ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 209, 2017-02-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ו בשבט התשע"ז, 22 בפברואר 2017, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח עם שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 308, מאת חבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: גמול השתלמות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ילין, אתה יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

חיים ילין: תודה, כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, כנסת נכבדה, גמול השתלמות הוא מרכיב חשוב במשכורות המורים ותורם לשימור כוח-אדם.

חיים ילין: בעוד מורה צעיר צובר גמול השתלמות בגין קורסים בהכשרתו, מורה שעבר הסבה להוראה אינו זכאי להכרה מעברו המקצועי, ומשכורתו נפגעת.

חיים ילין: רצוני לשאול: 1.

חיים ילין: מדוע אין הכרה בקורסים מקצועיים לגמול השתלמות במקרה של מורה מוסב?

חיים ילין: 2.

חיים ילין: מה ייעשה לשינוי המצב?

חיים ילין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת ילין, 1.

מאיר פרוש: ההשתלמויות המקצועיות, מטרתן לקדם את עבודתו של המורה במהלך הקריירה שלו, ועל כן הזכאות לצבירת גמולי השתלמות ניתנת לו במהלך עבודתו כעובד הוראה.

מאיר פרוש: חריג לכלל זה הוא קצינים פורשים, שלהם אושרה הכרה בגמולי השתלמות טרום עבודתם, וזאת רק לגבי קורסים הרלוונטיים לתחום ההוראה של עובד ההוראה.

מאיר פרוש: רכיבי השכר של עובדי הוראה נקבעים על-פי פרמטרים של ותק ודרגת השכלה.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: חשוב להדגיש: שכרם של המורים נקבע במסגרת הסכמים קיבוציים.

מאיר פרוש: עם זאת, הנושא נמצא תמיד על שולחן הדיונים במשרד החינוך, והמשרד בוחן את הסוגיה בהתייחס למוסבים מתחום ההיי-טק למקצועות המדעיים ובכלל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת מקלב וחנין ביקשו לשאול שאלה נוספת.

חיים ילין: כבוד סגן השר, האמת, שאו שלא הבנתי את התשובה או שלא קיבלתי תשובה.

חיים ילין: אני קיבלתי נתון כזה: 3,096 אקדמאים, אקדמאים, גם חלקם בהתנדבות, עזבו את ההיי-טק ואת האקדמיה בשביל להיות מורים וללמד את מה ששר החינוך רוצה: חמש יחידות מתמטיקה ופיזיקה.

חיים ילין: אנחנו מדברים בדיוק על המורים האלה, שהם רובם בגילי 45–55, שאולי לא רלוונטיים להיי-טק אבל מאוד רלוונטיים לחינוך.

חיים ילין: אז למה לא להכיר?

חיים ילין: הרי אין להם ותק, אין להם ניסיון, לפי מה שאתה אומר, אז תכירו לפחות בכל מה שהם נתנו בהיי-טק, באלקטרוניקה, בפיזיקה, במתמטיקה כגמול השתלמות כשאתם מגייסים אותם.

חיים ילין: על זה כל הייתה השאלה.

חיים ילין: אני חושב שזה משהו שהוא מתבקש, כבוד סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, מאז הפעלת התוכניות "עוז לתמורה" ו"אופק חדש" הצטמצם התקציב של גמול השתלמויות, והפגיעה במורים ומורות שהם לא פעילים ולא נמצאים בתוכנית "עוז לתמורה" ו"אופק חדש" – התקציב של גמול ההשתלמות הצטמק מאוד, ואין הקומץ משביע את הארי.

אורי מקלב: כך שלא רק מספר השעות ירד – אם הייתה אפשרות לקבל גמול השתלמות עבור ארבע שעות שבועיות – כיום גמול ההשתלמות גם הצטמצם לחצי ואף פחות, ובחלק גדול מהמקרים מורים מסורבים, ולא מאפשרים להם להשתלב בתוכנית של השתלמות ולקבל תמורתה תמורה, מכיוון שלטענת המשרד מאז הפעלת התוכניות "עוז לתמורה" ו"אופק חדש" – חלקן בא גם על חשבון גמול השתלמות.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין, ואז סגן שר החינוך ישיב לכולכם.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: גם מערכת החינוך נפגעת מהתופעה הנוראה שנקראת בשם עבדות קבלן.

דב חנין: יש יותר מדי מורי קבלן במדינת ישראל.

דב חנין: חלקם, אגב, מורים שמגיעים לחדר המורים, עושים את אותה עבודה כמו המורה שמועסק באופן סדיר ותקין על-ידי המערכת הציבורית, אבל הוא עדיין מורה קבלן.

דב חנין: ואני רוצה להפנות למאבקם של המורים בתוכנית היל"ה, 1,300 מורים שמלמדים בתוכנית היל"ה, שמכוונת באמת לנוער שנמצא במצבי סיכון.

דב חנין: יותר משליש מהמורים האלה מועסקים במתכונת של העסקת שעתית, לפי שעה.

דב חנין: זה אומר שהם לא מקבלים שכר על תקופות החופשות, הם לא מקבלים תנאים נוספים, והם נמצאים בסכסוך עבודה כבר זמן ממושך.

דב חנין: מה בדעת המשרד לעשות בעניין הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש.

מאיר פרוש: חבר הכנסת ילין, אני חושב שאני בתשובה על שאלה 1 נתתי כמה מילים על עצם ההתנהלות, איך הדבר הזה עובד ומהן המגבלות ומהן האפשרויות שהמשרד עושה.

מאיר פרוש: בשאלה 2 התייחסתי ואמרתי כך: זה שהשכר של המורים נקבע כפי שהוא נקבע, זה מפני שיש המסגרת של הסכמים קיבוציים, ומשם שואבים את היכולות לתגמל את המורים.

מאיר פרוש: אמרתי, עם זאת, שהנושא נמצא בדיונים של משרד החינוך, ובוחנים את הסוגיה בהתייחס למוסבים, לאלה שבאים דווקא מתחום ההיי-טק, אלה שאתה דיברת עליהם, למקצועות המדעיים ובכלל.

מאיר פרוש: זאת אומרת, המשרד מודע לכך, המשרד יודע, אבל הוא עובד במסגרת מסוימת והמסגרת הזו היא זו שמכוונת אותו למה שהוא יכול לעשות, מה אי-אפשר לתת, וכשנותנים – מה נותנים.

מאיר פרוש: אז נכון, מכיוון שהמשרד מעוניין והוא רוצה להכניס כוחות הוראה טובים יותר, חזקים יותר, שנוכל לתגמל אותם יותר, אז הנושא הזה נבדק, והמשרד בוחן אפשרויות איך לשנות או להיטיב או להגדיל את השכר שלהם.

מאיר פרוש: אז עניתי על זה בתשובה על שאלה 2.

מאיר פרוש: חבר הכנסת מקלב, אתה שואל לגבי גמול השתלמות שהצטמק כתוצאה מכך שהפעילו את "עוז לתמורה" ו"אופק חדש".

מאיר פרוש: אני אומר כך: אני הייתי במשרד החינוך כסגן בתשע"א, שזה היה 2011.

מאיר פרוש: עזבתי אחר כך לשנתיים.

מאיר פרוש: אחר כך אתה יודע שלא היינו בקואליציה; איך הדברים בדיוק התנהלו – כולנו יודעים.

מאיר פרוש: חזרתי למשרד לפני קרוב לשנתיים.

מאיר פרוש: בתקופה הזו שלא הייתי – וגם אחר כך היה חבר אחר מטעם הסיעה, אבל לא הייתי אני ולא היינו אנחנו וגם היינו באופוזיציה – קרו דברים רבים במשרד, מהם כאלה שאנחנו יודעים לציין ולומר: אלה הדברים שפגעו בציבור החרדי במודע.

מאיר פרוש: פגעו בנו בכמה נושאים ואמרו שאנחנו רוצים לעשות את זה, רוצים לפגוע באלה שהם לא הממלכתיים.

מאיר פרוש: דרך אגב, אני אומר, נכון שאסף ירון לא נמצא היום במשרד, אבל אני לא מוצא הרבה פקידים שאני רואה את הדמעות שלהם מהתקופה ההיא.

מאיר פרוש: זאת אומרת, הם עבדו.

מאיר פרוש: אני מבין שיש שר, צריך לפעול כמו שהשר מבקש, אבל בכל אופן פגעו בילדים.

מאיר פרוש: פגעו בילדים במוסדות – ששם לא נתנו את החינוך המיוחד, או לא נתנו שעות תמרוץ וטיפוח; דברים אלמנטריים שצריכים לתת לילד בישראל.

מאיר פרוש: מה הוא אשם שאבא שלו לומד תורה?

מאיר פרוש: מה הוא אשם שאבא שלו חושב שצריך ללמוד תורה?

מאיר פרוש: הילד צריך להיפגע?

מאיר פרוש: אבל זו הייתה המדיניות, ואני לא מוצא הרבה פקידים שהדמעות עדיין על הלחיים כתוצאה מהתנהלות במדיניות כזו.

מאיר פרוש: זה קרה, ומי כמוך יודע שיהדות התורה, ואחר כך גם ש"ס – והיא ניהלה את המשא-ומתן באיחור רב מאתנו – אנחנו דרשנו להחזיר את הדברים האלה לפחות שיהיה כמו בשנת 2012, ועל חלקם אנחנו כבר עסקנו ופעלנו וראינו.

מאיר פרוש: רק בימים האחרונים נודע לנו משהו שעוד עלול להסעיר את הרוחות ביהדות התורה ובש"ס, וגם בקרב המוסדות החרדים, על דבר שמצאנו – בעצם פגיעה, פגיעה קשה, במוסדות החינוך החרדיים, בעוולה של תקנון מסוים שהכניסו אותו בשלהי תקופת פירון במשרד.

מאיר פרוש: אני עוד לא יודע איך אנחנו נתקן את זה, אבל לפחות יש לנו אחיזה בהסכם הקואליציוני.

מאיר פרוש: יסלח לי אדוני, הקואליציה גם מעוניינת שאני ארחיב.

מאיר פרוש: אז אני עוד לא יודע בדיוק איך נעשה את זה, אבל אנחנו נתלים בהסכם קואליציוני שאומר שכל מה שהיה ב-2012 אנחנו חייבים לקבל, גם אם פגעו.

מאיר פרוש: מאיפה התקציב יבוא?

מאיר פרוש: הבית היהודי שריין לעצמו את הזכות שהוא יכול לומר: אני לא צריך לתת את זה לתקציב משרד החינוך.

מאיר פרוש: תביאו את זה אתם, יהדות התורה וש"ס – תביאו את זה מהאוצר.

מאיר פרוש: ברור שלדברים אלמנטריים, בסיסיים, המשרד צריך לדאוג – ואז לחפש את הדמעות של אלה שבכו כאשר פגעו בנו.

מאיר פרוש: אז כשאתה אומר לי: הגמול השתלמות הצטמק – אני יודע.

מאיר פרוש: אני גם לא בטוח שאנחנו, אם היו באים אלינו בפנייה, המשרד היה אומר: אתם רוצים להצטרף ל"עוז לתמורה"?

מאיר פרוש: – אתה יודע שבפנים רבנים דנו על השאלה הזאת: לא, כן, לא.

מאיר פרוש: אבל חלק גדול מהסמינרים, למשל, הודיעו שהם לא רוצים להצטרף.

מאיר פרוש: אני לא יודע, אני חושב שלא הייתה אף פעם פנייה לחינוך העצמאי או למעיין החינוך התורני: בואו, תצטרפו ל"אופק חדש".

מאיר פרוש: אני חושב שזה בכלל לא היה; אני חושב שבמובנה, במובנה, אנחנו לא נמצאים שם.

מאיר פרוש: איך אפשר לנהל מערכת כזאת במדינת ישראל?

מאיר פרוש: במובנה אנחנו לא נמצאים שם, ואתה מדבר היום על מחוז שהוא המחוז הכי גדול בכלל, יותר מכל המחוזות האחרים.

מאיר פרוש: במחוז החרדי יש 420,000 תלמידים, ואין מחוז במשרד – אבל באופן מובנה זה לא קיים.

מאיר פרוש: אני מדבר עכשיו על שיחות שיש לנו בפנים, בתוך סיעת יהדות התורה.

מאיר פרוש: חייב לבוא שינוי.

מאיר פרוש: אי-אפשר לומר ל-430,000 תלמידים: כך תעשה, כך תעשה.

מאיר פרוש: בהנהלה של המשרד, זה מצער לומר, אבל – יש לה אגף הרישוי, כן?

מאיר פרוש: אגף הרישוי הוא בעצם מטפל באלה, במוסדות שצריכים רישיון.

מאיר פרוש: אז אנחנו יודעים שהממלכתי והממלכתי-דתי לא צריכים רישיון, באופן טבעי, ומי שמטפל בביטחון, בבטיחות של הילדים, בבריאות של הילדים – העיריות עושות את זה.

מאיר פרוש: אבל מוסד פרטי, כאילו מוכר שאינו רשמי או פטור, מי שמטפל בדבר הזה זה הבעלות, כן?

מאיר פרוש: אלה שמפעילים את זה.

מאיר פרוש: יש אגף רישוי שמטפל, אבל – אני לא אומר שבחרו דווקא לא כאלה, אבל אין אדם שצמח מתוך המגזר החרדי, שהוא אדם מתוך המגזר החרדי.

מאיר פרוש: בכל אופן, קרוב ל-68% מאלה המטופלים באותו אגף, כן?

מאיר פרוש: המוכר שאינו רשמי שצריך רישיון – הם חרדים.

מאיר פרוש: עכשיו, אני לא אומר חלילה שמי שלא חרדי לא מטפל טוב בחרדים, אני לא אומר שהוא מתנכל, חלילה.

מאיר פרוש: אבל אני חושב שכמו שאנחנו מבינים שאצל המוסלמים, מי שמפעיל את המוסדות אצל המוסלמים הוא מוסלמי, ואצל הבדואים זה בדואי, ואצל הדרוזים זה דרוזי, ובממלכתי-דתי זה דתי-לאומי.

מאיר פרוש: באגף הרישוי אין אדם חרדי אחד שמוביל, שיכול לומר משהו, שיש לו דעה, שאומר: בציבור החרדי זה בנוי כך, צריכים לחשוב אחרת.

מאיר פרוש: הלשכה המשפטית – כולם הרי יודעים שאחוזים ניכרים מהעבודה שלהם זה העיסוק במגזר החרדי.

מאיר פרוש: אין יועץ משפטי אחד; בכל ה-stuff של הלשכה המשפטית אין אחד חרדי.

מאיר פרוש: איך אפשר להתעמק ולדון ולחשוב ולדעת את הניואנסים שיש במגזר החרדי כשאין אחד?

מאיר פרוש: יוצא כך שגם בהנהלה אין.

מאיר פרוש: אז אתה שואל אותי – אז אני לא יודע אם הייתה פנייה של המשרד שנשתלב ב"אופק חדש", ואני גם לא יודע אם הרשתות היו רוצות.

מאיר פרוש: יכול להיות שכן, אבל נעשו הרבה דברים – – –

אורי מקלב: – – –

מאיר פרוש: אז אני אומר, נעשו הרבה דברים שלכאורה בסופו של דבר גם פגעו, כמו המקרה שאתה מדבר עליו, ולא חשבו – איך אומרים?

מאיר פרוש: לא תקבל "אופק חדש", לא תקבל את ה"עוז לתמורה" – תן במקום זה משהו אחר.

מאיר פרוש: זה לא קרה, ויכול להיות שזה בא על חשבון.

אורי מקלב: – – –

מאיר פרוש: טוב שאתה מאיר את הדבר, טוב שאתה מאיר את הדבר הזה.

מאיר פרוש: זה נותן את ההזדמנות לבוא, והכנסת דורשת לדעת מה קורה.

מאיר פרוש: אז אני אומר – באופן ישיר לא עניתי, אבל הסברתי את המצב הכללי, שאנחנו בסיעת יהדות התורה דנים הרבה, ואתה יודע על המקרים האלה, איך שהם מתנהלים.

מאיר פרוש: לגבי חבר הכנסת חנין – כבר פעמיים, גם לפני חודשיים עניתי על שאילתה בנושא הזה של עובדי היל"ה, על מרכזי היל"ה, איך שהם פועלים, ונתתי תשובות מפורטות בעניין הזה – שהן לא לפני כרגע.

מאיר פרוש: ובמגבלות שהמשרד יכול לתת מול מה שהוא צריך לעשות, כולל העובדים היקרים האלה, שאנחנו זקוקים להם וצריכים אותם, עניתי במפורט.

דב חנין: – – –

מאיר פרוש: אם אתה רוצה שאני אמציא לך את התשובות המפורטות שעניתי אז, אני יכול גם את זה לעשות.

מאיר פרוש: זה נעשה גם לפני שנה בדיון פה בכנסת, במסגרת הצעה לסדר-היום, וגם במסגרת שאילתה, שזה היה לפני כחודשיים.

מאיר פרוש: לכן אני אומר שאין לי את הנתונים כרגע לומר בדיוק מה המשרד עושה – והוא עושה את מה שהוא יכול במסגרת האפשרויות שלו, ויותר פרטים יש בתשובות שם.

מאיר פרוש: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר עד כה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל הוא נשאר אתנו, סגן שר החינוך מאיר פרוש, על מנת להשיב גם על שאילתה דחופה מס' 312, מאת חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: שביתה כללית בכפרי-נוער ובפנימיות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת גם רשמתי.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, לאחר ששכרם לא עודכן מאז 1971, התאגדו 1,800 עובדי כפרי-הנוער והודיעו כי ישבתו כדי להעלות את שכרם אל מעל שכר המינימום.

דב חנין: רצוני לשאול: 1.

דב חנין: האם נכון הדבר?

דב חנין: 2.

דב חנין: אם כן – מה ייעשה להבטחת מלוא זכויות העובדים והפעילות החינוכית התקינה במוסדות האלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת חנין, 1.

מאיר פרוש: הטענה ששכרם של 1,800 עובדי כפרי-נוער לא עודכן מאז 1971 אינה נכונה.

מאיר פרוש: שכרם של עובדים אלו מתעדכן בהתאם להסכמי המסגרת במשק, ואף עודכן לאחרונה בהתאם להסכמי המסגרת משנת 2016 – התוספת השקלית וגם המענק החד-פעמי.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: אכן, יש מקום לבחון את הנושא, ובשל כך, חבר הכנסת חנין, התקיימה פגישה ביום שני האחרון, ב-20 בפברואר 2017, בהשתתפות נציגי משרדי האוצר והחינוך, הסתדרות המעו"ף ונציגי איגוד הבעלויות על כפרי-הנוער.

מאיר פרוש: מטרת הפגישה הייתה לסייע לצדדים לקדם את הנושא ולהביא לפתרון הסכסוך.

מאיר פרוש: בסיכומה של הישיבה החליטו נציגי העובדים להשהות את הפעלת הסכסוך ולהתחיל בדיונים משותפים עם איגוד הבעלויות על כפרי-הנוער, משרד החינוך ומשרד האוצר.

איתן ברושי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין, ואחר כך – שאלה נוספת גם לחבר הכנסת יעקב אשר.

דב חנין: תודה לך, אדוני סגן השר, על תשובתך.

דב חנין: אני קודם כול שמח ומברך שהתחיל משא-ומתן עם משרד החינוך ועם העובדים כדי לנסות לפתור את המצב.

דב חנין: העובדים בכפרי-הנוער הם אנשים שעובדים שם 24 שעות ביממה.

דב חנין: הם בעצם חיים בתוך כפרי-הנוער ונמצאים עם החניכים כל שעות היממה.

דב חנין: גם בלילה לפעמים הם צריכים לטפל במצבי חירום.

דב חנין: רבים מהחניכים הם בני-נוער שמוגדרים כנוער בסיכון או במצוקה, ולמעשה הם מחנכים, מחנכים מהשורה הראשונה.

דב חנין: אבל שכרם הוא שכר מאוד מאוד דל.

דב חנין: אני ראיתי תלוש שכר כזה; זה לא עולה בהרבה על שכר המינימום.

דב חנין: אני שומע שלפעמים יש אצלם גם מנגנון מאוד בעייתי שבו כל מיני זכויות, כמו למשל ותק ותנאים נוספים, נבלעים בשכר ומוגדרים כהשלמה לשכר מינימום.

דב חנין: זאת אומרת, הם גם עובדים, אבל הוותק שלהם בעצם לא נצבר באופן עצמאי אלא הוא מוגדר כהשלמה לשכר מינימום.

דב חנין: אני נדהמתי לראות את התנאים האלה.

דב חנין: אני חושב שהם לא עושים עבודה חינוכית פחות חשובה מאשר עובדים ברשויות המקומיות, עובדי חינוך ברשויות המקומיות.

דב חנין: אבל בעוד עובדי חינוך ברשויות המקומיות זכו להסכמים ספציפיים שלהם, העובדים בכפרי-הנוער, כמו שאדוני סגן השר אמר, כפופים להסכמי המסגרת הכלליים.

דב חנין: אין שום שינוי שמתייחס אליהם ספציפית ונותן מענה לדרישות המוצדקות הספציפיות שלהם.

דב חנין: זה חבל, כי זו באמת חוליה מאוד חשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר – בבקשה, אדוני, ואז נשמע את ההתייחסות סגן שר החינוך.

אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, התפרסמה אתמול טיוטה של נוהל חדש ומדדים חדשים לאיתנות פיננסית של משרד החינוך.

אני רוצה לומר – ודאי אתה יודע, אבל גם חברינו חברי הכנסת – רוב המוסדות החרדיים, ורק החרדיים בלבד, נמדדים כל שנה על האיתנות הפיננסית שלהם.

אם לטעמם של אנשים מסוימים יש בעיה באיתנות הפיננסית, מעכבים רישיונות, מעכבים תקצוב.

זה עוד דבר שמצטרף לסאגה הגדולה של הרישיונות, שגם הם זה רק למוכרים שאינם רשמיים ולא למוסדות ממלכתיים.

לפי מה שהתפרסם בנוסח – שאני רוצה לדעת אם הוא נכון, אם הוא אמיתי או לא – יש הקשחה והכבדה נוספת על מוסדות החינוך, וממילא כל העיכובים הללו, שיכולים בסופו של דבר להפיל מוסדות כאלה, מצד אחד מקשים עליהם את החיים, ואחרי שגומרים להקשות עליהם את החיים ומטילים עליהם דברים, באים לבדוק את האיתנות הפיננסית שלהם.

זאת אומרת, יהרגו אותם ויגידו אחר כך "יתום אני".

1.

האם זה נכון?

2.

מה בכוונתך לעשות כדי לסכל את הדבר הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לחבר הכנסת חנין אני יכול רק לחזור ולומר, כפי שציינתי, אכן התחילו במשא-ומתן.

מאיר פרוש: השבוע התקיימה פגישה של משרד החינוך והאוצר יחד עם הגורמים שמייצגים את העובדים בכפרי-הנוער.

מאיר פרוש: כמו שאתה בירכת, אנחנו מברכים ומקווים מאוד שהדבר הזה יתקדם לשביעות רצונם, עד כמה שהדבר ניתן.

מאיר פרוש: אני יכול רק לומר, במקרה הזה – אני בא ממשרד החינוך, אני לא במשא-ומתן שם, כמו שאתה לא חלק מהמשא-ומתן מהצד של כפרי-הנוער.

מאיר פרוש: אתה הבעת את הדברים החמים שלך, ואני מביע את מה שהמשרד אומר.

מאיר פרוש: אני יכול להביא את הסטנוגרמה עם הדברים שאתה דיברת והפרטים שציינת, להעביר את זה לאנשי משרד החינוך.

מאיר פרוש: אני בטוח שהם מודעים לדברים האלה, אבל בכל אופן לקבל חיזוק מהכנסת, שהיא התייחסה לעניין הזה.

מאיר פרוש: לשאלתו של עמיתי חבר הכנסת, הרב יעקב אשר – אנחנו היינו לפני עשרה ימים בישיבת סיעה, ולשם זומנו נציגים של מנהלי מוסדות הפטור.

מאיר פרוש: מי שעשה עבודה למוסדות הפטור, כדי להצביע על מה שאנחנו יודעים שמוסד פטור צריך לקבל – ידוע שצריכים לקבל 55% מעלות של ילד בחינוך הרשמי.

מאיר פרוש: הם הביאו אתם את רואה-החשבון מהמשרד של רואה-חשבון וורצל, והם הציגו מסמך שזה לא 55%, אלא זה בקושי מגיע ל-25% או 30%.

מאיר פרוש: לנו בהסכם הקואליציוני – הרי אתה יודע, היית מעורב בהסכם – בהסכם הקואליציוני כתוב ששר החינוך יקים צוות, שבצוות הזה יבדקו – כשאומרים שמקבלים 55% מהפטור, או 75% מהמוכר שאינו רשמי, ממה 55%?

מאיר פרוש: 75% ממה?

מאיר פרוש: הצוות הזה עדיין לא הוקם.

מאיר פרוש: הבעתי גם תקווה שאולי עכשיו זה יתחיל לזוז מכיוון שהייתה לנו התדיינות עם הלשכה המשפטית, עם היועץ המשפטי לממשלה – כן, לא, מי יכול לכהן; אני מקווה שאחרי שתהיה איזו בהירות והנחיות שכאילו באו מלשכת היועץ המשפטי לממשלה, בשונה מהלשכה המשפטית במשרד, אמרתי גם בסיעה, שהדבר הזה אולי יתחיל לזוז.

מאיר פרוש: שם אמר רואה-חשבון וורצל, שבכינוס של לשכת רואי-החשבון, הציג שם רואה-חשבון בשם אבן-שושן טיוטה שמגובשת במשרד החינוך על מה שאתה דיברת, איתנות פיננסית, והדברים האלה מרעים עם הציבור החרדי.

מאיר פרוש: אז קודם כול, אני רוצה להזכיר לך, אף שאצלך זה לא יכול להיות נשכחות; אני רוצה לומר לך שכשבאתי למשרד במאי 2015, סיוון תשע"ה, הסתמכתי על פרוטוקול של ישיבה שאתה קיימת עם מנכ"לית משרד החינוך בפברואר 2015, אם אני לא טועה – את התאריך המדויק אתה יודע להגיד יותר טוב ממני – ושם סוכם על-ידי המנכ"לית שלא יוצא נוהל בתחום של איתנות פיננסית, עד שלא ישבו עם הצדדים ויגיעו להסכמה, לראות מה הם הדברים שמוצדק שיהיו.

מאיר פרוש: אף אחד חלילה לא מזלזל בהתנהלות, גם בנושאים אחרים, בוודאי בנושאים כספיים, שתהיה התנהלות סבירה וכפי שצריך שהיא תתנהל.

מאיר פרוש: אמרתי אז במשרד שהנה סיכמו אצל המנכ"לית שהדבר הזה צריך להיות מתואם, ואיך יכול להיות שמגבשים נוהל לאיתנות פיננסית והדבר הזה ללא קיום?

מאיר פרוש: בינתיים במשרד התחלפה החשבת.

מאיר פרוש: החשבת הקודמת עזבה, ובא במקומה חשב חדש.

מאיר פרוש: אכן, לפני כשנה, אף שהיו הנחיות מסוימות איך צריכים לפעול, היו ניסיונות לפרסם נוהל, אף שזה לא עבר את ההסכמה.

מאיר פרוש: איכשהו פה ושם תיקנו דברים, וזה היה לבקשת המוסדות שמהם נדרשים להגיש איתנות פיננסית.

מאיר פרוש: במשך שנה פעלו, ואנחנו שמענו בשבוע שעבר מרואה-חשבון וורצל שיש נוסח כלשהו – דרך אגב, אני לא ידעתי.

מאיר פרוש: הרי במקום אמרתי לו: הרי גם אתה היית מעורב בשנה שעברה בניסיון לגשר על עמדות של המשרד ונציגים של המוסדות האלה מהמגזר השלישי.

מאיר פרוש: הוא אמר: לא, אני לא יודע מכלום.

מאיר פרוש: לי זו הייתה הפתעה.

מאיר פרוש: קיבלנו כל אחד מאתנו חומר, ואני העברתי את זה למשרד.

מאיר פרוש: אז קודם כול, לפני שאני מספר מה שהיה למחרת, אחרי מה שרואה-חשבון וורצל נתן, אני רוצה לומר שאני במשרד אומר לא אחת – בשנה שעברה, למשל, אני ביקשתי לדעת – אנחנו יודעים הרי כי אנחנו מקבלים ריקושטים מהמוסדות שמקבלים את הדרישות אחת לכמה זמן, לפעמים עם דרישות חדשות ומעניינות, ואולי גם כאלה שאנחנו לא מסוגלים להתמודד אתן.

מאיר פרוש: שאלתי: כמה מוסדות נסגרו במהלך 2015 בגלל הבעיה של איתנות פיננסית?

מאיר פרוש: אני אומר לכם, אף אחד לא יאמין: ארבעה מוסדות נסגרו ב-2015.

מאיר פרוש: על ארבעה מוסדות הייתה בעיה של איתנות פיננסית.

מאיר פרוש: זאת אומרת, בגלל ארבעה מוסדות מתעסקים במשרד בשאלה של האיתנות הפיננסית כאילו זאת הייתה הבעיה המרכזית הגדולה ביותר שיש למוסדות.

מאיר פרוש: אני אומר עוד משהו – אותו סעיף שמדבר בחוק הפיקוח על איתנות פיננסית הוא סעיף 9(6), שאומר שצריך את זה וצריך את זה, וצריך לראות איך המבנים ייראו, והבריאות והבטיחות, וגם לראות את המצב הפיננסי הכלכלי של המוסד.

מאיר פרוש: אלה הפרמטרים אם אפשר לתת לו או לא לתת.

מאיר פרוש: אבל סעיף מייד אחרי זה – אני שואל את אנשי המשרד – סעיף אחד אחרי זה כתוב שאסור שתהיה הסתה נגד מדינת ישראל בבתי-הספר.

מאיר פרוש: לא רק שאסור שתהיה הסתה, אם יש בית-ספר שנסבלת שם הסתה נגד מדינת ישראל, אז אפשר לסגור אם מוצאים שזה נכון.

מאיר פרוש: מישהו מאתנו שמע על התעסקות בעניין הזה?

מאיר פרוש: מדובר על הסתה נגד מדינת ישראל, לחנך ילדים.

מאיר פרוש: יש כאלה – אני לא אומר את זה כי אני לא מומחה בביטחון, אבל יש כאלה שאומרים שכאשר ילד מקבל חינוך שמלווה בהסתה נגד מדינת ישראל, זה מביא בסופו של דבר שכשהוא גדל, השם ישמור מה שהוא עושה עם מה שהוא לומד.

מאיר פרוש: אני לא שמעתי התעסקות כל כך גדולה בבתי-ספר שיש בהם הסתה, או נסבלת הסתה.

מאיר פרוש: אז מה הסעיף של האיתנות הפיננסית כל כך מפעיל את כולם?

מאיר פרוש: זו שאלה שאני שואל את המשרד, ואני אומר גם למשרד – צריך להבין שמדובר במוסדות שאם הם לא היו מוקמים, משרד החינוך לא היה מקים אותם.

מאיר פרוש: כל המוסדות של המוכר שאינו רשמי ופטור, שזה 410,000 או 430,000 תלמידים, אלו מוסדות שהבעלויות מקימות אותם, לא המשרד מקים אותם.

מאיר פרוש: אני חושב שצריך להתנהג למוסדות האלה כשותפים, לא שירגישו – יש כאלה שאומרים את זה: אנחנו מרגישים כמו עבדים, לא כמו שותפים.

מאיר פרוש: הרי הם שותפים.

מאיר פרוש: בלעדיהם לא היה למשרד איפה לשים את אותם 430,000 ילדים.

מאיר פרוש: אז צריך להגיד להם קודם כול תודה.

מאיר פרוש: אבל אני קיבלתי את החומר של וורצל והעברתי את זה למחרת לחשבות.

מאיר פרוש: בחשבות, זה היה אצלם כמו רעם.

מאיר פרוש: איך חומר שמדברים עליו בתוך-תוכי משרדי החשבות יוצא להרצאה בפני לשכת רואי-חשבון, וכבר אנחנו, אנשי סיעת יהדות התורה, מותקפים?

מי עשה את זה?

מאיר פרוש: אני עובד במשרד החינוך, ואני בוודאי לא הולך לומר כאן שמות של מי עשה את זה.

מאיר פרוש: אבל מאן דהוא נתן הסכמה שאפשר לקחת נוסח של נוהל שלא גובש ולא אושר במשרד – נוסח שלא גובש ולא אושר במשרד; הציגו את זה בפני רואי-החשבון כאילו זה הדבר שהולך להיות.

מאיר פרוש: מי הוא המאן דהוא?

מאיר פרוש: אתה יש לך כלים לברר כמו שלי יש כלים.

מאיר פרוש: אולי אני יכול לעזור לך, אבל אני נמצא מעל דוכן הכנסת.

מאיר פרוש: מאן דהוא, שאולי יש לו איזו מוטיבציית יתר.

מאיר פרוש: אולי יש לו מוטיבציה, אני לא יודע למה.

מאיר פרוש: אותו מאן דהוא אמרתי לו פעם – ואני לא מציין את שמו – אנחנו צריכים לומר תודה למנהלי מוסדות.

מאיר פרוש: בלעדיהם לא היה מוסד.

מאיר פרוש: מה היה עושה המשרד עם 400,000 ילדים?

מאיר פרוש: אז הם שותפים שלנו, הם לא עבדים.

בשורה התחתונה – – –

מאיר פרוש: בשורה התחתונה – – –

אני אומר – – –

מאיר פרוש: אני יכול לומר לך – כולל אתמול בערב, אחרי שיחות עם בכירים במשרד – הדבר הזה לא גובש; הדבר הזה עדיין לא קיים.

מאיר פרוש: יש מחשבות.

מאיר פרוש: דרך אגב, אני אומר שיש גם חילוקי דעות – – –

לא היה כלום ואין כלום.

מאיר פרוש: יש חילוקי דעות בקרב רואי-החשבון שמייצגים את העמדות האלה, כמו רואה-חשבון וורצל, שאומר שהדבר חמור, והוא יכול להפיל מאות מוסדות של הציבור החרדי ולא יוכלו להפעיל, ויש כאלה שאומרים שהם לא.

מאיר פרוש: אומנם צריך לתקן, אף אחד לא משאיר מסמך שאי-אפשר לחיות אתו.

מאיר פרוש: צריכים לתקן.

מאיר פרוש: אני יודע לומר לך פה, עכשיו, מעל דוכן הכנסת, מי שצריך להפעיל את הדבר הזה ועומד בראש העניין הזה בחשבות, אמר לי גם אתמול בלילה: הדבר הזה עוד לא גובש, עוד לא סודר.

מאיר פרוש: אני חושב שרואה החשבון וורצל יודע על זה, וכולם יודעים על זה, ואם לא, אז אתה השליח כדי לבשר שכך נאמר מעל דוכן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אליהו בן-דהן, להשיב על שאילתה דחופה מס' 310 מאת חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אי-דיוקים במאגר המידע "יזכור".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גילאון, אתה יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

אילן גילאון: כבוד היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי חברי הכנסת, היסטוריונים ומשפחות חללים מתריעות מפני אי-דיוקים, כפילויות והשמטת שמות של חללי ישראל במאגר הלאומי "יזכור", העתיד לחנוך אנדרטה המנציחה מידע זה.

אילן גילאון: רצוני לשאול: 1.

אילן גילאון: מה ייעשה להבטחת דיוק המידע שיונצח?

אילן גילאון: 2.

אילן גילאון: מה ייעשה לתיקון המידע השגוי בטרם הקמת האנדרטה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מאגר המידע של הנופלים במערכות ישראל המוטמע בספרי "יזכור" ובאתר "יזכור" הנו מפעל ההנצחה המרכזי של היחידה להנצחת החייל במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: הביוגרפיות של הנופלים הן מאגר זיכרון לאומי על הנופלים ומעשיהם, האמור להבטיח את זיכרונם כנכס לדורות.

אלי בן-דהן: בהתאם להחלטת הממשלה, במאגר יש שמות נופלים במערכות ישראל מראשית ההתיישבות הציונית, דהיינו, משנת 1860.

אלי בן-דהן: במרוצת השנים, ובהתאמה למדיה שהתווספה, הוקם בשנת 1996 אתר האינטרנט "יזכור", המנציח כ־24,000 חללים, מתוכם 1,586 נופלים במערכה הציונית בארץ-ישראל, עד מלחמת העצמאות.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי – מ-1860.

אלי בן-דהן: רוב תוכני האתר מתבססים על מפעל ההנצחה הספרותי של סיפורי הנופלים שהופיע בספרי "יזכור" שפורסמו ברבות השנים.

אלי בן-דהן: מלאכת ריכוז החומר על הנופלים הִנה משימה מורכבת, המחייבת דיוק ורגישות מרבית.

אלי בן-דהן: נתונים בביוגרפיות מוזנים בהתאם למידע שמתקבל מכוחות הביטחון בעת פטירת חלל, וכן ממידע המתקבל מבני המשפחות השכולות, כמו גם ממקורות שונים.

אלי בן-דהן: כיום קיימות כמה ביוגרפיות שבהן הנתונים אינם מדויקים, בעיקר ביוגרפיות של חללים מהתקופה שלפני קום המדינה, וכן נתונים על דרגות חללים לא מעודכנות בשל עלייה בדרגה לאחר הנפילה.

אלי בן-דהן: חשוב לציין כי כל פנייה המגיעה לאגף משפחות וליחידה להנצחת חיילים מחייבת בחינה עובדתית של הטענות על העדכון הנדרש או השגיאה.

אלי בן-דהן: התהליך כולל איתור חומרים ארכיוניים, בדיקה מול מערך הנפגעים, בחינה מול משפחות הנופלים ובחינה מול היסטוריונים ומומחי תוכן.

אלי בן-דהן: מידע שפורסם בסיפור חיים ונחתם על-ידי משפחת החלל לא ישונה ללא הסכמת המשפחה, אלא אם כן מדובר בטעות סופר או טעות מוכחת בעובדה, כגון תאריך הנפילה.

אלי בן-דהן: לאור זאת, הבדיקה נמשכת לעתים זמן ממושך.

אלי בן-דהן: יובהר כי לצורך שמירת האחידות באבני היכל הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוטבעים שמותיהם של הנופלים ומועד נפילתם בלבד.

אלי בן-דהן: לא מצוינים דרגה, עיטור, שמות ההורים, גיל וסיפור הנפילה, כך שהטעויות לא יהיו בהיכל הזיכרון.

אלי בן-דהן: לצד כל שם נופל תהיה נורת זיכרון שתידלק במערכת ממוחשבת ביום האזכרה האישי של החלל.

אלי בן-דהן: אכן, יש תקלות וטעויות, שכמובן לא נעשו במכוון, ונוצרו בעיקר בגלל הקושי הגדול בקבלת הנתונים המדויקים.

אלי בן-דהן: לצורך הבטחת דיוק המידע שיונצח בהיכל הזיכרון מבצע אגף משפחות, הנצחה ומורשת את הפעולות האלה: בשנה וחצי האחרונות נערכה עבודה מאומצת לאמת נתוני נופלים שבאתר "יזכור" לקראת חקיקת שמותיהם בהיכל – עבודה שכללה התאמה בין נתוני הנופלים במצבה, בסיפורי החיים ובדף הנופל באתר "יזכור".

אלי בן-דהן: כיום היחידה להנצחת חייל נמצאת בתהליך הזנת הנתונים למערכות ותיקון שגיאות שנפלו במהלך השנים.

אלי בן-דהן: אני רוצה להדגיש כי באתר "יזכור" מצוין במפורש כי אם בכל זאת נפלה טעות כלשהי בנתון מנתוני האתר, או מידע חשוב שאמור להיות בו איננו או איננו מעודכן, משרד הביטחון מראש מתנצל בפני כל מי שרואה עצמו נפגע מכך, ויעשה מייד לתיקון כיאות.

אלי בן-דהן: בהמשך המידע מצוינים פרטי התקשרות והתחייבות שכל פנייה תיבדק ותטופל בהקדם האפשרי.

אלי בן-דהן: חשוב לי להדגיש כי ככל שיימצאו אי-דיוקים או מידע חסר, יתוקן הדבר במידת האפשר טרם חניכת ההיכל.

אלי בן-דהן: אם הבדיקה תתארך או שימצאו אי-דיוקים או מידע שיש להשלימו לאחר סיום בניית ההיכל, יתוקן הדבר בהיכל – שנבנה מראש באופן המאפשר החלפת כיתובים או ביצוע תיקונים לפי הצורך במהלך השנים.

אלי בן-דהן: אגף משפחות הנצחה ומורשת במשרד הביטחון עושה כמיטב יכולתו לוודא את מהימנותו של המידע המוצג באתר.

אלי בן-דהן: אני רוצה להדגיש בפניכם כי האגף עושה עבודת קודש, ונחשב לאגף שמוערך מאוד בקרב המשפחות השכולות.

אלי בן-דהן: אני מודה לחברי חבר הכנסת גילאון על השאילתה, ומבהיר כי כל בקשה לתיקון שתופנה אלינו, תיבדק באופן יסודי, ואת הטעון תיקון – נתקן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אילן גילאון, וגם לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אילן גילאון: אולי זו שאלה ואולי בקשה נוספת, כי יכול להיות שסגן השר לא יוכל לענות במקום.

אילן גילאון: לאורך השנים לא נעשו מאמצים לאתר את שמותיהם של למעלה מ-150 חללי חיל החפרים מהקרב על יוון.

אילן גילאון: כיצד יונצחו חללים אלו בהיכל הזיכרון הלאומי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה, ואז נשמע את התייחסות סגן שר הביטחון.

