ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 197, 2017-01-25 00:00

יולי יואל אדלשטיין: בוקר טוב.

יולי יואל אדלשטיין: היום, כ"ז בטבת התשע"ז, 25 בינואר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות, חבר הכנסת יעקב ליצמן, לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 294 מאת חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא תשלום בגין טיפולים פסיכולוגיים בבית-החולים שניידר – בניגוד להוראות משרדך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין יקרא את נוסח השאלה.

יעקב ליצמן: שר הבריאות צריך להיות בריא?

יולי יואל אדלשטיין: אני חייב לומר שביום שני אמרו לי שלא היית בקו הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: אני סמוך ובטוח שמערכת הבריאות בישראל תדאג שביום רביעי תהיה בריא כבר.

יעקב ליצמן: בעזרת השם.

יולי יואל אדלשטיין: רפואה שלמה עד הסוף.

דב חנין: אדוני, לשר הבריאות ולכולנו צריך להגיד הבוקר: העיקר הבריאות.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, בניגוד לאיסור הגורף לגבות תשלום בגין שירותים בתחום בריאות הנפש במסגרות ציבוריות, פורסם ביום שבו הגשתי את השאילתה כי בבית-החולים שניידר נגבו אלפי שקלים בגין טיפולים שכאלה.

דב חנין: רצוני לשאול: 1.

דב חנין: האם המידע נכון?

דב חנין: 2.

דב חנין: אם כן – מה ייעשה בעניין?

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: לשאילתה של חבר הכנסת דב חנין: הנושא אינו מוכר לנו, ואנו עורכים בירור ובדיקה אילו שירותים סופקו בתשלום בבית-חולים שניידר ובאיזו מסגרת.

יעקב ליצמן: בהתאם לכך נגבש את עמדתנו ונוציא הנחיות.

יעקב ליצמן: ככלל, יש מצבים, בעיקר ברפואה כללית, שבהם ניתנת אפשרות למבוטחים שאינם מקבלים מקופתם טופס התחייבות לבית-חולים מסוים לרכוש את השירות מכספם בתעריף הציבורי ותחת כל כללי הרפואה הציבורית באותו בית-חולים, כשבידם גם האפשרות להמציא טופס התחייבות מקופתם לאחר קבלת השירות כתחליף לתשלום הפרטי ששילמו.

יעקב ליצמן: עם זאת, נוכח הרגישות המיוחדת בתחום בריאות הנפש, משרד הבריאות בוחן בימים אלה את מדיניותו בשאלה אם לאפשר זאת גם בתחום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: האם שאלה נוספת?

יולי יואל אדלשטיין: אכן, שאלה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה לך, אדוני השר, על תשובתך.

דב חנין: כאשר הבירור שלכם בנושא בית-החולים שניידר יסתיים אשמח לקבל את פירוט הבדיקה שלכם.

דב חנין: אני רוצה, אדוני השר, ברשותך, לשאול אותך בהיבט אחר של נושא בריאות הנפש.

דב חנין: כמו שאדוני יודע ומכיר, אנחנו נמצאים במצוקה גדולה מאוד בתחום הזה.

דב חנין: יש תורים ארוכים מאוד מאוד במרפאות לטיפול פסיכולוגי בבריאות הנפש.

דב חנין: יש בידינו משאב – יש 350 פסיכולוגים קליניים שסיימו את המסלול הארוך מאוד מאוד, הקשה מאוד, המאתגר מאוד, סיימו לימודי תואר ראשון, סיימו לימודי תואר שני – אגב, קשה מאוד להתקבל ללימודי תואר שני בפסיכולוגיה קלינית – סיימו את כל התהליך הזה, והם ממתינים בתור להתמחות.

דב חנין: עכשיו, האנשים האלה, כאשר הם יתמחו, הם נותנים לנו שני דברים: קודם כול, הם נותנים לנו פסיכולוגים קליניים לעתיד; דבר אחר, הם מקִלים על המצוקה של התורים הארוכים כל כך והבלתי-אפשריים כל כך בבריאות הנפש.

דב חנין: הבעיה כיום היא כזאת שמכיוון שמשרד הבריאות מציע מודל חדש של התחשבנות מול קופות-החולים, קופות-החולים לא רוצות להעסיק מתמחים.

דב חנין: קופת-החולים הכללית אומרת בפירוש: אנחנו לא נעסיק מתמחים יותר, זה לא כדאי לנו.

דב חנין: גם בתי-החולים, אגב, שגם שם יש מרפאות, גם הם אומרים: זה לא כדאי לנו.

דב חנין: עכשיו, לגבי בתי-החולים, משרד הבריאות יכול להגיד: אנחנו נכפה עליכם להעסיק מתמחים.

דב חנין: לגבי קופת-החולים הכללית ויתר קופות-החולים, אי-אפשר לכפות עליהן, כי הן בסך הכול גופים עצמאיים והן אומרות: זה לא כדאי לנו.

דב חנין: אז התוצאה היא גם מצד אחד, יש מצוקה קשה מאוד של תורים ארוכים – פגיעה בהווה; וגם מצד אחר, אנחנו פוגעים בעתיד המקצוע הזה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: – – כי אותם אנשים שצריכים לסיים את ההכשרה שלהם לא יכולים לבצע את ההתמחות.

דב חנין: אם הם לא יבצעו את ההתמחות, הם לא יהיו פסיכולוגים קליניים מוכרים.

דב חנין: עכשיו, אדוני השר, אני יודע שאתה מלווה את הנושא – אני מסיים בזה, אני מתנצל על אורך השאלה הנוספת – מדובר בסכום כסף קטן מאוד.

דב חנין: בכמה עשרות מיליונים אנחנו יכולים לפתור את שתי הבעיות: גם את בעיית המתמחים וגם את מצוקת התורים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: האם יש לכם תוכנית לעשות משהו בעניין הזה?

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעקב ליצמן: אני מוכן לקחת את העניין הזה לידיים שלי אם תפנה אלי בכתב ותיתן לי את זה ביד.

יעקב ליצמן: בעזרת השם, אטפל בזה.

יעקב ליצמן: לגבי קופות-החולים, אני יודע, זה יותר בעיה, כפי שציינת, כי קשה לי – ואני לא יכול גם –להכריח אותן, אבל יכול להיות שבמסגרת הטיפול הכללי, גם בזה נטפל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: תרגיש טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, לעלות לדוכן על מנת להשיב על שתי שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה, שמספרה 291, היא מאת חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: עיכוב מתן מענק הבירה מהאוצר לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מלכיאלי ייגש למיקרופון באולם ויקרא את נוסח השאילתה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן שר האוצר, לא מכבר איים ראש עיריית ירושלים שישבית את שירותי העירייה בהיעדר סיוע מהאוצר.

מיכאל מלכיאלי: לפני שבועיים סוכם בוועדת הכספים, על דעת האוצר, לתקצב בסך 800 מיליון שקל.

מיכאל מלכיאלי: כעת שב ראש העירייה ומאיים בהשבתת העירייה, משום שהסכום אינו מועבר.

מיכאל מלכיאלי: רצוני לשאול: מה עמדת משרד האוצר בסוגיה זו?

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברי הרב מלכיאלי, בעניין השאילתה שאתה טוען בה שיש עיכוב במתן מענק הבירה מטעם האוצר לירושלים: הדברים אינם כך.

יצחק כהן: אני לא יודע מאיפה הומצא המספר 800 מיליון.

יצחק כהן: כבר כמה ימים אני מנסה לאתר מאיפה בא המספר הזה.

יצחק כהן: לא כל ראש עיר שזורק מספר לאוויר, כולם צריכים להתכנס למספר הזה, אוקיי?

יצחק כהן: בדקתי את זה כי שמעתי שמנכ"ל משרד האוצר אמר את זה.

יצחק כהן: בדקתי אתו אתמול.

יצחק כהן: הוא לא אמר את המספר הזה, גם לא יכול היה להגיד את המספר הזה.

יצחק כהן: על כל פנים, במסגרת הדיונים על מענק הבירה ב-2017, הרב מלכיאלי, הובהר כי הסיוע התקציבי המיוחד לירושלים, שהוכר על-ידי משרד האוצר, יעמוד על 525 מיליון ש"ח, לעומת מה שהיה בשנה שעברה: 499 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: בשנה שעברה סוכם על 499 מיליון ש"ח, וזה יקודם בגידול של 5% לעומת 2016.

יצחק כהן: שיעור הגידול בסיוע הממשלתי המיוחד הזה זהה לשיעור הגידול השנתי בתקציב המדינה ובתקציבי הרשויות המקומיות החברות בפורום ה-15.

יצחק כהן: בתקציב המדינה שאושר לשנים 2017–2018 תוקצב מענק הבירה בסך 320 מיליון ש"ח, על כן הוצע לעירייה לפעול במשותף עם משרד האוצר לאיגום יתרת התקציב בהיקף של 200 מיליון ש"ח מתקציבי משרדי הממשלה הרלוונטיים.

יצחק כהן: כך אנחנו נגיע, בעזרת השם, למספר של 525 מיליון ש"ח, שהוא גידול של 5% מהמענק שהיה בשנה שעברה – כמו הגידול בכל משרדי הממשלה ובתקציב המדינה וברשויות בפורום ה-15.

יצחק כהן: אלה המספרים המדויקים.

יצחק כהן: 800 יכול להיות נכון כמו 900, כמו מיליארד, כמו 700 – אבל אלה המספרים המדויקים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת מלכיאלי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אתה יכול לשאול שאלה נוספת.

מיכאל מלכיאלי: תודה, סגן שר האוצר, הרב איציק כהן.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שאת הנתונים – אני לא ישבתי בישיבות שם – שמעתי כמו כולם מראש העיר בוועדת הכספים בעירייה.

מיכאל מלכיאלי: לטענתו זה נסגר עם מנכ"ל האוצר, שי באב"ד – – –

יצחק כהן: בדקתי עם שי באב"ד.

יצחק כהן: אני מצטער – – –

מיכאל מלכיאלי: לא היו דברים מעולם?

יצחק כהן: לא היו דברים מעולם.

יצחק כהן: יכול להיות שהוא הבין שללכת למשרדי ממשלה אחרים ולנסות לעזור לו לארגן תקציבים – כל תקציב שנצליח להביא ממשרדי ממשלה אחרים – –

מיכאל מלכיאלי: יבורך.

יצחק כהן: – – יבורך.

מיכאל מלכיאלי: אם אני מתרשם נכון מהעירייה, בעצם יוצא שאי-העלאה תוביל לפיטורי עובדים ולקיצוץ באגפים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכן כדאי להביא את זה בחשבון, אם כי אתה אומר שיש ההעלאה של 5%, אז – טוב, צריך לקחת את כל הנתונים שיש בדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יצחק כהן: נכנס לאולם ראש רשות לשעבר, חיים ילין.

יצחק כהן: הוא יסביר לך שלא כל קושי בניהול תקציבי גורר אחריו פיטורי עובדים ושביתות והפגנות וכו' וכו'.

יצחק כהן: אוקיי?

חיים ילין: אני מסכים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר נשאר אתנו על מנת להשיב על שאילתה דחופה נוספת, מס' 293, מאת חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: קנסות על עבירות הבנייה של האזרחים הערבים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, תקרא את נוסח השאילתה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: כבוד סגן השר, בהתבסס על מחקר שנערך על-ידי עורך-דין קייס נאסר, שהוא משפטן ומומחה לדיני תכנון ובנייה, עולה כי האזרחים הערבים משלמים קנסות על עבירות תכנון ובנייה של עשרות-מיליוני שקלים.

מסעוד גנאים: בשנים 2011 עד 2016 מדובר ב-43 מיליון שקל, ואילו כל הוועדות המקומיות והמרחביות נתנו לו את הנתונים, אולי הסכום היה מגיע ליותר מ-60 מיליון.

מסעוד גנאים: רצוני לשאול: 1.

מסעוד גנאים: האם הנתונים מוכרים לכבוד סגן השר?

מסעוד גנאים: אם כן – מה עושים?

מסעוד גנאים: 2.

מסעוד גנאים: מה התוכנית של המשרד לבעיית הבנייה בחברה הערבית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים, 1.

יצחק כהן: עבירות התכנון והבנייה הן עבירות פליליות שבגינן ניתן להשית קנס על נאשם שהורשע.

יצחק כהן: מערכת אכיפת החוק עיוורת צבעים, ואינה עושה הבחנה בין מגזרים, בין יהודים, לערבים, לדרוזים, לצ'רקסים, לנוצרים.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: ממשלת ישראל השקיעה משאבים רבים בשנים האחרונות בתכנון ובקידום של תכנון מתארי ומפורט ביישובים הערביים.

יצחק כהן: מינהל התכנון, הוועדות המחוזיות ומוסדות התכנון הארציים פועלים בהתאם למדיניות הממשלה ומשקיעים משאבים רבים במטרה להביא בשורה ושינוי בתחום התכנון והבנייה למגזר הערבי; זאת, תוך היוועצות ושיתוף פעולה הדוק עם ראשי הרשויות המקומיות ונציגי המגזר.

יצחק כהן: אני מניח שגם אתכם יושבים.

יצחק כהן: במסגרת הפעולות שנעשות בשנים האחרונות נכללים: א.

יצחק כהן: קידום הכרזה על 22 מתחמים מועדפים לדיור ברשויות ערביות וקידום ותמ"ל, מתוכן תוכניות במסלול הוועדה לבנייה במתחמי דיור מועדפים.

יצחק כהן: אושרו כבר שלוש תוכניות, ליישובים טורעאן מתחם צפוני – 800 יחידות דיור; בסמת-טבעון – גבעת קושט – 520 יחידות דיור; ביר אל-מכסור – 703 יחידות דיור.

יצחק כהן: תוכנית אחת נמצאת לפני מתן תוקף, ארבע תוכניות בהפקדה ו-14 תוכניות בהכנה.

יצחק כהן: קידום התוכניות במסלול ותמ"ל מאפשר מימוש היקף יחידות דיור גדול בטווח זמן קצר תוך התמודדות עם חסמי תכנון ברמה הארצית ומתן פתרון להם.

יצחק כהן: בימים אלה, מסעוד גנאים, נמצאות בהכנה תוכניות מפורטות המקודמות לראשונה על-ידי מינהל התכנון לשני יישובים, פוריידיס וטורעאן, שיקודמו במסלול הוותמ"ל – בפוריידיס יש איזו בעיה וצריכים לפתור אותה.

יצחק כהן: אתה בטח מכיר אותה.

יצחק כהן: הן אמורות לתת מענה של תוספת ניכרת של יחידות דיור ליישובים האלה.

יצחק כהן: ב.

יצחק כהן: קידום תוכניות מתאר ליישובים ערביים – מתוך 110 יישובי המגזר הערבי, ל-99 יישובים יש תוכניות מתאר כוללות, מאושרות או בשלבי קידום שונים: ל-61 יישובים מתוכם יש תוכניות מתאר מאושרות משנת 2000 ואילך, כאשר מתוכן 50 תוכניות אושרו בעשור האחרון.

יצחק כהן: ל-38 יישובים מקודמות תוכניות מתאר חדשות, הנמצאות בהליכי אישור או תכנון או קדם-תכנון.

יצחק כהן: תוכניות המתאר המקודמות ליישובים הערביים נותנות מענה תכנוני לטווח של 20 שנה ומעלה, ובהיבטים של שטחי פיתוח למגורים, שטחי ציבור, שטחי מסחר ותעסוקה, תשתיות ושימושים נוספים.

יצחק כהן: התוכניות מקודמות תוך קידום דיאלוג תכנוני שוטף עם הנהגת היישוב ושיתוף התושבים.

יצחק כהן: התוכניות כוללות תוספת שטחי פיתוח בהיקפים ניכרים ביחס לתחום הפיתוח המאושר, וזאת על קרקעות פרטיות ועל קרקעות מדינה.

יצחק כהן: בחלק מהתוכניות תוספת שטחי הפיתוח כוללת שטחים מחוץ לגבולות השיפוט המקומיים – כך לדוגמה בתוכניות של בסמת-טבעון, טירה, ג'לגוליה, ג'סר א-זרקא, פוריידיס, אבו-גוש, יפיע ויישובים נוספים.

יצחק כהן: רבות מתוכניות המתאר כוללות תוספת שטחי פיתוח, המאפשרת הסדרת היקפים משמעותיים של בנייה קיימת ללא היתר.

יצחק כהן: אבל זה כמובן מצריך שיתוף פעולה שלכם.

יצחק כהן: אם לא תשתפו פעולה, לא יתקדם לשום מקום כל הדבר היפה הזה שהקראתי לך.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: קידום תיקוני חקיקה שאושרו על-ידי כנסת ישראל, אשר מטרתם יצירת כלים תכנוניים ותמריצים משמעותיים להגדלת היצע הדיור ולעידוד בנייה על קרקעות פרטיות ביישובי מיעוטים במחוזות הצפון, חיפה ומרכז, המאפשרים בין היתר הגדלת מספר התוכניות שיוכלו להתאשר במסלול בוועדה לקידום מתחמים מועדפים לדיור – מה שנקרא ותמ"ל – על-ידי תיקון סף הכניסה למסלול זה מ-500 יחידות דיור מינימום לתוכנית ל-200 יחידות דיור; הקמת ועדות משנה של הוועדות המחוזיות שיעסקו באופן ייעודי באישור תוכניות ביישובי מיעוטים, לרבות תוכניות שמטרתן הסדרת רישום הקרקע ותוכניות נקודתיות למגורים; תוספת של עד 30% מהשטח הכולל המותר לבנייה במגרשי מגורים ביישובי מיעוטים, בהליך של הקלה בסמכות הוועדה המקומית.

יצחק כהן: כל זה, כל היופי הזה, כל התכנון הענק הזה, תלוי גם בשיתוף פעולה שלכם.

יצחק כהן: לא תשתפו פעולה – לא יהיה; תשתפו – יהיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת גנאים, וגם לחבר הכנסת דב חנין.

מסעוד גנאים: כבוד סגן השר, תחילה, בכל הנוגע לפתרון בעיית הדיור בחברה הערבית – אנחנו מוכנים, ואנחנו הושטנו יד כדי לשתף פעולה באמת, כדי לפתור את המשבר הזה ואת הבעיה הזאת.

מסעוד גנאים: יש לי שתי שאלות.

מסעוד גנאים: שאלה אחת, שהיא מהתשובה שלך: האם ידוע לך, למשל, כמה קנסות משלמים במגזר היהודי, ביישובים יהודיים, על בנייה בלתי חוקית?

מסעוד גנאים: שאלה שנייה – יש היגיון במחקר הזה שהצגתי.

מסעוד גנאים: ההיגיון אומר כך: הקמת ועדת קמיניץ ואחר כך הצעת חוק, טמון בה כאילו אין אכיפה בבנייה לא מורשית בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: הקנסות האלה, המיליונים האלה, מעידים שכן יש אכיפה.

מסעוד גנאים: אז שאלתי: במקום שאנשים ישלמו את כל המיליונים האלה, למה המדינה לא משקיעה את המיליונים האלה, בסוף, בתכנון ובנייה ובפתרון הבעיה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יעקב אשר, ואז סגן השר יתייחס לכל השואלים.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, בימים האחרונים שמענו שגם בעזרת חברים פה במשכן – ונמצא אתנו חברנו אכרם חסון – הושג סיכום שנותן פסק זמן מסוים, של כמה חודשים, ביישובים הערביים הדרוזיים, כדי להרגיע את הרוחות, להקפיא את צווי ההריסה שנמצאים על השולחן ולאפשר תהליך של הסדרה.

דב חנין: הדבר הזה כבר תרם תרומה מאוד חיובית לאווירה, ויוצר איזו רוח טובה.

דב חנין: השאלה שלי: האם את אותו מודל אי-אפשר לקחת גם לגבי היישובים הערביים בכלל?

דב חנין: לתת איזה פסק זמן, להיכנס לתהליך מואץ של הסדרה ושל פתרון בעיות.

דב חנין: אדוני דיבר על שיתוף פעולה; אני יודע לפחות שפה, חברי הכנסת, כולנו מוכנים להתגייס לסיפור הזה, להקדיש יומם ולילה כדי לפתור בעיות.

דב חנין: אבל לפתור את הבעיות לא תחת החרב המנופפת של סכנת איומי הריסה, שיכולה לייצר אוירה מאוד מאוד קשה ובוודאי לא אווירה קונסטרוקטיבית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר – בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: צביקה יעקובזון.

מזכיר הסיעה, אתה מפריע לסגן השר.

אדוני היושב-ראש, ידידי סגן השר, שמעתי קודם את דבריך לגבי המגזר הערבי – –

יצחק כהן: הלוואי, אתה אומר.

– – על מתחמים מועדפים, ואתן לך נתונים: עד היום הוכרזו בקבינט הדיור 53 מתחמים מועדפים לדיור הכוללים יחד כ-172,000 יחידות דיור, ובנוסף הוכרזו 16 מתחמים ביישובי מיעוטים הכוללים 32,000 יחידות דיור, ואתה אמרת שזה יהיה 22 ואולי אפילו יותר.

אני אומר: גם בגבול הפוליטיקה, אחות לנו בבית המלך, הציבור החרדי; חוץ מזה שאנחנו מתבשרים כל הזמן על בית-שמש ושוב בית-שמש ושוב עוד מתחם בבית-שמש או חצי מתחם – אין מתחמים.

אין מפה שלפיה האוצר ומינהל הדיור יבואו ויציגו איפה רוצים לשכן את הציבור החרדי.

כשלא נותנים מקום ומגיעים, בסופו של דבר, ליישובים מעורבים, ראשי הרשויות עומדים ועוצרים.

אדוני נמצא במשרד האוצר, בלב התכנון, בלב הוותמ"לים, בלב תוכניות הגג: היכן הציבור החרדי בתמונה הזאת?

אני אומר את זה כבקשה ולא כמחאה, אבל אין מזרזין אלא למזורזין.

תודה רבה.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, אדוני, הרב יעקב אשר, על שיחת המוטיבציה.

יצחק כהן: אני באמת חיכיתי לה.

יצחק כהן: אין יום שאני לא מחכה לשיחת מוטיבציה אתך בשביל לעשות דברים.

– – –

יצחק כהן: אני מבין שכל פעם שעונים על שאילתה על המגזר הערבי אתה עולה לשאילתה.

יצחק כהן: זה בסדר גמור.

יצחק כהן: אבל טוב שאתה נותן לי שיחות מוטיבציה.

יצחק כהן: רק ממך אני מחכה לזה, תאמין לי.

יצחק כהן: זה טוב שאתה עושה את זה.

יצחק כהן: זה חשוב, זה טוב.

– – –

יצחק כהן: על כל פנים, לגבי השאילתות של החברים, כפי שאמרתי – – –

איציק שמולי: אני גם יכול לעודד את המוטיבציה שלך?

יצחק כהן: אין שום בעיה.

אני יכול גם לקבל תשובה?

יצחק כהן: תקבל תשובה.

יצחק כהן: אתה מקבל אותה במעשים, לא בסיפורים.

יצחק כהן: יש הבדל, יש חלוקת עבודה בינינו: אנחנו עושים – אתם מדברים.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: תמשיכו לדבר – נמשיך לעשות.

– – –

יצחק כהן: תרד לשטח.

מאיר כהן: הוא מהקואליציה.

יצחק כהן: לא, הוא מיהדות התורה – הוא מדגל.

יצחק כהן: הם נורא אוהבים את ש"ס, אגב.

יצחק כהן: על כל פנים, דב חנין, אתה יודע בדיוק מה צריך לעשות, אז תעשה את זה בתוך המגזר.

יצחק כהן: מה שהקראתי פה זה באמת הכנה – –

דב חנין: – – –

יצחק כהן: – – לפעילות נוספת.

יצחק כהן: מי עוד שאל?

יצחק כהן: מסעוד.

יצחק כהן: מערכת האכיפה היא עיוורת צבעים, היא לא רואה יהודים או ערבים.

יצחק כהן: מי שעובר עבירה פלילית נידון לקנס.

יצחק כהן: על כל פנים, לגבי השאלה של הרב יעקב אשר, אכן, במשרד האוצר, אביגדור יצחקי ואני שוקדים על פתרונות למגזר החרדי.

יצחק כהן: נעשית שם עבודה גדולה.

יצחק כהן: הרב יעקב אשר גם הזכיר שיש התנגדות חריפה, לא מובנת, של ראשי רשויות לכלול בתוכם, להכיל בתוכם, שכונות חרדיות.

יצחק כהן: את התופעה הזאת צריכים לשרש, להוריד אותה.

יצחק כהן: לא ייתכן שראש עיר יחליט שהוא ממדר חרדים.

יצחק כהן: אני לא מאמין שהוא היה עושה את זה לציבור אחר, נגיד לציבור ערבי – אצלי אני לא רוצה ערבים.

יצחק כהן: זו תופעה שצריכים להפסיק, אדוני היושב-ראש, שראשי רשויות מתנגדים להקמת שכונות חרדיות בתחומן.

יצחק כהן: זאת תופעה לא מוכרת בשום מקום בעולם.

יצחק כהן: אני לא יודע אם בארצות-הברית או באיזו מדינה יגידו: לא רוצים יהודים.

יצחק כהן: זה פשוט לא ייאמן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, באותה תקופה ששנינו נבחרנו לכנסת, אם אתה זוכר, שימשתי שר הקליטה, והתופעה הזאת הייתה מוכרת לי גם מוכרת, ולא הייתי אחראי לציבור החרדי.

יולי יואל אדלשטיין: לכן – –

יצחק כהן: חמור מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: – – כנראה לגבי כמה וכמה ציבורים במדינת ישראל התופעה הזאת מוכרת.

יצחק כהן: זה דבר שאסור שיעבור בשתיקה.

יצחק כהן: ראשי הרשויות – כל פורום ה-15, והם יודעים להביע דעתם כששר האוצר מבטל את מכונות המזל; איך הם מסתערים על המדיה כדי להסביר כמה זה חשוב שמכונות המזל יהיו, שחלילה לא ייגרעו מהם תקציבים ששואבים מהציבור החלש ביותר בישראל.

יצחק כהן: אבל כשיש כזאת תופעה גזענית, חמורה, שכשרוצים להקים שכונות חרדיות בתוך ערים מעורבות – הם בראש המתנגדים.

יצחק כהן: והם, אין להם בעיה להתנגד.

יצחק כהן: הם לא אומרים את זה בפרזנטציה; הם מאחורי הקלעים אומרים לקבלנים: אתם לא תקבלו היתרי בנייה, אנחנו לא נאשר לכם תוכניות אם הבניין הוא לא בגובה שלא מתאים לציבור החרדי; אם התכנון יכלול מרפסת סוכה זה לא יהיה.

יצחק כהן: וזה חוזר על עצמו פעם אחרי פעם, ולצערי, צריך לעשות פה איזו פעולה באמת דרסטית להפסיק את התופעה הזאת.

יצחק כהן: אני חושב שהציבור החרדי הוא ציבור נפלא.

יצחק כהן: לכל מקום שהוא מגיע, לכל עיר שהוא מגיע – אנחנו יודעים שבנגב – יושב פה ראש עיריית דימונה לשעבר מאיר כהן.

יצחק כהן: בעירו דימונה הוא קלט ציבור חרדי, וזה אך הוסיף לעיר, אך הפריח את העיר.

יצחק כהן: היום העיר הזאת היא אחת הערים הטובות בזכותו של מאיר כהן, שקלט ציבור חרדי בעירו.

יצחק כהן: אתה יכול לספר שראית בזה רק ברכה.

מאיר כהן: נכון.

יצחק כהן: תגיד את זה גם לראשי הרשויות, שיוצרים מצבים בלתי נסבלים.

יצחק כהן: הם אומרים לקבלנים בפירוש: תגיש תוכניות – לא תקבל היתרים.

יצחק כהן: אם לא תגיש תוכנית של בניינים גבוהים שאין בהם שום אפיון של הציבור החרדי, כמו מרפסות סוכה – לא תקבל היתרי בנייה.

יצחק כהן: זאת תופעה קשה, לצערי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יש הסכמי גג.

זה בידיים של האוצר.

זה הרבה כסף.

זה הכלי.

יצחק כהן: זה לא יעזור, הרב אשר.

יצחק כהן: נכון, אנחנו כוללים את הציבור החרדי, כוללים שכונות חרדיות, אבל זה לא יעזור גם להסכמי גג אם ראש רשות – ואתה יודע את זה כראש רשות לשעבר – – –

אז תעצור לו את הכסף.

יצחק כהן: תעצור לו את הכסף.

יצחק כהן: בסדר, אתה רואה מה קורה בירושלים.

יצחק כהן: הוא משבית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני סגן השר.

מסעוד גנאים: – – –

יצחק כהן: רק אם תבקש יפה.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יצחק כהן: הוא רוצה את זה בכתב.

יולי יואל אדלשטיין: צודק.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3295/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – נפגעי עבירות מין), התשע"ו–2016, של חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מרב מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

שולי מועלם-רפאלי: חברי השר, חברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, חברי סגן-אלוף במילואים יפתח גיא, שהחליף לפני 20 שנה את הבעל שלי כמפקד רכס הבופור, והיום הוא בהנהגה הבכירה של משרד החינוך, הצעת החוק שאני מבקשת להציג לפניכם, יחד עם חברות הכנסת מרב מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס, מדברת על כך שיינתנו ייצוג וליווי משפטיים מטעם הסיוע המשפטי במשרד המשפטים לנפגעי עבירות אינוס, מעשי סדום ועבירות מין בתוך המשפחה או כאלה שבוצעו בידי אחראי לחסר ישע.

שולי מועלם-רפאלי: ייצוג נפגע העבירה יוענק בהליך הפלילי כנגד הפוגע, וסיוע במימוש זכויות של הנפגע על-פי חוק זכויות נפגעי עבירה.

שולי מועלם-רפאלי: הזכויות המעוגנות בחוק זכויות נפגעי עבירה הן בעלות חשיבות מעשית רק ככל שנפגע העבירה מודע לקיומן ויש לו יכולת לממש אותן בהליך.

שולי מועלם-רפאלי: לכן נקבעו בחוק ובתקנות הוראות לעניין חובות היידוע של הרשויות את נפגעי העבירה בדבר זכויותיהם.

שולי מועלם-רפאלי: עם זאת, במקרים רבים יידוע הנפגע על זכויותיו אינו מספיק לצורך מימושן.

שולי מועלם-רפאלי: זאת, נוכח מורכבות מיוחדת שעשוי הנפגע לחוות במהלך ההליך – מורכבות הקיימת באופן מובהק בעבירות מין.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעי עבירות מין, אדוני היושב-ראש, הם קבוצה מיוחדת של נפגעים, שהוכרה ככזאת גם בפסיקת בית-המשפט העליון.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעים אלה מתמודדים עם קשיים משמעותיים ביותר בעת ניהול ההליך הפלילי.

שולי מועלם-רפאלי: עבור נפגעי עבירות מין ההליך הפלילי מייצר לא פעם טראומה משנית או חוזרת של האירוע הפוגעני שחוו.

שולי מועלם-רפאלי: עניין זה נובע מהעובדה שהאירוע הפוגע הוא מעשה חודרני באופן מיוחד – הוא חילל את פרטיותם וכבודם במובנים עמוקים וקשים.

שולי מועלם-רפאלי: במהלך ההליך הפלילי הנפגע עומד במפגש תדיר עם הפוגע, בד בבד עם הצורך לחשוף בפני אנשים זרים את הטראומה לפרטי הפרטים.

שולי מועלם-רפאלי: נפגע עבירה מתמודד לעתים גם עם שאלות קשות המבקשות לערער את אמינות דבריו ולהטיל דופי באורחות חייו או באישיותו.

שולי מועלם-רפאלי: בנסיבות אלה חווֶה וחווָה לא פעם נפגע ונפגעת עבירת המין קשיים נפשיים הנובעים מעצם ההליך הפלילי.

שולי מועלם-רפאלי: לפיכך, אנחנו רואות חשיבות מיוחדת בייצוג ובליווי צמוד של נפגע עבירה בהליך הפלילי, ובמתן מקסימום אפשרות להבעת קולו ומימוש זכויותיו מכוח החוק שכבר קיים – חוק זכויות נפגעי עבירה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שלנו מבקשת להעניק ייצוג וליווי משפטי בהליך הפלילי לנפגע העבירה לאחר שרשויות אכיפת החוק החליטו על הגשת כתב אישום כנגד הפוגע.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להוריד את המתח מאלה שחוששים מאיזה שגשוג של תלונות שווא, חלילה, שאנחנו יודעים שכמובן לא מוגשות במקרים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: הזכויות המרכזיות שהייצוג יאפשר לנפגע העבירה לממש הן הזכות להביע עמדה ביחס להסדר טיעון עם הפוגע, היערכות לטיעונים לעונש, עמידה על קבלת תזכירי נפגע ושמירה אמיתית על פרטיותו של נפגע העבירה, קבלת מידע על שלבי ההליך והתפתחותו והזכות להגנה מפני הנאשם.

שולי מועלם-רפאלי: נפגעי העבירה, חברי, הם-הם האינטרס הציבורי שבשמו פועלות רשויות אכיפת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: מן הראוי שמדינת ישראל תעגן בחקיקה את זכותם של נפגעי עבירות מין קשות לייצוג ולסיוע משפטי, ובכך נצמצם את מספר הנפגעים אשר נאלצים להתמודד לבדם עם ההליך הפלילי הכה מורכב עבורם, ונקדם בכך את שיקומם ואת חזרתם למעגל החיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להודות לחברתי שרת המשפטים איילת שקד ולמנכ"לית משרד המשפטים, הגברת אמי פלמור, על שיתוף הפעולה הטוב והמיטיב, על התמיכה בחוק, על גיוס תקציב מתוך תקציב המשרד והבנת הצורך בסיוע המשפטי לאותם נפגעים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שרת המשפטים וחברת הכנסת איילת שקד להשיב בשם הממשלה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – נפגעי עבירות מין), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת שולי מועלם ואחרות מציעה להעניק לנפגעי עבירות מין חמורות ייעוץ משפטי וסיוע מטעם המדינה במימוש זכויות הנתונות להם בחוק זכויות נפגעי העבירה.

איילת שקד: מדובר בהצעת חוק פורצת דרך, שיש לה חשיבות רבה לנפגעי עבירות מין, נוכח הקשיים המשמעותיים שהם חווים בהליך הפלילי.

איילת שקד: נרתמתי לקידום הצעת החוק והובלתי, בשיתוף פעולה מלא של משרדי ושל מנכ"לית משרדי.

איילת שקד: כיום חוק זכויות נפגעי העבירה מעגן זכויות חשובות לנפגעי העבירה במנותק מהשאלה מהי העבירה שבוצעה בהם.

איילת שקד: כך, החוק מאפשר קבלת מידע על מהלך התיק.

איילת שקד: כמו כן, לנפגע עבירה יש זכות להיות נוכח בדיונים המתנהלים בעניינו, להיות מוגן מפני הפוגע, ועוד.

איילת שקד: החוק מוסיף וקובע כי לנפגעי עבירת מין או אלימות יש זכויות מיוחדות, אשר בעיקרן כוללות את האפשרות של הנפגע להביע עמדה בצמתים שונים בהליך, כגון לפני הגעה להסדר טיעון עם הנאשם.

איילת שקד: לצד חוק זכויות נפגעי העבירה לא קיים כיום מנגנון מובנה מטעם המדינה שיסייע לנפגע עבירה במימוש זכויותיו.

איילת שקד: בין כלל נפגעי העבירה אני סבורה כי נפגעי עבירות המין החמורות – אינוס, מעשה סדום ועבירות מין במשפחה ובחסר ישע הם קבוצת נפגעים פגיעה במיוחד שראויה להגנה והתייחסות מיוחדת.

איילת שקד: פגיעה מינית היא טראומה הפוגעת בכל תחומי חייו של הנפגע.

איילת שקד: היא הורסת מרקמים עדינים ותובעת כוחות אדירים וממושכים לשם התמודדות ושיקום.

איילת שקד: תחושת אשמה קשה וחשש מהדרה חברתית לפעמים מלווים את הנפגע.

איילת שקד: מאפיינים אלה מביאים לכך שרק מיעוט מנפגעי עבירות המין מגישים תלונות במשטרה על אירועים שפגעו בהם.

איילת שקד: נתונים אלה על הפער הקיים בין ההערכות של מספר עבירות המין בפועל לבין מספר התלונות המוגשות הם עקביים על פני השנים.

איילת שקד: במחקרים שונים שנערכו בנושא עלה כי בהליך הפלילי כנגד הפוגע טמון פוטנציאל לשיקום הנפגע, מצד אחד, או להחמרת הפגיעה ויצירת טראומה, מצד שני.

איילת שקד: כאשר מדובר בעבירות מין, על נפגע העבירה לחשוף את הפגיעה הפרטית בו.

איילת שקד: השאלות האלה קשות.

איילת שקד: בית-המשפט מכיר בכך שמדובר בקבוצה מיוחדת של נפגעים, וכך גם החוק, אשר קובע הסדרים ראייתיים מיוחדים בהקשר זה.

איילת שקד: כלל המאפיינים שהצגתי מעידים על כך שקבוצה ייחודית זו זקוקה להגנה מיוחדת בהליך הפלילי.

איילת שקד: סיוע משפטי במימוש הזכויות המוקנות להם על-פי חוק יסייע גם בהתמודדות של הנפגעים עם ההליך הפלילי וימזער את הנזקים שנגרמים להם כתוצאה מההליך.

איילת שקד: מדינת ישראל הכירה בצרכים ובאפיונים המיוחדים של נפגעי תקיפה מינית, ואני סבורה כי הצעד הזה לטובת חיזוק אוכלוסייה זו הוא מתן סיוע משפטי בהליך הפלילי.

איילת שקד: נוכח האמור, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש מתנגדים מקרב חברי כנסת להצעת החוק?

קריאה: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו עוברים להצבעה: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה – סליחה: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – נפגעי עבירות מין), התשע"ו–2016, מאת חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מרב מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס, בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – נפגעי עבירות מין), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קריאה: מברוכּ, שולי – – –

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת חוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3708/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – הקמת ועדת חריגים לנפגעי פעולות איבה שהתרחשו מחוץ לישראל), תשע"ז–2017, של חברי הכנסת חיים ילין ודוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי כנסת, כנסת נכבדה, בשנה האחרונה כולנו ראינו איך הטרור פורץ גבולות ויבשות, כי אף מדינה בעולם לא חסינה בפניו.

חיים ילין: גל הפיגועים ששטף את אירופה הבליט את התעצמות הטרור הגלובלי ואת התחזקות ארגוני טרור קיצוניים כמו "דאעש".

חיים ילין: בדצמבר האחרון, בחודש אחד, שתי ישראליות מצאו את מותן בפיגועים רצחניים ואכזריים שבוצעו על-ידי פעילי הארגון.

חיים ילין: חוסר המזל המשווע שהכה בישראליות מחוץ לאדמתנו ממחיש את העובדה שהטרור נמצא בכל מקום בגלובוס ובכל זמן נתון.

חיים ילין: בעוד אצלנו הטרוריסטים בוחרים לדהור ברכבם לעבר תחנות אוטובוס מלאות חיילים, בחו"ל הם דורסים קבוצות תיירים בחג המולד ומרססים בירי נערים ונערות חפים מפשע שבאו לחגוג את ערב השנה החדשה באיסטנבול.

חיים ילין: טרור הוא טרור הוא טרור.

חיים ילין: אין שוני בין מרצחים בברלין, בירושלים, באיסטנבול או בתל-אביב.

חיים ילין: כל תיאבונם של אלו הוא לפגוע בבני-אדם דרך אפקט התיאטרליות וההפתעה, ומתוך כוונה להרוג כמה שיותר אנשים.

חיים ילין: חוק נפגעי פעולות איבה מכיר בישראלים שנפגעו בחו"ל באירועי טרור שכוונו רק למטרות יהודיות או ישראליות, כמו שגרירות ישראל בעולם – בבואנוס-איירס – או קבוצות מטיילים ישראלים, כפי שקרה במרס אשתקד באיסטנבול.

חיים ילין: אבל מה לגבי ישראלים שחוסר המזל הביא אותם למקומות שבהם מרצחי "דאעש" בחרו לבצע פיגועים בלי קשר לאופי המקום או זהות האנשים?

חיים ילין: לחוק הקיים אין תשובה לשאלה זו.

חיים ילין: דליה אליקים, זיכרונה לברכה, וליאן נאסר, זיכרונה לברכה, רק בת 18 – –

מאיר כהן: ושמחה דמרי מדימונה – – –

חיים ילין: נכון, ושמחה מדימונה.

חיים ילין: זה בחצי השנה האחרונה, אמרתי.

חיים ילין: – – הן אזרחיות ישראל שנרצחו בפיגועי טרור בחו"ל בדצמבר האחרון והן לא מוכרות במדינתן שלהן כנפגעות פעולות איבה.

חיים ילין: משפחות הנרצחות לא בחרו לצאת למאבק בשביל כסף אלא בשביל הכרה, הכרה ממדינת ישראל רוויית הטרור ולמודת הפיגועים.

חיים ילין: מדינה שצריכה לדאוג לאזרחיה ולא לזנוח אותם לטובת חסמים ביורוקרטיים.

חיים ילין: אל לנו להותיר בצד משפחות שעברו טראומה קשה, התקפות רצחניות, שאיבדו את משפחתן בחו"ל, בגלל סבך ביורוקרטי וחוק לא מעודכן.

חיים ילין: אלו משפחות שצריכות את המדינה ברגעים הכי קשים שלהן, שתיתן להן כתף תומכת כדי שיוכלו לחזור לשגרה במהרה וללא פגיעה נוספת.

חיים ילין: בשביל זה אנחנו פה.

חיים ילין: בתור נבחרי הציבור חובתנו לוודא שהמדינה עומדת מאחורי כל אחד ואחת מאזרחיה בזמנים קשים, בדיוק כמו אחרי פיגועי טרור, ולא משנה אם זה בארץ או בחו"ל.

חיים ילין: ועדת החריגים שתוקם מנציגי משרד הביטחון, החוץ והעבודה והרווחה תבחן כל מקרה לגופו לפי קריטריונים, ויבדקו אם המדינה שבה בוצע האירוע הכירה בו כאירוע טרור ואם הארגון שלקח אחריות על הפיגוע קרא בעבר לרצח של ישראלים או יהודים – תיקון קל שיעשה רבות.

חיים ילין: בנימה אישית, אני מודה לוועדת השרים לחקיקה, שתמכה בהצעת החוק מתוך חשיבות הנושא ורגישותו, ולשותף לדרך במסע הזה, חבר הכנסת דוד ביטן, שעשה את כל מה שניתן בשביל שחוק זה יעבור.

חיים ילין: אני רוצה להודות לשני אנשים יקרים שבלעדיהם החוק הזה לא היה מגיע לאן שהוא: לדובר שלי, דור, ולסתיו, שבלעדיהם הדבר הזה לא היה קורה.

חיים ילין: אני קורא לכם, חברי הכנסת:

חיים ילין: תצביעו בעד חוק שאני מקווה שלעולם לא נצטרך אותו.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, בנימה באמת עמוקה ואישית מאוד, צר לי שאין חוק שיכול להגיד די לטרור ושהטרוריסטים יפסיקו.

חיים ילין: צר לי.

חיים ילין: אבל בהינתן שאין דרך אחרת, אני מוצא לנכון להגיד במילים הכי פשוטות שהחוק הזה הוא חוק של ערבות הדדית של מדינת ישראל כלפי אזרחיה.

חיים ילין: אין מצווה יותר גדולה מלעזור לאותם אנשים שזקוקים לעזרתנו' ואם אנחנו כחברי כנסת לא מסוגלים לעשות את זה, אז מקומנו לא כאן.

חיים ילין: לכן אני כל כך גאה גם בחבר הכנסת דוד ביטן, שהגיע עכשיו.

חיים ילין: קואליציה יחד עם אופוזיציה – כשיש מהות ממשית לעזור היא יכולה להתגייס, וכולנו ביחד – לשקף את מה שאנחנו רוצים לראות ככנסת ישראל: לא צעקות ותת-רמה אלא דברים ממשיים שיכולים לעזור לכל עם ישראל.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר נפתלי בנט, בשם שר העבודה והרווחה והשירותים החברתיים, להשיב על הצעת החוק בשם הממשלה.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ילין.

נפתלי בנט: חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה מעניק פיצוי לנפגעי פעולות איבה בישראל או מחוצה לה.

נפתלי בנט: החוק תוקן ב-2007 והרחיב את הגדרת "פגיעת איבה" כך שיוכרו גם נפגעי פעולות איבה מחוץ לגבולות מדינת ישראל ובתנאי שמטרתן הייתה פגיעה בישראל.

נפתלי בנט: כמו כן, הורחבה הגדרת פגיעת איבה לגבי תושב ישראל שנפגע בפגיעת איבה מפעולת איבה נגד העם היהודי, ובלבד שמטרתה העיקרית של פעולת איבה כאמור הייתה פגיעה בעם היהודי.

נפתלי בנט: על-פי הוראות החוק, הגורם המוסמך לקבוע אם פגיעה היא פגיעת איבה הוא הרשות המאשרת במשרד הביטחון.

נפתלי בנט: האחריות הנזיקית שיש למדינה על רקע לאומני נבדקת ונקבעת על-ידי משרד הביטחון, וכל התשלומים מבוססים על חוק הנכים.

נפתלי בנט: חוק התגמולים נגזר מהאחריות שנטל הריבון, המדינה, על עצמו לשלומם ולביטחונם של תושבי המדינה גם בעת שהותם מחוץ לגבולות המדינה, להבטחת פיצויים כאשר מדובר בפעולות של גורם אויב.

נפתלי בנט: זאת, בין היתר, נוכח העובדה שנפגע אינו יכול, ברוב המקרים, לתבוע את המעוול בפעולות טרור.

נפתלי בנט: מדובר בחוק מיטיב ונדיב ביותר שבמסגרתו משווים את הזכאויות של נפגעי איבה לאלו של חיילי צה״ל ובני משפחותיהם.

נפתלי בנט: הצעת החוק שבנדון מבקשת להקים ועדת חריגים אשר תהיה מוסמכת להכיר בתושב ישראל שנפגע בפעולת איבה שהתרחשה מחוץ לישראל כנפגע פעולת איבה גם אם הפעולה לא כוונה נגד העם היהודי או נגד ישראל או שמטרתה המשנית אינה פגיעה בישראל.

נפתלי בנט: הוועדה תשקול, בין השאר, אם הפעולה נעשתה בידי ארגון טרור שאחת ממטרותיו היא פגיעה בישראלים, באזרחי ישראל או ביהודים.

נפתלי בנט: אין ספק כי ההצעה מבקשת לענות על צורך שהתעורר בעקבות המציאות העולמית מהשנים האחרונות וגל הטרור השוטף מדינות רבות.

נפתלי בנט: עם זאת, ההצעה מעוררת קשיים שונים, למשל בעניין הקריטריונים לקביעת אירוע כאירוע טרור, שזו הגדרה שונה במדינות שונות, וכן, שאלת זהות המבצע.

נפתלי בנט: הרי הגורם החוקר הוא מדינה אחרת.

נפתלי בנט: נוכח המורכבות והשאלות המתעוררות בעניין ההצעה ועדת השרים החליטה לתמוך בהצעה בקריאה טרומית בשלב זה.

נפתלי בנט: הצעת החוק תקודם בכפוף להסכמה עם משרדי האוצר, הביטחון, המשפטים, העבודה והרווחה ועם המוסד לביטוח לאומי ותוחזר לוועדת השרים לפני הקריאה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר נפתלי בנט.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש חברי כנסת שמתנגדים?

יולי יואל אדלשטיין: כן, חבר הכנסת אייכלר מבקש להתנגד להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני רוצה להביע הסתייגות בעניין של החוק הזה – למרות ברכתי לחבר הכנסת ילין ולחבר הכנסת ביטן על הרעיון הזה – כי אנחנו יודעים מתוך ניסיון על מקרים שבהם אומרים שזה לא נגד ישראל וזה כן נגד ישראל – ואני רוצה לגולל בפניכם בדקות ספורות ממש את הסבל הנורא של שני פצועים ישראלים בפיגוע הנורא שהיה בבריסל.

