: נו, באמת.

יחיאל חיליק בר: האיש הזה תרם קצת יותר ממך לביטחון ישראל.

אורן אסף חזן: עכשיו, אני מבקש – – –

יחיאל חיליק בר: קצת יותר ממך.

יחיאל חיליק בר: אבל – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיליק בר – –

יחיאל חיליק בר: – – – אני מוצא את עצמי מגן על בוגי יעלון – –

נאוה בוקר: – – אני מבקשת ממך לאפשר לחבר הכנסת חזן לומר את הדברים.

יחיאל חיליק בר: – – אבל להגיד שהוא סכנה למדינת ישראל זה קצת ביזיון.

אורן אסף חזן: הזמן – ירדו לי כבר 20 שניות – – –

יחיאל חיליק בר: זה קצת ביזיון, גברתי היושבת – – –

אורן אסף חזן: אני חושב שסגן היושב-ראש צריך לדעת איך להתנהג.

נאוה בוקר: חופש הביטוי.

נאוה בוקר: תמשיך בבקשה, חבר הכנסת חזן.

יחיאל חיליק בר: מה זה חופש – זה חופש השיסוי, זה לא חופש הביטוי.

יחיאל חיליק בר: זה חופש השיסוי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

אורן אסף חזן: אני מבקש, 29 שניות הוא גזל מזמני.

יחיאל חיליק בר: 28, אבל מי סופר?

אורן אסף חזן: אני אחדד את הדברים: בוגי יעלון הוא שר הביטחון הגרוע בתולדות מדינת ישראל – שר ביטחון שכשל, שסרח, וטוב שנבעט מתפקידו.

יחיאל חיליק בר: אין בעיה – – – שהוא סכנה לביטחון ישראל.

יחיאל חיליק בר: יש גבול – – –

אורן אסף חזן: עכשיו אני אומר מעבר.

אורן אסף חזן: אני רוצה לכבד את היום הנכבד הזה.

אורן אסף חזן: כרגיל, אנחנו רגילים שחברי כנסת לא מכבדים בנוכחותם את הימים בדיונים חשובים.

אורן אסף חזן: אנחנו מדברים על יום העסקים הקטנים.

אורן אסף חזן: אני רוצה לברך את חבר הכנסת רועי פולקמן, שעושה את זה פעם אחר פעם ומביא את הנושא הזה לקדמת הבמה.

אורן אסף חזן: אנחנו נמצאים בתקופה מורכבת, תקופה שבה יש הרבה חברי כנסת חדשים שמאוד מאוד מאוד רוצים לעזור, רק שפשוט אין להם את הניסיון ואת הידע לפתור את הבעיות.

אורן אסף חזן: אני רואה פה חוקים שמאבדים כל כיוון: יום חופש, ויום מנוחה, ויום הנקה, ויום מסירה, ויום תרומה, ויום חיבוק, ויום שישוק ונישוק וחגיגה שלמה.

אורן אסף חזן: חבר'ה, תתעוררו, מחר בבוקר אנשים לא ירצו להעסיק נשים.

עודד פורר: חכה, אתה תכף תהיה אבא, ואז יגיע לך – – –

אורן אסף חזן: אתה יודע משהו שאני לא יודע?

עודד פורר: – – – יום האב, ויום המשפחה – – –

אורן אסף חזן: לא, אני רק שואל: אתה יודע משהו שאני לא יודע?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: סיפרה לי אתמול חברת כנסת – אמרה לי: יש לך שמונה ימי הנקה.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: אל תסבכי אותי, אני לא מניק אף אחת, או אף אחד, או להפך, או איך שלא אומרים את זה.

אורן אסף חזן: בואו נתרכז.

אורן אסף חזן: כמי שהיה בעל עסק צעיר, זעיר, קטן, אני מכיר את המצוקות.

אורן אסף חזן: חברי כנסת וחברות כנסת לא מבינים שבסוף זה נופל על הכיס הציבורי.