יוסף ג'בארין: סגן השר, בחודשים האחרונים אני וחברי מקבלים הרבה פניות של חולי סרטן בעזה שמקבלים טיפולים בישראל, חלקם גם במזרח-ירושלים, והם נתקלים בהרבה סירובים לקבלת הטיפול הזה, זאת אומרת, ליציאה מעזה לישראל.

יוסף ג'בארין: מובן שזו סוגיה הומניטרית ממדרגה ראשונה.

יוסף ג'בארין: מדובר בהצלת חיים של אנשים, וברור שגם ברמה הרפואית מדובר באנשים שזקוקים לטיפולים הללו, כי אין טיפולים דומים בעזה.

יוסף ג'בארין: אני מבקש את התערבות השר כדי לבדוק את הנושא ולהבטיח טיפול ראוי לחולים הללו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: גם הדר גולדין ואורון שאול זו סוגיה הומניטרית – – – בינינו לבין עזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מקווה שתתמכו גם בסוגיה ההומניטרית הזאת.

יוסף ג'בארין: את לא רוצה שהם יקבלו טיפול?

יוסף ג'בארין: מה את אומרת, שלא יקבלו טיפול בישראל?

שולי מועלם-רפאלי: לא, לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: אבל כשנביא את הסוגיה ההומניטרית הזאת, של אורון שאול והדר גולדין, תתמכו גם בזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת גילאון, אני מודה, אינני מכיר את הסיפור של חיל החפרים ביוון.

אלי בן-דהן: אני אשמח אם תעביר לי פנייה מדויקת.

אלי בן-דהן: אני אבדוק גם מה ההתייחסות.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, על-פי החלטת הממשלה, כל נופל שנפל במפעל ההתיישבות מ-1860 נחשב כחלל מערכות ישראל.

אלי בן-דהן: אני לא יודע מה הוחלט לגבי חללים שנפלו ביוון.

אלי בן-דהן: אשמח אם תעביר לי את המידע, אני אבדוק אותו, ואני אשיב לך תשובה על העניין.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת ג'בארין, חברת הכנסת, חברתך, עאידה תומא סלימאן, הגישה שאילתה בעניין שאתה שואל.

אלי בן-דהן: אני מודה שקיבלתי תשובה ראשונית לפני כמה ימים.

אלי בן-דהן: ביקשתי השלמת מידע, ואני מקווה, בעזרת השם, שבשבוע הבא אני אשיב על השאילתה תשובה מלאה ומפורטת, עם נתונים מדויקים וברורים לגבי השאילתה הזאת.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון, חבר הכנסת אלי בן-דהן, ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3646/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (הרשאה אישית לבעל תואר שני או שלישי ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יעלה לנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לחבר הכנסת אלי אלאלוף שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אלי אלאלוף: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: מותר לי לומר מילה על אתמול, למה שזה לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

אלי אלאלוף: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר שאתמול היה יום של כבוד לכנסת.

אלי אלאלוף: כל היום, ובעשר ועדות, היה דיון על נושא העוני, מאוד מעמיק.

אלי אלאלוף: בכל הוועדות – כספים, וצדק חלוקתי, בוודאי ברווחה ובכל שאר הוועדות, כולל חינוך וכו' – עשר ועדות, עשרה דיונים בבוקר, עם נוכחות מאוד מרשימה של חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: 300 אנשים שפעילים בתחום העוני ושייכים לפורום העוני הגיעו, כולל אנשים שחיים בעוני, לצערנו, ואני חושב שהכנסת קיבלה אותם בכבוד וברצינות ובסבר הפנים הנדרש לאנשים, ובכלל ובמיוחד לאנשים שחיים בעוני.

אלי אלאלוף: נקודה אחת אני חייב לציין.

אלי אלאלוף: התלוננו שהמזנון יקר כמו בשדה התעופה, אז אני מציע שנבדוק את עצמנו בנקודה הזאת.

אלי אלאלוף: היה גם דיון אחר כך באודיטוריום בהשתתפות שר הרווחה, וגם פה, במליאה.

אלי אלאלוף: היום אנחנו אמורים לדון בנושא שהוא לצערי לא מספיק במודעות של הציבור, וזה הרוקחים הקליניים.

אלי אלאלוף: אתם יודעים שיש פונקציה מאוד מאוד חשובה היום, ובאמת אני התוודעתי לכך, בזכות הוועדה והדיונים שהתקיימו – שהובאו על-ידי הממונה על הרוקחות במשרד הבריאות איל שורצברג ועל-ידי רוקחים קליניים, שבאו והסבירו כמה חשוב שהנושא הזה יתפתח, שהפונקציות האלה ימולאו.

אלי אלאלוף: יש כמה החלטות שהתקבלו גם בכנסת וגם במשרד הבריאות, ולצערי, מסיבות בעיקר תקציביות אנחנו לא רואים מספיק פונקציה כזאת, בוודאי בכל בתי-החולים, ברמה הנדרשת, ולא בקהילה בכלל, ובקופות-החולים – עוד פחות.

אלי אלאלוף: הנושא הזה הוא תיקון של חוק של הרוקחים שהעברנו לפני פחות משישה חודשים – כמובן, עכשיו כשאני רואה את שר הבריאות אני שמח לציין את תמיכתו הבלתי-מסויגת בנושא הזה.

אלי אלאלוף: בתיקון לחוק שעשינו לפני שישה חודשים, אחת הנקודות החשובות היא לאפשר לרוקחים, אחרי הכשרה של 60 שעות, לתת מרשם רוקחים בבית-המרקחת שלהם, כדי להקל על אנשים שזקוקים לתרופות מיידיות.

אלי אלאלוף: אנחנו בקטע הזה קבענו שכל אחד מהרוקחים שרוצה להיות מסוגל לתת את המרשם הזה חייב בהכשרה של 60 שעות, ואני חייב לומר שלא שמנו לב שלרוקחים הקליניים – קשה לי, יש לי, כמו שאומר חברי, דיסלקציה בהקשבה כשיש דיונים מקבילים, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: צודק אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים, חבר הכנסת מתקשה לשמוע את עצמו אפילו.

אלי אלאלוף: זה לא דיון על העוני, אז יש קצת נוכחות.

אלי אלאלוף: אתמול היו פחות.

אלי אלאלוף: זה דרש מכל רוקח שרוצה לתת מרשם רוקח לעשות קורס של 60 שעות.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים לבטל את זה לגבי הרוקחים הקליניים, כי לכולם יש לפחות תואר שני, אם לא שלישי, ובלימודים שלהם ובהכשרה שלהם הם מקבלים את הידע הנדרש, ולכן הם יכולים לתת את המרשם הזה ללא שום בעיה.

אלי אלאלוף: תרשו לי לציין נקודה מאוד מרכזית: מיהו הרוקח הקליני?

אלי אלאלוף: הרוקח הקליני נמצא ליד הרופא.

אלי אלאלוף: הוא לא קובע את התרופה לרופא, מה שהפציינט אמור לקבל; הוא קובע את הסדר של לקיחת התרופות, את הסדר בין התרופות, ולפעמים יש המלצות, במיוחד באנטיביוטיקה, המלצות שמאפשרות לקחת את התרופה האופטימלית במצב, בהתחשב – אתם מכירים את סל התרופות של הזקנים והזקנות: אני רואה את אימא שלי ז"ל עם התרופות שלה.

אלי אלאלוף: אני אומר לה: אימא, מה את בולעת?

אלי אלאלוף: עונה: מה שנתנו לי.

אלי אלאלוף: מה שהיא לקחה, לא יודע.

אלי אלאלוף: אף אחד לא עשה לה סדר בעניין הזה.

אלי אלאלוף: לכן, הרוקחים הקליניים עושים את הסדר.

אלי אלאלוף: היום רופא רציני בבית-חולים במחלקה לא ייתן מרשם רופא מורכב ללא ההמלצות של הרוקחים הקליניים.

אלי אלאלוף: אבל יש פחות מדי: הייתי השבוע עם חברי, חבר הכנסת גואטה ומלכיאלי באשקלון, וראינו ארבעה רוקחים קליניים בכל בית-החולים.

אלי אלאלוף: זה טוב; זה לא מספיק.

אלי אלאלוף: לכן ההמלצה שלנו – ניאלץ לבקש משר הבריאות, לאור הידע שיש לו והבנה בתחום הזה, לחייב את בתי-החולים וקופות-החולים להעמיד, מצד אחד בבתי-החולים ומצד אחד בקהילה, כמה שיותר רוקחים קליניים, כדי שישפיעו – א.

אלי אלאלוף: שוב אני אומר, לטובת הפציינט, לטובת מי שלוקח את התרופה.

אלי אלאלוף: אך, וזה לא קשור לחיסכון בכסף – זה גם לפעמים הרבה חיסכון; בפורום, בדיון שהתקיים בוועדה השבוע אני חייב לומר שכולם ציינו את האפשרות לחסוך כסף בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אחד התנגד, וזה קופת-חולים כללית.

אלי אלאלוף: אני לא מצליח לרדת לשיקול הדעת ולשיקולים שהביאו אותם לעמדה הזאת, אבל זו בעיה אצלם.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות, בוועדה הופיעה אישה מדהימה – שלא יגידו שזה עניין כזה או אחר, פשוט אישה שעברה השתלת כליות, מבני-ברק, אדוני.

אלי אלאלוף: יש לי השם: ברוריה.

אלי אלאלוף: באיזה כבוד, באיזו אצילות, באיזו חיות מדהימה, רוצה לחיות, אם לשלושה ילדים.

אלי אלאלוף: בזכות הרוקחת הקלינית שהייתה אתה, ורדית קלימרו, היא אמרה שהחיים שלה השתנו בצורה שאין מה להשוות למה שהיה לה בעבר.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה להודות לד"ר כרמיל עזרן, ישראלית שלנו שחזרה לארץ אחרי למידה ודוקטורט בארצות-הברית.

אלי אלאלוף: בכל פינה היא הפיצה את התורה שיש צורך לקדם את הנושא של הרוקחים הקליניים.

אלי אלאלוף: לכן אני מבקש, אדוני היושב-ראש, מחברי חברי הכנסת, לתמוך בתיקון בקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: ישיב שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אלאלוף, הצעת החוק המונחת לפניכם מבקשת לתקן את סעיף 26(א1)(1) לפקודת הרוקחים, הקובע מתן הרשאה אישית לרוקח מורשה לצורך מתן מרשם למטופל.

יעקב ליצמן: ההצעה מבקשת לאפשר ליתן הרשאה אישית לרוקחים מורשים בעלי תואר שני או שלישי ברוקחות קלינית ממוסד להשכלה גבוהה בישראל או מוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל שהמנהל הכיר בו, וזאת ללא צורך בהכשרה נוספת.

יעקב ליצמן: כיום, בהתאם לתקנות הרוקחים (מתן מרשם בידי רוקח בעל הרשאה אישית), התשע"ד– 2014, שהותקנו מכוח סעיף 26 לפקודה, נדרש המבקש לקבל הרשאה אישית למתן מרשמים לעבור הכשרה בהיקף שלא יפחת מ-60 שעות בנושאים רוקחיים שונים, כמפורט בתקנות כאמור.

יעקב ליצמן: רוקחים בעלי תואר שני ושלישי לומדים במסגרת לימודיהם את כלל הנושאים הקבועים בתקנות ומתמחים בתחום הטיפול התרופתי ומתן ייעוץ קליני.

יעקב ליצמן: על כן, ההצעה מבקשת לפטור את הרוקחים המורשים בעלי תואר שני או שלישי ברוקחות קלינית מהצורך בהכשרה נוספת.

יעקב ליצמן: לאור זאת, ובהתאם להחלטת ועדת שרים לענייני חקיקה, אנחנו מבקשים מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה ראוי וטוב.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים, חברי הכנסת, להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (הרשאה אישית לבעל תואר שני או שלישי ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת אלי אלאלוף, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

אלי אלאלוף: קריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: קריאה שנייה ושלישית?

יצחק וקנין: טרומית.

יצחק וקנין: אדוני הנכבד, קריאה טרומית, כפי שאמרתי.

חיים ילין: התואר הוא שני-שלישי, לא ההצבעה.

חיים ילין: התואר הוא שני-שלישי.

יצחק וקנין: כן, כן, אבל ברור שביום רביעי לא מביאים שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: בדרך כלל זה קריאות טרומיות.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (הרשאה אישית לבעל תואר שני או שלישי ברוקחות קלינית), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, 26 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3574/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – סכום מענק שחרור), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: גם הצעה זו בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, לרשותך עשר דקות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מבקשת את תמיכתכם בהצעת החוק, שמבקשת בפשטות לתקן מציאות ולתת את מה שמגיע בזכות ולא בחסד למי שמשרת את המדינה בשירות הלאומי-אזרחי.

שולי מועלם-רפאלי: היום, מענק השחרור משירות לאומי-אזרחי, בדומה למענק שחרור משירות צבאי, מבוסס על חישוב של מספר חודשי השירות, ולמשרתי השירות הלאומי-אזרחי מבוסס החישוב גם על היקף השעות השבועיות.

שולי מועלם-רפאלי: כיום, אלו המשרתים במסלול הביניים של השירות הלאומי-אזרחי, בעיקר תלמידי ישיבות – הוא עומד על 30 שעות שבועיות, ששוות ל-75% משרה, והם מקבלים מענק שחרור בשווי של 194 שקלים לחודש; מי שמשרת במסלול המלא, העומד על 40 שבועיות, השוות ל-100%, מקבל מענק שחרור בשווי של 370 שקלים לחודש שירות.

שולי מועלם-רפאלי: לא צריך להיות בוגר ולא בוגרת חמש יחידות מתמטיקה ולא ציון 100 על מנת לראות שאין מתאם בין היקף השירות להיקף המענק של משרתי מסלול הביניים.

שולי מועלם-רפאלי: לכן, הצעת החוק מבקשת לעשות את התיקון הזה, כך שהמענק יהיה תואם את שעות השירות, ויעשה צדק במובן הכי פשוט של המילה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק מתייחסת גם באופן רטרואקטיבי למי ששוחרר משירות לאומי-אזרחי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להדגיש שמי שמסיבות שונות משרת את מדינת ישראל ואת החברה הישראלית במסגרת שירות לאומי-אזרחי ושלא במסגרת הצבא, שהוא השירות שדרכו רובנו משרתים את מדינת ישראל, לא ראוי שנפלה אותו ביחס לשאר המשרתים במסגרת השירות הלאומי.

שולי מועלם-רפאלי: המדינה רוצה בשילוב חרדים במסגרות השירות הלאומי ומתאימה בדרך הזאת את התנאים שלהם באופן יחסי לשאר המשרתים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה לשר אורי אריאל על העבודה המשותפת לקידום זכויותיהם של המשרתים בשירות הלאומי ולמנכ"ל הרשות לשירות לאומי-אזרחי, שר-שלום ג'רבי, על שיתוף הפעולה המשמעותי למען זכויותיהם של משרתי השירות הלאומי-אזרחי.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם, עוד במושב הזה, יחד עם יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף, חבר הכנסת מיקי לוי, חברת הכנסת מירב בן ארי וחבר הכנסת שטרן נזכה ונביא את חוק השירות הלאומי-אזרחי לידי סיום בכלל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה לכולכם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון, הרב אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת שולי מועלם מציעה לעדכן את סכום המענק המשולם למשרתי שירות לאומי-אזרחי במסלול ביניים כך שבמקום 194 שקלים לכל חודש שירות יעודכן הסכום המשולם ל-277.5 שקלים לכל חודש שירות, וכן לקבוע כי עדכון הסכומים האמורים יהיה רטרואקטיבי.

אלי בן-דהן: הממשלה תומכת בהצעת החוק, ובלבד שתוכפף לתזכיר החוק הממשלתי – תיקון חוק קליטת חיילים משוחררים, שהונח על-ידי שר הביטחון ביום ראשון האחרון על שולחנה של ועדת השרים לחקיקה ואושר על-ידי ועדת השרים.

אלי בן-דהן: תזכיר החוק הממשלתי כולל בתוכו את התיקון המוצע על-ידי חברת הכנסת.

אלי בן-דהן: ולכן, מבחינתנו אנחנו נאשר את הצעת החוק בכפוף להסכמה להצמיד אותה להצעת החוק הממשלתית.

אלי בן-דהן: אני קורא לחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת.

אלי בן-דהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מסכימה להחלטות ועדת השרים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר שטרן מתנגד להצעת החוק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר שטרן מתנגד, לכן יש לו שלוש דקות לנמק את התנגדותו.

יואב בן צור: למה כל הזמן להתנגד?

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: זה בסדר.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: חברים, תנו לו לומר.

אלעזר שטרן: אני הייתי מצפה שחברתי שולי מועלם – שאני כמובן אשמח לקדם אתה את חוק השירות הלאומי – תעלה בימים כאלה וקודם כול תגן על הבנות שעושות שנתיים שירות מלא בצה"ל, במיוחד נגד כל החברים מהמגזר שתוקפים אותן ועושים עליהן סרטים מבישים.

אלעזר שטרן: והאמת היא שלא שמעתי אף אחד שעולה כאן לדוכן ומגן על החיילות הדתיות.

חנין זועבי: איזה מגזר?

אלעזר שטרן: המגזר שלנו, של הציונות הדתית.

אלעזר שטרן: המגזר שלנו, של הציונות הדתית.

שולי מועלם-רפאלי: א

שולי מועלם-רפאלי: לעזר – – –

אלעזר שטרן: הדבר השני שאני רוצה לומר כאן, שאני מתפלא עלייך, שולי.

אלעזר שטרן: בואי נגיד שגם מי שעושה – אם את רוצה שמי שעושה 30 ולא 40, אז בואי נגיד שמי שעושה גם שלוש ולא ארבע, ניתן לו את החלק היחסי בחוק חיילים משוחררים.

אלעזר שטרן: יש ערך לשירות או אין ערך לשירות?

אלעזר שטרן: אי-אפשר לקחת את השירות הצבאי ולהזנות אותו ולהגיד: יש לו תחליף – שירות לאומי-אזרחי – שאני מכבד אותו, אבל את יודעת כמה בתוך המגזר שלנו עושים בכלל שנתיים שירות; אפילו לא 30% מאלה שמשרתים.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

אלעזר שטרן: אני יודע, אני יודע על מה מדובר בדיוק.

אלעזר שטרן: אני חושב ששירות לאומי, במיוחד כשהוא תחליף לשירות צבאי שכל בחורה ובחור מחויבים בו, אי-אפשר לקחת ולפרוט אותו עד כדי פגיעה במשמעות של שירות לאומי; במיוחד לא במשמעות של שירות צבאי.

אלעזר שטרן: ולכן, גם אם הורדנו את המספר הזה והגענו ל-40 שעות – ואני אומר לך את האמת, גם אני לא – הרי מה זה 40 שעות, בינינו?

אלעזר שטרן: תחלקי את זה לחמישה ימים, זה שמונה שעות.

אלעזר שטרן: בנות השירות הלאומי, חלק גדול מהן, כמו חיילי צה"ל, משרתות הרבה יותר משלוש שעות ביום, וגם שלוש שנים מלאות.

אלעזר שטרן: מה את אומרת עכשיו – שגם מי שעושה פחות משנתיים יעשה פחות משמונה שעות ביום.

אלעזר שטרן: ואני אומר את האמת, אני מתפלא עלייך.

שולי מועלם-רפאלי: לא אני אמרתי את זה, מדינת ישראל אמרה את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אני אענה לחבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אבל את הבאת את זה לכאן.

אלעזר שטרן: את רוצה לתת לו – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני אענה לחבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: אז למה צריך לתת?

אלעזר שטרן: שולי, למה צריך לתת?

אלעזר שטרן: למה צריך להגיד שמי שעושה 30 שעות הוא כמו מי שעושה 40 שעות?

אלעזר שטרן: לא, מפני שאין לדבר סוף.

שולי מועלם-רפאלי: לא זה מה שאמרנו.

שולי מועלם-רפאלי: לא זה מה שאמרנו.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת שטרן, לא קראת שוב את הצעת החוק.

אלעזר שטרן: מדינת ישראל לא אמרה.

אלעזר שטרן: עובדה שמדינת ישראל במכוון עושה הפרשים בתגמול.

אלעזר שטרן: את רוצה לבטל את זה.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה לא מתחלק, זה מצטבר.

אלעזר שטרן: ככל שאתה עושה יותר, צריך לפצות אותך יותר, לא לחלק כמות של שעות באופן אוטומטי בערך המענק.

אלעזר שטרן: יש ערכיות לשעה השולית יותר מאשר לשעה הראשונה.

אלעזר שטרן: וכיוון שמדובר פה על ערכי יסוד של החברה הישראלית, יש מינימום למה אנחנו מוכנים להגיד במקום שעשית שירות צבאי, תעשה שירות לאומי-אזרחי.

אלעזר שטרן: אי אפשר לקחת ולהגיד: דין השעה ה-30 כדין השעה ה-40 או כדין השעה ה-80.

אלעזר שטרן: ולכן, אף שאני מאוד תומך בשירות הלאומי-אזרחי, במיוחד באלה שעושים אותו שנתיים מלאות – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אלעזר שטרן: – – כאשר נצטרך להוריד אותו אז אני אתנגד לזה.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, את רוצה להשיב?

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: אולי תשכנעי אותו, אבל הוא לא יכול להצביע בעד.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חברת הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שמה שהיה פה היה קצת – איך לומר בעדינות?

שולי מועלם-רפאלי: – ניסיון לשים פה את מה שאין פה.

שולי מועלם-רפאלי: קודם כול, אני רק מזכירה לחבר הכנסת שטרן, אני אמרתי דברים מאוד ברורים, ביותר מדיון אחד בכנסת, על חשיבות השירות בצה"ל והשירות הלאומי.

אלעזר שטרן: לא על זה – – –

שולי מועלם-רפאלי: שנייה, תן לי לענות כי מה ששמעו פה איכשהו דומה יותר למה שאני שמעתי ממה שאתה התכוונת כנראה להגיד.

שולי מועלם-רפאלי: אני גאה ושמחה בכל אחד ואחת שבוחרים לשרת שירות משמעותי במדינת ישראל, וגם בעומדי הרגע פה אמרתי שהדלת המרכזית שדרכה משרתים במדינת ישראל היא השירות הצבאי.

שולי מועלם-רפאלי: אמרתי.

שולי מועלם-רפאלי: גם עכשיו, וגם בזמנים אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: יצאתי חוצץ נגד הסרטון העלוב, יש לומר, שרק גורם נזק גם למדינה, גם לצבא, גם לנשים בכלל וגם לנשות הציונות הדתית.

שולי מועלם-רפאלי: אז על זה – בוא נזיז את זה הצדה.

שולי מועלם-רפאלי: דבר נוסף:

שולי מועלם-רפאלי: בתוך האמירות החשובות האלה, מדינת ישראל קיבלה החלטה משמעותית מאוד בעיני, להכניס למערך השירות המשמעותי כמה שיותר חלקים בחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שברגע שאנחנו מקבלים את ההחלטה הזאת – וחבר הכנסת שטרן היה מאוד בעדה, והוא עדיין מאוד בעדה – אני לא רואה כדבר ראוי את האפליה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אם על זה אנחנו מתחילים עכשיו להתווכח, אפשר לדבר; אבל האפליה הזאת במה שמקבל מי שעושה שירות משמעותי, היא לא יכולה להיות בסוף דרך החור של הגרוש.

שולי מועלם-רפאלי: אם המדינה רוצה לעודד – – –

אלעזר שטרן: גם היום תגמולים זה לפי החור שבגרוש.

אלעזר שטרן: היום דיבר – – –

שולי מועלם-רפאלי: מאה אחוז.

אלעזר שטרן: התגמול דרך הכסף הוא – – –

שולי מועלם-רפאלי: מאה אחוז.

שולי מועלם-רפאלי: אבל שירות לאומי – אז אפשר לדבר על יצירת הבדל בין מי שמשרת בצבא לבין מי שעושה שירות לאומי.

אלעזר שטרן: – – – גם בין מי שעושה שמונה שעות למי שעושה 20 שעות.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: עד שלא התקבלה החלטה כזאת, האפליה הזאת לא ראויה.

שולי מועלם-רפאלי: האפליה הזאת לא ראויה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא יכולים ליצור הפרדה בין משרת למשרת או בין משרתת למשרתת על סמך דברים שלא התקבלו.

שולי מועלם-רפאלי: ולא התקבלו.

אלעזר שטרן: תגידי גם שעות נוספות.

אלעזר שטרן: בכל המשק זה ככה.

שולי מועלם-רפאלי: אין שום בעיה, אלעזר.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אתה לא מדבר על שעות נוספות, ולא מדבר על העדפה, כי אנחנו חושבים שהמיינסטרים הוא הדבר שצריך להעדיף.

שולי מועלם-רפאלי: אתה אומר: אם כבר זה קרה, בואו נשאיר את זה.

שולי מועלם-רפאלי: לא, אם זה קרה וזה לא תקין, צריך לתקן את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אם אתה חושב שזה תקין, בוא נעשה על זה שיח ציבורי ונחליט שאנחנו מתגמלים ביתר את מי שעושה שירות צבאי, ואחריו – את מי שעושה שירות לאומי באופן מלא, בידיעתך, כמובן.

שולי מועלם-רפאלי: והדברים נאמרים על-ידי באין-ספור שעות דיונים על חוק השירות הלאומי-אזרחי.

שולי מועלם-רפאלי: אני בעד לחייב שירות לאומי של שנתיים, אנחנו יודעים את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אין צורך שאני אחזור על הדברים שנאמרים.

יצחק וקנין: נא לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רק חושבת שאפליה היא דבר שאנחנו לא יכולים לתת לו יד, גם אם הוא במקרה נמצא היום על השולחן.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: אני מבין שיושב-ראש הקואליציה מבקש – הממשלה מבקשת – הצבעה שמית.

דוד ביטן: נכון.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אנחנו נמתין דקה אחת.

יצחק וקנין: בכל מקרה, תהיה הצבעה שמית, גם אם יגיעו אנשים.

יצחק וקנין: פשוט מחכים לסגן מזכירת הכנסת על מנת שהרישום יהיה מדויק.

יצחק וקנין: נא להתחיל להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – לא משתתף קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח

יצחק וקנין: יעקב אשר.

יצחק וקנין: אשריכם, אשריכם, אתם עם הפלאפונים על האוזניים בתוך המליאה.

יצחק וקנין: איך תשמעו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – בעד

יצחק וקנין: חברי הכנסת, רק דקה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אי-אפשר לקרוא לכל חבר כנסת 18 פעמים.

יצחק וקנין: אי-אפשר, אתם עם טלפונים על האוזניים בשעת הקראה, חברים, קוראים להם כמה פעמים.

יצחק וקנין: נא להפסיק את כל ההמולה.

יצחק וקנין: נא להמשיך את ההקראה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – בעד דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד איתן כבל – נגד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – בעד מאיר כהן – נגד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – נגד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – נגד יריב לוין – בעד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו משתתף בהצבעה איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – בעד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – אינו נוכח

יואב קיש: – – – אני עוד לא הספקתי להסתובב.

קריאה: כי אתה עם הגב.

קריאה: אוקיי, בסיבוב הבא.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איוב קרא – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – בעד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד

נחמן שי: סליחה, נגד – – –

יצחק וקנין: אני לא יודע אם אני יכול לשנות.

יצחק וקנין: הוא אמר בעד פעמיים.

יצחק וקנין: קראו בשמך.

קריאה: אי-אפשר.

קריאה: אי-אפשר, עברתי לנואם הבא.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

יצחק וקנין: אבקש לקרוא את שמות חברי הכנסת שלא הצביעו בהקראה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת אברהם דיכטר – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח ציפי לבני – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – בעד מרב מיכאלי – אינה איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח יואב קיש – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

יצחק וקנין: יש מישהו באולם שלא הצביע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: תמה ההצבעה.

יצחק וקנין: נא להגיש לי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – סכום מענק שחרור), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי: 47 בעד, 28 מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2451/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה בשל האטה ממהירות הנסיעה המותרת), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת אחמד טיבי, איתן כבל, אוסאמה סעדי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ינמק חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, רבותי חברי הכנסת, מזה כמה קדנציות אני מציג את הצעת החוק הזאת, המתייחסת לפקקים שיש בכביש 6 כתוצאה מעבודות, כתוצאה מעומס תנועה.

אחמד טיבי: מדובר בכביש אגרה.

אחמד טיבי: כביש אגרה הוא כביש שמשלמים בו כסף כדי לזכות בנסיעה חלקה בכמה שפחות זמן, כלומר, אמורה להיות תמורה לאגרה.

אחמד טיבי: לאחרונה, בשנים האחרונות, העומס הזה, בעיקר בגלל עבודות או בגלל עומס במכוניות, גורם לפקקים, גורם לעיכובים, ולכן נדרש לפצות את הנהג, לפחות במקטע שבו יש עיכוב, חבר הכנסת כבל.

אחמד טיבי: חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי וחברי חבר הכנסת איתן כבל, יו"ר ועדת הכלכלה, מצאנו לנכון לחדש את ההצעה הזאת בקדנציה הזאת, והיא אומרת שאנחנו מסמיכים – החוק מסמיך את שר התחבורה להורות על פטור באותו מקטע בכביש 6, חבר הכנסת ביטן, שיש בו פקק או יש בו עיכוב.

איתן כבל: זה יותר מפקק, מה שקורה בבוקר.

אחמד טיבי: זה נורא.

מרב מיכאלי: נורא.

אחמד טיבי: ככל שהזמן חולף יש יותר מכוניות, ועדיין למשל אין פתיחת מסלולים נוספים, ולכן טבעי הדבר שכאשר יש יותר מכוניות או יותר עבודות בכביש יש עיכוב.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ביטן, יש עיכוב.

אחמד טיבי: העיכוב הזה מחייב פיצוי לאזרח.

אחמד טיבי: זה חוק צרכני ממדרגה ראשונה.

אחמד טיבי: אני באתי בדברים – ועמיתי אוסאמה ואיתן – עם יושב-ראש הקואליציה ועם משרד האוצר, זה שבועות אחדים, והגענו להסכמה שזה יעבור בטרומית ואחר כך נעביר את זה לוועדה להמשך, בתיאום עם משרד האוצר והתחבורה.

אחמד טיבי: היום משרד האוצר נעמד על הרגליים האחוריות, אפשר לומר, וביקש ארכה.

אחמד טיבי: הוא אמר: אנחנו מחויבים להסכם, אבל אנחנו בדין-ודברים עם חברת "דרך ארץ", החברה שמפעילה את כביש 6.

אחמד טיבי: הם ביקשו ארכה של שישה חודשים.

אחמד טיבי: הסכמנו על ארכה של חודשיים, ואם לאחר מכן לא יהיה הסכם, אנחנו נבוא ונצביע בטרומית על ההצעה.

אחמד טיבי: הסיכום כלל שכוכב התוכנית "ארץ נהדרת", יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, יעלה – אני עושה הקדמות – אל הדוכן ויציג את ההתחייבות הזאת בשם הממשלה, אבל הדבר דורש את תשומת לבו.

אחמד טיבי: מי מפריע לו לשים לב לדברים שנוגעים אליו?

אחמד טיבי: עליזה לביא.

אחמד טיבי: עליזה לביא, אני מדבר עם יו"ר הקואליציה, כוכב תקשורת לאחרונה, כוכב תוכניות ריאליטי – – –

עליזה לביא: עכשיו הוא מספר לי על החיקויים שהוא עושה ל"ארץ נהדרת".

אחמד טיבי: עכשיו בואו נדבר על כביש 6, על הסבל – – –

יצחק וקנין: עכשיו אנחנו במליאת הכנסת, לא ב"ארץ נהדרת".

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: לכן, חברי חבר הכנסת דוד ביטן, אני דיברתי על – שמע, אתה לא – ביטן, תקשיב למה שאני אומר, זה הסיכום.

דוד ביטן: מהבוקר אני שומע אותך בעניין.

אחמד טיבי: בסדר, אבל היא מפריעה.

אחמד טיבי: עליזה, תשבי במקום.

אחמד טיבי: אני עכשיו יושב-ראש.

אחמד טיבי: תשבי במקום.

אחמד טיבי: ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: יש לך שטר פתוח.

אחמד טיבי: אני רוצה לחזור, אדוני, על הסיכום.

אחמד טיבי: אני חוזר על הסיכום.

אחמד טיבי: הסיכום אומר כך: משרד האוצר ביקש ארכה, הוא ביקש שישה חודשים; הגענו היום לסיכום בפגישה ביני ואיתן, אוסאמה ודוד ביטן לנציגי האוצר על ארכה של חודשיים, ואם המשא-ומתן עם "דרך ארץ" והאוצר לא יעלה יפה, אנחנו נבוא לכאן ונצביע בטרומית על ההצעה, ויושב-ראש הקואליציה יעלה לכאן ויציג את המחויבות הזאת בפני המליאה ובפני חברי הכנסת.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, זה אחד הנושאים שאני מקבל בו הכי הרבה פניות על הסבל, ולכן זה חוק צרכני ממדרגה ראשונה, שבא לענות על דרישה ציבורית גוברת של אנשים המשלמים ממיטב כספם בכביש חוצה-ישראל, ולאחרונה לא מקבלים תמורה לאגרה, וזה לא בסדר, זה לא הוגן, זו הפרת הסכם.

אחמד טיבי: ההסכם בין הנוסע, בין הנהג לבין החברה, הוא שהנסיעה תהיה חלקה יותר מאשר בכביש רגיל, כי הרי בשביל זה משלמים.

אחמד טיבי: אנשים מתחילים להתעכב – – –

איתן כבל: טיבי, העניין הוא יותר מזה.

אחמד טיבי: בבקשה.

איתן כבל: זה כמו שאתה הולך לחנות וקונה מוצר, אתה מקבל חצי חולצה; אתה משלם על חולצה מלאה ומקבל חצי.

אחמד טיבי: בדיוק, ואז אתה רשאי לפי החוק ההוא שלך להחזיר במסגרת 14 יום.

אראל מרגלית: פה הם גם עוצרים אותך על 160, שגם זו שערורייה.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מיו"ר הקואליציה לעלות לדוכן, ברשותך, כדי להציג את הסיכום.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: קודם כול ישיב – – –

דוד ביטן: לא, לא ישיב.

יצחק וקנין: שר הדתות אמור להשיב במקום שר התחבורה.

יצחק וקנין: הוא לא משיב?

יצחק וקנין: אני רוצה להבין, תשובה והצבעה במועד אחר?

יצחק וקנין: אני שואל, מצביעים אחרי מה שאתה מודיע?

דוד ביטן: לא מצביעים.

יצחק וקנין: אין תשובה ואין הצבעה.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

דוד ביטן: כמו שאחמד טיבי אמר, באמת מדובר בבעיה אמיתית של כל מי שנוסע בכביש 6.

דוד ביטן: יש עומס עצום בשעות העומס, מה שנקרא, ובעצם התשלום הוא תשלום לריק.

דוד ביטן: אתמול נסעתי בכביש 6, נכנסתי, מירושלים עד היציאה לקח לי שעתיים וחצי בשעות של אחרי הצהריים.

דוד ביטן: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

דוד ביטן: מצד שני, יש כבר משא-ומתן של האוצר עם כביש 6, לכן לא רצינו לפגוע במשא-ומתן הזה, מה גם שסבסוד יביא לעומס נוסף, מפני שייכנסו יותר מכוניות, כי המחיר יהיה יותר נמוך.

דוד ביטן: לכן אנחנו מאפשרים לאוצר לנהל משא-ומתן ולפתור את הבעיה הזאת מול כביש 6.

דוד ביטן: אם לא יימצא פתרון, כמובן, כמו שאחמד – – –

אחמד טיבי: חודשיים.

דוד ביטן: חודשיים זה אחרי הפגרה.

דוד ביטן: מה שסיכמנו בסוף, שבשבוע הראשון של הפגרה זה יבוא, כי בתוך חודשיים אנחנו נכנסים לפגרה, ואז נצביע על הצעת החוק הזאת כמו שהבטחנו.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה, כאמור, במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3232/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – איסור התבטאות גזענית מטעמים של זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: עשר דקות.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, נכבדי השרים, חברי וחברותי, אתמול ציינו את יום זכויות הקהילה הלהט"בית, ואני יודעת שכאשר אנחנו מדברים על זכויות הקהילה הלהט"בית יש רגישות רבה, בעיקר בקרב הדתיים והחרדים.

יעל גרמן: כשאנחנו מדברים למשל על נישואים, או על ברית זוגיות, או על פונדקאות, או על אימוץ, או על כל ביטוי אחר של שוויון, הדתיים והחרדים נזעקים וגם מפעילים את הווטו האוטומטי שיש להם או את הסטטוס-קוו בענייני דת ומדינה, ועל-ידי כך החוקים האלה לא עוברים, אבל החוק שכאן לפנינו הוא חוק שמדבר על אלימות בספורט.

יעל גרמן: במאי 2016 התקיים דיון בוועדת הספורט של הכנסת, ונאמר בו שצריך לעשות הכול למגר את האלימות במגרשי המשחקים, בעיקר ממגרשי הכדורגל.

יעל גרמן: אנחנו יודעים שיש אלימות בלתי רגילה, ביטויים שהדעת והאוזן לא סובלת, ודווקא אנשי הספורט, ההתאחדות, כל מי שהספורט יקר ללבו לא רוצה שבמגרשי הספורט תהיה אלימות.

יעל גרמן: בשנת 2008 חוקקו חוק שמדבר על איסור אלימות בספורט בשל צבע או השתייכות לגזע ולדת.

יעל גרמן: אני לא רוצה כרגע לבוא ולומר פה את כל הביטויים הפוגעניים שאנחנו שומעים במגרשי הספורט כלפי אנשים בעלי צבע שונה, גזע ודת שונה.

יעל גרמן: כולכם מכירים את זה.

יעל גרמן: אבל יש עוד ביטויים פוגעניים, ביטויים שמתייחסים לקהילה הלהט"בית – להומוסקסואלים, לטרנסג'נדר, לבי, ללסביות – והביטויים האלה פוגעים בקהילה שלמה; הם פוגעים גם באנשים שיושבים ביציעים של המגרשים, אבל הם פוגעים גם בשחקנים.

יעל גרמן: שלא תשלו את עצמכם, יש שחקנים להט"בים – יש שחקנים הומוסקסואלים ויש שחקניות לסביות ויש שחקנים טרנסג'נדרים ויש שחקנים ביסקסואלים.

יעל גרמן: רק לפני כמה זמן ראינו שחקן שיצא מן הארון, בגאווה גדולה, ואתמול הוא היה אתנו.

יעל גרמן: אז למה לפגוע בהם ולמה להרשות את האלימות הזאת?

יעל גרמן: כדי לעשות צדק, ובהתאם להמלצת ועדת הספורט של הכנסת, ובהתאם להמלצת התאחדות הכדורגל, שתומכת בחוק, באנו והרחבנו את החוק הקיים כך שאפשר יהיה להחיל אותו גם על העלבה, ביטויים פוגעניים וקללות מטעמים של זהות מגדרית או נטייה מינית, או במילים אחרות – כאשר פוגעים בהומוסקסואלים, בלסביות, בבי ובטרנסג'נדר; חוק פשוט, שמרחיב את החוק הקיים, שלא קשור לדת ומדינה, שאין לו קשר לימין ושמאל, שאין לו קשר לקואליציה ואופוזיציה, שיש לו קשר לאלימות; חוק שבא למגר את האלימות במגרשי הכדורגל והכדורסל, בכל אולמות הספורט.

יעל גרמן: כולם תומכים בו.

יעל גרמן: אז אולי תאמרו לי למה הממשלה הזאת הצביעה נגד החוק?

יעל גרמן: רק מפני שיש בו את המילה נטייה מינית וזהות מגדרית?

יעל גרמן: רק מפני שרוצים להימנע מקללות כלפי הומוסקסואלים?

יעל גרמן: האם הממשלה הזאת בעד קללות?

יעל גרמן: האם הממשלה הזאת רוצה אלימות?

יעל גרמן: אין שום סיבה טובה בעולם לדחות את החוק הזה, חוץ מהסיבה הפשוטה שהקואליציה, כקואליציה, פועלת בצורה שרירותית ובאופן אוטומטי כאשר מישהו מהאופוזיציה מגיש איזו הצעת חוק – מתנגדים לה; ואולי גם מאותה סיבה שאני קודם אמרתי – מפני שיש פה רמז, רחמנא ליצלן, לקהילה הגאה.

יעל גרמן: אני חשבתי שאם אנחנו לא מדברים על אותן נקודות מחלוקת שבאמת יש עליהן מחלוקת, על נקודה שאין בה מחלוקת, הממשלה תעשה את מה שנכון – מה שנכון לציבור, מה שנכון לשחקנים, מה שנכון לספורט, מה שנכון לחינוך – ותצביע בעד: בעד חוק שבא למנוע אלימות, בעד חוק שבא למנוע פגיעה, בעד חוק שבא למנוע לזות שפתיים וקללות בתוך מגרשי הכדורגל.

יעל גרמן: אבל נראה שהממשלה הזאת לא מסוגלת לעשות את הדברים האלמנטריים האלה וממשיכה בצורה קטנונית להצביע נגד חוקים טובים שבאים להיטיב עם הקהל, עם הציבור, ובאים למנוע אלימות.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: ישיב, בשם שרת התרבות והספורט, השר לשירותי דת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת והמציעה חברת הכנסת יעל גרמן, אני רוצה קודם כול להגיד לך שאני מגנה כל אמירה ופגיעה בכל אדם באשר הוא, ואת זה אני אומר על דעתי, ואני בטוח ששרת התרבות מצטרפת לדברים האלה, ואני בטוח שגם היא לא מסכימה לדברים האלה.

יעל גרמן: אז למה היא הייתה נגד החוק?