ישראל אייכלר: לפני כחצי שנה נפגעו שני ישראלים, שלמזלם או לרוע מזלם הם אברכים חסידים, אחד בשם חיים וינטרניץ והשני מנדי פורקוש.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להגיד פרטים על הפציעה הקשה ביותר שהם עברו, ומדינת ישראל התנכרה להם ואליהם בטענה שזה לא היה פיגוע נגד ישראל.

ישראל אייכלר: אז האברכים האלה היו בבתי-חולים בבלגיה, היינו חייבים להטיס אותם לארץ, והם סבלו פה ב"הדסה".

ישראל אייכלר: עד היום אחד מהם עדיין מהלך על קביים, והאחר היה בסכנת נפשות.

ישראל אייכלר: ומה הבעיה פה?

ישראל אייכלר: מה העוול פה?

ישראל אייכלר: שהתפרסמה ידיעה בטלוויזיה הצרפתית: המחבל הנחקר הודה בבית-המשפט שהוא התכוון לשני מקומות, למסוף של הנוסעים לארצות-הברית, "איירליינס" שלהם, והשני ל"אל על".

יולי יואל אדלשטיין: ל"יונייטד" ול"אל על" הוא התכוון.

ישראל אייכלר: ול"אל על" הוא התכוון.

ישראל אייכלר: ואני העברתי את הידיעה הזאת למשרד הביטחון ולוועדה ולשר הביטחון הקודם ולשר הביטחון הנוכחי, וביקשתי מיושב-ראש ועדת החוץ והביטחון של הכנסת, ולמנכ"ל משרד החוץ, והתעלמו התעלמות מוחלטת.

ישראל אייכלר: אמרתי: אני מבקש פשוט שמישהו ממשרד החוץ ייכנס לפרוטוקול בית-המשפט ויראה שהם נפגעו מפני שהם היו נוסעי "אל על", וזה לא עזר שום דבר.

ישראל אייכלר: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני רוצה שהחוק יעבור ושיכניסו הסתייגות, אף שחוקים הם בדרך כלל לא רטרואקטיביים, אבל שהחוק הזה יחול גם על אותם שני אברכים, חיים וינטרניץ ומנדי פורקוש.

ישראל אייכלר: ולמה?

ישראל אייכלר: כי שבוע לפני כן היה פיגוע בטורקיה שגם יכלו להגיד שזה לא נגד ישראל, והיו שם ישראלים, ואני מברך על זה שמייד הוועדה החליטה שמדינת ישראל תכיר בהם כנפגעי פעולות איבה.

ישראל אייכלר: ולכן אדוני היושב-ראש, עליתי לומר שחייבים לעשות את החוק הזה, וכל מי שיתברר שהיה גם בעבר מפני שזה היה נגד ישראל, שיכירו בהם כנפגעי פעולות איבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני זוכר שעכשיו הוא לא יוכל ודאי לתמוך בהצעת החוק בהצבעה במליאה, כי עלית להתנגד להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין רוצה להשיב על ההתנגדות?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני חושב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – הקמת ועדת חריגים לנפגעי פעולות איבה שהתרחשו מחוץ לישראל), ההתשע"ז–2017, של חברי הכנסת חיים ילין ודוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – הקמת ועדת חריגים לנפגעי פעולות איבה שהתרחשו מחוץ לישראל), התשע"ז–2017, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 39, נגד – אין, גם נמנעים אין – – –

שולי מועלם-רפאלי: אפשר להוסיף אותי להצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אי-אפשר להוסיף אותך להצבעה, חברת הכנסת מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל רשמנו לפנינו שניסית לתמוך בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, בניגוד למנהגי, אני לא מפרשן כאן הצעות חוק, ולכן גם לא רציתי לומר שום דבר לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני חושב שאתה ודוד ביטן עשיתם אחד מן התיקונים החשובים ביותר והמוסריים ביותר שאני יכול לחשוב עליהם בכנסת הנוכחית, ואני מקווה מאוד שלא תהיה סחבת והצעת החוק תעבור את שלוש הקריאות כנדרש.

יולי יואל אדלשטיין: גם צורת הפעולה של ועדת החריגים אולי מאפשרת לתת מענה גם לאלה שנפגעו לפני שנה ושנתיים.

יולי יואל אדלשטיין: פניות שאנחנו מקבלים מן המשפחות האלה פשוט קורעות את הלב, וכרגיל במדינה קטנה אנחנו מכירים חלק מן האנשים וחלק מן המשפחות.

יולי יואל אדלשטיין: אני פשוט רציתי לומר לכם, כמו שאמרתי, בניגוד למנהגי, כל הכבוד על הרעיון, ואני מקווה שאוכל לומר גם כל הכבוד על הביצוע.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה, כפי שאמרתי, מקווים במהרה בימינו.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1103/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית במכרזים הממשלתיים בתחום ההיי-טק), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עודה, עד עשר דקות לרשותך לנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, בשם הממשלה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברות הכנסת, אנחנו כולנו נמצאים במצב נפיץ מאוד ביחסי ערבים–יהודים; בקשר בין האוכלוסייה הערבית לבין מוסדות השלטון.

איימן עודה: יש מי שרוצה שכל היהודים יהיו נגד כל הערבים; יש מי שרוצה שכל הערבים יהיו נגד כל היהודים.

איימן עודה: אני חושב שאנשים אחראיים צריכים לבדוק אופציה שלישית שיהיו בה ערבים ויהודים יחד נגד הגזענות.

איימן עודה: אני הייתי שם באום-אלחיראן.

איימן עודה: אחרי זה עקבתי אחרי כל ההתרחשויות.

איימן עודה: ראיתי איך הרגו את יעקוב אבו אלקיעאן שלוש פעמים: בפעם הראשונה ביריות; בפעם השנייה כשהאשימו אותו שהוא חבר ב"דאעש" – לא פחות.

איימן עודה: זה היה אחרי חמש דקות מהפגיעה בו, ואיך המפכ"ל אמר שהוא מחבל בן-עוולה בלי לבדוק את הדברים?

איימן עודה: כולנו יודעים שאדם זכאי עד שהוכחה אשמתו, אבל כנראה זה לא לערבים.

איימן עודה: לערבים לא עומדת חזקת החפות.

איימן עודה: ועדת אור קבעה שהמשטרה מתייחסת לערבים כאל אויבים ולא כאל אזרחים.

איימן עודה: ועדת אור גם קבעה שהמשטרה מטפחת תרבות שקר.

איימן עודה: זה לא שקר, זה יותר מזה – תרבות שקר; בפעם השלישית, כאשר החזיקו בגופה שלו.

איימן עודה: מאז 48' עד עכשיו המדינה לא החזיקה בזדון גופה של אזרח במשך חמישה ימים.

איימן עודה: לא מדובר על זכויות אדם ועל אנטיגונה – כנראה אנחנו רחוקים מהערכים הללו.

איימן עודה: אבל חשוב לי לומר לכם שאתמול הייתה ההלוויה, והלוויה גדולה מאוד, הלוויה של עשרות-אלפים.

איימן עודה: האם מישהו נפגע מזה?

איימן עודה: האם לומדים לקח מזה?

איימן עודה: האם מישהו עכשיו יושבים ואומרים: למה החזקנו את הגופה חמישה ימים?

איימן עודה: אני לא רואה שמישהו מהממשלה חושב בכיוון הזה.

איימן עודה: על יעקוב אבו אלקיעאן אני רוצה לומר כמה מילים של מחמוד דרוויש, ומטעמי כבוד גם אתרגם אותן לעברית, כי חשוב לי שגם אתם תבינו מה מחמוד דרוויש אמר.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית ומתרגמם:) אני אתרגם לעברית.

איימן עודה: מחמוד דרוויש אמר: שמו על פיו שלשלאות ואת ידיו קשרו לסלע המתים.

איימן עודה: ואמרו: אתה רוצח.

איימן עודה: לקחו את מזונו ובגדיו ודגליו וזרקו אותו בכלא המתים ואמרו: אתה גנב.

איימן עודה: זרקו אותו מכל הנמלים, לקחו את אהובתו הצעירה ואמרו: אתה פליט.

איימן עודה: ואתה עם העיניים האדומות והכפיים, הלילה מסתיים.

איימן עודה: חדר המעצר לא ישרוד ולא השלשלאות.

איימן עודה: נירון מת, אך רומא לא מתה.

איימן עודה: בעיניה – היא נלחמת.

איימן עודה: וזרעי החיטה ייבשו, ויימלא העמק חיטה.

איימן עודה: זה מה שאר מחמוד דרוויש, וזה כל כך מתאים ליעקוב אבו אלקיעאן ולסיפור שלו.

איימן עודה: אני רוצה לספר לכם מה קרה לי.

איימן עודה: אני.

איימן עודה: אני חושב שאתם, בהיותכם חברי פרלמנט – זה צריך לעניין אתכם, כי זה חבר כנסת, זה המעמד שלו, זו החסינות.

איימן עודה: זה צריך לעניין כל אחד מכם.

איימן עודה: הייתי שם אחרי משא-ומתן מייגע עד השעות הקטנות בלילה.

איימן עודה: ביקשתי עוד יומיים.

איימן עודה: לא נתנו תשובה.

איימן עודה: הרגשתי שהם יבואו ויהרסו.

איימן עודה: חשבתי שאני, חבר כנסת – יכבדו אותי – אני יכול לנהל משא-ומתן בשטח.

איימן עודה: כשהגיעו השוטרים ניסיתי לדבר אתם.

איימן עודה: ממרחק אפס ריססו אותי בגז פלפל.

איימן עודה: ממרחק מטר אחד ירו עלי כדור ספוג פה על המצח.

איימן עודה: אחרי שנייה ירו בי על הגב עוד כדור ספוג.

איימן עודה: הייתי באמבולנס בדרך לבית-חולים.

איימן עודה: שמעתי בחדשות שהמשטרה אומרת שהמפגינים זרקו עלי אבנים.

איימן עודה: אתם לא צריכים להסכים שתהיה פה, במדינת ישראל, משטרה המשקרת במצח נחושה.

איימן עודה: אתם לא צריכים להסכים.

איימן עודה: זה מתחיל אצל הערבים, אבל זה לא עוצר שם.

איימן עודה: זה בדיוק כמו שקרה בכל מקום בעולם, גם בתוך מדינת ישראל: הסיתו נגד הערבים, זה הגיע עד לרצח של רבין; מסיתים נגד מיעוט – זה מגיע לשמאל, לקבוצה השולטת, בגדול.

איימן עודה: לכן זה עניין של דמוקרטיה, זה עניין של הפרלמנט וזכויות של חברי כנסת.

איימן עודה: אתם לא צריכים לקבל את הדברים הללו.

איימן עודה: אני ישר פניתי למכון לרפואה משפטית אבו-כביר, אמרתי להם: תבדקו אותי.

איימן עודה: אני רוצה דוח רשמי, אני רוצה דוח רשמי ממה נפגעתי.

איימן עודה: אני משער היום – אני לא יודע אם מחר, אני לא יודע אם בתחילת השבוע הבא, אבל אני אמור לקבל את הדוח הרשמי.

איימן עודה: אז מה תגיד המשטרה?

איימן עודה: מה יגיד ארדן השקרן?

איימן עודה: מה יגיד?

איימן עודה: שאני, יש לי דם על הידיים, כמו שכתב?

איימן עודה: שאני הסתּי?

איימן עודה: שאני פגעתי בשוטרים?

איימן עודה: כך הוא יגיד?

איימן עודה: חברים, אני רוצה לעבור לסוגיה העיקרית.

איימן עודה: תבינו אותי בבקשה.

איימן עודה: תבינו מה אני רוצה לומר עכשיו.

איימן עודה: אני לא טוען שיש במדינת ישראל מדיניות אפרטהייד.

איימן עודה: אני לא טוען זאת.

איימן עודה: אני לא אומר שיש במדינת ישראל מדיניות אפרטהייד.

איימן עודה: אני חבר כנסת – זה לא אפרטהייד; יש חברי כנסת – זה לא אפרטהייד; יש רופאים ערבים בבתי-חולים – זה לא אפרטהייד.

איימן עודה: אנחנו חלק מהכלכלה, למרות כל האפליה – זה לא אפרטהייד.

איימן עודה: אבל מדינה שבנתה 700 יישובים חדשים, כולם ליהודים ואפס לערבים; יש במדינת ישראל 930 יישובים שערבי לא יכול לגור בהם בגלל ועדות קבלה.

איימן עודה: אני הערבי יכול לגור בכל מקום בארצות-הברית, באירופה, באוסטרליה, באסיה, באפריקה.

איימן עודה: רק במולדת שלי יש 930 יישובים שאני לא יכול לגור בהם.

איימן עודה: יש גם כפרים בלתי מוכרים – אין מים, אין חשמל, אין מערכת חינוך.

איימן עודה: מסתכלים על האורות של הבקר, של החיות בקיבוצים ממול.

איימן עודה: אין להם חשמל.

איימן עודה: אין להם מים.

איימן עודה: אז תגידו לי, כאשר אנחנו יכולים לסמן במפה שאלה יישובים רק של ערבים ואלה רק של יהודים, זה segregation או לא? זו מדיניות אפרטהייד בתכנון ובנייה או לא?

איימן עודה: אז אני אומר לכם, אני לא יכול לטעון שבמדינת ישראל יש מדיניות אפרטהייד בין ערבים לבין יהודים, לא יכול, אבל בתחום התכנון והבנייה יש אפרטהייד ממוסד מטעם המדינה.

איימן עודה: אני אומר לכם, אני לא מאלה שממהרים לפנות לעולם.

איימן עודה: אני מאמין שהמאבק העיקרי הוא פה במולדת – ולא רק ערבים, לבד, זה צריך להיות ערבים ויהודים ביחד, למען הדמוקרטיה.

איימן עודה: אבל הגב שלנו אל הקיר.

איימן עודה: אין לנו לאן לחזור עוד יותר.

איימן עודה: אנחנו 20% מכלל האוכלוסייה, ומשתרעים רק על 2.5% מהאדמות בעקבות ההפקעות המסיביות של האדמות שלנו.

איימן עודה: לכן, אנחנו קוראים לציבור הרחב:

איימן עודה: בשבת הבאה אנחנו מקיימים הפגנה ענקית בתל-אביב.

איימן עודה: למה בתל-אביב ולא בנצרת?

איימן עודה: כי יש לנו מסר, יש לנו מסר להעביר את הזעקה הצודקת שלנו לרחוב, לציבור הכללי במדינת ישראל.

איימן עודה: אני פונה לציבור הרחב: תשתתפו אתנו.

איימן עודה: זה המאבק של כולנו למען מדינה דמוקרטית, אזרחית, שוויונית לכולם.

איימן עודה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שישיב סגן השר, אני אבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: לפני סגן השר – סגן השר יכול לשבת בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: גם יושב-ראש הקואליציה ודאי ישב, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת איימן עודה ישב במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חובה נעימה לי, בשמכם, לברך את האורח החשוב שלנו, כבוד נשיא הפרלמנט של הרפובליקה ההלנית, היוונית, מר ניקולס ווצ'יץ.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא לך ולמשלחת שלך.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) חברי המשלחת, אדוני השגריר, Ambassador, כל הנכבדים, אני שמח לברך אתכם כאן במליאת הכנסת בשם כל חברי וחברות הכנסת בירושלים בירת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: זהו ביקורך הראשון כאן, מכובדי, וזהו, חייבים לומר, ביקור ראשון של נשיא הפרלמנט היווני בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח על ביקור גומלין זה לאחר פגישתנו המוצלחת ביוון בחודש יולי האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: זהו ביטוי נוסף ליחסים המיוחדים בין מדינותינו ולהידוק הקשרים בין הפרלמנטים.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי שותפות אסטרטגית אמיתית בכל הדרגים והתחומים.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע כי שותפות זו יכולה להביא לא רק ליציבות אזורית במזרח התיכון אלא לשגשוג ופריחה בכל המובנים.

יולי יואל אדלשטיין: בכוונתנו לקדם שיתופי פעולה בין בתי-המחוקקים, בין הוועדות ובאמצעות קבוצות הידידות הבין-פרלמנטריות – שאצלנו חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין מובילה את הקבוצה הזאת בגאון.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, אנו שותפים למאבק בגזענות, בשנאה ובאנטישמיות ורואים בו חלק מזהותנו.

יולי יואל אדלשטיין: עליו לבוא לידי ביטוי גם במשלחות שלנו באספות הפרלמנטריות של הארגונים הבין-לאומיים שבהם אנו חברים, כדי למגר קריאה לפעולות נגד ישראל ואנטישמיות על ביטוייה.

יולי יואל אדלשטיין: מחר יתקיים בכנסת מפגש משולש, ראשון מסוגו, בהשתתפותך, אדוני, ביחד עם הקולגה שלנו, יושב-ראש הפרלמנט הקפריסאי.

יולי יואל אדלשטיין: במרכזו יעמדו תוכניות לשיתוף פעולה עמכם ועם מדינות האזור בתחומים מגוונים.

יולי יואל אדלשטיין: אני תקווה כי אלו יתורגמו לשפת המעשה לרווחת עמי האזור ויגבירו את האמון בינינו ובין שכנינו.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם כל חברות וחברי הכנסת אני מאחל לכם ביקור פורה ומהנה.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים אתם בבואכם.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, לעלות לדוכן כדי להשיב על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית במכרזים הממשלתיים בתחום ההיי-טק), התשע"ה–2015.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית במכרזים הממשלתיים בתחום ההיי-טק), של חבר הכנסת איימן עודה ואחרים.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק כהן: תיקון חוק חובת המכרזים באופן המוצע בהצעת החוק קשה מאוד ליישום ועשוי להוביל לחוסר יעילות.

יצחק כהן: קיימות מטרות נוספות חשובות שאותן ניתן לקדם ולעודד, העולות בקנה אחד עם המדיניות שמובילה הממשלה.

יצחק כהן: מתן עידוד והעדפה לאוכלוסייה מסוימת באמצעות חוק חובת המכרזים עשוי להוביל לשורה של הצעות חוק דומות.

יצחק כהן: הצעת החוק היא התערבות ישירה של המדינה בניהול החברות המתמודדות במכרזים הממשלתיים.

יצחק כהן: חיוב ספק הזוכה במכרז להעסיק אוכלוסיות מסוימות כתנאי להגשת הצעה פוגע בגמישות הניהולית של החברה, בעצמאותה העסקית ובלב-לבה של פעילותה, הוא גיוס ההון האנושי.

יצחק כהן: התערבות כאמור היא מעבר להתערבות הבסיסית הנדרשת בשמירה על זכויותיו הסוציאליות החוקיות של העובד.

יצחק כהן: איימן, חבר הכנסת איימן עודה, קיים קושי ביישום הצעת החוק, והוא עשוי לגרום לסרבול בהליך הרכש, שהוא הליך מורכב ממילא.

יצחק כהן: משרדי הממשלה יידרשו להחליט על סעיף המגדיר ייצוג הולם במכרז ולאחר מכן לבצע מעקב שוטף אחר מצבת העובדים המועסקים בחברה, וזאת על מנת לוודא עמידה בתנאי זה לאורך כל ההתקשרות.

יצחק כהן: בנוסף, כל חברה מעסיקה מספר שונה של עובדים לצורך ביצוע ההתקשרות.

יצחק כהן: כיצד יקבע עורך המכרז ומהו התנאי לייצוג הולם?

יצחק כהן: יודגש כי לנוכח מדיניות הממשלה לעידוד התעסוקה מפעיל משרד הכלכלה מסלולי סיוע שונים על מנת לעודד השקעות במשק וקליטת עובדים נוספים למעגל התעסוקה בקרב אוכלוסיות בני-המיעוטים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, בהסכמה עם המציע, זה הופך להיות הצעה לסדר-היום.

יצחק כהן: לאיזו ועדה זה עובר – לוועדת הכספים או ועדת הכלכלה?

איימן עודה: – – –

יצחק כהן: אתה רוצה לעבוד, אתה לא רוצה לקנטר.

יצחק כהן: כלכלה?

יצחק כהן: אז בהסכמה – – –

יצחק וקנין: ועדת חוקה?

יצחק כהן: קודם כול זה הופך להיות הצעה לסדר-היום, ותעביר את זה לוועדת הכלכלה להמשך דיון בוועדה.

יצחק וקנין: אם כן, בהתאם להסכמה עם המציע, זה הופך להיות הצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסיית הערבים במכרזים הממשלתיים בתחום ההיי-טק), התשע"ה–2015, הופכת להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר הנושא לוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית במכרזים הממשלתיים בתחום ההיי-טק), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת הכלכלה לדיון.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/221/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודות העיריות (הסדרת מבנים לתנועות נוער), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עיסאווי פריג' וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: להצעה זו מוצמדת הצעה של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אני רק שואל את חבר הכנסת עיסאווי פריג': אני מבין שתשובה והצבעה במועד אחר?

עיסאווי פריג': כן.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר, על שתי הצעות החוק.

עיסאווי פריג': אכן, אדוני היושב-ראש, מכובדי, התשובה וההצבעה במועד אחר.

עיסאווי פריג': אני לא אאריך בהצגת הצעת החוק.

עיסאווי פריג': חברים, הצעת חוק מאוד פשוטה ועניינית.

עיסאווי פריג': אני מתפלא למה המצב הלא-מובן הזה קיים עד עכשיו במדינה.

עיסאווי פריג': היום יש חוזר של משרד החינוך – – –

יצחק וקנין: רק רגע, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נגוסה ויושב-ראש הקואליציה, האזור שלכם שם רועש וגועש.

יצחק וקנין: נא להמשיך.

עיסאווי פריג': היום, אדוני היושב-ראש, במשרד החינוך יש מצב שיש כללים להכרה בתנועות נוער ועל-פי הכללים האלה משרד החינוך מתגמל ומתקצב ונותן תמיכה לתנועות הנוער.

עיסאווי פריג': אז משרד החינוך מאשר, אבל מצד שני הרשות המקומית לא מחויבת לכלום; אפילו לתת מבנה לצורך הפעילות הזאת היא לא מחויבת.

עיסאווי פריג': אז תנועות הנוער והצעירים ובני-הנוער מוצאים את עצמם בלי מקום לקיים את הפעילות שלהם.

עיסאווי פריג': משרד החינוך מאשר, הרשות המקומית, מסיבות פוליטיות או מכל מיני סיבות, מחליטה: אני לא רוצה להקצות מבנה או לתת מבנה לשימוש.

עיסאווי פריג': ואז זה נופל.

עיסאווי פריג': תראו איזה אבסורד.

עיסאווי פריג': האבסורד – שהרשות המקומית מחליטה למי לתת את הפריבילגיה למבנה ולמי לא.

עיסאווי פריג': אם יש לך, אדוני היושב-ראש, תנועת נוער, יש בה פעילות ופעילים והיא מקבלת תקצוב ממשרד החינוך, העירייה לא חייבת לתת לה מבנה שישמש אותה.

עיסאווי פריג': אז יש אבסורד.

עיסאווי פריג': הצעת החוק באה ואומרת כך: לתקן את העיוות הזה.

עיסאווי פריג': ואומרת: תנועת נוער שמקבלת הקצבה והכרה ותמיכה ממשרד החינוך, חובה על הרשות המקומית להקצות לה מקום לקיום פעילות.

עיסאווי פריג': חובה.

עיסאווי פריג': המצב כיום לא מחייב.

עיסאווי פריג': חובה עליה.

עיסאווי פריג': הצעת החוק באה לתקן מעוות כדי להתייחס בשוויוניות וללא הבחנה בין תנועות נוער.

עיסאווי פריג': אני סיכמתי עם יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן – אני מציין ואני רוצה לשמוע את זה ממך – אני סיכמתי עם יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן שבהצעת החוק הזו לא יתקיימו תשובה והצבעה.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

עיסאווי פריג': והיא חוזרת לוועדת השרים.

עיסאווי פריג': אני מבקש.

עיסאווי פריג': זה תיקון עיוות, חברים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אולי תודיע את זה על שתי ההצעות, כיוון שיש עוד הצעת חוק של מרב מיכאלי.

עיסאווי פריג': אני מבקש לתקן עיוות.

עיסאווי פריג': כן, כן.

עיסאווי פריג': אני חוזר ואומר: משרד החינוך מאשר תנועת נוער?

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים לחייב את הרשות המקומית לתת מבנה ייעודי.

עיסאווי פריג': המחלוקת עם אנשי המקצוע – בהצעת החוק אנחנו ציינו תנועת נוער שיש בה 50 בני-נוער פעילים.

עיסאווי פריג': יש הסתייגות לגבי המספר, יש אנשים שאומרים שצריך להיות מינימום 100, מינימום 70, מינימום 80.

עיסאווי פריג': על זה נדון, אבל יש לחייב את הרשות לאגד ולהביא מבנה ייעודי לקיום הפעילות.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/614/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אני מזמין את חברת הכנסת מרב מיכאלי, שיש לה הצעת חוק שהוצמדה להצעת החוק של עיסאווי פריג' – הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הסדרת מבנים לתנועות נוער), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, עשר דקות לרשותך, אם תרצי את כל הזמן.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר על שתי הצעות החוק, גם על הצעתך.

יצחק וקנין: תכף ידבר יושב-ראש הקואליציה, אני אתן לו את האפשרות אחרי שתסיים להציג את הצעת החוק.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג' הציג בצורה מופלאה את ההיגיון הפשוט מאוד בבסיס ההצעה הזאת, שבאה לאפשר באמת לתנועות נוער לפעול בצורה סדירה ובצורה בטוחה.

מרב מיכאלי: אולי צריך בכל זאת להוסיף, חברי חבר הכנסת פריג', איזה שתי מילים על התועלת בתנועות הנוער ועל כמה זאת מסגרת חשובה שמאפשרת לילדות-ילדים – צריך להגיד, זה מתחיל בגיל מאוד צעיר – מאפשרת להם מסגרות ערכיות שמוציאות אותם ממסגרות שהן רק צרכנות, רק מסכים, רק אינטרסים; באמת מלמדות אותם לאהוב את הארץ הזאת ברגליים; מלמדות אותם כישורים חברתיים, מלמדות אותם יחסים, מלמדות אותם כישורי מנהיגות, כי הן מאפשרות להם להיות אחר כך מדריכות ומדריכים וראשי גדוד או ראשי שכבה או מה שזה לא יהיה; מלמדת אותם לקחת אחריות על עצמם, על הקהילה שלהם, מלמדת אותם לקחת אחריות על החברה היותר רחבה שלהם; גורמת להם לחשוב על החברה היותר רחבה שלהם כבר מגילים צעירים ולא להיות קבורים בד' אמותיהם ורק להסתכל כל הזמן במסכים שלהם או מקסימום עם שניים-שלושה חברות וחברים.

מרב מיכאלי: וצריך להגיד, אדוני היושב-ראש, שהיום, במציאות שבה גם עם החברות והחברים, שאת יושבת אתם ממש באותו מקום פיזי, את מתכתבת בווטסאפ ולא מדברת פנים אל פנים בהכרח, חשיבותן של תנועות הנוער היא גדולה פי כמה וכמה.

מרב מיכאלי: וראוי שהמדינה תעשה את מה שלצערי היא לא עושה בהרבה תחומים אחרים – פשוט תשקיע באזרחיות ובאזרחים שלה.

מרב מיכאלי: אדוני, אני רוצה להגיד לך, ברשותך, דבר: היום אנחנו נחשפות ונחשפים לדוח החמור על הזיהומים בבתי-החולים; דוח על זיהומים שגורמים לסדר גודל של 5,000 מקרי מוות בשנה – לא מהמחלה שאתה הגעת לבית-החולים, או הפציעה, אלא מהזיהום שחטפת בדרך.

מרב מיכאלי: סיבה מרכזית לכך שזה קורה היא שהממשלה מתקמצנת על האזרחיות והאזרחים שלה, לא משקיעה מספיק בבריאות שלהם, כמו שהיא לא משקיעה מספיק – חוסכת ומקצצת – בכל השירותים החברתיים שהיא אמורה לתת.

מרב מיכאלי: כאן זאת שאלה של חיים ומוות ממש, בצורה הכי מוחשית.

מרב מיכאלי: אנחנו רואות ורואים איך לא רק שזה לא חיסכון – אנחנו גם מבזבזים עוד יותר ימי אשפוז, עוד יותר תרופות, עוד יותר כל האמצעים שאנחנו עוסקים בהם, ובסוף זה נגמר באובדן חיים.

מרב מיכאלי: קו דק אבל ישיר מתוח מההשקעה בחינוך בגיל הרך, באפשרות לפעוטות להישאר עד גיל שנה בבית – מה שיעשה אותם יותר בריאים כמבוגרים, יותר עמידות ועמידים לכל חלק בחיים שלהם.

מרב מיכאלי: ובדרך הם יעברו גם בתנועות הנוער.

מרב מיכאלי: יש רק לקוות שכשהילדות והילדים של היום יגיעו לתנועות הנוער, כבר תהיה ממשלה שלא תתקמצן על הבריאות שלהם והם לא ימצאו את עצמם מתים מזיהומים בבתי-חולים.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, רצית להודיע משהו בקשר לשתי הצעות החוק.

דוד ביטן: שתי הצעות החוק האלה לא עברו בוועדת שרים.

דוד ביטן: למרות זאת, אנחנו חושבים שהן חשובות, ואנחנו נחזיר אותן לוועדת שרים על מנת שיהיה דיון מחודש ותתקבל שם ההחלטה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: אנחנו נשתדל שזה יהיה בשבוע הבא.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/946/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – התאמת ימי ההיעדרות למספר הילדים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: לרשותך עשר דקות.

עבדאללה אבו מערוף: חברי כנסת נכבדים, כבוד היושב-ראש, כבוד השרים שנמצאים, איוב קרא וסופה לנדבר, הצעת החוק הזאת באה לתקן את המצב הקיים שלהורה מגיעים שמונה ימי מחלה בשנה על מחלת ילדו, ואם זה הורה יחיד או שהילד מוחזק רק בהחזקתו, מגיעים לו 16 ימים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מתייחס לילד אחד, ולא חשוב כמה ילדים יש במשפחה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים שברוב המשפחות יש לא רק ילד אחד.

עבדאללה אבו מערוף: זה טוב.

עבדאללה אבו מערוף: משפחות – שני ילדים, שלושה ילדים, ארבעה ילדים, חמישה ילדים.

עבדאללה אבו מערוף: ואני מציע תיקון שאכן, ימי המחלה במשך השנה יהיו בהתאם למספר הילדים עד הילד החמישי; לא יותר מהילד החמישי.

עבדאללה אבו מערוף: אם זה ילד אחד – שמונה ימים, פשוט מאוד; אם שני ילדים – מגיעים לו 12 ימי מחלה; אם שלושה ילדים – 13 יום; אם ארבעה ילדים – 14 יום, זה לא הרבה; ואם חמישה ילדים – 15 יום.

עבדאללה אבו מערוף: בסך הכול, על ארבעה ילדים נוספים אנחנו מוסיפים עוד שבעה ימים במשך השנה, וזה לפי החישוב האריתמטי.

עבדאללה אבו מערוף: זה אפילו לא יזיק לקופת המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב, אני עכשיו מסביר את דחיית הצעת החוק הזאת, שזה עולה כסף.

עבדאללה אבו מערוף: אבל מצד אחר, עם כל הכבוד, הערה – כנראה ועדת השרים, עיינו או לא עיינו בחוק – אני מציע שבמקום שהגיל יישאר 16 שנים, נוריד את זה לגיל 12 שנה.

עבדאללה אבו מערוף: אז הקומפנסציה הזאת בין 12 שנה ל-16 שנים להוספת ימי מחלה לכל ילד נוסף בשנה, זה אפילו חוסך.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר את הנושא טוב, מהיותי – עבדתי כרופא – כמה חופשות מחלה וכמה קשה להורים שיש להם יותר מילד אחד.

עבדאללה אבו מערוף: אכן, שמונה ימים בשנה זה מספיק, לא תמיד מנצלים אותם, אבל קורה בתקופות מסוימות שמנצלים, וצריך יותר.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, ההצעה הזאת באה לתקן את המצב הקיים, הצעה שלא עולה כסף, לפי החישוב המתמטי, ודווקא אולי תחסוך; מגיל 13 ומעלה אפשר להשאיר את הילד בבית, מכל הבחינות – הסוציאליות והרפואיות.

עבדאללה אבו מערוף: ילד בגיל 13, כמעט אפשר לסמוך עליו ולהשאיר אותו בבית לכמה שעות, עד שההורים יחזרו מהעבודה.

עבדאללה אבו מערוף: זה קורה במקרים נדירים, ולכן ההצעה הזאת, להוריד את הגיל של חופשת מחלה להורה מ-16 ל-12, גם עושה איזון טוב בחוק ובתקציב המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: רק עוד הערה.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה הוצע כמה פעמים על-ידי חברי כנסת אחרים, וזה עוד פעם מוכיח שוועדת השרים לחקיקה לא מעיינת בחוק, ולצערי הרב מסתכלת על מציע החוק.

עבדאללה אבו מערוף: בואו נהיה קצת הגונים וקצת שקופים ופיירים; הצעת החוק הזאת הוצעה על-ידי חבר הכנסת חיים אורון – הוא אף פעם לא היה בקואליציה; על-ידי חברת הכנסת אורית זוארץ – אז, כשהיא הציעה אותו, בקדימה, היא הייתה באופוזיציה; על-ידי חבר הכנסת, ידידי עפו אגבאריה, לפני שלוש שנים, מובן שהוא היה באופוזיציה; וגם על-ידי חבר הכנסת היקר אילן גילאון, וגם ההצעה הזאת נדחתה – גם הוא היה כל הזמן באופוזיציה.

עבדאללה אבו מערוף: הצעת החוק הזאת ברורה; כאן אין אופוזיציה ואין קואליציה.

עבדאללה אבו מערוף: הצעת החוק באה לתקן מה שקיים והוא לא נכון.

עבדאללה אבו מערוף: ואני אומר עוד פעם שאני מכיר את הנושא טוב מאוד, ואכן, אנחנו, אם נתקן את החוק הזה, ניתן אפשרות להורים להיות עם ילד חולה בבית.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, זה גם חוסך לכלכלה, וזה חוסך למשק כסף בהשוואה למצב הקיים, ונותן אפשרות למי שיש לו יותר מילד אחד – שלושה ילדים –עוד יומיים או שלושה ימים בשנה שתהיה לו חופשת מחלה עבור הילד.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני מציע ופונה לכל חברי הכנסת – זה חוק סוציאלי ממדרגה ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: אני עוד פעם ממש תמה למה ועדת השרים לחקיקה דחתה את ההסכמה על החוק הסוציאלי הזה, הטוב ביותר, וכאן, עוד פעם אני אומר, אין קואליציה, אין אופוזיציה, זה חוק טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: ישיב שר החינוך.

יצחק וקנין: במקום השר חיים כץ, השר לשירותים חברתיים – השר נפתלי בנט.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) התשנ"ג–1993, מאפשר לעובד שיש לו ילד שטרם מלאו לו 16 שנים להיעדר מעבודתו עד שמונה ימים בשנה על חשבון תקופת המחלה הצבורה שלו.

נפתלי בנט: סעיף 1(ב) לחוק דמי מחלה מאפשר לעובד שהילד נמצא בהחזקתו הבלעדית, או עובד שהוא הורה יחיד של הילד, להיעדר מעבודתו עד 16 ימים בשנה.

נפתלי בנט: בהצעת החוק מוצעת תוספת מדורגת של ימי המחלה המגיעים לעובדים שלהם יותר מילד אחד בעבור מחלת ילדיהם, בהתאם למספר הילדים אשר עמם, עד חמישה ילדים.

נפתלי בנט: נוסף על כך מוצע להוריד את גילם של הילדים שעבורם יינתנו ימי מחלת הורה מ-16 ל-12.

נפתלי בנט: התאמת ימי ההיעדרות למספר הילדים טומנת בחובה השלכות משמעותיות הן על המעסיקים והן על העובדים.

נפתלי בנט: מבחינת המעסיקים, התאמת ימי ההיעדרות למספר הילדים של העובד תטיל עליהם עלויות כלכליות נוספות ויש חשש שהיא תשמש תמריץ שלילי להעסקת הורים, בעיקר אימהות, למשפחות גדולות, דבר אשר יסכל את התכלית המרכזית שעמדה מאחורי חקיקת חוק היעדרות בשל מחלת ילד.

נפתלי בנט: מבחינת העובדים, אומנם יש בהצעה התחשבות במספר ילדיו של העובד, אך ההצעה אינה מגדילה את מספר ימי המחלה של העובד עצמו.

נפתלי בנט: מאחר שלפי סעיף 4 לחוק דמי מחלה עובד יכול לזקוף ימי היעדרות בשל מחלת ילד רק אם נותרו לו ימי מחלה, יכול להיווצר מצב שבו עקב ניצול המכסה לימי מחלה של העובד עצמו, הוא לא יוכל לנצל את הימים לטובת מחלת ילד, ולהפך.

נפתלי בנט: מכלל שיקולים אלו החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה להתנגד להצעת החוק.

נפתלי בנט: דוד ביטן – – –

יצחק וקנין: יושב-ראש הקואליציה, השר שואל אם אפשר לרדת.

דוד ביטן: לא, אי-אפשר.

נפתלי בנט: אני אגיד במאמר מוסגר על הנושא הזה – פגשתי השבוע, ביום ראשון בערב, קבוצה בהקשר של חוק מעין זה, שהוא באמת ראוי ורצוי, קבוצת מנכ"לים במשק, והם מתארים תמונה קשה מאוד, תמונה שבגדול, את כל תחלואי החברה מפילים על בעלי עסקים במדינת ישראל ואת כל הצרות מצפים מהם לפתור.

נפתלי בנט: וחוק כזה, כמו מאות חוקים נוספים, הוא פשוט עוד נטל ועוד נטל, ויש פה אמירה.

נפתלי בנט: הייתי מנכ"ל בחברת היי-טק, היו לי 130 עובדים.

נפתלי בנט: חוק מעין זה יכול להשיג בדיוק את המטרה ההפוכה: אם אני יודע שבשל שינוי חוק אני יכול לאבד עובדים במשך ימים ארוכים, ואני כמנכ"ל זקוק להם, העובדים עובדים, אז מראש, בתת-מודע, או במודעות של מנכ"ל, עלול להיכנס הרעיון: רגע, אם זאת אימא עם הרבה ילדים, והיא תיעדר הרבה, אולי לא ניטה להעסיק אותה.

נפתלי בנט: ואז השגנו מטרה הפוכה.

מרב מיכאלי: העברנו חוק – – – האימא והאבא מתחלקות חצי-חצי.

נפתלי בנט: בסדר, לא משנה.

נפתלי בנט: יכול להיות תעדוף – את צודקת, מרב.

נפתלי בנט: באמת, זה לא – אני משתף אותך במה עובר בראש של מנכ"לים – מוצדק, מבחינתם.

נפתלי בנט: הרבה פעמים יכול להיות למשל שאז ייטו להעסיק פחות הורים והרבה יותר רווקים.

נפתלי בנט: וזה לא דמיוני, כי מנכ"ל, הוא קם בבוקר, הוא גם ככה נאבק לשרוד – אוקיי?

נפתלי בנט: הוא נאבק לשרוד, הוא צריך להרוויח – –

מרב מיכאלי: מה אדוני מציע לעשות עם הילדים החולים?

נפתלי בנט: – – ויש פה מתח.

מרב מיכאלי: אבל מה אדוני מציע לעשות עם הילדים החולים?

נפתלי בנט: את צודקת, דרך אגב.

נפתלי בנט: מרב, את צודקת, אין פה פתרון קסם.

נפתלי בנט: זה כמו הסיפור עם הרב: את צודקת, הוא צודק – כולם צודקים.

נפתלי בנט: השאלה, מה עושים.

עבדאללה אבו מערוף: גם החוק צודק.

נפתלי בנט: אני רק מנסה להבהיר שהתמונה מורכבת.

נפתלי בנט: הרי אפשר גם ללכת ולהגדיל את המכסה ל-30 יום ול-60 יום, וזה עוד יותר בא לקראת, אבל בסוף אין בעיה; המנכ"ל לעולם לא יגיד – הוא לא איש רשע – הוא לא יגיד שהוא לא מעסיק הורה כי הוא הורה.

נפתלי בנט: הוא לא יגיד את זה.

נפתלי בנט: הוא לא צריך לנמק.

נפתלי בנט: בסוף, במקרה, את תראי שמעסיקים – זה מה שיקרה – – –

מרב מיכאלי: – – – אני רואה את זה חמישה ימים בשבוע.

נפתלי בנט: נכון.

נפתלי בנט: לכן אנחנו תמיד צריכים לראות את ההשלכות הבלתי-נראות, את ה-invisible implication.

נפתלי בנט: הרבה פעמים יש תופעה של השלכות.

מרב מיכאלי: מה אדוני מציע?

נפתלי בנט: אין פה פתרון קסם.

נפתלי בנט: אין לי פתרון קסם.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: את מבינה את הדילמה?

מרב מיכאלי: אתה מבין את המצוקה?

נפתלי בנט: אני מבין את המצוקה, אבל יכול להיות שאם ניענה לזה, היא לא תקבל את העבודה in the first place, את מבינה את זה?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: בואו נעשה רגע תרגיל מחשבתי; בואו נניח שלטובת הרצון החברתי האמיתי נעלה את שכר המינימום, שזה דבר ראוי – אני העליתי את שכר המינימום בהיותי שכר הכלכלה.

נפתלי בנט: ההעלאות שאתם רואים היום הן תוצאה של היותי שר הכלכלה, אבל גם עכשיו זה נמוך.

נפתלי בנט: בואו נגיד שבא שר כלכלה מאוד מאוד חברתי, והוא אומר: בואו נעלה את שכר המינימום ל-11,000.

נפתלי בנט: מה יקרה?

נפתלי בנט: זה רק טוב?

נפתלי בנט: יש מחיר?

נפתלי בנט: אני שואל אותך.

נפתלי בנט: העלאת שכר המינימום ל-11,000 – היית מצביעה בעד או נגד?

נפתלי בנט: עכשיו אני מביא חוק שכר מינימום – 11,000 שקלים.

נפתלי בנט: זה נפלא.

נפתלי בנט: השכר עולה – כולם מרוויחים.

מרב מיכאלי: השכר בישראל, הבעיה – – –

נפתלי בנט: הבעיה היא שיש לזה מחיר – יהיו פחות עובדים.

מרב מיכאלי: כן, אבל גם שכר מינימום המעסיק צריך לשלם.

נפתלי בנט: תראי, אני הרי לא השר הממונה, אני פה עניתי בצורה טכנית, אבל אני רק מנסה להסביר שבכלכלה יש איזונים מאוד מאוד קשים.

נפתלי בנט: אני אולי היחיד פה, במליאה, שהיה מנכ"ל חברה במשך הרבה שנים.

יצחק וקנין: תראה, אדוני השר, האמת שהתרגלנו להצעות לסדר-היום ששר עונה במקום שר, אבל בהצעות חוק דבר צריך להיות יותר מסודר: השר צריך לבוא – אני אומר את זה כסגן יושב-ראש.

נפתלי בנט: לא, לא, זה בסדר – –

יצחק וקנין: זו הערה שצריכה להיות במקומה.

נפתלי בנט: – – אני הקראתי את התשובה.

נפתלי בנט: אני רק – – –

יצחק וקנין: לצערי, הדבר הזה – לא נכון ששרים עונים במקום שרים אחרים – –

נפתלי בנט: אבל אני רק אגיד פה ואני רוצה – – –

יצחק וקנין: – – שהם לא כל כך מתמצאים במשרד שלהם.

נפתלי בנט: שרת המשפטים הנוכחית איילת שקד לקחה על עצמה משימה אל מול המגזר העסקי להגן גם עליהם – לא כי הם נחמדים או לא נחמדים, לא כי יש להם עיניים יפות או לא, לא כי כוונותיהם טובות או לא; מסיבה אחת קטנה: הם מייצרים את העבודות במשק, הם מייצרים את ההכנסות ממסים.

נפתלי בנט: נקודה.

נפתלי בנט: כולנו יושבים פה ומקבלים משכורת בשל מסים שהמגזר הפרטי מייצר.

נפתלי בנט: אז אנחנו חייבים לשמור עליהם מכל משמר, ואני אגיד לכם שהם כרגע תחת תחושה של מתקפה קשה: שהם הרעים, שהם עובדים עלינו, שהם מרמים אותנו.

נפתלי בנט: וזה לא נכון.

נפתלי בנט: הם רוצים – ה-mission statement של חברה עסקית זה להצליח.

נפתלי בנט: זה לא חטא.

נפתלי בנט: הצלחה זה לא חטא.

נפתלי בנט: אבל במדינה שלנו אנחנו מטילים עליהם כל שני וחמישי עוד חוק חברתי וראוי.

נפתלי בנט: אני מחכה לביטן – – –

מרב מיכאלי: אתה לא יכול, יש לך עשר דקות – – –

נפתלי בנט: דוד ביטן – – –

קריאה: – – –

נפתלי בנט: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברות הכנסת, מאחר שהממשלה מתנגדת לחוק שלכן, מרב מיכאלי, יש לך אפשרות – – –

מרב מיכאלי: אחרי ההצבעה – ככה בתקנון.

מרב מיכאלי: אחרי ההצבעה.

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: יש לך עוד שלוש דקות, את יכולה להגיד.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: דקה.

יצחק וקנין: קודם כול, מרב מיכאלי, יש לה הזכות לעלות אחרי שהממשלה מתנגדת, ולכן לא אחרי הצעת החוק, זה משהו אחר.

מרב מיכאלי: נכון, אתה צודק.

מרב מיכאלי: זה משהו אחר.

יצחק וקנין: זה משהו אחר בתקנון, אבל – – –

קריאה: קודם כול, גם לאבו מערוף יש.

יצחק וקנין: הוא לא רוצה.

יצחק וקנין: עבדאללה, אתה רוצה?

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יצחק וקנין: אני אאפשר גם לך.

יצחק וקנין: עזוב, גם אתה תעלה, שלוש דקות.

עבדאללה אבו מערוף: אחרי.

עבדאללה אבו מערוף: אחרי – – –

יצחק וקנין: לא משנה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, שלוש דקות, ואני אאפשר גם לו שלוש דקות.

יצחק וקנין: לכל הצעה בנפרד.

מרב מיכאלי: לא, זו לא הצעה שלי.

מרב מיכאלי: זו לא הצעה שלי.

יצחק וקנין: זה לא הצעה שלך?

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: רק אם – – –

יצחק וקנין: אז עבדאללה אבו מערוף, יש לך שלוש דקות.

עבדאללה אבו מערוף: נתתי לך את הבמה, בבקשה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך הערה מהצד אחרי כן.

מרב מיכאלי: לא מהצד.

יצחק וקנין: אני הייתי עדיין בהצעת החוק הקודמת שלך.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני עליתי כדי שיושב-ראש הקואליציה ירוויח עוד קצת זמן, ואולי מישהו שלא נמצא כאן במליאה יבוא להצביע – זו הסיבה.

עבדאללה אבו מערוף: כל ההסבר שנתן כבוד שר החינוך לא משכנע, ואם היו כאן מספיק חברי כנסת שיצביעו נגד, אז הוא היה עונה בחצי דקה, לצערי הרב.

עבדאללה אבו מערוף: מה שהוא ענה לא משכנע בכלל, עניין המעסיקים ולא מעסיקים.

עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם אני אומר: זה חוק סוציאלי ממדרגה ראשונה, ואני פונה לכל חברי הכנסת לתמוך בו, ולא כל מיני תירוצים שלא מסבירים את החקיקה האובייקטיבית הזאת שאני מעלה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, האם הצבעה שמית?

דוד ביטן: רגיל.

יצחק וקנין: רגיל.