אורן אסף חזן: כל יום שאנחנו חושבים שאנחנו תורמים לעובדים – בסוף אנחנו גוזלים מיוקר המחיה.

אורן אסף חזן: על מי אתם חושבים שזה נופל?

אורן אסף חזן: הייתה לי שווארמה.

אורן אסף חזן: בעוונותי הרבים, הייתה לי שווארמה.

אורן אסף חזן: זה פחות מעניין; לא מספרים על זה הרבה.

עודד פורר: לא שווארמה, שווארמייה.

נאוה בוקר: למה לא הבאת משהו?

אורן אסף חזן: למה לא הבאתי משהו.

עודד פורר: שווארמה – – –

אורן אסף חזן: לא, היא שווארמה שווארמה, מספר שתיים בארץ; מספר אחת זה זה שלימד אותי.

אורן אסף חזן: אבל, אתה יודע, צריך לשמור על הצניעות.

אורן אסף חזן: קראו לזה "באבא גריל בר".

אורן אסף חזן: אחלה באבא שבעולם.

אורן אסף חזן: אתה רוצה באבא?

אורן אסף חזן: בסבבה.

אורן אסף חזן: בואו נהיה רגע רציניים.

אורן אסף חזן: בכל בוקר הייתי קם, פורס את הבשר, מתבל אותו, בונה את השיפוד, עומד 14 שעות על הרגליים, חותך, מגיש חומוס-צ'יפס-סלט-עמבה-טחינה; בשבילך לארוז?

אורן אסף חזן: לקחת?

אורן אסף חזן: מלא.

אורן אסף חזן: אבל לצד האהבה לתת בשפע – כי אוכל נותנים באהבה – –

נאוה בוקר: תתכונן לסיים, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – עושים באהבה או לא נותנים בכלל – אני מסיים.

אלי כהן: ואז – – –

אורן אסף חזן: איך אני יכול לסיים כשכולם פה – תני לנו את – – –

נאוה בוקר: אתה עושה להם עניין, אז הם עונים לך.

אורן אסף חזן: ברשותך, חצי דקה.

עודד פורר: בפעם הבאה תביא שווארמה.

נאוה בוקר: אני מוסיפה לך עוד קצת, אבל תנסה לקצר.

אורן אסף חזן: מתחייב אני להזמין אתכם לארוחת ערב שאני אבשל אצלי בבית.

אורן אסף חזן: תבוא, זה לא יהיה פוליטי, אל תדאג.

אורן אסף חזן: את החתונה כבר פספסת.

אלי כהן: אומרים לי שהיה פלאפל.

אורן אסף חזן: פלאפל.

אורן אסף חזן: איך הוא עשה?

אורן אסף חזן: 40 כדורים?

אורן אסף חזן: 50 כדורים?

אורן אסף חזן: עזבו רגע, תהיו רגע רציניים.

אורן אסף חזן: אני עמדתי בשווארמה, והזעתי ליד התנור החם, אבל לא הזעתי רק בגלל חום התנור; הזעתי כי הייתי צריך להתמודד כל רגע עם תקנות חדשות בביטוח הלאומי, עם ההתמודדות מול שוטף פלוס 30, ו-60, ו-90, ושוטף אני-לא-יודע-מתי-ישלמו-לי.

אורן אסף חזן: אגב, עד היום יש מי שחייבים לי כסף ועוד לא שילמו; זה שוטף, זה נשטף עם הרוח.

אורן אסף חזן: רבותי, הגיע הזמן – ובזה אני מסיים – – –

נאוה בוקר: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן, אדוני השר – ואני שמח שיש שר כמוך במשרד הכלכלה.

אורן אסף חזן: יש לך הרבה על הכתפיים.

אורן אסף חזן: צריך למלא את החלל החסר של התקופה שלא היה מי שדאג לדברים האלה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנפקח את העיניים ונבין שאם אנחנו לא נעצור את מחול השדים של הכותרות, אנחנו נמצא את עצמנו בהתמוטטות העסקים הקטנים והבינוניים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן חזן.