דוד אזולאי: אני מציע, יש לך שתי אפשרויות: או להשאיר את ההצבעה למועד אחר על מנת שתקבלי תשובות ממנה – – –

יעל גרמן: היא כתבה לך את התשובה.

דוד אזולאי: ואני אתן לך את התשובה שהיא השאירה כאן.

דוד ביטן: היא יצאה לחו"ל, יצאה לחו"ל כי לא הייתה לה ברירה.

דוד ביטן: לא, בלית ברירה היא יצאה.

יעל גרמן: אני לא שומעת.

דוד ביטן: – – –

דוד אזולאי: בשם שרת התרבות והספורט חברת הכנסת מירי רגב, אני מגנה כל אמירה הנאמרת במגרשי הספורט ובכלל שיש לה סממנים גזעניים או שמכוונת לפגוע באוכלוסייה כלשהי על בסיס מגדר.

דוד אזולאי: בהתאם לעמדת משרדי הממשלה הרלוונטיים בתחום אכיפת החוק, מדובר בהצעה בעלת קושי רב ביישום, בין היתר על רקע העובדה שעל מנת לאכוף אותה בכל אמירה הנאמרת על בסיס מגדר והתבטאויות רבות קשורות נוספות, המשטרה ומערכת המשפט יצטרכו להעמיד במגרשים ומחוצה להם כוח-אדם לא פרופורציונלי לתופעות אלו.

דוד אזולאי: כמובן שמדובר באמירות פסולות שמן הראוי שלא תישמענה במגרשים, אך הדרך הנכונה לטפל בתופעה זו היא החינוך; חינוך וחינוך.

דוד אזולאי: במסגרת חוק איסור אלימות בספורט פועלת תחת משרד התרבות והספורט מועצה שבין יתר תפקידיה ניתן למנות: 1.

דוד אזולאי: לעודד פעולות הסברה לשם העמקת המודעות הציבורית לנושא מניעת האלימות בספורט; 2.

דוד אזולאי: להמליץ לשר על כללי התנהגות באירוע ספורט למניעת האלימות בספורט; 3.

דוד אזולאי: להציע למערכת החינוך תוכניות ללימודים עיוניים ומעשיים בנושא החינוך למניעת האלימות בספורט במוסדות החינוך; 4.

דוד אזולאי: לקיים קשרים עם גופים בארץ ובחוץ-לארץ הפועלים בתחום מניעת האלימות בספורט; 5.

דוד אזולאי: לרכז מידע, ליזום עריכה של מחקרים וסקרים ולפרסמם ולפתח ידע בתחום פעולתה של המועצה, בכפוף להוראות כל דין.

דוד אזולאי: לכן, בסיכום הדברים אני קורא לכל מי שיש לו נתונים, רעיונות ותוכניות למיגור התופעות האמורות להופיע חפני המועצה על מנת שנוכל כולנו, בדרכים הנכונות והמיטביות, להפחית באופן משמעותי התבטאויות מסוג זה, בספורט ובכלל במקומות אחרים.

דוד אזולאי: חברת הכנסת יעל גרמן, אני רוצה להגיד משהו, לא על דעתה של שרת הספורט.

דוד אזולאי: אני חושב, לצערי הרב, שנגע האלימות נמצא בכל מקום, וכל חקיקה שנעשה – המשמעות היא להצמיד שוטר לכל אחד ואחד, ואת יודעת שהדבר הוא בלתי אפשרי.

דוד אזולאי: גם בפעולות חשובות לא תמיד יש כוח-האדם הנדרש כדי שהמשטרה תוכל להעמיד לצורך אותו נושא.

דוד אזולאי: אבל באמת אני חושב שאנחנו הגענו לשיא מבחינת אלימות והתבטאויות גזעניות.

דוד אזולאי: רק אתמול שמענו בעיריית ירושלים, באחד המתנ"סים, איך אחד מהחברים שם התבטא כלפי קהילה שלמה.

דוד אזולאי: מה לעשות?

דוד אזולאי: אז על כל אחד צריך להעמיד שוטר.

דוד אזולאי: אני בהחלט חושב שהכול מתחיל ונגמר בחינוך – ומי כמוך; כראשת עיריית הרצליה עסקת הרבה בחינוך.

דוד אזולאי: אני חושב שבעניין הזה שום חקיקה לא תעזור.

דוד אזולאי: מי שמתבטא ומי שלא מחונך ימשיך הלאה, ואנחנו רואים את זה גם כאשר אדם – רק עמדו לו בחניה או לקחו לו חניה, אין לו שום בעיה לשלוף אקדח ולפגוע בצד השני.

דוד אזולאי: ולכן, בהחלט בעניין הזה הדרך היחידה היא חינוך.

דוד אזולאי: והדבר השני – ישנה מועצה, אותה מועצה שהוקמה כדי למגר את תופעת האלימות, ומועצה זו פועלת.

דוד אזולאי: מי שיש לו הצעות, ודאי שצריך להפנות אליה את הדברים.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר דוד אזולאי, השר לשירותי דת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, יש לך שלוש דקות נוספות לנסות לשכנע את הממשלה, את חברי הכנסת.

יעל גרמן: כבוד השר, אני מאוד מאוד מכבדת את זה שנתנו לך, ואני יודעת שאתה די נאלצת לומר, אבל זאת לא תשובה; זאת ממש לא תשובה, מפני שאם אנחנו היום נשב ונראה את כל החוקים שלא אוכפים או שקשה לאכוף, אז בוא נפסיק מהיום הזה פשוט לחוקק, מפני שאנחנו לא אוכפים את מרבית החוקים, בוודאי חוקים בנושא התעבורה, בוודאי חוקים בנושא אלימות, ואפילו את החוק הזה.

יעל גרמן: הרי מדובר בחוק קיים: חוק איסור אלימות בספורט קיים משנת 2008.

יעל גרמן: אז אם הוא קיים בנושא גזעני, למה שלא יהיה קיים גם על נושא זהות מגדרית ונטייה מינית?

יעל גרמן: למה לא? הרי זה סתם תירוץ, לא צריך אפילו רבע שוטר יותר.

יעל גרמן: אותם שוטרים שנמצאים במגרשים, שצריכים למנוע אלימות, שצריכים לקחת את אותם אנשים שמעליבים, פוגעים ומשתמשים באלימות מילולית על בסיס גזעני, יתפסו גם את אלו שמשתמשים באלימות ובביטויים פוגעניים בגלל נטייה מינית וזהות מגדרית.

יעל גרמן: אין שום הבדל.

יעל גרמן: רק דבר אחד יהיה – שאולי הציבור בכלל, והציבור במגרשי הספורט, ייתן כבוד לקהילה הגאה, ואתם כנראה לא רוצים זאת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה, הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – איסור התבטאות גזענית מטעמים של זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ו–2016.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – איסור התבטאות גזענית מטעמים של זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 מתנגדים, 29 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3113/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק המשטרה (תיקון – התיישנות עבירות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: מטרת הצעת חוק זו לתקן את התיישנות העבירות בחוק בעניין עבירות הטרדה מינית, ובעיקר בנושא חוק המשטרה וההתיישנות על העבירות האלה, כאשר ניתנה לשוטרים או נחקק בחוק שההתיישנות בעבירות כאלה על-ידי שוטרים תהיה פחות – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת – –

עאידה תומא סלימאן: אני מרגישה כמו בשוק.

יצחק וקנין: – – יותר מדי רעש.

יצחק וקנין: אנא מכם, חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: זה מפריע, אי-אפשר לנהל את הישיבה ככה, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, יושב-ראש סיעת המחנה הציוני, אנא, לא להפריע.

יצחק וקנין: נא להמשיך.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק שהנני מביאה בפניכם היום באה לשנות את תקופת ההתיישנות בחוק המשטרה על עבירות מין כאשר התוקף או המטריד הוא שוטר, אם הקורבן או נפגעת התקיפה הנה שוטרת בתוך המשטרה או אזרחית שנפגעה על-ידי שוטר.

עאידה תומא סלימאן: בלתי מתקבל על הדעת שבחוק במדינת ישראל נקבע שהטרדה מינית היא "פגיעה בכבוד האדם, בחירותו, בפרטיותו ובזכותו לשוויון.

עאידה תומא סלימאן: היא פוגעת בכבודו העצמי ובכבודו החברתי של המוטרד, היא משפילה ומבזה את אנושיותו, בין השאר על-ידי התייחסות אל האדם כאל אובייקט מיני לשימושו של המטריד" – ככה נקבע בחוק במדינה, לאחר מאבקים של שנים, כדי שיובהר ותהיה אמירה מאוד ברורה – ומי שמופקד על יישום החוק ואכיפתו במקרה הזה, קבלת התלונות וחקירתן, זה משטרת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני אומרת, בלתי מתקבל על הדעת שתקופת ההתיישנות של הגוף שאוכף, של הגוף שחוקר, כאשר אחד מאנשיו עובר על החוק הזה, תהיה מקילה מהתקופה של ההתיישנות בחוק הכללי.

עאידה תומא סלימאן: בלתי מתקבל על הדעת שהמשטרה תיתן אפשרות כזאת שעבירות המין בתוכה, שתקופת ההתיישנות עליהן תהיה בין שנה לשלוש שנים, כאשר בחוק נקבע שהתקופה המרבית של ההתיישנות – הצלחנו להעלות אותה לעשר שנים.

עאידה תומא סלימאן: ולא סתם הועלתה תקופת ההתיישנות או הוארכה תקופת ההתיישנות; מי שעוסק בנושא הזה מבין עד כמה קשה לנשים לבוא ולהתלונן, לאחר שהן מתגברות גם על מנגנוני ההדחקה הנפשיים לטראומה שהן עברו.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שהן מצליחות להתגבר על הפחד שיש להן מהחשיפה, על הפחד מהתוקף עצמו, זה לוקח המון זמן.

עאידה תומא סלימאן: הבית הזה החליט שצריך לתת הארכה להחלת ההתיישנות על עבירות מסוג זה, כי המחוקקים הבינו את הקושי בהגשת התלונות.

עאידה תומא סלימאן: אז מה קורה בעצם כאשר ההטרדה או התקיפה נעשות בתוך מסגרת כוחות המשטרה, כאשר המשטרה – זה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אי-אפשר יותר ככה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, חברת הכנסת שולי מועלם.

יצחק וקנין: אי-אפשר, תשמעו.

יצחק וקנין: מילא אם הוא היה מדבר בשקט – זה היה אפשרי, דוד.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת להאריך לי קצת את הזמן.

יצחק וקנין: אני אתן לך את הזמן, כמה שאת צריכה, אל תדאגי.

יצחק וקנין: לזמן אל תדאגי.

יצחק וקנין: תדברי.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אתם יודעים מה?

עאידה תומא סלימאן: יושבים אנשים וצופים עכשיו בערוץ הכנסת, ורואים חברת כנסת שמדברת על חוק על התיישנות עבירות מין, ורואים אתכם – ממש לא אכפת לכם כנראה, כי יש החלטת ועדת שרים להתנגד ומייד אתם תתנגדו, אפילו בלי להקשיב למילה אחת.

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מאוד פוגע, לא בי אישית, אלא פוגע בכל אישה נפגעת הטרדה מינית ותקיפה מינית.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן, לפחות בנושאים שיש עליהם קונסנזוס – לפחות ככה אני חושבת, בבית הזה יש קונסנזוס בנושא של הטרדה מינית – שתקשיבו קצת ותדעו שמשטרת ישראל נותנת הקלות לאנשים שלה בזה שהיא מוחקת את התלונה אם עברו שנה עד שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: למה צריך לתת הקלה לשוטרים, שאמורים להיות דווקא הם האמונים על אכיפת החוק הזה?

עאידה תומא סלימאן: למה צריך לחשוב שהתיישנות חלה אחרי שנה או שלוש שנים בדין משמעתי של שוטרים שהטרידו מינית ואישה יכולה לשכוח מזה ולא לבוא ולהתלונן, כאשר כולנו יודעים שדווקא החסמים על תלונה של מי שנפגעה מהטרדה מינית של שוטר היא הרבה יותר גבוהה?

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים למה?

שולי מועלם-רפאלי: עאידה, זה גם נכון על אנשים אחרים בשירות הציבורי?

עאידה תומא סלימאן: אני הגשתי את זה על המשטרה, ואני – – –

שולי מועלם-רפאלי: אז אולי, כדי שלא נצביע נגד, אפשר יהיה – – –

יצחק וקנין: למה עשית את זה ספציפית למשטרה?

יצחק וקנין: סתם שאלה.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: למה שהחוק הזה לא יהיה חוק כללי שיחול על כל אזרחי מדינת ישראל?

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אני מוכנה.

יצחק וקנין: זה לוקח אותנו לאיזה מקום, כאילו במשטרה זה – אנחנו לא מתעלמים ממה שקורה, אבל אני – – –

שולי מועלם-רפאלי: אולי לא נצביע על זה ותביאי הרחבה על כל השירות הציבורי ונצביע בעד.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכימה, והוסבה תשומת לבי לנושא, שזה חל על כל עובדי המדינה – שהמצב הוא ככה בדין המשמעתי – רק לאחר שהגשתי את הצעת החוק.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אם הקואליציה מוכנה שלא נצביע היום, ונקיים דיון רציני שיעביר את זה לבדיקה גם כן על כל עובדי המדינה, אני אשמח לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים צריך באמת לבדוק את זה בצורה רצינית ביותר.

עאידה תומא סלימאן: המצב היום הוא שמקילים בעבירות כאלה כאשר מבצעים אותן עובדי מדינה – עכשיו אני יודעת – באופן כללי, או אנשי משטרה.

יצחק וקנין: אני מציע, אולי נדחה את ההצבעה – את התשובה ואת ההצבעה – למועד אחר, ואז יכול להיות – תבחנו את זה שוב פעם בוועדת השרים.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, ואז מה שהציעה גילה – – – חבר הכנסת דוד ביטן, אפשר לנסות לבחון את זה פעם נוספת בוועדת שרים.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע הבא.

יצחק וקנין: לדחות את ההצבעה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אני שואל.

עאידה תומא סלימאן: אבל שיהיה בשבוע הבא, כלומר, לא להמשיך לדחות את זה.

יצחק וקנין: לא, אני לא יכול להתנות.

דוד ביטן: אנחנו בעד החוק.

יצחק וקנין: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: בעד החוק.

מסעוד גנאים: מעבירים את זה טרומית, ואחר כך – – –

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבינה עכשיו – אתם רואים?

עאידה תומא סלימאן: כשמקשיבים, יש טיעונים נכונים.

יעל כהן-פארן: טוב שאת באופוזיציה.

יצחק וקנין: אני מציע לכם, תקבלו את ההצעה שלי.

שולי מועלם-רפאלי: אני הצעתי שלא נצביע.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר, ואז אפשר יהיה לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר גם טרומית ונתקן, למה לא?

יצחק וקנין: כי השר מתנגד.

עאידה תומא סלימאן: אה, אוקיי.

יצחק וקנין: ואני לא רוצה שיפילו לך את הצעת החוק.

יצחק וקנין: שמעי בקולי.

עאידה תומא סלימאן: מבחינתי שתי הצעות מקובלות – אם להעביר בטרומית ולתקן אחר כך ואם שלא נצביע עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אבל בתנאי שיהיה דיון רציני באמת, לגופו של החוק ולא לשם המציע.

יצחק וקנין: תודה.

ז'קי לוי: במועד אחר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תנו לי לעשות סדר.

יצחק וקנין: רבותי, בהסכמה – – –

גלעד ארדן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת, אדוני השר ארדן, אני מציע: תשובה והצבעה במועד אחר.

ז'קי לוי: במועד אחר.

יצחק וקנין: אני חושב.

יצחק וקנין: ועדת השרים תשקול שוב, כי כרגע יש התנגדות של השר, ואני לא רוצה שההצעה שלך תיפול.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לפני שאני – כלומר, אני רוצה להבין.

יצחק וקנין: הסכמה, הסכמה.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: עאידה, קבלי את ההצעה.

יצחק וקנין: את מסכימה, נכון?

עאידה תומא סלימאן: אני מקבלת.

יצחק וקנין: מסכימה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת – –

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שהחוק יעבור, לא להתנגח.

יצחק וקנין: – – תשובה והצבעה – לא מתנגדים – תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2515/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, עשר דקות לרשותך.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

עליזה לביא: רק אם אפשר – אני מבינה את התסיסה ואת השמחה.

יצחק וקנין: אדאג.

עליזה לביא: ואני מאחלת הצלחה לחברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ועל ההישג.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי.

עליזה לביא: אדוני, הזמן התחיל לעבוד.

יצחק וקנין: אני יודע, אבל עצם – חבר הכנסת דוד ביטן, חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם.

יצחק וקנין: אפשר להתחיל את הנאום.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תמר, חברת הכנסת תמר זנדברג ועאידה תומא סלימאן – –

עליזה לביא: חברת הכנסת זנדברג, חברת הכנסת תומא סלימאן.

יצחק וקנין: – – נא לשבת במקומותיכן.

עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם בהצעה שאני מציגה כאן, שמוצגת בשם סיעת יש עתיד כולה, שחתומה, ומבקשת לקדם את ההצעה של ברית הזוגיות.

עליזה לביא: ההצעה הזאת באה ומבקשת את מה שהיה אמור להיות מובן מאליו, אדוני היושב-ראש:

עליזה לביא: הזכות הטבעית הבסיסית של מדינה לאפשר לכל שני בני-אדם למסד את הזוגיות שלהם, את האהבה, ולבוא בברית הזוגיות.

עליזה לביא: במדינת ישראל – אדוני, אולי אעצור רגע, אף שהזמן – – –

יצחק וקנין: אני עם סבלנות רבה היום.

עליזה לביא: אז אם תעצור את השעון, אשמח.

יצחק וקנין: אל תדאגי, אוסיף לך את כל הזמן שדרוש לך.

עליזה לביא: תודה.

יצחק וקנין: גם מעבר לזה.

יצחק וקנין: דוד ביטן, אתה מרכז העניינים, תאמין לי.

עליזה לביא: כרגיל.

יצחק וקנין: אי-אפשר בלעדיך.

יצחק וקנין: אי-אפשר.

דוד ביטן: לעשות תפקיד.

עליזה לביא: אז תעשה לנו איזה חיקוי אולי?

יצחק וקנין: אתה מנסה לעזור לכולם, אבל זה קצת מפריע לנו בניהול הישיבה.

דוד ביטן: לא, היא לא רוצה לעלות, היא נעלמה.

יצחק וקנין: בבקשה.

עליזה לביא: מי נעלמה?

עליזה לביא: מי נעלמה?

חיים ילין: ביטן, תגיד שאתה לא עושה כלום ואין כלום.

דוד ביטן: רגע, מי עונה?

דוד ביטן: אתה על ברית הזוגיות.

דוד ביטן: עשתה לך תרגיל, אבל לא משנה, דברי.

דוד ביטן: עשתה לך תרגיל.

דוד ביטן: היא רוצה להתייפייף.

יצחק וקנין: תראי איזה שקט יש.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, את יכולה להמשיך.

עליזה לביא: במדינת ישראל מסתבר שהדבר הזה, לצערי, לא מובן מאליו.

עליזה לביא: יותר ויותר אנשים כל שנה – אין להם האפשרות לבוא ולהתחתן ולממש את האהבה שלהם.

עליזה לביא: יש פסולי חיתון, וגרים שלא מוכרים ברבנות, וזוגות בני אותו מין, וחסרי דת – וכל אלו, אין לזוגיות שלהם ולבקשה שלהם, הפרטית, שמוקנית לכל אחד ואחת מאתנו, אין להן מענה.

עליזה לביא: כן, לא נותנים להם לאהוב במדינת ישראל, והמדינה לא מכירה, וכל שנה יש לנו יותר ויותר אזרחים ואזרחיות שלא יכולים לממש את האהבה שלהם.

עליזה לביא: בישראל חיים הרבה מאוד אנשים חילונים ודתיים ואורתודוקסים שקצה נפשם במונופול ובשליטה עליהם, בטח בחיי הפרט.

עליזה לביא: והם מצביעים ברגליים שלהם.

עליזה לביא: ולמה הם מצביעים ברגליים שלהם?

עליזה לביא: למה הם מצביעים ברגליים שלהם, אף שנפתחו אזורי הרישום, ואפשר לבוא ולבחור לאיפה לבוא ולהירשם לנישואים?

עליזה לביא: קיימתי סיור במועצה הדתית בתל-אביב, שבאמת עשתה שינוי מדהים, והלוואי שעוד מועצות דתיות ילמדו ממנה איך להיות עם סבר פנים יפות ואיך לתת מענה.

עליזה לביא: ואני אומרת פה, כאישה אורתודוקסית, שהלוואי שיותר יבואו להתחתן בנישואים הדתיים.

עליזה לביא: אבל אנחנו רואים שפתיחת אזורי רישום רק מרחיקה, ואנחנו לא רואים בכלל שיש עלייה.

עליזה לביא: להפך, פחות באים להתחתן היום במדינת ישראל.

עליזה לביא: ולמה זה קורה?

עליזה לביא: למה זה קורה?

עליזה לביא: בואו נשאל את עצמנו.

עליזה לביא: אם יש פה אחריות על המשך הקיום יהודי – ואני מדברת גם אל אדוני השר שתכף יענה לי וגם אל חברי בקואליציה: אם יש לכם אחריות באמת להמשך החיים היהודיים, בואו תיתנו מענה, בואו אל תתחבאו, תתכתבו עם המציאות בישראל 2017.

עליזה לביא: וצריך לתת את המענה.

עליזה לביא: כי אנו מתבוננים על הסמכות העליונה לענייני דת במדינת ישראל, ומה אנחנו רואים?

עליזה לביא: שהוא מבקש להתעמר בעגונה שכבר קיבלה את הגט שלה לפני שנתיים וחצי בפסק-דין פורץ דרך ואמיץ בבית-הדין בצפת.

עליזה לביא: והם מתבוננים על המחוקק, עלינו, כאן, בבית הזה, ומגלים שלשיטה שלנו מי שמתחתן בנישואים אורתודוקסיים אבל מחוץ לרבנות דינו שנתיים מאסר; והם מתבוננים על מערכת בתי-הדין בישראל, ורק לאחרונה בית-דין אזורי בירושלים קובע שאישה שהוכתה בידי בעלה – זו לא עילה לגט.

עליזה לביא: זה שהיא חטפה מכות זה לא עילה מספקת לגט, והיא שגרמה והביאה להתפרצות; והם מתבוננים על ייצוג נשים במערכת בתי-הדין ובכלל בשירותי הדת, וגם על מערך שירותי הכשרות – שאתמול בג"ץ היה אמור לתת תשובה ומענה על שוק הכשרות, שצריך לעבור תיקון מהיסוד, שוק כשרות מנופח ומסואב שאפילו הרב הראשי לא אוכל בכשרות של הרבנות הראשית, ולא רק זה, זה גם עושה את זה יותר יקר לכולנו.

עליזה לביא: צריך לפתח מנגנון של תחרות כדי שבאמת כל מי שרוצה לאכול כשר – ויותר ויותר אנשים באמת רוצים לאכול כשר במדינת ישראל, וצריך לאפשר להם את זה.

עליזה לביא: אבל במקביל, ובאותה נשימה, תראו מה קורה ב-Grassroots: יש יותר חזרה אל ארון הספרים היהודי; יש יותר חזרה ל-doing היהודי; יותר אנשים כן רוצים בחתונה יהודית ולצרוך מזון כשר וזיקה למסורת היהודית.

עליזה לביא: אבל בואו נראה מה אומר הציבור הישראלי, ואני רוצה לחשוף בפניכם נתונים שממש פורסמו לאחרונה על-ידי מכון סמית ומכון יאפא עבור עמותת חדו"ש: 72% מהציבור היהודי בישראל תומך בנישואים אזרחיים.

עליזה לביא: 72% מהציבור היהודי מסכימים לאמירה שלכל תושב בישראל יש זכות להינשא בארץ עם מי שהוא בוחר.

עליזה לביא: זה מה שחושבת רוב האוכלוסייה שלנו.

עליזה לביא: אנחנו, פה, בבית המחוקקים, אמורים להציג את האוכלוסייה במדינת ישראל, אמורים לשקף את מה – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: סליחה, סליחה.

יצחק וקנין: מה קורה?

יצחק וקנין: את לא יכולה לרדת – חברים, אנחנו לא באיזו הצגה.

יצחק וקנין: כל מה שאתם רוצים לעשות, עם כל הכבוד, אי-אפשר לרדת באמצע הנאום.

יצחק וקנין: אם את יורדת, את יורדת לגמרי.

עליזה לביא: אני לא יורדת, אני לא יורדת.

יצחק וקנין: אוקיי, אז תמשיכי את הנאום.

עליזה לביא: אני לא יורדת.

יצחק וקנין: את יכולה להמשיך את הנאום, ואם יכולים להביא לך פתק, אין בעיה.

עליזה לביא: מה שאמרתי, הנתונים שחשפתי הם שהציבור בישראל מבקש לאפשר נישואין אזרחיים – 72%.

עליזה לביא: ואנחנו כאן בבית הזה אמורים להציג את מה שהציבור מבקש ולשקף את מה שהוא מעוניין ורוצה.

עליזה לביא: הנתונים הללו באמת מוכיחים את מה שכולנו מבינים מזמן – שמדיניות הממשלות לדורותיהן סותרת את רצון הציבור.

עליזה לביא: ותרשו לי להפתיע אתכם: ברגע שנאפשר דרך משותפת, וברגע שנאפשר אופציה חלופית, תאמינו לי, לאנשים תהיה זכות בחירה, תהיה פה תחרות, הרבנות תתייעל, נפסיק להחמיר בחקיקה – יותר ויותר יהודים יבואו לדלתות של הרבנות ויבקשו להתחתן, כן, גם בחתונה יהודית.

עליזה לביא: תבינו.

עליזה לביא: בואו נתקן את זה, בואו נשנה את זה.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת מציעה פתרון אזרחי; לא פתרון יהודי, לא פתרון הלכתי – אנחנו לא באים לפגוע כאן בהלכה היהודית – אלא פתרון אזרחי, רגיש, אחראי, שנותן מענה לציבורים שלא יכולים – לא יכולים, כי במו-ידינו אנחנו יותר ויותר מקשים על ציבורים במדינת ישראל לבוא ולהתחתן באמצעות הדין הדתי.

עליזה לביא: אז יש כאלה שלא רוצים, ויש הרבה לצערנו שלא יכולים, וצריך לאפשר את האלטרנטיבה הזאת.

עליזה לביא: ברית הזוגיות האזרחית היא הסכם אזרחי לחיים משותפים של שני בני-אדם, ואין בה התרסה, אין בה מאבק בנישואים הלכתיים, והיא לא באה לפגוע במסורת היהודית או בסמכות הרבנית אלא מבקשת להציע חלופה לזוגות שמנועים מקשר נישואים באמצעות הרבנות.

עליזה לביא: בשנת 2011, לדוגמה, יצאו להינשא בנישואים אזרחיים קרוב ל-9,000 זוגות – 9,000 זוגות, שזה 11% מכלל הזוגות שנישאו באותה שנה.

עליזה לביא: למה צריך להמשיך את זה?

עליזה לביא: למה צריך להקשות על אנשים?

עליזה לביא: ההתנגדות להצעה הזאת היא מופרכת, היא לא ראויה, היא לא נכונה והיא נגועה בצביעות.

עליזה לביא: כבר היום מנהלים אחי החרדים פנקסי נישואים נפרדים מאלה של הרבנות הראשית, ובפועל לעולם אתם לא נכנסים בקשרי נישואים – בנים ובנות – עם משפחות חילוניות.

עליזה לביא: אז הפיצול קיים, והתירוץ הזה לא באמת מתכתב עם המציאות שאנחנו מבקשים להשיג באמצעות החוק הכל-כך חשוב הזה.

עליזה לביא: אז כמו בנושאים רבים, זה לא נושא דתי ולא נושא הלכתי; אנחנו אומרים כאן שסיבות פוליטיות עלובות – –

יצחק וקנין: אני אוסיף לך עוד דקה אם את רוצה.

עליזה לביא: – – הן שכופות את הרצון של המיעוט על הבקשה של הרוב.

עליזה לביא: חברי, באמת, הגיע הזמן שנשנה את זה.

עליזה לביא: אין שום סיבה שהצעת החוק המאוד-מאוד רגישה הזאת, המתכתבת עם המציאות במדינת ישראל – שנעזרתי גם באנשי אקדמיה וגם ברבנים כדי לכתוב ולראות איך היא נותנת מענה, לכאורה, אולי, על קשיים שהיו אמורים לבוא בהצעות קודמות בתחום הזה.

עליזה לביא: אל תהיו מקובעים.

עליזה לביא: תבינו שיש כאן הצעת חוק ראויה, נכונה, מידתית.

עליזה לביא: היא לא פוגעת הלכתית אלא באה ונותנת מענה אזרחי, מסלול שהוא מסלול נפרד.

עליזה לביא: אם אתם באמת, אבל באמת, חוששים לעתיד של העם היהודי, לקשר בין בני-זוג, לבנייה של המשפחה, בואו ותאפשרו את המסלול האזרחי הזה, שהוא מנותק לחלוטין, הוא לא מתכתב בכלל עם העניין ההלכתי, והוא מונע את המציאות המעוותת הזאת שבמדינה דמוקרטית ויהודית יש פה אנשים שלא רוצים ולא יכולים ואין להם מענה.

עליזה לביא: אז אני מאוד מבקשת מכם, תלכו מעל השיקולים הפוליטיים, ואני קוראת לכם להצביע על-פי צו מצפונכם, ובעיקר למען הציבור שלכם, למען יהדות מכילה, יהדות של מאור פנים שהציבור כן רוצה אותה וכן אוהב אותה, ואני קוראת לכם לתמוך בברית הזוגיות האזרחית.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: ישיב בשם שרת המשפטים השר לשירותי דת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עמיתי השרים, חברת הכנסת עליזה לביא, הצעת החוק שלפנינו מבקשת לתקן את חוק ברית הזוגיות וליצור מסלול מקביל למוסד הנישואים הדתי, אשר ייתן תוקף משפטי אזרחי להחלטת בני-הזוג לכרות ביניהם ברית זוגיות ויחיל על בני-הזוג שיבחרו בו את מלוא הזכויות והחובות האזרחיות החלות על בני-זוג נשואים.

דוד אזולאי: ההצעה מבקשת לעשות כן בלי שבני-הזוג ייחשבו לנשואים על-פי הדין הדתי ובלי לקרוא תיגר על הממסד הדתי, אלא לכבד את זכותם של אלה שאין ביכולתם או ברצונם לעשות כן באופן דתי.

דוד אזולאי: עמדת הממשלה היא להתנגד להצעה.

דוד אזולאי: אני מניח שמוסכם על הכול שמדובר בנושא שנוי במחלוקת רחבה מאוד בחברה הישראלית, ובשל רגישותו הרבה ודאי שאין לשנותו במסגרת של חקיקה פרטית כפי שמוצע כאן.

דוד אזולאי: לצורך קידום הנושא של הרחבת האפשרות לכונן משפחה שלא במסגרת הדין הדתי נדרשת הסכמה חברתית רחבה ביותר, ואני סבור שאין הסכמה כזאת היום.

דוד אזולאי: כדי להימנע מפגיעה בזכויות של מי שאינו יכול או אינו מעוניין להינשא לפי הדין הדתי נוצרו מסלולים עוקפים, הכוללים בין היתר את הרחבת המוסד "ידועים בציבור" ונישואים אזרחיים בחוץ-לארץ, וכן מסלול של ברית זוגיות לחסרי דת.

דוד אזולאי: אכן, אין באלו כדי להוות פתרון מלא למי שמעוניין להקים משפחה אשר תוכר משפטית, אך כאמור, את ההצעה הפרטית הזאת לא נכון לקדם, לדעת הממשלה, ואני מבקש להתנגד להצעה הזאת.

דוד אזולאי: אני עד כאן אומר את דברי שרת המשפטים.

דוד אזולאי: זו עמדתה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק המונחת לפנינו באה להציע פתרון לכל מי שלא רוצה לנהל את חייו כהלכה היהודית, לפי התורה המסורה לנו מדורות.

דוד אזולאי: המציעה בוודאי מספרת על מקרים שונים שגרמו לה להציע את ההצעה הזאת.

דוד אזולאי: אבל אני רוצה לספר לכם את האמת: המציעה, חברת סיעת אין עתיד, הגישה את ההצעה הזאת, שעליה חתומים רק חברי סיעתה, ותכף תשמעו את תוכן ההצעה ותבינו גם למה.

דוד אזולאי: לא חברים מהסיעה המשותפת ולא מסיעות אחרות הסכימו לחתום על ההצעה הזאת.

דוד אזולאי: יותר מזה, אני שמח שהם מעלים את ההצעה הזאת.

דוד אזולאי: כפי שידוע לכם, כישלונם המוחץ בבחירות האחרונות נגרם כתוצאה מהשנאה היוקדת לכל החרדים, לכל דבר שבקדושה, והעם אמר את דברו בקלפי ושלח אותם לספסלי האופוזיציה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, מאז סיעת יש עתיד עושים קולות של חוזרים בתשובה, מצטלמים עם כיפות, נפגשים עם חרדים, מנסים לשדר מסר של פיוס ושל קבלה לחרדים על אורח חייהם הקדוש מצד אחד, ומצד שני אנחנו עדים לכך שכל שבוע מעלים כאן כל מיני נושאים השנויים במחלוקת, הכול במגמה אחת – לפרק את כל מה שיש עליו הסכם מאז קום מדינת ישראל.

דוד אזולאי: מוסד הנישואים הוא אחד המוסדות המוכרים, והוא פועל.

דוד אזולאי: גם אלה שאינם דתיים שומרים על זה מכל משמר; זה אחד הדברים ששומרים על חיי המשפחה, על חיי הדת במדינת ישראל.

דוד אזולאי: אסור לשכוח שאנחנו חיים במדינה יהודית, ולכן כל ההצעות הללו, לצערי הרב – אתם עושים את זה בשיטתיות; מדי שבוע בשבוע עולים לכאן אנשי יש עתיד ומנסים להביא עוד הצעה שמפלגת, עוד הצעה לפגוע בכל יסודות הדת של מדינת ישראל, עוד הצעות שבאות לפגוע בדברים שמוסכמים על רוב הציבור.

דוד אזולאי: הדברים הללו – בוודאי אנחנו נמצאים בקואליציה הזאת, וחברי בקואליציה נמצאים יחד בקטע הזה של הקואליציה, ואנחנו לא ניתן בשום אופן שחוקים כאלה יעברו.

דוד אזולאי: אני מציע לחברים מיש עתיד: הגיע הזמן שתשנו גישה ותחשבו להביא לכאן חוקים מאחדים, ולא חוקים מפלגים.

דוד אזולאי: חבל על הזמן.

דוד אזולאי: אתם פשוט בדברים האלה לא מקרבים שום שלום, שום עשייה, אלא להרבות מחלוקת.

דוד אזולאי: בקדנציה הקודמת, עם כל המחלוקת שלכם, עם הובלת השנאה נגד כל הציבור, ראיתם לאן הגעתם.

דוד אזולאי: הגיע הזמן שתעשו חשבון נפש.

דוד אזולאי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש לדחות את הצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לשירותי דת השר דוד אזולאי.

יצחק וקנין: רוצה חברת הכנסת עליזה לביא – שלוש דקות לרשותך, ומייד נעבור להצבעה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, לא תכננתי לעלות, אבל אני מצרה על הדברים הקשים שכרגע שר במדינת ישראל, שר הדתות, שר שמופקד על לתת מענה לבני הדתות, בחר לומר פה – מילים של שנאה, מילים מאוד מאוד קשות ומכפישות.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מידתית, שמבקשת לתת מענה לפסולי חיתון.

עליזה לביא: במדינת ישראל נולדים כל שנה 4,000 תינוקות לא-יהודים, שכבר גדלים וצריך לתת להם מענה.

עליזה לביא: ומכיוון שאנחנו לא מוצאים מענה ואין פה אומץ הלכתי ראוי בדור הזה – והלוואי שהיינו לומדים מדורות קודמים – הרבה אנשים הם פסולי חיתון, והם ממזרים, כי המון נשים מעוכבות גט ומסורבות גט.

עליזה לביא: בעוד שבועיים, בתענית אסתר, נציין פה בכנסת את יום העגונה.

עליזה לביא: מעולם לא היה מספר העגונות בעם ישראל, בקהילות השונות, רב כמו מאז קמה מדינת ישראל.

עליזה לביא: וזאת הביורוקרטיה הדתית, וזו לא ההלכה היהודית; אנחנו מדברים פה על ביורוקרטיה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על הצעה אזרחית שלא מתכתבת ולא הורסת, וכל הנושא והסוגיה וההשלכות – ואתה מדבר אתי על שנאה?

עליזה לביא: הרי מי שידע למגר ולשים לעצמו חומות ולשים פנקסנות זה דווקא בתי-הדין החרדיים, שהם שמשיאים.

עליזה לביא: אז למה אנחנו מבקשים לבוא ולתת מענה?

עליזה לביא: לבוא ולתת מענה למי שהמדינה הורסת במו-ידיה ומטילה ספק ביהדות שלו.

עליזה לביא: על זה אנחנו מדברים.

עליזה לביא: בסוף היום, מי שיצטרך לתת את הדין בפני בורא עולם זה אתם, כי צריך לתת אלטרנטיבה, ואנחנו מדינה יהודית, אבל אנחנו גם מדינה דמוקרטית.

עליזה לביא: ומי שלא יכול זה הרבה בגללכם.

עליזה לביא: אז תנו מענה, ואל תאשים אותי בשנאה, כי אני אומרת לך שאם ההצעה הזאת תעבור אתה תראה שיותר זוגות דתיים יחזרו להתחתן דרך הרבנות הראשית ובמועצות הדתיות, כי פתיחת אזורי הרישום הייתה אמורה להביא אותם, והיא לא מביאה אותם, וזוגות דתיים מעדיפים להתחתן בנישואים פרטיים ולא לעבור דרך הביורוקרטיה הדתית שאתה היום מופקד עליה.

עליזה לביא: אז במשמרת שלך זה קורה, אדוני השר, ואל תאשים אותי בשנאה, ולא את המפלגה שלי.

עליזה לביא: והציבור אתנו, רק שתבין את זה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 39 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק ברית הזוגיות האזרחית, התשע"ו–2016, נתקבלה.

רויטל סויד: הצבעתי בטעות אצל יואל חסון ואצלי.

יצחק וקנין: אני אודיע את זה תכף.

יצחק וקנין: 39 מתנגדים, 30 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אני מודיע לפרוטוקול שחברת הכנסת רויטל סויד הצביעה בטעות במקומו של חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: לפרוטוקול.

רויטל סויד: לא, לא, גם אצלי.

רויטל סויד: צריך להוריד קול אחד מהנגד.

יצחק וקנין: פעמיים הצבעת?

רויטל סויד: לא פעמיים.

רויטל סויד: לחצתי פה ואז לחצתי גם אצלי.

יצחק וקנין: אז זו הצבעה כפולה.

יצחק וקנין: אם כן, אני מבטל את ההצבעה של יואל חסון.

יצחק וקנין: אם כך, זה 29 בעד, 39 מתנגדים, כדי שהכול יהיה ברור.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, היא הודיעה את זה בטרם – ולכן הדבר בסדר גמור.

רויטל סויד: הצבעתי אצלי כשראיתי שלחצתי שם.

אורן אסף חזן: נסלח לה הפעם.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: יכולנו לאשר אותה כך, אבל בטעות היא הצביעה גם במקומה, אז צריך לבטל את ההצבעה על מנת שלא תהיה הצבעה כפולה.

רויטל סויד: בדיוק.

רויטל סויד: [הצעת חוק פ/2499/20; נספחות.

רויטל סויד: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מתן תעודת הכשר על-ידי רב מקומי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: להבא, אני אומר לחברי הכנסת, כשמצביעים בטעות שלא במקומם – להשאיר את ההצבעה; אנחנו נכריז על הטעות.

יצחק וקנין: להצביע פעמיים, בהצבעה כפולה, זה יותר גרוע.

רויטל סויד: קיבלתי.

רויטל סויד: צודק.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי השרים, חברי הכנסת.

אלעזר שטרן: אדוני שר הדתות, אני מציע לך – רוב העם לא הצביע ש"ס ולא יהדות התורה.

אלעזר שטרן: העם לא אמר את דברו.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך תכף איפה העם אומר את דברו.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד לך ולחברים בקואליציה עוד לפני זה: סיעת יש עתיד היא בעד, היא לא נגד: היא בעד יהדותה של מדינת ישראל; היא בעד פירוק המשוואה שאתה וחבריך יצרתם, לצערי הרב, בחסות הסטטוס-קוו של כשרות שווה שחיתות.

אלעזר שטרן: אדוני שר הדתות, נעצור 100 אנשים ברחובות ירושלים או תל-אביב, נשאל אותם מה אומרת המילה כשרות – מה הם יגידו: לא לאכול חזיר, בשר וחלב, או שהם יגידו שחיתות?

אלעזר שטרן: ואתה יודע כמוני, בגלל שאתה שר הדתות, שזאת המילה שמזוהה הכי הרבה עם שחיתות.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך משהו, וגם לחברי בקואליציה: למה אתם לא אומרים את האמת?

אלעזר שטרן: מישהו מנסה לפגוע באורח החיים שלך?

אלעזר שטרן: הרי אתה לא אוכל כשרות רבנות, אתה אוכל בד"ץ בית-יוסף.

אלעזר שטרן: זכותך, אין לי עם זה בעיה.

אלעזר שטרן: אני לא יודע מה אוכל חבר הכנסת מרגי.