יצחק וקנין: הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: חברים, הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – התאמת ימי ההיעדרות למספר הילדים), התשע"ה–2015, של עבדאללה אבו מערוף וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 37 נמנעים – 3 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – התאמת ימי ההיעדרות למספר הילדים), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 37 מתנגדים, 26 בעד, שלושה נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי, יש לך דקה מהצד להעיר מה שרצית.

מרב מיכאלי: – – – הערה אישית זה יותר מדקה.

יצחק וקנין: מה?

מרב מיכאלי: הערה אישית בתקנון זה יותר מדקה, וזה מהדוכן.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך.

מרב מיכאלי: לא מוגבלת בזמן לדעתי, אפילו.

יצחק וקנין: על מה?

יצחק וקנין: לא מבין על מה.

מרב מיכאלי: על זה שהוא ציין אותי בשמי.

מרב מיכאלי: זה לפי סעיף 90 ומשהו בתקנון.

יצחק וקנין: הבנתי אותך.

יצחק וקנין: אוקיי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: כבוד השר בנט, אני רוצה, ברשותך, להכניס רגע את הדיון הזה לאיזה הקשר יותר רחב.

מרב מיכאלי: כששאלת אותי חזור ושאול מה הפתרון, אני אגיד לך, ברשותך, מה הפתרון: הגיע הזמן להכניס את עבודות הבית וגידול הילדות והילדים לתוך הכלכלה.

מרב מיכאלי: אנחנו חיות וחיים במציאות שהחוקים שלה נקבעו – החוקים הגדולים, החוקים שמגדירים מהי המדינה, מהי הכלכלה, מהי מערכת המשפט, מה נספר, מה לא נספר, מה מותר, מה אסור, מי נחשב, מי לא נחשב – כל זה נקבע בימים שרק לגברים, וברשותך, גברים בעלי הון, רק להם הייתה גישה לחוק.

מרב מיכאלי: רק הם יכלו לבחור, רק הם יכלו להיבחר, רק הם יכלו לכתוב את החוק ורק הם יכלו לפרש את החוק, לשפוט לפי החוק, והם שקבעו מי נכלל בכלל בחוק.

מרב מיכאלי: ובימים ההם – שהם לא כל כך רחוקים, אנחנו מדברות על לפני 100 שנה – בימים ההם, אנחנו, נשים, ילדות וילדים, חולים או בריאים, היינו סחורה ככל שאר הסחורות שהוגדר בחוק איך אפשר להעביר אותן מכאן לשם.

מרב מיכאלי: ובכן, ברוך השם, לפני כ-100 שנה, בסייעתא דשמיא – אני בטוחה שגם לה הייתה יד בדבר – קיבלנו זכות בחירה.

מרב מיכאלי: ברוך השם, נשים קיבלו זכות בחירה, לאט אבל בטוח, ברוב העולם; עוד יש לנו כמה כיסים לטפל בהם.

מרב מיכאלי: נכון, אגב, אדוני, שווה לעשות כוכבית ולהגיד שבחלק מהמקומות קודם כול קיבלו זכות בחירה רק נשים לא נשואות.

מרב מיכאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, הרי נשים פטורות ממצוות שהזמן גרמן.

מרב מיכאלי: למה?

מרב מיכאלי: שלא יהיו חס ושלום בדילמה בין הבוס הגדול, הגדול גדול שלהן, לבין הבוס הקטן בבית.

מרב מיכאלי: אותו דבר היה ההיגיון של זכות בחירה בהתחלה: שלא יהיו בדילמה בין מה שהבעל מצביע, חס וחלילה, אם ירצו להצביע משהו אחר.

יצחק וקנין: לא תחסום שור בדישו.

מרב מיכאלי: ובכן, אדוני, השתנתה המציאות הזאת.

מרב מיכאלי: היום נשים, ברוך השם, הן חלק ממש כל כך דרמטי, משמעותי מכוח העבודה, גם במדינת ישראל וגם בכל העולם המערבי; חלק דרמטי מהתוצר של המדינה, מהיכולת שלה להתקיים בכלל.

מרב מיכאלי: אבל באותה נשימה, אדוני שר החינוך – החינוך, נכון?

מרב מיכאלי: עכשיו זה חינוך, לא כלכלה – זה התעלמות מכוונת או שאנחנו בענייני הזמן גרמן?

מרב מיכאלי: כי אני אמתין.

יצחק וקנין: סיבכת אותנו עם הזמן גרמן.

יצחק וקנין: כן, אדוני שר החינוך.

מרב מיכאלי: לא יעזור לי?

מרב מיכאלי: אני לא אצליח לקבל את תשומת לבך?

נפתלי בנט: אני בודק את מה שאמרת על הזמן גרמן.

מרב מיכאלי: אגב, הפרשנות הזאת היא של אבודרהם, לא אני המצאתי אותה.

מרב מיכאלי: גש ובדוק, צא ולמד.

יצחק וקנין: כן.

מרב מיכאלי: פרשנות של אבודרהם.

מרב מיכאלי: אני רק מצטטת, אני נתלית בעצים גדולים, גדולים מאוד.

נפתלי בנט: גדולות.

מרב מיכאלי: אגב, אם תרצה – עצים גדולים, לא גדולות בהקשר הזה.

נפתלי בנט: – – –

מרב מיכאלי: אם תרצה – לא חשוב, אני תכף אגיד לך פסיקה אחרת שלו, שהיא מעניינת לא פחות – אבל בכל מקרה, ברשותך, בימים אלה נשים הן – – –

נפתלי בנט: – – –

מרב מיכאלי: בכיף.

מרב מיכאלי: בימים אלה, ברוך השם, נשים הן בעלות שוויון פורמלי בפני החוק – בישראל לא עד הסוף; לא בכדי לא כתוב אצלנו – בחוק כבוד האדם וחירותו לא כתובה המילה "שוויון", אבל אנחנו חלק מאוד מאוד מרכזי מכוח העבודה; אנחנו שותפות גמורות להתפתחות של המשק.

מרב מיכאלי: נשאר רק העניין הפעוט הזה של עבודות הבית וגידול הילדים, שכל זמן שהן היו חלק מהכלכלה של הגבר – שהייתה לו בעלות על אישה, הייתה לו בעלות על ילדות וילדים – כל הכלכלה הזאת התקיימה בחסותו.

מרב מיכאלי: הוא הלך לעבוד, היא דאגה לכל מה שבבית, לפעמים הילדות והילדים האלה היו כוח עבודה במשק, בחקלאות, ובשביל זה עשו אפילו עוד ילדות וילדים.

מרב מיכאלי: אבל כרגע, מה לעשות?

מרב מיכאלי: כולם הולכות והולכים לעבוד בחוץ, והילדות והילדים, מה?

מרב מיכאלי: מי ישלם על העבודה השקופה הזאת?

מרב מיכאלי: והיא שקופה – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

מרב מיכאלי: – – כי היא לא נספרת בכלכלה – ואני מסיימת.

מרב מיכאלי: ולכן, עדיין, ב-95% מהמקרים נשים עושות את העבודה הזאת, בלי תגמול, בלי הכרה בערך הכלכלי שלהן, בלי פנסיה, בלי ביטוח לאומי, בלי כל הדברים האלה, וכשהן יוצאות החוצה נפער החור הגדול הזה.

מרב מיכאלי: אז התשובה על שאלתך, אדוני, "מה לעשות?" היא למצוא את הפתרון איך לעשות את הכלכלה רלוונטית לימינו, כוללת את עבודות הבית וגידול הילדות והילדים והערך הכלכלי שלהם.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3494/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ז–2016.

יצחק וקנין: ינמק חבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: הצעת החוק במקור היא של עפר שלח, מיקי רוזנטל ואיתן כבל.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפנינו הצעת חוק פשוטה שנוגעת במצב בלתי נסבל שנמשך כבר הרבה מאוד שנים.

עפר שלח: אם נער או נערה מקבלים פטור מטעם כלשהו משירות צבאי ומתברר לפוקד, למערכת הביטחון, שהפטור הושג במרמה – תכף ניתן דוגמה לסעיף היוצא מן הכלל, אבל מטעם כלשהו – בלי קשר להליך שנוגע להשגה של הפטור במרמה, מייד הפטור הזה מבוטל והנער או הנערה מגויסים לשירות ביטחון; למעט סעיף אחד – והוא פטור שהושג מטעמי הכרה דתית, שכמובן נוגע בעיקר לבנות שנפטרו משירות צבאי בשל הכרה דתית.

עפר שלח: במקרה הזה, ביטול הפטור – גם אם למחרת, חברתי אורלי לוי אבקסיס, אותה בחורה שהצהירה על דתיות נראית בחוף הים בביקיני כשהיא קוראת בירחוני זימה – הפטור איננו מבוטל, אלא אם כן היה תהליך חלוט בבית-משפט, זאת אומרת, להגיע עד בית-המשפט העליון.

עפר שלח: אגב, היו מקרים שהגיעו עד בית-המשפט העליון כי צה"ל התעקש.

עפר שלח: כמה זמן לוקח לתהליך כזה להיות חלוט?

עפר שלח: בדרך כלל עד שהנדונה בעניין הזה היא בערך בגיל שאתה כבר פטור משירות צבאי מטעמי זיקנה.

עפר שלח: הדבר הזה, שנוגע – צריך להבין, חברי חברי הכנסת, הוא נוגע לאחוז ניכר של הבנות חייבות השירות במדינת ישראל.

עפר שלח: אני לא יודע, ידידי מאיר כהן, אם אתה מכיר את הנתונים: 42% מהבנות המועמדות לשירות ביטחון – זאת אומרת, לא כולל, למשל, ערביות – שהגיעו לגיל 18 אינן משרתות בצבא.

עפר שלח: 42%.

עפר שלח: זה יוצר מצב שכשאנחנו מדברים על שירות בנות אנחנו מדברים מראש על שירות של פחות מ-60%; זה יוצר מצב שבו כל הדיבורים על שוויון בנטל ונשיאה בנטל הופכים להיות מגוחכים.

עפר שלח: והרוב המכריע של 42% שפטורות משירות צבאי, כמעט כולן מטעמי הכרה דתית.

עפר שלח: זאת אומרת, הסעיף הזה – שזכה לכינוי הלא-מחמיא אך הנכון-מאוד "סעיף השקרניות" – שאומר שמי שנפטרה משירות צבאי בשל הכרה דתית לא תאבד את הפטור הזה גם אם הוכח לפוקד, למערכת הביטחון, באופן חד-משמעי שהיא משקרת, אלא בתהליך משפטי חלוט עד בית-המשפט העליון, נוגע לאלפי בנות במדינת ישראל מדי שנה.

עפר שלח: אני לא אומר חס וחלילה שכולן משקרות; אני אומר שאלה מהן שמשקרות – המדינה אומרת: תשקרו להנאתכן, עד בית-המשפט העליון.

עפר שלח: התיקון של הדבר הזה, צריך להבין, מתגלגל כבר כמה וכמה כנסות, עוד לפני שאני הגעתי לכנסת.

עפר שלח: מערכת הביטחון היא שהציעה את זה כהצעת חוק.

עפר שלח: זה הגיע לפה בכנסת השמונה-עשרה, והוחלט בכנסת השמונה-עשרה שזה יעבור, אבל יתקנו לזה תקנות.

עפר שלח: התקנות האלה לא תוקנו עד היום.

עפר שלח: בכנסת הקודמת, בעקבות הצעת חוק שלי, הוקמה ועדת משותפת בראשות ידידי, היום השר, יריב לוין; לא התכנסה פעם אחת, לא תיקנה תקנות.

עפר שלח: מערכת הביטחון עצמה היא שפנתה אלי בכנסת הקודמת, כשהייתי חבר כנסת בקואליציה, ובכנסת הזאת, כשאני חבר כנסת באופוזיציה, כדי שאני אקדם את הצעת החוק הזאת, מפני שמערכת הביטחון יודעת היטב שהבסיס של צבא העם הולך ונסדק, עם פחות ופחות אנשים שמשרתים, ואומרת: אנחנו חייבים לסגור את הפרצות.

עפר שלח: זה נאמר גם בדיונים של ועדת שקד, שדנה בשוויון בנטל בכנסת הקודמת.

עפר שלח: נאמר במפורש: אנחנו חייבים לבטל את "סעיף השקרניות" כדי להחזיר לא רק את הערך אלא גם את הבנות שחומקות דרכו.

עפר שלח: למה הסעיף הזה לא עובר?

עפר שלח: ניחוש.

עפר שלח: חברי יעקב פרי, אתה גם ותיק ממני וגם חכם ממני, תן לי ניחוש.

קריאה: – – –

עפר שלח: מפלגה יש בישראל, הבית היהודי שמה, רוממות השירות בגרונה – אתם, נפתלי, נכון, אתם – רוממות השירות – ואתה הרי עשית שירות משמעותי, כמו רבים מהחברים שלך לסיעה, זה נכון – רוממות השירות בגרונה, ומשום מה, גם בכנסת הקודמת, גם בכנסת הזאת – ומן הסתם יעלה עכשיו סגן שר הביטחון מטעם הסיעה הזאת כדי לנמק למה – פעם אחר פעם היא עולה כדי להגן על הסעיף הזה, שלכאורה, אתם – נפתלי, עוד פעם אתה בורח.

עפר שלח: זה כל פעם שאני מדבר.

נפתלי בנט: לא לא, אני פשוט – – –

עפר שלח: אני מתחיל לחשוב שזה משהו ביחסים.

עפר שלח: באמת.

נפתלי בנט: – – – ממש לא.

עפר שלח: אה, מאה אחוז.

עפר שלח: לא, אולי לידך תמלילים מישיבות הקבינט ואתה טורח לעדכן.

עפר שלח: מאה אחוז.

עפר שלח: המפלגה הזאת, שבאה ואומרת: מי שמשקר, שלא יהיה, וכן הלאה – אם ככה, סגן שר הביטחון, תעלו לפה, תתמכו בדבר הזה: מי שמשקרת – יבוטל לה הפטור; מי שלא, מי שדוברת אמת, תהיה פטורה מטעמי הכרה דתית.

עפר שלח: מדינת ישראל מכירה בזה, אני מכיר בזה.

עפר שלח: תסבירו לי בסיבה אחת טובה למה הסעיף הזה, שמערכת הביטחון מבקשת אותו והצדק מבקש אותו, לא יעבור סוף-סוף.

עפר שלח: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון, חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

חיים ילין: תפתיע אותנו ותגיד שאתה בעד.

אלי בן-דהן: אני אגיד לך מה – אתה יודע מה?

אלי בן-דהן: אני עוד לא אדבר.

אלי בן-דהן: אני רוצה לשאול אותך: חבר הכנסת שלח תקף אותנו, אותי, שאני – – –

קריאות: לא לא לא – – –

אלי בן-דהן: רגע, רגע, תן לי לומר.

אלי בן-דהן: רגע, רגע, מה קרה?

אלי בן-דהן: הרמת פה להנחתה ושתקתי, אז תן זמן לשמוע אותי גם.

אלי בן-דהן: למה אין לכם סבלנות לשמוע?

אלי בן-דהן: למה?

אלי בן-דהן: מה קרה?

אלי בן-דהן: אני ישבתי בשקט.

אלי בן-דהן: תקפת אותנו שהשירות הצבאי לא מספיק חשוב בעינינו; אנחנו רק מדברים, אבל באמת לא עושים.

אלי בן-דהן: אני אומר לכם, חבר הכנסת ילין וחבר הכנסת שלח, אני עומד פה, תגידו לי אתם: בין 120 חברי כנסת, כמה חברי כנסת עכשיו, היום, יש להם שני בנים קרביים בצבא?

אלי בן-דהן: כמה?

אלי בן-דהן: אתה יודע מה, אני היחיד.

אלי בן-דהן: אז אל תגיד לי שהצבא לא יקר לי, בבקשה.

מיקי לוי: אתה רוצה שנרים ידיים?

עפר שלח: מה זה קשור לחוק?

אלי בן-דהן: אתה יודע מה?

אלי בן-דהן: אל תגידו לי, באמת.

אלי בן-דהן: הצבא לא יקר לי?

עפר שלח: מה זה שייך לחוק?

אלי בן-דהן: רק רגע, אני רק נתתי הקדמה.

אלי בן-דהן: תגידו לי, באמת, הצבא לא יקר לי?

עמר בר-לב: מיקי לוי מרים את היד.

מיקי לוי: מה שעכשיו אמרת זה בסדר.

מיקי לוי: אתה רוצה שנרים את היד?

מיקי לוי: כולל בת נשואה שעושה מילואים ברמאללה.

אלי בן-דהן: נהדר, מצוין.

אלי בן-דהן: מיקי, אני גאה להיות אתך ביחד.

אלי בן-דהן: אני גאה.

אלי בן-דהן: אני גאה להיות אתך ביחד, מיקי.

אלי בן-דהן: גאה, שמח, אני שמח מאוד.

אלי בן-דהן: אבל אנחנו רק שנינו, תזכור את זה.

אלי בן-דהן: זה לא סוד שהממשלה אכן מתנגדת להצעת החוק הזאת.

אלי בן-דהן: הממשלה מתנגדת כיוון שחבר הכנסת שלח מבקש לתקן בחקיקה את ההסדר הנהוג כיום בעניין אי-הכרה בפטור מטעמי הכרה דתית של מיועדות לשירות ביטחון.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, הממשלה מתנגדת.

אלי בן-דהן: כיום, בהתאם לחוק, על המיועדת לשירות ביטחון – אתה יודע מה?

אלי בן-דהן: אני לא אאריך.

אלי בן-דהן: הצגת את הצעת החוק, אני חושב, כראוי, ולא צריך להאריך בה.

אלי בן-דהן: אבל אני רוצה לומר שלוש סיבות מדוע אנחנו מתנגדים להצעת החוק הזאת: ראשית, צה"ל מבצע אכיפה במקרים שבהם מתקבלת ידיעה על הצהרה כוזבת מטעמי הכרה דתית גם היום, גם בלי תיקון החוק הזה; שנית, לפני טענתך, חבר הכנסת שלח, אם אכן קיימת בעיית אכיפה, הרי שתיקון החוק לא יתקן.

עפר שלח: לא בעיית אכיפה.

עפר שלח: צריך לעשות את זה – – –

אלי בן-דהן: תיקון החוק – לא, הוא לא פתרון.

עפר שלח: מה זה שייך לאכיפה?

אלי בן-דהן: הפתרון הוא הגברת האכיפה ולא תיקון החוק, כי הרי אם נתקן את החוק ולא נגביר את האכיפה, לא נשנה כלום.

אלי בן-דהן: והדבר השלישי שאני רוצה לומר לך: כידוע לך, בעקבות הבג"ץ האחרון שהיה, בג"ץ כליפה, בג"ץ קבע בצורה ברורה שלצבא יש סמכות ורשות לבדוק כל הצהרה.

עפר שלח: לבדוק, לא לבטל את הפטור.

עפר שלח: זה לא העניין בכלל.

אלי בן-דהן: לכן, הצבא, בשנה האחרונה, בשנתיים האחרונות, הגביר את האכיפה.

אלי בן-דהן: הצבא מבצע אכיפה מאוד מאוד ברורה בעניין הזה ונבדקות הצהרות של בנות כל הזמן.

אלי בן-דהן: אם מתגלה שנאמרו אמירות של אי-אמת, אז הצבא באמת בוחן את התצהיר, ולא רק זה – הצבא קורא לבנות שהוא חשב, שאולי התעורר ספק בהצהרה שלהן, הצבא קורא להן חזרה לבדוק שוב האם אכן ההצהרה היא הצהרת אמת או לא.

אלי בן-דהן: לכן, ההצעה הזאת, כפי שאמרתי – הממשלה מתנגדת לה, כי כבר עתה בידי הצבא יש הרבה מאוד סמכויות וחובה לבחון את ההצהרות, והצבא מבצע את זה.

אלי בן-דהן: לכן אני מבקשת ממליאת הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יצחק וקנין: כן, חבר הכנסת עפר שלח, יש לך שלוש דקות.

עפר שלח: אשמח אם יום אחד אקבל תשובה על הצעת חוק שגם תהיה בה תשובה על הצעת החוק.

עפר שלח: זה יהיה שינוי מרענן, עכשיו שאני כבר בכנסת השנייה שלי.

צחי הנגבי: כמה ילדים יש לך בצבא?

עפר שלח: הבן היחיד שיש לי, מה לעשות.

עפר שלח: אה, אגב, צחי, גם הבת שלי שירתה בצנחנים, זה בסדר.

עפר שלח: כל הדברים שאמר סגן שר הביטחון, כולם נכוחים, רק אין להם שום קשר לעובדה שעדיין הצבא יכול לבדוק, ויש לו אמצעי אכיפה, והוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.

עפר שלח: דבר אחד הוא לא יכול לעשות – הוא לא יכול לבטל פטור שהושג מטעמי מרמה, בדרכי מרמה.

עפר שלח: הוא לא יכול לבטל את זה, כי צריך תהליך משפטי חלוט.

עפר שלח: אז אם אתה רוצה שלאכיפה הזאת של הצבא גם יהיו שיניים אמיתיות, בוא נשנה את החוק, וכל האכיפה גם תהיה שווה משהו.

עפר שלח: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: אני מבין שהקואליציה רוצה הצבעה שמית.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ז, של חברי הכנסת עפר שלח, מיקי רוזנטל ואיתן כבל.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם המליאה בהקראה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת איל בן ראובן – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד אלי כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: יש מישהו באולם שקראו בשמו ולא הצביע, מחברי הכנסת?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: תמה ההצבעה.

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה על הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ז–2016 – 41 מתנגדים, 22 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3256/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זו הפעם השלישית שאני ניצב כאן לפניכם ומעלה את חוק השקיפות של קרן קיימת.

מיקי לוי: והפעם, בשונה מהפעמים האחרות, נפל דבר, ואני אפרט את זה בהמשך דברי, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: בשבוע שעבר התפרסם דוח מבקר המדינה על קרן קיימת, חלק קטן – רק אותם חלקים שלמדינה יש מגע עם קרן קיימת, מוסדותיה; מבקר המדינה לא עשה ביקורת על כל המרכיבים של קרן קיימת.

מיקי לוי: ובמה שהוא בדק הוא חשף רק את קצה הקרחון במה שקורה בקרן קיימת, והוכיח בפעם המי-יודע-כמה מדוע כל סעיפי התקציב של הקרן הקיימת וההחלטות שמתקבלות בארגון הזה חייבים להיות תחת פיקוח וביקורת של רשויות המדינה.

מיקי לוי: קרן קיימת מחזיקה כיום כ-2.5 מיליון דונם של אדמות מדינה, והונה נאמד, על-פי פרסומים שונים, במעל 4 מיליארד שקלים.

מיקי לוי: על-פי דוח מבקר המדינה, בשמונה השנים האחרונות היא ניהלה סכום כסף של כ-10 מיליארד שקלים, וזה איננו שונה מתקציבו של משרד ממשלתי קטן.

מיקי לוי: מדובר, אדוני היושב-ראש, בזרוע ביצועית של הממשלה, בין היתר להקמת תשתיות, רכישת קרקעות והכשרתן עבור ההתיישבות ופיתוח המרחב החקלאי בפריפריה.

מיקי לוי: כל בר-דעת מבין, על-פי מה שתיארתי עד עתה, שכל תכליתה והווייתה ציבורית היא.

מיקי לוי: וכפי שמצוין במכתב התמיכה הנלהב להצעת החוק שפרסמה התנועה לאיכות השלטון, בשל החלטתו של היועץ המשפטי לממשלה, קרן קיימת אף נרשמה בספטמבר 2014 בפנקס החברות כחברה לתועלת הציבור.

מיקי לוי: הדבר נובע מכך שבפועל קרן קיימת מחזיקה ומפעילה סמכויות שחלקן סמכויות שלטוניות מובהקות, ושמבחינה משפטית היא אף גוף מהותי – כך אמר היועץ המשפטי לממשלה – אשר חלים עליו כללי המשפט הציבורי.

מיקי לוי: מדובר פה במצב לא סביר שנוצר עוד מקום המדינה, שבו גוף שהיה צריך מזמן להיות מולאם מבצע פעילויות ציבוריות בעלות השלכות משמעותיות על המדינה, אינו משלם מסים על ההכנסות ממכירת קרקעות, מחזיק בחמישית מקרקעות המדינה, ולמרות כל זאת, זוכה לפטור גורף מבקרה או פיקוח כלשהם במדינת ישראל.

מיקי לוי: וכשאין שקיפות ובקרה, בסוף תהיה שחיתות.

מיקי לוי: שלא יובן כאן שלא כהלכה, קרן קיימת היא גוף חשוב שתרם רבות למדינת ישראל, להווייתה, להקמת תשתיות בה, אבל המצב שאליו הוא נקלע היום, לאחר 68 שנות קיום המדינה, אינו יכול להימשך.

מיקי לוי: בתקופה האחרונה פורסמו אין-סוף פרשיות בעייתיות מאוד – שחלקן בניגוד לנוהלי הארגון וחלקן גובל במעשים פליליים של ממש – על החלטות שנויות במחלוקת ומאוד בעייתיות שהתקבלו בקרן קיימת, החל בארוחות במסעדות יוקרה על חשבון כסף שהיה מיועד לפרויקטים בפריפריה – גברתי יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה, כפי שבא לידי ביטוי בוועדה ובישיבה שקיימת אך בשבוע זה – דרך כספים מפלגתיים וג'ובים מיותרים, משכורות מנופחות שהתפרסמו, שליחים לגיוס תרומות שעלותם גבוהה מהכסף שגייסו, ועוד לפרויקטים שאין להם שום קשר לקרקע ולייעור.

מיקי לוי: עלה על כולם דוח מבקר המדינה מהשבוע שעבר, שפירט את תקופתם של היו"רים הקודמים, אפי שטנצלר ואלי אפללו, וחשף את ההפקרות שבה מנוהלת החברה.

מיקי לוי: המבקר קבע כי המדינה מעלה בתפקידה.

מיקי לוי: אומר מבקר המדינה: המדינה מעלה בתפקידה כרגולטור ואפשרה לקרן קיימת להתנהל כרצונה ולמנהליה – לעשות בכסף כבשלהם.

מיקי לוי: בעקבות הדוח העביר מבקר המדינה ממצאים בחשד לשחיתות ליועץ המשפטי לממשלה, בנוגע להעברת תקציבים לפארק אריאל שרון ולמכללת שנקר.

מיקי לוי: ואם זה לא מספיק, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, במהלך השנה האחרונה קיבלתי מכתב איום לפני תביעה על דברים שאמרתי על קרן קיימת ועל התנהלות מושחתת ששררה בארגון.

מיקי לוי: לאן הגענו?

מיקי לוי: אני מקבל מכתב איום לפני תביעה עם דרישה לשלם 100,000 שקל?

מיקי לוי: מנסים להלך עלי אימים?

זהבה גלאון: מי?

זהבה גלאון: מי?

מיקי לוי: אנשי הקרן הקיימת.

מיקי לוי: אז אני מודיע להם פעם נוספת מעל הדוכן שבימי חיי איימו עלי פעמים רבות; אף פעם זה לא ריפה את ידי, גם לא הפעם – ארגון שמנסה להלך אימים על נבחר ציבור כי הוא דורש שקיפות ובקרה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כל אדם שעיניו בראשו והחוק נר לרגליו מבין שהמצב הזה לא יכול להימשך.

מיקי לוי: קרן קיימת חייבת להיות תחת ביקורת של מבקר המדינה, החשבת הכלכלית או תחת חוק חופש המידע.

מיקי לוי: הברדק והאפליה האלה לא יכולים להימשך.

מיקי לוי: בממשלה הקודמת ניסינו להחיל על הקרן הקיימת את חוק שקיפות ובקרה בדרכים שונות, וביניהן להכפיפה למשרד מבקר המדינה.

מיקי לוי: כמו כן, תבענו מקרן קיימת בתקציב 2015 כ-1.3 מיליארד שקלים לקופת המדינה.

מיקי לוי: גם אז, כמו הפעם, היו מי שהתנגדו ליוזמה והפילו אותה, והנהלת קרן הקיימת – בראש המתנגדים.

מיקי לוי: אבל בניגוד לעבר, אדוני היושב-ראש, הגענו לימות המשיח, לא ייאמן, וכיום יושב-ראש הקרן הקיימת, חבר הכנסת לשעבר דני עטר, בעצמו מבקש להחיל את הביקורת של מבקר המדינה על קרן הקיימת, והממשלה היא שמתנגדת.

מיקי לוי: לא ייאמן.

מיקי לוי: ישבתי בוועדה לביקורת המדינה ושמעתי במו-אוזני.

מיקי לוי: אומר יושב-ראש קרן הקיימת, דני עטר: אני רוצה בקרה וביקורת.

מיקי לוי: הביקורת הצילה אותנו.

מיקי לוי: עם זאת, אני לא מבין: הרי מדוע הממשלה מתנגדת.

מיקי לוי: אם יש עניינים חסויים כאלה או אחרים, אפשר שהם ייחשפו רק לעיניו של מבקר המדינה, אבל אין שום סיבה שכלל התפקידים וכלל ההחלטות שקרן הקיימת מקבלת לא ייחשפו בצורה שקופה לציבור.

מיקי לוי: אמר דני עטר, ואני חייב להדגיש את זה, בוועדה לביקורת המדינה: אני מבקש להכפיף את הקרן הקיימת לביקורת של מבקר המדינה.

מיקי לוי: הביקורת מצילה אותנו.

מיקי לוי: זה נותן לנו יותר שקיפות ונותן לנו יותר הערכה ציבורית.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אינני מבין מדוע הממשלה מנסה למנוע ביקורת.

מיקי לוי: מה אתם מסתירים?

מיקי לוי: על מה אתם מחפים?

מיקי לוי: מדוע אתם נותנים את ידיכם לשחיתות ולהתנהלות שערורייתית עם כספים של העם היהודי, כספים שהם ציבוריים לכל דבר ועניין?

מיקי לוי: מדוע קרן קיימת פועלת במדינת ישראל כמו קופסא שחורה.

מיקי לוי: בלי לתת דין-וחשבון?

מיקי לוי: והרי הם רוצים לתת דין-וחשבון.

מיקי לוי: אתם, חברי חברי הקואליציה, שמתכוונים להצביע נגד הצעת החוק הזאת, משתפים היום פעולה עם שחיתות וסיאוב ועם התנהלות בלתי מתקבלת על הדעת בכל אמת מידה, של גוף ציבורי במדינת ישראל.

מיקי לוי: הכול בגלל אינטרסים זרים.

מיקי לוי: בגלל ג'ובים אתם פוגעים שוב באמון הציבור במערכות השלטון בכנסת ובממשלה ומניחים על כולנו צל כבד.

מיקי לוי: בגללכם, חברי חברי הקואליציה, כולנו מסומנים מראש על-ידי הציבור כמושחתים, כגנבים, כעבריינים, כלוקחי שוחד, כמי שהגיעו לשירות הציבורי שלא בשביל לשרת את הציבור אלא ליהנות ממנו.

מיקי לוי: חבל.

מיקי לוי: זה מצב בלתי נסבל, והיום אתם נותנים לו יד בהצבעתכם.

מיקי לוי: אני קורא לכם להתעלות מעל השיקולים הללו, להצביע בעד החוק ולאפשר לקרני השמש של השקיפות והביקורת לחדור לתוך הקופסה השחורה.

מיקי לוי: והיום זו הזדמנות בלתי חוזרת, כשבראש קרן קיימת עומד חבר הכנסת לשעבר דני עטר ורוצה את הביקורת.

מיקי לוי: מחר הוא עלול להתחלף ואז תהיה התנגדות נוספת.

מיקי לוי: אנא, בואו ננצל כולנו את ההזדמנות הזו ונצביע בעד החוק החשוב הזה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: ישיב שר החינוך נפתלי בנט, בשם שרת המשפטים.

יצחק וקנין: עשר דקות, אדוני השר.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי, מבקשת לתקן את חוק חופש המידע ולקבוע כי קרן קיימת לישראל תיחשב לרשות ציבורית לפי חוק זה.

נפתלי בנט: קרן קיימת לישראל נרשמה כחברה לתועלת הציבור ביום 1 בספטמבר 2014.

נפתלי בנט: בעקבות זאת, בהתאם להוראות חוק החברות, התשנ"ט–1999, חלות עליה חובות הדיווח והגשת המסמכים החלות על עמותה, כמו גם ההסדרים הנוגעים לעיון הציבור הקבועים בחוק העמותות, התש"ם–1980.

נפתלי בנט: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק.

נפתלי בנט: לפיכך, הממשלה, כאמור, מתנגדת להצעת החוק.

נפתלי בנט: מכיוון שאנחנו נדרשים להיות פה, אני רוצה לשתף אתכם בדילמה שניצבת לפתחנו, שגם היא חוצה מפלגות וזו סוגיה כבדה – כמעט הייתי אומר צונאמי – חינוכית, ערכית, רגשית.

נפתלי בנט: זה כל מה שקשור במכשיר הזה.

נפתלי בנט: המכשיר הזה הוא לא שינוי קטן.

נפתלי בנט: אספר לכם סיפור.

נפתלי בנט: נכנסתי לביקור פתע בתענכים לפני כמה שבועות, לכיתה ה'.

נפתלי בנט: אני בא, נכנס, מגיע לש"ג.

נפתלי בנט: הש"ג אומר: מי אתה?

נפתלי בנט: אני אומר: שר החינוך.

נפתלי בנט: קבעת?

נפתלי בנט: לא קבעתי, תכניס אותי.

נפתלי בנט: ישר נכנס לתוך כיתה, כיתה ה'.

נפתלי בנט: אני חושב שבית-הספר נקרא "יד לחמישה".

חיים ילין: ה' 1, 2, 3 או 4?

נפתלי בנט: והם באמצע שיעור.

נפתלי בנט: שיעור תנ"ך.

נפתלי בנט: בית-ספר ממלכתי.

נפתלי בנט: אני שואל ילדים בכיתה ה': לכמה מכם יש המכשיר הזה?

נפתלי בנט: לכל ילדי הכיתה יש סמארטפון.

נפתלי בנט: תקשיבו טוב עכשיו.

נפתלי בנט: שואל שאלה שנייה: כמה מכם נחשפתם לתכנים בין גבר לאישה, לא ראויים?

נפתלי בנט: בעצם, פורנוגרפיה.

נפתלי בנט: הייתי אומר ששבעה מעשרה שם, הרוב המוחץ.

נפתלי בנט: בכיתה ה'.

נפתלי בנט: כמה שעות ביום?

נפתלי בנט: עשינו ממוצע: בערך חמש שעות ביום בתוך הדבר הזה.

נפתלי בנט: זאת לא בעיה, זה צונאמי שמשנה סדרי בראשית בצמיחה של ילד.

נפתלי בנט: תחשבו מה קורה לנפש של ילד בן תשע שנחשף לפורנוגרפיה.

יצחק וקנין: השם ירחם.

נפתלי בנט: מה קורה לילד בן 11 שנחשף לסרטון עריפת ראש של "דאעש".

נפתלי בנט: היום ככה אתה נחשף לזה.

נפתלי בנט: הוא רואה סרט אחד ואז הוא רוצה לעלות את הרף, הוא רואה עוד סרט ועוד סרט.

נפתלי בנט: כינסתי השבוע מפגש גדול ראשון עם מומחים מכל התחומים – פסיכולוגים, פסיכיאטרים, מומחי אינטרנט, מומחי חינוך.

נפתלי בנט: מה עושים?

נפתלי בנט: עכשיו, יש לנו תוכניות במשרד החינוך, הכול בסדר, אבל זה הרבה מעבר.

נפתלי בנט: בניתוח העניין יש שלוש בעיות שנובעות מהמהפך של הסמארטפונים.

נפתלי בנט: הבעיה הראשונה, עוד בלי פורנוגרפיה, בלי כלום, היא שעצם זה שילדים מוצאים את עצמם מתעסקים בזה חמש-שש שעות כל יום זה פוגע בצורה כבדה ביכולת הריכוז שלהם, ביכולת שלהם להתמקד בקריאה במשך שעה או שעתיים; זה מגביר דרמטית את בעיות הקשב והריכוז; זה פוגע בצורה משמעותית ביכולת של אמפתיה – אנשים פחות מדברים זה עם זה.

נפתלי בנט: הרי דרך המכשיר הזה, התקשורת פה היא הרבה יותר גסה, הרבה יותר קצרה.

נפתלי בנט: בסוף, דווקא התכונות שאנחנו הכי הרבה צריכים ב-2017 הן אמפתיה, עבודת צוות.

נפתלי בנט: לתקשר – זאת בעיה ראשונה.

נפתלי בנט: הבעיה השנייה היא הפגיעוּת והפגיעוֹת – – –

יואל חסון: מה זה קשור לחוק?

יואל חסון: מה זה קשור לחוק?

נפתלי בנט: האמן לי, זה יותר חשוב.

יצחק וקנין: זה יותר חשוב, תאמין לי.

יצחק וקנין: יותר חשוב מהחוק.

נפתלי בנט: האמן לי.

נפתלי בנט: יואל חסון, תאמין לי, זה חשוב, שווה להקשיב.

נפתלי בנט: הדבר השני זה הפגיעות.

נפתלי בנט: שתי פגיעות עיקריות: הראשונה והפחות-נפוצה זה פדופילים וכדומה שמסתתרים מאחורי זהויות בדויות.

נפתלי בנט: הפגיעה שהיא הרבה יותר נפוצה, שקורית בהיקפים של מגפה, זה שיימינג.

נפתלי בנט: עכשיו, שיימינג זו מילה גדולה.

נפתלי בנט: בואו נסביר מה זה שיימינג.

נפתלי בנט: בואו נסביר מה זה שיימינג.

נפתלי בנט: שיימינג זה שילדים של כיתה מתלבשים על אחד הילדים או הילדות, מצלמים אותם – אתם יודעים מה, אני אפילו לא מדבר, סתם תמונה מכוערת – ומתחילים להפיץ.

נפתלי בנט: אתם יודעים שהמון ילדים, אגב בכל המגזרים, גם הדתיים, גם החילונים, ערבים, יהודים, עושים סלפי בעירום או עירום חלקי, יש עכשיו מגמה כזאת.

נפתלי בנט: שכל אחד מאתנו יבדוק את ילדיו.

נפתלי בנט: ילד מצלם את עצמו, מעביר, אבל הוא לא מבין שזה עכשיו עף ברשת לנצח.

נפתלי בנט: הוצאה מקבוצה – אתם יודעים מה זה הוצאה מקבוצה?

נפתלי בנט: אתם יודעים באיזו מהירות אפשר להשמיד, ממש להשמיד את הערך העצמי של ילד דרך הכלי הזה?

נפתלי בנט: והבעיה השלישית, כאמור, זו פורנוגרפיה וסרטוני ה"סנאף".

יצחק וקנין: אדוני השר, אני חייב להגיד לך, זו אולי צריכה להיות האסטרטגיה המרכזית של משרד החינוך.

יצחק וקנין: אני אומר לך, אנחנו נמצאים למטה למטה במסלול.

חיים ילין: מה זה, הצעה לסדר-היום?

חיים ילין: מה קרה היום?

יצחק וקנין: תאמין לי שזה יותר חשוב מהצעה לסדר-היום ומכל דבר.

נפתלי בנט: עכשיו, מה שאני עושה בעניין הזה, הקמתי צוות פעולה.

יצחק וקנין: חבר'ה, אנחנו מבזבזים פה שעות על גבי שעות, אבל מה שמדבר עליו השר כרגע זה אולי אחד הדברים הקשים שיש בחברה שלנו.

חיים ילין: אבל זה לא החוק של מיקי.

יצחק וקנין: זה לא משנה, בואו לא נגלגל עיניים.

נפתלי בנט: חיים, האמן לי, זה בנפשנו.

נפתלי בנט: אנחנו פשוט – עכשיו אני רוצה לתת לכם סטטיסטיקה שתדהים אתכם.

חיים ילין: – – – מתחת למנהרה, אין לך מה לדאוג.

נפתלי בנט: חברים, כולם פה הורים, אני רוצה שתשמעו את המספרים, שתבינו על מה אנחנו מדברים.

נפתלי בנט: תקשיבו טוב, תקשיבו, הורים: 75% מהנוער נחשף לסרטוני "סנאף".

נפתלי בנט: תקשיבו, יש לנו ילדים, לי יש ארבעה ילדים, ולפי הסטטיסטיקה הזאת, עד גיל 13 שלושה מארבעת ילדי יראו סרטון כריתת ראש של "דאעש", יראו התעללות בחיה, יראו חלילה סצנת אונס.

נפתלי בנט: שלושה מארבעת ילדינו – זה לא תופעה או קוריוז, זה צונאמי ערכי רגשי קשה.

נפתלי בנט: עוד נתון, תקשיבו: 71% מהנוער אומר במחקר שהוא גלש לפחות פעם אחת באתר פורנוגרפי.

נפתלי בנט: 71%, ילדים בני 13.

נפתלי בנט: חלק מהילדים, כבר בגן-ילדים יש להם סמארטפון.

נפתלי בנט: אנחנו עכשיו בפעולה, אני כן מנצל את הבמה הזאת.

נפתלי בנט: האחריות היא קודם כול על ההורים.

נפתלי בנט: האחריות היא על ההורים, בכמה פנים: צריך לנהל שיחה אינטליגנטית עם הילד, לתפוס את הילד – אני כבר עשיתי את זה עם הבכור שלי – ולשאול אותו בשקט, לא סביב אירוע; לתפוס רגע שקט, לשבת עם הילדים, להגיד: תגיד, יצא לך לראות סרט כזה וכזה?

נפתלי בנט: קודם כול להבין, ולייצר תקשורת בעניין הזה, זה לא טאבו.

נפתלי בנט: אם הוא אומר כן – לא להתעצבן, לא לכעוס, לא להתנפל עליו, כי מה יקרה?

נפתלי בנט: הוא לא יספר.

נפתלי בנט: לדעת.

נפתלי בנט: דבר שני, צריך להדריך אותם.

נפתלי בנט: צריך להסביר להם: ילד שלי, בדבר הזה יש סרטונים שאסור אסור לראות אותם.

מכלוף מיקי זוהר: יש חוק שלי שיכול לעצור את זה.

נפתלי בנט: שנייה, אנחנו נגיע.

נפתלי בנט: אסור לראות אותם.

מכלוף מיקי זוהר: יש חוק שלי שיכול לעצור את זה.

נפתלי בנט: ואם ראיתם אז הקשר בין גבר לאישה זה בכלל לא דומה למה שיש בסרט הזה, כי זה מעוות את הכול.

נפתלי בנט: אני לא פוסל בכלל חקיקה.

נפתלי בנט: אומרים לי: זה פגיעה בחירויות.

נפתלי בנט: נכון, נכון – באיזון.

נפתלי בנט: אנחנו כל הזמן פוגעים בחירויות.

נפתלי בנט: רוצים פגיעה בחירות?

נפתלי בנט: חגורת בטיחות היא פגיעה בחירות.

נפתלי בנט: לא בא לי לשים חגורה.

נפתלי בנט: הרי זה אפילו לא פוגע במישהו אחר.

נחמן שי: קסדה, קסדה.

נפתלי בנט: קסדה.

נפתלי בנט: באיזון בין חירויות לבין נורמליות מותר לנו להתערב.

נפתלי בנט: איפה הקו?

נפתלי בנט: אנחנו נבחן את זה בזמן הקרוב.

נפתלי בנט: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר החינוך נפתלי בנט.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שר החינוך, כידוע לך אין לי טענות אליך, ולא הורגים את השליח, כפי שנאמר, אבל תשובה עלובה יותר מזו שנשלחת להגיד מעל הדוכן הזה, כאילו קרן קיימת הוכרה כחברה לתועלת הציבור ולכן היא לא צריכה – באמת, זו המהות?

מיקי לוי: ציפיתי שיבואו ויגידו למה לא, למה כן, מה עוד שיושב-ראש קרן קיימת, חבר הכנסת לשעבר דני עטר, בא ואומר: אנחנו רוצים, תחילו עלינו את ביקורת מבקר המדינה, אנחנו מבקשים, מתחננים.

מיקי לוי: ומה עושה הממשלה הזאת?

מיקי לוי: עומדת כאן ואומרת: חברה שנרשמה כחברה ב-2012.

מיקי לוי: את זה ידעתי, לא הייתי צריך שתגיד לי את זה.

מיקי לוי: הנה בא יושב-ראש הקרן הקיימת, חבר הכנסת לשעבר דני עטר, ובאומץ רב אומר: תחילו עלי את החוק.

מיקי לוי: מה יותר טוב מזה?

דוד ביטן: מיקי, רד.

מיקי לוי: ועכשיו תגיד לכולם, מרכז הקואליציה, נגד.

מיקי לוי: על מה נגד?

מיקי לוי: חלקם אפילו לא יודעים על מה נגד.

מיקי לוי: מה ביקשנו?

מיקי לוי: שהחגיגות האלה של קרן קיימת – חברה, אתה אומר?

מיקי לוי: אז איך לוקחים מפרויקטים שאמורים ללכת לגליל, רשומים פרויקטים ומכניסים לשם ארוחות שחיתות במסעדות יוקרה?

מיקי לוי: איזה מין ביקורת זו?

מיקי לוי: פשוט בא לבכות.

מיקי לוי: איך אתם לא מתביישים?

מיקי לוי: מילא הייתה תשובה רצינית, אינטליגנטית, למה לא.

מיקי לוי: ולזכותו – בפעם העשירית – של היושב-ראש הזה, שהוא רוצה.

מיקי לוי: מחר מישהו יתחלף והוא לא ירצה, והנה, הזדמנות בלתי חוזרת לעשות סדר, לסדר את העניינים, לפקח על הכספים הגדולים האלה, הרחבים האלה, לפקח על הפרויקטים.

מיקי לוי: ואני, שמצליף בקרן הקיימת כבר ארבע שנים, נאלץ פה לבוא ולהגיד ליושב-ראש הקרן הקיימת: כל הכבוד.

מיקי לוי: אבל הממשלה, הממשלה, אתם לא רוצים?

מיקי לוי: תגידו, איפה אתם חיים?

יוליה מלינובסקי: – – –

מיקי לוי: אין לי מה – את טועה.

מיקי לוי: לכי ללמוד.

מיקי לוי: כנראה את טועה.

מיקי לוי: לכי ללמוד.

מיקי לוי: רצינו להחיל – הממשלה הכשילה.

מיקי לוי: אין לי אלא באמת להצטער מעומק לבי על ההצבעה שתהיה פה במשמעת קואליציונית.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 44 מתנגדים, 34 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3326/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לקידום החינוך המוזיקלי בישראל, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב פרי וקבוצת חברי כנסת, תשובה והצבעה במועד אחר.

יעקב פרי: נכבדי היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, הפסקול של חיינו מורכב מאירועים, חוויות, שמחות וגם רגעי עצב ותוגה.

יעקב פרי: אני לא שומע את עצמי.

יצחק וקנין: רבותי, אנא מכם, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואב קיש, שרת המשפטים, נא לשמור על השקט.

יעקב פרי: הפסקול של מדינת ישראל כולל בחובו את הרגע המכונן של הקמת המדינה, את עליית יהודים מכל קצוות תבל, שחרור ירושלים, מלחמות, אירועי צה"ל וביטחון.

יעקב פרי: אם בהתחלה המדינה שבדרך והמדינה שבהקמה סבלו מקשיים רבים והיעדר תקציבים, ולמרות זאת המדינה סיפקה לאזרחיה דיור, חינוך, שירותים סוציאליים ובעיקר אחריות ציבורית, כיום אנו נתקלים במדינה אטומה, אינדיבידואליסטית, משוסעת, שהפריטה את עצמה לדעת כמעט בכל תחום אפשרי.

יעקב פרי: אנו נתקלים במנהיגות פוליטית שלא רואה את טובת המדינה וכלל אזרחיה, לא רואה את התמונה הגדולה, הרחבה, ולטווח ארוך מדובר במנהיגות ששמה לה בחשיבות עליונה את מקורביה המקושרים עמה ובעלי האינטרסים הצרים.

יעקב פרי: הממשלה הזאת לא מנהיגה, לא ראויה ולא בעלת ראייה לטווח ארוך.