נאוה בוקר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורן אסף חזן: הוא יספר עכשיו על המקלובה שהוא יודע להכין.

נאוה בוקר: עשית לנו תיאבון.

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, היום השתתפתי בחלק מהדיונים, במיוחד אצל חברנו חבר הכנסת פולקמן, בדיון מהנה ומעניין על עסקים קטנים.

עיסאווי פריג': לפני שבאתי, ראיתי בין הנוכחים – וניסיתי לראות, ושאלתי: למה אין שום ראש רשות ערבי או איש ציבור ערבי שהשתתף בדיון, למרות כל ההזמנה?

עיסאווי פריג': – – –

אורן אסף חזן: אבל אצל הערבים יש רק עסקים גדולים.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': אתה ענית, אבל ענית בהפוך.

עיסאווי פריג': אני אגיד לך למה: כי במגזר הערבי – – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': במגזר הערבי המושג עסקים קטנים לא קיים.

עיסאווי פריג': יש עסקים זעירים – יש שווארמה, שווארמייה – – איך אמרת?

עודד פורר: שווארמייה.

עיסאווי פריג': – – שווארמייה, יש מספרה, יש נהג מונית, יש נהג משאית.

עיסאווי פריג': כל העסקים האלה נקראים עסקים זעירים, אדוני, על-פי החוק – נכון, אדוני השר?

עיסאווי פריג': – עסקים שמעסיקים פחות מחמישה עובדים והמחזור שלהם – –

אלי כהן: מתחת ל-70,000, משהו כזה.

עיסאווי פריג': – – מחזור נמוך.

עיסאווי פריג': אז המגזר – יש בו עסקים זעירים.

עיסאווי פריג': כשאתם מנהלים דיון – ואנחנו מנהלים דיון חשוב ופורה, וכל הכבוד על כל ההישגים, ואני אתייחס אליהם קצת – אבל יש מגזר שלם וחשוב של עסקים זעירים.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת חיליק בר דיבר לפני והזכיר את המספרה, והזכיר את הפלאפלייה והחומוסייה, ועכשיו חבר הכנסת חזן – את השווארמה.

עיסאווי פריג': אתם – – –

אורן אסף חזן: היה לי גם בר, ואומרים שגם עבדתי בקזינו.

עיסאווי פריג': כן, עוד מעט תגיע לבולגריה, אז תישאר עם השווארמה.

אורן אסף חזן: זה עסק גדול.

אורן אסף חזן: קזינו זה עסק גדול, עזוב.

עיסאווי פריג': תישאר – – –

אורן אסף חזן: אתה יודע מה זה קזינו.

אורן אסף חזן: אני כבר – – –

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': אז אתם, אדוני ומכובדי השר – אנחנו מפספסים דבר מאוד חשוב: העסקים הזעירים, שגם הם המנוף לעסקים הקטנים.

עיסאווי פריג': ואיפה המענה לעסקים האלה?

עיסאווי פריג': שכיר שרוצה להרוויח ולא מוצא עבודה הולך, קונה מונית, וזה נקרא "עסק"; נהג שלא מוצא עבודה הולך, קונה משאית, מתחיל להוביל, וזה נקרא "עסק" – עסק שאין לו פנסיה, עסק שאין לו ממה לאכול בעתיד.

עיסאווי פריג': עסק.

עיסאווי פריג': זה – 1.

עיסאווי פריג': זו סוגיה שצריך לשים אליה לב.

עיסאווי פריג': היום, בדיון בוועדה, השר אלי כהן – ואני מבין את האמירה – אמר: העסקים הקטנים זה של כולנו.

אלי כהן: עסק של כולנו.

עיסאווי פריג': עסק של כולנו.

עיסאווי פריג': זה משפט יפה, אבל אני אגיד לך מה: אני קיבלתי את זה, אבל אני רוצה לראות את ה-benefit שאכן מגיע לכל אזרחי המדינה.