אלעזר שטרן: והשר גפני, גם לך אני אומר – ואני מכבד אותו – – –

יעקב מרגי: הכול.

יעקב מרגי: חוץ מקליפות של ביצים וקליפות של תפוחי אדמה – הכול.

אלעזר שטרן: הוא אוכל בד"ץ, הרב לנדא, מה שהוא רוצה – זכותו המלאה.

אלעזר שטרן: אבל למה אתם מכתיבים לנו?

אלעזר שטרן: אני אגיד יותר מזה, שר הדתות – או נלך לסגן שר הביטחון.

אלעזר שטרן: אנחנו שנינו כואבים, אני חושב באותה מידה, את זה שפחות ופחות משפחות בישראל – לדעתי מובילים בעולם המערבי – לא מתחתנים בכלל, בוודאי לא כדת משה וישראל.

אלעזר שטרן: ושר הדתות חוגג את הסטטוס-קוו, כאילו כל מה שיש בסטטוס-קוו זה בשביל ש"ס ויהדות התורה והבית החרד"לי.

אלי בן-דהן: לא אתה פתחת, אני פתחתי את – – –

אלעזר שטרן: מה שאני אומר, שחובה עלינו – הרי אין ספק ששר הדתות בביתו יקיים איזה אורח חיים שהוא רוצה.

אלעזר שטרן: אני, כשאני הייתי בגיל חתונה, לא היו חתונות בלי רבנים, אבל היום, אצל הילדים שלנו – שלי ברוך השם מתחתנים עם רב, והלוואי שכל עם ישראל ירצה להתחתן עם רב, הלוואי, אבל לא רוצה.

אלעזר שטרן: אבל האם מישהו בקואליציה הזאת, בממשלה הזאת, שואל את עצמו למה?

אלעזר שטרן: ועכשיו הדיון הוא הרי על הכשרות.

אלעזר שטרן: תגידו, למה בד"ץ בית-יוסף יכול להגיע עם ב.

אלעזר שטרן: מ.וו או עם מרצדס לשדרות ולאילת ולחיפה מירושלים ולתת בד"ץ בית-יוסף?

אלעזר שטרן: ומה אומר החוק הזה?

אלעזר שטרן: שרבנות שיושבת בפתח-תקווה תוכל לתת כשרות בתל-אביב, כדי שלא יהיה מונופול, כדי שהרב של הרצליה, כשבונים בית-מלון והוא דורש דברים שלא דורשים בכשרות מהדרין ירושלים, וישאלו אותו: למה אתה דורש דברים שבכשרות מהדרין ירושלים לא רוצים – מה אומר הרב?

אלי בן-דהן: הסכימה הרבנות אתמול.

אלי בן-דהן: הרבנות הסכימה אתמול.

אלעזר שטרן: הרבנות הסכימה בגלי צה"ל.

אלעזר שטרן: אם הרבנות הסכימה – תצביע בעד.

אלעזר שטרן: נו, בא לציון גואל.

אלעזר שטרן: אם הרבנות הסכימה, כמו שדווח בגלי צה"ל, לפתיחת האזורים, אני יורד מהדוכן.

אלעזר שטרן: אני יורד מהדוכן.

אלי בן-דהן: אז כן, תרד.

אלעזר שטרן: אז הרב אלי, אם הרבנות מסכימה, למה לא הצבעתם בעד?

אלי בן-דהן: תן לה הזדמנות.

אלעזר שטרן: אני שואל אתכם: אם סוף-סוף נכנס היגיון למערך הכשרות – אני אגיד לך משהו, הרב אלי, יכול להיות שהרב האשכנזי הסכים, זה כרגע אחריותו, אבל כשזה יגיע לבית-יוסף, אולי הם יתנגדו?

אלעזר שטרן: יכול להיות כזה דבר?

אלעזר שטרן: אז אני אומר לך – יכול להיות, ועל פניו, ישבתי אתמול על ספסלי בית-המשפט, ואני אמרתי לך: לא הייתי נכנס לבית-המשפט אם הייתי יודע שיש פתיחת אזורים; ואני לא אומר לך על דברים אחרים.

אלעזר שטרן: הרי אנחנו מכירים את הרעיון של פתיחת האזורים – בגיור, בכשרות, בנישואים וגירושים, בכל מה שייתן קצת גמישות, קצת בחירה.

אלעזר שטרן: הרי אנחנו יודעים שמדובר על זה בתוך עולם ההלכה.

אלעזר שטרן: אני לא הצעתי אף פעם כאן, כמו שמנסים להגיד לי, שהילדים שלנו ילכו להתחתן בנישואים אחרים; בכול, גם בגיור, גם בכשרות, גם בנישואים וגירושים, אני – כדת משה וישראל.

אלעזר שטרן: נכון שאני עושה את הכול כדי שלא תהיה שחיתות בתוך המערכים האלה, כדי שקשרי דת ומדינה לא יהיו דבר שמרחיק אלא דבר שמקרב.

אלי בן-דהן: אני הבאתי רפורמה מלאה בנושא הכשרות.

אלי בן-דהן: אתה יודע מי עצר אותה?

אלי בן-דהן: הפקידים של שר האוצר בממשלה הקודמת.

אלי בן-דהן: מי מנע את זה?

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: הרב בן-דהן, הכשרות שאתה הבאת הייתה הופכת למינימום לא לאכול תירס.

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: הרב אלי, בוא נגיד את האמת.

אלי בן-דהן: – – – מי מנע את זה?

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: בוא נגיד את האמת.

אלעזר שטרן: הכשרות שאתם הבאתם זאת כשרות שמה היא רוצה להשית עלינו?

אלי בן-דהן: זה לא נכון, אתה טועה.

אלעזר שטרן: שר הדתות, הרב אזולאי, בבית שלו אוכלים תירס – לא בדקתי, אני מניח.

אלעזר שטרן: בבית שלו אוכלים עלים ירוקים שהוא לא מאשר לבתי-המלון בתל-אביב ובירושלים.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: למה בבתים הפרטיים שלנו מותר לנכדים שלנו לאכול תירס, ומי שבא לבית-מלון, אסור לו לאכול תירס?

אלעזר שטרן: מה תגידו – שוטפים, בודקים?

אלעזר שטרן: תשימו – שיבדקו, שישטפו.

אלעזר שטרן: בשורה התחתונה, מה שאני רוצה לומר כאן – ואני מקווה ששר הדתות שמע את מה שאמר הרב אלי בן-דהן, שהרבנות תחליט או החליטה על פתיחת האזורים בכשרות.

אלעזר שטרן: הרי זאת ההצעה, רק זאת.

אלעזר שטרן: כל ההצעה הזאת – זה לא מהפכה.

אלי בן-דהן: תן להם את הצ'אנס להגיב, לבצע.

אלעזר שטרן: הרב אלי, אני נותן להם את הצ'אנס הזה מאז קמה המדינה; אתה יודע מה?

אלעזר שטרן: מאז 1983, חוק הונאה בכשרות; אתה יודע מה?

אלעזר שטרן: מהכנסת הקודמת.

אלעזר שטרן: הרי תסתכל בהצעת החוק, מה כתוב שם?

אלעזר שטרן: הונחה בכנסת התשע-עשרה על-ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אז מה אתה אומר לי עכשיו: תן להם צ'אנס?

אלעזר שטרן: הלוואי, הלוואי "תן להם צ'אנס".

אלעזר שטרן: השר אזולאי, לתת צ'אנס לפתיחת האזורים?

דוד אזולאי: – – –

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: הוא פוחד לענות לי, שר הדתות.

אלעזר שטרן: תהיה פתיחת אזורים?

אלעזר שטרן: תהיה פתיחת אזורים?

אלעזר שטרן: לא, אני ארד כבר עכשיו, חבל על ה-2:27 דקות שנשארו.

דוד אזולאי: – – –

אלעזר שטרן: לא תהיה פתיחת אזורים?

דוד אזולאי: תירגע.

אלעזר שטרן: שמעת, הרב אלי?

אלעזר שטרן: לא יודע מה להגיד.

אלעזר שטרן: מה אני אגיד?

איילת נחמיאס ורבין: תמשיך לדבר, אלעזר.

אלעזר שטרן: לא, אין לי מה להגיד.

עליזה לביא: – – –

אלעזר שטרן: אומר סגן שר הביטחון שתהיה פתיחת אזורים – ככה אתמול דיווחו ברבנות – כדי לצמצם את השחיתות.

אלעזר שטרן: יושב פה שר הדתות ואומר: לא תהיה פתיחת אזורים, תירגע.

אלעזר שטרן: זו אותה ממשלה, כאילו.

אלעזר שטרן: השר אזולאי, אולי אתה יכול להציע איך קצת נבטל את המשוואה הזאת של כשרות שווה שחיתות, שכל כך הרבה תרמתם לה בחסות הסטטוס-קוו הזה?

אלעזר שטרן: אפשר?

אלעזר שטרן: אני לא מדבר כבר על כמה זה מעלה את המחירים; אני לא מדבר כמה על כבר חשודים.

אלעזר שטרן: דרך אגב, ראיתי שיש עכשיו בצפון איזה בית-מטבחיים או מסעדה שלקחתם לה את הכשרות ונתתם את הכשרות לרב באור-עקיבא.

אלעזר שטרן: זו פתיחת אזורים.

אלעזר שטרן: את זה אתם עשיתם מפני שזה קפץ לכם לפרצוף.

אלעזר שטרן: אז אולי לא נחכה לשחיתות הבאה שתתפוצץ לנו ונפתח את האזורים?

אלעזר שטרן: נשאיר אותה בידי אנשים שאתם הסמכתם, אבל נפרק את המונופול, ירדו המחירים, ומעבר לכול – היהדות תחזור להיות כמו שהיא צריכה להיות: דבר מלכד ומאחד בעם ישראל ולא דבר מפריד ומפצל.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: ישיב השר לשירותי דת, השר דוד אזולאי.

דוד אזולאי: חברי חברי הכנסת, עמיתי השרים, חבר הכנסת שטרן – חבר הכנסת שטרן, לצערי הרב, החוצפה שלך עוברת כל גבול.

דוד אזולאי: כל שבוע אתה מחפש לך תורן.

דוד אזולאי: פעם אחת יצאת נגד הרב הראשי לישראל, והפעם החלטת לפגוע בציבור משגיחי הכשרות במדינת ישראל, שעושים עבודת קודש, עושים מלאכה נאמנה בשכר זעום ביותר, אתה יודע למה?

דוד אזולאי: מפני שלצערי הרב, המועצה הדתית היא הגוף שנותן את שירותי הכשרות, ואותם משגיחי כשרות, שמסכנים את עצמם, שהולכים בימים-לא-ימים, בשעות-לא-שעות, מקבלים סכום זעום כדי שאתה והאחרים, יחד אתי, כולנו יחד, נאכל כשר.

אלעזר שטרן: איפה הם מסכנים את עצמם?

אלעזר שטרן: איפה – בצנחנים?

אלעזר שטרן: איפה הם מסכנים את עצמם?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר, בוא נסכם דבר אחד: יש לך עוד שלוש דקות אחריו.

יצחק וקנין: בלי קריאות ביניים.

יצחק וקנין: תעלה, תגיד מה שאתה רוצה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אלעזר, אין לך בעיה לבוא ולהגיד על כשרות "שחיתות".

דוד אזולאי: כנראה אין לך מושג בדבר הזה, ולכן גם לא אכפת לך שאתה פוגע בציבור שלם שעושה עבודת קודש.

דוד אזולאי: והם באמת אנשים שלא רק היינו רוצים לשפר את שכרם, אלא לתת להם תנאים טובים, אבל מה לעשות, אנחנו חיים במדינה שלא מאפשרת את הדבר הזה.

דוד אזולאי: לו היה משרד האוצר מאפשר לי לקבל תקנים למשגיחי כשרות, הייתי אחת ולתמיד מפסיק את המנהג הזה של משגיח ומושגח – שגם עלי לא מקובל, גם מבחינתי זה לא נראה טוב, אבל זה כרגע מה שיש.

דוד אזולאי: אנחנו משתדלים לשפר.

דוד אזולאי: יש דבר נוסף שאני רוצה להגיד, חברי חברי הכנסת.

דוד אזולאי: מייד עם כניסתי לתפקיד הוקמה ועדה בראשותו של הרב הלוי, רב העיר פתח-תקווה.

דוד אזולאי: הוועדה הזאת יושבת על המדוכה כבר הרבה זמן, והיא אמורה להגיש את המלצותיה בכל מה שקשור לנושא הכשרות.

דוד אזולאי: מה שאני רוצה להגיד כאן זה שאנחנו מנסים למצוא דרכים, מנסים למצוא פתרונות.

דוד אזולאי: אתה לא בא ומנסה שום פתרון; עד היום לא הבאת.

דוד אזולאי: כל מה שאתה מנסה לעשות זה לקלקל, להשמיץ, לפגוע בציבור שלם, זה כל מה שאתה עושה.

דוד אזולאי: עוד לא שמעתי פעם אחת שבאת עם איזו הצעה טובה, באמת להגיע להבנה איך לקדם איזה רעיון למען היהדות במדינת ישראל, כדי לשמור על צביונה היהודי של מדינת ישראל.

דוד אזולאי: כל מה שמעניין אותך זה איך לגרום עוד מחלוקת, עוד פילוג, ולצערי הרב, אתה לא מפיק לקחים.

דוד אזולאי: ישבת בקואליציה בקדנציה הקודמת.

דוד אזולאי: תאמר לי, היה לך שר האוצר שלך, שר החינוך שלך, הכול, מה עשית?

דוד אזולאי: לא עשית כלום.

דוד אזולאי: חשבת קדנציה שלמה איך תמצא את מקומך בכנסת הזאת, ואת זה עשית והרווחת, ועכשיו אתה עושה את אותו דבר – בא ועושה הכול על מנת להצדיק את קיומך ביש עתיד.

דוד אזולאי: גם חבריך, לא מקובל עליהם מה שאתה עושה, ואני יודע את זה, אבל אתה עושה, כאשר המגמה היא – יש חברים אצלך בסיעה שמנסים למצוא את המאחד – שאתה מנסה למצוא את המפלג כדי להצדיק את קיומך ביש עתיד, ואני מקווה שגם הם ישכילו ויבינו שאתה גורם מתסיס וגורם למחלוקת.

דוד אזולאי: תודה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני יודע, אני לא מצפה מאף אחד שיגיד את הדברים בגלוי, אבל אני יודע שהוא אחד האנשים שגורמים למחלוקת בתוך הסיעה שלכם.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, בהצעת החוק המונחת לפנינו מוצע להסיר את המגבלה הגיאוגרפית, כביכול, המחייבת מתן תעודת הכשר על-ידי רב מקומי.

דוד אזולאי: המציע מבקש לשנות ולקבוע כי כל בית-עסק יוכל לקבל תעודת הכשר מכל רב של רשות מקומית ללא תלות במקום בית-האוכל, מקום השחיטה או מקום הייצור.

דוד אזולאי: ואם נמשיך עם הקו הזה של חבר הכנסת אלעזר שטרן, זה אותו דבר אם ניקח רופא שצריך לפקח על ניתוחים בשלט רחוק, שמצד אחד יאשר את הניתוח, ומצד שני הוא בכלל לא נמצא במקום.

דוד אזולאי: זה נשמע לי מוזר.

דוד אזולאי: אותו דבר גם השירותים הווטרינריים.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה יודע שהשירותים הווטרינריים ניתנים בתחום גיאוגרפי מסוים תחת רשות מקומית מסוימת.

דוד אזולאי: לא יעלה על הדעת שתבוא ותדרוש פיקוח וטרינרי במקום אחד, ובמקום השני כל אחד יכול ללכת לאן שהוא רוצה, לאיזה פיקוח שהוא רוצה.

דוד אזולאי: זה בדיוק אותו הדבר.

דוד אזולאי: הכשרות היא דבר שלא ניתן להתנות, לא ניתן לעשות את זה בשלט רחוק בלי פיקוח גיאוגרפי הדוק במקום.

דוד אזולאי: ברגע שבעל בית-עסק עלול רק לחשוב שהרב שנותן לו הכשר נמצא בצד השני של הארץ, הרי זאת תהיה חגיגה, ואתה יודע את זה.

דוד אזולאי: כל אחד עלול לעשות מה שהוא רוצה, להכניס מוצרים ללא פיקוח ובלי הכשר.

דוד אזולאי: יש מציאות שהכשרות בתחום גיאוגרפי צריכה להיות נגישה ומהירה לגישה.

דוד אזולאי: בשבוע שעבר כולנו היינו עדים לכך שעשרות מסעדות שהן ללא הכשר מכרו בשר פיגולים, בשר טרפה, ללא פיקוח וטרינרי, והדבר גורם לסיכון של הציבור.

דוד אזולאי: אני לא מדבר על הכשר, אלא זה ללא פיקוח וטרינרי, ללא שום יכולת לדעת מה מקור הבשר וכיצד אוחסן – סכנה בריאותית של ממש.

דוד אזולאי: אני מציע לך, בוא תתעסק גם בדברים האלה.

דוד אזולאי: חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלעזר שטרן, זה מה שאתה רוצה – בשר ואוכל ללא פיקוח?

דוד אזולאי: אוכל שעובר התאריך שלו?

דוד אזולאי: אוכל טרף?

דוד אזולאי: בשר פיגולים?

דוד אזולאי: זה מה שאתה רוצה?

דוד אזולאי: אנחנו לא נסכים לדבר הזה.

דוד אזולאי: הפיקוח הכשרותי על-ידי רב מקומי הוא הכרח.

דוד אזולאי: זה לא מותרות ועניין שרירותי של הרבנות, זה ליבת הכשרות.

דוד אזולאי: ואני אומר לכם, חברי חברי הכנסת, לו הייתה כשרות למסעדות שהוזכרו בכתבה, הדבר הזה של הברחת מזון פיגולים היה נמנע מאתנו, ואת זה חבר הכנסת שטרן רוצה למנוע.

דוד אזולאי: לכן אני קורא לכם, חברי חברי הכנסת, להתנגד להצעת החוק ולא לאפשר לה לעבור.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר דוד אזולאי, השר לשירותי דת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרן, שלוש דקות לרשותך להשיב.

אלעזר שטרן: אדוני שר הדתות, אני לא ארד לרמה שלך ולא אגיד מה אומרים בסיעת ש"ס למה דווקא אתה נהיית שר הדתות ולא אחרים.

אלעזר שטרן: אני לא אגיד את זה.

יעקב ליצמן: די, די, די.

אלעזר שטרן: אני מצפה שאתה פעם אחת תביא עמדה אמיתית שלך, שלא עברה אישור, שיש בה יושרה, שכשר הדתות תגיד באמת – אתה קראת את הצעת החוק; כמה שנאה יכולה להיות לך כלפי אחרים?

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: מה כתוב בהצעת החוק – אני אקריא לכם.

אלעזר שטרן: בחוק איסור הונאה בכשרות, בסעיף הקטן החל במילים "המכהן במקום" עד המילים "של נצרך" – יימחק.

אלעזר שטרן: כאילו, כל אחד יוכל – זה שנאה?

אלעזר שטרן: תגיד, אתה מדבר על חירוף נפש?

אלעזר שטרן: אתה יודע מה זה?

אלעזר שטרן: אני פוגע בזהותה היהודית של מדינת ישראל?

יואב בן צור: כן.

אלעזר שטרן: אם היית במקומות שבהם באמת מחרפים את הנפש, אם היית פוגש את האנשים שמחרפים את הנפש ולא משייך את זה למשגיחי כשרות, אולי היית יודע מי משנינו תורם יותר לזהותה היהודית של מדינת ישראל.

אלעזר שטרן: אם תלך לעיר-דוד, אם תלך למתגיירים, אם תלך לכל מי שמתעסק בזהות יהודית בצה"ל ובציונות הדתית, היית יודע מי מחבר ומי מפריד, מי גורם לקרבה ליהדות ומי משניא אותה.

אלעזר שטרן: זה מה שאתה עושה.

אלעזר שטרן: ומי שלא יתקדם זה – הרי אמרתי לך, תסתכל כמה אנשים מזהים שחיתות.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אתה מדבר על משגיחי הכשרות?

אלעזר שטרן: אני רוצה שיקבלו פי-שלושה, אבל שהמשגיח של בית-יוסף לא יבוא עם ב.מ.וו.

אלעזר שטרן: – זה מה שאומרים לי במושבים שבאים לבדוק אותם.

אלעזר שטרן: לקחת את העניים האלה, שאתה מתעלל בהם – ותסתכל על מכונת הכסף של בית-יוסף.

אלעזר שטרן: למשגיחים אתה דואג?

אלעזר שטרן: תעלה פה, תגיד שאין ב.

אלעזר שטרן: מ.וו ולא היה מרצדס בבית-יוסף.

אלעזר שטרן: תעלה ותגיד, ואני אעמוד ואתנצל.

אלעזר שטרן: ונבוא למושבניקים – אני לא רוצה להגיד לך אילו מושבים, כי אתם כבר תיקחו להם את הכשרות.

אלעזר שטרן: אני – – –

דוד אזולאי: בית-יוסף זה לא רבנות.

אלעזר שטרן: בית-יוסף – אין לכם קשר לזה?

אלעזר שטרן: לא, תגיד, תגיד.

דוד אזולאי: זה לא הרבנות.

אלעזר שטרן: לא, אבל תיקח – – –

דוד אזולאי: אתה מערבב.

אלעזר שטרן: תן לי להציע לך: תיקח את בית-יוסף, תחבר ליהדות, ותעלה את שכר המשגיחים המסכנים האומללים.

אלעזר שטרן: תגיד, מה אתה חושב, שבספסלים שלכם ובספסלים פה לא יודעים מה זה בית-יוסף?

אלעזר שטרן: על מה אתה בוכה, על משגיחי הכשרות?

אלעזר שטרן: אלו שמחרפים את נפשם?

אלעזר שטרן: מי קובע את השכר שלהם, אני או אתה?

אלעזר שטרן: ועכשיו, למה אני לא העליתי את זה בכנסת הקודמת?

אלעזר שטרן: תתפלא, העליתי.

אלעזר שטרן: ואני אעלה את זה עוד פעם.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: מפני שאני באתי למקום הזה בשביל לנסות לקומם את ההריסות שלכם ביחסי דת ומדינה.

אלעזר שטרן: בשביל זה באתי.

אלעזר שטרן: באתי לפה כדי שיהדות תהיה נושא מחבר ולא מרחיק.

אלעזר שטרן: באתי לכאן מפני שלצערי הרב התייאשו מהיהדות.

אלעזר שטרן: נכון, אין תורים לגיור.

אלעזר שטרן: נכון, אין תורים ברבנות כמו שהיו פעם.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: אתם לא שואלים את עצמכם את השאלה הזאת?

אלעזר שטרן: את זה כדאי שתשאלו, ואז תשאלו בכמה ממשלות אתם יושבים.

אלעזר שטרן: ומשפט אחרון: שאלת אותי מה היה בכנסת הקודמת, כשהיינו בממשלה.

אלעזר שטרן: לך לראש הממשלה; אלך לבית החרד"לי, תשאל אותם למה הם התנגדו לצירוף נשים לגוף הבוחר – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

אלעזר שטרן: – – תשאל אותם למה איילת שקד שמה וטו על צירוף נשים לגוף הבוחר – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אלעזר שטרן: – – ואחרי זה תראה שגם כשלא הייתם בקואליציה, לצערי הרב, ראש הממשלה התנהג כאילו אתם בקואליציה.

אלעזר שטרן: תלך לשאול גם אותו.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מתן תעודת הכשר על-ידי רב מקומי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אלעזר שטרן, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 42 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – מתן תעודת הכשר על-ידי רב מקומי), התשע"ו–2016 נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 מתנגדים, 27 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן ביקשה הודעה אישית.

יצחק וקנין: את יכולה גם מפה.

יצחק וקנין: לרשותך חמש דקות.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: כבוד השר, אני מבקשת שתשמע את מה שיש לנו לומר.

יעל גרמן: פעמיים פגעת בנו: פעם אחת בסיעה, כאשר אתה בא ואתה אומר שאנחנו אלו שרוצים להרבות מחלוקת, כאשר כל מה שאנחנו רק רוצים לעשות זה להושיט יד לשלום, ופעם אחר פעם אותה יד מקבלת סטירה; ופעם שנייה, באת ופגעת באנו כשאמרת שאנחנו, הסיעה שלנו, יש עתיד, חושבים שחבר שלנו שכולנו אוהבים ומעריכים, חבר הכנסת אלעזר שטרן – אמרת שאנחנו לא מעריכים אותו?

יעל גרמן: שאנחנו חושבים שהוא מרבה מחלוקת?

יעל גרמן: אז אני רוצה לומר לך, אדוני השר, ולכל מי שנמצא פה: חבר הכנסת אלעזר שטרן הוא אחד האהובים ואחד מחברי הכנסת המוערכים גם בכל הבית הזה וגם אצלנו בסיעה.

יעל גרמן: הוא לא מרבה מחלוקת; כל מה שהוא מנסה לעשות זה לחבר – לחבר בין חלקי העם, למצוא את המשותף, לפתור את הבעיות, לקרב לבבות.

יעל גרמן: זה מה שהוא עושה, ואנחנו מעריכים אותו על כך, ואנחנו עושים את זה יחד אתו.

יעל גרמן: ואני מצטערת שאמרת זאת, ומקווה שתהיה לך הזדמנות לחזור מהאשמות השווא האלה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית לבדיקת תאונות עבודה בענף הבנייה, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איננו?

יצחק וקנין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא איננו.

יצחק וקנין: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא מחדל התנהלות הבנקים במקרה של פישמן

יצחק וקנין: אם כן אני עובר להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא מחדל התנהלות הבנקים במקרה של פישמן, מס' 6253, של חברת הכנסת אילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה לחברי חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: אני הולכת עכשיו לדבר אתכם על משהו שלפעמים נדמה לנו שהוא לא נוגע לכולנו, אף שבבית הזה יודעים אחרת.

איילת נחמיאס ורבין: אני אספר לכם סיפור קצר, כדי להתחיל, על הבנק הנדיב.

איילת נחמיאס ורבין: פעם אחת היה בנק.

איילת נחמיאס ורבין: והוא אהב איש אחד.

איילת נחמיאס ורבין: וכל יום האיש היה בא ומבקש עוד הלוואה מהבנק, ורוכש נכסים ומשחק במלך העולם.

איילת נחמיאס ורבין: והוא היה חוזר ומבקש מהבנק הלוואה, טס ברחבי העולם וחי את החיים הטובים.

איילת נחמיאס ורבין: והאיש אהב את הבנק מאוד מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אך הזמן חלף לו, והחוב גדל לו.

איילת נחמיאס ורבין: ואחרי הרבה זמן חזר האיש שוב.

איילת נחמיאס ורבין: "אני מצטער, איש", אמר הבנק, "אבל לא נשאר לי שום דבר לתת לך".

איילת נחמיאס ורבין: מי שלא זיהה – זאת השאלה מהסיפור "העץ הנדיב".

איילת נחמיאס ורבין: זו פשיטת הרגל הגדולה ביותר בתולדות המדינה – זעקו כותרות העיתונים בחודשים האחרונים.

איילת נחמיאס ורבין: בחודש האחרון לא עובר שבוע בלי אליעזר פישמן – פעם אחד מאנשי העסקים החזקים במשק, והיום, לצערנו, ואני אומרת לצערי, פושט רגל שחייב מיליארדי שקלים לבנקים.

איילת נחמיאס ורבין: השם שלו מתנוסס בכותרות, ולא בשל ההצלחה, כפי שאנחנו מבינים.

איילת נחמיאס ורבין: ההליך המשפטי נגד פישמן החל באוגוסט 2016, כשרשות המסים הגישה בקשה לפשיטת רגל לאחר שבית-המשפט העליון אישר את החוב של פישמן לרשות בסך 196 מיליון שקל.

איילת נחמיאס ורבין: בהמשך הצטרפו גם הבנקים לבקשה, וב-12 לדצמבר , ועורך-דין יוסי בנקל מונה על-ידי אורנשטיין למנהל המיוחד לנכסיו של פישמן.

איילת נחמיאס ורבין: בשנים האחרונות זה כבר קרה לנו הרבה – תספורות.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת לבני, תספורות.

איילת נחמיאס ורבין: יש קארה, יש מדורג, יש פוני, אבל כזה קצוץ עוד לא היה לנו.

איילת נחמיאס ורבין: לפני פישמן היה לנו נוחי דנקנר, שצבר חוב של 900 מיליון שקל; מוטי זיסר צבר 1.8 מיליארד שקל; עידן עופר צבר 1.4 מיליארד דולר; לב לבייב כבר פעמיים צבר חובות והגיע לתספורות של 1.5 מיליארד שקלים; יצחק תשובה – החוב קוצץ ב-2.15 מיליארד.

איילת נחמיאס ורבין: ופישמן צבר חוב של למעלה מ-4 מיליארד שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: לכל איש יש חוב.

איילת נחמיאס ורבין: רק שמי שחייב 50,000 שקלים, בדרך כלל אין לו שם ואין לו פנים.

איילת נחמיאס ורבין: ואל תיתנו לשם המכובס "תספורת" או "מחיקת חוב" להטעות אתכם.

איילת נחמיאס ורבין: שום דבר בחוב הזה לא נמחק.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אני רוצה להגיד לכם כמי שמגיעה מהמגזר העסקי: צריך להבחין בין מחזור חובות למחיקת חובות עד כדי כך שהם הופכים אבודים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל האמינו לי, זה לא קורה ביום אחד.

איילת נחמיאס ורבין: זה תהליך שאנחנו צופים בו מבחוץ במשא-ומתן שמתחיל להתנהל סביב כינוס הנכסים בבית-המשפט; אבל הם לרוב ממשיכים בחייהם.

איילת נחמיאס ורבין: אולי לא לגמרי רגיל, גם אצל הטייקונים, אבל אף אחד לא בא ומושך אותם מביתם כפי שאנחנו כבר ראינו מראות קשים ביותר שקורים לחייבים שמוצאים מדירותיהם, לא אחת מדיור ציבורי; הם ממשיכים לגור בווילות יוקרה, ולא אחת גם עם מטוסים פרטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אז מה בעצם מטרתה של ועדת החקירה הפרלמנטרית שאני מבקשת להקים?

איילת נחמיאס ורבין: מהבית הזה, מתוך המליאה הזאת, שואלת אני אתכם ואתכן שאלה פשוטה: אחרי המיליארד הראשון הם לא נעצרו, אחרי המיליארד השני – גם לא.

איילת נחמיאס ורבין: מה קרה אחרי המיליארד השלישי?

איילת נחמיאס ורבין: מדי בוקר אנחנו נחשפים לבקשות שונות של כונס הנכסים עורך-הדין בנקל שמצביעות, לפחות לכאורה, על הברחת נכסים שיטתית באמצעות ילדיו של החייב פישמן.

איילת נחמיאס ורבין: גם לזה יש שם נהדר – אני לא יודעת אם את מכירה את השם הזה: דיספוזיציה, דיספוזיציה בנכסים.

איילת נחמיאס ורבין: הכול כדי לבלבל את השומע עם העובדה הפשוטה שמישהו כאן נתן כסף ללא שליטה.

איילת נחמיאס ורבין: וזה נעצר, כאמור, לא בגלל הבנקים, אלא בגלל רשות המסים, שהתעוררה והבינה מה גובה החוב.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי שגם המיליארד החמישי שהוא חייב היה בדרך.

איילת נחמיאס ורבין: הבית הזה, הכנסת, חייב לפעול להפסקת מתן אשראי ללא תחתית.

איילת נחמיאס ורבין: הפיקוח על מתן האשראי חייב להיות הרבה יותר הדוק, וצריך לומר גם שטייקונים שקיבלו בעבר תספורות, העובדה שהם יכולים להמשיך למשוך כסף מהבנקים או לקבל אשראי – זה חייב להיות בתנאים קשים יותר.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כן רוצים לאפשר לפושטי רגל לא אחת לחזור ולהיות מסוגלים להקים עסקים מחדש – חלקם הגדול אנשים מוכשרים – אבל אנחנו חייבים לדרוש מבנק ישראל פיקוח צמוד הרבה יותר על התנהלותם.

איילת נחמיאס ורבין: צריך לומר שאין מקום להיסטריה.

איילת נחמיאס ורבין: למרבה המזל, הפנסיות שלנו נפגעות פחות מכפי שהציבור יכול לחשוש במצב כזה.

איילת נחמיאס ורבין: בכל זאת, הפסדים מצטברים של מיליארדים, כן, המשמעות שלהם היא כלפי הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: הציבור נפגע – הוא נפגע מכך שהוא לא זוכה לפנק, לפנק, לפנק.

איילת נחמיאס ורבין: לא מפנקים, מפנקים, מפנקים אותו כל הזמן, כמו את אותם בעלי הון עם ההילה, כאילו הם לא יכולים להפסיד מנפילת הלירה הטורקית, הין, היורו, הרובל, או סתם קריסה פיננסית כמו ב-2008.

איילת נחמיאס ורבין: לו הייתם טייקון, חברים, לא היה קורה לכם הדבר הבא.

איילת נחמיאס ורבין: כשאתם רואים את הטלפון החסוי מהבנק, אפילו אנחנו, אנחנו רגע אומרים: האם הגענו בטעות לאוברדרפט?

איילת נחמיאס ורבין: תארו לעצמכם מה קורה לאזרח מן השורה כשהוא פתאום רואה את הטלפון החסום הזה, איך הלב שלו יורד למכנסיים, והוא נבהל כי הוא מבין מה יגידו לו.

איילת נחמיאס ורבין: לא יגידו לו שפתאום, כמו ב"עץ הנדיב", צמח לו עוד ועוד ועוד כסף.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לו הייתם טייקון זה לא היה קורה.

איילת נחמיאס ורבין: בנק ישראל עצמו הודה בדוח שלו מהשבועות האחרונים שההילה, מגע המידאס לכאורה – וצריך להגיד לכאורה, לכאורה, לכאורה – הוא שהשפיע עליהם, על הבנקים, במתן האשראי.

איילת נחמיאס ורבין: אני פוגשת את הבנקאים, אני מכירה מקרוב את המגזר העסקי, ומאוד גאה בכלכלה הישראלית וביציבות הפיננסית פה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני לא מוכנה להתעלם ממה שהתפתח כאן, וזאת העובדה שיש כאן ציבור קטן ומועדף על חשבון ציבור נטולי האשראי, נטולי הביטחונות, על חשבון המגזר העסקי הקטן והבינוני, שמממן את הריביות הנמוכות שמשלמים אותם מוחקי חובות.

איילת נחמיאס ורבין: וזה גם על חשבון עובדי הבנקים המסורים, שהם שעומדים מול אותה שוקת שבורה של החייב האנונימי.

איילת נחמיאס ורבין: כי בואו נדמיין מיהו החייב האנונימי: הוא לא ישן בלילה אם יש לו חוב של 10,000 שקל.

איילת נחמיאס ורבין: מנהל הבנק מפסיק לישון כשפישמן חייב כסף, אבל רוב האזרחים במדינת ישראל – הם שלא ישנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מחפשת להתנגח, לא עם המערכת הבנקאית ולא עם הפיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: אני רק רוצה שתעשו את העבודה ושהאשראי במשק יחולק בצורה שמשרתת באופן הטוב ביותר את הכלכלה הישראלית, וגם בצורה הגונה יותר.

איילת נחמיאס ורבין: כן, חברים, מותר להגיד "הגון" בעולם הפיננסי.

איילת נחמיאס ורבין: זה חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאמינה ברגולציה עצמית.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי את זה פה מעל הדוכן הזה הרבה מאוד פעמים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא אחת הגופים לא מתפקדים ולא ממהרים להחיל על עצמם נהלים ולמלא את החסר.

איילת נחמיאס ורבין: והמקרה של פישמן הוא רק תמרור אזהרה אחד נוסף.

איילת נחמיאס ורבין: ואני עדיין לא רואה את האותות של המקרה הזה – ככה.

איילת נחמיאס ורבין: אלה האורות שצריכים להיות למרחוק, ולהבין מה גודל הדרמה.

איילת נחמיאס ורבין: חייבים להבין את הנזק שנגרם לשוק ההון כולו.

איילת נחמיאס ורבין: הנוהל הוא: בעל השליטה נכשל, השמיד ערך לבעלי איגרות החוב ובעלי המניות, ולא מתכוון להביא גרוש מהבית.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מקבל דחיית חובות בלי פיצוי כלכלי, הרבה פעמים בלי לוותר על דבר במונחי שליטה, בהנחת עבודה שאולי בעוד כמה חודשים הוא יצליח להציל את החברה.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן, זה גם מתסכל לראות לא אחת שהמוסדיים נותנים כסף לאותם אנשים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת: בסוף הם מחזיקים בפנסיות שלנו וצריכים איכשהו לייצר תשואה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לראות את הנחישות של הבנקים בגביית חוב מהפישמנים, ולא מכוהנים שאף אחד לא מכיר אותם.

איילת נחמיאס ורבין: שם אני רוצה לראות את הנחישות שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: חובותיו של פישמן נאמדים כאמור ב-4.5 מיליארד שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אגיד לכם דבר מדהים, וזה באמת לא עניין אישי; אין לי שום דבר עם אליעזר פישמן.

איילת נחמיאס ורבין: פישמן כבר הפסיד – זה מעניין, אדוני היושב-ראש, אבל הוא נחשב מפסיד שמחזיר חובות שלו, שחשוב לו להיות זה שגם אם הוא נכשל הוא ירוקן את כיסיו.

איילת נחמיאס ורבין: זה כבר קרה לו בעבר והוא עשה את זה – עד הפעם הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: כי אולי הוא רואה מה שקורה לחבריו, שלא נדרשים כל כך בקלות להביא כסף מהבית, חבר הכנסת אראל מרגלית, ולא כל כך בקלות מוציאים אותם מביתם שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: אז הוא אומר לעצמו: רגע, אז למה אני צריך כל כך להתאמץ?

איילת נחמיאס ורבין: הרי ההסדר הראשון שהוא הביא במה שנקרא הגישור היה על 4 מיליון שקל, אם אינני טועה.

איילת נחמיאס ורבין: אלוהים, זה משהו, זה מספר הזוי.

אראל מרגלית: – – – זה 4 מיליארד.

איילת נחמיאס ורבין: כן, בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: הגיוני, אתה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: תהליכי הצמיחה של התמנון רב-הזרועות הפישמני היו ממושכים, וגם הפעילות הריאלית שלו התממשקה כל העת עם הנטייה הבלתי-פוסקת לספקולציה במטבע חוץ.

איילת נחמיאס ורבין: זאת זכותו, אבל לא בהון העצמי של החברות הציבוריות ולא במשחקים שאת סופם אנחנו רואים עתה באולמו של השופט אורנשטיין.

איילת נחמיאס ורבין: אני אצטט את כונס הנכסים, או המנהל המיוחד, בנקל, שאומר: "מן הראוי לחזור ולהדגיש, כי ההליך שבכותרת הנו ייחודי, הן בהיקף החובות העצום והן במורכבות מסכת העסקים שניהל החייב בצוותא עם בני משפחתו, אשר כוללת, בין היתר, מאות חברות ונכסים בארץ ובחו"ל, אשר לרובם עדיין לא ניתנה למנהל המיוחד כל גישה".

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, אף אחד לא שמח לחפש לא את אשתו של אליעזר פישמן ולא את ילדיו, אבל נסיבות העברת הנכסים לכל הפחות מעלות חשד: האם הבנקים בכלל בדקו את הביטחונות?

איילת נחמיאס ורבין: האם הם בדקו את השעבודים?

איילת נחמיאס ורבין: האם הם בדקו את כריות המזומנים?

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט לא להאמין.

יצחק וקנין: איילת – – –

איילת נחמיאס ורבין: כן, אני מייד מסיימת.

איילת נחמיאס ורבין: התמונה המדאיגה ביותר עלתה כמובן מהממשל התאגידי, איך התקבלו שם החלטות.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, אתם יודעים, כשהייתי דירקטורית, הייתי אומרת: העמיתים, אלה שמשלמים דמי ניהול, נמצאים אתי בחדר; ואני שואלת את עצמי מי היה בחברות האלה, של פישמן, בתהליך קבלת ההחלטות.

איילת נחמיאס ורבין: האם הם ראו את הציבור שנמצא בחוץ?

איילת נחמיאס ורבין: הציבור מסתכל עלינו עכשיו ומחכה לתשובות.

איילת נחמיאס ורבין: אין לו אצל מי להלין, היושב-ראש וקנין, ואין לו אצל מי לבכות כשהוא מבקש לקחת משכנתה, אם יש לו בכלל ההון העצמי, והוא שמממן את הגמישות הזאת בגביית החובות, בריבית שהוא נדרש לשלם על המשכנתאות ועל האוברדרפט.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

איילת נחמיאס ורבין: משפט אחרון: בשביל משקי-הבית הללו, העסקים הקטנים, שכל הבית הזה מגויס עבורם, אנחנו חייבים לבחון היטב איך מקרים כאלה נמנעים להבא.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, חברי.

יצחק וקנין: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יצחק וקנין: יעלה סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת המציעה, אנו סבורים כי אין מקום להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית, וזאת בעיקר מהטעמים האלה: נושא האסדרה והפיקוח על מתן האשראי לקבוצות עסקיות גדולות בעלות סיכון מערכתי, הן מצד המערכת הבנקאית והן מצד הגופים המוסדיים, זכה להתייחסות מפורטת של מבקר המדינה בדוח מס' 64א מיום 15 באוקטובר 2013.

יצחק כהן: הנושא אף הובא לדיון בוועדה לענייני ביקורת המדינה בחודש יולי 2016, בישיבה שבה השתתפו נציגי מבקר המדינה והרגולטורים השונים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אנא מכם, מזכירי הסיעות בצד השמאלי של המליאה.