יעקב פרי: זה ממנה והלאה.

יעקב פרי: היא עובדת בכיבוי שרפות ובקניית קולות של חברי כנסת מהקואליציה.

יעקב פרי: מדוע אני אומר זאת?

יעקב פרי: כי חברי כנסת, חברי, כמו נאוה בוקר או אורן חזן, יכולים לקבל 10 מיליון שקלים לשימוש כראות עיניהם.

יעקב פרי: הממשלה הזאת יכולה גם למנות שרים בלי תיק או סגני שרים עד להודעה חדשה, אבל ילדי ישראל והוריהם, הנאנקים תחת נטל יוקר המחיה – מה פתאום; שימשיכו לבדם להיאבק למען החינוך, הערכים והמשך התרבות של מדינת ישראל.

יעקב פרי: למיטב הבנתי, כדי להוציא לפועל את החוק לקידום החינוך המוזיקלי, מבחינת האוצר, הפער היום אינו עולה על הסכומים שקיבלו חברי כנסת עבור הרמת אצבע לאישור חוק התקציב, שגם בכך אני סבור שנציגי האוצר הפריזו וטעו.

יעקב פרי: אבל נשים זאת בצד.

יעקב פרי: אמרו לי שכל יוזמת חקיקה חיובית בנושא החינוך, החשוב כל כך, לנו, היא דבר מבורך, וכמעט אין על כך חולק, פרט למחלוקת אחת – המחלוקת התקציבית.

יעקב פרי: חברי וחברותי חברי הכנסת, ברור לי שזאת הסוגיה המרכזית ברוב הצעות החוק שאנחנו מניחים – ביטן, אני אודה לך.

דוד ביטן: – – –

רועי פולקמן: אני אשמור עליו.

יעקב פרי: זה לא לשמור, זה הצעקות שמפריעות לי לשמוע את עצמי.

יעקב פרי: ברור לי שבגלל זה הממשלה דוחה כל הצעה, או כמעט כל הצעה, שהאופוזיציה מגישה.

יעקב פרי: הצעת החוק שיזמתי לקידום החינוך המוזיקלי בישראל – ויש שיגידו: להצלתו – היא הצעת חוק בלי לובי פוליטי, בלי אנשים שיצאו לרחובות, בלי לובי שילחץ על מקבלי ההחלטות בוועדות השרים לענייני חקיקה.

יעקב פרי: שוב ושוב מוצאת לנכון ועדת השרים לדחות את ההחלטה אם לתמוך בחוק או לא.

יעקב פרי: רוצים לתמוך, אבל אין כסף; זאת הצעה טובה, אבל חבל שהיא לא מקודמת על-ידי חבר קואליציה.

יעקב פרי: הצעת החוק, חברי, נועדה גם לאפשר להוריד את יוקר המחיה לעשרות-אלפי הורים.

יעקב פרי: שמנו דגש בערי הפריפריה ועל הערים החלשות כלכלית.

יעקב פרי: היא נועדה בראש ובראשונה עבור ילדי ישראל; שלא יהיו ילד או ילדה בישראל שמבקשים ללמוד מוזיקה ולא מתאפשר להם בגלל הנטל הכלכלי.

יעקב פרי: הצעת החוק הזאת נולדה מצורך – להציל את החינוך המוזיקלי בישראל, שעם השנים תקצובו הלך והידרדר.

יעקב פרי: עברתי כברת דרך ארוכה עד שההצעה הונחה על שולחן הכנסת, כדי להביא את התוצר הטוב ביותר, לטעמי.

יעקב פרי: קיימתי פגישות אין-ספור עם גורמים המעורים בתחום.

יעקב פרי: קיימנו בוועדת החינוך והתרבות של הכנסת, בראשות היושב-ראש חברי חבר הכנסת יעקב מרגי, דיון נוקב במצב הקיים ובצורך לשפרו.

יעקב פרי: המציאות הזאת היא תולדה של הזנחה של שנים על-ידי כל ממשלות ישראל, לכן אין לי טענה ספציפית לשר החינוך נפתלי בנט, שהבנתי שדווקא פועל בעת הזאת לשנות את המצב הקיים, יחד עם הצוות החדש-יחסית שמינה כדי לטפל בתחום המוזיקה.

יעקב פרי: הטענה בדבר הזנחה של שנים היא לא בעלמא; היא טענה שמגובה בנתונים: תקנת התמיכה הרלוונטית בשנת 2005 עמדה על 9.8 מיליון שקל, ובשנת 2015 – על 11.4 מיליון שקל, בעוד הכוונה המקורית הייתה להעמידה על 8.4 מיליון.

יעקב פרי: במשך עשר שנים לא חל שום שינוי בתקציבי התמיכה בחינוך המוזיקלי, למרות עליית המדד בעשרות אחוזים ועליית תקציב משרד החינוך במיליארדים, משנת 2005 עד היום.

יעקב פרי: על-פי דוח מרכז המחקר והמידע, המציאות היא שכדי ללמוד מוזיקה ברמה מקצועית נאותה הורי הילדים נאלצים לשלם בין 3,000 ל-9,000 שקל לשנה עבור כל ילד.

יעקב פרי: ומה יעשו הורים לכמה ילדים המבקשים ללמוד מוזיקה?

יעקב פרי: מה יעשו הורים ביישוב שאין בו קונסרבטוריון מוכר?

יעקב פרי: רק 39 מהקונסרבטוריונים בישראל מוכרים ונתמכים על-ידי משרד החינוך, וקיימים עוד 145 קונסרבטוריונים שכלל אינם מוכרים או נתמכים על-ידי המשרד.

יעקב פרי: עשרות יישובים משוועים לעזרת משרד החינוך, שבמשך שנים רבות לא הגדיל את מספר בתי-הספר למוזיקה.

יעקב פרי: נמצא בדוח של מרכז המחקר והמידע גם כי ככל שהרשות המקומית חזקה יותר כלכלית – וזה גם מובן – חלקה בתקציב בתי-הספר למוזיקה גבוה יותר, מכאן שרשויות חלשות כמעט – עד בכלל – לא משתתפות בתקציב, ורוב הנטל נופל על כתפי ההורים.

יעקב פרי: והנה עוד עיוות שקיים היום: רק 19% מהתקציב לשנת 2015 נועד לקונסרבטוריונים שנמצאים ביישובים באשכולות 3–4 במדד החברתי-כלכלי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

יעקב פרי: חוסר פרופורציה, היעדר שוויוניות ועיוותים – זוהי המציאות.

יעקב פרי: במדינת ישראל, לצערנו, כמעט בכל תחום קיימים פערים, לפעמים דרמטיים, בין המרכז לפריפריה; פערים שהולכים ומתרחבים בחברה הישראלית, ואני מקווה שהם עדיין לא מספיק גדולים כדי לגשר עליהם.

יעקב פרי: בתי-הספר המקצועיים למוזיקה מעניקים השכלה מוזיקלית רחבה ומקצועית לעשרות אלפי ילדים ובני-נוער עד גיל 18.

יעקב פרי: חינוך באמצעות מוזיקה הוא כלי חשוב וערכי שהוכיח את עצמו במחקרים רבים, והוא בעל ערך רב לכל לומד בפרט, ובתרבות ובחברה בכללותה.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, כידוע לכם, אני מוזיקאי, ואני יכול לעמוד דקות רבות ולדבר על המעלות הרבות שיש לחינוך מוזיקלי, הן בילדותו והן בחייו הבוגרים – –

מרב מיכאלי: תשיר.

יעקב פרי: – – אבל יש גם הרבה מחקרים מדעיים אמפיריים המוכיחים את היתרונות הגלומים בחינוך מוזיקלי מקצועי, והדגש הוא על המילה "מקצועי".

יעקב פרי: המחקרים מראים כי לימודי מוזיקה עשויים לתרום תרומה של ממש לחינוך, להתפתחות של ילדים, ויש להם תרומה ממשית לשיפור הישגי התלמידים, שיפור הכישורים החברתיים ותרומה כללית להתפתחותם.

יעקב פרי: יש גם קשר ישיר בין לימודי מוזיקה לשיפור מיומנויות הקריאה, שיפור במתמטיקה – כן, אדוני שר החינוך, למוזיקה יש השפעה גם על ההישגים במתמטיקה – והישגים טובים יותר במבחני אינטליגנציה ויצירתיות.

יעקב פרי: המחקרים מצאו עוד מעלות רבות ללימודי מוזיקה, ולא אלאה אתכם בהם, אבל זו רק הגושפנקה לחיוניות וליתרונות ללומדים.

יעקב פרי: חבל שעד כה המדינה לא עושה די כדי להרחיב ולשפר את לימודי המוזיקה.

יעקב פרי: אתמול אמר שר האוצר כחלון שהוא לא מאמין במשק בריא ובחברה חולה.

יעקב פרי: אדוני שר האוצר, יש פה חוסר שוויון שממש זועק; היעלה על הדעת שחיינו לא ילוו במוזיקה?

יעקב פרי: המספרים חשובים, אבל גם הרוח, שנדמה לי כי לפעמים היא נשכחת פה, בכנסת.

יעקב פרי: הצלילים המלווים את חיינו שזורים כחוט השני בחיי המדינה, והם חלק אינהרנטי של ההוויה הלאומית, המורשת והחברה הישראלית.

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, יש דברים שצריכים להיקבע בחקיקה ראשית, ולא להיתמך בתקנות תמיכה או בהסדרה על-ידי נהלים פנימיים של משרד זה או אחר, בדיוק כמו הצעת החוק הזאת שלי.

יעקב פרי: אני קורא לכם, חברי הכנסת, ובמיוחד לשר האוצר כחלון ולשר החינוך בנט, בואו נמצא את עמק השווה בנוסח ההצעה, בואו נקדם את החינוך, נקדם את ילדינו, ואל תשתיקו אותם ואת פסקול חיינו.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב פרי.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 192) (חישוב תקופת אכשרה), התשע"ז–2017; הצעת חוק הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול, התשע"ז–2017; הצעת חוק בנק ישראל (תיקון מס' 4) (הוועדה ליציבות פיננסית), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: כמו כן הונחה החלטת ועדת האתיקה בעניין העסקת יועץ פרלמנטרי המבקש לעסוק בעיסוק נוסף.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1308/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק להגבלת הריסה וענישה על בנייה בלתי חוקית במגזר הערבי (הוראת שעה), התשע"ה–2015, הצעת חוק ביוזמת חבר הכנסת אחמד טיבי וחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, עשר דקות לרשותך.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: יש תשובה?

אחמד טיבי: בנט.

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: אבל הבנתי שתשובה והצבעה במועד אחר, כך כתוב.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: סוכם שהשר יענה, אבל הצבעה תהיה במועד אחר.

יצחק וקנין: בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אין יותר רלוונטית מהצעת החוק הזאת, שכבר הצעתי אותה בכנסת השבע-עשרה.

אחמד טיבי: בכנסת השבע-עשרה הצעתי את ההצעה הזאת למתווה – מין הסכם בין הציבור הערבי והנהגתו לבין הרשויות, לבין ממשלת ישראל – שבסיסו הקפאת צווי ההריסה והתחלה חדשה.

אחמד טיבי: גם בכנסת הקודמת העליתי את ההצעה הזאת, אבל יותר מזה – נפגשתי עם ראש הממשלה פעמיים בקשר לנושא הזה בכנסת הקודמת.

אחמד טיבי: הוא אף פעם לא אומר לך בישיבה שהוא דוחה את ההצעה שלך, אבל אתה יוצא ואז אתה שומע לאחר מכן שהוא לא מסכים – –

מיקי רוזנטל: את ההחלטות אתה שומע אחר כך בערוץ 2.

אחמד טיבי: – – שהוא לא מסכים להצעה.

אחמד טיבי: הרי מה מטרת ההצעה?

אחמד טיבי: גם אנחנו, מסעוד, בתחילת הקדנציה, ארבעת ראשי הרשימה המשותפת נפגשו עם ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אחד הנושאים הראשונים שעלו היה הנושא הזה.

אחמד טיבי: ההצעה – המתווה הזה שוב עלה.

אחמד טיבי: שוב הוא הקשיב ואמר: אני אחשוב, אני אבדוק, אני – ולאחר מכן נודע לנו שהוא דוחה את ההצעה.

אחמד טיבי: חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי ואני, ומאזן גנאים, יושב-ראש ועד ראשי הרשויות הערביות, נפגשנו עם היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, ונכח שם גם ארז קמיניץ, המשנה.

אחמד טיבי: דנו בהצעה הזאת, והיא הועלתה גם בפני היועץ המשפטי.

אחמד טיבי: יתרה מזו, במשך שנים ועדת המעקב העליונה – כשמוחמד זידאן היה יושב-ראש – שיגרה מכתב לראש הממשלה כדי להסדיר את נושא הבנייה הלא-חוקית, so called.

אחמד טיבי: היא חוקית, אבל היא לא מורשית כי לא נותנים רישיון.

אחמד טיבי: אפילו מכתב תשובה ועדת המעקב לא קיבלה אז.

אחמד טיבי: מה התרחש לאחרונה מול עינינו?

אחמד טיבי: היה הנושא של עמונה – וטוב שהשר בנט הוא שישיב – ואז בגלל עמונה, הבנויה על קרקע שנגזלה מבעליה הפלסטינים, הודיע ראש הממשלה הודעה פומבית: הוריתי לשר לביטחון פנים ארדן להגביר את אכיפת עשרות צווי ההריסה במשולש, בוואדי-עארה, בנגב, בירושלים וכדומה, כלומר, נגד בתים ביישובים ערביים.

אחמד טיבי: והוא השתמש בביטוי "אכיפה שוויונית".

אחמד טיבי: אכיפה שוויוניות בין מי למי?

אחמד טיבי: בין עמונה, בין התנחלויות, לבין אזרחים ערבים בתוך מדינת ישראל שבונים על קרקע פרטית עם טאבו?

אחמד טיבי: הבנייה שלנו היא על קרקע פרטית.

אחמד טיבי: אף אחד, אדוני השר, אדוני יושב-ראש הכנסת, לא בא כאן להגן על מישהו שבונה בית על שטח שמיועד להקמת בית-ספר או מרכז רפואי.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: אנחנו מדברים על בתים למגורים על קרקע פרטית.

אחמד טיבי: אז אנחנו מגיעים לעניין קלנסואה.

אחמד טיבי: באים, מדביקים צווי הריסה ואחרי יומיים: בום.

אחמד טיבי: דחפורים.

אחמד טיבי: לא היה סיפק, לא היה זמן לאנשים האלה לפנות לבית-המשפט.

אחמד טיבי: בדרך כלל אתה נותן אפשרות להליך משפטי.

אחמד טיבי: הכוונה הפעם הייתה למנוע את הפנייה להליך המשפטי, כי בייעוץ המשפטי לממשלה, בפרקליטות, חושבים שהפנייה לבתי-המשפט מאריכה את התהליך ופוגעת באפשרות להרוס, לאכוף.

אחמד טיבי: גם באום-אלחיראן היה משא-ומתן על פינוי.

אחמד טיבי: עשרים משפחות כבר התפנו.

אחמד טיבי: אבו חודייפה התפנו.

אוסאמה סעדי: – – – 20 עמודים.

אחמד טיבי: וטיוטת חוזה – כמו שאומר חבר הכנסת סעדי – 20 עמודים.

אחמד טיבי: ניהלו משא-ומתן עד חצות.

אחמד טיבי: סיימו את המשא-ומתן.

אחמד טיבי: לא סוכם.

אחמד טיבי: ואז במקום לקבוע עוד ישיבה, חמש שעות לאחר מכן יש דחפורים, יש מאות שוטרים, יש תחמושת חיה ויש קורבנות.

אחמד טיבי: יעקוב אבו אלקיעאן נורה על-ידי שוטרים בתחמושת חיה.

אחמד טיבי: אפילו בסרטונים רואים שהוא נסע לאט, היו יריות, ואז הייתה האצה.

אחמד טיבי: לכן, מישהו צריך לבדוק.

אחמד טיבי: מי זה המישהו הזה?

אחמד טיבי: מח"ש?

אחמד טיבי: לא מח"ש, אלא גוף חקירה מקובל – ועדת חקירה ממלכתית, ועדת חקירה בראשות שופט – מי האחראי גם למותו של יעקוב אבו אלקיעאן וגם למותו של ארז לוי, השוטר.

אחמד טיבי: המשפחות זכאיות לדעת את האמת.

אחמד טיבי: עכשיו, אומרים שבנגב אין אכיפה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני רוצה לגלות לכם שבשנה שעברה – אתם יודעים כמה צווי הריסה בוצעו בדרום?

אחמד טיבי: כמה צווי הריסה בוצעו בדרום?

אחמד טיבי: 1,200 מבנים.

אחמד טיבי: 1,200 מבנים נהרסו בשנה שעברה בדרום – של ערבים, כמובן.

אחמד טיבי: עכשיו באים, הורסים יישוב שאנשיו הובאו אליו בשנות ה-50, אום-אלחיראן, והמטרה המוצהרת של הקמת יישוב יהודי מעל הבתים ההרוסים של אום-אלחיראן מהי?

אחמד טיבי: המטרה המוצהרת: לבלום את התפשטות הבדואים בנגב, לפגוע ברצף.

אחמד טיבי: אגב, מי מתנגד להקמת חירן?

אחמד טיבי: ראשי רשויות יהודיות כמו דימונה, ירוחם וערד.

אחמד טיבי: אומרים: יש יישובים, למה צריך להקים יישובים?

אחמד טיבי: זה מחליש את היישובים הקיימים.

אחמד טיבי: עכשיו, בדקנו כאן בכנסת לפני כמה שנים; רוב צווי ההריסה והפרות הבנייה – הם יותר ביישובים היהודיים מאשר ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: רוב.

אחמד טיבי: עכשיו, לגבי יישום צווי ההריסה, אני רוצה להקריא לכם, אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, מספרים.

אחמד טיבי: הם התפרסמו בדה-מרקר על-ידי עיתונאית מכובדת מאוד, מירב ארלוזורוב: ב-2012, רבותי, יושמו, נאכפו שבעה צווים מינהליים אצל יהודים ו-118 צווים מינהליים אצל ערבים – שבעה מול 118 ב-2012.

אחמד טיבי: ארבעה צווים שיפוטיים נאכפו אצל יהודים ותשעה אצל ערבים.

אחמד טיבי: תראה מה קרה ב-2014, אדוני השר בנט שיעלה לענות:

אחמד טיבי: שני צווים מינהליים נאכפו כנגד יהודים ו-112 צווים מינהליים כנגד ערבים ב-2014 – שניים כנגד 112.

אחמד טיבי: אפס צווים שיפוטיים, ותשעה צווים שיפוטיים אצל ערבים.

אחמד טיבי: אפס אצל יהודים.

אחמד טיבי: מה זה אם לא אכיפה סלקטיבית?

אחמד טיבי: מישהו מטעה.

אחמד טיבי: אפילו הייתה תוכנית חומש לגבי הבדואים בנגב, הייתה צריכה להיות מאושררת בממשלה.

אחמד טיבי: שני שרים, נדמה לי גלנט ולוין, התנגדו, בטענה שהבדואים בונים בנייה לא חוקית וכדומה.

עמר בר-לב: הצעה של מי זה – הצעה של אורי אריאל?

עמר בר-לב: הם התנגדו להצעה של אורי אריאל.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: זו הצעה שגם אנחנו – יש לנו הרבה מה לומר נגדה.

אחמד טיבי: אבל תראה, הוויכוח הוא אפילו ביניהם.

אחמד טיבי: באיזו שפה משתמשים עם הציבור הערבי, לרבות הציבור הבדואי?

אחמד טיבי: שפה של דחפורים, שפה של אכיפה; לא שפה של זכויות, של שילוב, של מתן אפשרות, של תקווה.

אחמד טיבי: הרי, חבר הכנסת רוזנטל, הערבים רוצים לבנות בתים עם אישורי בנייה.

איילת נחמיאס ורבין: אמת.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

אחמד טיבי: לא נותנים להם.

אחמד טיבי: ואז זורקים אותם לים ואומרים להם: אל תירטבו.

אחמד טיבי: גם לא נותנים להם תוכניות מתאר, גם לא מרחיבים את שטחי השיפוט, ואומרים להם: אתם עוברים עבירות בנייה ובונים באופן בלתי חוקי.

אחמד טיבי: לכן באנו, חבר הכנסת סעדי ואני, עם הצעת החוק הזאת, שהצגנו בעבר בפני ראש הממשלה; אנחנו מציגים אותה בפני הכנסת, מאתגרים את הכנסת, מאתגרים את דעת הקהל – הנה, הציבור הערבי רוצה לפתוח דף חדש: להקפיא את צווי ההריסה לכמה שנים, עם התחייבויות של ראשי הרשויות, של ועדת המעקב, של הרשימה המשותפת, של מובילי דעת קהל, ולהתחיל דף חדש, פרק חדש – לא פרק של דחפורים אלא פרק של בנייה, של זכויות, של חיים מכובדים.

אחמד טיבי: הרי קורת גג היא מעל – זאת זכות טבעית בסיסית, והיא מעל לחוק היבש.

אחמד טיבי: אי-אפשר להשאיר אנשים בלי לבנות – על קרקע פרטית, אני אומר.

אחמד טיבי: על קרקע פרטית.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים – אנא ממך, אני מודה לך.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך עוד דקה.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים היו דיבורים על הריסה במע'אר, אחרי שכבר הרסו בחורפיש בית.

אחמד טיבי: במע'אר.

אחמד טיבי: התושבים עמדו כולם מאוחדים, מכל הזרמים, מכל הדתות; סגרו את היישוב.

אחמד טיבי: ואז פתאום, אדוני היושב-ראש – אני אקריא לך: עורך-דין אבי כהן, ראש היחידה הארצית לאכיפת דיני התכנון והבנייה – אגב, שהוא גר במאחז, so called, מאחז לא חוקי, פלגי-מים, והבית שלו ללא היתר, אתה מבין?

אחמד טיבי: למה?

אחמד טיבי: כי הוא יהודי, מותר לו.

אחמד טיבי: הוא גם הורס בתים של אחרים, ערבים במקרה זה, וגם גר ב-so called מאחז לא חוקי, והבית שלו ללא היתר.

אחמד טיבי: ואז הוא משגר את המכתב הבא לראש הרשות.

יצחק וקנין: כן, אבל אני הוספתי לך עוד שתי דקות.

יצחק וקנין: נא לסיים.

אחמד טיבי: בגלל הנושא החם, תגלה הבנה, אדוני.

יצחק וקנין: אני מגלה הבנה ואיפוק גדול.

אחמד טיבי: בהתאם להנחיית שר האוצר נעשים מאמצים להאיץ את הליכי התכנון ביישובים הדרוזיים והסדרת נושא הבנייה.

אחמד טיבי: במסגרת זו נערכו ישיבות רבות עם ראשי הרשויות, אשר מוטלת על כתפיהן האצת נושא התכנון, ובעקבותיו – פתירת סוגיית צווי ההריסה עד להסדרת נושא הבנייה.

אחמד טיבי: במקביל לפעילות זו נבחנים היבטי האכיפה באופן פרטני אל מול הפעילות בשטח על מנת לתמוך במהלך התכנון המשמעותי ולא לפגוע בו.

אחמד טיבי: לגבי הכפר מע'אר, הוחלט וסוכם עם התביעה, עם הפרקליטות ועם סגן היועץ המשפטי לממשלה ארז קמיניץ – מר הריסות – שלא תהיה הריסה.

אחמד טיבי: נותנים הזדמנות לתהליך תכנוני נכון, מעכבים את הצווים ודוחים את הצו של משפחת אסלאן, עד שגברת שרי ברנד, הממונה על התכנון, תגיש תוכנית חדשה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אדוני, א.

אחמד טיבי: אני מברך על ההקפאה, כולנו מברכים – מברכים על המכתב ועל רוח המכתב.

אחמד טיבי: האם אפשר – אני היום, חבר הכנסת סעדי ואני, שיגרנו מכתב ליועץ המשפטי ולארז קמיניץ, המשנה.

יצחק וקנין: משפט אחרון.

אחמד טיבי: האם את המכתב הזה ששלחו לכפר מע'אר ואת רוח הדברים אפשר להחיל גם על היישובים הערביים בנגב, במשולש ובגליל ולשלוח אותו מכתב לראשי הרשויות הערבים?

אחמד טיבי: זאת דרישה שוויונית.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אם מדברים על אכיפה שוויונית – אכרם, אנחנו דיברנו עם ארז קמיניץ בנוכחותך חמש פעמים.

אחמד טיבי: ראשי הרשימה המשותפת נפגשו חמש פעמים גם כדי לחבר את הבתים לחשמל, והתשובה תמיד הייתה מגיעה: הבנו.

אחמד טיבי: ראש הממשלה לא מסכים.

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: למה לעזאזל ראש הממשלה מוביל לעימות עם הציבור הערבי?

אחמד טיבי: מה קורה לאחרונה שהוא כל כך שש להסית את האש מהחקירות אל ההריסות?

אחמד טיבי: די להריסות.

אחמד טיבי: אנחנו רוצים שיח של זכויות – –

יצחק וקנין: תודה.

אחמד טיבי: – – לא שיח של דחפורים במדינת כל דחפוריה.

אחמד טיבי: רוצים שוויון אזרחי ושותפות אזרחית מלאה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מודה לך.

יצחק וקנין: אדוני, השר בנט ישיב.

יצחק וקנין: הייתי מאוד מאופק.

יצחק וקנין: מסגן יושב-ראש הכנסת – – –

אחמד טיבי: תשע דקות.

יצחק וקנין: לפחות 14 דקות.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לפתוח בתודה – תודה לשר לביטחון פנים גלעד ארדן, שהביא עמו לתפקיד הכל-כך חשוב רוח חדשה; תודה למפכ"ל רוני אלשיך, שמנהיג את המשטרה בעוצמה; מעל לכול – תודה לשוטרי ישראל.

נפתלי בנט: זה מקצוע כפוי טובה.

נפתלי בנט: השוטרים לא מקבלים קרדיט וגב מספק, אבל תמיד הם שם.

אחמד טיבי: יש בחירות בפתח?

נפתלי בנט: כשטרור האוטובוסים מכה בנו, אתם, שוטרי ישראל, שם.

אחמד טיבי: זאת תשובה על ההצעה שלי?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: תקשיב, אתה דיברת פה 14 דקות.

יצחק וקנין: אף אחד לא הפריע לך.

נפתלי בנט: אני אגיע לזה.

נפתלי בנט: אני אגיע, חבר הכנסת טיבי.

יצחק וקנין: תאפשר לשר לענות גם אם הדברים לא נעימים.

נפתלי בנט: כשטרור האוטובוסים מכה בנו, אתם שם בשבילנו; כשטרור הסכינים שוטף את הארץ, אתם שם בשבילנו; בשיא הקיץ, בקור של החורף, אתם שם בשבילנו; כשאנחנו הולכים לישון בלילה, אתם שם בשבילנו; כשאנחנו מתכנסים לחגוג את סדר פסח, ראש השנה, כולנו עם המשפחות, אתם שם בחוץ בשבילנו; כשיש הפגנות אלימות, אתם שם בשבילנו.

נפתלי בנט: אז תדעו לכם, שוטרים יקרים, בשם אזרחי ישראל ובשם ממשלת ישראל: אנחנו מגבים אתכם.

נפתלי בנט: עכשיו אני רוצה לדבר אליכם, חברי הכנסת הערבים.

נפתלי בנט: ההתנהלות שלכם בשבועות האחרונים, בתקופה האחרונה, של אמירות על כמה חשוב שיישפך דם – אני אגיד דבר שממש מתסכל, כי אנחנו עובדים כל כך קשה להכניס את המגזר הערבי, בחינוך יותר טוב, אתם יודעים, באנגלית, במתמטיקה, בתנועות נוער, בהיקפים שלא היו.

נפתלי בנט: אני רוצה לומר שמאז חאג' אמין אל-חוסייני, לא הייתה מנהיגות פוליטית שהביאה נזק כל כך כבד על ערביי ישראל כמוכם.

עאידה תומא סלימאן: כמו הממשלה הזאת.

נפתלי בנט: אבל אנחנו לא נוותר.

נפתלי בנט: אנחנו נמשיך לתת חינוך טוב, נמשיך לתת בריאות טובה, נמשיך לתת רווחה ונמשיך לאכוף את החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – אוי ואבוי אם תמשיכו.

נפתלי בנט: אני רוצה לומר לכם עוד משהו – כי המנהיגות בשטח היא מנהיגות שאכפת לה מהתושבים.

נפתלי בנט: אני אשאיר אתכם בשאלה אחת קצרה, ובזה אני אסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

נפתלי בנט: שאלה אחת.

מיקי רוזנטל: אולי תתייחס לעובדה, אדוני – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תאפשרו לשר לומר את דבריו.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אין הצבעה.

יצחק וקנין: הצבעה במועד אחר.

נפתלי בנט: רבותי חברי הכנסת, השבוע אירע אסון אזרחי: אם ושלושת ילדיה הקטנים, באבו-גוש, עין-נקובה, נשרפו.

נפתלי בנט: כנראה הייתה שמיכה ליד התנור הספירלי.

נפתלי בנט: הגעתי להלוויה באבו-גוש, חיבקתי את המשפחה, את הסבא, את האבא, את בני הכפר, כי כולנו בני-אדם.

נפתלי בנט: שאלה אחת: למה לא היה שם אף חבר כנסת ערבי?

נפתלי בנט: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מותר לי לעלות.

מאיר כהן: לא, לא.

אחמד טיבי: הזכות שלי לענות.

מאיר כהן: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה לבדיקת אירועי אום-אלחיראן, מס' 5863.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו-עראר – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב במשולב – גם על הצעה השנייה, של חברת הכנסת תמר זנדברג – השר גלעד ארדן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום, אחרי כל השתלשלות הדברים באום-אלחיראן, אפשר לעמוד רגע ולהתבונן במה שהתרחש.

טלב אבו עראר: אנו עומדים בפני סוגיה שבה צריך לקרוא לדברים בשמם בכדי לא לקבוע עובדות לפני חקר האמת.

טלב אבו עראר: תקרית ולא פיגוע, באום-אלחיראן.

טלב אבו עראר: נהג הרכב נורה למוות; שוטר שנפטר או נהרג – –

קריאה: נרצח – – –

שולי מועלם-רפאלי: נרצח.

שולי מועלם-רפאלי: נרצח.

קריאה: הוא נפטר מדום לב.

טלב אבו עראר: – – קובעים עובדות ואחר כך בודקים.

קריאות: – – –

טלב אבו עראר: מאשימים ואחר כך חוקרים.

טלב אבו עראר: המפכ"ל, מפכ"ל המשטרה, אחרי כמה ימים, אומר: אנחנו נחקור חקירה ארוכה.

טלב אבו עראר: לא היה אפשר להגיד את זה לפני, או ביום התקרית?

טלב אבו עראר: המפכ"ל אינו פוליטיקאי, הוא חייב להשתהות ולאחר מכן לצאת בהצהרות.

טלב אבו עראר: לא ייתכן שהוא וראש הממשלה והשר ארדן יתנהגו כמו אחרון הטוקבקיסטים ויובילו מסע הסתה שפל המבוסס על שקרים וקביעות לא בדוקות כדי ללבות שנאה כלפי אזרחים ערבים.

טלב אבו עראר: העובדות שאני מבקש לבדוק – יש טענה שהנהג נהרג בדם קר, וזה עולה מהעובדה שהוא יצא מביתו ונסע לאט ואז נורה, איבד שליטה על רכבו, ובגלל מדרון גדול הידרדר במהירות, ואת זה ניתן לראות מצילום האוויר.

טלב אבו עראר: יש טענה שהשוטר נדרס על-ידי הנהג.

טלב אבו עראר: האומנם?

טלב אבו עראר: אני שואל: למה הוא נקבר במהירות כל כך רבה, שעתיים-שלוש אחרי שמת?

טלב אבו עראר: יש חשד למוות מאש חיה.

טלב אבו עראר: צריך לבדוק את זה.

טלב אבו עראר: הנהג, מכובדי היושב-ראש, נשאר מדמם עד מוות, כי מדוח הנתיחה של אבו-כביר עולה שנפגע בברכו וכן בעורק בחזה, ודימם במשך שעות, והיה אפשר להציל את חייו.

טלב אבו עראר: זה נושא שמצריך בדיקה.

טלב אבו עראר: הפקודות, שנשמעו מבלבלות בשטח, בזירה: נא להיזהר – כך נשמעו קולות של שוטרים, של מפקדים; נא להיזהר, יש ירי.

טלב אבו עראר: המפקד, מפקד השטח, לא מבהיר מה מקור הירי, ומתחולל בזירה קרב.

טלב אבו עראר: מי נגד מי – לא יודעים.

טלב אבו עראר: חבר הכנסת איימן עודה חטף שני כדורי גומי, ניגש לבית-החולים מרצונו, אף אחד לא דאג לקחת אותו לשם – נושא שטעון בדיקה.

טלב אבו עראר: ברדק אחד גדול מתחולל שם בזירה.

טלב אבו עראר: יש פה מקום לחקור, חברי חברי הכנסת, כדי ליצור אמון, כדי שאני ובני עמי נהיה רגועים, כדי שאמו ואשתו של השוטר יהיו רגועות.

טלב אבו עראר: צריך לבדוק את התקרית.

טלב אבו עראר: מותו של השוטר מדאיג אותנו באותה מידה שיעקוב אבו אלקיעאן נרצח.

טלב אבו עראר: לא יכול להיות שנשאיר עניין זה פתוח כמו שמשאירים פצע מדמם, שיוביל לעוד קרע באוכלוסייה.

טלב אבו עראר: השר ארדן, השר ארדן, אני פונה אליו בשאלה.

טלב אבו עראר: מהשעה הראשונה, מהרגע הראשון שהיה אירוע, הוא התחיל להצהיר לתקשורת: מדובר בפיגוע דריסה, מדובר במחבל, מדובר באיש "דאעש".

טלב אבו עראר: עדיין לא בדק, לא חקר.

טלב אבו עראר: לא חקר, רק מרוב שהוא ממש מתכוון למקום יותר גבוה, אולי בליכוד, אולי בממשלה, כדי לרצות חלק מהאוכלוסייה שבחרה בו, הוא מצהיר.

טלב אבו עראר: ללבות שנאה נגד הערבים, אין לו בעיה.

טלב אבו עראר: כבוד השר ארדן, אתה שר של כל אזרחי המדינה, לא שר ליהודים, לא שר למתנחלים, לא שר לימין.

טלב אבו עראר: אתה שר לימין וגם לשמאל, וגם נתניהו, וגם מפכ"ל המשטרה.

טלב אבו עראר: ושמענו אתמול מה אמר המפכ"ל לשעבר, שהצהרותיו של המפכ"ל ושל ארדן הן רק לצורך הון פוליטי.

טלב אבו עראר: אם הייתי אני המפכ"ל, הייתי זהיר מלהצהיר ולומר אמירות כל כך חמורות.

טלב אבו עראר: ואני כאן, מזירת האירוע, מכובדי – – –

יוסף ג'בארין: זה כמו בעניין השרפות.

יוסף ג'בארין: אותה התנהלות בעניין השרפות, ההצתות.

טלב אבו עראר: נכון – – –

ענת ברקו: נו, מה?

ענת ברקו: זה פשוט אהבה בוערת לארץ-ישראל.

יוסף ג'בארין: גם שם – – –

ענת ברקו: אהבה בוערת לארץ-ישראל.

יוסף ג'בארין: טרור ההצתות.

ענת ברקו: אהבה בוערת לישראל, קוראים לזה.

ענת ברקו: אהבה בוערת לארץ-ישראל.

יוסף ג'בארין: – – –

טלב אבו עראר: אדוני היושב-ראש, מכאן אני קורא – או אנחנו, כאוכלוסייה הערבית, ביקשנו ומבקשים להקים ועדת חקירה ממלכתית שיעמוד בראשה שופט העליון ושהחברה הערבית תהיה מיוצגת בה.

טלב אבו עראר: רק כך אפשר להגיע לחקר האמת.

טלב אבו עראר: ואם לא, הרי אנחנו ימים כבר מבקשים – אני פונה לחברי חברי הכנסת להסכים, להצביע בעד הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית כדי ממש לחקור את האמת, להגיע אליה.

טלב אבו עראר: אנחנו גם מעוניינים, כאוכלוסייה הערבית בנגב, מעוניינים להגיע לאמת.

טלב אבו עראר: זה מה שהשר ארדן לא מעוניין בו.

טלב אבו עראר: אם אין לך, כבוד השר, מה להסתיר, למה אתה מתנגד להקמת ועדת חקירה?

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: לפי הדוח הפתולוגי שהועבר למשטרת ישראל ולמח"ש הירי התרחש בטרם האיצה המכונית – כך כתוב, בטרם האיצה המכונית.

טלב אבו עראר: הקליע השני פגע בעורק בבית החזה.

טלב אבו עראר: יכול להיות שאזרח במדינת ישראל, מכובדי היושב-ראש, יישאר מדמם משעה 06:00, בבוקר, עד 14:00 – זרוק, זרוק?

טלב אבו עראר: מה, הוא לא בן-אדם?

טלב אבו עראר: קבעו שהוא מחבל, שהוא "דאעש", והוא נורה, בעדויות אנשים שהיו בשטח, ערבים ויהודים.

טלב אבו עראר: וגם הסרטון הבדואי מראה את זה בצורה הכי ברורה שיש.

טלב אבו עראר: רק התחיל לנסוע מטר אחד, קיבל, חטף כדורים, נורה.

טלב אבו עראר: מה אומר גם הדוח, לפי דיווח מבצע הנתיחה, במכון לרפואה משפטית – קבע כי אילו קיבל יעקוב אבו אלקיעאן, רחמתו אללה, טיפול ראשוני בשטח, והועבר לבית-החולים, היה אפשר להציל את חייו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

טלב אבו עראר: היה אפשר להציל את חייו.

טלב אבו עראר: ואני מכאן מבקש להוציא גם את גופתו של השוטר, כדי להראות לכל הציבור ממה הוא נהרג – דריסה או חטף כדור מהשוטרים.

טלב אבו עראר: מעוניין מאוד אני.

טלב אבו עראר: שעתיים – ייקבר השוטר.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: ממה אתם חוששים?

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: אני מעוניין לדעת.

טלב אבו עראר: ובסוף, אין לי שום בעיה, מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, להפגיש אפילו בין משפחת יעקוב אבו אלקיעאן למשפחת השוטר, אחרי שתוקם ועדת חקירה והאמת תצא לאור, להפגיש ביניהן.

טלב אבו עראר: אין לי שום ספק כי האמת תשאיר את הקשר בין שתי האוכלוסיות ברמת אמון הרבה יותר גבוהה מאשר תישאר תחושה שאוכלוסייה שלמה אשמה ברצח שלא ביצעה.

טלב אבו עראר: מרקם היחסים עדין מאוד מאוד ואסור לנו לתת כל סיכוי פגיעה בו, אף שראש הממשלה והשר ארדן והמפכ"ל אלשיך לא הותירו סיכוי להידברות.

טלב אבו עראר: אבל אנחנו לא נתייאש, נמשיך לנסות לשמור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

טלב אבו עראר: אני מזמין את חברי חברי הכנסת להצביע בעד ועדת חקירה פרלמנטרית, ומזמין אותם שוב לבקר אצל משפחת אבו אלקיעאן, ולשמוע את השיחות, את השיחות המוקלטות; המורה, המחנך, האיש התמים הזה שנהרג בדם קר, הוא מבקש מבני-משפחתו – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

טלב אבו עראר: – – לא להתעמת עם המשטרה, שיהרסו.

טלב אבו עראר: אנחנו יוצאים מהבית – שיהרסו.

מאיר כהן: תודה רבה.

טלב אבו עראר: זה שהאשימו אותו שהוא איש "דאעש".

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: הצורך בהקמת ועדת חקירה בנושא: האירועים בהפגנות בכפר אום-אלחיראן בנגב

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג, באותו נושא, בבקשה: הצורך בהקמת ועדת חקירה לאירועי אום-אלחיראן, הצעה מס' 5916.

מאיר כהן: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברים.

תמר זנדברג: היום לפני שבוע, ביום רביעי שעבר, נהרגו שני בני-אדם, שני ישראלים, שני אזרחים, אחד מהם שוטר.

תמר זנדברג: היום לפני שבוע לפנות בוקר בוצעה עקירה אכזרית של אזרחי ישראל מביתם – –

אורן אסף חזן: אני רק רוצה לשאול שאלה.

מאיר כהן: מר חזן, אני מבקש ממך.

מאיר כהן: מר חזן.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן.

תמר זנדברג: – – לא כי היה צריך – – –

אורן אסף חזן: בכפיפה אחת רוצה – – –

עיסאווי פריג': אתה לא יודע להקשיב.

אורן אסף חזן: אתה, בכלל יש לך זכות לדבר, אחרי אתמול?

אורן אסף חזן: עדיף תשתוק את הפה, יותר טוב לך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: היום לפני שבוע לפנות בוקר התבצעה עקירה אכזרית של אזרחי ישראל מביתם בשטח מדינת ישראל, לא כי היה צריך ולא כי בית-משפט קבע.

תמר זנדברג: בית-משפט לא קבע שצריך.

תמר זנדברג: בית-משפט קבע שאפשר, ומדינת ישראל החליטה שהיא רוצה; רוצה לפנות אזרחים ערבים בדואים מהבית שלהם רק בשביל ליישב במקומם, על אותה אדמה בדיוק, אזרחים ישראלים, אבל יהודים.

תמר זנדברג: זו גזענות מהסוג הפשוט ביותר, שהיא פשוט כתם שחור על כל מדינה דמוקרטית.

תמר זנדברג: ומה שאירע בשעות שלאחר מכן מראה שכשמנסים לעשות משהו רע, זה מסתבך, וזה מה שראינו בשבוע שעבר.

תמר זנדברג: אירועי אום-אלחיראן – שמצריכים ועדת חקירה – מתחלקים לשניים: מה שקרה ביום רביעי שעבר וכל מה שקדם לזה.

תמר זנדברג: וכל אחד מהחלקים האלה ראוי לוועדת חקירה בפני עצמו.

תמר זנדברג: וגם מה שקרה אחרי, נכון.

תמר זנדברג: בקרב הציבור הבדואי וכלל הציבור הערבי במדינת ישראל וציבור יהודי גדול, שנשארה לו לא רק סולידריות אלא גם תחושה בסיסית של צדק, יש תחושה קשה.

תמר זנדברג: יש תחושה של עוול עמוק, שכולם יודעים שאי-אפשר להמשיך כאילו לא קרה כלום אחרי שמדינת ישראל הכריזה מלחמה נגד אזרחיה – –

אורן אסף חזן: איזה שטויות את מדברת?

תמר זנדברג: – – ואחרי שממשלת ישראל – –

אורן אסף חזן: מה זאת ההסתה הזאת נגד המדינה?

אורן אסף חזן: צריך להקים ועדת חקירה על הבוגדנות שלכם.

אורן אסף חזן: ועדת חקירה על הבוגדנות שלכם.

תמר זנדברג: – – העבירה את עצמה תהליך של פוליטיזציה והתחילה לייצר fake news.

תמר זנדברג: פשוט ככה.

אורן אסף חזן: בוגדים, נמאסתם.

אורן אסף חזן: בוגדים, נמאסתם.

עיסאווי פריג': אתה שומע מה הוא אומר?

עיסאווי פריג': אתה שומע מה הוא אומר?

מאיר כהן: חבר הכנסת, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': – – – מה הוא אומר.

תמר זנדברג: זאת רק הפעם הראשונה?

מאיר כהן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ענת ברקו: גירשת ניצולי שואה מכנסת ישראל.

ענת ברקו: על מה אתה מדבר בכלל?

ענת ברקו: גירשת ניצולי שואה מכנסת ישראל.

ענת ברקו: זה שאתה – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: בבקשה.

תמר זנדברג: מה זה?

תמר זנדברג: איך אני אמשיך?

עיסאווי פריג': – – –

ענת ברקו: גירשת מכאן ניצולים.

ענת ברקו: את מי זה מעניין?

מאיר כהן: עיסאווי פריג', עיסאווי.

עיסאווי פריג': מה הוא אומר.

מאיר כהן: עיסאווי פריג', אני לא צריך את עזרתך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: לראות רק סיפור קטן, דוגמה קטנה – אספר לכם סיפור קטן מאתמול, שבטח השר מכיר היטב.

תמר זנדברג: אתמול באופקים צעיר ישראלי לקח רכב, נהג באופן מסוכן, ברח מהמשטרה, התנגש בכמה ניידות וכמעט דרס הולכת רגל.

תמר זנדברג: ואף אחד לא ירה בו, וטוב שכך.

תמר זנדברג: ממש מצוין – – –

אורן אסף חזן: הוא רצח שוטר?

אורן אסף חזן: הוא רצח שוטר?

אורן אסף חזן: ריבונו של עולם.

מאיר כהן: אני קורא אותך פעם שנייה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: שומו שמים, אדוני היושב-ראש – – –

תמר זנדברג: אבל ההבדל הוא שיש לנו תחושה קשה, שהחיים של ערבים במדינת ישראל זולים, שהם שווים פחות.

אורן אסף חזן: אתם מנצלים את השם שלהם.

תמר זנדברג: לשם מגיעים לפינוי עם אש חיה.

תמר זנדברג: שם היד קלה על ההדק; שם סוגרים את הגישה לכפר כמו שטח צבאי סגור, בתוך גבולות מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: שם מרכזים את האוכלוסייה, מאות אנשים, נשים וילדים, ברחבה של מסגד מול 500 שוטרים וצלפים על הגגות.

תמר זנדברג: הלו, זה מדינת ישראל.

תמר זנדברג: זה אזרחי ישראל.

תמר זנדברג: ושם מופגנת שוב – ולא בפעם הראשונה, לאורך זמן, לצערנו – תרבות הטיוח של משטרת ישראל.

תמר זנדברג: אלמוג בן-זכרי, כתב "הארץ", פנה למשטרת ישראל השבוע לשאול מתי נקבע מותו של יעקוב אבו אלקיעאן.

תמר זנדברג: שאלה אינפורמטיבית – רוצים להביא את האמת לציבור.

תמר זנדברג: התשובה הייתה שהנושא נמצא בחקירה ואי-אפשר להתייחס לזה.

תמר זנדברג: אבל להגיד שהוא מחבל – את זה אפשר היה ברגע; את זה לא צריך לבדוק, לא צריך לשאול.

תמר זנדברג: קשר ל"דאעש", קשר לתנועה האסלאמית.

תמר זנדברג: אחר כך בטוויטר, השר ארדן, אדוני השר, צייצת במה שנראה כמו ניסיון למתן ולעדן את ההאשמה החריפה הזאת, שבינתיים לא הוצגה לה שום ראיה.

תמר זנדברג: כתבת ככה: כתוב במפורש שנבחן הקשר שלו ל"דאעש".

תמר זנדברג: לא כתוב שהוא פעיל "דאעש".

תמר זנדברג: באמת, כבוד השר?

תמר זנדברג: נבחן?

אורן אסף חזן: – – – נבחן הקשר.

תמר זנדברג: מסתבר שבעברית, אחרי המילה "נבחן", אפשר לכתוב כל דבר, בלי שתוצג לזה ראיה, בלי שתובא לכך איזו עדות.

תמר זנדברג: כל דבר.

תמר זנדברג: אבל זה לא מקרה, כי המילה "דאעש" מעוררת פחדים ומעוררת אימה, ובצדק.

תמר זנדברג: אבל כשמשתמשים במילה הזאת אחרי המילה "נבחן", הכול הולך, ואפשר להמשיך הלאה.

תמר זנדברג: בטח אף אחד לא ייקח על זה אחריות.

תמר זנדברג: הרי אותו דבר בדיוק קרה עם גל השרפות בנובמבר.

תמר זנדברג: בדיקה אם מדובר בהצתות וכמה הפכה בתוך שעות ספורות לכותרות אדומות על אינתיפאדת הצתות, על טרור המציתים ופרעות תשע"ז, לא פחות מזה.