עיסאווי פריג': קח את הקרדיט.

עיסאווי פריג': אין לי בעיה.

אלי כהן: עוד שתי דקות אני עונה לך.

עיסאווי פריג': אין לי שום בעיה, קח את הקרדיט, אבל אני רוצה להרגיש את זה, כי יש שני מנגנונים: יש מנגנון השוק ויש מנגנון חקיקה, שאתה ואני וכל הכנסת ממונים עליו.

עיסאווי פריג': איך אנחנו יכולים לכופף את מנגנוני השוק בעזרה לעסקים הקטנים והזעירים?

עיסאווי פריג': איך אנחנו יכולים?

עיסאווי פריג': האם החקיקה של היום בוועדת הכלכלה – שצריך רק להגיד מילים טובות, לגבי אשראי שוטף פלוס 30 – האם אכן נוכל ליישם אותה הלכה למעשה?

עיסאווי פריג': אני שואל: האם נוכל?

עיסאווי פריג': כי קראתי את זה והשתתפתי בחלק מהדיונים: 30 יום מיום אישור התשלום, ואז אישור התשלום כפוף – לא בידיים שלך, אלא בידיים של הרשות המשלמת או הגזבר.

עיסאווי פריג': זאת שאלה מהותית: איך אנחנו יכולים לתמרן ולכופף את כוחות השוק כדי להחזיר, שזה יהיה טוב לעסק הקטן?

עיסאווי פריג': סוגיה שנייה שרציתי להתייחס אליה היא לגבי תשלום המס; וזה מרכיב – זה מרכיב חשוב.

עיסאווי פריג': היום בשקלול, בכל ההטבות ובכל מה שאנחנו רואים – ואמרו את זה לפני – החברות הגדולות משלמות בממוצע 6% מס; החברות והעסקים הקטנים משלמים בממוצע 23% מס חברות, כי אין להם את ההטבות, אין להם אפשרויות תכנון מס, אז הם צריכים להתמודד.

עיסאווי פריג': האם אנחנו לא צריכים לחשוב מחוץ לקופסה ולמצוא מנגנון עזרה במיסוי לעסקים הקטנים והזעירים?

עיסאווי פריג': אדוני, אני מסיים.

עיסאווי פריג': הדרך ארוכה, אתם ואנחנו על המסלול הטוב, אבל לא צריך רק להזכיר את היום הזה – אנחנו חייבים שהעשייה תחלחל לשטח.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

אורן אסף חזן: עיסאווי, מה אתה אוהב יותר, רולטה או – – –

נאוה בוקר: שר הכלכלה והתעשייה אלי כהן, בבקשה.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את השר.

אורן אסף חזן: חבר הכנסת פריג' – – – מה אומר לך?

עיסאווי פריג': ואלכ, תן כבוד לתואר שאתה נושא – – –

נאוה בוקר: בבקשה, אדוני השר.

נאוה בוקר: חברים, חברים.

עיסאווי פריג': תן כבוד לתואר שאתה נושא – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אתה מפריע לשר לדבר.

עיסאווי פריג': אתה אות קין לליכוד.

עיסאווי פריג': שב.

עיסאווי פריג': אה, עכשיו לכלכת.

עיסאווי פריג': מה לכלכתי?

עיסאווי פריג': – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן – – –

אורן אסף חזן: השערות – – –

עיסאווי פריג': אתה מהווה דוגמה לאלה.

עיסאווי פריג': תסתכל, תסתכל, באים לראות – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני לא רוצה לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', לפני שאני קוראת קריאה ראשונה את שניכם, אני מבקשת מכם לתת לשר לשאת את דבריו.

נאוה בוקר: שקט.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים פה היום לכבוד יום העסקים הקטנים והבינוניים, שהוא בהחלט יום חשוב ויום מרכזי לכלכלה הישראלית.