יצחק כהן: דוד.

יצחק כהן: תקרא לו רגע, איציק.

יצחק וקנין: מי יכול להשתלט עליו, תגיד לי?

דוד ביטן: מה?

דוד ביטן: מה?

יצחק וקנין: לא משתלטים עליך, דוד.

יצחק כהן: בכל מקרה, אנחנו מתנגדים להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

יצחק כהן: יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, דוד, אתה רוצה לעלות להגיד מה נסגר?

יצחק כהן: אוקיי, מהצד.

יצחק וקנין: כן.

דוד ביטן: מה שאני אומר בנוגע לנושא שהועלה בהצעה לסדר-היום – אנחנו רואים אותו כבעל חשיבות ממדרגה ראשונה.

דוד ביטן: זאת הצעה לסדר-היום.

דוד ביטן: אנחנו חושבים שהוא חשוב ממדרגה ראשונה, לא לגבי פישמן אלא לגבי כל מה שקורה עם האשראי לחברות או לאנשים עשירים בלי ביטחונות ובלי שום דבר.

דוד ביטן: כנ"ל לגבי ההשקעה בבורסה של קופות גמל, עם כל התספורות.

דוד ביטן: לכן, אנחנו מוכנים ורוצים להפוך את זה להצעה לסדר-היום – לא לוועדת חקירה – שעוברת לוועדת הכנסת.

דוד ביטן: ועדת הכנסת תמנה ועדה משותפת של כספים וכלכלה, בראשות ועדת הכלכלה, שתהיה בראשות איילת נחמיאס, והיא תעשה עבודה במשך שישה חודשים על מנת להביא למליאת הוועדה המשותפת – נחליט מה לעשות עם זה, לאן זה יבוא לאישור – –

יצחק וקנין: או שיעבור לוועדת הכנסת.

דוד ביטן: – – יעבור לוועדת הכנסת כהצעה לסדר-היום, לא ועדת חקירה.

דוד ביטן: מה שאמרתי – נעשה בוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: הדברים ברורים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – מסכימה.

יצחק וקנין: אם כן, זה לא הצורך בהקמת ועדת חקירה אלא זה הופך להיות הצעה לסדר-היום שתועבר לוועדת הכנסת, ושם יוחלט על המשך דרכה – – –

איילת נחמיאס ורבין: לצורך הקמת ועדה משותפת.

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: אני לא מחליט, אני אומר מה מסוכם, ולכן אנחנו מצביעים על הצעה לסדר-היום, אוקיי?

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת הכנסת, שם יוחלט על המשך דרכה.

יצחק וקנין: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא תאונות עבודה בענף הבנייה

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני חוזר להצעה מס' 6281, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – שגם הוא מסכים להפוך את ההצעה להקמת ועדת חקירה בנושא של תאונות עבודה בענף הבנייה להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, זה הופך להיות הצעה לסדר-היום, וגם, אני מבין שלא תהיה תשובת שר בנושא הזה.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני, עשר דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, תאונות העבודה הולכות ומחמירות לאחרונה, ואנחנו מפסידים הרבה חיי אדם והרבה בריאות, וזה משפיע רבות על המשפחות שלהם ועל המשך החיים שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מספיק להודיע לכבודכם – כבוד היושב-ראש.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, דוד ביטן, ידידי היקר.

יצחק וקנין: דוד ביטן, אני אומר לך, אתה תופס נפח מכל הבחינות.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, לאחרונה תאונות העבודה הן קשות, קשות ביותר, ומספיק שאני אתן חלק מהנתונים כדי לדעת על החומרה:

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-2016 נהרגו 48 עובדים והיו מאות רבות של פצועים שדרגת פציעתם שונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה הוא בלי מענה, בלי תשובה, בלי חוקים וביצוע חוקים מתאימים כדי למגר את התופעה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אגיד לכם שרוב תאונות העבודה הן נפילה מגובה או נפילת חפצים מגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שני הדברים האלה – ניתן לבטל אותם וניתן לשמור על החיים של העובדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה, רק באוגוסט, אחרי חקיקת חוק של יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אלי אלאלוף, איל בן ראובן ושלי, החוק לסגירת אתרי בנייה אחרי הרג של עובד שם, תאונת עבודה שיש בה הרוג או פצוע קשה – מאז, תראו, בפרק זמן כל כך קצר, שישה חודשים, נסגרו מעל 25 אתרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המספר הזה מעיד על המספר של תאונות העבודה ועל הקושי שלהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברים, כולם מודעים לזה שיש מחסור בדירות והמחירים גבוהים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסכים ואני בעד לבנות יותר, לבנות מהר, אבל לא על חשבון בטיחותם וחייהם של העובדים ושל האנשים שנמצאים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חד-משמעי, זה צריך להיות אלף-בית, כי חיי אדם מאוד חשובים לנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביקשתי ועדת חקירה, והיום אני אומר הצעה לסדר-היום, והכוונה היא להקים – וגם בסיכום עם יושב-ראש ועדת העבודה: להקים ועדת משנה שתדון בזה, וכנראה אני אעמוד בראשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדה הזאת תבדוק כמה נקודות: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האחריות של משרדי הממשלה – מה הם עושים ומה הם לא עושים ומה צריך לעשות; 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקבלנים – הרישום שלהם, האחריות שלהם, העובדים שלהם; 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מפקחים – מי מפקח; 4.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכשרות – האם אנחנו מעבירים לאתרים האלה אנשים שהם מוכשרים, שהם מתאימים לעשות את העבודה הזאת, או שהם בכלל מגיעים, אולי חלק – אנחנו מכירים את המקרה המזעזע של הרופא שביום הראשון שלו לעבודה הוא נפל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא מדיר-חנא, מג'די סאלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביום הראשון – הוא לא הוכשר, הוא לא מתאים לעבודת בניין – הוא נפל ונהרג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא סיים את לימודי הרפואה שלו ורצה לעבוד כמה ימים כדי להתפרנס ולחזור ולקבל את התואר שלו ברומניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נפל ביום הראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מכניסים לאתרי בנייה אנשים שהם לא מוכשרים והם לא מתאימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי בודק את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החקיקה – האם החקיקה מספקת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש אכיפה וענישה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלה נושאים שהמצב מחייב שאנחנו נדון בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש תוכנית כוללת לצמצום התופעה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עושים מהיום והלאה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד נקודה: ברור לכולם שיש מחסור גדול בעובדי בניין, לכן מייבאים עובדים מחו"ל, סינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק לפני חודש ימים היה הסכם בין משרד האוצר, משרד השיכון, על ייבוא של 20,000 עובדים מסין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מתאימים לנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מתאימים לנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההכשרות שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההתאמות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה לא ישראלים, כשיש לנו הרבה אנשים מובטלים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אחד הנושאים הראשונים שצריך לבדוק זה ההכשרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הראשונה בהן היא הכשרת מנהלי עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום, לפי הנתונים של המשרד לשירותים חברתיים ולעבודה, יש מחסור באלפי מנהלי עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום יש אתרים שמדווח למשרד שהם בלי מנהל עבודה, וזה בניגוד לחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלה המדווחים, אבל יש גם הרבה, מאות ואלפים של אתרים, שלא מדווחים בכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה: האם יש לנו מכונים שמתאימים להכשיר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה מספר הנרשמים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך מעודדים אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם בהכשרות האלה הבחינות מתאימות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הם עושים סטאז'?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הם מיומנים אחרי שלמדו או שזה רק תיאורטי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: דברים כאלה – צריך לבדוק אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לנו מנהלים, שיכולים להשתלט על האתר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מנהל עבודה אחד יכול להשתלט על אתרים גדולים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם זה – דבר אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממונה הבטיחות – כמה יש וכמה מועסקים, ובכמה אתרים עובד כל ממונה בטיחות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הוא מגיע, בודק והולך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הוא נמצא בשטח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הוא עושה את הביקורת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק לפני כמה ימים שמענו בתקשורת שמנופאי קורא להם מלמעלה: מה אתם עושים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מנסרים לו את הרגל של המנוף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא מפריע לעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מי בודק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם ממונה הבטיחות נמצא בשטח כדי לוודא שאסור לנסר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אותו מנופאי לא היה ער, הוא היה יכול ליפול, ונפלו כמה מנופים רק לאחרונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רוב הפגיעות הן בגלל נפילה מגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי בודק אם מתקין הפיגום הוא מוסמך או לא מוסמך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי בודק את הקשירות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי בודק אם יש מעקה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי בודק אם העובדים קשורים לרתמות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אנחנו צריכים אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מחייב בדיקה וחקירה של המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, יש לנו גם הכשרה של עובדים בגובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם העובדים האלה מקבלים הכשרה של חמש דקות ממנהל עבודה בשטח ומחתימים אותם על מסמך שלא יודעים מה תוכנו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זאת הכשרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם נותנים להם קורס באיזה אולם של בית-מלון, או שהם צריכים להיות בשטח ולתרגל את זה כמה פעמים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המנופאים – כמה מנופאים עולים על המנוף כשיש להם הרישיון או האישור שלהם שהוא מזויף?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק היום שמענו שיש חקירה על אחד כזה שעלה בלי שיש לו רישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים גם לבדוק מי בודק את המנופים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מנוף, לפי התקן, צריך לבדוק פעם – לא, כמה דקות נתנו לי?

מאיר כהן: לא רשום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה דקות נתנו לי?

מאיר כהן: עשר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מנסה לסכם, בסדר?

מאיר כהן: עשר דקות עוברות מהר, אבל זה מה שאנחנו יכולים לתת לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר, לא הרגשתי.

מאיר כהן: עוד חצי דקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פעם בשישה חודשים בודקים את התקינות של המנוף, אבל כמה בודקים יש בארץ?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלושה עד חמישה שיש להם רישיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השאלה, האם כולם עובדים או לא עובדים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז איך בודקים את המנוף?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן – אני אנסה לסכם – יש לנו, שלושתנו, שאנחנו צוות משימה, אלי, איל ואנוכי – חוקקנו חוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו עוד חוקים של הקמת מינהלת, של הפרדה בין מנהל עבודה וממונה בטיחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהנושאים האלה הם חובה, ועל הכנסת ועל ועדותיה לבדוק ולתקן את המצב העגום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש לאשר את ההעברה לוועדה כדי להקים ועדת משנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, חברים, אנחנו מצביעים.

מאיר כהן: זה הופך להצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: דוד, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

עיסאווי פריג': ביטן, מה אתה אומר?

עיסאווי פריג': נגד?

עיסאווי פריג': בעד?

דוד ביטן: שוב, הנושא הזה הוא מאוד מאוד חשוב.

דוד ביטן: גם יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה עשה דיון אצלו, נדמה לי – במליאה.

דוד ביטן: הקמנו גם שדולה בראשותי לעניין הזה.

דוד ביטן: לכן אנחנו כן נסכים שזה יעבור לוועדת העבודה והרווחה כהצעה לסדר-היום.

דוד ביטן: שם, בהסכמת יושב-ראש הוועדה, תוקם ועדת משנה לצורך העניין הזה, לתקופה מוגבלת.

דוד ביטן: מובן שאם מגיש ההצעה יהיה חבר בוועדת העבודה, אנחנו נשמח מאוד שהוא יעמוד בראשות הוועדה תקופת זמן קצרה.

עיסאווי פריג': איפה חלקה של מרצ בכל העוגה הזאת?

עיסאווי פריג': אני מסכים, אבל איפה החלק של מרצ בכל העוגה?

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה, ברשותכם.

מאיר כהן: זה הופך להצעה לסדר-היום ויעבור לוועדת העבודה והרווחה, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 21 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 21 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר-היום עברה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: אני מבקש להוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת זועבי וחברת הכנסת קורן.

מאיר כהן: הכרזתי שהיא עברה לעבודה ורווחה.

מאיר כהן: שירות התעסוקה הפסיק להפנות זכאים לקורסי הכשרה מקצועית

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: שירות התעסוקה הפסיק להפנות זכאים לקורסי הכשרה מקצועית, מס' 6267, 6268 ו-6342.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני פה בהצעה לסדר-היום יחד עם חברי וחברותי כי נודע לנו ששירות התעסוקה הפסיק להפנות זכאים לקורסי הכשרה מקצועית, מצב שיפגע מאוד מאוד במבקשי עבודה.

עליזה לביא: איגוד לשכות המסחר מתריע כי מה שעולה הוא שעובדי שירות התעסוקה לא מפנים במשך יותר מחודש דורשי עבודה להכשרות מקצועיות במסגרות קורסים שיועדו להם לרבעון הראשון.

עליזה לביא: מתנהל פה, חברי וחברותי, מאבק, אולי צודק ואולי לא, אבל בכל אופן על גבם של אלו שמחפשים עבודה, שרוצים לעבוד וזקוקים באופן נואש לכלים הללו של העבודה.

עליזה לביא: 69 קורסים תוכננו להיפתח, 69, ברבעון הראשון, ונפתחו רק שלושה קורסים; לא 69 – שלושה קורסים.

עליזה לביא: אני רוצה לקחת את הדברים הללו בדיון בנושא של ההכשרות המקצועיות למקום רחב יותר.

עליזה לביא: לפני כמה חודשים קיימנו כאן בכנסת יום מיוחד בנושא ההכשרות המקצועיות, ובאנו ודיברנו על המקום של הדאגה הרבה שאנחנו חייבים לגלות.

עליזה לביא: הנתונים זועקים לשמים: משנה לשנה יש דעיכה אטית והדרגתית של כל תחום ההכשרות המקצועיות בישראל.

עליזה לביא: אם בשנת 2002 הייתה השקעה של 270 מיליון ש"ח וכ-35,000 תלמידים, אז בשנת 2015 אנחנו עומדים רק על 35,000 אנשים שנקלטים במערך ההכשרות, ותוקצבו 50 מיליון שקלים.

עליזה לביא: זה קיצוץ של למעלה מ-80%.

עליזה לביא: אי-אפשר להאמין, אי-אפשר להאמין שזאת המציאות.

עליזה לביא: 80% קוצצו בהכשרות המקצועיות.

עליזה לביא: לא צריך איזה כושר ניתוח אנליטי כזה או אחר, אנחנו רואים שהשוק הזה נמצא בהתרסקות, וחובתנו לבוא ולעשות את התיקון ולהבין שאין דרך לייפות את זה.

עליזה לביא: מה עוד אנחנו רואים מהנתונים הללו?

עליזה לביא: אנחנו רואים שיש מידה נמוכה מאוד של התאמה לצורכי המשק, שמשתנים מול עינינו: בתוך עשור, 40% מהמקצועות הולכים ונעלמים, אבל ההכשרות לא משתנות.

עליזה לביא: גם ההכשרות שהיו פה מאז קום המדינה נשארות, ואין שום הלימה בין ההתקדמות והשינויים בעולם העבודה לבין ההכשרות.

עליזה לביא: לעומת זאת, מה קורה בעולם?

עליזה לביא: הרי בכל העולם יש השינויים הללו של המציאות ומציאות המחר.

עליזה לביא: מה קורה בעולם?

עליזה לביא: אז מדינות ה-OECD מקדישות לכך גם תקציבים, גם מודעות, גם הבנה וגם ניסיון, וההכשרות המקצועיות שלהן מתכתבות, בהלימה לשוק עבודה מתקדם, במסגרת מה שמכונה "מדיניות תעסוקה פעילה".

עליזה לביא: שם הבינו מה שפה לא מבינים – שזה המפתח לתעסוקה בשיעור גבוה, לצמיחה כלכלית ולאופק תעסוקתי.

עליזה לביא: בישראל, לצערנו הרב, לפי התאחדות התעשיינים, חסרות עשרות-אלפי ידיים מיומנות.

עליזה לביא: אם חסרות עשרות-אלפי ידיים, למה ההשקעה יורדת?

מאיר כהן: תודה.

עליזה לביא: למה בסופו של דבר אנחנו שומעים שבהחלטת ממשלה מייבאים 5,000 מהנדסים?

עליזה לביא: בואו נראה איך בהכשרות מקצועיות אפשר לעשות התאמה גם למי שיש לו השכלה ולא יודעים היום איך לתת לו מענה.

עליזה לביא: בואו נעצור את זה, נעביר את הכסף.

עליזה לביא: 80% ירידה.

עליזה לביא: כך לא מתקנים.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מאיר כהן: אני מבקש להשתדל לעמוד במסגרת של שלוש דקות לכל נואמת ונואם.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לומר שלדעתי, את הדיון נכון לעשות, צריך לעשות, בוועדת העבודה והרווחה, ואני מניחה שזה מה שנחליט אחרי זה, יחד עם חברתי חברת הכנסת לביא, וגם חבר הכנסת וקנין, שהצטרף אלינו – שאני לא רואה אותו, אבל אני מניחה שהוא יסכים אתנו.

מירב בן ארי: אני עוסקת בנושא של הכשרה מקצועית כבר תקופה ארוכה, עוד כשזה היה במשרד הכלכלה, ועכשיו כשזה עבר למשרד העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: יש כל מיני עיוותים בעניין של הכשרה מקצועית – מאותו מובטל שמגיע לעשות הכשרה מקצועית, מאותם אלו שכן קיבלו, ואת יודעת, חברת הכנסת לביא, מנכים לו 30% מדמי אבטלה.

מירב בן ארי: כלומר, האדם בא לקורס הכשרה מקצועית, ואני רוצה לומר לך גם שלפעמים זה חמישה ימים בשבוע, והוא לא יכול לעבוד, כי הוא לומד לימודי חשמל – והרבה פעמים מגיעים אנשים שיש להם ילדים, משפחות – ואז מנכים לו את דמי האבטלה, שהם גם ככה נמוכים; כל זה בשביל שילך להכשרה מקצועית.

מירב בן ארי: לכן יש כאלה שאומרים: אני מעדיף לפחות את דמי האבטלה; בוודאות אני אקבל, אסיים אותם, ואז אלך להכשרה מקצועית.

מירב בן ארי: אז זה קודם כול עיוות ראשון שאני בימים אלה אני מנסה לפתור, כי מבחינתי, אם כבר החלטת שאתה עושה קורס, תקבל לפחות דמי אבטלה בזמן הזה.

מירב בן ארי: יש עוד כאלה שבכלל לא מקבלים כסף המדינה.

מירב בן ארי: כמובן, יש גם מלגות קיום.

מירב בן ארי: אתה יודע כמה מלגת הקיום?

מירב בן ארי: 1,500 שקל בחודש.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים פה על אנשים עם משפחות, עם ילדים, שאנחנו רוצים לתת להם את ההכשרה כדי שישתלבו בשוק התעסוקה.

מירב בן ארי: אז במקום לחשוב על העתיד, אנחנו כל הזמן מתעסקים בהתחשבנות, שהיא מיותרת.

מירב בן ארי: אני חושבת שהאגף להכשרה מקצועית באמת מנסה, ובאמת יש לו תוכניות, ואני באתי אליו עם הנושא של הכשרה מקצועית לנשים חד-הוריות, שכן יחזרו למעגל.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת לכם עוד דוגמה, ואולי זה יעניין אותך, חברת הכנסת לביא: את יודעת שנגיד אם חד-הורית שנכנסת לתוך הכשרה מקצועית כזאת, מהרגע שהיא נכנסת, אם היא רוצה להכניס את הילד למעון, כי היא מסיימת אחר הצהריים, אומרים לה: לא, את צריכה לתת מעכשיו 12 צ'קים.

מירב בן ארי: מעכשיו.

מירב בן ארי: היא אומרת: אבל רק התחלתי, ב-1 בספטמבר.

מירב בן ארי: שוב, הביצה והתרנגולת – אני אשים את הילד במעון, או שבעצם אני צריכה לתת עכשיו 12 צ'קים, כל צ'ק 2,400 שקל.

מירב בן ארי: אז באנו שוב – אני רוצה לומר שמי שכן עוזר פה זה "ידידות טורונטו", שלוקחת על עצמה את הצ'קים למעון, משלמת, רק שתלך ותוכל באמת לעבוד, ואת יודעת, לקבל את ההכשרה המקצועית.

מירב בן ארי: שוב, גם פה אני בשיחות עם המשרדים כדי להסביר להם: בסוף האינטרס שלנו הוא להגדיל את הפריון ואת כושר העבודה והבטחת עבודה, ושנשים וחבר'ה כאלה ילכו לעבוד ויתפרנסו.

מירב בן ארי: נגמר לי הזמן?

מירב בן ארי: רק אומר מילה אחרונה: בסוף המודל הוא מה שהילדים רואים – האם ההורים שלנו הם נתמכי קצבאות קיום או הם עובדים וחלק בלתי נפרד מהפריון במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת וקנין – בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, שרים, השר הנגבי והשר יריב לוין, חברי הכנסת, אני חושב שהנושא הזה, החשיבות שלו היא חשיבות גדולה מאוד, כל הנושא של ההכשרה המקצועית.

יצחק וקנין: אני חושב, כמי שמכיר את זה שנים, כשהייתי סגן שר העבודה והרווחה, באותה תקופה היו קורסים ייעודיים, במצב של אבטלה גדולה מאוד במשק.

יצחק וקנין: בלשכות התעסוקה הפנו אנשים לקורסים, כל מיני קורסים.

יצחק וקנין: אפילו למגזר החרדי עשו קורסים באותה תקופה – של סופרי סת"ם, כותבי מזוזות.

יצחק וקנין: גם היום זה קיים.

יצחק וקנין: אני חושב שעצם זה שמקצצים את התקציב של ההכשרה המקצועית, וגם חוסר ההפניה – מישהו צריך להבין שאם אנחנו רוצים להסיט אנשים למקצועות מסוימים, כאשר אחרי תקופה הם לא מוצאים עבודה, או לצערנו הרב העסק קורס, וצריך לעשות הסבה מקצועית – אני חושב שהדבר הזה הכרחי במשק שלנו.

יצחק וקנין: היו קורסי חשמל, מזגנים – לא היה דבר שלא טיפלו בו באותה תקופה, ואני יכול לומר לכם מה הסכומים שהושקעו: קרוב למיליארד שקל היה תקציב האגף להכשרה מקצועית.

יצחק וקנין: מיליארד שקל, 900 מיליון.

יצחק וקנין: הורידו אותו לאט-לאט, כיסחו אותו לגמרי.

יצחק וקנין: כמעט אין תקציב היום.

יצחק וקנין: אני חושב שהדבר הזה הוא בעיה חמורה מאוד.

יצחק וקנין: מישהו צריך לתת את הדעת.

יצחק וקנין: הערך המוסף כשאדם יוצא לתעסוקה – בטלה מביאה לידי חטא.

יצחק וקנין: מה אנחנו עושים?

יצחק וקנין: אנחנו אומרים לו: בוא נקצץ.

יצחק וקנין: מצאו נישה מאיפה לקצץ.

יצחק וקנין: אני אומר לכם – מירב, אני אומר לך: מיליארד שקל היה תקציב האגף להכשרה מקצועית כשאני הייתי סגן שר העבודה.

עליזה לביא: אז מה קרה?

יצחק וקנין: לא יודע.

יצחק וקנין: בשנים – אני זוכר שישבנו והערנו על הדבר הזה.

יצחק וקנין: והדבר הזה לא יכול להגיע למצב הזה שמקצצים את התקציב.

יצחק וקנין: אני לא יודע מה נשאר היום בתקציב הזה.

עליזה לביא: מישהו צריך לומר.

יצחק וקנין: נכון, מישהו צריך לתת את הדעת.

יצחק וקנין: הדבר הזה הכשיר אלפי אנשים לעבודות שונות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה מה מוביל לזה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי בסופו של דבר – – –

יצחק וקנין: מה?

אורלי לוי אבקסיס: אומר לך מה.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר מה שקרה הוא שקיצצו כדי להכפיש את שירות התעסוקה, ואז אמרו – לוויסקונסין לתת את הכסף.

יצחק וקנין: כן, אני זוכר את המלחמה הגדולה בוויסקונסין.

אורלי לוי אבקסיס: בתוך המערכת – – –

יצחק וקנין: אבל חברים, אני חושב שהממשלה מחויבת לתת את האפשרות לאותם עובדים שלפעמים מחליפים מקצוע, עושים הסבה מקצועית.

יצחק וקנין: הרבה מקצועות כבר לא קיימים.

יצחק וקנין: אני שומע את זה כל שני וחמישי.

יצחק וקנין: לכן, אני חושב שמישהו צריך לתת את הדעת.

יצחק וקנין: צריך להחזיר את התקציבים הללו כדי שאנשים ימצאו מקור פרנסה חלופי.

יצחק וקנין: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: מי משיב?

מאיר כהן: אין תשובת שר.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת לוי.

עליזה לביא: למה אין תשובת שר?

עליזה לביא: את עושה הצעה לסדר-היום.

עליזה לביא: לא מבינה.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: שיהיה ברור שלפי התקנון אין חובה לשר לענות.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני אנצל את התקנון כדי לאפשר המשך דיון בוועדה הרלוונטית, אבל לפני כן רציתי לומר כמה מילים.

אורלי לוי אבקסיס: לאורך השנים לא סתם קוצצו אותם תקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, יש בעלי אינטרסים שהצליחו לחדור לתוך המערכת והם מפוררים אותה מפנים.

אורלי לוי אבקסיס: איך מפוררים אותה מבפנים?

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שהם בתוך המערכת, הם יוצרים ייבוש של שירותים מסוימים כדי שאחר כך יבואו ויטענו: השירות לא מספק את מה שהיה אמור לספק.

אורלי לוי אבקסיס: ובמקרה הזה אנחנו מדברים על שירות התעסוקה, שהיה פעם באמת ספינת דגל.

אורלי לוי אבקסיס: היו עושים סקר שוק, בודקים מה המקצועות הדרושים, היו עושים הכשרות מקצועיות ביחס למה שהשוק צריך, ואז היה אופק לאותם עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: קיבלו גם תעודה.

מאיר כהן: זאת מילת המפתח: ביחס למה שהשוק צריך.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: ואז יכולת להבטיח שאותה תעודה, גם היה לה איזה ערך, כי היא הייתה תעודה של משרד העבודה, ובסופו של דבר האנשים האלה יכלו, דרך לשכות התעסוקה, לקבל גם השמה באותו מקצוע שהם למדו.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה – שהחלישו את שירות התעסוקה, ואז אמרו: הוא לא עושה את תפקידו, בואו נביא אנשים מבחוץ – שיש להם אינטרסים כלכליים.

אורלי לוי אבקסיס: ובוא אגלה לך סוד: כאשר אני, שלי, חיים כץ ואחרים נלחמנו בכנסת השמונה-עשרה – איציק וקנין – על תוכנית ויסקונסין ההזויה, שנתנה כסף לאותן חברות רק כדי שימנעו את הקצבאות, לא נתנו שם הכשרה ולא כלום, והכסף הלך, כי היו, וביניהם פקידי אוצר לשעבר, שהפכו להיות המנהלים – – –

מאיר כהן: וחברות כוח-האדם.

אורלי לוי אבקסיס: ויסקונסין הידועה לשמצה.

אורלי לוי אבקסיס: שלא ינסו להחזיר את זה שוב.

אורלי לוי אבקסיס: ואני פונה לשר העבודה והרווחה חיים כץ, אם זה עבר למשרדו, לעשות מעשה, לחזק את שירות התעסוקה ולתת הכשרה ביחס למה שהשוק צריך.

מאיר כהן: הצעתך?

אורלי לוי אבקסיס: הצעתי היא להעביר את הדיון לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשותו של אלי אלאלוף.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו נעבור להצבעה, ולאחר מכן נשמע דעות נוספות, אחרי ההצבעה.

מאיר כהן: הבעת דעה אחרי ההצבעה.

מאיר כהן: עכשיו?

מאיר כהן: אוקיי, בבקשה, דקה.

מאיר כהן: רק תקפידו, אנא מכם.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש להקפיד על דקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, בסיום ההצעה הקודמת שלי קרא השר צחי הנגבי ודיבר במפורש: ערבים אזרחי מדינת ישראל, וגם יהודים, לא רוצים לעבוד בבניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז התשובה הייתה פשוטה: אם הם יקבלו את השכר שמוצע לסינים, הם יבואו לעבוד גם בבניין, כי הסיני יעלה 500 עד 600 שקל ליום, ולאזרח הישראלי מציעים שכר מינימום, אז בטוח הוא לא יגיע, כי סביב שכר המינימום הוא יקבל גם דמי אבטלה או הבטחת הכנסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, כדאי ללכת לתת הכשרות מקצועיות נוסף על המכונים, שצריכים להיות מתאימים, גם חקר שוק, וגם התנאים שמציעים לעובד שבא לקבל הכשרה מקצועית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מודאג מאוד ממה שקורה בתחום ההכשרה המקצועית ואני מודאג ממה שקורה בשירות התעסוקה.

דב חנין: כמו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, גם אני הייתי מאלה שנלחמו נגד תוכנית ויסקונסין הזוועתית, וגם אני חושש שכששירות התעסוקה נחלש, יצמיחו לנו אלטרנטיבות מזויפות, פוגעניות, נגד העובדים ונגד התעסוקה.

דב חנין: אני רוצה לומר דבר נוסף:

דב חנין: הכשרה מקצועית במאה ה-21 היא מערכת הכרחית.

דב חנין: התחומים משתנים, תחומי התעסוקה משתנים, וההכשרות שאנחנו נותנים לעובדים כשהם מסיימים את לימודיהם לא רלוונטיות אחרי כמה שנים.

דב חנין: ולכן, הכשרה מקצועית ועוד הכשרה מקצועית ועוד הכשרה מקצועית זה טוב לעובדים, זה טוב לתעסוקה, זה טוב לחברה, זה טוב לכלכלה, וצריך לשים על זה דגש הרבה יותר חזק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה שההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: כן?

מאיר כהן: מקובל על כל המציעים?

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו ניגשים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 12 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר-היום בנושא: שירות התעסוקה הפסיק להפנות זכאים לקורסי הכשרה, תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך דיון.

מאיר כהן: פגישת ראש הממשלה עם נשיא ארצות-הברית והשלכותיה על האזור

מאיר כהן: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: פגישת ראש הממשלה עם נשיא ארצות-הברית והשלכותיה על האזור, מס' 6345, 6347, 6350.

מאיר כהן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, כבודו.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, בטרם אתייחס לנושא של ההצעה הדחופה, אחרי מה ששמענו אתמול וגם היום בעניין הממצאים של מח"ש בעניין אום-אלחיראן וההצהרות של השר לביטחון פנים אתמול בסיור שלו בדרום – שמדובר באירוע קשה וכשל חמור שבמהלכו נהרגו גם שוטר וגם אזרח.

אוסאמה סעדי: התפרסמו אתמול חלק מהממצאים של מח"ש שלפיהם גם היה מדובר בתפקוד בעייתי של הכוח בשטח, כולל ירי דו-צדדי של שתי יחידות שהשתתפו בפינוי.

אוסאמה סעדי: ואני אומר: זה מחזק מה שאמרנו, אדוני היושב-ראש, מהיום הראשון, שזה לא פיגוע, לא דובים ולא יער.

אוסאמה סעדי: הכול שקרים מהיום הראשון.

אוסאמה סעדי: כשאמרנו שיעקוב אבו אלקיעאן הוא שהיד – מה זה, איזו הסתה הייתה נגדנו, נגד חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, ושאנחנו הסתנו ואנחנו אשמים במה שקרה.

אוסאמה סעדי: כשאמרנו שיעקוב אבו אלקיעאן למעשה נרצח על-ידי השוטרים, וגם השוטר נורה ונהרג על-ידי השוטרים מירי דו-צדדי, אז עכשיו זה מקבל גושפנקה.

אוסאמה סעדי: לכן, הייתי מצפה מהשר לביטחון פנים, שעמד פה לפני שבועיים בתשובה על דרישתנו ובקשתנו ברשימה המשותפת לוועדת חקירה פרלמנטרית שהציג חברנו טלב אבו עראר – אני חושב שזה מחויב המציאות.

אוסאמה סעדי: אנחנו חוזרים ומבקשים להקים את ועדת החקירה על מנת באמת לחשוף את האמת.

אוסאמה סעדי: לענייננו, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאחרי המפגש בין ראש הממשלה לבין נשיא ארצות-הברית, אנחנו כבר יודעים את מה שאמרנו כל הזמן – שלמעשה לממשלת ישראל ולראש הממשלה אין תוכנית מדינית.

אוסאמה סעדי: הוא לא חזר אפילו על הרעיון של שתי המדינות, אפילו במילים שהוא אמר כל הזמן – נאום בר-אילן.

אוסאמה סעדי: אנחנו חוזרים ואומרים: לממשלה הזאת אין שום פתרון ואין שום תוכנית מדינית חוץ מסיפוח זוחל וריבונות, וכנראה הבית היהודי באמת מושך את הממשלה הזאת לכיוון של החלת ריבונות.

אוסאמה סעדי: אם זו המדיניות שלכם, השר לוין והשר הנגבי, בבקשה תעלו ותגידו: זו המדיניות של הממשלה הזאת.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו רוצים לשמוע היום את התוכנית המדינית, כי היום אתם מקעקעים את הפתרון של שתי המדינות.

אוסאמה סעדי: איך אמר הנשיא טראמפ: שתי מדינות, מדינה אחת – מה שאתם רוצים, אבל הוא רוצה דיל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שתסכמו.

אוסאמה סעדי: מה שתסכמו.

אוסאמה סעדי: ה-ultimate deal.

אוסאמה סעדי: הדיל האולטימטיבי.

אוסאמה סעדי: אז מה הדיל שאתם מציעים לנו, הממשלה?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת משה גפני, חבר הכנסת גפני – איננו.

מאיר כהן: אם כך, אנחנו נעבור לתשובת השר, השר יריב לוין.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

יעקב ליצמן: יש כאלה שלא רוצים מדינה בכלל, לא אחת ולא שתיים.

מאיר כהן: זאת האופציה השלישית.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, ראשית, חבר הכנסת סעדי, נדמה לי שחסרה בנאומך ברכה לראש הממשלה.

יריב לוין: חוזר מנהיג המדינה שלך באמת מביקור מוצלח מאוד, באווירה טובה מאוד.

יריב לוין: עם כל הדברים ששמעתי כל הזמן, אגב, מהצד הזה של המליאה – כמה חשוב שהיחסים עם ארצות-הברית יהיו קרובים וכמה חשוב שתהיה כימיה בין ראש הממשלה לבין הנשיא האמריקני – פתאום יש פה איזה מין דממה, אגב.

יריב לוין: אני לא יודע, אולי חבר הכנסת שמולי יוכל להאיר את עינינו מדוע פתאום שקט כזה בצד השמאלי של המפה הפוליטית.

יריב לוין: אבל אני חושב שבהחלט צריך לברך את ראש הממשלה וצריך לשמוח שכך הדברים מתרחשים.

יריב לוין: ואני גם בהחלט יכול לומר שאני מאוד מקווה שאנחנו נזכה לראות ביקור של הנשיא האמריקני טראמפ כאן.

יריב לוין: הוא בוודאי מוזמן לכאן בכל עת.

יריב לוין: אני חושב שהיחסים בין ישראל לארצות-הברית היו ונשארו יחסים איתנים ויחסים שמושתתים באמת על ברית ועל ערכים משותפים, אבל ודאי שכל תרומה לשדרוגם תתקבל בברכה.

יריב לוין: ובעניין הזה אני חושב שישנה הסכמה מלאה, כתוצאה מן הביקור של ראש הממשלה, על כך שצריך ואפשר לשדרג את היחסים בשורה שלמה של תחומים.

יריב לוין: הוקמו לצורך העניין צוותים משותפים שיעסקו בנושאים האלה.

יריב לוין: נדמה לי שגם הייתה הסכמה מאוד מאוד חשובה, אולי בשונה מראיית הדברים כפי שהיו תחת הממשל הקודם של הנשיא אובמה, בעניין מרכזיותו של האיום הנשקף מצד איראן, הן זה הקשור לתוכנית הגרעין והן זה הקשור לפעילות האיראנית בכל האזור הזה ולפעילות הטרור שלה בעולם בכלל.

יריב לוין: אני חושב שהנשיא האמריקני חזר ואמר עד כמה ההסכם עם איראן גרוע.

יריב לוין: הוא דיבר על המחויבות למנוע מאיראן להשיג נשק גרעיני.

יריב לוין: אני חושב שגם בעניין הזה ישנה הבנה מלאה, לא רק של עוצמת האיום, לא רק של חשיבותו, אלא גם של הצורך לפעול בעניין הזה באופן נחוש.

יריב לוין: אני בהחלט מאמין שגם הדבר הזה יקבל ביטוי מעשי בחודשים הקרובים.

יריב לוין: לגבי סוגיות נוספות חשובות, נדמה לי שהנשיא טראמפ בפעם הראשונה מביע גישה הרבה יותר פתוחה והרבה יותר עניינית גם בסוגיה שנוגעת לעתיד היחסים שלנו עם השכנים שלנו כאן בכלל.

יריב לוין: את החשיבות להגעה לאיזו הסכמה אזורית, וגם את העובדה שאותה ססמה, של שתי מדינות לשני עמים, שבמשך עשרות שנים מנסים לשכנע אותנו שהיא ורק היא יכולה להביא מזור לכל הבעיות כאן באזור – צריך לומר את האמת: ככל שרבים התומכים בססמה הזאת, כך מתרחק השלום, מעמיקות הבעיות ומתרחב הטרור.

יריב לוין: נדמה לי שגם בעניין הזה יש נכונות של הממשל החדש לחשוב מחוץ לקופסה ולבחון גם פתרונות אחרים.

יריב לוין: זה בוודאי דבר שנדמה לי שכל מי שרוצה לראות איזו התקדמות, צריך לפחות לראות אותו בעין יפה ולתת לזה הזדמנות.

יריב לוין: ראש הממשלה אמר בצורה הברורה ביותר לנשיא שהוא תומך ומקווה שהשגרירות האמריקנית אכן תעבור לירושלים.

יריב לוין: אנחנו בהחלט מתרשמים שיש בחינה של הנושא הזה באופן רציני ויסודי גם בצד האמריקני.

יריב לוין: בכל אופן, העמדה של ישראל בנושא הזה, כפי שהביע אותה ראש הממשלה, היא עמדה חדה וברורה: מקומה של השגרירות האמריקנית – אגב, כמו כל שגרירות של כל מדינה אחרת – בירושלים.

יריב לוין: ואני משוכנע שגם בעניין הזה, בסופו של דבר, אנחנו נזכה לראות שינוי.

יריב לוין: ואני מאוד מקווה שהדבר הזה אכן יקרה בהתאם לאותה הבטחה שנתן הנשיא טראמפ לפני הבחירות בארצות-הברית.

יריב לוין: ראש הממשלה גם העלה את סוגיית ההכרה בנוכחותנו ובשליטתנו ברמת-הגולן.

יריב לוין: נדמה לי שכל מי שהציע בשעתו לישראל להגיע לכל מיני הסכמים ולוותר על רמת-הגולן, מבין היום עד כמה הדבר הזה היה שגוי מיסודו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הייתה התשובה – – –

יריב לוין: אני עונה.

יריב לוין: האמן לי, אני עונה.

יריב לוין: אני לא חושב שיש משהו שלא התייחסתי אליו.

יריב לוין: אני חושב – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקשר לגולן, מה הייתה התשובה?

יריב לוין: אני אענה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנושא שעלה.

יריב לוין: אני אענה לך בעוד רגע.

יריב לוין: אני אגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יריב לוין: האמן לי, שני משפטים, ואני אגיע לשם.

יריב לוין: אני חושב שלא רק זה, אלא אני חושב שמי שבוודאי מברכים יותר מכול על כך שלא עשינו שגיאה נוראה – שהייתה עולה במחיר כבד לביטחון ישראל בנושא של רמת-הגולן – אלה תושביה הדרוזים של הרמה, שניצלו מהגורל הלא-פשוט שלצערי הרב חווים חלק מאחיהם שנמצאים בצד השני של הגבול.

יריב לוין: בעניין הזה אני בהחלט חושב שהעלאת הנושא, מבחינת הראייה שלנו כממשלת ישראל – אני חושב שזו בהחלט הזדמנות וזמן נכון כדי לקבל את ההכרה הבין-לאומית בסיפוח הגולן ובהיותו של הגולן חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל.

יריב לוין: בהחלט, גם את העניין הזה אנחנו הנחנו לפתחם של האמריקנים.

יריב לוין: ולשאלתך, לא קיבלנו עדיין התייחסות לנושא הזה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר עוד דבר.

יריב לוין: אני חושב שיש בארצות-הברית הערכה גדולה לעובדה שישראל נחושה להגן על עצמה בכוחותיה שלה.

יריב לוין: וגם את הדבר הזה חשוב לומר.

יריב לוין: אנחנו נמצאים כאן בחזית מאבק שהוא לא רק שלנו; אני חושב שהוא מאבק של כל העולם המערבי, של כל אדם שוחר חופש.

יריב לוין: אבל למרות זאת, אנחנו בהחלט מצפים לתמיכה ולגיבוי, ולפעמים גם לסיוע בנשק, באמצעי לחימה, בטכנולוגיות ובמודיעין.

יריב לוין: אבל את המלחמה עצמה בשטח עושים אנחנו, בכוחותינו שלנו, והדבר הזה זוכה גם בצד האמריקני להערכה רבה.

יריב לוין: אני אומר עוד דבר אחד לסיום: אני חושב שהביקור הזה של ראש הממשלה בוושינגטון הוא לא דבר בודד, הוא לא איזו נקודת אור במין אפלה, אלא להפך.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה מצטרף והוא חלק מרכזי – אולי החשוב ביותר – מתמונה שלמה, גדולה, רחבה, של מערכת יחסים הולכת ומתהדקת בין מדינת ישראל לשורה ארוכה מאוד של מדינות בעולם.