תמר זנדברג: ואף אחד לא שם לב שאחרי חודשיים יש לנו אפס עצורים, אפס כתבי אישום, אפס חקירות פתוחות ואין ראיות משמעותיות.

תמר זנדברג: אדוני השר, זו לא בושה להגיד: טעינו, מיהרנו, סליחה.

אורן אסף חזן: נכן, טעינו, נתנו לך לדבר.

אורן אסף חזן: נכון, טעינו, נתנו לך לפתוח את הפה.

אורן אסף חזן: נכון, טעינו.

מיכל רוזין: מה זה?

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן, אני לא רוצה להוציא אותך, אבל אם אתה תאלץ אותי, אעשה את זה בשמחה, כי באמת אתה עובר את הגבול.

אורן אסף חזן: אני עובר את הגבול?

מאיר כהן: מספיק.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: מותר לאנשים לדבר אחרת ממה שאתה חושב.

מאיר כהן: סליחה.

אורן אסף חזן: אסור להסית.

מאיר כהן: תהיה לך הזדמנות, תמצא את ההזדמנות, תעלה ותגיב, אבל אנא ממך, תפסיק עם זה.

אורן אסף חזן: אסור להסית נגד המדינה.

מאיר כהן: תזכור, אתה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אתה באזהרה שנייה.

מאיר כהן: תמשיכי, גברתי.

מיכל רוזין: – – – למה אתה לא מוציא אותו?

מיכל רוזין: מה הפחד מזה – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מאיר כהן: בינתיים גם את מפריעה.

מאיר כהן: תנו לה לדבר.

תמר זנדברג: אדוני השר, עוד לא התנערת מהבדיקה על ההצתות, שהפכה ל-fake news הגדול במדינה, וכבר התחלת בבדיקה חדשה על הקשר ל"דאעש" ולתנועה האסלאמית, ובמקום לבדוק את אירועי הדריסה על סמך נתוני אמת, מיהרתם לשחרר את המילה "נבחן", לשחרר אמירה רפה, ואחרי זה – ואללה, מי יבדוק אתכם על זה?

תמר זנדברג: ועוד זה מדבר וזה בא, ראש הממשלה מתגאה, בפייסבוק שלו, שכוחותינו שלנו – מי זה "כוחותינו", היהודים או הישראלים?

תמר זנדברג: כוחותינו פועלים בשטח, ונגד מי?

תמר זנדברג: נגד אזרחינו.

תמר זנדברג: אותו דבר קרה עם הפציעה של איימן עודה.

תמר זנדברג: אנחנו עדיין ממתינים, חברי.

תמר זנדברג: כל יום אנחנו שואלים אותך מה קורה עם דוח המכון לרפואה משפטית.

תמר זנדברג: אתה רוצה לבדוק, לברר את האמת.

תמר זנדברג: מה מקור הפגיעה בראש שלך?

תמר זנדברג: אתה עדיין מסתובב עם התפרים ואנחנו מאחלים לך רפואה שלמה, אבל לממשלה זה לא מספיק.

תמר זנדברג: הם מיהרו לבדוק שנפגעת מאבן – אגב, כאילו שזה משנה.

תמר זנדברג: חבר כנסת שנפצע ושוכב מאושפז בבית-חולים, באותו זמן, אדוני השר, אתה ביקשת לבדוק אם אפשר להעמיד אותו לדין על הסתה לרצח, לא פחות מזה.

תמר זנדברג: אלה המילים שבהן השתמשת: דם ההרוגים על ידיכם.

תמר זנדברג: לחברי כנסת.

תמר זנדברג: זאת אמירה קשה, חצופה ומרושעת.

אורן אסף חזן: זאת האמת.

אורן אסף חזן: זאת האמת.

מאיר כהן: קריאה שלישית, חבר הכנסת חזן.

תמר זנדברג: – – – לא טומנים ידם בצלחת.

מאיר כהן: קריאה שלישית, אדוני, אני מבקש ממך.

אורן אסף חזן: נותנים להם, נותנים להם להפיץ פה רוע במקום לסתום להם את הפה.

אורן אסף חזן: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

אורן אסף חזן: )

תמר זנדברג: השר אורי אריאל אמר שזה פיגוע נגד מדינת ישראל, והשר גלנט – שצריך להשיב את הנגב לידיים יהודיות.

תמר זנדברג: כל הכבוד לממשלה.

תמר זנדברג: על הרקע הזה צריך לקרוא את אירועי אום-אלחיראן בשבוע שעבר, כי תושבי אום-אלחיראן וכל התושבים הבדואים וציבור גדול מאוד במדינת ישראל מרגיש עוול עצום לא רק בגלל הפינוי ולא רק בגלל אובדן הבית ואפילו לא רק בגלל העימות בין המשטרה לבין אזרחים, אלא בגלל התסכול על מדיניות ארוכת שנים של הפליה והזנחה.

תמר זנדברג: בנגב, חברות וחברים, יש מקום לכולם.

תמר זנדברג: הבדואים הם 30% מאוכלוסיית הנגב ומחזיקים פחות – יושבים, לא מחזיקים, יושבים – על פחות מ-3% מאדמות הנגב.

תמר זנדברג: מה קרה?

תמר זנדברג: זאת השתלטות?

תמר זנדברג: זה נקרא שצריך להחזיר את הנגב לידיים יהודיות?

תמר זנדברג: האמירות האלה זה גזענות ותו לא.

תמר זנדברג: אתם יודעים, ההשוואה לעמונה כבר נהייתה קלישאה, אבל אני חייבת להשתמש בה.

תמר זנדברג: השתלטות על קרקע פרטית מחוץ לגבולות מדינת ישראל עם צו שיפוטי, "צו עשה" של בית-משפט.

תמר זנדברג: ושם, אני מבטיחה לכם שתהיה התבצרות של חברי כנסת ושרים.

תמר זנדברג: אנחנו יודעים את זה.

תמר זנדברג: תהיה שם.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי המדינה חרגה מהסכמים.

תמר זנדברג: אתם מבינים?

תמר זנדברג: יש מי שאתו מסכמים ויש מי שאליו שולחים את המשטרה באלימות ואחר כך מחזיקים בגופה כאילו ממשלת ישראל היא אחרונת הנקרופילים.

תמר זנדברג: כשהשר גלנט נשאל על זה ברדיו – על ההשוואה לעמונה – הוא ביקש לחזור ולדבר על הנגב.

תמר זנדברג: אז בואו באמת נחזור ונדבר על הנגב.

תמר זנדברג: אום-אלחיראן, ובצדק, הפכה לסמל – הפכה לסמל לאחת העוולות המובהקות ביותר בתולדות מדינת ישראל.

תמר זנדברג: התוכנית להקים את היישוב חירן במקום היישוב הבדואי אום-אלחיראן היא מקרה נדיר – –

מאיר כהן: גברתי, זמנך עבר, אז אנא.

מאיר כהן: זמנך תם.

תמר זנדברג: אני חייבת עוד דקה של הפרעות.

מאיר כהן: עוד חצי דקה, בבקשה.

תמר זנדברג: – – הוא מקרה נדיר של גזענות גלויה, מוצהרת ובלתי ניתנת לטשטוש, שלא נוכל להסביר אותה בעתיד.

תמר זנדברג: זה כתם היסטורי, חברות וחברים, וזה על הראש שלנו.

תמר זנדברג: והנגב באמת מצריך טיפול.

תמר זנדברג: הוא מצריך הסדרה.

תמר זנדברג: אם יש מקום שצריך ללכת בו לחוק הסדרה, זה לא בגדה המערבית, זה בנגב, איפה שיש התיישבות בדואית כפרית.

תמר זנדברג: כן, גם לבדואים מותר לגור בהתיישבות כפרית – לא רק באורבניזציה כפויה – כמו שלנו, היהודים, מותר.

מאיר כהן: תודה רבה.

תמר זנדברג: אבל במקום זה דוחקים אותם לתשתיות ירודות באופן שאחר כך מידרדר לאלימות.

תמר זנדברג: חברות וחברים, משפט אחרון, אדוני:

תמר זנדברג: אם יש לנו תחושה אחת מכל האירועים האלה היא אכזבה וייאוש, שדווקא גורמים שהיו אמורים להיות ממלכתיים ורשמיים לא נבהלים ולא בוחלים באמירות נמהרות וחסרות אחריות, שמלבות פחד ושנאה במקום לרדת לרגע האמת.

מאיר כהן: גברתי, תודה רבה, תודה רבה.

מאיר כהן: אני מצטער.

מאיר כהן: את מדברת כבר דקה אחרי הזמן.

תמר זנדברג: כן, אבל דקה.

תמר זנדברג: הפריעו לי שלוש דקות פה.

מאיר כהן: נכון, התחשבנו.

מאיר כהן: בבקשה.

תמר זנדברג: לא, אבל זה היה על חשבון הזמן שלי ולא עצרת את השעון.

מאיר כהן: בבקשה.

תמר זנדברג: אז תן לי לסיים, זה המשפט האחרון שלי.

תמר זנדברג: אבל לצערנו הרב זה לא היה מקרה, האופן שבו המדינה והמשטרה התנהגו באום-אלחיראן, אלא זה הפך לשיטה.

תמר זנדברג: קודם מפריחים, אחר כך מסיתים, ואם במקרה מתברר שהיו צילומים או גורמים אזרחיים שמכריחים אתכם לבדוק את האמת, אז קודם אתם מנסים להחביא ולטייח אותה ורק אם אי-אפשר, אז פונים לנתיב הידוע – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לך, גברתי.

תמר זנדברג: – – להאשים את התקשורת, את מערכת המשפט ואת השמאלנים, וממשיכים הלאה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני השר.

תמר זנדברג: אנחנו, עם השיטה הזאת לא ניתן להמשיך.

תמר זנדברג: נעמוד על בדיקה עצמאית ובלתי תלויה של האמת.

תמר זנדברג: מגיע לנו לא פחות מזה.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני השר ישיב על שתי ההצעות ולאחר מכן נצביע על כל הצעה בנפרד.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבוע בדיוק, במהלך פעילות לאכיפת חוק של משטרת ישראל – שתפקידה, הלא-נעים יש לומר, הוא לאבטח ביצוע של החלטות צווים שיפוטיים או החלטות של ועדות תכנון ובנייה או פעילות של מנהל מקרקעי ישראל לשמירה על קרקעות המדינה – במהלך הפעילות הזאת לאכיפת החוק, יחד עם גורמים נוספים, פעילות שהתבצעה ביישוב הבדואי הבלתי-חוקי לפי קביעת בית-המשפט העליון של מדינת ישראל, אום-אלחיראן, נדרס למוות רס"ב ארז עמדי לוי על-ידי תושב המקום.

גלעד ארדן: התחקיר – אני קיבלתי את הבשורה המרה הזאת בשעות הבוקר המוקדמות.

גלעד ארדן: אני חושב שראינו כולנו את התמונות הקשות של האלמנה שלו, קלרה.

גלעד ארדן: היו לזוג שני ילדים קטנים, תאיר ויאיר.

גלעד ארדן: עוד באותו יום התבצע תחקיר משטרתי, נגבו עדויות מהשוטרים בשטח וביחד עם הסרטון המשטרתי שצולם מהמסוק שנתן שם חוזי אווירי, התמונה שעלתה מהתחקיר המשטרתי הייתה מאוד מאוד ברורה: מדובר בפיגוע, מדובר בדריסה מכוונת.

גלעד ארדן: אפשר לראות עד עכשיו – לא בסרטונים הערוכים שהופצו ברשת; בסרטון שצולם מהמסוק המשטרתי – אפשר לראות שהג'יפ מאיץ, שובר ימינה, דורס את קבוצת השוטרים ולאחר שהוא עובר את קבוצת השוטרים, שלצערנו ארז לוי, זיכרונו לברכה, מתחת לגלגלי הג'יפ, שוב שובר את ההגה ימינה כדי להימלט.

גלעד ארדן: ואז נעצר, ואז נעצר – –

טלב אבו עראר: אתה חוקר – – –

גלעד ארדן: – – וטנדר משטרתי הוא שעוצר אותו ומנגח את הג'יפ.

גלעד ארדן: ועכשיו השאלה או השאלות שעולות.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: לא, אני לא אתן לך להפריע.

מאיר כהן: סליחה.

טלב אבו עראר: הוא לא מתבייש – – –

מאיר כהן: אני קורא לך.

מאיר כהן: אבו עראר, חבר הכנסת אבו עראר, אתה בקריאה ראשונה.

טלב אבו עראר: קצת כבוד – – –

מאיר כהן: לא, אתה לא תעמוד כאן ותגיד לו – אתה בושה.

מאיר כהן: סליחה.

טלב אבו עראר: הוא אומר עובדות – – –

מאיר כהן: השר מגיב, אני מבקש.

טלב אבו עראר: שיתבייש כבר.

מאיר כהן: אתה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני השר.

יוסף ג'בארין: אנחנו ראינו אותם סרטונים – – –

גלעד ארדן: השאלות שעולות, אדוני היושב-ראש – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן צריך ועדת חקירה, כדי שזה יתברר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הבעיה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הבעיה עם חקירה?

גלעד ארדן: אני מבקש ממך.

מאיר כהן: חברים.

גלעד ארדן: אני לא יודע אם אני מוגבל בזמן, אבל לפחות תעצרו אותו אם אני דקה וחצי לא מדבר.

מאיר כהן: תקבל את זמנך.

מאיר כהן: חברים, אני מבקש לא להפריע לשר.

מאיר כהן: אני מבקש מכם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

זהבה גלאון: איך ב-07:00 בבוקר כבר ידעתם שהוא מחבל – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת.

גלעד ארדן: כמות השקרים פה היא כל כך גדולה, שפשוט קשה.

גלעד ארדן: אני אתייחס שקר-שקר, זהבה.

גלעד ארדן: שקר-שקר.

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועדת חקירה – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אבו עראר, אתה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: חאג' יחיא, אתה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: שב, אדוני.

מאיר כהן: שב, אדוני.

מאיר כהן: שב, אדוני.

מאיר כהן: שב, אדוני.

מאיר כהן: שב במקומך.

יוסף ג'בארין: השר צודק, כמות השקרים – אבל במשטרה, לא פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – ועדת חקירה שתברר את השקרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הבעיה?

גלעד ארדן: אני חושב, בהחלט, שיש מספר רב של שאלות שנותרו פתוחות, ואני מקווה שהתחקיר העצמאי והבלתי-תלוי שמתבצע גם על-ידי מח"ש, וגם על-ידי השב"כ, ייתן להן מענה.

דב חנין: למה לא ועדה?

דב חנין: למה לא ועדה?

דב חנין: אנחנו לא מאמינים במח"ש.

דב חנין: מח"ש אף פעם לא הגישה כתב אישום.

דב חנין: למה לא ועדת חקירה?

מאיר כהן: אני לא מבין אתכם.

מאיר כהן: הוא עומד ועונה.

מאיר כהן: רשמו את הדברים.

מאיר כהן: אם יש בעיה מיוחדת, תוכלו להגיב, אבל תפסיקו עם זה.

מאיר כהן: נו, באמת.

מאיר כהן: אתם מעלים שתי הצעות, רוצים שיענו לכם.

מאיר כהן: תיתנו לשר לענות.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אני אשמח אם תגן עלי קצת יותר ביעילות, כדי שאני אוכל לדבר ברצף.

מאיר כהן: תודה על המלצותיך.

גלעד ארדן: בבקשה.

גלעד ארדן: התחקיר המשטרתי באותו יום העלה באופן ברור שמדובר בפיגוע.

גלעד ארדן: אני, כשר לביטחון פנים שמופקד על משטרת ישראל, קודם כול – תאהבו את זה או לא תאהבו את זה – נותן גיבוי לכוחות שלי בשטח.

גלעד ארדן: מדובר ביישוב בלתי חוקי, מדובר בנהג דורס שלא אמור היה להיות איפה שהוא היה ולא אמור לנסוע לכיוון – – –

דב חנין: – – – איפה שהוא היה.

גלעד ארדן: לא אמור לנסוע לכיוון כוחות המשטרה.

אוסאמה סעדי: – – – הבית שלו.

אוסאמה סעדי: הבית שלו.

גלעד ארדן: כולנו זוכרים היטב, רק שבוע לפני כן – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – את פיגוע הדריסה בירושלים, שבו נהרגו חיילות וחיילי צה"ל – –

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

גלעד ארדן: – – שכולם קמים בטענות ואומרים: למה החיילים לא ירו ולא מנעו את הפיגוע?

גלעד ארדן: אז קודם כול, אם צריך לשאול שאלות – –

דב חנין: – – –

גלעד ארדן: – – צריך לשאול שאלות את מי שביצע את הדריסה, וחוץ ממי שביצע את הדריסה יש עוד כמה – – –

טלב אבו עראר: – – – המשטרה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אבו עראר, קריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מבקש ממך לצאת.

טלב אבו עראר: המשטרה – – –

מאיר כהן: לצאת החוצה.

טלב אבו עראר: אתה המחבל.

טלב אבו עראר: "דאעש".

מאיר כהן: לצאת החוצה.

טלב אבו עראר: אתה מחבל.

מאיר כהן: לצאת החוצה.

טלב אבו עראר: אתה מחבל – – –

קריאה: – – –

גלעד ארדן: אתה עבריין פוליגמיה.

טלב אבו עראר: אתה מחבל.

גלעד ארדן: אתה עבריין פוליגמיה, ואם לא האינטרס הפוליטי אז תמר זנדברג הייתה שואלת אותך שאלות אחרות.

גלעד ארדן: (חבר הכנסת טלב אבו עראר יוצא מאולם המליאה.)

שולי מועלם-רפאלי: זה נכון.

שולי מועלם-רפאלי: אמת.

שולי מועלם-רפאלי: זה נכון.

גלעד ארדן: אבל כמובן יש פה מופע צביעות ושקרים שכולם מבינים היטב, ואני אתייחס נקודה-נקודה.

קריאה: שלא לדבר על השאלות – – –

תמר זנדברג: – – –

גלעד ארדן: לא שמעתי אף אחד מכם גם קורא למחבל באסל גטאס, שמבריח טלפונים למחבלים, להתפטר או לעשות ועדת חקירה פרלמנטרית.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אז בואו, אל תטיפו לאף אחד פה.

גלעד ארדן: חבורת צבועים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזו חוצפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה חוצפן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השקרים של – – –

מסעוד גנאים: השקרים שלך – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שיש באמת הרבה דברים – – –

מסעוד גנאים: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אתה בקריאה ראשונה.

מסעוד גנאים: – – –

מאיר כהן: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסף ג'בארין: – – –

מאיר כהן: גם אותך.

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'בארין, גם אותך.

מסעוד גנאים: על כל השקרים שלך – – –

מאיר כהן: אני קורא אותך – – –

מסעוד גנאים: על השקרים שלו.

מאיר כהן: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: מסעוד גנאים.

זהבה גלאון: – – – ותקפו את הדיון באג'נדה של משטרת ישראל – – –

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש – – – הם לא גבו עדויות מהתושבים.

יוסף ג'בארין: הרבה אנשים לא – – –

זהבה גלאון: – – – זו הסתה אחת גדולה – – –

גלעד ארדן: הסתה?

גלעד ארדן: את לא אמורה לדאוג לזכויות נשים?

גלעד ארדן: מתי פעם נשאת פה נאום על פוליגמיה?

גלעד ארדן: זו הפרת חוק, מעבר לפגיעה בנשים ובילדים.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: את פשוט צבועה, זהבה.

גלעד ארדן: תתביישי לך.

גלעד ארדן: היה עדיף שתהיי בשקט ולא תדברי.

זהבה גלאון: – – –

גלעד ארדן: מה, אתם רבים על קולות עכשיו ביניכם?

מסעוד גנאים: מה – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

קריאה: למה?

מאיר כהן: אני מבקש לאפשר לשר להמשיך לדבר.

מאיר כהן: בבקשה.

מסעוד גנאים: להמשיך לדבר, אבל אמת.

יוסף ג'בארין: – – –

מסעוד גנאים: זה העניין.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, אני חושב – – –

יוסף ג'בארין: – – –

גלעד ארדן: אני חושב שיש בהחלט הרבה דברים לחקור, אבל צריך לחקור לא רק מה שקרה באותו יום – שאת זה כבר חוקרים גורמים אובייקטיביים – –

קריאה: לא אובייקטיביים.

גלעד ארדן: – – צריך גם לחקור מי ליבה והסית את כל מה שהתרחש באום-אלחיראן, וגרם לכך באמת – –

מסעוד גנאים: – – –

גלעד ארדן: – – שכששואלים מדוע צריכים להגיע מאות שוטרים בבוקר ולהיערך באופן מבצעי כדי לאבטח את הכוחות – למה זה קורה?

גלעד ארדן: אז אני אסביר לך ולאזרחי מדינת ישראל למה זה קורה.

גלעד ארדן: כי בכל החודשים לפני בוקר הפינוי הזה – שוב אני מזכיר שהוא מתבצע על-פי החלטה של בית-המשפט העליון, שקובע שהיישוב הוא בלתי-חוקי – נעשים מאמצים כבירים – וגם פה ההשוואות השקריות: למה בעמונה עושים מאמצים להסדיר?

גלעד ארדן: רק בעמונה עושים?

גלעד ארדן: זו בורות או שאתם משקרים כאילו שאתם לא יודעים?

זהבה גלאון: למה לא עושים בעמונה – – –

מסעוד גנאים: – – –

גלעד ארדן: אתם לא יודעים שהמינהל ומינהלת הסדרת ההתיישבות הבדואית ישבו עם התושבים?

גלעד ארדן: אתם לא יודעים שמציעים לכל אחד דונם בח'ורה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – השקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שקר.

גלעד ארדן: אפילו לאישה השנייה מציעים דונם בח'ורה.

גלעד ארדן: את יודעת את זה, זהבה?

קריאות: – – –

גלעד ארדן: מזה אתם מתעלמים.

מסעוד גנאים: למה – – – למה – – –

מאיר כהן: מסעוד גנאים.

גלעד ארדן: די עם השקרים.

מאיר כהן: מסעוד גנאים, תעזוב – – –

גלעד ארדן: 20 משפחות – – –

מסעוד גנאים: – – –

מאיר כהן: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

מאיר כהן: תעזוב את המקום.

מסעוד גנאים: – – – הוא ממשיך בשקרים שלו.

מאיר כהן: פעם שלישית – תעזוב את המקום.

מסעוד גנאים: הוא ממשיך בשקרים שלו.

מסעוד גנאים: שיגיד – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: מסעוד גנאים, פעם שלישית – תעזוב את המקום.

מסעוד גנאים: – – – בשקרים שלו.

מסעוד גנאים: הוא ממשיך לשקר.

מסעוד גנאים: ארדן שקרן.

מסעוד גנאים: (חבר הכנסת מסעוד גנאים יוצא מאולם המליאה.

מסעוד גנאים: )

גלעד ארדן: הקמפיין שלכם לא יעבוד.

גלעד ארדן: אנחנו לא נירתע מלהמשיך לאכוף את החוק.

גלעד ארדן: לא יעזור.

גלעד ארדן: אבל האווירה וההסתה וליבוי האלימות – – –

דב חנין: למה – – – למה שלא – – – בעמונה – – –

גלעד ארדן: לא, אני הולך לדבר עוד הרבה.

גלעד ארדן: רק התחלתי.

אוסאמה סעדי: לעמונה הבאתם חוק, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: חוק הסדרה הבאתם במיוחד.

זהבה גלאון: חוק ההסדרה לא – – – של הערבים – – –

גלעד ארדן: האירוע הזה והאווירה המתוחה וכל מה שקרה שם לא קרו במקרה.

גלעד ארדן: זה קרה כי למרות שאנחנו כממשלה הצלחנו באמת להגיע להבנות עם 20 משפחות שבתמורה לעזיבת הבית הבלתי-חוקי שהן בנו הן קיבלו מגרש והשתתפות כספית גם בעלות התשתיות בדיור חלופי, היו מי שליבו את האש ואת ההסתה ואת התחושות שם בחודשים שקדמו ליום הקשה ההוא.

גלעד ארדן: אני אזכיר.

גלעד ארדן: הסרטון הזה מופץ ברשת ומתועד.

גלעד ארדן: לגביו אין פרשנויות.

גלעד ארדן: חברי הכנסת של הרשימה המשותפת נפגשו פעם אחר פעם עם תושבי אום-אלחיראן, וכך אמר להם חבר הכנסת זחאלקה: אם יישפך דם אז יישפך דם, והוא ממשיך: הם – הם זה הממשלה – צריכים לדעת שבנושא הזה אנחנו משוגעים.

גלעד ארדן: אנחנו, בני העם הפלסטיני, בנוגע אלינו, אנחנו מוכנים למות ולא לעזוב.

גלעד ארדן: נכבה שנייה בנגב לא תהיה.

גלעד ארדן: הם צריכים להבין את הנקודה הזאת.

גלעד ארדן: המשיך אחריו ראש הרשימה, זה שמציג את עצמו כאיש פיוס ודו-קיום – תחפושת שקרית – שאמר באותו אירוע מתועד כך – –

איימן עודה: – – – על שקר?

איימן עודה: – – – על שקר?

גלעד ארדן: – – אנחנו נלך עם הנושא הזה עד הסוף.

גלעד ארדן: עד הסוף – אולי תסביר לנו, חבר הכנסת עודה, מה זה ללכת עד הסוף?

קריאות: – – –

אחמד טיבי: – – – מה נהיה – – –

גלעד ארדן: יכול להיות שראש עיריית נצרת עלי סלאם מכיר אותך יותר טוב מאתנו, ולכן לא במקרה הוא אמר לך בחודש אוקטובר 2015, כשהוא גירש אותך מעירו, מנצרת: הרסתם לנו את העיר.

גלעד ארדן: לך מפה.

גלעד ארדן: מה אתה עושה בשבילנו?

איימן עודה: – – –

גלעד ארדן: אתה לא עושה כלום.

גלעד ארדן: שרפתם את העולם.

מיכל רוזין: – – – תראה מה שאתה – – –

גלעד ארדן: זה התיאור המדויק של הפעילות שלך, איימן עודה.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: ולסיום אמרת כך – –

איימן עודה: – – – אדוני, לדבר.

גלעד ארדן: – – לעולם לא נקבל את המצב הנוכחי.

גלעד ארדן: לעולם לא.

גלעד ארדן: גם גיבורת משטי הטרור נגד מדינת ישראל, חברת הכנסת חנין זועבי – –

זהבה גלאון: כבוד השר – – –

יעל גרמן: – – –

גלעד ארדן: – – לא טמנה את ידה בצלחת ואמרה לתושבי המקום: זה מאבק על החיים שלנו ועל האדמה שלנו.

גלעד ארדן: אז עכשיו, חברות וחברי הכנסת, לא מדובר הרי בדיון תאורטי אקדמי.

גלעד ארדן: מדובר בנאומים שחברי הכנסת של הרשימה המשותפת נשאו בפני התושבים על רקע הפינוי הצפוי של יישוב בלתי חוקי.

גלעד ארדן: לכן, כשאנחנו שואלים מה הוביל לתוצאה הקשה של מה שקרה באותו יום, אז קודם כול מה שצריך לחקור זה את האווירה שמי שייצר אותה אלה חברי הכנסת המסיתים, אותם חברי כנסת – –

אוסאמה סעדי: אתה מסית נגדנו – – –

דב חנין: – – –

גלעד ארדן: – – שקשה מאוד לשמוע מהם גינויים פומביים למה שעושה חברם לרשימה, שמבריח פלאפונים לרוצחים, לטרוריסטים – שמכווינים אתם לאחר מכן עוד פיגועים; לעבירות על החוק שפוגעות בנשים וילדים כמו פוליגמיה, שמעולם לא נשמע לא מכם ולא ממרצ, בצביעות שלה, אמירות פומביות – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה – – –

גלעד ארדן: – – וגם על זה אתם צריכים להיחקר, ואולי אפילו לשאת באחריות פלילית.

גלעד ארדן: ולא במקרה, חברת הכנסת זנדברג, אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, בהחלט, כדי לבחון את ההתבטאויות הללו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – ואתה גם – – –

גלעד ארדן: עכשיו אני אדבר קצת על למי באמת אכפת מאזרחי ישראל הערבים ולמי לא.

אחמד טיבי: – – – להוכיח את – – – למה באים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אחמד טיבי: זה שאלה – – –

גלעד ארדן: אני, מאז נכנסתי לתפקידי כשר לביטחון פנים שמתי בראש סדר העדיפויות – לא רק במילים, גם בתקציבים – את השוויון במתן שירותי אכיפה ביישובים הלא-יהודיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אחמד טיבי: למה – – –

גלעד ארדן: ביקשתי מכם עזרה.

גלעד ארדן: ביקשתי מכם שיתוף פעולה.

גלעד ארדן: פעם ראשונה בהיסטוריה – – –

אחמד טיבי: למה עם נשק חם?

גלעד ארדן: פעם ראשונה בהיסטוריה שמשטרת ישראל מפרסמת בערבית – –

אחמד טיבי: – – – נשק חם.

גלעד ארדן: – – קוראת לצעירות ולצעירים מוסלמים – –

אחמד טיבי: תחמושת חיה.

גלעד ארדן: – – להצטרף למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: פעם ראשונה מאז קום המדינה.

גלעד ארדן: זה לא קרה במפא"י, זה לא קרה במפלגת העבודה, שמתמנה ניצב ערבי מוסלמי – ג'מאל חכרוש – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה משקר.

עאידה תומא סלימאן: – – –

גלעד ארדן: – – כדי לבנות אמון, כדי לסייע לכם – –

עאידה תומא סלימאן: מה אתה רוצה – – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – לכם, לעזור לאזרחים שאתם מתיימרים לייצג.

אוסאמה סעדי: – – –

גלעד ארדן: את זה שב-60% ממעשי הרצח בישראל ערבים רוצחים ערבים, זה לא קורה בגלל משטרת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: זה קורה כי במקום לייצג את האזרחים שלכם ולהתמקד במה שחשוב – –

עאידה תומא סלימאן: אנחנו – – –

גלעד ארדן: – – אתם פועלים רק למען האויב הפלסטיני.

גלעד ארדן: וזה מה שאתם מתעסקים בו.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: אתם הופכים הכול לעימות לאומני.

דב חנין: – – – לחקור ההסתה שלך.

דב חנין: את ההסתה שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

קריאה: יאללה, לך.

קריאה: יאללה, לך.

עאידה תומא סלימאן: – – – עימות.

עאידה תומא סלימאן: זו הסתה.

גלעד ארדן: אתם הופכים הכול לעימות לאומני.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: שום דבר אצלכם לא נעשה כדי באמת לייצג את האזרחים שאתם אמורים לייצג.

גלעד ארדן: הם שסובלים ביום-יום מתאונות הדרכים והמעורבות שלהם בתאונות הדרכים.

קריאות: – – –

גלעד ארדן: הם שסובלים מהירי הבלתי-חוקי ומהחזקת אמצעי לחימה; הם אלה שסובלים מרמת הפשיעה הגבוהה והאלימות בתוך המשפחה.

גלעד ארדן: וכשיש לכם פה יד מושטת עם תקציבים היסטוריים שלא היו מעולם – 1.5 מיליארד לטובת הנושא הזה – במקום לעשות את זה, אתם הולכים להתסיס וללבות את הציבור – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה משקר.

גלעד ארדן: – – שאתם מתיימרים לייצג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה משקר.

גלעד ארדן: וכשאתם מדברים – גם זה, שמעתי, יש פה כל כך הרבה שקרים, באמת, זה ייקח שעות לתאר את כל העובדות.

גלעד ארדן: קודם כול לגבי טלב אבו עראר: שיקרת כאן כשדיברת על גופתו של ארז לוי, זיכרונו לברכה.

גלעד ארדן: זה כן נבחן, נבדק במכון לרפואה משפטית, וחד-משמעית נקבע שהוא נהרג, נרצח מהדריסה של המפגע ולא מירי של כדורים.

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – הייתה שביתה באבו-כביר.

גלעד ארדן: הכול, הכול שקרים.

גלעד ארדן: תמר זנדברג מדברת, או טלב אבו עראר – גם הוא דיבר על כך שאין יכולת לבנות.

גלעד ארדן: הממשלה הנוכחית השקיעה, אישרה תוכנית של 15 מיליארד שקלים, עוד מהממשלה הקודמת – כל השקרים שלכם שאי-אפשר לתכנן ואי-אפשר לבנות – 750 מיליון שקל כדי לסבסד ולקדם תוכניות בניין ערים ביישובים הערביים.

גלעד ארדן: ל-70% מהיישובים יש היום תוכניות בניין ערים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון.

גלעד ארדן: אתם יודעים את זה היטב.

גלעד ארדן: אבל המאבק שלכם הוא הרי לא למען האזרחים הערבים כדי לשפר את איכות חייהם; המאבק שלכם זה על מדינת כל אזרחיה כנגד מדינתו של העם היהודי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עוד שקר.

גלעד ארדן: זה מאבק על הגליל, זה מאבק על הנגב, זה מאבק של השתלטות בלתי חוקית על אדמות המדינה – אלה הדברים שהם בסדר-היום של הרשימה המשותפת.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אם יש מה לחקור, זה אולי לחקור את עבירות ההסתה הפליליות – –

קריאות: – – –

גלעד ארדן: – – את התמיכה במעשים פליליים שחלק מחברי הרשימה עושים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: – – בין שזה בהברחת פלאפונים בלתי חוקיים, בחיים בפוליגמיה, ועוד ועוד עבירות על החוק – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – שיתחילו לחקור – – –

גלעד ארדן: – – שאתם משתתפים בהן; הזדהות עם האויב וייעוץ לרשות הפלסטינית – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: – – השתתפות במפגשים אצל בשאר אסד או אצל מנהיגים רוצחים אחרים – אלה הפעולות שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריכים לחקור.

גלעד ארדן: אבל אתם עושים אפס למען אזרחי ישראל הערבים, כי אנחנו אלה שבאמת כנראה דואגים להם – אנחנו וראשי הרשויות הערביות שמשתפים אתנו פעולה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שיתחילו לחקור.

גלעד ארדן: – – למען אזרחי ישראל הערבים.

גלעד ארדן: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מהכנסת לדחות את ההצעות להקמת ועדות חקירה פרלמנטריות.

גלעד ארדן: תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים.

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – אתה בורח מהשאלות – – –

אחמד טיבי: למה עם נשק חם?

אחמד טיבי: למה עם נשק חם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

איימן עודה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: קיבלתי, אבל אני לא רואה סיבה.

יולי יואל אדלשטיין: לא רואה סיבה.

יולי יואל אדלשטיין: השר ציטט דברים שפורסמו בתקשורת.

איימן עודה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר ציטט דברים שפורסמו בתקשורת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מסעוד גנאים וטלב אבו עראר, אני מודע לכך שסגן היושב-ראש מאיר כהן הרחיק אתכם בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: בניגוד לעמדתי בדרך כלל, אחרי ההצבעה אני מאפשר לכם להישאר באולם לשעת השאלות – כי ההרחקה היא עד סוף הישיבה, אבל אני מאפשר לכם להישאר.

יולי יואל אדלשטיין: מיותר לציין שלא צריך עוד שלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שתשתתפו כמו כולנו בדיון, אבל לא תפריעו.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, יש תקנון של הכנסת.

איימן עודה: הוא תקף אותי, אני צריך להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא צריך.

יולי יואל אדלשטיין: הגשת בקשה – אני דחיתי אותה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא צריך.

איימן עודה: למה דחית?

איימן עודה: למה דחית – – –

יולי יואל אדלשטיין: כי אמרתי – – –

איימן עודה: אתה לא סובל מהם – – –

קריאות: – – –

איימן עודה: תתבייש לך.

איימן עודה: תתבייש לך.

יולי יואל אדלשטיין: אל תצעק עלי.

יולי יואל אדלשטיין: זה ממש לא עובד.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ממש לא עובד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה, אתה יודע שזה לא עובד עלי.

איימן עודה: זה נכון – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

איימן עודה: אני הותקפתי.

איימן עודה: אני הותקפתי פעמיים בגללו.

איימן עודה: תן לי לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: זהו?

יולי יואל אדלשטיין: סיימת?

איימן עודה: תן לי לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: סיימת?

איימן עודה: תתבייש לך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה להצביע או לא רוצה להצביע?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: היושב-ראש נותן לכם כבוד.

אורן אסף חזן: לפחות לכבד אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תאמין לי, היית עושה את זה לאחד הסגנים שלי – היית חוטף סנקציות.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד מוכן להיות רחמן ולבלוע את זה.

איימן עודה: אתה רחמן?

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – אני אגיש תלונה לוועדה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני רק מזכיר את אופי ההצבעה: אנחנו מצביעים על הנושא של הקמת ועדת חקירה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיצביע בעד תומך בכך שההצעה תועבר לוועדת הכנסת על מנת להקים ועדת חקירה; מי שתומך בעמדתו של השר לביטחון פנים להסיר את זה מסדר-היום יצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע בנפרד – קודם כול על ההצעה של הצורך בהקמת ועדת חקירה בנושא אירועי אום-אלחיראן של חבר הכנסת טלב אבו עראר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא להפריע בזמן ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה גם עם קריאות לסדר שלא נמחקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת – 22 נגד – 42 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 22, נגד – 42, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שההצעה של טלב אבו עראר לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצביע על הצעתה של חברת הכנסת תמר זנדברג: הצורך בהקמת ועדת חקירה בנושא האירועים – –

קריאות: נגד.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא יודעים על מה מצביעים, אני עוד לא סיימתי.

יולי יואל אדלשטיין: – – בנושא: האירועים בהפגנות בכפר אום-אלחיראן בנגב.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 22 נגד – 43 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת לא נתקבלה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 22 בעד, 43 מתנגדים, שלושה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעתה של תמר זנדברג לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את שתי ההצעות לגבי הקמת ועדת החקירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני אבקש שקט.

יולי יואל אדלשטיין: לא מוצא חן בעיני ריבוי האנשים שם, אז אנא, להיות בשקט.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לקראת שעת שאלות עם ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאני אזמין אותו לדוכן, אנחנו אומנם זוכרים, אבל למי ששכח – מזכירים את הכללים.

יולי יואל אדלשטיין: עשינו תיקון מבורך בתקנון, ויש אפשרות פעם במושב להזמין או את ראש הממשלה או את אחד השרים, לפי בחירת האופוזיציה, לשעת שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: כל שואל יקבל שתי דקות, כל תשובה – עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: שלושת-רבעי השאלות יבואו משורות האופוזיציה, רבע – משורות הקואליציה, כפי שאני אקבע.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשתדל לתת זכות דיבור – יש לי פה רשימות מסודרות, תודה למזכירות – לאלה שנרשמו בפעם הקודמת לשאלות עם ראש הממשלה ולא קיבלו מענה – ודאי, הכול במידת האפשר.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה מכהן גם כשר החוץ ושר התקשורת, לכן הזמן הוא 80 דקות; שעה ו-20 דקות.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ורבין, בר.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מייד אציין.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף בתקנון מאוד מפורש, הוא גם מפנה לסעיף לגבי שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה, כמו כל אחד מן השרים, מגיע לענות על שאלות בענייני משרדו, במקרה זה משרדים – משרד ראש הממשלה, משרד החוץ ומשרד התקשורת, או פעילות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה לא מגיע לענות על שאלות בשום תחום אחר, ודאי לא לשמש תפאורה להצהרות.

יולי יואל אדלשטיין: הדברים האלה ברורים, ולכן אני גם מודיע מראש ששאלות בתחומים לא רלוונטיים ייפסלו – סעיף 47 בתקנון.

זהבה גלאון: – – – לא רלוונטי – – –

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 47 בתקנון מפרט.

יולי יואל אדלשטיין: אתם יכולים לעיין מה רלוונטי ומה לא רלוונטי.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שיש שיקול דעת לכל השואלים, וגם לי, בנושא הזה.

מרב מיכאלי: מבקשת הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

זהבה גלאון: לא רלוונטי זה להגיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: את רוצה שאני אקרא את הסעיף?

זהבה גלאון: כן.

מרב מיכאלי: כן, אדוני.

מרב מיכאלי: אנא קרא את הסעיף.

מרב מיכאלי: אולי תתייתר ההערה שלי.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 47.

דוד ביטן: יש.

דוד ביטן: יש סעיף כזה.

דוד ביטן: יש.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 47 קובע: "(1) כינוי או ביטוי פוגע או גזעני או פגיעה בכבוד הכנסת; (2) בקשה לחוות דעת כללית או לחוות דעת בשאלה משפטית מופשטת, עניין היפותטי או עניין שאינו בתחום תפקידו של השר הנשאל; (3) פרטים אישיים" – דרך אגב, ב-47(ב) כתוב כך: "יושב-ראש הכנסת רשאי לפסול שאילתה העוסקת בעניינים שאירעו לפני תחילת כהונתו של השר הנשאל, באותו תפקיד, או באירועים שאירעו זמן ניכר לפני מועד הפניית השאילתה".

יולי יואל אדלשטיין: כלומר יש פה שורה של הגבלות.

דוד ביטן: – – – גם שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גם אתה יכול לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שהדברים ברורים.

מרב מיכאלי: לא, אבל אדוני, המסקנה היא – לא כתוב משהו שהוא לא רלוונטי.

מרב מיכאלי: זה לא כתוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב – – –

מרב מיכאלי: ודומני – ותקן אותי אם אני טועה – אבל דומני שראש הממשלה, בהיותו ראש הממשלה, הרי יש לו אחריות מיניסטריאלית גם לעניינים שנדונים או מטופלים על-ידי המשרדים שהוא – –

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

מרב מיכאלי: – – מינה את השרים אליהם.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאילו הייתם מקשיבים – –

אחמד טיבי: אתה אמרת – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אז זה לא רק לא היה מייתר את ההערה, אלא אמרתי: פעילות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מה לא ברור בנושא הזה?

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאת צודקת לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: יתר על כן, גם כל שר, כפי שהסברתי בעבר, יכול להישאל.

יולי יואל אדלשטיין: נניח הוא חבר קבינט – –

מרב מיכאלי: נניח.

יולי יואל אדלשטיין: – – או חבר בוועדת שרים כלשהי – הוא יכול להישאל על פעילות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הדברים ברורים מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: מזכיר למרב מיכאלי שכשתיקנו את התיקון הזה של שעת שאלות, סיכמנו שכל שאלה שהיא לא רלוונטית למשרד, יושב-ראש הישיבה יכול לפסול – –

יולי יואל אדלשטיין: או לפעילות הממשלה.

דוד ביטן: – – לא לתת לשר לענות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הדברים ברורים.

יולי יואל אדלשטיין: סעיף 47 ברור.

זהבה גלאון: – – –

מרב מיכאלי: זה לא נכון.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, אני מזמין אותך לעלות לדוכן, ואת חברי הכנסת – –

מרב מיכאלי: אדוני, זה לא נכון, אני מצטערת.

יולי יואל אדלשטיין: – – אנחנו מזמינים לשבת במקומות ולהצביע, מי שמעוניין להשתתף, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה – לצורך ההרשמה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי חברי הכנסת מוזמנים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו 48 נרשמים, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עפר שלח, למה שלא תפתח את שעת השאלות?

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אני פספסתי.

עפר שלח: אני לא שאלתי.

יולי יואל אדלשטיין: אז מי זה?

יולי יואל אדלשטיין: זה יעקב פרי?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב פרי, אני פשוט מכאן חשבתי שזה אתה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, רק עוד אין לי רשימה.

יולי יואל אדלשטיין: ברור שאני אכריז על כל הסבבים כמו שאני תמיד עושה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אני פספסתי.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, רשמתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב פרי, עד שתי דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: תנו לי לעבוד עם הרשימה.

מסעוד גנאים: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – תקרא את השמות הבאים, מי הבא בתור.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, כידוע לכולנו, המל"ל הוא גוף המטה שלך לנושאי חוץ וביטחון, וחשיבותו לעניין הקבינט עלתה – ואינני מתכוון להכביר מילים – בנושא דוח המבקר.

יעקב פרי: מדוע מתחילת חודש דצמבר 2015, יותר משנה, אינך ממנה לתפקיד הזה ראש, ראש מטה ביטחון לאומי?

יעקב פרי: מה גם שזה אחד התפקידים שאתה לא נדרש בו למכרז, ואתה יכול למנות את מי שאתה חושב שראוי ומתאים לתפקיד.

יעקב פרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה, עד שלוש דקות לרשותך.

בנימין נתניהו: אני מיניתי את יעקב נגל לממלא-מקום.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם שהוא יוצא מן הכלל.

בנימין נתניהו: יש לו גם רקע ביטחוני-טכנולוגי – אתם יודעים שאומרים על מישהו "הוא לא מהנדס טילים", אז הוא מהנדס טילים – אבל הוא גם מבין את הנושאים המדיניים, את הנושאים הביטחוניים, לפרטי-פרטים.

בנימין נתניהו: הוא עסק בפרויקט חשוב מאוד למדינת ישראל.

בנימין נתניהו: מה זה חשוב?

בנימין נתניהו: רק 38 מיליארד סיבות טובות, בדולרים.

בנימין נתניהו: חשוב.

בנימין נתניהו: והוא ייצג אותי בשיחות החשובות עם הממשל היוצא – או לשעבר – של אובמה והשלים את המלאכה הזאת לשביעות רצוני המלאה, ואני בטוח שגם לשביעות רצונכם.

בנימין נתניהו: ולכן, קודם כול, הוא היה נתון בתוך הדבר, התהליך הזה, החשוב ביותר, מול המקבילה שלו סוזן רייס.

בנימין נתניהו: אני ביקשתי ממנו בעקבות ההתנסות הזאת, כולל היום בבוקר – ומעניין שאתה שואל – היה לו יום-הולדת 60 – – –

יעקב פרי: – – –

בנימין נתניהו: תשמע תכף כמה.

בנימין נתניהו: ובירכתי אותו, והיו שם כל האחרים.

בנימין נתניהו: אני אמרתי לו: תשמע, יש לך הרי כל הסמכויות ויש לך כל התוצאות – זה לא שהוא כממלא-מקום, אין לו סמכויות; הוא ממלא-מקום עם כל הסמכויות – אמרתי לו: נגל, יש לי רק בקשה אחת ממך – חוץ מזה שאני מברך אותך במזל טוב: תמשיך, אני רוצה אותך כאן קבוע.

בנימין נתניהו: ואנחנו מנהלים את הדו-שיח הזה עכשיו כמה חודשים טובים, ועד לרגע זה אני לא קיבלתי ממנו את התשובה שאני רוצה, אבל אני לא מוותר.

בנימין נתניהו: אני אמשיך לנסות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעקב פרי: כלומר – – –

בנימין נתניהו: כלומר, אם הדבר תלוי בי, יעקב נגל צריך להמשיך כראש המל"ל והיועץ לביטחון לאומי של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אני עוד לא אמרתי נואש.

קארין אלהרר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה, תודה לחבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: השואל השני יהיה חבר הכנסת דב חנין, השואלת השלישית תהיה חברת הכנסת רויטל סויד, והשואל הרביעי יהיה חבר הכנסת יואב בן צור.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני ראש הממשלה, היועץ המשפטי לממשלה אסר עליך לעסוק בענייניו של איש העסקים שאול אלוביץ' בגלל החברות שביניכם.

דב חנין: הוא קבע שיש כאן ניגוד עניינים שהוא אסור על-פי החוק, ובעקבות הקביעה הזאת של היועץ המשפטי אנחנו קיימנו כאן במליאת הכנסת דיון בנושא הזה והעברנו את הסמכויות הרלוונטיות ממך לשר אחר בממשלה, כדי למנוע מצב שבו אתה תהיה בניגוד עניינים.

דב חנין: עכשיו מתפרסם שלאורך השנים אתה קיבלת טובות הנאה מהמיליארדר ארנון מילצ'ן.

דב חנין: נאמר בשמך שמדובר במתנות מחבר קרוב.

דב חנין: שאלתי היא: האם מדובר כאן בטובות הנאה אסורות מבעל הון או שמדובר בחבר קרוב שאתה פשוט הסתרת את הקשרים אתו – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: נו, בסדר.