אלי כהן: בפתח דברי אני רוצה לברך את חבר הכנסת רועי פולקמן.

אלי כהן: רועי, אני חושב שהיום הזה עבור העסקים בישראל הוא היסטוריה.

אלי כהן: הזכות לקבל תשלום בזמן היא זכות, איך נאמר, בסיסית, אלמנטרית: נתת שירות – תקבל את התשלום, ובזמן, במיוחד כאשר האמור הוא לגבי המדינה.

אלי כהן: לא ייתכן שעד היום היה מצב האיוולת שבו מדינת ישראל מעכבת תשלומים ללא הצדקה.

אלי כהן: אותם עסקים נאלצים לקחת מימון מהבנקים על מנת לשלם למדינה או לממן את הזמן עד שהמדינה משלמת.

אלי כהן: היחידים שמרוויחים מזה הם הבנקים.

אלי כהן: הדבר הזה ללא ספק מתקן כשל שוק מהותי, ויבוא ויקדם את הכלכלה בישראל, יבוא ויקדם את המשק, יפנה את מקורות המימון לדברים החשובים באמת ולא לטובת מימון למדינה.

אלי כהן: על כך, חבר הכנסת פולקמן, ברכותי.

אלי כהן: אנחנו נמשיך לאחר מכן בדברים ובהישגים נוספים.

אלי כהן: בהחלט, נאמר כאן, גם על-ידי חבר הכנסת חיליק בר – והנתונים שאמר חבר הכנסת בר הם נתונים נכונים ונתונים מדויקים: העסקים הקטנים בישראל מהווים למעלה מ-50% מהתוצר במדינת ישראל.

אלי כהן: 520,000 עסקים כאלה יש, והם בהחלט ליבת הפעילות במשק.

אלי כהן: צריך לבוא ולזכור שאם אנחנו רוצים תחרות במשק, אם אנחנו רוצים להוריד את יוקר המחיה, זה דרך העסקים הקטנים והבינוניים.

אלי כהן: תמיד אני אומר ש"ישקר" הייתה עסק קטן, אבל משם מתחילים, ואנחנו צריכים לבוא ולתת להם את הכלים לגדול ולצמוח.

אלי כהן: הדבר הזה הוא בנפשנו, ואנחנו צריכים ולתת לעסקים האלה את כל הכלים הנדרשים.

אלי כהן: חבר הכנסת פורר, אני חושב שבנושא הזה, במשרד הכלכלה והתעשייה קלענו לדעת גדולים.

אלי כהן: הצעתך בעניין האפשרות לתת לעולים חדשים לקחת חלק במסגרת הקרנות של משרד הכלכלה – הגישה שלך נכונה.

אלי כהן: אנחנו מתכוונים לאמץ אותה, ושיחה ברוח הזאת כבר הייתה עם הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

אלי כהן: והנה, אתה יוצא מכאן עם בשורה ביום: אנחנו לא נדחה הצעות כאלה.

אלי כהן: אנחנו דווקא רוצים לבוא ולתת לכמה שיותר עולים להשתלב ביזמות.

אלי כהן: אתה היית מנכ"ל משרד הקליטה, אם זיכרוני אינו מטעני.

אלי כהן: אנחנו הולכים לעשות תוכנית דומה גם למגזר האתיופי, שאנחנו רואים שם פערי שכר גדולים ומשמעותיים, ולא רק במסלולי תעסוקה קונבנציונליים אלא במסגרת עידוד ליזמות – שהם יכנסו גם לנושא הזה.

אלי כהן: במהלך השנתיים האחרונות נעשו לא מעט דברים לטובת העסקים הקטנים והבינוניים.

אלי כהן: בתחילת השנה נכנס לתוקף חוק פנסיה לעצמאים, שעולה למדינה 380 מיליון שקל בשנה.

אלי כהן: מדינת ישראל מכירה גם בצורך של העצמאים להזדקן בכבוד.

אלי כהן: סיפר קודם חבר הכנסת חזן כמה הוא עבד קשה בתור עצמאי.