יריב לוין: בעוד אנחנו מקיימים כאן את הדיון הזה, ראש הממשלה נמצא באוסטרליה לאחר שביקר בסינגפור – שוב, ביקורים מוצלחים מאוד.

יריב לוין: ביקור מצוין היה לו בבריטניה עוד לפני הנסיעה הזו לארצות-הברית, וביקורים מתוכננים במקומות ובארצות נוספות.

יריב לוין: ביקור שהיה לאחרונה במדינות באסיה, לרבות אזרבייג'ן, כמובן, גם הוא היה ביקור חשוב שהסתיים בהצלחה רבה.

יריב לוין: אני חושב שהמדיניות שהנחושה שהממשלה מובילה, מדיניות שבה אנחנו לא מהססים לעמוד על זכויותינו ולומר את האמת שלנו, ולעשות את זה גם כשזה פחות נוח וקל – כפי שהיה לעתים אל מול הממשל האמריקני הקודם – אני חושב שבסופו של דבר, כאשר אתה עומד על שלך ואתה הולך עם האמת שלך, ואתה עושה את זה בנחישות ובצורה אחראית, אתה מצליח גם לשכנע.

יריב לוין: אתה גם מצליח להפוך את עצמך לאי של יציבות בתוך אזור ועולם שמשוועים ליציבות כזאת.

יריב לוין: וכל הדברים האלה בהחלט תורמים תרומה חשובה לחיזוק המעמד הבין-לאומי של מדינת ישראל.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הבעת דעה, חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: הוא ביקש.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אוקיי, אז אנחנו עוברים, ברשותכם.

מאיר כהן: מה מציעים?

קריאה: מה שרוצה המציע.

מאיר כהן: מה?

מאיר כהן: בבקשה, מה אתם מציעים?

מאיר כהן: מסתפקים בתשובתו של – – –

נחמן שי: אני ביקשתי.

מאיר כהן: אתה ביקשת?

נחמן שי: כן, דעה נוספת.

מאיר כהן: הבעת דעה.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: אתה לא רשום אצלי.

מאיר כהן: בשמחה.

מאיר כהן: דקה.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אתם מסתפקים – לא, בוודאי.

מאיר כהן: אז יש הבעת דעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: כן, כבודו.

מאיר כהן: בבקשה.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אני רציתי להוסיף לדברים של השר לוין שאלה.

נחמן שי: היום זו כבר עובדה – עצובה, אבל עובדה – שישנה עלייה באירועים האנטישמיים בארצות-הברית.

נחמן שי: מכל פינות ארצות-הברית מגיעות ידיעות כאלה.

נחמן שי: היה חילול המוני של בית-קברות במיזורי.

נחמן שי: גם לפני כן היה אירוע מצער מהסוג הזה.

נחמן שי: התקפות – טלפוניות, אבל מישהו עומד מאחוריהן – על מרכזים יהודיים, קמפיין ברשתות.

נחמן שי: משהו לא טוב קורה בזירה האנטישמית בארצות-הברית, גם בשנה האחרונה, אבל בעיקר מאז עלייתו של הנשיא טראמפ.

נחמן שי: אני רוצה למחות על כך שראש הממשלה, בשום מקום עד עכשיו, לא אמר דברים ברורים בעניין הזה.

נחמן שי: לא הביע את עמדתו, לא יצא נגד הגילויים האלה, ובעיקר, לא הפעיל את השפעתו בבית הלבן.

נחמן שי: אני חושב שלמדינת ישראל יש אחריות כוללת גם לעם היהודי בתפוצות.

נחמן שי: היא אומרת את זה בכל הזדמנות והזדמנות.

נחמן שי: והאירועים האלה בארצות-הברית, ככל שהם קשים לנו ואנחנו אולי לא רוצים להכיר בהם, הם קיימים, ועלינו כמדינת ישראל גם להגן, בדרכים שמצויות בידינו, על הקהילה היהודית בארצות-הברית מפני אנטישמיות.

נחמן שי: תודה כבודו.

מאיר כהן: תודה, כבודו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אני לא שמעתי הצעה, להוציא את – נצביע.

מאיר כהן: מי שבעד, הוא בעד לכלול את ההצעה בסדר-היום של המליאה, ומי שנגד – להסיר מסדר-היום.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו בהצבעה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 11 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, ההצעה לסדר תיכלל בסדר-היום של המליאה.

מאיר כהן: התעללות מחרידה בקשישים בבתי-אבות

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: התעללות מחרידה בקשישים בבתי-אבות, מס' 6314.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

מאיר כהן: אני מבקש, יש הרבה מאוד דוברים, להקפיד על שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, בשבועות האחרונים אנחנו נחשפים לתמונות באמת מזעזעות לגבי מה שקורה מעבר להרי החושך של החברה הישראלית, העולם הסיעודי – המחלקות הסיעודיות בבתי-האבות, ויכול להיות שגם במקומות נוספים.

איציק שמולי: צריך להגיד את זה כבר בפתח הדברים: יש בעיות אובייקטיביות בבתי-האבות, חסר כוח-אדם – כנראה 5,000 מטפלים – חסרים תקציבים, יש שחיקה בתשתיות.

איציק שמולי: אבל אחרי שאמרנו את כל זה, כמובן, אין שום הצדקה ואין שום לגיטימציה, ולא יכולה להיות שום הבנה לתמונות האלה שקיבלנו מתוך בתי-האבות, בסדרה שלמה של תחקירים שהתחילה ב"ידיעות אחרונות" ואחרי זה הגיעה גם לערוץ 2 בסוף השבוע האחרון, ו"גלי צה"ל", וראיתי גם את ה"דה-מרקר" אתמול.

איציק שמולי: טוב שהנושא הזה נמצא על סדר-היום.

איציק שמולי: גם כבוד השר אמר שזה מאפשר למערכת לעשות את התיקונים הנדרשים.

איציק שמולי: מה שמטריד אותי, אדוני היושב-ראש, מנקודת מבטי, כנראה התפתחה כאן תרבות של התעללות, כי אנחנו לא מדברים על בית-אבות אחד שהוא נידח וקרו בו המעשים האלה, ולא על עובד אחד שסרח והתעלל; יש פה תרבות שלמה של התעללות, ואם מחברים את כל המקומות, אז התגלו מקרים גם בחיפה ותל-אביב וירושלים ובת-ים ופתח-תקווה, ויכול להיות שזה רק קצה הקרחון.

איציק שמולי: בחלק מהמקומות, כפי שראינו באופן מזעזע, התגלו אלימות קשה והתעללות מכל מיני סוגים – פיזית, נפשית, ולפי "ידיעות אחרונות" גם מינית בחלק מהמקומות.

איציק שמולי: את הדבר הזה כמובן צריך להוקיע ולמצות את מלוא חומרת הדין.

איציק שמולי: אבל מה שגם מטריד אותי זה שכאילו, אדוני היושב-ראש, העניין הזה של ההפקרות וההזנחה כבר נהיה עניין שבשגרה.

איציק שמולי: אורלי, להעיר – מכיוון שהתגלו תמונות כאלה מזעזעות, אז להעיר קשישים ב-02:00 לתת להם לאכול, זה כבר בחלק מהמקומות נראה נורמלי.

איציק שמולי: גם זו התעללות – – –

מאיר כהן: וב-04:00 להתקלח.

איציק שמולי: וב-04:00 להתקלח.

איציק שמולי: אתה יודע, כבוד השר, שכשסבתא שלי, זיכרונה לברכה, הייתה מאושפזת, לא הבנו את הכול.

איציק שמולי: לא הבנו חלק מהקשירות ולא הבנו את הכדורים.

איציק שמולי: לא הבנו, אבל הנחת המוצא שלנו הייתה שמה שנעשה, גם אם אנחנו לא מבינים, זה לטובת המטופלים.

איציק שמולי: הנחת המוצא הזאת של הציבור נשברה בעקבות התחקירים האחרונים.

איציק שמולי: מעבר לחשבון הנפש המוסרי והחברתי, צריך לשאול את עצמנו מה אנחנו עושים.

איציק שמולי: אז החטא הקדמון הוא כמובן שהתחום הזה מנוהל בשוק הפרטי, וסיעוד לא יכול להיות מוכפף לעיקרון של רווח.

איציק שמולי: סיעוד זה עניין לממלכה, למדינה, וזה הדבר המרכזי שאותו צריך לעשות.

מאיר כהן: נא לסיים.

איציק שמולי: מעבר לזה – משפט אחרון, אדוני היושב-ראש – חייבים להרחיב את ההגנה כבר עכשיו.

איציק שמולי: אדוני השר, לדעתי, מערך הפיקוח הוא חלק מהבעיה, הוא לא חלק מהפתרון.

איציק שמולי: אם מרימים טלפון לבתי-אבות, באופן מושחת, להודיע להם שבאים; אם רק 11 ביקורים בשנה נעשו בלילה – יש כאן בעיה מערכתית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורלי לוי – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, לפחות במשרד הרווחה, כשהייתי, גם את הפיקוח הפריטו.

נחמן שי: גם את הפיקוח הפריטו?

מאיר כהן: כן.

נחמן שי: אז מה נשאר?

מאיר כהן: מצאתי במשרד הרווחה מפקחים שהיו עובדי קבלן.

איציק שמולי: בואו נוציא אותם להורג, זה יותר – – –

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, איציק – הנושא הזה מלווה אותך ואתה אותו לאורך הרבה מאוד זמן, ועדיין נראה שאין פתרונות באופק.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, אדוני השר, זה קורה במשמרת שלך; או אולי לשמחתי זה קורה במשמרת שלך, כי אנחנו מכירים את היכולות שלך, אנחנו יודעים איך אתה יודע להלחיץ את הקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: היינו עדים לזה בשבוע שעבר.

אורלי לוי אבקסיס: היה פה חוק, שהוא לא קשור, הוא היה על מניעת הפליה בקבלה לבתי-הספר.

אורלי לוי אבקסיס: ראיתי את ההשתוללות רבתי פה שהייתה, של חלק מהחברים שלך.

אורלי לוי אבקסיס: ואני נדה

אורלי לוי אבקסיס: מתי לגלות שחברי כנסת מכולנו, מהליכוד ואפילו מש"ס נאלצו לבוא ולהצביע בעל כורחם.

אורלי לוי אבקסיס: שאלתי אותם: מילא, אני יכולה להבין מאיפה זה בא אצלכם, אבל מה ההיגיון שהוביל אותם – על הצעת החוק שאתה הצעת, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הם אמרו לי: אין לנו ברירה – אתם איימתם במשבר קואליציוני.

אורלי לוי אבקסיס: אז על החוק שלך איימו במשבר קואליציוני וכל הקואליציה נעמדה על הרגליים האחוריות כדי להפיל את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: האם לא ראוי, אדוני השר, להשתמש באקדח הזה דווקא פה?

אורלי לוי אבקסיס: מדובר על עשרות אלפים ועל מאות אלפים, כי מדובר על 200,000 קשישים סיעודיים במדינת ישראל בלי פתרון אמיתי, מה גם שלמערכת יש רק 20,000 מקומות וכל השאר פרטי.

אורלי לוי אבקסיס: ומי שיש לו כסף יכול לטפל בבית, יכול להביא עובדים סיעודיים ואחרים.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו מפקירים את המשפחות גם לסכומי עתק – לפעמים חלקם נדרשים לשלם 20,000 שקל בחודש על טיפול שכזה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו השארנו עשרות-אלפי ילדים עם רגשות אשם ענקיים ועם תחושה של הפקרת ההורים שלהם, שגידלו אותם, ואיך הם לא ראו את הסימנים.

אורלי לוי אבקסיס: כשהם נכנסו לאתר של משרד הבריאות הם ראו שהבית הזה קיבל ציון מצטיין, 96 מתוך 100.

אורלי לוי אבקסיס: 96.

אורלי לוי אבקסיס: איך קורה דבר כזה?

אורלי לוי אבקסיס: מי מפקח על המפקח?

אורלי לוי אבקסיס: מה עושים עם אותן תלונות?

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שכבר שנים משרד הבריאות מקבל תלונות על אותו בית סיעודי בחיפה.

אורלי לוי אבקסיס: משהו פה לא מסתדר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אומר חבר הכנסת איציק שמולי שמישהו כנראה מודיע, ואז עושים מסדר המפקד, ואז הכול עובר חלק.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת איך זה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי חלק מהדברים צריכים להיות בנושא של פיקוח אמיתי, קליטה נכונה של עובדים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני אגיד לך, אני מסכימה אתך לחלוטין: בלי חוק ביטוח סיעוד ממלכתי לא נגיע לפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, זו ההזדמנות להביא לכך שראש הממשלה ושר האוצר ייתנו את התקציבים ויעשו משהו.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, לא תהיה לך הזדמנות אחרת להוביל את המהלך שאתה כל כך מאמין בו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אתך.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, הזדמנות אחרת תהיה קטסטרופה נוראית חדשה שניחשף אליה, כאילו לא נחשפנו ליותר מדי.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת, אדוני השר, ידעתם לאיים במשבר קואליציוני בנושא של אי-קבלת תלמידות על רקע גזעני כזה או אחר למערכת חינוך, ומן הראוי שתעשו את זה בעבור הקשישים של כל החברה הישראלית.

אורלי לוי אבקסיס: אם משהו צריך לפרק קואליציה, ראוי שזה יהיה על נושאים כאלה שכבוד האדם עומד על הפרק, ובעיקר – איכות החיים שאנחנו נותנים ליקרים לנו בסוף דרכם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אדוני, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי כנסת נכבדים, הפרשה שנחשפה לא רק זעזעה את כולנו מכל הבחינות, לא רק מהבחינה הרגשית והאנושית.

עבדאללה אבו מערוף: בעצם העובדה – כאן דיברו על קואליציה ואופוזיציה, אבל המציעים שהציעו – אני אקרא את שמותיהם, שכבוד היושב-ראש כבר קרא: איציק שמולי, אורלי לוי, בצלאל סמוטריץ, קארין אלהרר, אבו מערוף, שרן השכל, יגאל גואטה, מנחם אליעזר מוזס, טלי פלוסקוב.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהעניין הוא – אין יותר מילים לומר עד כמה זה לא רק קשה ומזעזע, ואני אדבר בקיצור בגלל חוסר הזמן: אנחנו יודעים, יש לנו נתונים ש-600 תלונות הגיעו – ולא נעשה כלום.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע איך אפשר לענות על השאלה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: התקבלו 600 תלונות, וזה לא סתם.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו 300 תלונות, אפילו תלונה אחת, אפילו 500 תלונות, אבל יש נתונים, נתונים נכונים, שהגיעו 600 תלונות על מקרי התעללות בבתי-אבות, והתלונות האלה נעלמו, בכלל לא טופלו בדרך הנכונה והמתאימה, אפילו מבחינה אנושית.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על ענישה, שאכן תהיה, כמובן למי שהתעלל – במיוחד מי שעובד ברפואה, בענף האנושי הזה, עם הקשישים.

עבדאללה אבו מערוף: זה כבר עניין אחר, לא על זה מדובר.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן, תהיה ענישה ונמצה את הדין אתם.

עבדאללה אבו מערוף: אבל העניין הוא יותר עקרוני ויותר מוסרי ויותר חשוב מאשר מה שקרה בבתי-אבות.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כמדינה ומשרד הבריאות – הוא גם הפקיד וגם הפקיר את הקשישים בידי אנשים פרטיים, שמטרתם, אחת המטרות העיקריות, לצערי הרב, היא רווח.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר מנקודת מבט אישית – גם הייתי מנהל בית-אבות במשך כמה שנים, ואני יודע מה זה.

אוסאמה סעדי: עבדאללה, את זה לא ידענו.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, כל שנה הוא קיבל ציון טוב מאוד במשך חמש שנים והיה למופת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא רשום בפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: מתברר שהטיעונים האלה אין להם ערך.

טלי פלוסקוב: לא שאני, חס וחלילה, רוצה לפגוע בך – – –

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אבל אני מדבר על מקרים – יש המון מקרים אחרים.

עבדאללה אבו מערוף: הפיקוח, התלונות – למה זה לא מטופל בהתאם?

עבדאללה אבו מערוף: אורלי אמרה עכשיו שטוב שזה במשמרת של כבוד השר.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא רק מקווים, אנחנו בטוחים שאכן, אבל הגיע הזמן.

עבדאללה אבו מערוף: מה, חיכינו לשר ליצמן שיגיע לכאן?

עבדאללה אבו מערוף: טוב מאוד שחיכינו, אבל היו מקרים.

עבדאללה אבו מערוף: צריך ללמוד את הלקח למה המקרים האלה לא טופלו עד עכשיו, ואכן, צריך לחשוב על תוכניות, על מדיניות אחרת איך להתייחס לבני-האדם הקשישים, שהגיע הזמן שניתן להם את הכבוד הראוי להם בזמן שהם שוהים בבתי-אבות.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שצריך לעשות, ואני מקווה שאכן נתחיל לחשוב ונתחיל לעשות תוכנית.

עבדאללה אבו מערוף: עניין הכסף – אני בטוח שאפשר להסתדר ולא להשאיר הפקר והפרטה בידי אנשים שמטרתם רווח ולא אנושיות.

עבדאללה אבו מערוף: זה מאוד חשוב.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת השכל – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: מעבר לפיקוח יש גם האחריות של מנהלי המקום, שזה גם רוח המפקד, מה קורה בתוך – – –

איציק שמולי: צריך להטיל עליהם אחריות אישית.

מאיר כהן: אישית.

מאיר כהן: לגמרי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, התחקיר שפורסם בערוץ 2 העלה לסדר-היום את הטיפול בקשישים והבעיות שניצבות מולנו בתחום – הפגיעה המזעזעת והקשה כל כך בחסרי ישע.

שרן השכל: הדור הוותיק שלנו ראה מראות נוראים, חווה מלחמות, שרד זוועות בצעירותו.

שרן השכל: המעט שאנו יכולים לעשות עבורו זה לתת לבני הדור הזה את הנחת, הכבוד, האהבה והחום שבאמת מגיעים להם והגיעו להם כל ימי חייהם.

שרן השכל: הכבוד למבוגרים וקשישים הוא אבן יסוד בכל התרבויות והדתות בישראל.

שרן השכל: ביהדות הערך הזה הוא כה חשוב עד שזכותנו על ארץ-ישראל מותנית בכיבוד ההורים והמבוגרים – "כבד את אביך ואת אמך למען יאריכון ימיך על האדמה אשר ה' אלהיך נתן לך".

שרן השכל: הכבוד למבוגרים ולמסורת של הדור הוותיק מהווה אבן יסוד בחוקים הכי חשובים שעליהם מושתתת הדת היהודית.

שרן השכל: התחקיר חשף את המצוקה בתחום הסיעוד והטיפול בקשישים.

שרן השכל: התחום הזה סובל גם ממצוקת ידיים עובדות.

שרן השכל: אחת ההשלכות שלה מובילה למקרים כאלה.

שרן השכל: אין מספיק כוח-אדם שמעוניין לעבוד בעבודה הקשה הזאת.

שרן השכל: אני יכולה לומר לכם שלי הייתה הזכות לטפל מדי פעם בסבתא שלי.

שרן השכל: צריך לקלח, להלביש, להחליף חיתולים; אדם שעושה זאת יום-יום, שעה-שעה – זאת לא עבודה קלה.

שרן השכל: היא מצריכה סבלנות והרבה חום שלא כולם יכולים ומסוגלים לתת.

שרן השכל: אף ילד בגן לא חולם להיות מטפל סיעודי.

שרן השכל: ובמקרה שהתפרסם, כאשר יש מחסור של אלפי עובדים, המוסדות הסיעודיים צריכים להתפשר על עובדים מעטים, על אנשים ללא הכשרה מתאימה לעבוד עם הקשישים האלה, על אנשים שאין להם את החום והסבלנות הזאת שדרושה כדי לטפל בהם.

שרן השכל: פה אנחנו כן יכולים להתערב.

שרן השכל: אני פונה למשרד הבריאות ומשרד הפנים:

שרן השכל: אם אין עובדים טובים בישראל שמוכנים לעבוד בעבודה, כן, הקשה הזאת, תאשרו הכשרות של אנשים מחו"ל, תביאו עובדים זרים שישמחו לעבוד בעבודה הזאת.

שרן השכל: יש מחסור אדיר, ויש אנשים בחו"ל שכן מעוניינים לבוא ולעבוד בעבודה הזאת.

שרן השכל: זו אחריות שלנו שהעובדים במקומות הללו יהיו האנשים הנכונים.

שרן השכל: כמו שלא ניתן לכל אחד להיות גננת, ובמקרה של מחסור נמצא את הדרך למשוך כוח-אדם איכותי לתחום, כך גם בתחום הטיפול בקשישים.

שרן השכל: אני קוראת למשרדי הממשלה – משרד הבריאות ומשרד הפנים – לקדם הכשרה ולאשר ויזות של עובדים מקצועיים בתחום, כדי לתת למוסדות הסיעודיים את האפשרות לבחור מי מתאים לעבוד עם הקשישים האלה.

שרן השכל: חוקים שיפעלו כדי להגן על חסרי הישע אמורים לזכות לתמיכה גורפת מכל קצוות המשכן הזה.

שרן השכל: בנושאים אלו ניתנה לנו הזדמנות לפעול כאיש אחד כדי להפוך את מדינת ישראל למקום טוב יותר עבור אלו שלא מסוגלים להשמיע את קולם, וכך גם עבור כולנו, כי גם אנחנו נהיה במקום הזה.

שרן השכל: כשאני ראיתי את התמונות הקשות מהתחקיר, נעצרה נשימתי ואמרתי לעצמי: אותם אנשים מבוגרים ששרדו דברים קשים מזה בעבר, ולא היה מי שיגן עליהם – בואו נראה להם שיש מי שיגן עליהם היום.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

שרן השכל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אין שום ספק שבנושא הזה, כל אחד שעולה יש לו מה להגיד.

מאיר כהן: אני מצטער, אנחנו מחויבים לתקנון.

מאיר כהן: חבר הכנסת גואטה – בבקשה, אדוני – לא נמצא; חבר הכנסת הרב מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת פלוסקוב – גברתי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת שמצאו לנכון כן לפנות זמן לדיון הזה.

טלי פלוסקוב: בעיני הוא מאוד מאוד חשוב, אף שלפני שבועיים דנו בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אבל מה שראינו בערוץ 2, בתחקיר, בעיני לא השאיר אף אדם, אף אדם שהיה יכול לעבור או לראות את זה בלי להזדעזע; אני, בכל אופן, כשראיתי את זה, סגרתי את העיניים, כי פשוט לא יכולתי לראות את התמונות האלה.

טלי פלוסקוב: בעיני עכשיו זו לא הצעה לסדר-היום, זו צעקה לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: זו צעקה של חברי הכנסת שהחיים של הקשישים האלה לא נותנים להם את הרגיעה, אנשים שבאמת רוצים לעשות משהו כדי לעזור להם, לאנשים חסרי ישע.

טלי פלוסקוב: כמה פעמים אנחנו מדברים כאן על חסרי ישע?

טלי פלוסקוב: אבל אני מצטערת להגיד על כך שאנחנו מדברים.

טלי פלוסקוב: הפעם אני מתכוונת לא רק לדבר; אני באמת אומרת כאן ומתחייבת לפעול בכל הכוח שיש לי, גם מול שר הבריאות, אדוני השר, גם מול שר האוצר, כי להישאר במצב כזה זה בלתי אפשרי.

טלי פלוסקוב: בעיני, פה צריכה להיות חזית משותפת, ולא חלוקה של קואליציה–אופוזיציה.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לפתור את הבעיה.

טלי פלוסקוב: אמי נמצאת בבית-אבות כזה בדיוק, באופקים.

טלי פלוסקוב: אתם לא חושבים שבבוקר קמתי מהמיטה בשעה 05:30, כי אני גרה בערד, ולא עברתי שם כדי לראות איך היא?

טלי פלוסקוב: אני פשוט לא הייתי מסוגלת להמשיך את היום בלי לראות אותה.

טלי פלוסקוב: אני תמיד גם לא שוכחת להגיד מילה טובה לאנשים האלה שעובדים באמת באמת באמת קשה בטיפול בקשישים, ויש להם לב ענק – ויש לא מעט כאלה – אבל המקרים הבודדים האלה מטילים כתם, בעיני, כתם ענק על כל המדינה שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יודעים שהם בודדים?

טלי פלוסקוב: רגע.

טלי פלוסקוב: עוד לא הגעתי לזה.

טלי פלוסקוב: יש לי עוד דקה.

טלי פלוסקוב: אני לגמרי מסכימה אתך, אורלי.

טלי פלוסקוב: בעיני חוק סיעוד ממלכתי זה הדבר הראשון וההכרחי, אדוני השר, שאנחנו נצטרך לעשות.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שאתה רוצה – – –

יעקב ליצמן: תגידי לשר שלך.

טלי פלוסקוב: אני יודעת.

טלי פלוסקוב: אני יודעת.

טלי פלוסקוב: אני יודעת גם מה אתה תשיב לנו עכשיו – כי שר האוצר לא רוצה להעלות מסים.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: אני לא הולך לזרוק את זה על אף אחד.

יעקב ליצמן: עלי.

טלי פלוסקוב: אני אומרת דבר אחד: אתם יודעים לשבת ביחד ולסגור דברים הרבה יותר גדולים מזה.

טלי פלוסקוב: צריך רק לרצות, והנחישות של שר האוצר – שמעתי אותה בישיבת הסיעה.

טלי פלוסקוב: גם הוא לא יכול לראות את המצב הקיים, לכן יש על מה לדבר.

טלי פלוסקוב: צריך לשבת ולדבר ולהתחיל מהצעד הזה.

טלי פלוסקוב: ועוד לפני שאתם עושים את זה, מייד – בעיני מייד, ועוד פעם, נראה לאיזה ועדה זה יגיע – לחייב את שר הפנים לפתוח את השמים ל-5,000 עובדים זרים, ולא סתם.

טלי פלוסקוב: אגב, אני רוצה להגיד לכם, אני מכירה הרבה עובדים זרים שמאוד מאוד מאוד רוצים להגיע לעבוד במדינת ישראל, כי המשכורת שאנחנו משלמים זו משכורת מאוד יפה עבורם.

טלי פלוסקוב: כן לעשות להם הכשרה, כן לבחור אותם.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לבחור, לא לקחת כל מי שרוצה, כי אנחנו לוקחים אחריות בכך שמביאים אותם לארץ ונותנים להם לטפל בקשישים.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מקווה שבדיון הבא – אני מסכמת, אדוני, אני רואה שאני חורגת – הדיון שאנחנו נעשה כנראה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אני מאוד מחכה לדיון הזה, ואני מצפה שמהדיון הזה אנחנו נצא עם צעדים שכולנו צריכים לעשות ביחד, יחד עם השרים שלנו, שאני יודעת שהנושא הזה חשוב להם והנושא הזה קרוב ללבם; רק בואו כבר נעשה משהו ונפסיק לדבר ולהעלות הצעות לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: זאת צעקה לסדר-היום.

טלי פלוסקוב: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה.

מאיר כהן: חשבתי שלא נגיע למצב שנצטרך להביא עובדים זרים שיטפלו בהורים שלנו.

טלי פלוסקוב: זה המצב.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני אקריא את התשובה, אבל אני רוצה להוסיף כמה דברים אחר כך.

יעקב ליצמן: אני אתחיל אולי בכמה דברים.

יעקב ליצמן: האירוע הזה הוא אירוע מזעזע ואין מילים, ואני – תתפלאי, טלי – אני לא הולך לזרוק את זה על אף אחד.

יעקב ליצמן: יש לי תביעה – – –

טלי פלוסקוב: אני מכירה אותך, אדוני השר.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: רגע.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שאתה יודע לקחת אחריות.

יעקב ליצמן: יש תביעה על סיעוד; לא הולך לוותר על זה.

יעקב ליצמן: צעדים – אתה יודע, לפעמים זה לא מייד עם טיל אטומי; יש דרכים.

יעקב ליצמן: יש לי דרכים גם כן, אבל אם אתם חושבים לרגע אחד שאני הולך לוותר על זה, אתם טועים בי.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לפרט, לא רוצה לאיים; מה שיש לי להגיד אני אגיד לראש הממשלה.

יעקב ליצמן: לשר האוצר התחלתי להגיד, ואני אמשיך להגיד לו.

יעקב ליצמן: ביום ראשון לא הייתי בישיבת הממשלה, אז לא יכולתי לדבר אתו, ולא ראיתי אותו מאז, אבל אני מבטיח לכם את הסיעוד.

יעקב ליצמן: זה יהיה, לא יעזור.

יעקב ליצמן: לא יעזור.

נחמן שי: זה בהסכם הקואליציוני.

יעקב ליצמן: כן, כן.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להתחיל להניע את התהליך.

יעקב ליצמן: היו לי מלחמות אז להכניס את זה, ואני עומד גם לקיים את זה – –

נחמן שי: מצוין.

יעקב ליצמן: – – ואני חייב להגיד שראש הממשלה מקיים את ההסכם הקואליציוני, ולא יכול להיות שאת הסעיף הזה לא יקיים.

יעקב ליצמן: אני אמרתי לו את זה בארבע עיניים, אמרתי לו את זה בכמה עיניים, ואני מתכוון להגיד לו את זה עוד פעם, ואולי בצורה יותר חריפה.

יעקב ליצמן: אבל לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב ליצמן: מה?

אורלי לוי אבקסיס: מה הוא ענה לך?

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: אז התחיל להגיד ועדה, התחיל להתווכח אתי מי תהיה הוועדה, מה הוועדה.

יעקב ליצמן: אמרתי להם: רבותי, כבר לא רוצה ועדות, לא מסכים לשום ועדה, אני רוצה את הדבר.

יעקב ליצמן: אז התחיל לדבר, אמרתי: לא רוצה לשמוע.

יעקב ליצמן: התחיל להגיד: זה יהיה בוועדה, זה יהיה – לא מעניין אותי, לא רוצה ועדות.

יעקב ליצמן: עכשיו אני אגיד קודם כול מה היה שם – ויש כל מיני הצעות לעשות את זה.

יעקב ליצמן: אז היסוד של התשובה שלי זה סיעוד; זה היסוד, זה הפתרון.

יעקב ליצמן: כל הסיפורים אחר כך זה – – –

יעל כהן-פארן: זה מה?

יעקב ליצמן: סיעוד.

איציק שמולי: סיעוד ממלכתי.

יעקב ליצמן: סיעוד ממלכתי.

יעל כהן-פארן: לא אמרת את המילה השנייה, אז זה לא היה ברור.

יעל כהן-פארן: בסדר גמור.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז אולי לא הבינו.

יעקב ליצמן: סיעוד ממלכתי זה הפתרון.

יעקב ליצמן: לא משנה.

יעקב ליצמן: כולם שואלים אותי למה זה הפתרון.

יעקב ליצמן: קודם כול – פשוט מאוד: כי בסיעוד שאנחנו מציעים, משרד הבריאות, 50% מהאנשים יהיו בבית בכלל.

יעקב ליצמן: הטיפול יהיה בבית, הוא יקבל תוספת שעות, עם עובדים זרים, אדוני – שאני מצטער להגיד את זה אבל זה מה שיהיה, כי אין מספיק עובדים.

יעקב ליצמן: נגדיל את השעות, נגדיל – זו הדרך לעשות את זה.

יעקב ליצמן: זה מקובל, זה כבר מקובל בעולם, לא יודע כמה, אבל לא משנה.

יעקב ליצמן: אם זה לא מקובל בעולם אנחנו נהיה מורי הדרך בעולם איך לעשות את זה.

יעקב ליצמן: עכשיו מה שהיה: אירוע ההתעללות הקשה שנחשף בבית-החולים "נאות כיפת הזהב" בחיפה הוא אירוע קשה מאוד שלא ניתן לעבור עליו לסדר-היום.

יעקב ליצמן: הייתי שם, ביקרתי שם.

יעקב ליצמן: כלפי חוץ – –

טלי פלוסקוב: בטח, הכול נראה נפלא.

איציק שמולי: חמישה כוכבים.

יעקב ליצמן: – – ביידיש אומרים "גאלדענע קישקעס", טוב במיוחד.

יעקב ליצמן: יפה – – –

אורלי לוי אבקסיס: רבי יהודה הנשיא אמר:

אורלי לוי אבקסיס: אל תסתכל בקנקן – – –

נחמן שי: בניין יפה.

נחמן שי: בניין יפה.

טלי פלוסקוב: הם התכוננו טוב-טוב לביקור של השר.

יעקב ליצמן: אתם צודקים, אבל תנו לי להגיד לכם איזה חידוש גם.

נחמן שי: הבניין – – –

יעקב ליצמן: כשהייתי שם, תחקרתי את הילדים – לא ידעו כלום.

יעקב ליצמן: איך יכול להיות?

יעקב ליצמן: שאלתי אותם.

יעקב ליצמן: איך יכול להיות?

יעקב ליצמן: לא ידעו כלום.

יעקב ליצמן: זה קצת הפליא אותי – – –

אורלי לוי אבקסיס: כי הפחידו את ההורים לא לספר – – –

יעקב ליצמן: לא, לא, לא, א.

יעקב ליצמן: יכול להיות שהמשטרה חוקרת עכשיו.

יעקב ליצמן: אני שמח על זה, עוד מעט אני אגיד איזה צעדים עשינו, אבל בואו אני אגיד לכם משהו ששמולי אמר וגם מישהו אמר את זה אחר כך – לא יודע, נדמה לי שאת אמרת.

יעקב ליצמן: אם מישהו הדליף על הביקורת – דיברנו כבר במשרד, בהנהלה – הוא יעוף, אין חוכמות.

נחמן שי: – – –

יעקב ליצמן: יכול להיות שאנחנו אפילו נמסור את זה למשטרה.

נחמן שי: כן, אתם צריכים לעקוב אחרי זה.

יעקב ליצמן: לא, אני אומר לכם במפורש.

יעקב ליצמן: אנחנו לא הולכים לעבור על זה לסדר-היום.

איציק שמולי: טוב מאוד.

יעקב ליצמן: אני אומר את זה כי שמעתי כבר שהדליפו.

יעקב ליצמן: דיברתי עם המנכ"ל, דיברתי עם הצוות הבכיר שלי.

יעקב ליצמן: לא יהיה כאן שום טיוח.

מאיר כהן: בצדק.

יעקב ליצמן: זה חמור, הולכים – – –

נחמן שי: אתם חוקרים את השאלה הזאת?

נחמן שי: האם הביקורים – – –

יעקב ליצמן: חוקרים את זה, בודקים את זה, כן.

יעקב ליצמן: אני לא יכול לחקור אבל אני בודק, כן.

נחמן שי: אפשר, אפשר לגלות.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם שאם הייתה הדלפה, הוא לא יעבוד במשרד הבריאות, אם זה בא ממני.

טלי פלוסקוב: יפה מאוד.

טלי פלוסקוב: יישר כוח, אדוני השר.

קריאה: תעמידו אותו למשפט.

יעקב ליצמן: לא יודע מה, שיעבירו למשטרה.

יעקב ליצמן: זה לא עסק שלי.

יעקב ליצמן: האירוע נחקר על-ידי משטרת ישראל משום שהוא במישור הפלילי, וכך גם מקרה המוות המתואר.

יעקב ליצמן: בנוגע לבית-אבות זה, רופא מחוז חיפה, פרופסור שמואל רשפון, ערך ב-19 בפברואר 2017 שימוע לבעלים של בית-החולים בהקשר של אירועי האלימות נגד מטופלים וההתנהגות הלא-נאותה של העובדים בו.

יעקב ליצמן: בשימוע הוחלט כי אסור יהיה לקבל חולים חדשים לבית-החולים עד לקבלת החלטה אחרת, ולבית-החולים יינתן רישיון זמני ומוגבל למשך שלושה חודשים בלבד.

יעקב ליצמן: במהלך החודש הקרוב תוחלף הנהלת בית-החולים בממלאי תפקידים אחרים שייקבעו בהסכמה עם משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: ההנהלה היא גם הבעלים, לא?

יעקב ליצמן: כן, אבל מנהל הוא לא יהיה.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: הוא כבר לא.

יעקב ליצמן: אגב, הוא כבר התפטר, כי אמרנו לו.

מאיר כהן: אה, הוא לא נמצא שם.

יעקב ליצמן: הוא כבר לא מנהל.

יעקב ליצמן: הוא בעל-הבית אבל הוא לא מנהל.

יעקב ליצמן: מביאים מנהל אחר.

יעקב ליצמן: ההנהלה שתוחלף תכלול בין היתר את שני מנהלי בית-החולים, לרבות הפרדה בין הבעלים למנהלי המוסד – בדיוק מה ששאלת – המנהלת הרפואית, האחות הראשית וסגניתה, מנהל העבודה הסוציאלית ומנהל מחלקה א1, וכן כל בעל תפקיד מינהלי או אחר במקצועות הבריאות, כפי שיידרש.

יעקב ליצמן: בלילות יתווסף כוח עזר לכל מחלקה, ללא גריעה מהקיים בשאר המשמרות, ותוספת בכל לילה של אחות כללית שתסייר בין כלל מחלקות בית-החולים ותעביר דיווח יומי ללשכה על עבודתה וממצאיה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות ידון בהמשך הפעלת בית-החולים אחרי שלושת החודשים הנ"ל, הסרת המגבלה על קבלת חולים חדשים ומתן רישיון חדש תוך התניה, בין היתר, בהחלפת ההנהלה כמוזכר לעיל ובפעולות הבאות: א.

יעקב ליצמן: הגשת תוכנית מובנית הכוללת הגדרת יעדים ומדדי תוצאה ולוחות זמנים להשגתם למניעה של אלימות נגד המטופלים, לאיתורה בזמן, לדיווח עליה ולטיפול מיידי ומתאים בה.

יעקב ליצמן: אחות של בית-החולים תבצע בקרה על הנ"ל 24 שעות ביממה.

יעקב ליצמן: בשלב ראשון היא תדווח גם לגריאטר המחוזי על הממצאים והטיפול בהם מדי יום; ב.

יעקב ליצמן: הגשת תוכנית על תהליך הכנסת מטפל חדש לעבודה, היקף ההדרכה שלו והתנסותו, וכן קביעת השלב שבו יטפל באופן עצמאי; ג.

יעקב ליצמן: הוספת שילוט בכל מחלקה לגבי אפשרות פנייה של מטופלים ובני משפחותיהם למוקד "קול הבריאות" 5400* בכל תלונה.

יעקב ליצמן: בנוסף, משרד הבריאות יודיע למשפחות שיעזור לכל מי שמעונין לאשפז את בן המשפחה במוסד אחר ורוצה לעזוב את המקום.

יעקב ליצמן: מנכ"ל משרד הבריאות יפעל בהתאם לסמכותו למנות ועדת בדיקה לפי סעיף 21 לחוק זכויות החולה על תפקוד הנהלת בית-החולים בניהול סיכונים, כולל העברת מידע על אירועים חריגים.

יעקב ליצמן: בנוסף, בימים האחרונים צוות הבקרים, בתגבור צוות מהנהלת משרד הבריאות, עורך ביקורת פתע בשעות לא שגרתיות בכל המוסדות הגריאטריים.

יעקב ליצמן: כל חריגה תטופל בחומרה.

יעקב ליצמן: לא נהסס לסגור מוסדות שאינם ראויים.

יעקב ליצמן: חובתנו להבטיח טיפול נאות בקשיש ועמידה בסטנדרטים טיפוליים שהגדרנו.

יעקב ליצמן: בנוסף, עלינו להיערך באופן מערכתי להזדקנות האוכלוסייה.

יעקב ליצמן: קצב ההזדקנות של האוכלוסייה בישראל הולך וגובר.

יעקב ליצמן: דיברנו כבר על הסיעוד, שזה פתרון.

יעקב ליצמן: קיים משבר העומד בפתח, הנובע מהגידול האדיר הצפוי במספר הקשישים בשנים הקרובות, עד כדי הכפלת מספרם, ובשל כך יש צורך להיערך ברמה לאומית כוללת לכך.

יעקב ליצמן: ותגידי לשר האוצר ולראש הממשלה: זה לא יעזור להם, כי אם זה לא יהיה בקדנציה שלי, זה יבוא.

יעקב ליצמן: סיעוד חייב לבוא.

טלי פלוסקוב: אני מבטיחה לך – – –

יעקב ליצמן: חייב לבוא.

טלי פלוסקוב: – – – לשר האוצר לפחות, אני מבטיחה לך.

יעקב ליצמן: זה חייב לבוא, ולכן אני מציע שזה יהיה בקדנציה שלנו.

יעקב ליצמן: כיום הגידול השנתי בבני 75 ומעלה הנו 5,000 קשישים בשנה.

יעקב ליצמן: ב-2021 נגיע לגידול שנתי של 20,000, וב-2025 ל-30,000 בשנה – גידול במספר בני 75 ומעלה.

יעקב ליצמן: במידה שהמדינה לא תחל להיערך עכשיו, אנו צפויים לעמוד במרכזו של משבר חברתי גדול ביותר בטווח המיידי.

יעקב ליצמן: העלייה במספר הקשישים מחייבת גם היערכות של הגורמים הטיפוליים, וכן טיוב כוח-האדם המטפל באמצעים שונים: 1.

יעקב ליצמן: תגבור כוח-אדם – העלאת סטנדרט התקינה בכל המוסדות בארץ.

יעקב ליצמן: יש לדאוג לתוספת הכרחית של תקנים לעובדים סיעודיים, ובכלל זה כוח עבודה זר; 2.

יעקב ליצמן: תוספת מכסות לעובדים זרים – אנו ממליצים על קבלת אישור למכסות לכ-2,400 עובדים זרים בתחום הסיעוד לקליטה במוסדות, כ-30 עובדים בכל מחלקה; 3.