דב חנין: – – אף שנמצאת בניגוד עניינים?

קריאות: – – –

דב חנין: השאלה פשוטה מאוד.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לאיזו תשובה אתה מצפה?

דב חנין: לא, השאלה היא פשוטה, אדוני היושב-ראש – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – אתה בא להכשיל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן – –

דב חנין: ממה אתם חוששים?

דב חנין: ממה אתם מפחדים?

יולי יואל אדלשטיין: – – אני לא רוצה לשמוע מן הצד הזה אלא שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך שום עזרה.

אורן אסף חזן: הם מבזים אותך, היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, מספיק.

מירי רגב: – – – הוא גם שואל, הוא גם חוקר, הוא גם – – – בית-המשפט – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת והשרה מירי רגב – –

דב חנין: ממה את מפחדת?

דב חנין: ממה את מפחדת?

יולי יואל אדלשטיין: – – אני אקרא אותך לסדר מייד.

אורן אסף חזן: זו מדינת חוק, לא?

קריאות: – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, שאלתי היא – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל – – –

דב חנין: אדוני השר, אם אכן מדובר בחבר קרוב, האם לא נכון היה שתודיע לכנסת שיש כאן חברות קרובה, כך שגם בעניין הזה אתה נמצא בניגוד עניינים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – ונעביר את סמכויותיך לשר אחר?

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, גברתי.

בנימין נתניהו: רגע, אתה לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

בנימין נתניהו: אני אגיד לך.

בנימין נתניהו: תראה, הנושא הזה של ניגוד עניינים נמצא הרי בבג"ץ.

בנימין נתניהו: מי שקובע זה היועץ המשפטי, אבל אתה רוצה לשאול בכל מיני דברים, ואני מטבע הדברים אגיד דברים, במגבלות האפשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע, אדוני ראש הממשלה – – –

בנימין נתניהו: ואולי בסוף אני אגיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: בדיוק.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להציע לך.

בנימין נתניהו: שיאספו כמה.

יולי יואל אדלשטיין: יש תקנון, ואני לא רוצה משום צד לקבוע כאן תקדימים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נסיים עם השאלות בענייני פעילות הממשלה והמשרדים שאתה מופקד עליהם.

יולי יואל אדלשטיין: אם תבקש להתייחס לדברים נוספים אני אאפשר.

דב חנין: אנחנו קיימנו על זה דיון בכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק אני מראש אומר – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – – ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מראש אומר:

יולי יואל אדלשטיין: אם תהיה התייחסות כזאת – אני אעלה גם את ראש האופוזיציה לדבר אחריך, כפי שמחייב אותי התקנון – –

מיכל רוזין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אבל אנחנו לא נהפוך, כמו שאמרתי, את שעת השאלות – לא עם ראש הממשלה ולא עם השרים – לשום דבר אחר שהיא לא נועדה לו בתקנון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

דב חנין: – – – איך אפשר להגיד שזה לא רלוונטי לעבודה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמעתי את השאלה, לכן גם אפשרתי לשאול אותה.

יולי יואל אדלשטיין: שמעתי את השאלה עד הסוף.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, לטענתך, לא היית מודע לכך שעורך-דין שמרון ייצג את גנור בתיווך מול חברת "טיסנקרופ" ושהוא פועל מתוך ניגוד עניינים.

רויטל סויד: מדוע, גם לאחר שנודע לך שהוא הסתיר ממך אינפורמציה כל כך חשובה, אתה ממשיך להעסיק אותו ואת שותפו, שנשלחים ונשלחו מטעמך לייצג את המדינה?

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד גם לחבר הכנסת שלפנייך וגם לך, חברת הכנסת רויטל סויד: כל כך רוצים שאני אתייחס לכל הפרשיות שעולות חדשות לבקרים – עולות, נופלות, עולות, נופלות – אני אגיד לכם – – –

רויטל סויד: אדוני, למה, יש פה פרשייה?

רויטל סויד: יש פרשייה?

בנימין נתניהו: אני אגיד לך, אני לא רוצה – – –

יעל כהן-פארן: – – –

רויטל סויד: האם אדוני אומר שיש בכך פרשייה, בפרשת גנור?

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני לא רוצה לאכזב אותך, אבל למה את רוצה לקלקל לחברים שלך?

בנימין נתניהו: למה את רוצה שיהיה פה ספוילר?

בנימין נתניהו: חכי.

בנימין נתניהו: אני אמרתי, עכשיו, לפני רגע הציע לי היושב-ראש, אני אגיד בסוף דברי, אני אתייחס למכלול הזה שאתם מדברים עליו.

בנימין נתניהו: אני אתייחס אליו, זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

בנימין נתניהו: אל תקלקלי.

בנימין נתניהו: תתאפקי.

בנימין נתניהו: אל תקלקלי לחברים שלך.

קריאות: – – –

רויטל סויד: אנחנו לא מקלקלים.

רויטל סויד: אני רק רוצה שאדוני יתייחס גם לשאלה האם הוא רואה בכך פרשייה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

בנימין נתניהו: – – האם הייצוג של גנור הוא בעיני אדוני הוא פרשייה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, השרה רגב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בן צור.

קריאה: מי אחריו?

מרב מיכאלי: מה זה "סוף דברי"?

יולי יואל אדלשטיין: אתם לא רוצים שראש הממשלה יתייחס לשאלות שלכם?

יולי יואל אדלשטיין: אין בעיה.

קריאה: זה קשור לחקירות?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי: השאלות יהיו בתחומי פעילות הממשלה והמשרדים.

קריאה: זה בתחום פעילות ראש הממשלה, אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אבל הפעילות במשרד התקשורת זה פעילות הממשלה.

קריאה: הייתה שאלה – רוצים תשובה.

קריאה: מה זה?

רויטל סויד: שאלה – תשובה.

מרב מיכאלי: אדוני, יש פה שאלה.

מרב מיכאלי: איזה סוף דברי?

מרב מיכאלי: באיזה עולם סוף דברי?

רויטל סויד: זה קשור לחקירות?

מרב מיכאלי: אדוני, אני מבקשת הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: שתי דקות לרשותך.

יואב בן צור: אדוני ראש הממשלה, פורסמה הודעה מבורכת בשמך ובשם שר הביטחון שאישרתם כ-2,500 יחידות דיור לבנייה ביהודה ושומרון.

יואב בן צור: מצוקת הציבור החרדי, מצוקת הדיור של הציבור החרדי, ידועה לאדוני והיא לא סוד.

יואב בן צור: אנחנו זקוקים לעשרות-אלפי דירות.

יואב בן צור: שאלתי: מדוע בביתר – בביתר מספר זעיר מאוד – ובקריית-ספר לא אישרתם מאות יחידות דיור לבנייה, או אלפי יחידות דיור לבנייה?

יואב בן צור: זעקת הציבור החרדי כולה מבקשת שתתקנו את זה מיד.

יואב בן צור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת בן צור, אנחנו יוצאים מתקופה לא פשוטה של שמונה שנים.

בנימין נתניהו: כשהגעתי לוושינגטון בביקורי הראשון, אמר לי הנשיא אובמה, וזה נאמר אחר כך באופן פומבי: not one brick – אפילו לבנה אחת לא; אני מתכוון מעבר לקווי 67', אני מתכוון לפה – להר-חומה או לגילה, לרמות.

בנימין נתניהו: אני כבר לא מדבר על ביתר, ביתר-עילית וכדומה.

בנימין נתניהו: בכל מקום.

בנימין נתניהו: not one brick.

בנימין נתניהו: בשמונה השנים הללו היו גם היו לבנים ומבנים, גם בביתר וגם ביישובים אחרים.

בנימין נתניהו: אנחנו יוצאים מהתקופה הזאת.

בנימין נתניהו: יצאנו עכשיו בפעימה אחת, תהיינה עוד פעימות.

בנימין נתניהו: אנחנו בוודאי מבינים את מצוקת הדיור של הציבור החרדי.

בנימין נתניהו: אנחנו דואגים לכל אזרחי ישראל – לכולם בלי יוצא מן הכלל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הבא: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין וחברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: לא הגעתי עדיין לקואליציה, כי הייתי עסוק.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא הגעתי בסבב הזה, אני מתכוון – בסבב השני – לקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, ב-22 בינואר כתבת פוסט שכוחותינו פועלים כעת בקלנסואה, ומייד נהרסו 11 בתים.

אוסאמה סעדי: לפני כמה ימים הרסו שמונה בתים באום-אלחיראן וגם הרגו את יעקוב אבו אלקיעאן.

אוסאמה סעדי: אנחנו אומרים כל הזמן – וגם היו פגישות שלך, אדוני ראש הממשלה, עם ראשי הרשימה המשותפת – והצענו פתרון לבעיית הבתים שנבנו ללא רישיון.

אוסאמה סעדי: אין לנו תחביב, אדוני ראש הממשלה, לבנות בלי היתר, אבל כאשר רשויות התכנון מעכבות תוכניות מתאר – –

אורן אסף חזן: זה לא תחביב, זה – – –

אוסאמה סעדי: תשתוק.

אוסאמה סעדי: תשתוק, אל תפריע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אוסאמה סעדי: – – אבל כאשר רשויות התכנון מעכבות תוכניות מתאר – למשל בקלנסואה; תוכנית המתאר, אדוני ראש הממשלה, הוגשה ב-2003.

אוסאמה סעדי: עכשיו אומרים לי שעכשיו, אחרי ההריסות, פתאום משרד האוצר אישר את תוכנית המתאר.

אוסאמה סעדי: אנחנו הצענו פתרון: להקפיא את כל צווי ההריסה למשך תקופה מוגבלת, ובתקופה הזאת אנחנו, ראשי הרשימה המשותפת, כל ראשי הרשויות הערביות, יתחייבו לא לבנות בלי היתר עד שיאושרו כל התוכניות.

אוסאמה סעדי: זה גם בעצם תוכניות צוות 120, תוכניות צוות 120 שקדמו לחוק קמיניץ.

אוסאמה סעדי: אז למה, אדוני ראש הממשלה, אתה לא נותן ולא מדבר עם ראשי הרשימה, עם ראשי הרשויות על מנת למצוא פתרון?

אוסאמה סעדי: במקום שתדברו אתנו אתם שולחים לנו דחפורים והורגים אותנו.

בנימין נתניהו: אני מתפלא, חבר הכנסת, כי אתה יודע יפה מאוד – – –

זהבה גלאון: קוראים לו אוסאמה סעדי.

קריאה: מה השם שלו?

בנימין נתניהו: חבר הכנסת סעדי, אני רוצה שתדע, כי אתם יודעים את זה: אין ממשלה – אין ממשלה – ואין ראש ממשלה שפעל יותר לסגור את הפערים ולהשקיע במגזר של האזרחים הערבים – ביישובים, בכפרים – ממני.

בנימין נתניהו: התוכנית הגדולה ביותר הייתה לפני כמה שנים, תוכנית שיא, שלא הייתה – – –

אוסאמה סעדי: אלה רק תוכניות.

בנימין נתניהו: כסף, השקעה.

אוסאמה סעדי: תוכניות.

בנימין נתניהו: כסף, כסף, בהיקף של, אם אינני טועה, 1.5 מיליארד שקלים.

בנימין נתניהו: זה היה יותר מכל תוכנית של ראש ממשלה וממשלה בישראל עד אז.

בנימין נתניהו: ועכשיו, לפני זמן קצר, העברנו תוכנית נוספת, לא של 1.5 מיליארד – זה היה השיא עד אז – אלא של 13 מיליארד שקל.

בנימין נתניהו: 13 מיליארד השקלים האלה הם לאזרחים הערבים שלנו, כדי לסגור את הפערים בתשתיות, בחינוך, ברווחה, ומיליארד שקל, מיליארד שקל, שהוצאו רק לצורך פיתוח, בנייה, תוכניות – דבר שלא היה, דבר חסר תקדים.

בנימין נתניהו: זה מתוך האמונה שלי, האמיתית, שאנחנו צריכים לקחת את אזרחי ישראל הערבים ולשלב אותם בחברה שלנו, בכלכלה שלנו – של כולנו – ולהצעיד אותם קדימה.

מרב מיכאלי: שינהרו.

בנימין נתניהו: אבל יש מישהו שמנסה למשוך אותם אחורה וכל הזמן להתסיס אותם.

בנימין נתניהו: חלק מההליכה קדימה, ואני אמרתי את זה ישר בהתחלה, אמרתי את זה ישר בהתחלה כשהתוכנית הזאת הגיעה – תוכנית באמת חסרת תקדים של 13 מיליארד שקלף חסרת תקדים – אמרתי בישיבת הממשלה: זה מחייב את אכיפת החוק במגזר הערבי.

בנימין נתניהו: אגב, רבים מאזרחי ישראל הערבים באים אלי ומתחננים – הם מתחננים, אין מילה אחרת – ואומרים: אנחנו רוצים אכיפת חוק.

בנימין נתניהו: ואני אומר: אכיפת חוק לכל רוחב השדרה.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים שיש בנייה בלתי חוקית עצומה, והטענה שאין מספיק בנייה – אני אומר: בבקשה.

בנימין נתניהו: אז הנה, אנחנו משקיעים מיליארד שקל בפיתוח.

בנימין נתניהו: במפרט.

בנימין נתניהו: הנה אנחנו מדברים על בנייה לגובה, מה שאני רואה בקהיר וברבת-עמון ובעוד כמה מקומות בעולם הערבי, שאני במקרה מכיר אותם, בלשון המעטה.

בנימין נתניהו: אז הנה, בבקשה, יש פתרון.

בנימין נתניהו: והוצעו גם פתרונות, גם בקלנסואה וגם בנגב, בכל המקומות.

בנימין נתניהו: הוצעו פתרונות והם נדחו כלאחר יד.

בנימין נתניהו: במקום זה באה התססה בלתי פוסקת, בלתי פוסקת, ואני חייב להגיד – מרבים מחברי הכנסת כאן שמייצגים את המגזר הערבי.

בנימין נתניהו: במקום להרגיע, במקום להגיד: כן, יש אכיפה שוויונית פה – פה ובכל מקום – באים הפוך ומתסיסים.

בנימין נתניהו: כל הזמן מתסיסים.

קסניה סבטלובה: עם מי דיברת שם?

בנימין נתניהו: אני רוצה לקחת את אזרחי ישראל הערבים למחר, לעתיד המשותף שלנו.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אל תיקחו אותם אחורה.

בנימין נתניהו: אל תיקחו אותם אחורה.

בנימין נתניהו: אם אוכפים את חוקי הבנייה – אוכפים אותם בכל מקום.

בנימין נתניהו: בכל מקום, בלי יוצא מן הכלל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סעדי ולראש הממשלה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני לא נותן לך הצעה לסדר.

מרב מיכאלי: אבל אין ברירה.

מרב מיכאלי: אדוני קובע פה סדרים חדשים שלא יכולים להתקיים.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

מרב מיכאלי: אני מצטערת, אדוני.

מרב מיכאלי: אני מבקשת לחלוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, את לא מקבלת הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: עם כל הכבוד, אנחנו באמצע הדיון.

מרב מיכאלי: אבל זה נוגע לדיון, זה בדיוק העניין.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא – – –

מרב מיכאלי: אדוני לא מאפשר לקיים את הדיון – – –

יולי יואל אדלשטיין: כל עוד – כמו שאמרתי, כל עוד שואלים שאלות וראש הממשלה עונה, אני לא רואה שום סיבה לשנות משהו בדיון.

מרב מיכאלי: אדוני, סליחה, אבל אנחנו רוצים לקיים כרגע דיון על השאלות – – –

רויטל סויד: אבל למה ראש הממשלה לא ענה על השאלה שלי?

יולי יואל אדלשטיין: את לא רוצה להשתתף בדיון – את מוזמנת ללכת.

מרב מיכאלי: אני מאוד רוצה, לכן אני מבקשת ממך לתת לי הצעה לסדר בצורה מסודרת.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן, תשבי במקום.

יולי יואל אדלשטיין: אם יגיע התור שלך, תוכלי לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לרשותך.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להקריא לראש הממשלה טקסט: מדובר בראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות.

איילת נחמיאס ורבין: אין לו מנדט מוסרי וציבורי לקבוע דברים כל כך גורליים למדינת ישראל, כי קיים חשש אמיתי שהוא יכריע הכרעות על בסיס האינטרס האישי של הישרדותו הפוליטית ולא על בסיס האינטרס הלאומי.

איילת נחמיאס ורבין: אני שואלת אותך באמת מה דעתך, אדוני, על הטקסט הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ולמען הסר ספק, אני אוסיף ואומר שאין כאן אף אחד בבית הזה ששמח שאדוני מצוי בחקירות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת ורבין, נוגעת לי ללב הדאגה שלך אלי והרצון הכנה שלכם שאני – – –

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אין כנה בעברית.

בנימין נתניהו: אחמד טיבי, מי כמוך יודע עד כמה זה כנה וכמה זה כן, כמה זה אמיתי.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: כן, גם אתם.

בנימין נתניהו: כן.

בנימין נתניהו: כולכם.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני ראש הממשלה, אצלי זה כנה.

בנימין נתניהו: אז נגעתם ללבי.

בנימין נתניהו: נגעתם ללבי.

בנימין נתניהו: אני מקבל את ההחלטות על מה שאני חושב חשוב למדינת ישראל ולביטחון ישראל.

בנימין נתניהו: זה הכול.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתה לא עונה לי על הטקסט.

קריאה: אבל השאלה לא הייתה – – –

מיקי רוזנטל: אבל על הטקסט הזה – מה אתה אומר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, גם לי יש הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אולי אפנה בקריאה נרגשת לעיתונאים ביציע – אני לא יודע אם יכבדו את זה או לא: תרשמו, חברי העיתונאים, שהאופוזיציה ניסתה בכל הכוח ובאומץ לב בלתי רגיל לשאול שאלות בנושא החקירות של ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: זה לא נוגע לחקירה, זאת אמירה ערכית.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ואז אולי אנחנו נחזור לשעת שאלות בלי שתיקנו את התקנון.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: סוף-סוף יש משהו טוב ומבורך במליאה, וחוזרים לקלקל את זה?

מיקי רוזנטל: את זה אמר ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: זה לא נוגע לחקירה.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה אמר את זה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת – למי קראתי?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

מיקי רוזנטל: מי אחריה?

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט כל חלקה טובה צריך לקלקל.

מרב מיכאלי: אדוני, אתה ממש מעוות את התקנון.

תמר זנדברג: אני חושבת שחברת הכנסת ורבין – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

תמר זנדברג: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, כידוע, ציטטה אותך, אדוני ראש הממשלה.

תמר זנדברג: אתה אמרת ב-2008 שראש ממשלה ששקוע בחקירות, אין לו מנדט ציבורי ומוסרי לקבוע דברים גורליים, כי קיים חשש אמיתי שהוא יכריע על בסיס האינטרס האישי של ההישרדות שלו, ולא לפי האינטרס הלאומי.

תמר זנדברג: ועל כן השאלה היא, אדוני ראש הממשלה: אם יוגש נגדך כתב אישום, האם בכוונתך להתפטר?

מירי רגב: – – – ראש ממשלה עובד למען ביטחון המדינה.

מירי רגב: איזה שאלה חוצפנית.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לעבור לשאלה הבאה.

תמר זנדברג: לא, לא, לא, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – בבקשה, אדוני.

תמר זנדברג: לא, לא, לא, לא, סליחה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני.

תמר זנדברג: – – – זה לא עומד בתנאים של – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שתי דקות לרשותך.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: לא, לא, לא, סליחה, סעיף 47.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: על מה?

תמר זנדברג: זה הסעיף.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני ראש הממשלה – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לא כינוי או ביטוי פוגעני, זה לא בקשה לחוות דעת כללית, זה לא שאלה משפטית מופשטת.

מנחם אליעזר מוזס: – – ברצוני לדבר על מצוקת הדיור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שבי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: שבי במקומך.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: אני רוצה תשובה על השאלה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: קראתי אותך לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: שבי במקומך.

תמר זנדברג: לא, אני לא רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שבי במקומך.

יולי יואל אדלשטיין: את כרגע מפריעה לחבר כנסת אחר.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני ראש הממשלה – –

תמר זנדברג: לא, סליחה, מרב – – –

קריאות: – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – אני יודע – – –

תמר זנדברג: אנחנו מבקשים חוות דעת משפטית של היועץ המשפטי – – –

יולי יואל אדלשטיין: את מוזמנת לפנות.

יולי יואל אדלשטיין: ואני קורא אותך בינתיים לסדר בפעם השנייה, כי ביקשתי ממך לשבת.

תמר זנדברג: אפשר לקרוא לפה ליועץ המשפטי לכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

תמר זנדברג: השאלות האלה עומדות בסעיף 47.

יולי יואל אדלשטיין: תראו, בכל זאת, אז גזען כבר הייתי לפני כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה עכשיו לקרוא לי דיקטטור – בסדר, אני אוסף היום ביטויים.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים להבין.

תמר זנדברג: אתה יכול להוציא אותי.

תמר זנדברג: זה לא ישנה את העובדה שזה עומד בתנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: להתראות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תוכלי לחזור להצבעות, אם יהיו.

יולי יואל אדלשטיין: (חברת הכנסת תמר זנדברג יוצאת מאולם המליאה.)

מנחם אליעזר מוזס: אדוני ראש הממשלה, היות שאני יודע עד כמה קרוב אליך פתרון מצוקת הדיור, רציתי להציע לך: מרכיב המיסוי של כל יחידת דיור הוא למעלה מ-60% לכל יחידת דיור.

מנחם אליעזר מוזס: מדוע שהממשלה לא תוותר על חלק ממסיה או ממחירי הפיתוח על הקרקע?

מנחם אליעזר מוזס: לדוגמה, בבית-שמש, שנבנות שם אלפי יחידות דיור, מחיר הפיתוח ליחידת דיור עומד על בין 300,000 ל-350,000 שקל.

מנחם אליעזר מוזס: אז איך אפשר להוזיל דירה, שתעלה במחיר סביר, אפילו ב"מחיר למשתכן"?

מנחם אליעזר מוזס: 2.

מנחם אליעזר מוזס: אולי באמת לחזור לתקופה שהיו נותנים מענקים גם לדירות יד שנייה, ואז הזוג הצעיר לא צריך לחכות ארבע-חמש שנים עד שתיגמר בניית הדירה, עד שיקבל את המפתח, ובינתיים הוא שורף שנים על שכר דירה; להפך – לתת מענקים גם לרוכשי דירות יד שנייה.

מנחם אליעזר מוזס: שלישית, אני רוצה לאחל לך שבעזרת השם מהר מאוד תינצל ותתגבר על כל אלה שרוצים בשקיעתך, ויקוים בך: ואתה תעלה מעלה מעלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת מוזס, קודם כול אעביר את ההצעות שלך לשר האוצר ולשר השיכון, שבפועל מטפלים יומיומית, אפילו הייתי אומר שעה-שעה, בנושא הזה.

בנימין נתניהו: אבל אני רוצה להגיד לך את העיקרון הבסיסי, ובסוף זה הדבר העיקרי: אתה יכול לשנות את מגמת המחירים רק אם אתה מגדיל היצע.

בנימין נתניהו: בסוף אין דרך אחרת.

בנימין נתניהו: ואנחנו עושים שורה של דברים, שמוכרים לך בוודאי, להגדיל את היצע הדירות באופן משמעותי: זה הסכמי גג, באלפים אלפים של דירות, עם רשויות מקומיות ברחבי הארץ; זה גם "מחיר למשתכן", כדי לעזור לאלה שידם אינה משגת גם כשאתה מרחיב את ההיצע.

בנימין נתניהו: וכיוון שהעלית גם הצעות אחרות, אנחנו נעשה את זה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לך שגם פריסת התשתיות שלנו ברחבי הארץ – הכבישים, הרכבות, המחלפים, הגשרים – הדבר הזה מקרב, מייצר עתודות קרקע חדשות שביכולתן גם כן ליצור נקודות יישוב חדשות, לייצר אפשרויות של דיור שלא היו קיימות במקומות הצפופים והיקרים.

בנימין נתניהו: וזה נכון לגבי כולם, גם לגבי הציבור החרדי – כולם: הציבור הערבי, הציבור החרדי, הציבור הלא-חרדי וכדומה.

בנימין נתניהו: לכן, יש כאן פעולה נמרצת.

בנימין נתניהו: זה לוקח זמן, אבל בסוף זה הגדלת ההיצע – היצע, היצע, היצע.

בנימין נתניהו: את ההצעות הספציפיות שלך אעביר למשרדים הנוגעים בדבר.

זהבה גלאון: אני שואלת:

זהבה גלאון: האם השאלה על הדיור היא בתחום סמכותו של ראש הממשלה כרגע – – –

יולי יואל אדלשטיין: פעילות הממשלה אכן בתחום סמכותו, חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אה.

זהבה גלאון: אני חושבת – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא רק שלו, אלא גם אם היה עומד פה למשל השר להגנת הסביבה, עדיין אפשר לשאול אותו אם הוא דואג לפתרונות לאוכלוסייה.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הבא הוא חבר הכנסת אלעזר שטרן, חבר הכנסת זוהיר בהלול, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת – את מי עוד רשמתי?

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אלה השלושה בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אלעזר שטרן, עד שתי דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני ראש הממשלה, יש לנו רמטכ"ל מצוין, וכולנו מצטרפים לאיחולי החלמה מהירה; יש לנו מפכ"ל מצוין.

אלעזר שטרן: בכנסת הקודמת מנעת הצעת חוק שלי לקצוב מראש את תקופת הכהונה שלהם ולהאריך אותה, לקבוע אותה מראש לארבע שנים, ואותו דבר אני אומר גם על ראש המוסד – רק חמש שנים.

אלעזר שטרן: לפני שבוע, פחות משנתיים מאז מונה הרמטכ"ל, החליט שר הביטחון להאריך את כהונתו לארבע שנים, ואני כמובן מברך אותו על כך.

אלעזר שטרן: המפכ"ל נשאר תלוי ועומד, ודווקא הוא התפקיד הרגיש מכולם.

אלעזר שטרן: כאשר הארכת כהונתו של ראש זרוע תלויה בשר ממונה או בראש ממשלה, קיים חשש להשפעת הדבר על תפקודו.

אלעזר שטרן: הדברים נכונים ביתר שאת, מכל התפקידים האחרים, כאשר מדובר בתפקיד הרגיש במיוחד של מפכ"ל המשטרה.

אלעזר שטרן: ברצוני לשאול, אדוני:

אלעזר שטרן: האם תתמוך בימים הקרובים, ודווקא בימים אלה, בהארכת כהונתו של מפכ"ל המשטרה, כדי לנתק כל הארכה של כהונת נושא תפקיד כזה מכל מיני שיקולים של חקירות או של תלות באישיות פוליטית?

אלעזר שטרן: תודה, אדוני.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת שטרן, אבחן את הצעתך, אבל תדע לך שממשלות בישראל בחנו את ההצעה הזאת פעם אחר פעם, והיו להן שיקולים אחרים ממה שאתה חושב.

בנימין נתניהו: היו שיקולים אחרים.

בנימין נתניהו: אם לאפשר לאדם להאריך זה לא קשור בהכרח בכלל – לא קשור, מטבע הדברים, בכלל לשאלה שאתה שואל.

אלעזר שטרן: שר הביטחון האריך לרמטכ"ל.

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: קודם כול, שר הביטחון הוא לא זה שהאריך לרמטכ"ל.

בנימין נתניהו: ביחד, בעצה אחת, הארכנו לרמטכ"ל.

בנימין נתניהו: ויש סיבה שממשלות ישראל לדורותיהן יצרו את הדבר הזה – כדי לבחון דברים אחרים לחלוטין ממה שאתה אומר.

בנימין נתניהו: אחרים לגמרי, ולכן זה שיקול דעת בהחלט נכון.

בנימין נתניהו: עובדה שישבנו כרגע הגיע המועד, החלטנו.

בנימין נתניהו: אגב, בהזדמנות זאת אני מאחל לגדי איזנקוט, שהוא רמטכ"ל מצוין – דיברתי אתו כמה פעמים לפני כניסתו לניתוח ואחר כניסתו.

בנימין נתניהו: הוא נשמע מצוין, נראה לי שהוא בדרך להחלמה מהירה, ואנחנו מאחלים לו החלמה מהירה.

בנימין נתניהו: אבל הסידור הזה שהונהג בממשלות ישראל הוסדר משיקולים אחרים לגמרי, ולכן, לדעתי הצעת החוק שלך לא מכוונת בכלל לשיקול המרכזי, של תפקוד אחר לגמרי, בכלל לא בנושא שאתה מדבר עליו, בשום צורה שהיא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עם חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – נורית קורן.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש ואדוני ראש הממשלה, אני מרגיש כמי שמעלים אותו לגיליוטינה ומאפשרים לו רגע לפני המוות רק שאלה אחת, כאשר באמתחתי מיליון שאלות הקשורות לתפקודו של ראש הממשלה, שמתחמק באופן קונסיסטנטי משאלות שאין – – –

בנימין נתניהו: סליחה, לא הבנתי.

בנימין נתניהו: מה אמרת?

בנימין נתניהו: אתה רוצה לחזור בהתחלה?

בנימין נתניהו: לא, לא הבנתי, סליחה.

זוהיר בהלול: האם אתה לועג לי, אדוני ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: לא, לא, אני רוצה להבין מה אמרת.

בנימין נתניהו: אתה רוצה להגיד – בתחילת דבריך?

זוהיר בהלול: על מה רצית, אדוני?

זוהיר בהלול: על הכן או על הכנה?

בנימין נתניהו: את הספתח שלך.

בנימין נתניהו: הספתח.

בנימין נתניהו: מה אמרת, בבקשה?

זוהיר בהלול: האם ראש הממשלה מזלזל בח"כים בכנסת ישראל, אדוני היושב-ראש?

בנימין נתניהו: לא, לא שמעתי את תחילת דבריך.

מיקי רוזנטל: העובדה שאתה לא עונה על שאלות, אתה מתחמק.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: לא, אמרת משהו על גיליוטינה?

בנימין נתניהו: משהו כזה?

מיקי רוזנטל: זאת השאלה היחידה פה.

מיקי רוזנטל: היחידה.

מיקי רוזנטל: אתה מסתתר מאחורי היושב-ראש.

זוהיר בהלול: אדוני ראש הממשלה, נדמה לי שהסרקזם – – –

קריאות: – – –

זוהיר בהלול: סליחה, חברים, אני יכול להגיב.

זוהיר בהלול: נדמה לי שהסרקזם שלך הוא מהסוג הנמוך ביותר, לצערי הרב.

זוהיר בהלול: הוא לא משפיע עלי ולא מרשים אותי.

מיקי רוזנטל: זוהיר, תביא לו סיגר.

מיקי רוזנטל: תביא לו סיגר.

יולי יואל אדלשטיין: ולשאלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תביא לו סיגר, אולי שמפניה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, מה קרה?

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: שום דבר.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה לא עונה פה על אף שאלה, ואתה מגן עליו.

מיקי רוזנטל: זה מה שקורה פה.

זוהיר בהלול: אז אם שאלת על הגיליוטינה, היא שייכת אלי, לא אליך, כמובן, מכיוון שאני הרי אחד מהחשודים האולטימטיביים להעלות אותם לגיליוטינה, בתור איש שמייצג – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, חבר הכנסת זוהיר בהלול, אני אוסיף לך זמן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פשוט ביום רגיש, שלא תהיה איזו אי-הבנה, אני צחקתי כשפתחת את דבריך.

יולי יואל אדלשטיין: אמרת בפירוש, לא התכוונת לאף אחד אחר, אתה אמרת: אני מרגיש כאילו עליתי לגיליוטינה ויש לי רק שאלה אחת לשאול.

מיקי רוזנטל: נכון, זה מה שהוא אמר, אבל ראש הממשלה כהרגלו עושה טוויסט, הופך את זה לשקר כמו שהוא רגיל.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני הוספתי לך את הזמן, אתה יכול להמשיך.

זוהיר בהלול: אני מאוד שמח שעוררתי סערה קוגניטיבית בתוך הבניין הזה, שלא תמיד העניינים האלה הם ברומו של עניין.

זוהיר בהלול: על כל פנים, עושה רושם, אדוני ראש הממשלה, שאתה מסתתר באופן די מכוון מאחורי תקנון די יבשושי שלא מעניין אותך, ואתה בעצם לא עונה על שאלות שקשורות למשרדך; אתה מתחמק משאלות שבאמת, הקשר הטבורי שלהן – הן שאלות שקשורות גם במשרדך, ולאו דווקא בחקירות.

זוהיר בהלול: לכן אני שואל אותך עקרונית: האם אינך מוכן להשמיע כאן, בכנסת ישראל, באופן הדקלרטיבי ביותר, את נכונותך להשעות את עצמך באותו רגע שיוגש נגדך כתב אישום?

בנימין נתניהו: טוב, חברי הכנסת הבאים מוכנים כל הזמן עם אותן שאלות, מקבלים את הלייקים.

בנימין נתניהו: קיבלת כבר את הלייקים בפייסבוק, זה בסדר.

מיקי רוזנטל: אתה מתחמק.

רויטל סויד: אזרחי מדינת ישראל זה לייקים בפייסבוק?

בנימין נתניהו: אני אתייחס לנושאים האלה, שאינם קשורים בכלל לנושא, אם תאפשר לי, בסוף דברי.

יולי יואל אדלשטיין: אם אני אאפשר.

מיקי רוזנטל: יש כאן שאלה עקרונית: האם ראש ממשלה צריך להשעות את עצמו או לא?

מיקי רוזנטל: לא שייך אליך.

מיקי רוזנטל: עקרונית, מה עמדתך?

יולי יואל אדלשטיין: אני מציע לך, חבר הכנסת רוזנטל, וגם לכל האחרים: במקרה ספציפי זה כתוב במפורש, כמו שאומר ידידנו זוהיר בהלול, באופן קונסיסטנטי – כתוב בסעיף 47 מה עלי לעשות במקרה של שאלה משפטית מופשטת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: היא לא שאלה מופשטת.

מיקי רוזנטל: האם ממלא-מקום לראש ממשלה זה שאלה מופשטת?

מיקי רוזנטל: לא מופשטת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד שתי דקות לרשות אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אדוני ראש הממשלה, אתמול הייתה שביתה כללית ביישובים הערביים הדרוזיים במחאה על הריסת בתים וצווי ההריסה שמקבלים שם התושבים, והם תחת איום ממושך של הריסת בתיהם שבנו על אדמותיהם שלהם, שחייבים היו לבנות.

עבדאללה אבו מערוף: האם לא היה מן הראוי שראש הממשלה אכן ילך להסדר והסדרה של כל הבתים שישנם שם עם צווי הריסה, לבטל לאלתר את כל צווי ההריסה שישנם ולהסדיר שם את הבנייה – שהיא לא מוסדרת בגלל תוכניות הבנייה שאתה אחראי להן, ומשרד האוצר – ולהפסיק את מסע ההסתה בתקשורת ואת התעמולה נגד כל מה שנקרא בנייה לא מוסדרת אצל האזרחים הערבים וכל מסע הדה-לגיטימציה נגד האזרחים הערבים?

עבדאללה אבו מערוף: האם לכבוד ראש הממשלה יש איזו תוכנית להפסיק את התעמולה הזאת ולהסדיר את הבנייה הלא-מוסדרת?

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת אבו מערוף, אני לא מקבל את ההנחה שביסוד השאלה שלך.

בנימין נתניהו: קודם כול, לגבי המגזר הדרוזי, אני חושב שזה יום חג בשבילו.

בנימין נתניהו: שלום לך, השר קרא.

בנימין נתניהו: הנה, יום חג, חג, ממש חג.

בנימין נתניהו: חוץ מזה, יום חג, נכון?

זהבה גלאון: מה זה חג?

בנימין נתניהו: היום זה יום חג לעדה הדרוזית, חג הנביא.

מיקי רוזנטל: נפתח שמפניה כולם.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אז קודם כול יש יום חג, ואני חושב שכולנו צריכים לברך על זה.

בנימין נתניהו: זה חשוב.

בנימין נתניהו: שנית, ההנחה בתוך השאלה שלך, ההנחה בתוך השאלה שלך היא שיש – – –

עבדאללה אבו מערוף: זה ביקור במקום קדוש, זה לא חג – – –

יולי יואל אדלשטיין: ביקור במקום קדוש, בסדר.

בנימין נתניהו: אדרבה, מקבל את החידוד, בהחלט, אבל התכוונתי ליום חג מסיבה אחרת.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני לא מקבל את ההנחה, הנחת היסוד בדבריך, שיש קודם כול איזו אכיפה סלקטיבית, לא שוויונית.

בנימין נתניהו: לצערנו, יש לפעמים מצבים של אזרחים שנמצאים בהפרה אף-על-פי שהם גרים במקום הרבה זמן; הם יכולים להיות דרוזים, יכולים להיות ערבים ויכולים להיות יהודים.

בנימין נתניהו: יש צו של בית-משפט וזה מחייב.

בנימין נתניהו: כשם שרוצים שזה יחויב במקום אחד, זה מחויב גם במקום אחר.

בנימין נתניהו: אני תמיד אמרתי לציבור הערבי ולציבור הדרוזי ולציבור היהודי: אנחנו מכבדים את ההחלטות של בית-המשפט, מנסים לתמרן כמיטב יכולתנו גם במערכת המשפטית, אבל בסופו של דבר מגיע יום.

בנימין נתניהו: והגיע יום, וזה לא מופעל באופן סלקטיבי; להפך, אני חסיד אמיתי של אכיפה שוויונית.

בנימין נתניהו: אני מדבר על זה כל הזמן, כל השנים הללו, ומדבר על זה עם הקמת הממשלה ועם הקמת המשרדים ועם תוכניות הפיתוח שלנו במגזרים – אכיפה שוויונית.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

בנימין נתניהו: אין שום אמת במה שאתה אומר.

עבדאללה אבו מערוף: אבל גם אישור תוכניות – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי אמרנו?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – הסבב הבא.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, חברת הכנסת קורן, אני רק אומר מי אחרייך: עמר בר-לב, אחמד טיבי, חיים ילין ובצלאל סמוטריץ.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, שאלתי היא בנושא פרשת ילדי תימן ומתוקף היותך ראש הממשלה שהיה צריך לאשר את פתיחת הפרוטוקולים.

נורית קורן: אז חברי חברי הכנסת, אני שמחה לשתף אתכם שאחרי שמונה חודשים של מאמצים רבים, יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן הודיע היום על הקמת הוועדה למען חקר האמת בפרשת ילדי תימן, מזרח ובלקן החטופים, שאני אעמוד בראשה.

נורית קורן: ראשית, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להודות לך, שהיית ראש הממשלה האמיץ והיחיד מבין כל ראשי ממשלות ישראל שהתגייס למען חקר האמת בפרשה.

נורית קורן: ואחרי כל כך הרבה ממשלות –ועברו שנים – הפרשה המזעזעת הזאת, שהיא פצע מדמם בלב החברה, עכשיו תזכה לטיפול הולם בזכות הוועדה.

נורית קורן: חשוב לי להודות לראש הממשלה, לאדוני יושב-ראש הכנסת ולחבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, שהשתדלו למען פתיחת הוועדה החשובה.

מיקי רוזנטל: אלה שאלות?

מיקי רוזנטל: זאת שאלה מצוינת.

מיקי רוזנטל: רק שאלות כאלה תביאו.

מיקי רוזנטל: רק שאלות כאלה.

נורית קורן: אני מודה לכל המשפחות שעומדות מאחורי לאורך כל המאבק.

נורית קורן: והודות למאגר הגנטי, השבוע הפגשתי בין מאומץ למשפחה, ואני אמשיך בשיתוף הפעולה עם חברת myheritage.

רויטל סויד: מה השאלה?

קריאה: מה השאלה?

נורית קורן: אדוני ראש הממשלה, מה הניע אותך לפתוח את החיסיון בפרשה הזאת?

נורית קורן: תודה.

דב חנין: זאת השאלה.

מיקי רוזנטל: שאלה מעולה.

מיקי רוזנטל: רק שאלות כאלה צריך, אדוני.

מיקי רוזנטל: רק כאלה שאלות.

מיקי רוזנטל: סעיף 47.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

מירי רגב: אתם תמשיכו להיות שם – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת והשרה מירי רגב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק הרצוג: למה, כשאת היית באופוזיציה לא היה – – –

מירי רגב: לא היה בחיים – – – תמשיכו – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, אתה רוצה להתייחס?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: מה שקרוי "פרשת ילדי תימן", שזה חובק עוד עדות בישראל – פרשייה או פרשה מאוד מאוד כאובה שמלווה אותנו עשרות שנים.

בנימין נתניהו: הדברים הללו היו עולים מעת לעת.

בנימין נתניהו: הם הגיעו אלי כמה פעמים, ואני שאלתי: יש אמת בדבר?

בנימין נתניהו: מה הבסיס העובדתי?

בנימין נתניהו: כי הרי הדבר מזעזע: חוטפים ילדים, נקרא לזה כך, מעבירים אותם מהוריהם למשפחות והם גדלים בלי לדעת את מוצאם, וההורים לא יודעים מה קרה, מה גורל ילדיהם, ואחים ואחיות שמנותקים – דברים איומים.

בנימין נתניהו: אני רציתי לדעת מה הבסיס העובדתי לזה.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אמרו לי: יש לך רק דרך אחת.

בנימין נתניהו: היו ועדות חקירה בעניין הזה, ועדות מוסמכות, אחת, שתיים, שלוש אם אינני טועה, והן הביאו ממצאים שבעצם לא פתחו, לא נתנו פתרון לשאלה הזאת.

בנימין נתניהו: הגיעו אלי לפני שמונה, עשרה חודשים בערך.

בנימין נתניהו: את הגעת אלי, נורית, עם כמה נציגים, אנשים שנפגעו או חשבו שהם נפגעו מזה, והם סיפרו לי את הסיפור האישי שלהם.

בנימין נתניהו: אתה שומע את זה ואתה יודע שזה אמיתי.

בנימין נתניהו: אתה שומע את הכאב, אתה רואה אותו מול הפנים שלך ואתה חושב: רגע, מה אם זה היה האח שלי או הבן שלי, הילד שלי או הילדה שלי – מה היינו עושים?

בנימין נתניהו: והדבר פשוט נגע ללבי.

בנימין נתניהו: היו גם אחרים שבאו, אבל זה פשוט חדר לי פנימה עמוק לתוך הנשמה, ושאלתי את עצמי שאלה: רגע, למה ועדות החקירה האלה הן חסויות?

בנימין נתניהו: למה ועדות החקירה האלה הן חסויות?

בנימין נתניהו: מה זה, יש כאן סודות מדינה?

בנימין נתניהו: מה פתאום זה חסוי?

בנימין נתניהו: ולא קיבלתי תשובה.

בנימין נתניהו: שאלתי, התייעצתי גם גורמים משפטיים, עם גורמים שבקיאים בדבר הזה – לא קיבלתי תשובה על השאלה הפשוטה הזאת.

זהבה גלאון: אדוני, תכף – – –

בנימין נתניהו: ולכן אני החלטתי – והתייעצתי על זה גם עם השר הנגבי, שביקשתי ממנו לעמוד בראש המאמץ הזה – להקים – – –

קריאה: גם רינה מצליח – – –

בנימין נתניהו: בהחלט, גם רינה מצליח.

בנימין נתניהו: מגיע לה הרבה מאוד, היא העלתה את הנושא – –

קריאות: – – –

רויטל סויד: אם כבר אדוני מדבר, אז גם אני – – –

בנימין נתניהו: – – כי אני חושב שזה כואב גם לה.

בנימין נתניהו: זה כאב אמיתי – –

קריאה: יש הסכמה בין הקואליציה לאופוזיציה.

בנימין נתניהו: – – אבל הכאב מובא גם בשאלה הגיונית פשוטה: למה החומר הזה לא פורסם אחרי עשרות שנים?

בנימין נתניהו: וכיוון שלא מצאתי תשובה, הטלתי על צחי הנגבי לבדוק את כל הנושא, במגמה לפתוח אותו.

בנימין נתניהו: ואכן, צחי עשה עבודה של כמה חודשים, בליווי שלך ושל חברי כנסת אחרים, והגיע למסקנה שאין שום סיבה שלא לפתוח את זה, פתח את זה – והנה, עכשיו בישרת לנו שעשו כבר בדיקת דנ"א אחת בבנק הדנ"א והתגלה כבר קשר, כנראה, בין בני משפחה.

בנימין נתניהו: זה דבר מרגש.

בנימין נתניהו: אם הדבר הזה יביא מזור אחרי כל כך הרבה שנים ופתרון לאי-ידיעה – נו, הרי אנחנו יכולים להתברך בזה.

מיקי רוזנטל: אולי תאריך בזה עוד קצת?

מיקי רוזנטל: לא הבנו את העומק של זה.

נורית קורן: אני רק רוצה להודות לשר צחי הנגבי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עמר בר-לב: אדוני ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לוודא שאני לא עובר על כלל, אז אני רק אקריא את "שאילתה פסולה וסירוב להשיב: שאילתה לא תכיל – 1.

עמר בר-לב: כינוי או ביטוי פוגע או גזעני או פגיעה בכבוד הכנסת; 2.

עמר בר-לב: בקשה לחוות דעת כללית או לחוות דעת בשאלה משפטית מופשטת – – –; 3.

עמר בר-לב: פרטים אישיים של אדם שיש בהם פגיעה בפרטיות או שפרסומם אינו הכרחי להבנת השאלה – – –".

עמר בר-לב: לכן, שאלתי היא כזאת: בתמליל השיחות שפורסם הבטחת לנוני מוזס שתדבר עם הג'ינג'י בתוך שבוע-שבועיים.

עמר בר-לב: שאלתי היא: האם אכן דיברת עם הג'ינג'י?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה הבאה.

בנימין נתניהו: תן לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא, אדוני ראש הממשלה – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם אתה – – –

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, תן לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם אתה לא צריך לעבור על התקנון.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני אמרתי שאני לא חייב, אבל כיוון שהחבר'ה באו – – –

מרב מיכאלי: – – –

עמר בר-לב: אני לא פוגע בשום דבר.

בנימין נתניהו: אל תעשה ספוילר עוד פעם, אבל משהו אני אתן לך – –

זהבה גלאון: מי זה הג'ינג'י?

בנימין נתניהו: – – רק לטעום, כן, רק לטעום.

בנימין נתניהו: הרי אתה לא מתכוון באמת לומר, חבר הכנסת בר-לב, אתה לא באמת מתכוון לומר שאני הראשון שנפגשתי עם מו"לים, מוציאים לאור, עם עורכי עיתונים ואחרים שמשפיעים בתקשורת, או אפילו שיש להם חברים, אפילו חברים עשירים.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לך משהו, אדוני היושב-ראש:

בנימין נתניהו: אני שמח – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – – אני שמח שמיזוג האוויר עובד פה כמו שצריך, כי אחרת הררי החמאה שיושבים פה לאנשים על הראש לרוחב הכנסת – אני לא יודע מה היה קורה לכם אז, או שהיא הייתה נמסה כאן בשלוליות אדירות.

שלי יחימוביץ': מה התשובה?

מיקי רוזנטל: אתה הראשון שרקחת עסקה אפלה של – – – שלטון ועיתון.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שתי דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, על השאלה אם אתה מוכן להשעות את עצמך לא ענית.

אחמד טיבי: האם אתה מוכן לענות על השאלה: האם אתה מעוניין לא להשעות את עצמך?

אחמד טיבי: האם תענה על השאלה הזאת?

אחמד טיבי: ב.

אחמד טיבי: אני אומר את זה בהקשר שלנו, לא בהקשר אחר.

אחמד טיבי: העלית פוסט לפני שבועיים ושיתפת מאתר הזוי תמונה של דחפורים, בתים ערביים, ושם בדף שלך היה כתוב: כוחותינו פועלים, הורסים בתים של ערבים.

אחמד טיבי: אתה, ראש הממשלה, העלית את הפוסט הזה, שמתייחס אל הערבים בקלנסואה, אל האזרחים, כאל אויבים.