אלי כהן: אבל כפי ששכיר יכול להזדקן, לצאת לפנסיה בגיל 67 – ואישה בגיל 62 – גם עצמאי זכאי לאותה זכות.

אלי כהן: ולכן, בינואר האחרון – הממשלה הזאת החליטה וזה נכנס לתוקף – לפחות עוד 380 מיליון שקל על מנת שגם אותם עצמאים יוכלו להזדקן בכבוד.

אלי כהן: עסקים קטנים ובינוניים, על מנת לצמוח, צריכים מקורות מימון.

אלי כהן: הרפורמה בבנקאות הובילה לכך שירדו עמלות הסליקה על מנת שיהיו יותר מקורות מימון לעסקים שהמחזור שלהם עד 100 מיליון ועד 400 מיליון שקלים.

אלי כהן: האפשרות לבוא ולמשוך כסף מקופת פיצויים בפטור ממס – גם לזה חבר הכנסת פולקמן היה שותף, וגם זה סיוע לעסקים הקטנים.

אלי כהן: לא בכדי אמרנו, חבר הכנסת פולקמן, שהעסקים הקטנים הם עסק של כולנו.

אלי כהן: ואני חושב שגם אתה וגם חברים אחרים אצלנו מוכיחים שבאמת זה עסק של כולנו, ואנחנו בהחלט נמשיך בכך.

אלי כהן: אנחנו מתכוונים לקדם נושאים שיקלו עליהם מול רשויות מס הכנסה – חבר הכנסת פריג', אני יודע שאתה רואה-חשבון – וגם כאן

אלי כהן: אנחנו יכולים להגדיל את בסיס המזומן לעסקים קטנים מ-3 מיליון שקלים ל-5 מיליון שקלים על מנת להקל עליהם בהתנהלות השוטפת.

אלי כהן: אם אנחנו מדברים על מס הכנסה, הורדנו את מס החברות בצורה הדרסטית ביותר ב-20 השנים האחרונות, מ-26.5% ל-23% בלבד בשנת 2018 – הפחתה של 15% בנטל המס.

אלי כהן: זאת הפחתה משמעותית, עם ההפחתה במע"מ, ועם הפחתה של 2% לשכירים שמשתכרים עד 20,000 שקלים, וזאת במטרה שיהיו להם יותר מקורות הכנסה.

אלי כהן: ושוב, אנחנו רואים שהתוצאות האלה של הפחתת המס – הן באות לידי ביטוי בצמיחה.

אלי כהן: היום פורסם בין היתר שיש הקלה ברגולציה של עסקים קטנים ובינוניים, והדבר הזה – אנחנו נמשיך בו.

אלי כהן: אני קורא גם לכם, חברי חברי הכנסת: כמובן שחקיקת חוקים היא תפקידנו העיקרי, אבל אנחנו צריכים לחוקק חוקים שיקלו על העסקים, לבוא ולהפחית את נטל הרגולציה – חוקים שיפחיתו את הביורוקרטיה ולא שיכבידו ויפגעו בהם.

אלי כהן: הרפורמה במכון התקנים – שגם אותה ציין חבר הכנסת פולקמן, וגם היא חשובה לפתיחת התחרות, ליוקר המחיה והיא בעיקר נועדה לעסקים הקטנים – לא לעסקים הגדולים; הם יודעים להסתדר, להם יש את המקורות לשלם – הדבר הזה לא רק מקל עליהם, הוא למעשה בא ופותח את השוק לתחרות.

אלי כהן: אנחנו הולכים למדיניות של מעבר להצהרה במסגרת הפחתת הרגולציה – דברים שכאמור הוביל שר האוצר ב"רפורמת הקורנפלקס", רפורמת המזון – בפרפומריה.

אלי כהן: כל אותם דברים יסייעו גם ביבוא וגם בהורדת יוקר המחיה.