יעקב ליצמן: העלאת שכר – שכר המטפלים אינו מספק.

יעקב ליצמן: מדובר בשכר מינימום, ולמעשה עובדים רבים מגיעים לתחום עיסוק זה כברירת מחדל.

יעקב ליצמן: אנו ממליצים על המרצת עובדים איכותיים, תוך דאגה להתמקצעות שלהם.

יעקב ליצמן: על מנת לתמרץ עובדים איכותיים להישאר בתחום לאורך זמן ולהתמקצע נדרש שכר מינימום ענפי, בדומה לענפים אחרים, זאת אומרת, להעלות את השכר; 4.

יעקב ליצמן: הכנסת מצלמות מעקב למחלקות – בעקבות אירועים אלו אנו פועלים להכנסת מצלמות למוסדות הגריאטריים.

יעקב ליצמן: אני מנצל את הבמה הזאת לקרוא למשרד המשפטים ולמשרד הבריאות – היועצים המשפטיים: רבותי, תאשרו את זה.

יעקב ליצמן: אם לא – אני מתכוון להודיע למשפחות, או שייתנו הסכמה בכתב או שאני לא לוקח אחריות ולא מסכים להכניס אותם לבתי-אבות.

נחמן שי: משרד המשפטים בודק?

יעקב ליצמן: או שאני לא מסכים להכניס אותם לבתי-אבות אם לא מסכימים למצלמות.

יעקב ליצמן: מי אחראי?

יעקב ליצמן: אני לא יכול להיות אחראי.

נחמן שי: משרד המשפטים מוכן לבדוק?

יעקב ליצמן: שוחחתי אתם, הם צריכים לתת לנו.

יעקב ליצמן: לחצתי עליהם מאוד.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיות כמו טראמפ, שיגיד שהשופט ההוא, חלילה וחס, אם יהיה משהו, להגיד שהם אשמים.

יעקב ליצמן: אני לא שם, אבל מה, הם צריכים להבין שמשהו השתנה בארץ בחודש האחרון.

איציק שמולי: הם צריכים להבין שפרטיות זה לא ערך עליון.

איציק שמולי: יש פה התנגשות.

יעקב ליצמן: ברור.

יעקב ליצמן: עוד מעט אגע בעוד משהו, שתופתעו ממשהו.

יעקב ליצמן: לא משנה; 5.

יעקב ליצמן: תוספת תקני פיקוח – תוספת של 30 תקנים למערך הגריאטרי לתגבור הפיקוח על המוסדות הגריאטריים גם בשעות לא רגילות כמו ערב, לילה ושעות הבוקר, זאת לצד המשך הבקרה השגרתית בצוות רב-מקצועי לשיפור איכות הטיפול בקשישים.

יעקב ליצמן: על הסיעוד דיברנו, וזה מיותר.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה להגיד לכם עוד דבר אחד: לאחרונה – "לאחרונה" אצלי זה נקרא יומיים-שלושה אחרונים – נודע לי שיש בתי-חולים – בתי-חולים, לא מדבר על – שפשוט ב-02:00, בבוקר, רוחצים את המאושפזים.

יעקב ליצמן: נתתי הוראה למנכ"ל לאסור, להודיע לכל בתי-החולים, לאסור.

יעקב ליצמן: לפני 06:00, בבוקר – אין, לא מרשה.

יעקב ליצמן: 06:00 מילא, כי ב-07:00 מחליפים, אז זה משהו אחר.

יעקב ליצמן: אני אוסר לעשות את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה עוול להעיר אנשים, לא משנה איזה, ובאמצע הלילה לרחוץ אותם.

יעקב ליצמן: צריך לרחוץ אותם, צריך לטפל בהם – הכול טוב ויפה – – –

נחמן שי: מדובר באוכלוסייה סיעודית או – – –?

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: אמרתי בבתי-חולים.

נחמן שי: אה, מעירים אנשים ורוחצים אותם.

יעקב ליצמן: כן, כי ב-07:00 מתחלפים.

יעקב ליצמן: רוצים – – –

נחמן שי: מצוין.

נחמן שי: רעיון מצוין.

יעקב ליצמן: אסור לרחוץ את החולים באמצע הלילה – זו ההוראה שנתתי אתמול, שביקשתי להעביר את זה כחוזה, או לא יודע איך עושים את זה.

יעקב ליצמן: אני חושב שהנושא חשוב – – –

מאיר כהן: אכן, שמעתי אותך אומר את זה למנהל בית-החולים.

יעקב ליצמן: אז אני מציע – מאיר, סגן יושב-ראש הכנסת, היה אתי אתמול בסיור בסורוקה ודיברנו על זה שם.

יעקב ליצמן: אני מציע שהנושא יעבור לוועדה.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה חשוב, יש הרבה דברים ללבן, ואני אשמח מאוד, אולי אשתדל גם אישית, אם אוכל, להשתתף בישיבה.

קריאה: לדיון בוועדה.

יעקב ליצמן: לוועדת העבודה והרווחה אצל אלי אלאלוף.

יעקב ליצמן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, כבוד השר.

מאיר כהן: הבעות דעה – בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

איציק שמולי: קודם הצבעה, לא?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אחרי דברי השר הבעות דעה, ולאחר מכן הצבעה.

מאיר כהן: חבר הכנסת גואטה, איחרת, אבל בכבוד.

נחמן שי: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בכל פעם שאני שומע את שר הבריאות אני דווקא מתמלא באיזו רוח של אמון, ואני אומר לעצמי – – –

אורלי לוי אבקסיס: אופטימיות זהירה.

נחמן שי: אופטימיות זהירה.

נחמן שי: יפה שחברתי נתנה לי מונח מעולם הדיפלומטיה, שאני אמור להכיר.

נחמן שי: סליחה?

יעקב ליצמן: אני אומר: תן לי להביא קבלות שעשיתי.

יעקב ליצמן: זה המבחן שלי.

נחמן שי: יש לך קבלות על כמה דברים שעשית.

נחמן שי: נכון, אבל המציאות טופחת על פנינו, זאת האמת.

נחמן שי: הרגע סיפרת עוד משהו – בטובך סיפרת – כדי להראות שאולי בתי-האבות הם לא חריג.

יעקב ליצמן: רציתי להודיע לכולם שיש נושא שגם – אני חושב שלא צריך להיות, אני חושב שצריך לעצור אותו.

יעקב ליצמן: התברר לי ממש בימים האחרונים.

יעקב ליצמן: אני חושב שצריך לעשות משהו.

נחמן שי: לפני שתופיע הכתבה בטלוויזיה, ואז יגידו: למה משרד הבריאות לא ידע?

יעקב ליצמן: אני מניח שאחרי שאמרתי את זה יגיעו.

נחמן שי: נכון, נכון.

נחמן שי: בסדר, אבל לפחות אני מודע – – –

נחמן שי: אז קודם כול, אנחנו נעמוד מאחוריך.

נחמן שי: אני אומר את זה, אני חושב, בשם רבים מחברי הבית הזה, כדי שתצא לדרך הזאת של ביטוח סיעודי חובה לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.

נחמן שי: גם אם יש לזה עלות, בסופו של דבר לא כל דבר נמדד בכסף.

נחמן שי: היחס של החברה הישראלית לאזרחיה הוותיקים הוא לא רק עניין של כסף, הוא עניין של כבוד והערכה ויכולת לתת להם לסיים את הפרק האחרון בחייהם בצורה מכובדת.

נחמן שי: מכאן גם אני אומר: כל אותם 350 בתים שמחזיקים עשרות-אלפי אנשים, שייזהרו, עיניים רבות צופות בהם עכשיו – גם העיניים של משרד הבריאות, גם קרובי המשפחה, גם הכנסת הזאת וגם הציבור כולו.

נחמן שי: ומי שיודע ומי ששומע – אתמול בלילה הייתי באיזו תוכנית רדיו, וטלפנו אנשים ודיווחו על עוד ועוד מקרים, שהיו ושהווים.

נחמן שי: לדווח, לדווח, לדווח.

נחמן שי: השר נתן את המספר של הקו החם של משרד הבריאות, נכון?

נחמן שי: 5400*?

נחמן שי: זכרתי?

נחמן שי: אז אני חוזר מפה: תדווחו.

נחמן שי: אני מניח, אני מקווה שזה יטופל שם, ואם לא – המשטרה.

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת גואטה – בבקשה, אדוני.

יגאל גואטה: תודה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני באמת מתנצל שאיחרתי בכמה דקות.

יגאל גואטה: אני רוצה רק לשאול את חברי הכנסת המועטים שנמצאים פה, שוב, בנושא שצריך לזעזע את המדינה: שוו בנפשכם שאחד מהקשישים שחוו את ההתעללות הזאת היה אחד מההורים של חברי הכנסת פה – היינו הופכים את כל המדינה, ואולי סוגרים את המליאה לשבוע, עד שהיו מביאים את האנשים האלה לדין או שהיו סוגרים את בית-האבות הזה.

יגאל גואטה: ואני יודע שהשר ליצמן, זה בנפשו, ואין לי ספק שהוא ייקח את זה – מה?

עבדאללה אבו מערוף: חברי הכנסת שלא נמצאים כאן?

יגאל גואטה: כן, כן, כן.

יגאל גואטה: כן.

יגאל גואטה: אני רוצה לומר דבר אחד: יש בתורה 613 מצוות – מצוות עשה ומצוות לא תעשה.

יגאל גואטה: אבל יש מצוות מעטות, בודדות, בתורה של לא תעשה שהתורה גם מקללת את מי שעושה אותן וקוראת לו "ארור", ואחת מהן זה בדיוק הסיפור הזה: "ארור מכה רעהו בסתר".

יגאל גואטה: אולי באמת כשיהיו מצלמות אז כבר לא תהיה הבעיה הזאת.

יגאל גואטה: זה ממש "ארור מכה רעהו בסתר".

יגאל גואטה: האנשים האלה שעשו את המעשים האלה הם אנשים ארורים וצריך להוקיע אותם, להעמיד אותם לדין ולהמשיך להתפלל אחרי שהשר – אני מאמין – יעשה את כל מה שביכולתו לפתור את הבעיה הזאת, את מה שאמר דוד המלך בתהילים: "אל תשליכני לעת זקנה ככלות כֹחי אל תעזבני".

יגאל גואטה: זה כל כך מוחשי.

יגאל גואטה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: ההצעה של המציעים – שזה ימשיך לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

יעקב ליצמן: לוועדה.

מאיר כהן: לוועדה, בוודאי.

מאיר כהן: ועדת העבודה והרווחה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: התעללות מחרידה בקשישים בבתי-אבות – הנושא יעבור לוועדת העבודה והרווחה.

מאיר כהן: אנחנו מוסיפים גם את חבר הכנסת גואטה.

מאיר כהן: התוכנית להקמת מחצבת ענק הרסנית בגליל המערבי

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: התוכנית להקמת מחצבת ענק הרסנית בגליל המערבי, מס' 6299, 6353 ו-6359 .

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, הגעתי היום לדבר כאן על נושא שלא היה על סדר-היום עדיין – בטח לא בכנסת, גם בתקשורת לא שמעתי עליו הרבה – על מחצבה מאוד מאוד גדולה שנקראת מחצבת אשרת באזור הגליל המערבי, האזור הפסטורלי הזה של הגליל המערבי, שנמצא היום תחת איומים מאוד גדולים מבחינת פיתוח.

יעל כהן-פארן: ומה לעשות, אנחנו רוצים שאנשים יבואו ויעברו גם לגליל, אנחנו רוצים לפתח את הגליל.

יעל כהן-פארן: ובסופו של דבר נשאלת השאלה איך אנחנו מאזנים בין הצורך בפיתוח לצורך והרצון שלנו שהמקום יישאר יפה.

יעל כהן-פארן: הרי אנשים יעברו לגליל לא כדי לחיות בתוך העיר – את זה כבר יש להם במרכז – אלא כדי לצאת מהעיר.

יעל כהן-פארן: ובסופו של דבר היום יש לנו כמה איומים, והגדול ביניהם הוא המחצבה שעליה באתי לדבר היום.

יעל כהן-פארן: אז תראו, כבר היום יש פצע פתוח בהר באזור – אגיד לכם איפה זה נמצא:

יעל כהן-פארן: באזור יחיעם, נחל יחיעם, דרומה לנחל כזיב.

יעל כהן-פארן: מבחינת היישובים – שיח'-דנון, יאסיף, יחיעם, כליל – זה האזור, מזרחה מנהריה, קצת צפונה מעכו.

יעל כהן-פארן: כבר היום כל מי שנוסע בכביש לכיוון צפון, כביש 70, רואה את הפצע הענק הזה בנוף.

יעל כהן-פארן: כבר היום המחצבה מייצרת מפגעים נוראיים, מפגעי רעש, מפגעי זיהום אוויר מאבק.

יעל כהן-פארן: כל מי שחי שם באזור סובל כבר היום.

יעל כהן-פארן: והתוכניות שנמצאות בקנה, שנמצאות בתהליך במוסדות התכנון הארציים, הן להרחיב את המחצבה הזאת, להרחיב אותה פי-שלושה, לקחת עוד חתיכה מההר מהצד השני, מכיוון מערב.

יעל כהן-פארן: לכל הכיוונים המחצבה הזאת תורחב.

יעל כהן-פארן: ואני שואלת: איפה ההיגיון?

יעל כהן-פארן: איפה התכנון?

יעל כהן-פארן: איפה הרגישות למקום, לאנשים שחיים במקום?

יעל כהן-פארן: ומכיוון שמדובר בתוכנית ארצית, בתוכנית מתאר ארצית לחציבה, אז פשוט לא מקשיבים, ואפילו לא נותנים לאנשים ולציבור ולמקומיים להשמיע את קולם.

יעל כהן-פארן: ולצערנו, היה איזה חוקר ששמע התנגדויות, שמע אותן כנראה באופן חלקי בלבד, והוציא דוח.

יעל כהן-פארן: לצערנו מי שהוציא דוח והציג דוח כתוב לוועדת התכנון נפטר, כך שהיום לא ניתן אפילו לשמוע את מי שחקר ושמע את ההתנגדויות – מצד שני לפחות הוא שמע – לשמוע מה הוא אומר ומה הוא חושב, כי לצערנו – טרגי, אי-אפשר לשמוע.

יעל כהן-פארן: ולכן התהליך היום בעצם לא שומר על זכות הציבור להשמיע את התנגדותו.

יעל כהן-פארן: לא מבוצע תסקיר השפעה על הסביבה, לא מבוצע תסקיר השפעה על הבריאות, מפני שזו פרוצדורה ארצית.

יעל כהן-פארן: ורק כשיגיעו, אחרי שיאשרו, אם יאשרו את התוכנית הארצית – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעל כהן-פארן: – – ברמה המקומית, יבקשו לבחון את ההשפעה על הסביבה.

יעל כהן-פארן: אבל אז זה יהיה הרי כבר מאוחר מדי.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא יבטל את הדבר הזה אם הוא כבר אושר במועצה הארצית.

יעל כהן-פארן: ולכן – בזה אסיים – אני קוראת לכנסת לקיים על זה דיון מעמיק בוועדת הפנים ולשמוע את כל הצדדים לפני שהתוכנית תאושר, לפני שיהיה מאוחר מדי.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: לאחר מכן הבעות דעה של דב חנין, חאג' יחיא וחיים ילין – זה אחרי תשובת סגן השר.

יצחק כהן: – – – דב.

מאיר כהן: כן, כמובן.

מאיר כהן: אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, נושא מחצבת אשרת הוא מפגע סביבתי בקנה מידה ענק, שפוגע בבריאותם של עשרות-אלפי אנשים לפחות.

ג'מאל זחאלקה: אקדים ואומר שהתהליך של הקמת המחצבה נפגע, כלומר, הוא לא היה תהליך ראוי של השמעת עמדת הציבור, בגלל המקרה הטרגי של מות החוקר בעניין הזה ובגלל אופי התוכנית, שהיא תוכנית ארצית, ואז אי-אפשר להשיג עליה השגות ולהגיש התנגדויות, רק להשמיע לחוקר את עמדת התושבים.

ג'מאל זחאלקה: קודם כול, מדובר בהיגיון עקום.

ג'מאל זחאלקה: יש היום מחצבה שהיא מפגע סביבתי, אז באו חכמים ואמרו: יש מפגע סביבתי, בואו נעשה אותו מפגע סביבתי יותר גדול.

ג'מאל זחאלקה: האנשים ממילא נפגעים – הם ייפגעו יותר, הם התרגלו לעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה ירחיב קצת בסביבה, אבל אם יש מפגע, אז עושים במקום שיש מפגע.

ג'מאל זחאלקה: למה לפתוח מקום חדש?

ג'מאל זחאלקה: ואז מה שקורה – שאתה בא ואומר לתושבים: סבלתם 20 שנה, אנחנו מגדילים לכם את הסבל בעוד 50%, בעוד 100%, כי כבר התרגלתם לריח ולאבק ולפגיעה הסביבתית.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר שאסור שיהיה.

ג'מאל זחאלקה: הפגיעה של המחצבה המוצעת הגדולה היא איומה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע אם השר מכיר את המצב ולאן זה מגיע – זה מגיע ליישובים כמו ג'וליס, כפר-יאסיף, ירכא, ג'דיידה-מכר, מזרעה, לקיבוצים יחיעם, כברי, ויש עוד יישובים.

חיים ילין: 500 מטר מהבתים.

ג'מאל זחאלקה: זה משהו – וזה פוגע אפילו בגישה לבית-החולים נהריה, וכל הזמן ישנן תלונות של המנהל של בית-החולים.

ג'מאל זחאלקה: הוא בא ואומר כאן לכנסת – והיינו אצלו בביקור – וכל הזמן הוא טוען שיש בעיה עם המיון שם, שאין גישה חופשית לבית-החולים, שאנשים מקפחים את חייהם מפני שהכביש צר, והוא לא כביש ראוי לגישה למיון של בית-חולים שמשרת 600,000 אנשים.

ג'מאל זחאלקה: ריבונו של עולם.

ג'מאל זחאלקה: מה לעשות בנושא הזה?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב, כבוד היושב-ראש, שהכנסת צריכה לטפל בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת צריכה לפעול להקפיא את התוכנית, והעמדות של האנשים המעורבים בעניין, בעלי העניין, הרשויות המקומיות, התושבים, ארגוני הסביבה – שישמיעו את עמדתם בצורה מסודרת.

ג'מאל זחאלקה: אם החוקר מת, אנחנו עדיין חיים.

ג'מאל זחאלקה: סגן השר, אנחנו עדיין חיים; החוקר מת.

ג'מאל זחאלקה: אתה יודע, אם נפעל בצורה נכונה כאן, אפשר לחסוך בחייהם של הרבה אנשים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו יודעים שזה סיפור של מוות ידוע מראש, לא רק פגיעה בכלי הנשימה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שצריך לפעול בנושא הזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש להעביר את זה לוועדת הפנים, ולעשות את זה במהרה, כדי שיהיה דיון מעמיק ומסקנות ראויות, לטובת התושבים ולטובת הסביבה.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תשובת השר, בבקשה.

מאיר כהן: סגן שר האוצר, אדוני איציק כהן – בבקשה.

מאיר כהן: לאחר מכן נשמע עוד שלוש הבעות דעה.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, להלן התייחסות מינהל התכנון.

יצחק כהן: את במתח, יעל.

יצחק כהן: נגיע גם למעברים האקולוגיים.

יעל כהן-פארן: היום תחסוך ממני.

מאיר כהן: אוקיי, בבקשה.

יצחק כהן: תמ"א 14ב היא תוכנית מתאר ארצית לכרייה וחציבה ברמה מתארית, השומרת שטחים לתכנון מחצבות.

יצחק כהן: בכל הנוגע לתוכנית מתאר ארצית, קובע סעיף 52 לחוק התכנון והבנייה כי התוכנית מועברת להערות הוועדות המחוזיות, והן בלבד רשאיות להגיש למועצה הארצית את הערותיהן לתוכנית, וזאת לאחר שהעבירו את התוכנית לוועדות המקומיות הנוגעות בדבר לצורך קבלת התייחסותן.

יצחק כהן: לצורך הקמת המחצבות יידרש הליך תכנוני נוסף של אישור התוכנית המפורטת.

יצחק כהן: בכל הנוגע לתוכנית מפורטת קובע החוק כי הרואה עצמו נפגע על-ידי התוכנית רשאי להגיש לה התנגדות.

יצחק כהן: במסגרת התכנון המפורט של המחצבות תינתן אפוא זכות התנגדות לציבור, בהתאם לקבוע בחוק – ברוך אתה ה' אלוקינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

מאיר כהן: אמן.

חיים ילין: שהכול נעשה כדברו, כולל המחצבות.

יצחק כהן: יצוין כי במסגרת הכנת תמ"א 14ב ניתנה הדעת להיבטים הסביבתיים הכרוכים בהקמת המחצבה.

יצחק כהן: כך, התמ"א קובעת כי כל תוכנית מפורטת תוגש בצירוף תסקיר השפעה על הסביבה או מסמך סביבתי, ובהסתמך עליהם תיקבע התוכנית המפורטת למחצבה, והוראות מעבר בדבר מזעור מפגעים סביבתיים ונופיים בעת הקמת המחצבה והפעלתה.

יצחק כהן: בחינה מפורטת של כל היבטי הקמת המחצבה, לרבות ההיבטים הסביבתיים, תיערך בשלב הכנת התוכנית המפורטת למחצבה, בשלב המקדמי, שלב הכנת התוכנית.

יעל כהן-פארן: אבל – – –

יצחק כהן: אני לא שומע, יעל.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא יבטל תוכנית כשהיא תגיע לשלב המפורטת.

יעל כהן-פארן: זה לא יקרה.

יצחק כהן: אבל את יכולה להגיש השגות.

יעל כהן-פארן: זו בעיה, זו בעיה קשה.

יצחק כהן: בשלב הכנת התוכנית המפורטת.

יעל כהן-פארן: כן, אף אחד לא יבטל.

יעל כהן-פארן: ברגע – – –

יצחק כהן: מה את רוצה, יש לנו רוח הקודש?

יצחק כהן: יש לנו נבואה?

יצחק כהן: ידעו – – –

יעל כהן-פארן: מרגע שאושרה התמ"א, אף אחד לא ישנה את זה.

יצחק כהן: אבל בשלב הכנת התכנון – יעל, הסברתי לך.

יעל כהן-פארן: אבל זה אנושי.

יעל כהן-פארן: זה אנושי.

יעל כהן-פארן: אתה נהיה מושקע במשהו.

יעל כהן-פארן: הוא כבר קורם לך עור וגידים, אתה כבר בתוך זה.

יעל כהן-פארן: זה ככה עובד.

יעל כהן-פארן: זה פשוט – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

יצחק כהן: באיזה שלב היית רוצה שיגישו התנגדויות, בשלב החזון?

יצחק כהן: בשלב החלום?

יצחק כהן: באיזה שלב?

יצחק כהן: מכינים תוכנית, מגישים אותה.

יצחק כהן: חיים – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: – – – ואני אומר לך, אין מי שיעצור את הרכבת הזאת אם אנחנו לא נעצור את זה פה.

חיים ילין: אין.

חיים ילין: זה יגיע לארצי.

יצחק כהן: אבל למה לעצור?

חיים ילין: נדבר בצד, אני אגיד לך.

חיים ילין: אני לא אפריע לך.

יצחק כהן: אתר אשרת 204 הנו אחד האתרים המוצעים בתוכנית המתאר הארצית 14ב.

יצחק כהן: שטח האתר המסומן בתמ"א כולל שטח של מחצבות מאושרות, שתי מחצבות לחצץ מצפון ומדרום לנחל אשרת, ובמערב מחצבות שיש, וכן שטח להרחבה על מנת שניתן יהיה לספק את המחסור הצפוי בחומרי גלם באזור חיפה והצפון עד לשנת 2040 – שנזכה ונחיה ונירש טובה וברכה.

יצחק כהן: יובהר כי מחצבת אשרת היא המחצבה המרכזית לאספקה עתידית של חומרי גלם לאזור הגליל המערבי ומטרופולין חיפה.

יצחק כהן: יצוין כי עד לעת האחרונה פעלו בצפון 13 מחצבות לחצץ; שלוש מחצבות מתוכן סיימו את פעילותן – שפרעם, נשר ושגב – ואחת מהן תסיים את פעילותה בשנים הקרובות – צומת אשרת.

יצחק כהן: חמש מחצבות ימשיכו לפעול עוד תקופה ממושכת על-פי תוכניות מאושרות: כפר-גלעדי, עין-חרוד, בית-אלפא, רוויה וחנתון.

יצחק כהן: לארבע מחצבות מוצעת הרחבה במסגרת תמ"א 14: עמיעד, קדרים, גולני ואשרת.

יצחק כהן: תמ"א 14ב הועברה ביום 1 במרס 2016 – שנה – להערות הוועדות המחוזיות.

יצחק כהן: בכל הנוגע לאתר אשרת, הועברו הערותיה של הוועדה המחוזית צפון לחוקר, וזו אף נשמעה בפניו.

יצחק כהן: יצוין כי החוקר השלים את הדוח טרם פטירתו והתייחס לנושאים שהוועדה המחוזית העלתה בדיון שהתקיים בפניו ביום 13 באוקטובר 2016.

יצחק כהן: אני יודע שגם אתה ציינת את זה, ג'מאל.

יצחק כהן: ב-14 בפברואר 2017 קיימה ועדת המשנה של המועצה הארצית לנושאים תכנוניים עקרוניים דיון פנימי בדוח החוקר בדבר הערות הוועדות המחוזיות שהוגשו לתמ"א, והמליצה למועצה הארצית על חלוקת האתר לשני אתרים: אתר מזרחי, 204א, שיהווה מקור לאספקת דולומיט לחצץ לשנת היעד של התוכנית, ואתר מערבי, 204ב, שיסווג כאתר לתכנון עתידי, באופן שאישור תוכנית מפורטת בו יותנה בהצגת הצורך בהפעלתו.

יצחק כהן: הוועדה החליטה להוסיף לאתר המזרחי 204א הוראה מיוחדת שלפיה מוסד תכנון הדן בתוכנית מפורטת לכרייה ולחציבה יבחן את הצורך בשימור חיץ ירוק בגבול המזרחי והדרום-מזרחי, תוך שקילת הצורך בהכללת אמצעי הגנה למניעת מפגעים, וכל זאת תוך התייחסות למימוש העתודות בשטח זה.

יצחק כהן: בנוסף, הוועדה קיבלה את המלצת החוקר בעניין הצורך בעריכת מסמך תחבורתי כחלק מהכנת תוכנית מפורטת לאתר, וזאת לאור המידע הקיים בדבר הצורך באתר זה.

יצחק כהן: יודגש, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כי מדובר בהליך תכנוני המצוי בעיצומו, וכי טרם התקיים דיון בעניין ההמלצות בדוח החוקר במועצה הארצית לתכנון ובנייה, שהיא הגוף התכנוני בעל המקצועיות הנדרשת להכריע בסוגיות מעין אלה, כך שיש לכם את כל האפשרויות להופיע בפני הוועדה, להציג את השגותיכם, והן יישמעו.

ג'מאל זחאלקה: סגן השר, אני חושב – בוא נדבר לגופו של עניין.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מה אתה מציע?

יצחק כהן: אני מציע – מה אתה מציע?

ג'מאל זחאלקה: אני מציע ועדת הפנים.

ג'מאל זחאלקה: כי אנחנו רוצים להשמיע את קולנו לפני שמתקבלת החלטה.

ג'מאל זחאלקה: אחרי שמתקבלת החלטה סופית – חבל על – – –

יצחק כהן: סלאמתכ.

יצחק כהן: ועדת הפנים, אדוני.

יצחק כהן: להעביר את זה לוועדת הפנים.

מאיר כהן: זה מה שאתם, היוזמים – בסדר עם ועדת הפנים?

מאיר כהן: אוקיי, בואו נשמע עוד שלוש הבעות דעה ונעבור להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, דב חנין, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, כבוד סגן השר.

מאיר כהן: דקה לכל מביע דעה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, תודה למציעים על ההצעה החשובה הזאת, שבאמת מביאה בפני הכנסת את המצוקה הקשה ואת הדאגות הגדולות של אלפי תושבים – ערבים ויהודים, יישובים ערביים, כפרים ערביים, קיבוצים – מסביב למחצבת הענק הזאת.

דב חנין: המחצבה הזאת היא מפגע סביבתי גדול; היא תהרוס את אחד האזורים היפים בגליל המערבי; היא תגרום לפגיעה בבריאות, בחיים של בני-אדם; היא תגרום למפגע סביבתי מאוד דרמטי.

דב חנין: לכן, אדוני סגן השר, אנחנו מבקשים שיתקיים כאן בכנסת דיון רציני ומקצועי במסגרת ועדת הפנים, במקביל להליכים שנעשים במוסדות התכנון, כדי שהכנסת תשמיע את קולה כגוף דמוקרטי של נבחרי העם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חאג' יחיא, בבקשה.

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא.

מאיר כהן: אני מבין שהמחצבה עובדת והיא קיבלה הרחבה, כן?

מאיר כהן: זה העניין?

קריאות: – – –

מאיר כהן: בבקשה, כבודו, הבעת דעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, סגן השר, חברי הכנסת, במחצבות מכינים את המפה הגיאוגרפית, כלומר, המצב של שכבות הסלע למטה, בלי להתחשב בקיומם של האנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן שתי דוגמאות, ואני אענה קודם לסגן השר: בזמן התוכנית המפורטת מכינים תסקיר השפעה על הסביבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התסקיר הזה – צריך להכין אותו לפני שבודקים ומאשרים את תוכנית המתאר הארצית, את התמ"א.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה הראשון היה בטייבה, כשהייתי ראש העיר: הטמיעו את תוכנית תמ"א 14 בתוכנית המתאר, וקבעו שקו ההשפעה של המחצבה זה 500 מטר, אבל הבית המאושר עם היתר הבנייה הכי קרוב היה במרחק של 20 מטר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם קו ההשפעה זה 500 מטר, לקבוע את הגבול של המחצבה 500 מטר מהבית המאושר לפחות או מהתוכנית המפורטת או מהמתאר המאושר של היישוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל-פורעה – רוצים לעשות מכרה פוספטים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכפר הוכר; לא עשו לו תוכנית מתאר, לא כלום, ומבקשים לפנות את כל התושבים – כ-9,000 תושבים – לפנות אותם למקום אחר, ואחרי סיום המכרה להחזיר אותם למקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל התקופה של המכרה זה רק 45 שנים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין, דקה.

מאיר כהן: להקפיד על לוח הזמנים.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, סגן השר, הייתי ביום חמישי בשבוע שעבר בכביש 89; אני מגיע למועצה האזורית מטה-אשר – אספת תושבים, ומראים לי את הפרוגרמה.

חיים ילין: אני, מאיר, לא ראיתי דבר כזה בחיים שלי.

חיים ילין: 500 דונם מחצבה פעילה שאו-טו-טו הולכת להסתיים, וכבר מאשרים שם תוכנית קו כחול, שחור, מה שנקרא שם, 2,400 מטר – פי-ארבעה, פי-חמישה כמעט, מהקיים.

חיים ילין: אני בא מבית-חולים, תקוע בפקק שם בכביש 89, לא צריך לספר לך, ומריחים את המחצבה משם.

חיים ילין: זה נראה הזוי לחלוטין.

ג'מאל זחאלקה: – – –

חיים ילין: כן.

חיים ילין: עכשיו אנחנו מבינים.

חיים ילין: מבינים.

חיים ילין: יש מחצבות, צריך לעשות את זה.

חיים ילין: בשדה-בריר – בשקט אני אומר את זה – שר הבריאות עמד על הרגליים האחוריות, שם, שזה נמצא במקום שנושמים אותו כל האזרחים, וסביב בית-חולים אף אחד לא אומר כלום.

חיים ילין: מה הבעיה?

חיים ילין: הבעיה, כבוד סגן השר, שזה עבר את האישור של הוועדה, ועכשיו זה צריך לעבור לארצית.

חיים ילין: אין מי שיעצור.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: והחשש שלי הוא עמוק מאוד.

חיים ילין: זה לא עניין של תכנון, אני אומר לכם, שם זה הון ושלטון, אני אומר לך את זה עכשיו.

חיים ילין: אני מאשים את הקבלנים שם, את היזמים, ששיחדו מישהו בשביל שלא להכפיל.

חיים ילין: 2,500 דונם כמעט של מחצבה, ועל הבתים של האזרחים שם?

חיים ילין: זו בושה וחרפה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: המציעים מבקשים דיון בוועדת הפנים.

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה התקבלה.

מאיר כהן: 11 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: אם כך, ההצעה לסדר-היום בנושא התוכנית להקמת מחצבת ענק הרסנית בגליל המערבי, תעבור לוועדת הפנים להמשך דיון.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להודעה של סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איל בן ראובן, יפעת שאשא ביטון, יצחק וקנין ואלעזר שטרן בנושא: מתווה הטבות המס פוגע ביישובי קו הגבול בצפון, ובעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה בנושא: אי-הכללת תוכנית החומש למגזר הערבי בסעיפי התקציב.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תופעת השחיתות ברשויות המקומיות

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, תופעת השחיתות ברשויות המקומיות, הצעות מס' 6282, 6320, 6324, 6344 ו-6355.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

מאיר כהן: אני שוב מבקש מכם להקפיד על מסגרת של שלוש דקות לכל נואם.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, השלטון המקומי הוא הזרוע הביצועית של הממשלה, הזרוע עם הכוח, התקציבים והמשאבים הכי גדולים לממש את החזון, המדיניות ותוכניות הפעולה של הרשות המבצעת.

חיים ילין: ראשי הרשויות והמועצות חולשים על מיליוני תושבים ברחבי הארץ, ובייחוד על מרקם חייהם, התשתיות סביב ביתם ושגרת חייהם, יותר מכל רשות אחרת במדינה.

חיים ילין: לצערי הרב, קודם כול בתור אזרח, ואז בתור ראש מועצה לשעבר, יש כאלו שהכוח, המעמד ותקציבי העתק שברשותם מערפלים את חושיהם, דורסים את אמות המידה הנדרשים מהם ומבטלים כל אמונה בדרך ישרה וצודקת.

חיים ילין: הבחירה באינטרס הפרטי אל מול הציבורי חוטאת לתפקידו של נבחר ציבור, בייחוד של אלו שכל מרצם צריך להיות מושקע למען חיים טובים יותר לתושבים שבתחומם ולשיפור מרקם החיים בעיר.

חיים ילין: בפרק זמן קצר אנו נחשפים למצעד הולך ולא נגמר של ראשי מועצות ורשויות שמוצאים מהלשכות של הערים הכי גדולות אל תא מאסר, והכול בשל תאוות כסף בלתי נגמרת.

חיים ילין: רק בשנה האחרונה נעצרו ראשי הערים של אשקלון, צפת, נתניה וכפר-סבא בשל חשדות לקבלת טובות הנאה ושוחד שהגיעו בתמורה להקלות בבנייה, למכרזים שנתפרו למידות מקורביהם, וכל דבר אחר מלבד טובת העיר שבראשה הם עומדים.

חיים ילין: זה כבר לא בושה ולא סוד לומר כי הרשויות המקומיות הפכו לכר פורה וחממה מתעצמת של שחיתות שלטונית מבחילה.

חיים ילין: ראשי ערים ששמים את טובת עירם בצד תמורת בצע כסף מכתימים את כל השלטון המקומי במדינה, שעושה עבודה נאמנה, רצינית ומעוררת הערכה כלפי כלל האזרחים.

חיים ילין: בזמן שאמון הציבור במוסדות השלטון הולך ופוחת, עלינו לדאוג כי העשבים השוטים שפוגעים במערכות שמנהלות את המדינה יוצאו ויורחקו מכל תפקיד ציבורי.

חיים ילין: במקביל, יש לפעול למניעת הישנות מקרים כאלה על-ידי ענישה ברורה, מקסימלית ומשמעותית של כל נבחר ציבור, כדי שהבאים בתור יחשבו פעמיים לפני שיבחרו בכיס שלהם לפני האינטרס של הערים שלהם.

חיים ילין: חוק הקלון שמקדמת סיעתי הוא דוגמה לצעד ראשון במיגור השחיתות המתעצמת.

חיים ילין: אל לנו לשבת בצד אל מול שחיתות שמכרסמת בכל חלקה טובה בארץ, אלא לפעול למען הוקעה והדרה של כל עשב שוטה מהמערכת הציבורית.

חיים ילין: ניקוי האורוות מתחיל כאן, בכך שנעביר חוקים שייטיבו עם האזרחים וינקו את האורוות שהכתימו את השלטון המקומי ויצרו ראשי ערים עבריינים ומושחתים מהיסוד.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כראש עיר לשעבר, ואני, כראש מועצה לשעבר, יודעים שאנחנו אחראים לרמת החיים ואיכות החיים של האזרחים שלנו.

חיים ילין: להשתמש בזה בשביל למלא את הכיסים זה פשע.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי הרב, התופעה הזאת של שחיתות נבחרי ציבור או של מי שבשלטון היא עתיקה, חדשה ומתחדשת, כל עוד יש שילוב בין הון ובין שלטון.

מסעוד גנאים: שילוב כזה יכול להיות, לצערי – אצל המושחתים הוא קטלני, אבל שילוב כזה הוא מאוד חיוני אם זה שאמון על שירות הציבור שהוא נבחר למענו ולמען האינטרס הכללי שלו מתנהל באופן מוסרי, אתי ואחראי, משום שלפי דעתי הבקרה העיקרית היא הבקרה העצמית, הבקרה המוסרית, בסוף.

מסעוד גנאים: נכון, אנחנו רוצים שבסוף השלטון המרכזי יעשה את הבקרה, את המעקב הזה, ויבדוק ויוודא שכל גרוש וכל שקל שהוא נתן בידיו של נבחר הציבור כראש רשות יגיע לאזרח, בכל הצורות השונות – אם בפרויקט, בתוכנית, בבנייה, אם בשירותים.

מסעוד גנאים: משום שבסוף נבחר ציבור – מאיפה הוא שואב את הלגיטימיות שלו?

מסעוד גנאים: הוא שואב אותה מאלה שבחרו אותו, אבל הם בחרו אותו כדי שהוא שישרת אותם, בסוף, והוא משרת אותם דרך היותו האמצעי והכלי שדרכו מעבירים המשרדים השונים והשלטון המרכזי את התקציבים כדי שהוא, בסוף, יתרגם אותם לטובת כל האזרחים, ולא שיעשה לעצמו.

מסעוד גנאים: נכון, לצערי, לאחרונה יש הרבה ראשי ערים, ראשי רשויות שהם – חלק בכלא, חלק בבתי-משפט, חלק מואשמים בשחיתות.

מסעוד גנאים: אבל יש גם הרבה ראשי רשויות שהם נקיים, שיש להם דרך ניהול תקינה והם באמת משרתים את האזרחים שלהם.

מסעוד גנאים: אלה, אנחנו רוצים שיהיו דוגמה.

מסעוד גנאים: בסוף, לפי דעתי, אנחנו צריכים לחוקק את כל החוקים הדרושים כדי לשמור על האינטרס של האזרחים, כדי לוודא שמי שעומד בראש אינו עושה לטובתו ולעצמו ורק משרת את האינטרס שלו.

מסעוד גנאים: אבל אני קורא לכל התושבים, לכל האזרחים, שבידיהם הכלי, כלי הבקרה וכלי הענישה, כי הדבר מתחיל במי שאתה בוחר; אתה צריך לבחור בבן-אדם הראוי, שיש לו הכישרונות.

מסעוד גנאים: בגלל הכישרונות שלו תבחר אותו, ולא בגלל הקשרים שלו.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, תופעת השחיתות גם מתחילה מלמטה – גם מתחילה בתרבות הקלוקלת הזאת, שאומרת: אני רוצה שראש הרשות ישרת רק אותי.

מסעוד גנאים: לא מעניין אותי מה הוא עושה לכל העיר, מעניין אותי אם הוא סלל לי כביש או אם הוא מינה את הבן שלי או את הבת שלי.

מסעוד גנאים: אוי ואבוי לנו אם התרבות הקלוקלת הזאת תביא לחורבן בסוף.

מסעוד גנאים: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני משוכנע שכבר מזמן האזרח הפשוט במדינת ישראל לא מאמין בשלטון המקומי, לא מאמין ברשויות המקומיות.

אכרם חסון: אני תמיד אומר: שליש מראשי הרשויות נחקרו, שליש נחקרים עכשיו והשליש הנותר ייחקרו בעתיד.

אכרם חסון: כמובן, אני לא רוצה לעשות הכללה, אבל כנראה השיטה לא טובה, לא נכונה, ולכן הרבה ראשי רשויות מהרשויות הגדולות בארץ, מהמובילות, במרכז הארץ, בצפון הארץ, כמעט בכל מקום – אתה רואה שהם הסתבכו, נכנסו לכלא, עומדים לדין.

אכרם חסון: אנחנו לא רוצים לפגוע באף אחד, אבל מאחר שאתה רואה, למשל – במגזר הערבי אני לא יודע למה התופעה לא כל כך גדולה, ואנחנו לא רואים שראשי רשויות עומדים לדין, לא כי המינהל הוא תקין אצלנו, כי ברוב הרשויות הערביות אתה רואה שראש הרשות מכניס את הקרובים שלו, את בני הדודים שלו, את אלה שהצביעו בעדו, וכאשר הוא שולט במחלקת ההנדסה הוא מוציא את השטח הציבורי משטח הקרוב ושם את זה בתוך של אלה שמתנגדים לו, וכאשר הוא בא להיות ראש רשות הוא מפטר את אלה שלא הצביעו בעדו.