אחמד טיבי: לאחר מכן, מי שמתייחס אל האזרחים כאל אויבים שולח אותם לאום-אלחיראן עם תחמושת חיה.

אחמד טיבי: אתה ראש הממשלה, מתחתיך יש שר לביטחון פנים.

אחמד טיבי: אני שואל: מי נתן את ההוראה?

אחמד טיבי: האם אתה נתת את ההוראה לשלוח שוטרים – –

אורן אסף חזן: המחבל שלחץ על הגז.

אחמד טיבי: – – עם תחמושת חיה – –

אורן אסף חזן: המחבל שלחץ על הגז.

אחמד טיבי: – – עם נשק חם?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אורן אסף חזן: הם מוחאים כפיים – – –

אחמד טיבי: האם אתה נתת את ההוראה לשלוח שוטרים עם נשק חם לתוך יישוב בתוך מדינת ישראל?

אחמד טיבי: האם השר לביטחון פנים הוא שנתן את ההוראה?

אחמד טיבי: האם המפכ"ל הוא שנתן את ההוראה?

אחמד טיבי: וממתי נותנים הוראות לשלוח שוטרים עם אש חיה, ומשתמשים בה לאחר מכן, ונופל אזרח, יעקוב אבו אלקיעאן, באש השוטרים?

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, לאחרונה משהו קורה לך, משהו קורה לך.

אחמד טיבי: אני לא יודע אם זה עמונה, נפתלי בנט, החקירות – אנחנו הקורבן של הדבר המוזר הזה שקורה לך.

אחמד טיבי: שלחת אותנו לנהור ולא נהרנו; שלחת אותנו להצתות ולא הצתנו – –

מירי רגב: – – –

אחמד טיבי: – – שלחת אותנו לדרוס ולא דרסנו.

אחמד טיבי: עד איפה אתה יכול להוביל את הציבור עם – הזאת?

אחמד טיבי: עד איפה?

מירי רגב: דורסים שוטר – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת – – –

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני ראש הממשלה, תכף אני – השרה, אני לא רוצה להרחיק אותך בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: או שתצאי או שתפסיקי.

יולי יואל אדלשטיין: באמת, נו.

יולי יואל אדלשטיין: שרים להרחיק בשלוש קריאות – לא זכור לי דבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת טיבי, אני רוצה להגיד לך משהו:

בנימין נתניהו: כוחותינו כוללים כל מי שמשרת בצבא ובמשמר הגבול, ויש שם יהודים וגם לא-יהודים, יש שם ערבים – אלה כוחותינו.

בנימין נתניהו: זה – 1. 2.

בנימין נתניהו: מי שאוכף את החוק זה משטרת ישראל, לפי הנחיות ברורות.

בנימין נתניהו: הם יודעים, יש להם פק"לים, והם לא צריכים החלטה מיוחדת למקרה ספציפי של אכיפת חוק.

בנימין נתניהו: 3.

בנימין נתניהו: אני רוצה לשאול אותך, כשאתה מדבר על שלטון החוק ועל מידות ראויות, תסתכל אתה סביבך, סביב כל חבריך: האם הבעת את אותו זעם – כולכם – בעניין של החבר שלכם באסל גטאס – –

ז'קי לוי: – – –

בנימין נתניהו: – – שהלך והעביר אמצעים סלולריים, אמצעי קשר, לרוצחים, אלה שרצחו כאן את אזרחי ישראל?

בנימין נתניהו: האם עשית את זה?

אחמד טיבי: זו התשובה על השאלה שלי?

בנימין נתניהו: האם עשיתם כולכם את זה?

בנימין נתניהו: כי אני לא שמעתי – –

אחמד טיבי: תפסיק להסית.

בנימין נתניהו: – – לא שמעתי את אותו זעם.

אחמד טיבי: זאת תשובה על השאלה שלי?

בנימין נתניהו: שמעתי מבוכה כזאת או אחרת, אבל את ההטפות אל תטיף לנו.

אחמד טיבי: – – –

בנימין נתניהו: אל תטיף לי ואל תטיף לאף אחד כאן.

בנימין נתניהו: אנחנו אוכפים את החוק.

מירי רגב: – – –

אחמד טיבי: אתה שולח שוטרים עם נשק חם – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, שאלת, אתה רוצה תשובה – תן לראש הממשלה לענות.

אחמד טיבי: אומנם זאת שעת שאלות – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, תן לו לענות, אולי הוא יענה לך.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: הוא לא עונה.

אחמד טיבי: הוא שוב מסית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, נו.

מיקי רוזנטל: יש לך שאלה על – – – תימני?

מיקי רוזנטל: תשאל.

קריאה: הוא עונה מה שהוא רוצה, לא על מה שטיבי שאל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: זאת התשובה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלה הבאה, שהיא של חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו – חבר הכנסת סמוטריץ.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, השאלה מופנית לראש הממשלה.

חיים ילין: נפגשנו לפחות שלוש פעמים ב"צוק איתן".

חיים ילין: אמרת לי שאתה אחראי ושאתה נושא בכל האחריות, כי אתה ראש הממשלה.

חיים ילין: כל גננת, כל סייעת בפעוטון ובגן, כל צוותי הצח"י – צוות חירום יישובי – כל כיתות הכוננות, כל ילד שנולד תרגל פשיטה של מחבלים דרך מנהרות מ-2011, 2012, 2013.

חיים ילין: רק גורם אחד לא ידע שיש מנהרות, הגורם הכי חשוב במדינת ישראל – הקבינט.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, אתמול שמעתי אותך אומר: התרעתי בינואר 2014.

חיים ילין: אתה יודע יותר טוב ממני, כי אתה היית ביחידה – אני לא הייתי ביחידה, הייתי שריונר – אבל כשנותנים הוראה מוודאים גם ביצוע, זה אלף-בית.

חיים ילין: ועכשיו כל עוטף-עזה עוד פעם חשוף למנהרות.

חיים ילין: כמות הטילים – ואתה יודע את זה טוב ממני – יותר גדולה מאשר לפני "צוק איתן".

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, בשיחתנו אתך ועם האלופים אמרת וציינת: אני נושא באחריות, אני ראש הממשלה.

חיים ילין: ושאלתי: איפה האחריות, אדוני ראש הממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: יש, קודם כול, הנחה שמקופלת בהטחה שלך, שהיא לא נכונה.

בנימין נתניהו: אמרתם שהוצג בקבינט – לא אמרתי שהוצג בקבינט, לא גרסה.

בנימין נתניהו: זה נדון 13 פעמים בקבינט, עם התרעות יוצאות – פשוט בעוצמתן, בחומרת הדבר.

בנימין נתניהו: אגב, אני אתמול אמרתי על ינואר 2013, אז אני רוצה להגיד לך – – –

חיים ילין: ינואר 2014.

בנימין נתניהו: ינואר 2014, בסדר.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לך שאני דיברתי על זה כבר ב-2013, בפני הקבינט: הם חופרים שם את כל עזה, ואם אנחנו לא נפתור את זה אנחנו יכולים למצוא את עצמנו במצב שהם מושכים לנו את השטיח.

בנימין נתניהו: כלומר, זה ב-2013.

חיים ילין: – – –

בנימין נתניהו: ואחר כך ב-2014, אפרופו דיונים בקבינט – כי הגרסה הרי כל הזמן משתנית, ומה מטיחים?

בנימין נתניהו: קודם כול זה לא הוצג בקבינט; הרי זו הטענה ששמענו, שמעתי את זה מראש מפלגתך.

בנימין נתניהו: זו הייתה הגרסה הראשונה: זה לא הוצג בקבינט.

בנימין נתניהו: ובכן, ב-12 בינואר סיכמתי את הערכת המודיעין השנתית כך: אני מצביע על שני דברים: האחד – הטילים; הדבר השני – המנהור, חטיפות או חדירות ליישובים.

דב חנין: עם זה הקבינט – – –

בנימין נתניהו: שני הדברים האמיתיים – –

חיים ילין: – – –

בנימין נתניהו: – – שנראים לי החמים ביותר כרגע: העובדה שיכולים לירות מאות טילים על ערי ישראל או לחדור פיזית לשטחנו.

בנימין נתניהו: המנהרות יוצרות לנו בעיות קשות מאוד – בקבינט – אלה הם ארבעת האיומים הגדולים על מדינת ישראל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בנימין נתניהו: – – גרעין, טילים – כל מה שאני אומר פה זה דברים שאני יכול למסור, שביררתי, של ביטחון מידע, בסדר, אחרת לא הייתי מוסר.

בנימין נתניהו: בניגוד לאחרים.

בנימין נתניהו: הדברים שהגדרתי כאר

בנימין נתניהו: בעת האיומים הגדולים: גרעין, טילים, סייבר ומנהרות, ואני מדבר על רשת ענפה של מנהרות התקפיות והגנתיות – מהקבינט, כן?

בנימין נתניהו: אחרי חודש שני כלים חדשים שמפתחים – הרקטות והתווך התת-קרקעי – אנחנו מדברים על זה.

בנימין נתניהו: זה דיונים.

בנימין נתניהו: זה קצה-קצהו של הקרחון.

בנימין נתניהו: אגב, כשזה יפורסם – ואני אשמח מאוד אם הכול יפורסם – אנחנו נראה.

בנימין נתניהו: ולא רק שזה נעשה, ולא רק אני דיברתי – גם צה"ל דיבר, גם המוסד וגם אנשי הטכנולוגיה באו.

בנימין נתניהו: כי אני הרי נתתי הנחיות – גם בתוך הקבינט וגם מחוץ לקבינט – איך להיערך נגד זה בשנת 2013, בשנת 2014, ישיבות על ישיבות אין-סופיות איך לטפל בזה.

בנימין נתניהו: ובכן, למבצע הזה בסופו של דבר היו תוצאות, ואתם יודעים מה התוצאות.

בנימין נתניהו: התוצאות הן שהכֵינו את ה"חמאס" במכה הקשה ביותר בתולדותיו – –

חיים ילין: – – – הכול אותו דבר.

בנימין נתניהו: – – ואתה יודע את זה.

בנימין נתניהו: איך אמר גדי איזנקוט, הרמטכ"ל?

בנימין נתניהו: הוא אמר: השקט שיש בשנתיים וחצי האחרונות סביב עוטף עזה זה דבר שלא היה מאז מלחמת ששת הימים.

בנימין נתניהו: כך הוא אמר.

בנימין נתניהו: אמרתי לוף גדי, אתה מגזים קצת.

בנימין נתניהו: הוא אומר: לא, 50 שנה לא היה שקט כזה.

בנימין נתניהו: כי המכה הייתה כל כך חזקה.

בנימין נתניהו: כמובן, אנחנו ממשיכים לעבוד, וגם את זה אתה יודע.

בנימין נתניהו: אני לא רוצה לפרט' כי את זה כבר כתבו בעיתונים – כתבו את זה בעיתונים מה אנחנו משקיעים – הרי מאז ימי הבבלים לפני אלפי אלפי שנים לא פתרו את הבעיה הזאת של מנהרות, ואנחנו פותרים ומשקיעים גם לפני המבצע ומאז המבצע – –

חיים ילין: חבל על הזמן.

בנימין נתניהו: – – דבר שלא נעשה בתולדות האנושות.

בנימין נתניהו: דיברתי עם נאס"א ועם כל ראשי המדינות' לחפש את הפתרון הזה – אף אחד לא מצא.

בנימין נתניהו: אנחנו, בעזרת השם, מוצאים.

בנימין נתניהו: אני לא רוצה לפרט.

בנימין נתניהו: אבל יש מישהו שדיבר על האופן שבו ניהלתי את המערכה הזאת יחד עם שר הביטחון יעלון ויחד עם הרמטכ"ל גנץ – באחריות, בתקיפות, בצורה שהביאה את התוצאות הללו.

בנימין נתניהו: ובכן, הנה מה שאמר מישהו: אני חושב שראש הממשלה מוביל מהלכים באופן שקול ואחראי.

בנימין נתניהו: זה מבצע מוצלח, ו"חמאס" נחלשה משמעותית.

בנימין נתניהו: אני יושב בצוות המדיני, אני יושב בקבינט הביטחוני.

בנימין נתניהו: כשאני אומר מה שאני חושב, מה זה עולה לי להגיד שמפלגה אחרת מתנהלת נכון?

בנימין נתניהו: נתניהו מנהל את זה נכון.

בנימין נתניהו: מי אמר את זה?

בנימין נתניהו: על מי?

בנימין נתניהו: לפיד, ראש הסיעה שלך.

בנימין נתניהו: אז אני מבקש, חבר'ה, אל תעשו לי כאן – אני מכיר את המשחק.

חיים ילין: – – – אחריות.

בנימין נתניהו: אתם משנים גרסאות כל הזמן.

בנימין נתניהו: בהתחלה אמרתם – ולצערי, אתם לא היחידים, כי היו עוד כמה שהיו בקבינט ומשתמשים בזה כקרדום לחפור בו; מעוותים, מוציאים, מדליפים.

בנימין נתניהו: בהתחלה נאמר: לא הוצג בקבינט.

בנימין נתניהו: טוב, זה לא החזיק הרבה זמן; אחר כך הוא אמר: הוצג, אבל לא במלוא חומרתו.

בנימין נתניהו: השר לוין, איום שווה לאיום הגרעין?

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: הוא מדורג.

בנימין נתניהו: איום הגרעין, הטילים, הסייבר והמנהרות.

בנימין נתניהו: נשמע לך חמור?

בנימין נתניהו: נשמע לכם חמור?

בנימין נתניהו: בוודאי.

בנימין נתניהו: טוב – הוצג בחומרתו אבל לא מנהרות חודרות.

בנימין נתניהו: טוב, יש מנהרות חודרות.

בנימין נתניהו: אז הוצגו מנהרות חודרות, אבל לא בדיון נפרד.

בנימין נתניהו: לא הייתה הפסקת קפה – –

מיקי רוזנטל: לפני חמש דקות – – –

בנימין נתניהו: – – היה דיון, אבל ראש הממשלה לא נתן הנחיות.

בנימין נתניהו: אבל כן נתן הנחיות, מה לעשות.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: הניסיון הזה לפגוע בכולם, לא רק בי – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – לפגוע בצה"ל, לפגוע במערכת הביטחון, לפגוע בגורמים האחרים – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – בשב"כ – –

מיקי רוזנטל: זאת ההוכחה שאתה – – –

בנימין נתניהו: – – לפגוע ביחידות הטכנולוגיות, זה דבר לא ראוי.

בנימין נתניהו: זה הדבר הפסול, לא שום דבר אחר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מירי רגב: האמת אוכלת אותם.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, היחיד שפוגע בצה"ל זה אתה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלתו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, ואחריו – מיכל רוזין, עבד אל חכים חאג' יחיא, מאיר כהן ומירב בן-ארי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ראש הממשלה, אדוני פתח קודם בתשובה על שאלתו של חבר הכנסת מוזס בתיאור אותה פגישה ראשונה שהתקיימה בין אדוני לבין נשיא ארצות-הברית הקודם אובמה, עם האיסור: אף לא בלוק אחד נוסף.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אכן נטינו לדון את אדוני לכף זכות בשנים הללו ולייחס את נאום בר-אילן לאילוצים המדיניים של הממשל העוין.

בצלאל סמוטריץ': נטינו להאמין לך ערב הבחירות האחרונות כאשר התנערת מהרעיון הרע של מדינה פלסטינית, אותה מדינת טרור בלב-לבה של ארץ-ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אדוני ודאי יודע שהוא ראש ממשלה בזכות אותה התנערות.

בצלאל סמוטריץ': העובדה שמצביעי הימין הצביעו לאדוני, ולכן אדוני היום עומד, ברוך השם, בראש הממשלה, היא בזכות העובדה שהוא חזר בו מנאום בר-אילן ומההתחייבות להקים מדינת טרור בלב-לבה של ארץ-ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול: האם עכשיו, בעידן החדש, עידן טראמפ, שאין ספק שפותח בפנינו הזדמנויות חדשות – אבל אי-אפשר לצפות שנשיא ארצות-הברית יהיה צדיק יותר מן האפיפיור ובוודאי, שלא ימני יותר מממשלת ישראל – אותי מאוד מעניין כחבר קואליציה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני הרי ילך לפגוש את הנשיא כנראה בתחילת החודש הבא, בשליחותנו, לא כאדם פרטי; אז האם אדוני בשמנו הולך לחזור בו בפני נשיא ארצות-הברית מנאום בר-אילן ולהודיע שאין ולא תקום מדינת טרור בלב-לבה של ארץ-ישראל, לא בשם כזה ולא בשם אחר – לא מדינה פלסטינית מינוס ולא מדינה פלסטינית פלוס?

בצלאל סמוטריץ': איך הדבר הזה מסתדר עם אותה חבילת בנייה שאדוני הודיע עליה אתמול בתקשורת?

בצלאל סמוטריץ': אגב, ההוראה עדיין לא ניתנה למטה, למועצת התכנון העליונה, אלא רק בתקשורת.

בצלאל סמוטריץ': עדיין רוב-רובה של החבילה הזאת מרוכז אך ורק בגושי ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לאדוני שההבחנה הזאת בין גושים ללא גושים באה מבית-המדרש של הצד השמאלי של המפה הפוליטית במדינת ישראל, מי שרוצה להקים מדינת טרור, ואז הוא עושה את ההבחנה בין מה שיישאר בשטחנו במסגרת הסכם עתידי לבין מה שחס וחלילה לא.

בצלאל סמוטריץ': האם כאשר אדוני עכשיו, בתחילת כהונתו של נשיא ארצות-הברית, מצהיר שהוא יבנה רק בגושים – –

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לא חותר להקמת מדינה פלסטינית – הפעם בלי התירוץ של ממשלת אובמה?

בצלאל סמוטריץ': כחבר בקואליציה של אדוני, ממשלת הימין הזאת, זה מאוד מטריד אותי.

מרב מיכאלי: – – – בתקנון.

מרב מיכאלי: אולי זה לא בסעיף 47, אבל הזמנים הם בתקנון.

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השרה מירי רגב, צאי, בבקשה.

מירי רגב: מה אתה אומר.

יולי יואל אדלשטיין: צאי, צאי.

מירי רגב: בחרת מכולם להוציא דווקא אותי?

מירי רגב: גם מהאופוזיציה – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: כי ממך לא ציפיתי.

מירי רגב: כל הכבוד לך.

מירי רגב: הצלחת בזה.

יולי יואל אדלשטיין: כי ממך לא ציפיתי.

מירי רגב: מכל האנשים – – – רק אותי החלטת להוציא.

יולי יואל אדלשטיין: בכל זאת שולחן ממשלה, לא?

מירי רגב: אפשר לשתות מים ולהיכנס שוב או שאי-אפשר – – –

יולי יואל אדלשטיין: תשתי כוס תה, כוס קפה – מה שאת בוחרת.

מירי רגב: היא אמרה שבגלל שאני אישה.

מירי רגב: תתייחס לזה.

מירי רגב: (שרת התרבות והספורט מירי רגב יוצאת מאולם המליאה.)

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת סמוטריץ, אנחנו צריכים לנהוג גם באחריות וגם בנחישות לא רק בתקופה שעברנו אלא גם בתקופה שאנחנו עוברים ונעבור.

בנימין נתניהו: זה מחייב תמיד את תבונת המדינאות.

בנימין נתניהו: זה לא דבר שאומר: מה שאני רוצה אני עושה, אלא: איך אני חותר למה שאני רוצה בתבונה, ולא בפעולה שתיצור את התוצאה ההפוכה.

בנימין נתניהו: אנחנו בנינו גם לפני כן ובנינו גם עכשיו, ואני אדון בשאלה הספציפית של הבנייה וגם בנושאים אחרים עם הנשיא טראמפ.

בנימין נתניהו: הוא אמר את זה אתמול או שלשום, ואני אומר את זה כאן היום.

בנימין נתניהו: כמובן, חשוב לנו לנסות לעבור את הימים הקרובים עם חברינו ואחינו ואחיותינו בעמונה.

בנימין נתניהו: אני מקווה שהם ייענו להצעות שאנחנו מציעים להם.

בנימין נתניהו: מנסים עד לרגע זה – אם אנחנו לא מצליחים לפתור את זה בצורה משפטית – וכנראה, אין לנו, לצערי, הכלים – אז שיתפנו מרצון.

בנימין נתניהו: גם הצענו להם אלטרנטיבות – יישוב אחר.

בנימין נתניהו: אני מקווה שכל מי שיכול כאן יפעיל את השפעתו או את השפעתה כדי שהדבר הזה אכן יתרחש.

בנימין נתניהו: אבל לגבי שאלתך על המדיניות – אני דבק במדיניות פשוטה.

בנימין נתניהו: אני לא מדבר עליה כתנאים – שני תנאים או תנאים כלשהם – לכניסה למשא-ומתן.

בנימין נתניהו: אין לי תנאים כאלה.

בנימין נתניהו: אבל כדי שהמשא-ומתן הזה יישא פירות יש שני עקרונות בסיסיים: 1.

בנימין נתניהו: הפלסטינים שדורשים מאתנו הכרה לאומית חייבים להכיר בנו הכרה לאומית.

בנימין נתניהו: הם חייבים סוף-סוף להכיר במדינת הלאום של העם היהודי, במדינה יהודית.

בנימין נתניהו: הם צריכים להכיר בזה, והם לא מוכנים להכיר בזה, לצערי, עד לרגע זה.

בנימין נתניהו: הדבר השני – והיה ויכירו בזה, אז השטח שיהיה נתון למרותם חייב להיות נתון למרותנו מבחינה ביטחונית.

בנימין נתניהו: ישראל תהיה הגורם השליט מבחינה ביטחונית מהירדן מערבה.

בנימין נתניהו: אין שום אפשרות ריאלית אחרת.

בנימין נתניהו: באו אלי אנשים, פלסטינים וגם אחרים, אירופים ואמריקנים, ואמרו לי: אתה מדבר על שתי מדינות לשני העמים.

בנימין נתניהו: איך זה מתיישב?

בנימין נתניהו: איך יכול להיות אם זה העיקרון שלך, של שליטה ביטחונית – וזה העיקרון שלי כל הזמן, אגב, גם בנאום בר-אילן, כדאי שתקרא אותו, תתרענן קצת, תרענן את זיכרונך.

בנימין נתניהו: זה העיקרון הבסיסי.

בנימין נתניהו: אמרתי: אין אפשרות.

בנימין נתניהו: אומרים: אז זה פחות מריבונות.

בנימין נתניהו: היה פה מישהו שעמד על הבמה הזאת, מהמפלגה שלך, חבר הכנסת הרצוג, שלצערנו נקטל.

בנימין נתניהו: אבל הוא אמר את זה לפני האביב הערבי, לפני ההשתוללות הכבירה שיש פה.

בנימין נתניהו: מישהו מדמיין דבר אחר?

בנימין נתניהו: אז הם אומרים לי: אז זה לא ריבונות.

בנימין נתניהו: אני אומר: אז יש סייג, סייג לריבונות, אם אתם רוצים לקרוא לזה כך.

בנימין נתניהו: אבל זו האמת.

בנימין נתניהו: עכשיו, אני רוצה להתייחס גם למה שאמרת.

בנימין נתניהו: אלה שני העקרונות, לא שיניתי אותם כהוא זה, כהוא זה; בדיונים בקבינט, בדיונים עם חברים, מעל הבמה הזאת, לא שיניתי כהוא זה.

בנימין נתניהו: אתה יכול לתת לזה כותרת כזאת, כותרת אחרת – אלה שני עקרונות יסוד לא לכניסה למשא-ומתן – ליציאה מהמשא-ומתן – והם נכונים.

בנימין נתניהו: עכשיו לגבי ההתיישבות.

בנימין נתניהו: אני מעולם לא קיבלתי שההתיישבות היא המקור או שורש הסכסוך או היא מקיימת את הסכסוך.

בנימין נתניהו: אני לא מקבל את זה, כמו שלא קיבלתי את ההגדרה שהסכסוך הישראלי–פלסטיני הוא בלב – הוא לב הסכסוך – ביחיד, תמיד – של המזרח התיכון.

בנימין נתניהו: כן, כל המזרח התיכון מתפרק, מדינות מתפרקות, אבל כולם אמרו:

בנימין נתניהו: לב הסכסוך זה הסכסוך הפלסטיני.

בנימין נתניהו: מישהו חושב את זה ברצינות?

בנימין נתניהו: בתוניס?

קריאה: כן.

בנימין נתניהו: כן, בטח, יש.

בנימין נתניהו: אולי, זהבה, את אחרונת – אחרונת המוהיקניות, כן?

בנימין נתניהו: עדיין מאמינה בשטות הזאת, כן?

בנימין נתניהו: תשאלי בתימן אם זה לב הסכסוך, תשאלו בלוב אם זה לב הסכסוך, תשאלו באלג'יריה אם זה לב הסכסוך, או בתוניסיה, או בסוריה, או בעיראק.

בנימין נתניהו: נו, באמת.

בנימין נתניהו: אז האמינו לשטות הזאת, וכך מאמינים גם לשטות השנייה, שההתיישבות היא הבעיה.

בנימין נתניהו: נו, יצאנו מעזה, עד היישוב האחרון, עד הקבר האחרון, אז זה שינה משהו?

בנימין נתניהו: הם באים להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: וכשאני פונה לאבו מאזן, לאנשים ברמאללה, ואני אומר: מה אתכם?

בנימין נתניהו: תכירו אתם סוף-סוף במדינה יהודית – לא מוכנים, לא מוכנים, משום שהם רוצים לשמר; הם לא רוצים מדינה ליד ישראל, ומדינה מפורזת – מפורזת כמובן על-ידינו – וכדומה, עם כל הסייגים.

בנימין נתניהו: ותקראו לזה איך שתקראו – זה הם לא מוכנים; הם רוצים לעקור את אחינו ואחיותינו קודם כול ביהודה ושומרון, ואחר כך לעקור אותם גם בהתיישבות האחרת – ביפו, בעכו, בנצרת וכדומה – והם אומרים את זה.

בנימין נתניהו: אז אלה הדברים האמיתיים.

איימן עודה: – – – עם השקר הזה.

קריאה: איזה – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: תצטרכו להכיר במדינה יהודית, וישראל תצטרך להישאר הכוח השליט מבחינה ביטחונית מהירדן ועד הים.

בנימין נתניהו: אלה העקרונות שלי, חבר הכנסת סמוטריץ.

בנימין נתניהו: לא שיניתי אותם.

בנימין נתניהו: שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, תודה, אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מיכל רוזין: שלום, שלום, כבוד ראש הממשלה.

מיכל רוזין: שאלתי אליך היא בתחום עניינך כשר התקשורת: האם מדינת ישראל הלכה לבחירות בגלל חוק "ישראל היום", או האם אתה עדיין עומד מאחורי התצהיר שלך שאין לך שום קשר לעיתון?

מיכל רוזין: האם הצעת לנוני מוזס להקים ועדה בכנסת להעביר חוק מתוקן על "ישראל היום"?

מיכל רוזין: האם דיברת עם הג'ינג'י, כמו שהבטחת לו?

מיכל רוזין: האם ניסית לשכנע את פאקר או מרדוק להשקיע ב"ידיעות אחרונות"?

מיכל רוזין: ולא, אין לי חמאה על הראש, ולכן אני אשמח לצאת אתך לשמש ברגע זה.

מיכל רוזין: תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני, הרי – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: או שאנחנו באמת – – –

בנימין נתניהו: אני אגיד את מה שאני יכול להגיד בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: אז בסוף אתה תגיד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אנחנו או שנשמור על התקנון או שלא – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אני שומע את הטון המלגלג והמתריס, ואני אמצא את הדרך להשיב לך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מיכל רוזין: – – –

דב חנין: מה הבעיה – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, שאלתך.

מיכל רוזין: – – – שהוא יכול לענות – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתם מפריעים כרגע לחבר הכנסת לשאול.

מיכל רוזין: זה אפילו לא היה על החקירה, זה על עיתון "ישראל היום" והאם הלכנו לבחירות בגלל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אילו היית שואלת את השאלה הזאת אולי מישהו היה עונה.

מיכל רוזין: זו השאלה ששאלתי.

מיכל רוזין: שאלתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, אני מוסיף לך את הזמן – בבקשה.

מיכל רוזין: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה – – –

מיכל רוזין: – – –

בנימין נתניהו: אני עומד מאחורי כל מילה שכתובה שם, בתצהיר.

בנימין נתניהו: היא נכונה.

בנימין נתניהו: אז רצית לדעת – כן.

בנימין נתניהו: רצית לדעת, אז נתתי לך בקשיש.

בנימין נתניהו: אבל תישארי פה, אל תלכי.

בנימין נתניהו: תישארי עד הסוף.

בנימין נתניהו: גם אתם.

בנימין נתניהו: אל תקלקלו, תישארו עד הסוף.

מיקי רוזנטל: בשביל מה?

מיקי רוזנטל: שאתה תנאם ותנאם ולא תענה על שום שאלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אנחנו בשאלה הבאה.

בנימין נתניהו: הנה, נתתי לך תשובה.

מרב מיכאלי: אדוני, אדוני, אין בתקנון "סיום דבריו".

מרב מיכאלי: אין בתקנון שום דבר שמאפשר לראש הממשלה בסוף לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

בנימין נתניהו: בבקשה, כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה – – –

מיקי רוזנטל: אין דבר כזה.

מיקי רוזנטל: או שהוא עונה על שאלות או שהוא לא עונה על שאלות.

מרב מיכאלי: או שהוא עונה על שאלות או שלא.

מרב מיכאלי: אבל אין שום דבר בתקנון שמאפשר לו לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה, גברתי.

מיקי רוזנטל: אגב, ראש הממשלה, אני מציע לך שלא להשתמש במילה "בקשיש".

מיקי רוזנטל: בהקשר שלך זה לא נשמע טוב.

קריאה: – – – לקבל או לתת?

קריאה: מה אתה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב, בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מחכה.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אני – יש לי סבלנות.

יולי יואל אדלשטיין: אני פעם רביעית אחזיר לך את השעון.

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה אני אעשה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

קריאה: יש – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, בכמה הזדמנויות הסתת נגד האוכלוסייה הערבית, ובמיוחד – אני לא אספור את כולן – אני אדבר על השרפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתקופה של השרפות יצאת – שיש טרור הצתות, ו-, ו-, ו-.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, כשאין חשוד, אין עצור, אין כתב אישום ואין חקירה פתוחה, אני דורש שאתה, מעל הדוכן הזה, תבקש סליחה מכל האוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם תעשה את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברת על התוכנית 922, שבאה לסגור פערים לאוכלוסייה הערבית, ואתה מנדנד את הראש כאילו אתה מאשר, ומה שאני שואל: 13 מיליארד השקלים לחמש שנים, זה אומר פחות מ-1% מהתקציב לאוכלוסייה הערבית, זה 0.6% מהתקציב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם בתקציב הזה אתה תוכל לסגור פערים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה – סליחה, תנו לי את הזמן – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לכולכם להיות ראש ממשלה, אבל כרגע אתם לא.

יולי יואל אדלשטיין: תנו לראש ממשלה לענות, אל תפריעו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד ראש הממשלה, חשוב מאוד, אני מגדיר "אדמת מדינה" – האדמות של האזרחים שמנוהלות על-ידי הממשלה וזרועותיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה כן מאשר, זאת אומרת שגם לאוכלוסייה הערבית יש זכות באדמת מדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה התוכניות שלך לאוכלוסייה בנגב, שגם הם אזרחים שיש להם זכויות, גם על האדמה, כמו כל אזרח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובנוסף, יש לי עוד שאלה, כי יש לי הזמן שלי – דיברת על שוויון באכיפה, שזה דמוקרטי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה נכון, אבל לפני זה הדמוקרטיה מדברת על שוויון הזדמנויות, שוויון בתכנון, שוויון גם בקורת גג, גם לכל האזרחים הערבים, אחר כך תבוא תדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה מחפש דמוקרטיה, או חושב על דמוקרטיה, או בכלל אתה קרוב לדמוקרטיה, תתחיל בדברים של התכנון, של השוויון המלא, ואחר כך תדבר על שוויון באכיפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

בנימין נתניהו: השרפות בישראל באו משני דברים – יכולות היו לבוא משני דברים – וזה בכלל לא מופרך, אלה דברים שהם – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה עומד על – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא.

בנימין נתניהו: שני דברים: האחד זה ההסתה, והשני זה ההצתה.

בנימין נתניהו: עכשיו, זה שאתה לא יכול להוכיח את הדבר הזה זה לא אומר שזה לא היה.

בנימין נתניהו: עדיין בודקים את זה.

בנימין נתניהו: אינני יודע אם הבדיקה הסתיימה, אוקיי?

בנימין נתניהו: אבל זה דבר שקיבלתי עליו תדרוכים ברורים, זה לא דבר שמישהו הזה, מדמיונו – מהגורמים – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל עמדת על הזכות שלך לדבר ושלא ייקחו לך שנייה.

בנימין נתניהו: דבר שני, לגבי התקציב – אני רוצה להגיד לך, קודם כול, קודם כול, לגבי התקציב – –

שלי יחימוביץ': אז לא הייתה – – –

בנימין נתניהו: – – אזרחי ישראל הערבים הם חלק באוכלוסיית ישראל.

בנימין נתניהו: כשיש לנו תקציב גדול מאוד, של מאות-מיליארדי שקלים, גם הם נהנים מזה.

בנימין נתניהו: כשאנחנו בונים כביש בגליל – אז מה?

בנימין נתניהו: אזרחי ישראל, שזה חלק מהתקציב, אז התושבים לא שם?

קריאה: ביטוח לאומי.

בנימין נתניהו: ביטוח לאומי – הם לא שם?

בנימין נתניהו: הם שם, ועוד איך הם שם.

בנימין נתניהו: אתה יודע את זה.

בנימין נתניהו: לכן, זה לא מבחן בכלל.

קריאה: – – – ביטחון, רווחה.

בנימין נתניהו: פה יש כסף מיוחד לסגירת פערים, ואתה שואל: האם זה הרבה?

בנימין נתניהו: מה זה הרבה?

בנימין נתניהו: לעומת הממשלה הקודמת, שנתנה הכי הרבה – שזה הממשלה שלי – זה הרבה מאוד, יותר מכל ממשלות ישראל.

בנימין נתניהו: ולכן, אין בסיס לדבר הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – מיליארד – – –

בנימין נתניהו: זה מגוחך להגיד: יש לי 6% מהתקציב, כשיש חינוך, בריאות, רווחה, ומחולק לכולם, ובזכות ההחלטה הזאת יש 13 מיליארדים נוספים לדברים האלה.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, אזרחי ישראל הערבים – להפך – מקבלים יחס לא פרופורציונלי, כדי לסגור את הפערים.

בנימין נתניהו: זה דבר ראשון – דבר שני, יותר נכון.

בנימין נתניהו: דבר שלישי, אתה מדבר על אכיפה.

בנימין נתניהו: כן, קודם כול שוויון הזדמנויות, ועוד איך.

בנימין נתניהו: אני רוצה לראות – הלכתי לבית-ספר ערבי ביישוב בגליל – פתחתי את זה, אני לא יודע אם מישהו פתח לפני בית-ספר ערבי – וראיתי שם את הילדה, ילדה חמודה וחכמה, ואמרתי לה: אני רוצה שתגשימי את החלומות שלך.

בנימין נתניהו: ויש שם חלומות: להיות עורכי-דין, ולהיות רופאים, ולהיות טכנאים ומהנדסים.

בנימין נתניהו: אמרתי: בטח, זה מה שאני רוצה.

בנימין נתניהו: וגם תלמדו עברית, ואנחנו נלמד ערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בנימין נתניהו: אז אני מאמין בזה.

בנימין נתניהו: אם יש מישהו שמאמין בזה, אם היה פה ראש ממשלה שמאמין – לא היה מישהו שמאמין בזה יותר ממני, ואני חושב שהיו אולי כמה שהאמינו כמוני, אבל לא יותר ממני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בנימין נתניהו: עכשיו הדבר השני.

בנימין נתניהו: הדבר האחרון שאתה שואל הוא לגבי שוויון באכיפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בנימין נתניהו: לגבי שוויון באכיפה, אמרתי לך כבר את מה שאמרתי: זה דבר מתבקש.

בנימין נתניהו: אבל אתה אומר: הנה, לא נתנו לנו.

בנימין נתניהו: אף אחד לא רצה לשמוע בכלל.

בנימין נתניהו: הרי הייתה פריסה, בנייה לכל הרוחב.

בנימין נתניהו: אתה הולך לגליל – התפרסות מטורפת.

בנימין נתניהו: בתים, אתה יודע, מתפרסים; לא ליד היישוב, תופסים עוד מרחק ועוד מרחק ועוד מרחק.

בנימין נתניהו: בונים נמוך ועוד ועוד ועוד ועוד.

בנימין נתניהו: אז אל תספרו לי את הסיפורים האלה.

בנימין נתניהו: פשוט לא היה פה שום חוק, שום דבר; פשוט תפיסת שטחים שאתה לא רואה את זה ביישובים אחרים, אבל אתה רואה את זה שם.

בנימין נתניהו: מתכסים ואומרים: מה זה?

בנימין נתניהו: לא רצינו.

בנימין נתניהו: לא נתתם לנו.

בנימין נתניהו: אתם לא רציתם בכלל לשמוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בנימין נתניהו: אז עכשיו אנחנו באים ואומרים לכם: אנחנו אוכפים.

בנימין נתניהו: אנחנו שמחים להיכנס אתכם לדיונים.

בנימין נתניהו: אתם תבנו לגובה כמו כל היישובים בישראל.

בנימין נתניהו: מה זה?

בנימין נתניהו: בפתח-תקווה בונים ובונים ובונים – בונים לגובה.

בנימין נתניהו: גם אתם תבנו לגובה.

בנימין נתניהו: תבנו כחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בנימין נתניהו: הלוואי שכולם ישתלבו בדבר החשוב והנכון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, אני שמח שציטטת את הדברים של לפיד.

מאיר כהן: אני חושב שהיה ראוי שבשעת מלחמה אנחנו ניתן גיבוי מלא, ושלא כחבריך, שאתה מתחמם לאורם היום, אנחנו לא ירינו בנגמ"ש.

מאיר כהן: תזכור את זה.

מאיר כהן: כך אנחנו מצפים מחברים בקואליציה – שבשעת מלחמה לא יתקפו את ראש הממשלה.

מאיר כהן: אנחנו גאים בזה.

מאיר כהן: עכשיו לשאלתי.

מאיר כהן: כמי שכיהן בממשלה הקודמת שלך, אני מוכרח לומר לך שאני מבולבל, מאחר ששמעתי ועודני שומע גרסאות שונות לעניין.

מאיר כהן: שלא כמו חברת הכנסת רוזין, אני שואל אותך: מה הביא אותך לפרק את הממשלה הקודמת?

מאיר כהן: אולי תספר לנו את הגרסה האמיתית.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: אני יכול לתת לך הרצאה שלמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן-ארי – בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו סקרנים.

יחיאל חיליק בר: מה הבעיה לענות על זה?

יחיאל חיליק בר: אני לא מבין.

יולי יואל אדלשטיין: גם אני סקרן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: – – –

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אדוני ראש הממשלה, יש לי שתי שאלות.

מירב בן ארי: אפשר שקט?

מירב בן ארי: ראשית, כפי שאתה יודע או לא, אני חברה בוועדת המשנה של ועדת ביקורת המדינה לנושא מסקנות "צוק איתן".

מירב בן ארי: שמעתי אותך עונה פה כבר לחבר הכנסת חיים ילין, אבל אני אשמח לשמוע את תגובתך הנחרצת לגבי פרסום דוח המבקר בנושא "צוק איתן".

מירב בן ארי: כידוע לך, ביום ראשון תתכנס הוועדה שוב לטפל בהסרת החיסיון ופרסום הדוח.

מירב בן ארי: אני אשמח לשמוע.

מירב בן ארי: אני מודה ששמעתי קצת את מה שאמרת לחבר הכנסת ילין, אבל אפשר ליישר קו בעניין הזה.

מירב בן ארי: אני גם רוצה לומר משהו בעניין, כי היו מין שמועות על לחצים שהופעלו על חברי הקואליציה.

מירב בן ארי: אז אני מהקואליציה ולא הופעל עלי שום לחץ.

מירב בן ארי: זה בעניין, אבל אשמח לשמוע את תגובתך.

מירב בן ארי: דבר שני – אני לא יודעת אם אתה יודע, אבל ברגע זה ממש מתכנסת בכנסת שדולה למען החזרת החיילים החטופים, עם המשפחות של הדר גולדין ואורון שאול; לפחות אימא של אורון שאול.

מירב בן ארי: אני ארצה לדעת מה ממשלת ישראל עושה להחזיר את גופות החיילים – סליחה, להחזיר את החיילים הביתה, וכמובן גם את שני האזרחים שנמצאים שם.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: קודם כול, עמדתי החד-משמעית – ואת שמעת את זה, ואם לא שמעת את זה באופן אקטיבי אז שמעת את זה באופן פסיבי, כי לא הגיע אליך מסר אחר, אז אני נותן לך את זה באופן אקטיבי: שיפרסמו הכול, אין לי בעיה עם זה, מה שאפשר – ואני בודק; מה שאני אומר אני בדקתי מבחינת ביטחון המידע.

בנימין נתניהו: ביטחון המידע, מה שאפשר – שיפרסמו, אדרבה.

בנימין נתניהו: אני חושב שראוי שהציבור ישמע את הכול ויוכל לשפוט מה באמת היה וכמה דיברו, מי דיבר ומה עשו.

בנימין נתניהו: חשוב מאוד לדעת.

בנימין נתניהו: בטח לא לפגוע באנשים טובים, במפקדים רציניים ובחיילי צה"ל וגם באנשים שעסקו בטכנולוגיה, במאמצים כבירים אל מול האיום הזה.

בנימין נתניהו: לגבי הדר גולדין ואורון שאול – זה פצע פתוח.

בנימין נתניהו: אנחנו פועלים בהרבה מאוד מישורים.

בנימין נתניהו: כשאני אומר את זה, זה לא מן השפה ולחוץ.

בנימין נתניהו: זה לא רק במפגשים עם מנהיגים, זה גם במגעים אחרים.

בנימין נתניהו: אני לא אפרט.

בנימין נתניהו: הייתי אומר שזה לא רק במגעים – גם בדרכים שאני לא יכול לפרט.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים את זה.

בנימין נתניהו: אולי בוועדות המשנה אפשר לפרט יותר, בטח לא כאן.

בנימין נתניהו: הרי אתם כולכם שותפים לרצון שהדבר הזה יצלח.

בנימין נתניהו: יש לנו גם, אל תשכחו, אזרחים ישראלים שנמצאים שם, ואנחנו מנסים גם אותם לחלץ בדרכים שונות.

בנימין נתניהו: לכן זה חשוב.

בנימין נתניהו: אני חושב שכולם מבינים – אנחנו עוד נדון בזה בקבינט – אני חושב שכולם מבינים שאנחנו בעידן חדש, ובעידן הזה, אם הציפיות של "חמאס" זה שאנחנו נציע להם הצעות שהם חושבים שאנחנו נציע להם – זה לא יקרה.

בנימין נתניהו: זה פשוט לא יקרה.

בנימין נתניהו: אנחנו נוהגים פה באחריות.

בנימין נתניהו: אנחנו אמרנו שיש לנו גופות של אנשי "חמאס".

בנימין נתניהו: הצענו את זה.

בנימין נתניהו: הם כנראה לא כל כך מעוניינים, הם בונים על לחץ שייבנה פה.

בנימין נתניהו: אבל כדאי שהם יבינו שמה שהם מצפים לא יקרה.

בנימין נתניהו: ככל שיקדימו להבין את זה – וגם מתוך הבית הזה – כך הייתי אומר שהסיכויים שלנו להביא את חיילינו לקבורה בישראל ולהשיב את אזרחינו החיים לישראל, כך האפשרות הזאת תגדל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בסיבוב הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אני בספק אם נגמור אותו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קארין אלהרר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך יואל חסון רשום, אבל אנחנו לקראת סיום הזמן, אז נראה.

סתיו שפיר: לפי מה נקבע הסדר?

יולי יואל אדלשטיין: לפי חלוקה בין הסיעות ולפי האנשים שלא קיבלו בשעת שאלות אחרת עם ראש הממשלה.

יואב קיש: יולי, בליכוד רק אחד לא קיבל.

יולי יואל אדלשטיין: ובישראל ביתנו אף אחד לא קיבל.

יולי יואל אדלשטיין: נו מה אני אעשה שלקואליציה יש רק רבע מן השאלות.

אורן אסף חזן: סיעה של 30 חברי כנסת.

אורן אסף חזן: אולי אם היית מוציא חלק מהצעקנים מהאופוזיציה היה יותר זמן לשאול שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני ראש הממשלה, הערה לגבי דוח "צוק איתן":

קארין אלהרר: אני חושבת שצריך לכבד את הכללים הבסיסיים ואני קוראת לך, אדוני, וליתר השרים שמפטפטים את עצמם על גבי דפי העיתונים – הרי למה מתכנסת אחר כבוד ועדה לדון בחיסיון, אם הכול כבר פרוס בצורה רחבה על גבי העיתון?

קארין אלהרר: יש כללים בכנסת הזאת, ולצערי, הם לא מתקיימים.

קארין אלהרר: לשאלתי, אדוני.

קארין אלהרר: אני מאמינה שכראש ממשלה גם אתה מאמין בכללי המינהל התקין.

קארין אלהרר: אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה, כיו"ר הוועדה לביקורת המדינה, לבדוק קיומם של הסדרי ניגוד עניינים לכל היועצים.

קארין אלהרר: נמסר לי, אדוני, שלחלק מיועציך אין.

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת, אדוני, א.

קארין אלהרר: האם בכוונתך לפעול לקיומם של הסדרי ניגוד עניינים ספציפיים ולא כלליים?

קארין אלהרר: ב.

קארין אלהרר: אם אין באפשרות

קארין אלהרר: כם לקיים כללים כאלה, האם תורה להם לעזוב את תפקידם?

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

בנימין נתניהו: חברת הכנסת אלהרר, את הרי לא מיתממת ואת ודאי אינך תמימה, ואת יודעת שעושים שימוש סלקטיבי – כן?

בנימין נתניהו: – בכל מיני הדלפות מהדוח הזה של מבקר המדינה.

בנימין נתניהו: עושים את זה כל הזמן, כל הזמן.

בנימין נתניהו: מפרסמים, ואתה בעצם נמצא במצב שאתה לא יכול לעשות כלום.

בנימין נתניהו: אני, להבדיל מאחרים, הולך ובודק לפרטי פרטים עם הגורמים המוסמכים לגבי ביטחון מידע.

בנימין נתניהו: מה שפרסמתי עכשיו אלה דברים בדוקים שלא פוגעים בשום צורה שהיא בביטחון המדינה.

בנימין נתניהו: אבל אי-אפשר להיתמם, הרי זה לא רק מכאן.

בנימין נתניהו: אתם מדברים על כל הנושאים שאתם מלגלגים ושואלים עליהם.

בנימין נתניהו: נו, אז מתפרסמים כל הזמן בתקשורת כל הזמן כל מיני דברים, תדרוכים מתוך החקירות.

בנימין נתניהו: העובדות ידועות.

בנימין נתניהו: אין ויכוח על העובדות.

בנימין נתניהו: , הכול ידוע.

בנימין נתניהו: יש ויכוח, והכול לא ידוע, ולא הכול נכון, ויש הרבה דברים שהם לא נכונים – אבל מוציאים.

בנימין נתניהו: כאן, במקרה הזה, במקרה שאת מדברת עליו, במקרה של דוח "צוק איתן" – בכלל, דוח מבקר המדינה – זה ברור שיש פה שימוש מגמתי בשיח שנוצר למטרת ניגוח פוליטי.

בנימין נתניהו: בזה אין שום ספק.

קארין אלהרר: – – –

בנימין נתניהו: לכן, ההגנה היא הגנה המבוססת על טענות מסוימות, שלא היו דיונים בקבינט.