אלי כהן: ביום זה חשוב לי לדבר על דבר שהוא מרכזי עבור העסקים הקטנים והבינוניים, וזה הנושא של כחול-לבן.

אלי כהן: רכישת מוצרים כחול-לבן היא דבר שאנחנו צריכים לעודד, לקדם.

אלי כהן: זה שומר על התעשייה הישראלית, זה שומר על העובדים הישראלים.

אלי כהן: ולכן, אנחנו במשרד הכלכלה והתעשייה נפעל בכל הכלים שעומדים לרשותנו, מכיוון שאנחנו קודם כול רואים את העסקים הישראליים וקודם כול רואים את העובד הישראלי.

אלי כהן: אני קורא מעל במה זו: קנו כחול-לבן.

אלי כהן: קנו דברים של התעשייה הישראלית.

אלי כהן: זה דבר שהוא מרכזי.

אלי כהן: אנחנו כמובן דואגים להגדלת הייצוא.

אלי כהן: לא היססנו לעצור מכרזים שאין בהם רכש גומלין מתוך מדינת ישראל – דבר שאנחנו נוביל גם במסגרת הסוכנות לעסקים קטנים והבינוניים לצד הנושא של ליווי עסקים.

אלי כהן: זה חיזוק עסקים בפריפריה, בעיקר עסקים קטנים – לתת להם לצמוח – ויש לנו תקציבים גם לדרום וגם לצפון בהיקף של 60 מיליון שקלים כדי לתמוך בקידום של יוזמות.

אלי כהן: כאמור, לצד עולים, כפי שציין חבר הכנסת פורר, אנחנו נתמוך גם במגזרים ייחודיים כמו נשים, כמו בני מיעוטים, על מנת שגם הם ייכנסו למסלול היזמות.

אלי כהן: יש לנו קרנות של מעל 2.5 מיליארד שקלים לטובת העסקים הקטנים והבינוניים, ובשנת 2016, שאנחנו מסכמים אותה עכשיו, נתנו סיוע ליותר מ-5,900 בתי עסק שונים להקים את הפעילות שלהם.

אלי כהן: ביום הזה גם הודענו על דירוג של הרשויות המקומיות וההתנהלות שלהן מול העסקים הקטנים והבינוניים, וגם כאן אנחנו עושים את המדד ואנחנו רוצים שיהיה שירות לעסקים, שיקלו עליהם לפתוח עסק.

אלי כהן: פתיחת עסק זה לא עונש; פתיחת עסק זה אינטרס של המדינה – שעסקים ייפתחו, ישגשגו ויוכלו להמשיך לצמוח.

אלי כהן: ולכן, גם כאן אנחנו נמשיך בזה, בשיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, וגם עם השלטון המקומי.

אלי כהן: וכפי שאני אומר, אם אנחנו רוצים לחזק את הכלכלה הישראלית – זה עובר דרך הנושא של עסקים קטנים ובינוניים, והחוקים שסקרתי עכשיו בנושא של פנסיה לעצמאים, בנושא של רפורמה בבנקאות, בנושא של הגדלת החיסכון הפנסיוני, הורדת המסים, "שוטף פלוס 30", הוראות בתחום כיבוי אש – כל הדברים האלה הם דברים שקרו, ואין לי ספק שנמשיך כך בשנה הקרובה.

אלי כהן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר.

נאוה בוקר: מה אתה מציע – סליחה?

נאוה בוקר: נסתפק בתשובתך?

אלי כהן: אני מציע שנתספק בתשובתי, אלא אם כן – – –

נאוה בוקר: מה אומרים המציעים?

עודד פורר: מסתפקים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: עיסאווי?

נאוה בוקר: הכול טוב.

נאוה בוקר: תודה רבה לכולם.

נאוה בוקר: תם סדר-היום.

נאוה בוקר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ג' באדר התשע"ז, 1 במרס 2017, בשעה 11:00.

נאוה בוקר: ישיבה זו נעולה.

נאוה בוקר: תודה.