אכרם חסון: הוא עושה כל העולה על רוחו.

אכרם חסון: ולכן, גם האזרח במגזר הערבי לא מאמין ברשויות החוק, לא מאמין במשטרה ולא מאמין בחקירות, והוא רואה שהוא כבר הפך להיות אסיר בידי ראשי הרשויות – כמובן הלא-טובים; יש כאלה, אני מקווה, שעושים עבודת קודש ואנשים ישרים.

אכרם חסון: אבל אני מדבר על תופעה רחבה מאוד, שכבר נמאס לנו ממנה, ואי-אפשר לקדם אותה.

אכרם חסון: כשרצתי לראשות העיר הבטחתי לאזרחים שאני רץ לקדנציה אחת, כי אני חושב שכל אחד שמאמין שאין לו מחליפים ילך לבתי-הקברות ויראה שיש שם הרבה מחליפים, ואם יש מישהו שמאמין בקו שלי, הוא יכול להחליף אותי.

אכרם חסון: לכל אדם יש מחליף.

אכרם חסון: אני אומר: אנחנו צריכים לחוקק כאן חוק ולהגביל את מספר הקדנציות של ראשי הרשויות בארץ, כי איפה שיש כסף, איפה שיש הון ויש שלטון, ודאי שתהיה שחיתות.

אכרם חסון: אנחנו נמשיך לדבר על כך – מה עוד שרוב האזרחים לא מקבלים שירותים נאותים וטובים.

אכרם חסון: ויש כאלה שפיתחו שיטה במגזר הלא-יהודי, שקונים את כבודו של כל אזרח בטונה של אספלט או בבניית קיר, או בקבלת עוזרת גננת לתפקיד; לא מדברים על חינוך, לא מדברים על תרבות, לא מדברים על דיור, לא מדברים על הכנת תוכניות מתאר ומתן עתיד לאזרחי ותושבי היישובים.

אכרם חסון: אני חושב שהשיטה הזאת מביישת כל אדם שמקבל את ההחלטות.

אכרם חסון: אנחנו, חברי הכנסת, חייבים להתאגד מכל סיעות הבית – גם אופוזיציה, גם קואליציה – להביא חוק להגביל את השיטה, כמו שהגבילו במקומות אחרים; גם בבית-המשפט העליון, בכל המקומות הרציניים בארץ, יש הגבלת קדנציות.

אכרם חסון: למה שאנחנו לא נגביל ונמנע את השחיתות הזאת?

אכרם חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בכל רחבי הארץ נדמה שהשחיתות מתפרצת אלינו מכל כיוון – מהצפון, מצפת, רמת-גן, ורק לאחרונה הצטרף ראש עיריית כפר-סבא למצעד העצורים; ואחד הממצאים שמצאו זה שככל שתקופת הכהונה של ראש העיר מתארכת, כך גדלה הסבירות לתפוס אותו בפרשיית שחיתות.

תמר זנדברג: אחד הלקחים מהדברים האלה זה כמובן הגבלת כהונה לראשי ערים על מנת למנוע לפחות את הנסיבות שבהן זה מתרחש.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה להפנות זרקור למשהו קצת אחר, והוא הדמוקרטיה העירונית ומבנה הממשל המוניציפלי והמקומי, שבעיני, חולשתו היא רקע מרכזי, אחת הפלטפורמות המרכזיות שעליהן שחיתות פורצת ומתפרצת.

תמר זנדברג: בשלטון המקומי ראש העיר הוא שריף, ראש העיר הוא כל-יכול.

תמר זנדברג: יש ראשי ערים – כמוך, אדוני היושב-ראש, היית אחד כזה – שמנצלים את זה לטובת העיר; אם לא מנצלים, מגייסים ומשתמשים בזה לטובת העיר שלהם.

תמר זנדברג: אבל כאשר זה לא קורה, שומרי הסף ואלה שאחראים לדמוקרטיה העירונית, חולשתם היא חולשת הציבור וחולשת התושבים ששלחו אותם.

תמר זנדברג: כשאני מדברת על הדמוקרטיה המקומית והעירונית, אני מדברת קודם כול על חברות וחברי המועצה.

תמר זנדברג: יושבים כאן באולם כמה כאלה.

תמר זנדברג: גם חברי חיליק בר – אתה היית חבר מועצה בירושלים, אני הייתי חברת מועצה בתל-אביב.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שהרבה אנשים יודעים שחברי המועצה – כאשר הציבור הולך לקלפי ובוחר ומצביע לרשימה ונבחרת המועצה שמייצגת אותו, התפקיד הזה הוא בהתנדבות; אין לו שכר, אין תשלום, אין שום כלים, אין ייעוץ משפטי, אין ייעוץ מקצועי, אין עוזרים, אין שום שירות שעירייה מעניקה לחברות וחברי המועצה שלה.

תמר זנדברג: הם אלה שאמורים – כמונו, חברי הכנסת – לפקח על עבודת ראש העיר וההנהלה העירונית.

תמר זנדברג: אין כאלה.

תמר זנדברג: חבר המועצה מופקר לחלוטין.

תמר זנדברג: למשל, אני יכולה לתת דוגמה: חברי סגן ראש עיריית כפר סבא לשעבר, עילאי הרסגור-הנדין, פוטר על-ידי ראש העיר שעכשיו הובל למעצר ולחקירות מפני שהוא התנגד לפרויקטים הנדל"ניים שלו, שניסה להעביר אותם בוועדת התכנון והבנייה – שזה אחד הכוחות המרכזיים ואחד האתרים המרכזיים לשחיתות ברשות המקומית.

תמר זנדברג: והנה, חלפו כמה חודשים, וראש עיריית כפר-סבא נעצר בחשד לשוחד תמורת קידום מיזמי נדל"ן – בדיוק אותו תחום שעליו אותו סגן ראש עיר התריע, הצביע נגד ופוטר, ואחר כך עוד נרדף על-ידי העירייה בכל מיני עילות מופרכות.

תמר זנדברג: השלטון המקומי פועל מתוקף חוק מנדטורי, חברות וחברים, אחד התחומים השלטוניים היחידים שפועל מתוקף פקודה מתקופת המנדט שלא נכתבה מחדש בישראל הדמוקרטית – בניגוד לחוק-יסוד: הכנסת, הממשלה, הנשיא, הצבא וכו' וכו'.

תמר זנדברג: כל אושיות השלטון כאן חוקקו כחוקי-יסוד אחרי קום המדינה חוץ מאחד – פקודת העיריות.

תמר זנדברג: נשארה אותה פקודה מנדטורית, קולוניאלית, טרום-דמוקרטית, שמעניקה סמכויות כמעט אין-סופיות לראש העיר וסמכויות כמעט אפסיות לחברי המועצה, לנבחרי הציבור.

תמר זנדברג: ועל הרקע הזה צומחת שחיתות, ועל הרקע הזה אנחנו רואים את כל אותן הפרות חוזרות ונשנות.

תמר זנדברג: משפט אחרון.

תמר זנדברג: בבית הזה יש כמה יוזמות.

תמר זנדברג: היו כמה שרי פנים בעבר שניסו לתקן את המצב הזה, וגם היום יש כאן בבית כמה יוזמות קטנות יותר, למשל לשקיפות, לפרסום פרוטוקולים, לתשלום, החזר הוצאות לחברי מועצה וכו' וכו'.

תמר זנדברג: אני חושבת שאם הבית הזה יכול וצריך לעשות משהו לעקירת השחיתות ולטובת הדמוקרטיה העירונית זה לקדם את ההצעות האלה, לחזק את כוחם של חברי המועצה, ויפה שעה אחת קודם.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, כבודו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני חושב שנושא הרשויות המקומיות הוא כמעט קונסנזוס חוצה מפלגות.

ישראל אייכלר: מדברים רבות על שחיתות בעיריות, ומתכוונים בדרך כלל לשוחד, להענקת אחוזי בנייה תמורת כסף.

ישראל אייכלר: שחיתות נתפסת כגנבת כספים, כמינויים, הטיית מכרזים, ייבוש תקציבים לפי שיקולים פוליטיים והזרמת מיליונים של כספי ציבור בניגוד לחוק למקורבים.

ישראל אייכלר: האמת היא שזאת לא השחיתות שאנחנו צריכים לעסוק בה; את זה יעשו אנשי אכיפת החוק.

ישראל אייכלר: הם עושים את זה בדרך כלל בסיוע אופוזיציונרים – לשנות מתוך המערכת.

ישראל אייכלר: אני מבקש לדבר על השחיתות החוקית של ראשי הערים במסגרת החוק.

ישראל אייכלר: שום אופוזיציונר לא יכול לעשות שום דבר נגד שחיתות שנעשית במסגרת החוק, והוא מתפוצץ ורואה שזאת שחיתות, אבל זה חוקי.

ישראל אייכלר: הכסף הגדול והמינויים המושחתים ביותר נעשים לפי כל הקריטריונים.

ישראל אייכלר: בשביל זה יש יועצים משפטיים שיודעים לתפור יחד עם ראש העיר את המינוי, ואיש לא יוכל למנוע אותם או לבטל אותם, ואנחנו כשליחי ציבור צריכים להתייחס לדבר הזה יותר מאשר לשחיתויות שהמשטרה מטפלת בהן.

ישראל אייכלר: קודם כול, הייתי מציע ולא מעז להציע לבטל את הבחירה הישירה של ראשי הערים, למה לא מעז להציע?

ישראל אייכלר: כי מה שהיה לפני זה היה יותר גרוע.

ישראל אייכלר: צריך לשמור על יציבות השלטון, ולכן אני לא יכול להציע את ביטול הבחירה הישירה.

ישראל אייכלר: אבל אני כן מציע, אדוני היושב-ראש, שיחזירו לארבע שנים.

ישראל אייכלר: למה צריך חמש שנים?

ישראל אייכלר: והייתי אפילו מסכים להגבלה לשלוש קדנציות.

ישראל אייכלר: אדם שעשה 12 שנים בעירייה זה יפה מאוד.

ישראל אייכלר: דבר נוסף שחייבים לעשות – לחזק את מעמדם החוקי של חברי מועצת העיר למנוע מעשי עוול ושחיתות בתוך החוק.

ישראל אייכלר: היום חברי מועצת העיר לא שווים כלום; ראש העיר יכול לא לספור אותם אם הוא רוצה.

ישראל אייכלר: יש לו כמה חברים שהוא צריך לדאוג להם, ואז יש לו רוב, וכל השאר יכולים לנבוח.

ישראל אייכלר: אז אם יהיו בחירות כל ארבע שנים – אבל אדוני היושב-ראש, בכנסת מתחלפים כל שנתיים-שלוש; שרי ממשלה מתחלפים כל חצי שנה.

ישראל אייכלר: זה לא טוב, אבל ארבע שנים – אני חושב שזאת קדנציה מכובדת לראש עיר.

ישראל אייכלר: הדבר החמור ביותר, רבותי, הוא ראש עיר שחושב או מבצע את מחשבתו הרעה נגד אזרחים שנמנעו מלבחור בו.

ישראל אייכלר: אני יודע על ראשי ערים שנלחמים נגד אלה שלא בחרו בהם, אם קבוצות אוכלוסייה שונות או חמולות או הפמיליות.

ישראל אייכלר: יש ראשי ערים שנלחמים נגד מי שלא הצביע, וזה דבר בלתי חוקי בעליל, אבל אי-אפשר להוכיח את זה.

ישראל אייכלר: יש דבר חמור יותר, שראשי הערים לא חוששים לומר: אני לא רוצה משפחות ברוכות ילדים, אני לא רוצה אנשים עניים, אני לא רוצה דירות קטנות – ומאיימים על קבלנים ועל שרי ממשלה.

ישראל אייכלר: אני יודע על שר בכיר בממשלה שאוים על-ידי ראש עיר בכיר, שיש לו שליטה, שאם הוא יעביר חוק פיצול דירות בבנייה הרוויה, שיביא משפחות ברוכות ילדים לערים שלהם – אנחנו נשבית את כל המשק; כך הם איימו, כאילו בשם 15 הגדולות.

ישראל אייכלר: אגב, זה לא נכון, כי דיברתי עם ראשי ערים ב-15 שכן מסכימים.

ישראל אייכלר: הם לא רוצים אנשים עניים, ואמר את זה פה גם שר הרווחה כץ, בהערת ביניים.

ישראל אייכלר: הוא אומר: הם לא רוצים לא רק חרדים – הם בכלל לא רוצים משפחות עם ילדים רבים.

ישראל אייכלר: ולכן, זאת השחיתות הנוראה ביותר.

ישראל אייכלר: מינו אותך לראש עיר, לשרת את הציבור – –

מאיר כהן: תודה.

ישראל אייכלר: – – בחרו בך לתת שירותים עירוניים, לא בחרו בך לקבוע מי יגור בעיר הזאת, ויותר חמור – מי לא יגור בעיר הזאת.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: סגן שר הפנים, משולם נהרי – בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: צריך להוריד את זה.

מאיר כהן: כן, אחרי חבר הכנסת אייכלר צריכים להוריד את המנגנון למטה.

ישראל אייכלר: תגיד למזכירות שזה מנגנון מיושן.

מאיר כהן: בבקשה.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, אני הייתי רוצה לפתוח בפרשת השבוע שקראנו בשבת.

משולם נהרי: כשיתרו פגש את משה וראה את ההתנהלות הציבורית שלו, איך שכולם ממתינים בתור ובאים אליו, כל אחד עם הבקשה שלו, אז כמנהיג, במקומו, הוא הציע לו, הוא אמר לו: תבזר סמכויות, אתה לא יכול להתנהל בצורה כזאת, "נבֹל תִּבֹּל".

משולם נהרי: מבוקר עד ערב אתה יושב, כולם באים עליך, לוחצים אותך, הרי זה בלתי אפשרי, לא תוכל להחזיק מעמד.

משולם נהרי: בוא אני אתן לך עצה של מנהיג – ואמר לו: "ואתה תחזה מכל העם" – תעשה ביזור סמכויות – "ואתה תחזה מכל העם אנשי חיל יראי אלקים אנשי אמת שנאי בצע".

משולם נהרי: זה הקריטריון, עד כאן.

משולם נהרי: אני נותן לך קריטריונים איך לבחור אנשים שינהיגו את הציבור – אנשי חיל, יראי אלוקים, אנשי אמת, שונאי בצע – "ושמת עליהם שרי אלפים שרי מאות שרי חמשים ושרי עשרת".

משולם נהרי: זה נקרא ביזור סמכויות.

חיים ילין: חתמתי על זה.

משולם נהרי: אבל מה שמעניין, שרש"י אומר: מה זה אנשי חיל?

משולם נהרי: מה שאנחנו מכירים במושגים שלנו זה אנשים גיבורי מלחמה.

מאיר כהן: גיבורי מלחמה.

משולם נהרי: הוא אומר: לא, זה אנשים עשירים, אנשים שלא צריכים להחניף ולהכיר להם פנים.

משולם נהרי: הוא לא צריך, יש לו כסף, לא חסר לו שום דבר, הוא לא צריך את זה.

משולם נהרי: זה קריטריון אחד.

מאיר כהן: כלומר, אין סיכוי לעניים להיות ראשי ערים, על-פי הפירוש של רש"י.

משולם נהרי: לא.

משולם נהרי: אדם שהכסף אצלו לא משחק תפקיד, ולא יאלץ אותו להחניף או להכיר פנים.

מאיר כהן: זה הסבר יותר מדויק.

משולם נהרי: אנשי אמת – אלו בעלי הבטחה, שיודעים לקיים.

משולם נהרי: איש אמת – שמה שהוא אומר, הוא מתכוון למה שהוא אומר, והוא גם אחד כזה שכדאי לסמוך עליו, אומר רש"י, שדבריו נשמעים.

משולם נהרי: שונא בצע – שאפילו הכסף שלהם לא מעניין אותם.

משולם נהרי: זה הקריטריון.

משולם נהרי: ומשה רבנו אימץ את זה.

משולם נהרי: זאת אומרת, הבעיה לא מהיום; כבר מאז.

משולם נהרי: אבל חייבים מדי פעם לעורר את הנושא ולהתריע, כי בסופו של דבר זה מביא אותנו להיכן שאנחנו נמצאים.

משולם נהרי: בחודש אפריל 2014 החליט היועץ המשפטי לממשלה דאז, מר יהודה וינשטיין, על הקמת צוות לבחינת דרכים לחיזוק שלטון החוק וטוהר המידות בשלטון המקומי, בהתאם לתוכניתו של היועץ המשפטי לממשלה לקדם מדיניות שתחזק את החומות המגינות מפני שחיתות והשחתה בשלטון המרכזי והמקומי כאחד, וכחלק ממדיניותו הרחבה להגברת האכיפה ולביצור שלטון החוק וטוהר המידות השלטוני, באמצעות שילוב כלים מניעתיים משדות המשפט המינהלי והמשפט האזרחי עם האמצעים הננקטים בשדה האכיפה הפלילית.

משולם נהרי: במסגרת זו הוטל על הצוות להביא בפני היועץ המשפטי לממשלה דוח בדבר הפרצות והחסרים המינהליים המאפשרים את התפשטות השחיתות ואת הדרכים הראויות להטלת סייגים שיגבירו את הפיקוח ויקשו על הפרצות.

משולם נהרי: בהתאם לכך, הוקם צוות אשר במשך תקופה ארוכה דן ובחן נושאים רבים, ובהם: מכרזים והתקשרויות של רשויות מקומיות; מינוי וניהול של ההון האנושי ברשויות המקומיות; מעמדם של שומרי הסף ברשויות המקומיות; פעילות תובעים ופקחים ברשויות המקומיות; מניעת ניגוד עניינים של נבחרי ציבור ועובדי ציבור ברשויות המקומיות; גיוס וקבלה של תרומות על-ידי רשויות מקומיות; השלכות מינהליות של היבטים פליליים בהתנהלותן של הרשויות המקומיות; הדין המשמעתי של עובדי הרשויות המקומיות; כללי אתיקה לנבחרי ציבור בשלטון המקומי; פעילות של שדלנים – מאכערים – ברשויות המקומיות; שקיפות וחופש מידע בפעילותן של הרשויות המקומיות; סוגיות נוספות במישור המינהלי; המלצות צוות המשנה לבחינת היבטי האכיפה הפלילית והמלצות ביניים של צוות המשנה לבחינת היבטי האכיפה הכלכלית.

משולם נהרי: הצוות הגיש את הדוח והמלצותיו בשנת 2016.

משולם נהרי: בתקופה זו התקיים דיון בלשכתו של שר הפנים אריה דרעי, והוא אימץ את מסקנות הדוח והנחה לקדם תזכיר חוק לתיקון פקודת העיריות – יישום המלצות הצוות לטוהר המידות בשלטון המקומי.

משולם נהרי: בהתאם לכך, בחודש אוגוסט 2016 פרסם משרד הפנים להערות הציבור תזכיר חוק כאמור, המהווה יישום של חלק מהמלצות הצוות לבחינת דרכים לחיזוק שלטון החוק וטוהר המידות בשלטון המקומי.

משולם נהרי: בעקבות פרסום התזכיר התקבלו הערות מגופים רבים, ובימים אלו מתקיימים דיונים אשר תכליתם קידום מהיר של תזכיר החוק.

משולם נהרי: כל שנותר לנו זה לצפות שיהיה שילוב כוחות, גם של השלטון המקומי, כדי שנוכל לקדם את הדברים מהר ככל האפשר.

משולם נהרי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מה אדוני מציע?

משולם נהרי: מה שהמציעים מבקשים.

משולם נהרי: לא אתנגד.

מסעוד גנאים: להעביר לוועדת פנים?

חיים ילין: ועדת הפנים.

מאיר כהן: להביא את זה לוועדת הפנים?

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: חברת הכנסת זנדברג, לוועדת הפנים?

מאיר כהן: תודה, אדוני.

משולם נהרי: מסכים.

מאיר כהן: אנחנו נערוך הצבעה – שההצעה לסדר-היום תעבור לדיון בוועדת הפנים.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו מצביעים.

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, שישה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה לסדר-היום, תופעת השחיתות ברשויות המקומיות, תעבור לוועדת הפנים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום: הפיכת אזור מחנה-יהודה בירושלים לאזור בליינות למורת רוחם של תושבי האזור ושלילת זכות החניה שלהם, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מאיר כהן: ובכן – אינו נוכח.

מאיר כהן: שאילתה לשרת השוויון.

מאיר כהן: אדוני עונה במקומה?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מה, היא לא נמצאת כאן?

מאיר כהן: ובכן, תם סדר-היום – – –

מרב מיכאלי: לא לא לא.

קריאה: לא, היא פה.

מאיר כהן: סליחה, אי-אפשר לחכות, רבותי, אני מצטער.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה תתחדש – – –

מרב מיכאלי: זה לא ייאמן, אדוני, חיכיתי – – –

מאיר כהן: חבריא, אני מצטער, חבריה, אני מצטער, זה התקנון.

מאיר כהן: אנחנו לא יכולים לחכות.

מאיר כהן: ובכן, אף שהודעתי שתם סדר-היום, היות שגברתי איחרה בכמה שניות אני מאפשר את זה, אבל על-פי תקנון הכנסת – לא ממתינים.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: פתחת את הישיבה מחדש.

מאיר כהן: אני פותח את הישיבה מחדש, הייתה הפסקה.

מאיר כהן: גברתי השרה, בבקשה.

גילה גמליאל: מה, כבר שאלת את השאלה?

מאיר כהן: לא, עדיין לא, המתנו לך.

מאיר כהן: לכן סגרתי את הישיבה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שאילתה לשרה לשוויון חברתי, שאילתה מס' 761, של חברת הכנסת – אני מבקש שתיגשי למיקרופון – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי השרה.

מרב מיכאלי: האמת היא שיצא שאת עונה לי על השאילתה בתזמון מושלם – –

גילה גמליאל: כן, בדיוק.

מרב מיכאלי: – – שכן היום, היום מתכנסת, לדעתי ממש בעודנו משוחחות, הוועדה למינוי שופטות ושופטים.

גילה גמליאל: עכשיו, עכשיו.

מרב מיכאלי: ושאלתי היא כדלקמן: בבית-המשפט העליון מכהנות היום רק ארבע נשים מתוך 15 שופטים.

מרב מיכאלי: ברשימת המועמדות והמועמדים שהוגשה יש שבע מועמדות.

מרב מיכאלי: כל אחת מהן מדהימה.

מרב מיכאלי: אם תמונינה בסבב הקרוב ארבע שופטות אנחנו נוכל לייצר מצב היסטורי שבו יש כמעט שוויון מגדרי בבית-המשפט העליון.

מרב מיכאלי: שאלתי, השרה לשוויון חברתי: האם דרשת מהוועדה למינוי שופטות ושופטים למנות ארבע שופטות?

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: תודה לחברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי.

גילה גמליאל: השאלה שלך היא בהחלט בעיתוי מאוד מדויק, הייתי אומרת, בפן הזה שממש עדיין ברגעים אלו יושבים ומנסים להגיע להסכמות בהרכב השופטים, בהרכב הוועדה, לגבי מינוי השופטים.

גילה גמליאל: תראי, בעיקרון אמורים למנות ארבעה נציגים חדשים, ארבעה שופטים ושופטות חדשים.

גילה גמליאל: אחד מהם הוא נציג למגזר הלא-יהודי, ואין שם אישה מועמדת.

גילה גמליאל: אז נכון לרגע זה, לדרישת ארבע הנשים, זה לא ישים מבחינה של מימוש בהליך שמתנהל עכשיו.

גילה גמליאל: לצערי – רציתי לתת קצת רקע.

גילה גמליאל: בבית-המשפט העליון כיום יש ארבע שופטות מתוך 15 שופטים.

גילה גמליאל: הן מהוות 26% בלבד, בעוד שלפני עשור היה שיעור שופטות בית-המשפט העליון 50%.

גילה גמליאל: כלומר, בעבר הנתון הזה היה, והוא הלך והצטמצם בזמן מאוד קצר; בעשר שנים זה הלך והידרדר.

גילה גמליאל: ההיבט הזה גרם לכנסת ישראל לקדם שינוי שיחייב נציגות של ארבע נשים לפחות בוועדה.

גילה גמליאל: כפי שאת רואה, חברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי, למרות החוק, שבעיני נועד על מנת שהייצוג הנשי בתוך הוועדה יוביל בסופו של יום להחזרת השוויון בבית-המשפט העליון, זה לא נותן את אותותיו, ולאור העובדה שבעת הזאת ראיתי את הלך הרוחות, שלחתי מכתב לכל הרכב הוועדה למינוי השופטים בדרישה שלפחות ימנו שתי נשים בהרכב הקיים על מנת שיהיה ניתן לבוא ולקדם את השוויון, לפחות לשאוף אליו, ולצמצם את ההיבט האי-שוויוני שקיים היום בתוך המערכת.

גילה גמליאל: לצערי, קיבלו – כן.

גילה גמליאל: מרב, את יכולה לטפל בנושא?

מרב מיכאלי: זה לא הטלפון שלי.

גילה גמליאל: כן, זה שלי.

גילה גמליאל: בגלל זה אמרתי, אם אפשר לכבות אותו.

גילה גמליאל: לא השתקתי אותו כשנכנסתי.

גילה גמליאל: אני בהחלט מצרה על כך שגם בהרכב המועמדים והמועמדות נכנסו רק שבע נשים מלכתחילה.

גילה גמליאל: אני גם מצרה על כך שמלכתחילה השיח היה – ועדיין, לאור מה שאנחנו שומעות לפחות בפרסומים – מכוון לכיוון אישה אחת, וזאת, על כן, הייתה הדרישה שלי לראות מעבר.

גילה גמליאל: אין ספק שבית-המשפט העליון צריך, מהבחינה הזאת לתת ביטוי גם להיבט המגדרי, גם למגוון הרחב של הדעות באוכלוסייה, וגם לייצוג של כל המגוון הרחב – גם מבחינה עדתית, גם מבחינה דתית – וכן צריך שהאמון של הציבור יהיה מול הוועדה, מול הרכב השופטים בבית-המשפט העליון.

גילה גמליאל: אם זה יצריך לעתיד לבוא גם את הגדלת מספר השופטים, אז לטעמי זה מחויב המציאות – אבל לא על מנת להוסיף עוד גברים לתוך המערכת ולצבוע אותה בכללותה כרשימה גברית מובהקת.

גילה גמליאל: אף שאנחנו מתהדרים בנשיאת בית-משפט, ולנו זו הפעם השנייה, כבוד היושב-ראש, עדיין, לצערי, זה צריך לקבל ביטוי, כי כל גוף ציבורי, בטח ובטח בית-משפט עליון, אסור שיהיה בו תת-ייצוג לנשים.

גילה גמליאל: אז אני מסכימה אתך לחלוטין שיכלה להיות כאן בהחלט היסטוריה – לא היסטוריה תקדימית, כי זה היה כבר בעבר, אבל בהחלט היה ניתן לשפר את המצב העגום שקיים היום מבחינת ההרכב.

גילה גמליאל: אני, כפי שאמרתי לך, פניתי לגבי זה, ואנחנו יכולות רק לקוות שזה יקבל את ביטויו גם בהפעלת שיקול הדעת.

מרב מיכאלי: מותר לי שאלה?

גילה גמליאל: כן.

מאיר כהן: כן, בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי השרה.

מאיר כהן: לרשותך עוד שאלה אחת, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי.

מרב מיכאלי: כמו שציינת, כמובן, אני חושבת שבית-המשפט העליון, בהיותו קצה הפירמידה, אמור להיות דוגמה ומופת למה שהוא עצמו פעמים רבות פוסק ברוח של חתירה לשוויון והצורך בשוויון, והפרשנות של שוויון כחלק מכבוד האדם וחירותו, שלא לומר כבוד האדם וחירותה.

מרב מיכאלי: אבל מה שאני רוצה לשאול זה האם כשפנית לכל חברות וחברי הוועדה – האם נענית?

מרב מיכאלי: ואם כן, מה הייתה התשובה שקיבלת וממי?

גילה גמליאל: אז בהחלט לא נעניתי.

מרב מיכאלי: מאף אחד – – –

גילה גמליאל: לא, לא קיבלתי תשובה רשמית מאף אחד מהגורמים.

גילה גמליאל: ניהלתי שיחות ארוכות בנושא גם עם שרת המשפטים.

גילה גמליאל: אני מבינה גם את הצורך ליצור מגוון רחב גם של עמדות ודעות בפן המדיני – לא במובן המדיני, במובן של המדיניות, של האג'נדה שקיימת בקרב השופטים.

גילה גמליאל: אבל הדברים האלה צריכים להילקח מלכתחילה כשבאים למנות את הרכב הסופי של הרשימה.

גילה גמליאל: ואני מקווה שגם בהיבט הזה תהיה יותר פתיחות ושהסוגיה הזאת כן תקבל את מימושה.

גילה גמליאל: אם לא, כפי שאמרתי לך קודם, אנחנו נצטרך לפעול להרחבת ההרכב האנושי, כדי שזה כן – – –

מרב מיכאלי: הרחבה של ההרכב לא מבטיחה שיפור באחוזים של נשים.

גילה גמליאל: כן.

גילה גמליאל: אבל כמו שאני אומרת, הדרישה היא דרישה שמתקבלת.

גילה גמליאל: אני מסכימה לחלוטין עם העמדה הזאת שזו תעודות עניות מהבחינה הזאת להרכב ועדת השופטים אם שתי נשים לפחות לא תיכנסנה לתוך ההרכב, מתוך ראייה, כפי שאמרתי, מחייבת של היבטים שוויוניים, ומתן דגש להיבט המגדרי, שזה מעל 52% באוכלוסייה.

גילה גמליאל: ולא יעלה על הדעת שבבית-משפט העליון, המינימום הזה לא יתקבל, כפי שכבר היה בעבר.

גילה גמליאל: אז נקווה, ובואי נמתין.

גילה גמליאל: מי יודע מה יהיו התוצאות.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי השרה.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת עליזה לביא בנושא:

נאזם בדר: חברת ביטוח מכרה לעורכי-דין ביטוח שמגן עליהם מתביעה על הטרדה מינית.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: גברתי השרה, יש עוד הצעה לסדר-היום, ואין פה שר תורן.

מאיר כהן: אנחנו נוכל להעלות אותה.

קריאה: סגן שר.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: סגן שר, לא.

מאיר כהן: גברתי, אנחנו ננסה לקצר כדי שחבר הכנסת – – –

גילה גמליאל: אי-אפשר לוותר על ירושלים.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה, תודה רבה.

מאיר כהן: חשוב מאוד.

מאיר כהן: הפיכת אזור מחנה-יהודה בירושלים לאזור בליינות למורת רוחם של תושבי האזור ושלילת זכות החניה שלהם

מאיר כהן: נעבור להצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: ההצעה לסדר-היום, ברשותך, היא: הפיכת אזור מחנה יהודה בירושלים לאזור בליינות למורת רוחם של תושבי האזור ושלילת זכות החניה שלהם, מס' 6343.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גם על ההתחשבות באיחור.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, אדוני סגן השר, אין ספק שירושלים בשנים האחרונות עוברת שינוי משמעותי – הרבה יותר תיירים, הרבה יותר אנשים מבחוץ, שלא התרגלנו בשנים האחרונות שמגיעים לירושלים, רואים את ירושלים כמוקד תיירותי.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים משנה את פניה במרכז העיר, בפריפריה הירושלמית, וזה דבר מבורך כשלעצמו.

מיכאל מלכיאלי: אחד המקומות היפים ביותר בירושלים, שגם כילד כבר נשאבתי למקום הזה, מקום שגדלו שם הרבה גדולי תורה, הרבה בתי-כנסת, בתי-מדרש, זה אזור מחנה-יהודה.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להתעלם מהאווירה הירושלמית שבאזור שם.

מיכאל מלכיאלי: אלא שלאחרונה המקום נהפך ממקום מרכז רוחני עם אין-סוף בתי-כנסת, למקום של בליינות, מקום שציבורים שלמים מדירים ממנו את רגליהם.

מיכאל מלכיאלי: אבל אם זה היה רצונם של תושבי המקום, לא הייתה לי שום בעיה עם זה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שתושבי המקום, אם רוצים אופי מסוים לשכונה שלהם, אני מסכים.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה שקורה זה שהעירייה, באמצעות מחזיק תיק מסוים, הולכת והופכת את המקום הזה לפחות רוחני, פחות ירושלמי שורשי כפי שהכרנו כל השנים, למורת רוחם של תושבי השכונה והאופי שהכרנו באזור מחנה-יהודה כל השנים.

מיכאל מלכיאלי: השבוע פורסם, גברתי השרה, כי העירייה מתכוונת לבטל 1,500 תווי חניה של תושבים המתגוררים בשכונה, וזאת לשם הפקעת מקומות החניה מהתושבים כדי להעמידם לרשות הבליינים שיפקדו את המקום, בניגוד לכוונה המקורית שאלו יגיעו למקום בתחבורה הציבורית.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו יודעים שמשרד התחבורה והעירייה – אב לתחבורה – השקיעו המון כסף, משאבים, בשביל לפתח את נושא התחבורה הציבורית למרכז העיר, דבר מבורך כשלעצמו, אבל מה שקרה זה שהעירייה בסוף הופכת את המקום למקום לרכבים פרטיים.

מיכאל מלכיאלי: הציפייה שלי ושל כל בר-דעת שטרם קבלת החלטות חשובות הנושאות השלכות רוחב על תושבי השכונה והאזור כולו, ובכלל על הצביון של ירושלים, יתייעצו עם הגורמים המוסמכים והנוגעים בדבר.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, יש מחזיק תיק חניה ויש תושבי המקום, שהם אמורים לקבוע את עתידו של המקום.

מיכאל מלכיאלי: אבל לא כך הדבר.

מיכאל מלכיאלי: הדברים נקבעים בחדרים מסוימים מאוד, עם אנשים מסוימים מאוד, ללא אף התייעצות עם מינהל קהילתי מקומי ותושבי המקום.

מיכאל מלכיאלי: ההחלטה לדעתי היא שערורייתית לא פחות, כי ההחלטה הזאת תקבע את האופי של האזור למורת רוחם של התושבים.

מיכאל מלכיאלי: אני אבקש להיות פה לפה לתושבי האזור, ובכלל לתושבי ירושלים, שכועסים, כועסים מאוד, על ההחלטה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני סגן השר.

גילה גמליאל: – – –

מאיר כהן: לא, סגן השר משיב.

מאיר כהן: את מאפשרת ברוב טובך את הדיון החשוב הזה.

גילה גמליאל: – – –

מאיר כהן: כן, את תמיד תוכלי לעלות ולהוסיף, אבל נשמע את סגן השר.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי השרה, את תוכלי אחרי זה עד חמש דקות להתייחס.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: כן, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אף שאני ירושלמי וגדלתי באזורים האלה, ומחנה-יהודה הוא חלק מנופה של ירושלים ומההווי והפולקלור – אנשים לא רק הלכו לקנות שם, אלא הלכו להתבשם מהמראות והריחות של מחנה-יהודה, וכל מי שרצה להיכנס לשבת באווירה מיוחדת, ירושלמית, זה היה דרך המעבר של מחנה-יהודה עם הבורקסים ועם כל הדברים הטובים והפיצוחים והכול.

משולם נהרי: מקום שהוא באמת פנינת חמד מעברה של ירושלים, שמשלב את העבר הרחוק ואת ההווה הקרוב.

משולם נהרי: אבל השאלה, ההצעה, הופנתה למשרד הפנים, והנושאים המועלים בהצעה הם בתחום אחריותה וסמכותה של העירייה, ולמשרד הפנים אין כל סמכות בעניין.

משולם נהרי: לא שהייתי מתנגד שלמשרד הפנים תהיה סמכות, והייתי מנסה לקדם לטובת תושבי ירושלים, כתושב ירושלים.

משולם נהרי: משרד הפנים, ככלל, מברך על יוזמות של רשויות מקומיות לפיתוח אזורי פנאי אשר יביאו לפיתוח כלכלי של הרשות.

משולם נהרי: אנחנו מסתובבים היום בכל הארץ ומבקרים ברשויות מקומיות, ואחד הדברים שקשה להן, לרשויות המקומיות, שמערים עליהן קשיים, זה הנושא של שטחי מסחר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש בקי ומנוסה ויודע על מה מדובר, אבל היום הרשויות המקומיות – ואנחנו הולכים כל שבוע ושבוע ומסיירים בכל הארץ, לאורכה ולרוחבה – זה עובר כחוט השני אצל כולן, הבעיה של שטחי המסחר.

משולם נהרי: זה בעצם ההכנסות הגדולות של הרשויות המקומיות שמביאות אותן לאיזון, אחרת קשה להן לחיות מארנונה רק של מגורים.

משולם נהרי: וגם פה, זה מקום שהוא מקור כלכלי להכנסות, אבל צריך לזכור: יש אנשים שחיים שם, שגדלו שם, שהוריהם היו שם, שסבותיהם היו שם; דורות שלמים שגרו ומחוברים למקום, ואי-אפשר לבוא בפעם אחת ולהפר את שלוותם ולשבש את חייהם.

משולם נהרי: הדברים הללו צריכים להיעשות בשום שכל, ולא שזה ייהפך למטרד לתושבים שגרים שם.

משולם נהרי: אשר לנושא תווי החניה – הנושא בסמכותה הבלעדית של הרשות המקומית, בהתאם לחוק העזר העירוני.

משולם נהרי: משרד הפנים, גם פה, אין לו שום סמכות להתערב בכך.

משולם נהרי: יחד עם זאת, ככל שתוגש למשרד הפנים בקשה לשינוי חוק העזר העירוני בנושא כלשהו, הנושא ייבחן במשרדנו על מכלול ההיבטים הנוגעים הקשורים בו.

משולם נהרי: ועד אז, בעיריית ירושלים יש משקל כבד לזרמים מסוימים, שהכוח שלהם יותר גדול מכוחה של מליאת הכנסת.

משולם נהרי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: השרה, נשמע גם את תשובתך, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני מציע שזה יישאר?

מאיר כהן: יעבור לדיון?

מאיר כהן: או נסתפק – – –

משולם נהרי: אני מציע שזה יעבור לעיריית ירושלים.

מאיר כהן: לעיריית ירושלים.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אני מבין שאנחנו נסתפק בזה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת, חברת הכנסת, סגן השר, כל הכבוד לצעירות ולצעירים שעוד כאן מקשיבים לנו.

גילה גמליאל: יישר כוח.

גילה גמליאל: אל תשכחו להתמודד גם לכנסת בסופו של יום ולהשפיע.

גילה גמליאל: בהקשר הזה אני רוצה לומר כמה דברים: תראו, בעיקרון, אין ספק שהצביון של שוק מחנה-יהודה התפתח בשנים האחרונות להיות ממש מרכז לבילוי, שמגיעים אליו מכל חלקי הארץ.

גילה גמליאל: ואני דווקא רואה בזה דבר שהוא מבורך, לדאוג לכך שכמה שיותר אזרחים יגיעו לירושלים.

גילה גמליאל: זה חלק מהדברים היפים, להגיע לבירת ישראל, לבוא לכאן ולהתחבר.

גילה גמליאל: כל אחד מתחבר מהמקום שלו.

גילה גמליאל: אני לא מזמן הייתי שם בערב, היה שם מקום מרכזי עם מוזיקה אותנטית, מקורית, והרגשה ממש נפלאה של להכיר את ירושלים מכל הכיוונים, וגם בתחום הזה.

גילה גמליאל: על כן, אני מסכימה עם סגן השר שמבקש להשאיר את האפשרות לעיריית ירושלים לקבוע את הצביון של האזור.

גילה גמליאל: מבחינתי, אני רואה בזה דבר מבורך.

גילה גמליאל: חלק מהדברים שירושלים מתמודדת אתם זה בדיוק הגירה שלילית, בעיקר של צעירים וצעירות, ויש כאן פלטפורמה טובה לבוא ולהראות גם את הצדדים הנוספים שיכולים לחבר אוכלוסיות נוספות לעיר, בעיקר צעירים וצעירות.

גילה גמליאל: ואני רק יכולה לברך על כך, ולברך על ההיבטים גם האנושיים שמועלים כאן, שצריך לתת עליהם את הדעת – איך נותנים מענה לכל סוגיות החניה, שזו הופכת להיות מכת מדינה.

גילה גמליאל: אולי באמת תחבורה ציבורית יותר ענפה בארץ תפתור את המצוקה של כל כלי הרכב הפרטיים שקיימים, ושנפַתח כאן, כמו שקיים בהרבה מקומות בעולם.

גילה גמליאל: ובאמת, צריך לברך את שר התחבורה בעניין של פיתוח התחבורה הציבורית, בעיקר הרכבות.

גילה גמליאל: שיהיו לנו כמו בחו"ל המטרו, הסאבווי, כל הרכבות שנותנות את המענה, אז גם זה יקל בצורה שבה ניתן יהיה להגיע לעיר על-ידי תחבורה ציבורית, ולא יצטרכו למצוא – – –

מאיר כהן: שב"ווייז" לא יטעו ויגידו שזה נחסם ויחזירו אותנו לעוד שעה.

גילה גמליאל: שלא ישאירו את כולם ויחסמו את כל כביש 1.

גילה גמליאל: אז בהחלט, אני רוצה לברך מן הצד האחד על הדיון ולומר שירושלים בירתנו הנצחית לנצח-נצחים, המאוחדת, צריך גם לתת לה את כל היופי וההדר שקיים, גם בשוק מחנה-יהודה.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה למציעים.

מאיר כהן: אם כן – שאלתי אותו, הוא אמר שהוא מסתפק בדיוק.

מאיר כהן: לפרוטוקול, אדוני מסתפק.

מאיר כהן: אם כן, תם סדר-היום, הישיבה הבאה תתקיים בעזרת השם ביום שני, א' באדר התשע"ז, 27 בפברואר 2017, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.