בנימין נתניהו: ריבונו של עולם, לא היו דיונים – – –

מאיר כהן: זה אנשים שלך מהממשלה שלך.

בנימין נתניהו: לא, זה אנשים שלך.

בנימין נתניהו: במקרה זה ראש הסיעה שלך שאמר שזה לא הובא לקבינט – ציטוט מדויק – –

מאיר כהן: אז מה קרה?

מאיר כהן: שר החינוך – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – לא הובא לקבינט, ויש לצערי גם אחרים.

בנימין נתניהו: נכון, יש לצערי גם אחרים שאמרו במשך שנתיים, לפני "צוק איתן", ובמהלך כל השנתיים האלה.

בנימין נתניהו: זה נכון.

בנימין נתניהו: הקבינט לא ידע שיש מנהרות חודרות.

בנימין נתניהו: מה לעשות?

בנימין נתניהו: אז הדברים הללו אינם נכונים, והתיקון שאני עושה הוא תיקון מינימלי.

בנימין נתניהו: לכן, לשאלתך, כשהדבר יתפרסם, אדרבה, שיתפרסם במלואו, והציבור סוף-סוף יוכל להבין שהיו פה דיונים בקבינט שעמדו על מלוא חומרתו של האיום, שהוצעו פתרונות אם היו לנו.

בנימין נתניהו: זו בעיה קשה מאוד, אין ספק.

בנימין נתניהו: וגם – את זה אני מספר לכם – במהלך המבצע עצמו היו דיוני קבינט כל יומיים.

בנימין נתניהו: לא היה דבר כזה בתולדות ישראל.

בנימין נתניהו: אז עכשיו לבוא ולטעון נגד הדבר הזה?

בנימין נתניהו: עכשיו לגבי השאלה של ניגוד עניינים – הדבר הזה נקבע על-פי היועצת המשפטית של משרד ראש הממשלה, זה מבוקר על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, וכל קביעותיו בעניין הזה – מבחינתי, בסופו של דבר אני מקבל את קביעותיו; לא תמיד מסכים, אבל אני מקבל את קביעותיו, מה אני יכול לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו שעה ו-20 דקות.

בנימין נתניהו: כן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רצית להתייחס, כמו שהבטחת לחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני אמרתי שבמסגרת השאלות אנחנו נשמור על התקנון, אבל מכיוון שזה מחוץ לזמן השאלות, אז אם ראש האופוזיציה ירצה לדבר אחריך, הוא יקבל בדיוק אותו זמן שאתה קיבלת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: תודה רבה.

בנימין נתניהו: אני שמעתי שורה של דברים שנאמרו כאן, על מגעים כאלה ואחרים, על פירוק הממשלה.

בנימין נתניהו: אני שומע את הלגלוג וההתרסה – – –

מרב מיכאלי: אדוני מכחיש שהוא פירק את הממשלה?

בנימין נתניהו: איזו חגיגה של צביעות.

בנימין נתניהו: תמתינו.

בנימין נתניהו: אני אומר: איזה קרנבל, איזה קרנבל של צדקנות.

בנימין נתניהו: עכשיו, מובן שבהשיבי לכם אסור לי להתייחס לפרטי החקירה, אז במקום זה אני רוצה לספר לכם סיפור.

מרב מיכאלי: בפייסבוק שלך אתה מתייחס יופי.

מיקי רוזנטל: כל שבוע אתה מתייחס לחקירה.

בנימין נתניהו: ב-2010 הובאה לכאן, לכנסת, הצעת חוק להגביל את הבעלות על עיתון בישראל רק לבעלי אזרחות ישראלית.

בנימין נתניהו: הכוונה הייתה ברורה: לחבל ב"ישראל היום", העיתון היומיומי, היומי, הימני היחיד במדינה ברמה הלאומית – –

יואל חסון: מה אכפת לך ממנו כל כך?

יואל חסון: מה אכפת לך ממנו כל כך?

בנימין נתניהו: – – כלי התקשורת הלאומי הגדול, היחיד, שאיננו נשלט על-ידי השמאל.

יואל חסון: מה זה רמת המעורבות הזאת שלך?

דב חנין: שמאל.

מרב מיכאלי: שמאל.

יואל חסון: הוא לא ימני.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: עכשיו, אני נלחמתי נגד זה בכל כוחי, ואכן, רק עשרה חברי כנסת הצביעו בעד הצעת החוק המעוותת הזאת.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אבל הנה, אחרי כמה שנים – – –

מרב מיכאלי: – – – כל פעם שאומרים – – –

בנימין נתניהו: אחרי כמה שנים מגיעה הצעת חוק נוספת, שמטרתה בעצם לסגור את "ישראל היום".

בנימין נתניהו: אני כמובן התנגדתי גם לזה בתוקף.

בנימין נתניהו: זו עמדתי.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

בנימין נתניהו: ההצעה הזאת מגיעה תחילה לוועדת שרים לחקיקה.

בנימין נתניהו: השרה שעומדת בראש ועדת השרים לחקיקה היא שרת המשפטים ציפי לבני.

בנימין נתניהו: היא מקבלת חוות דעת מהיועץ המשפטי של הכנסת שקובע שההצעה הזאת היא למעשה בלתי חוקית, חוקתית.

בנימין נתניהו: יש לה חוות דעת דומה – שרת המשפטים – מהיועץ המשפטי לממשלה, שקובע שזה על גבול החוק, אבל היא זורקת את חוות הדעת הללו הצדה, ובמקום זה היא באה עם חוות דעת מטעם נוני מוזס – היא אגב מודה בזה – –

יואל חסון: שאלת אותו?

בנימין נתניהו: – – ובאופן מפתיע אני רואה שהיא מעבירה את החוק – –

יואל חסון: זה היה בשיחות?

רויטל סויד: זה היה בשיחות שלכם?

בנימין נתניהו: – – ויש לה הקולות הדרושים לכך בוועדת השרים.

בנימין נתניהו: בשלב הזה אני עושה כל מאמץ, הכול, כדי לעכב את העברת החוק מוועדת השרים להגעה לקריאה טרומית לכנסת.

מיקי רוזנטל: אדוני, זה קשור לחקירה.

רויטל סויד: אדוני, זה קשור לחקירה.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: לא, זה קשור לחקירה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אלה דברים ידועים.

בנימין נתניהו: אלה דברים ידועים.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני ראש הממשלה, רק שנייה.

מיקי רוזנטל: אסור לו לדבר על זה.

מיקי רוזנטל: מה זה?

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, כידוע, אתה פרופסור למשפטים, וגם כנראה היועץ המשפטי לממשלה.

מיקי רוזנטל: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אם ראש הממשלה בוחר מעל דוכן הכנסת לעבור עבירה כלשהי על החוק, אז החסינות המהותית עומדת לו.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול לקבוע את זה.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אתה פסלת את כל השאלות – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ואני מבקש, סליחה – ואני מבקש, סליחה, אני מבקש – – –

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, אל תעזור לי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש, אלה תשובות במסגרת שעת שאלות.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא אומר שאפשר להשתולל ושאני לא אקרא לסדר.

מיקי רוזנטל: אני לא משתולל.

מיקי רוזנטל: הערתי, הערתי.

יולי יואל אדלשטיין: אז תקשיבו, תקשיבו.

יולי יואל אדלשטיין: יש פה ושם קריאת ביניים, גם קרה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל תקשיבו.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, אין כאן דבר שאני אומר שהוא לא נחלת רבים וידוע לכולם.

בנימין נתניהו: מה, אתם לא יודעים מה היה פה?

בנימין נתניהו: אתם לא יודעים שאחרי כמה חודשים, כשאני ניסיתי כאן בכל דרך לעכב את ההגעה להצבעה, זה הגיע להצבעה.

בנימין נתניהו: אתם מכירים את זה היטב.

בנימין נתניהו: זה מגיע למליאה.

בנימין נתניהו: ואני שוב מתנגד לחוק בכל כוחי, רואים את זה בצילום.

בנימין נתניהו: באמת, סודות מדינה.

בנימין נתניהו: אבל ראו זה פלא – וזה באמת פלא – מעשרה חברי כנסת בלבד שתמכו בחוק הקודם, פתאום יש תמיכה, אני חייב להגיד – מכל קצוות הקשת הפוליטית – של 43 ח"כים.

בנימין נתניהו: רוב מוחץ.

בנימין נתניהו: אני מוצא את עצמי בתוך מיעוט מזהיר.

יואל חסון: הגיע הזמן.

מרב מיכאלי: ולכן פירקת את הממשלה.

בנימין נתניהו: לא רק שאין טיפת הוגנות ואיזון בתקשורת, אז עכשיו באים לסגור את כלי התקשורת היחיד שמייצג – –

יואל חסון: אותך, אותך.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – עמדה אחרת, של ציבור גדול.

יואל חסון: אותך, אותך.

יואל חסון: אותך הוא מייצג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון.

בנימין נתניהו: ואני רואה בעניין הזה, אבל גם, לצערי, בעניינים אחרים – –

מיקי רוזנטל: אבל נוני שואל, נוני שואל, כשירדתם מ-9.5 ל-9, מה קרה אז?

בנימין נתניהו: – – כשחותרים נגדי כראש הממשלה בכמה וכמה תחומים, בין השאר כדי לסתום את הפה של כלי התקשורת הזה, שלא מיישר קו עם הקו של הברנז'ה – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – ולחנוק את מגוון הדעות, שהוא חיוני לדמוקרטיה, שאני מאמין בו, ובשלב הזה, כשאני רואה שחותרים נגדי, גם בעניין הזה וגם בעניינים אחרים, אני כן מחליט לפטר – לפזר את הממשלה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: ואחרי הבחירות האלה – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גרמן, לא להפריע.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – ובמהלך הבחירות האלה, בקמפיין הבחירות – כדאי שתשמעו את הסוף, אני תכף מגיע לדבר העיקרי.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: לא כדאי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

דב חנין: זו התמורה שנתת לאדלסון – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, גם אתה במועדון הקרואים לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לא להפריע.

בנימין נתניהו: במהלך הבחירות האלה, שבהן אני ומשפחתי – אשתי וגם ילדי, גם ילדי – שאנחנו סופגים התקפות איומות, איומות ויומיומיות מצד "ידיעות אחרונות"; ואני רוצה להגיד לכם, מדי שעה ב-ynet, מדי שעה, אחרי שאנחנו מנצחים בבחירות האלה, אני עומד על כך שבהסכם הקואליציוני של הממשלה החדשה לא יוכלו להגיש חוק כזה בלי אישור שלי – ואכן לא הגישו.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בנימין נתניהו: רבותי וגברותי, אין מי שנלחם נגד חוק "ישראל היום" יותר ממני.

בנימין נתניהו: ועשיתי זאת מטעמים של חופש הביטוי, של גיוון, של פלורליזם.

קריאות: – – –

יואל חסון: זה שקר.

בנימין נתניהו: למעשה, אני חייב להגיד למנהיגים שיושבים פה ולאלה שלא יושבים פה – – –

מיקי רוזנטל: זה הפסטיבל הצדקני.

בנימין נתניהו: למעשה, אף אחד אחר לא נלחם.

מיקי רוזנטל: הנה, עכשיו הגיע הפסטיבל של הצדקנות.

בנימין נתניהו: ואותי חוקרים?

בנימין נתניהו: אותי מאשימים?

בנימין נתניהו: זו בדיחה גרועה.

בנימין נתניהו: לפני שחוקרים אותי צריכים לחקור את כל 43 חברי הכנסת שהצביעו בעד החוק וקיבלו עיתונות מלטפת ומפנקת מנוני מוזס, ולא מתקפות חוזרות ונשנות מעל דפי העיתון ודפי ynet כפי שאני קיבלתי.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אבל אני רוצה להבהיר לכם משהו.

בנימין נתניהו: אני רוצה להבהיר לכם משהו חשוב – – –

יואל חסון: הכול הכנת מראש.

בנימין נתניהו: לדעתי, לדעתי, לא צריך לחקור איש – לא איש ולא אישה – כי כשמדובר ביחסים מורכבים בין התקשורת לפוליטיקה – לא רק באמריקה ולא רק במדינות דמוקרטיות אחרות – –

יואל חסון: איך הוא נותן את גרסתו על במת הכנסת.

יואל חסון: זה לא ייאמן.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – אני חושב שלא צריך לחקור אף אחד.

בנימין נתניהו: אבל לנוכח הטררם הבלתי-פוסק בתקשורת ושלכם, וחגיגת הצביעות הזאת – –

מרב מיכאלי: זה וינרוט כתב?

מרב מיכאלי: זה טקסטים של וינרוט?

בנימין נתניהו: – – הייתי מצפה שאתם בתקשורת תדרשו – – –

מיקי רוזנטל: רגע, זה חקירה פוליטית?

בנימין נתניהו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, גם אתה קרוא לסדר.

בנימין נתניהו: מי יזם את החוק?

בנימין נתניהו: מי יזם את החוק?

בנימין נתניהו: מדוע יזם את החוק?

בנימין נתניהו: מי הגיש את החוק?

בנימין נתניהו: מי הגישו את החוק?

בנימין נתניהו: מי?

בנימין נתניהו: מי הגישו?

בנימין נתניהו: מדוע הגישו?

בנימין נתניהו: מי הצביע בעד?

בנימין נתניהו: מי נמנע?

בנימין נתניהו: איזה סוג כיסוי תקשורתי קיבלו אותם אנשים ב"ידיעות אחרונות" וב-ynet?

בנימין נתניהו: אבל את זה את זה, כמובן, אתם והתקשורת לא דורשים, כי הצביעות חוגגת, כי המטרה ברורה – –

מיקי רוזנטל: אנחנו החלטנו לפתוח בחקירה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל, פעם שנייה.

בנימין נתניהו: – – להפיל אותי ואת ממשלת הליכוד בראשותי, ולצורך זה כל האמצעים כשרים.

בנימין נתניהו: אותה הצביעות – בדיוק אותה הצביעות – אנחנו רואים גם במה שקרוי פרשת המתנות, כי הרי מותר לפי החוק לקבל מתנות מחברים, אז מעוותים את החוק.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: חוק אחד לנתניהו, חוק אחד לכל השאר, והם אומרים עכשיו – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – תראו מה הם אומרים, זה פנטסטי.

בנימין נתניהו: הם אומרים: אסור לקבל מתנות מחברים – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, פעם שנייה.

בנימין נתניהו: – – ואם מותר לקבל מחברים, אז אלה לא חברים שלך.

איילת נחמיאס ורבין: מה מותר לקבל מחברים, אדוני ראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: מי צבוע כאן?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ורבין, פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: ארנון מילצ'ן ואני חברים כבר 20 שנה, חברים קרובים.

איילת נחמיאס ורבין: מי צבוע כאן?

בנימין נתניהו: הנשים שלנו חברות קרובות, המשפחות שלנו ביחסי חברות קרובה.

קריאות: – – –

יעל כהן-פארן: למה לא אמרת שיש אינטרסים?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר פעם שלישית – שנייה, סליחה, טעיתי, פעם שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: דב חנין בטוח פעם שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יצא.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת דב חנין יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, כל מי שעיניו בראשו רואה שיש פה קמפיין חסר תקדים של ציד ורדיפה, של צביעות והפעלת לחץ.

בנימין נתניהו: המטרה היא להחליף שלטון באמצעות לחץ תקשורתי – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – על היועץ המשפטי כדי שיגיש כתב אישום בכל מחיר.

בנימין נתניהו: אגב, אנשים אומרים את זה – פוליטיקאים, אנשי תקשורת, פרשנים.

איילת נחמיאס ורבין: מי אומר את זה?

איילת נחמיאס ורבין: אולי במפלגתך, אדוני ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אומרים את זה.

בנימין נתניהו: מהלכים אימים על גורמי אכיפת החוק.

איילת נחמיאס ורבין: לא באופוזיציה.

איילת נחמיאס ורבין: במפלגה שלך אולי.

בנימין נתניהו: והמסר שלהם חד וברור – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – אם אתם לא מגישים כתב אישום נגד נתניהו, אתם לא משפטנים.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: אתה שכרת חוקרים פרטיים – – –

בנימין נתניהו: תביא לנו את הראש של נתניהו, ואם לא, אתה לא יועץ משפטי, אתה לא פרקליט מדינה.

בנימין נתניהו: ומי מפעיל את הלחץ הזה?

בנימין נתניהו: אותם אנשי מוסר כפול; אותם אבירי שלטון החוק שאתרגו את ראש הממשלה אריאל שרון אחרי ההתנתקות מעזה; אותם אנשים שהמציאו שיש כאן סוללות עמוסות בכסף בדרך לפנמה; אותם אנשים שהמציאו את "ביביטורס", שסיפרו לציבור על מימון כפול של נסיעות – דברים שלא היו ולא נבראו.

בנימין נתניהו: תיק 1000, תיק 2000, תיק 3000, תיק 4000, 5000, 6000 – אין-סוף מספרים, אין-סוף תיקים.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: זו השיטה.

בנימין נתניהו: אין סוף לציד, אין גבול לרדיפה – דבר שלא היה.

בנימין נתניהו: לא היה דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בנימין נתניהו: אין סוף גם לשקרים.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: התקשורת, הפרשנים, הפוליטיקאים, מנסים ומנסים.

בנימין נתניהו: הם עובדים – אתה יודע איך הם עובדים, אדוני היושב-ראש?

בנימין נתניהו: הם עובדים בשיטת מצליח – אולי בסוף הלחץ יצליח.

יעל כהן-פארן: זאת השיטה שלך.

בנימין נתניהו: אחרי שיסגרו את כל התיקים, אחרי שיסיימו את כל הבדיקות, יצטרכו הרי לתת משהו, כך הם מקווים; יצטרכו לתת משהו כדי לרצות אותם, כתב אישום על משהו, לא חשוב על מה.

בנימין נתניהו: העיקר שמישהו ינסה לרצות אותם.

בנימין נתניהו: זאת התוכנית.

בנימין נתניהו: אז אני אומר לכם שוב: לא הייתה פה שום עבירה, ולא מחליפים ראש ממשלה בחקירות.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: חברי בשמאל, יש לי חדשות בשבילכם – –

יעל כהן-פארן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: – – אני אמשיך להוביל את מדינת ישראל עוד שנים רבות, עבור אזרחי ישראל, עבור מדינת ישראל ועבור העם היהודי.

בנימין נתניהו: וכדאי שתתחילו להתרגל לזה.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך, אדוני.

מיקי רוזנטל: הדרך לקיסריה קרובה מתמיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, ראש האופוזיציה, אם אתה רוצה לדבר, בבקשה, אתה תקבל 11 דקות, כפי שדיבר ראש הממשלה; עד 11 דקות – אתה לא חייב.

יואל חסון: חיבוק, מירי.

מירי רגב: תקנא.

יואל חסון: חיבוק מכל הלב.

יואל חסון: חיבוקי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני עדיין בשתי קריאות לסדר, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, אתה עדיין בשתי קריאות לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפעיל את השעון, אדוני, רק כשיהיה שקט באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, את ההצגה הזאת אפשר להפסיק לרגע, נכון?

אורן אסף חזן: – – – אתה לא היית בחקירות אף פעם, נכון?

יצחק הרצוג: אני גם לא משחק אותה בקורבנוּת, מה אתה רוצה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש האופוזיציה.

יצחק הרצוג: אדוני ראש המשלה, אני אגיד לך, אני חושב שהמליאה הזאת מרגישה מבוכה עמוקה, מבוכה עמוקה, מכיוון שההתנהגות שלך מראה שאתה לא מסוגל לקבל החלטות בקור רוח, ואתה שקוע עד צוואר בחקירותיך, וזה מסיט את יכולת שיקול הדעת שלך.

יצחק הרצוג: אני לא רוצה לומר לך שיכול להיות שהסיגרים והשמפניות השפיעו עליך.

מירי רגב: נו, באמת.

אורן אסף חזן: ואיך השתיקה בחקירה השפיעה עליך?

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אתה לא יכול – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, זה בריא לצוואר שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני הסתכלתי ימינה – עכשיו אני אסתכל שמאלה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מאוד בריא לצוואר.

יולי יואל אדלשטיין: לא להפריע.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, כיוון שתפקידו של ראש הממשלה הוא להוביל את הממשלה, אין תחום בממשלה ובמדינה שלא עובר תחת ידו ואין החלטה בוועדות השרים ובמליאת הממשלה שלא כפופה לו, כולל חקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יצחק הרצוג: אז כל מה שראש הממשלה נשאל כאן קשור לתחום פעולתו.

יולי יואל אדלשטיין: זה אפילו לא – – –

יצחק הרצוג: ולכן, כשבנימין נתניהו אמר – ואני מכניס את זה ל"דברי הכנסת" – על אולמרט: ראש ממשלה ששקוע עד צוואר בחקירות, אין לו מנדט מוסרי וציבורי לקבוע דברים כל כך גורליים למדינת ישראל, וקיים חשש – והוא אמר, נתניהו: אני חייב לומר, אמיתי ולא בלתי מבוסס – –

אופיר אקוניס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר אקוניס.

יצחק הרצוג: – – יכריע הכרעות על בסיס האינטרס האישי של ההישרדות – תקשיבו – הפוליטי שלו – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – ולא על בסיס האינטרס הלאומי, הדבר שצריך היה להיעשות זה שהממשלה הזאת תלך הביתה, ושתחזיר את המנדט לבוחר.

יצחק הרצוג: את זה אמר בנימין נתניהו.

יצחק הרצוג: עכשיו, הסתכלתי עליך כאן, והגעתי למסקנה שכולם ראו: אין לך מנדט ציבורי ומוסרי, מכיוון שאתה שקוע עד צוואר, כמו שאמרת על אולמרט.

אורן אסף חזן: לא, לך יש.

אורן אסף חזן: לך יש ארבעה מנדטים – – –

יולי יואל אדלשטיין: אורן חזן, שתי קריאות לסדר.

אורן אסף חזן: אני יוצא.

יצחק הרצוג: אתה לא יכול לקבל החלטות הרות גורל, ולכן עליך לפעול כראש ממשלת מעבר.

מירי רגב: – – –

יצחק הרצוג: אתה זה שהסתבך, אל תסבך פה את כולנו.

יצחק הרצוג: המתנה הכי גדולה שאתה יכול לתת לעם ישראל זה שתניח את המפתחות ותתפטר, כי אתה יודע להיות חזק מול ה"חמאס", אבל לא להיות חזק מול חברי הכנסת ששואלים אותך שאלות.

יצחק הרצוג: אז בוא נזכיר את השאלות.

יצחק הרצוג: פרשת "ישראל היום" – "ישראל היום" זה עיתון שאתה מכוון אותו, התנהלת כמו סמנכ"ל השיווק שלו, ניהלת משא-ומתן על גובה המודעות שלו, אתה הכתבת בו כותרות ומכתיב בו כותרות, ומה לעשות שאתה קיבלת שם קו אשראי של מאות-מיליוני שקלים, ששברו את עולם הפרסום, שהשפיעו על כל עולם התקשורת, שעיוותו את התוצאה, כשאתה כרגולטור וכמנחה מדיניות, זה שאמור לקבל החלטות.

יצחק הרצוג: אז אתה – באשכרה – בשיא ניגוד העניינים האפשרי.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אתה בניגוד עניינים בוטה, ולכן אתה לא יכול לשמש כשר התקשורת של ישראל – –

מירי רגב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השרה רגב.

יצחק הרצוג: – – ואתה צריך מייד לחתום את תפקידך כשר התקשורת של ישראל.

מיקי רוזנטל: ביבי, תראה מי מגן עליך ואז תבין באיזה צרות אתה.

מיקי רוזנטל: תראה מי נשאר להגן עליך.

יצחק הרצוג: דבר שני, אני רוצה לומר לך משהו.

יצחק הרצוג: אנחנו מעולם לא החלטנו כאן שמשנים את הנורמות של מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: אתה עומד בראש השירות הציבורי.

יצחק הרצוג: זורקים עובדי מדינה לכלא, מעמידים אותם לדין על קבלת זוטי דברים, על שק ירקות בשוק, על קבלת מנת פלאפל, ואתה מסביר לנו היום, כמה המתנות – ואני באמת לא נכנס לחקירה, אבל אני רק רוצה לומר לך שיש מתנות ויש גם משכורת של מתנות, ולכן אתה לא יכול להתהדר כאן – אתה שמת את הפיל הזה באמצע החדר, ולכן אנחנו עונים לך.

יצחק הרצוג: מי שהשחית את המוסר של המדינה זה אתה, ואני מתפלא על עמיתיך לקואליציה שהם לא רואים זאת.

יצחק הרצוג: איפה שר החינוך ואיפה שר האוצר ואיפה השר לביטחון פנים?

יצחק הרצוג: אי-אפשר להמשיך להשחית את הנורמות הציבוריות במדינת ישראל ולומר: הכול בסדר.

יצחק הרצוג: זה השמאל רודף אותי.

יצחק הרצוג: זה לא השמאל; זאת מערכת אכיפת החוק שאתה מינית; זה היועץ המשפטי לממשלה שאתה מינית, והמפכ"ל שאתה מינית, והפרקליטות, והחוקרים.

יצחק הרצוג: ואני חייב לומר לך, ואתה שמעת היטב את כל האופוזיציה אומרת:

יצחק הרצוג: אנחנו לא רוקדים על הדם, ולא שמחים לאידך, ואנחנו מאמינים שצריך להחליף אותך בקלפי, אבל מה לעשות שבסוף אנחנו מדינה שומרת חוק ומכבדת חוק, והחוק מעל הכול.

יצחק הרצוג: וכשחוק מעל הכול, אתה צריך להרכין ראש ולכבד זאת.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק הרצוג: ולכן אני חוזר ואומר לך, אדוני ראש הממשלה – –

דוד ביטן: כבוד היו"ר, הם שאלו שאלות וראש הממשלה השיב, לא שום שר או דברים – – –

יצחק הרצוג: – – אתה מגיע לסוף כהונתך, ואני מציע לך – –

דוד ביטן: הם שאלו שאלות שהם לא היו צריכים לשאול.

איילת נחמיאס ורבין: הוא בא מוכן עם נאום.

קריאות: – – –

מירי רגב: מה עם זכות השתיקה?

מירי רגב: מה עם זכות השתיקה?

מירי רגב: מה עם זכות השתיקה שלך?

יצחק הרצוג: – – להחזיר את המפתחות ולומר – – –

מירי רגב: מה עם זכות השתיקה, חבר הכנסת הרצוג?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – – סיימנו.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 55), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכספים; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 191), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים והאלכוהול בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יהודה גליק, עבדאללה אבו מערוף, חיים ילין ומיקי רוזנטל בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: 8,000 מתים מעישון, אפס שקלים השקעה בקמפיינים נגד עישון; מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איציק שמולי, קארין אלהרר, מסעוד גנאים, אורלי לוי אבקסיס ועיסאווי פריג' בנושא: הקשיים שבהם נתקלים חולים במחלות קשות בזמן תהליך החלמתם.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הפגיעה בים-המלח נמשכת ולא מקודמים פתרונות

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: הפגיעה בים-המלח נמשכת ולא מקודמים פתרונות, מס' 5855.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: השר ליצמן ישיב לך.

יעל כהן-פארן: אדוני, אין שר במליאה?

יואל חסון: אדוני, כל דוכן הנואמים מלא חמאה.

יחיאל חיליק בר: שר במליאה אפשר, בבקשה?

יואל חסון: דביק שם?

יואל חסון: דביק שם מחמאה?

יחיאל חיליק בר: את יכולה להתחיל.

יחיאל חיליק בר: אני לא אפעיל את השעון עד שיגיע שר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, יש לך שלוש דקות, אבל אני עדיין לא מתחיל.

יעל כהן-פארן: אוקיי, תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, טוב, אחרי הדיון הסוער הזה לעבור להצעה לסדר-היום שהגשתי, שהצעתי, קצת קשה, אבל בכל זאת יש לנו גם דברים אחרים לדבר עליהם, בהינתן כל החקירות והעניינים שברומו של עולם.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שהנושא הזה צריך להיות לגמרי ברומו של עולם של כולנו.

יעל כהן-פארן: תראו, ים-המלח הוא אחד מפניני הטבע המדהימות לא רק בישראל אלא באמת בקנה מידה בין-לאומי; מה שנקרא, אין עוד הרבה דברים כאלה, אין כמעט דברים כאלה בכלל.

יעל כהן-פארן: זה המקום הנמוך ביותר, קודם כול, ידוע לכול.

יעל כהן-פארן: לצערנו, הוא הולך ונהיה נמוך יותר ויותר, ותכף אני אכנס לפרטים.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים אוזלת יד מוחלטת עשרות שנים, מאז קמה המדינה.

יעל כהן-פארן: מצד אחד, לא מוזרמים המים, נעצרים, מפני שאנחנו שותים אותם.

יעל כהן-פארן: מי הכינרת – אולי כבר פחות שותים אותם היום, אבל הם לא מוזרמים לים-המלח.

יעל כהן-פארן: הירדן, כל המערכת האקולוגית הזאת, מהכינרת, הירדן ועד ים-המלח, נעצרה לפני משהו כמו 60–70 שנה – המוביל הארצי, סכר דגניה וכו'.

יעל כהן-פארן: מצד שני, יש מפעלים.

יעל כהן-פארן: גם מפעלי ים-המלח הוקמו לפני קום המדינה.

יעל כהן-פארן: מנצלים את משאבי ים-המלח לכריית המלח, אבל מה אני אגיד לכם?

יעל כהן-פארן: זה הלך וגדל וגדל.

יעל כהן-פארן: זה התחיל כמשהו יותר קטן, והיום פשוט מוציאים את מי ים-המלח הצפוניים ומעבירים אותם לדרום ים-המלח, לבריכות תעשייתיות שמאדים בהן מים כדי להפיק את המלח.

יעל כהן-פארן: וזה כבר נהיה תעשייה ענקית, שכמובן כל מי שיושב כאן יודע שהיא עברה מידי המדינה מזמן לידיים פרטיות, בשליטת "החברה לישראל", האחים עופר, משפחת עופר.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים את הניצול הבלתי-ניתן-לעצירה של משאבי ים-המלח והייבוש של ים-המלח בחלקו הצפוני לצורך עשיית הון, פשוט כך; אין דרך אחרת לתאר את זה.

יעל כהן-פארן: וכאן אנחנו לפעמים מגיעים לדיון בוועדת הפנים ובוועדה לביקורת המדינה על מה שקורה עם היישובים, מה שקורה עם ההתיישבות ליד ים-המלח בגלל האסון.

יעל כהן-פארן: בגלל האסון שנוצר שם, בגלל האסון האקולוגי שאנחנו יצרנו במו-ידינו, נוצרה תופעת הבולענים – תופעה שבה למעשה הקרקע קורסת.

יעל כהן-פארן: כמעט כל יום נוצרים בין בולען אחד לשניים; כל יום, ממוצע של 500 עד 700 בשנה.

יעל כהן-פארן: ים-המלח יורד כל שנה במטר, מטר ו-10 ס"מ.

יעל כהן-פארן: בשנה הקודמת – במטר ו-20 ס"מ.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים שהכבישים נהרסים, החופים נהרסים.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת כמה מכם ביקרו בים-המלח לאחרונה, אבל בכל חלקו הצפוני יש גדר וכתובים שלטים: "אין ירידה לים", "הירידה לים אסורה", "הירידה לחוף מסוכנת".

יעל כהן-פארן: למעשה, למעט חוף אחד – חוף קליה, סמוך לקיבוץ קליה, סמוך לצומת אלמוג בצפון ים-המלח ועד כל חופי החלק הצפוני, שהוא למעשה הים הטבעי היחיד שקיים.

יעל כהן-פארן: עין-גדי, מה שהיה חוף "מינרל" ליד מצפה-שלם – כל החופים האלה: אין גישה.

יעל כהן-פארן: החוף סגור.

יעל כהן-פארן: הים סגור.

יעל כהן-פארן: הים איננו.

יעל כהן-פארן: הוא הולך ומתרחק.

יעל כהן-פארן: הבולענים נפערים כל יום ופשוט מסוכן להגיע.

יעל כהן-פארן: בחוף "מינרל" חלק מהתשתיות קרסו.

יעל כהן-פארן: בחוף עין-גדי התשתיות כל כך רחוקות מהים, וגם שם הסכנה של הבולענים מונעת את הכניסה מאנשים.

יעל כהן-פארן: הנה, הגיע אלינו שר.

יעל כהן-פארן: תודה לך.

יחיאל חיליק בר: יש לך שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: נשאלת השאלה מה אנחנו עושים, ואין ספק שהפתרונות לא קלים.

יעל כהן-פארן: לא קל להחליט להזרים מים מהכינרת לים-המלח.

יעל כהן-פארן: גם הכינרת במצב ירוד, והמפלס שלה יורד כי אין מספיק גשם.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא מדברים בכלל, לא מתחילים לדבר על מה קורה עם מפעלי ים-המלח.

יעל כהן-פארן: בשנת 2030 מסתיים הזיכיון של "החברה לישראל" במפעלי ים-המלח.

יעל כהן-פארן: גם את המינימום שהם נדרשו לעשות, שנקרא קציר המלח בבריכות כדי להוריד את המפלס שלהן, כי היום הוא כבר מאיים על המלונות – גם את זה אנחנו יודעים שהם לא עושים, כי הם לא רוצים להשקיע את המשאבים הנדרשים.

יעל כהן-פארן: וב-2030 ישראל תצטרך להחליט מה קורה עם המשאב, עם ניצול ים-המלח וניצול המשאבים שם.

יעל כהן-פארן: כרגע ההחלטות שיושבות על שולחן הממשלה ומשרד האוצר שדן בכך נוגעות רק – נמשיך את הזיכיון, איך נפתח את הזיכיון, נעשה מכרז כזה או אחר.

יעל כהן-פארן: אף אחד בכלל לא אומר: אולי בכלל אנחנו לא יכולים להמשיך להרוס ככה את ים-המלח?

יעל כהן-פארן: מותר לנו כגורם אנושי לבוא ולא לעצור את עצמנו בראותנו את הדבר הנורא הזה, את האסון הזה שיצרנו במו-ידינו?

יעל כהן-פארן: ואני הבאתי את ההצעה הזאת היום כי אני חושבת שהגיע הזמן שהממשלה ושאנחנו כאן בכנסת נתחיל לקדם חשיבה אחרת, חשיבה על מה כן עושים כדי לשפר את המצב של ים-המלח; לא רק לנטר איפה יהיה הבולען הבא ולהיזהר ממנו – שגם זה חשוב – אבל לראות איך אנחנו מחזירים את ים-המלח למה שהוא היה, או לפחות עוצרים את ההידרדרות, כי ההידרדרות היא כל יום, היא כל יום, שעה-שעה.

יעל כהן-פארן: המים נעלמים, הים נעלם, החופים נהרסים ואנחנו ממשיכים לכרות את הבור הזה, ממשיכים להרוס, ממשיכים את ההרס.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא עוצר.

יעל כהן-פארן: וכשמגיעים לדיונים אומרים: בסדר, עכשיו מדברים על הפגיעה בחקלאות.

יעל כהן-פארן: בסדר.

יעל כהן-פארן: לא אמרתי שלא לדבר על הפגיעה בחקלאות.

יעל כהן-פארן: אנשים חיים שם מחקלאות, ואף אחד לא מתייחס לכך שפשוט נעלמו להם אזורים שלמים שהם היו יכולים לעבד, שהם לא יכולים להגיע אליהם – עין-גדי וקיבוצים אחרים.

יעל כהן-פארן: ויש על זה החלטת ממשלה שלא מיושמת, והתקציבים הנדרשים לא מועברים.

יעל כהן-פארן: אבל אנחנו צריכים כבר להתחיל לתכנן, גם אם זה ייקח 30, 50 שנה, לעצור ולהחזיר את ים-המלח אולי לקדמותו, או אולי למצבו היום.

יעל כהן-פארן: אנחנו כבר צריכים לדון בפתרונות, ואנחנו לא שם, אנחנו לא מדברים על זה.

יעל כהן-פארן: אם לא נדבר על זה היום, בעוד מעט מאוד שנים ים-המלח לא יהיה; תהיה בריכה מאוד קטנה שממש לא נוכל – בטח לא נוכל להמשיך לנצל אותה.

יעל כהן-פארן: לא נוכל אפילו לראות אותה ממה שהיום נמצא לחופו של ים-המלח.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יעל כהן-פארן: אני באמת מזמינה מכאן, מעל הבמה הזאת, את כל חברי הכנסת להצטרף לשדולה להצלת ים-המלח ולסיור שאנחנו נערוך בחודש הבא בים-המלח ולראות את הדבר הזה בעיניים, כי אנחנו חייבים להציל אותו.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני חבר בשדולה.

יעל כהן-פארן: אני יודעת.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שהשר לא עונה על זה, נכון?

יעקב ליצמן: אולי אגיד להעביר את זה לוועדה.

יחיאל חיליק בר: אתה מסכים – – –

יעקב ליצמן: אני אגיד מילה.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: אתה רוצה לעלות בשביל זה?

יעקב ליצמן: אני אעלה.

יחיאל חיליק בר: לא, אתה לא חייב לעלות.

יחיאל חיליק בר: אין בעיה.

יעקב ליצמן: מילה.

יעקב ליצמן: אנחנו נכבד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת פארן, הנושא חשוב, המציעה חשובה, אבל תשובה לא קיבלתי מהשר, לכן, מה שאני מציע הוא שנעביר את זה לוועדה, והשר בטח יבוא לשם ויסביר את עמדת המשרד.

יעל כהן-פארן: אני מקווה.

יחיאל חיליק בר: לאיזו ועדה?

יעקב ליצמן: איזו?

יחיאל חיליק בר: איזו ועדה גברתי רוצה?

יעל כהן-פארן: כנראה רק פנים.

יעקב ליצמן: פנים?

יעקב ליצמן: פנים.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נאפשר לשר לחזור, ואנחנו נצביע, כשהוא יהיה במקומו, על העברת הנושא – הפגיעה בים-המלח ממשיכה ולא מקודמים פתרונות – לדיון בוועדת הפנים של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: שמונה בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר תעבור להמשך דיון בוועדת הפנים של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אוזלת היד באכיפת "חוק הסרטונים"

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: אוזלת היד באכיפת "חוק הסרטונים" – מס' 5871, 5892 ו-5955 – של חברות הכנסת גרמן, סלימאן וסויד.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני מברך את חיילי צה"ל שיושבים אתנו ביציע.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני בטוחה שאתם זוכרים את פריצת הדרך הבלתי-רגילה שנעשתה לפני שלוש שנים, כאשר חוק הסרטונים נחקק כאן בכנסת על-ידי חברתי חברת הכנסת יפעת קריב – חברת הכנסת לשעבר יפעת קריב.

יעל גרמן: אז הייתה בכך פריצת דרך.

יעל גרמן: החוק בא ואמר שאם מישהו מצלם תמונות אינטימיות של בן או בת ולאחר מכן מפרסם אותן ברשת ללא רשותו של האדם שצילם זוהי עבירה פלילית, ממש כמו עבירה על חוק הטרדה מינית.

יעל גרמן: אכן, כולנו שמחנו, ולא רק זה אלא שמשרד החינוך לקח על עצמו להפיץ את החוק, לספר בבתי-הספר, בתיכונים, שיש חוק, להסביר לבני-הנוער – שהם הנפגעים והם הפוגעים העיקריים במקרה הזה – להסביר להם שאם הם מצלמים או מגיעה אליהם תמונה אינטימית של מישהי והם מפרסמים את זה ברשת ללא ידיעתה, הם עלולים לשבת עד שלוש ואפילו עד חמש שנות מאסר.

יעל גרמן: לדאבוננו הרב, בתחקיר מאוד מאוד יסודי וחשוב שערך "ידיעות אחרונות" התברר שממאות התלונות שהוגשו במהלך שלוש השנים האחרונות רק בודדות הגיעו בסופו של דבר לכדי כתב אישום.

יעל גרמן: זאת אומרת, חוק שצריך היה להגן על הבנות שלנו ועל הבנים שלנו, להגן עליהם מפני בושה והשפלה – שהן כל כך קשות כאשר מישהו מצלם אותך בתמונה, בתנוחה, שאתה לא ידעת אפילו שצילמו אותך ולאחר מכן מפרסם את זה – החוק שבא לעשות שינוי למעשה לא נאכף.

יעל גרמן: לכן אנחנו מעלים את זה.

יעל גרמן: חברתי חברת הכנסת סויד נאלצה לעזוב, ואני יחד אתה מבקשת להעלות את זה לסדר-היום, לדון בזה, ולבקש – לדרוש, למעשה – מן המשטרה שתיקח ותעמיד את החוק הזה בעדיפות גבוהה ולא תוותר לאף ילד שמפרסם תמונה מבישה ומביישת, אינטימית, של נערה או נער – לא תוותר לו, תעמיד אותו לדין.

יעל גרמן: רק כך אנחנו נפסיק את התופעה הכל-כך מבישה וכואבת הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יחיאל חיליק בר: אני מזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה, אם לא תהיה פה חברת הכנסת סויד, תשיב השרה שקד.

יחיאל חיליק בר: יצאה?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברות כנסת וחברי כנסת נכבדים, כשחוקק החוק הזה היה דיון מאוד אינטנסיבי האם זו הצעת חוק פופוליסטית או האם באמת הצעת החוק הזאת באה להגן על נשים וגם על צעירים וצעירות, שאפשר באמת לעשות להם עוול דרך הפצת כל מיני סרטונים אינטימיים, או לנצל את הסרטונים אפילו לאיום על חיי הצעירים האלה, או לגרור אותם למצוקות שלצערנו הרב יכולות להגיע לפעמים למקרים של התאבדות.

עאידה תומא סלימאן: היו כאלה שטענו שזה פופוליזם, שאנחנו עכשיו כאן קבוצת הנשים הפמיניסטיות שרוצות כל הזדמנות כדי לעורר שיח כזה או אחר.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת וחברי הכנסת שחוקקו את החוק הזה ראו קצת קדימה מעבר לכולם; ראו איך אפשר לנצל את הכלי הזה, שנקרא הרשתות החברתיות, כדי באמת להפוך למשהו ממש אנטי-חברתי, כדי להשתמש בזה דווקא לבצע כל מיני פעילויות שיכולות לגרום לא רק לשיימינג ולא רק לניצול, אלא לפעמים למקרה של דחיפה עד כדי התאבדות.

עאידה תומא סלימאן: וטוב הם עשו, אבל כנראה עדיין מישהו לא הבין שכאשר מחוקקים חוק חשוב כזה צריך לאכוף אותו; צריך לפעול בצורה די רצינית כדי לאכוף את החוק, כדי להביא לתוצאות.

עאידה תומא סלימאן: או שהם רוצים שהנבואה תגשים את עצמה, כאילו אמרנו על זה פופוליזם – אם לא אוכפים אותו, אז מביאים אחר כך סטטיסטיקה ומראים עד כמה החוק לא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אבל כאשר מביאים את הסיפורים של האנשים, במיוחד האנשים הלא-מפורסמים – האנשים שלא ידוע שמם ולא עוקבים אחרי מה שקורה להם ולא קופצת כל המשטרה כדי לחפש את הטלפון שנגנב להם, אלא הנשים הפשוטות, שאף אחד לא מכיר את השם שלהן, ואז שומעים את הסיפורים מה קורה להם – ותאמינו לי: ללשכתי מגיעים סיפורים ומגיעות הרבה מהנשים שמאחורי הסיפורים – יש איומים על החיים שלהן, יש ניצול שלהן בגלל כל מיני סרטונים שנלקחו או מרצונן או שלא מרצונן, ואפילו אם נלקחו מרצונן וצולמו מרצונן, לא צולמו למטרה זו ולא כדי שישתמשו בהם, ויש להן את הזכות לשמור עליהם.

עאידה תומא סלימאן: אז איפה המשטרה במקרים האלה?

עאידה תומא סלימאן: מכל הסטטיסטיקה שהייתה, רואים שמכל התלונות – מ-461 תיקים שנפתחו מאז הוחל החוק, רק כמה עשרות הבשילו לכתב אישום ובודדים הסתיימו בהרשעה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שמשטרת ישראל, שיכולה לעקוב אחרי כל מה שנכתב בפייסבוק בנושאים אחרים ולעצור כל מיני צעירים וצעירות על דברים שהם מפרסמים, יכולה לאכוף את החוק הזה לטובת כלל הצעירים והצעירות במדינת ישראל, כדי שפעם אחת כולם יבינו שאי-אפשר להשתמש בהפצת סרטונים לכל מטרה שתפגע בכל אישה או צעיר ולהביא אותם למצב מצוקה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת סלימאן.

יחיאל חיליק בר: השרה איילת שקד.

יחיאל חיליק בר: השרה איילת שקד תשיב, ולאחר מכן נצביע.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, חברות כנסת יקרות – אנחנו רוב פה – ראשית, באשר לחשיבות הנושא הזה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, את התפרצת לדלת פתוחה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

איילת שקד: לצד ההליך הפלילי, שתכף אפרט עליו, אני הובלתי במשרד, עם המנכ"לית, שני תהליכים משלימים של חינוך והסברה, כי אנחנו כל הזמן – ביחס לעבירה הזאת – רוצים לבוא ממקום מניעתי; אנחנו לא רוצים לשלוח קטינים או אנשים לכלא, אלא לחנך אנשים פשוט לא לעשות את זה.

איילת שקד: משרד המשפטים יצא בקמפיין הסברה תקשורתי.

איילת שקד: אם ראיתם, מאות מעובדי משרד המשפטים העבירו ועודם מעבירים שיעורים בבתי-הספר בנוגע לתופעה, וגם אני, באופן אישי, העברתי שני שיעורים.

איילת שקד: בקשר להליכים הפליליים, בהצעה לסדר-היום מצוינים הנתונים מתחקיר של "ידיעות אחרונות" שלפיהם מתוך 461 תיקים שנחקרו במשטרה בחשד לביצוע עבירה לפי סעיף 3א(5א) לחוק למניעת הטרדה מינית, שזה "חוק הסרטונים", מאז הוחל החוק, רק 29 תיקים הבשילו לכתבי אישום.

איילת שקד: לגבי נתונים אלה אציין כי אין לפרקליטות מידע על כל 461 התיקים שנחקרו במשטרה, בין היתר מכיוון שחלקם עדיין נחקרים ולא הועברו להכרעת הפרקליטות, אך מהנתונים שקיימים בידי הפרקליטות עולה כי הוגשו על-ידי הפרקליטות 30 כתבי אישום המתייחסים ל־97 תיקי חקירה שהועברו מהמשטרה לפרקליטות, שזה מספר די גבוה.

איילת שקד: מ-30 כתבי האישום שהוגשו, 22 עדיין מתנהלים בבתי-המשפט ושמונה הליכים הסתיימו.

איילת שקד: משמונה כתבי האישום שההליך בעניינם הסתיים שישה הסתיימו בהרשעה, תיק אחד הסתיים בהרשעה בהסדר טיעון, שבמסגרתו סעיף העבירה הנדון נמחק והחשודים הורשעו בסעיפי עבירה אחרים, ותיק אחד הסתיים ללא הרשעה.

איילת שקד: הפרקליטות מתעדפת את נושא הטיפול בעבירה האמורה במקום גבוה.

איילת שקד: מייד עם פרסום החוק הוציא המשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים הנחיה מקצועית הן לפרקליטים והן לחוקרים בנוגע לטיפול בעבירה.

איילת שקד: כמו כן, בימים הקרובים יפרסם פרקליט המדינה הנחיה בנושא.

איילת שקד: ההנחיה מתווה את המדיניות של התביעה ביחס לעבירה זו, תוך עמידה על מאפייניה הייחודיים והנזק החמור שהיא מגלמת לנפגעות ונפגעי העברה.

איילת שקד: אני שוב חוזרת ואומרת שאני, לפחות, כל מקרה שמתפרסם, כמו שהיה של שרון פרי, של ענת הראל – אני משתמשת במקרים האלה להסברה, כי הדרך הכי טובה להתמודד עם התופעה הזאת זה להסביר ולהבהיל – להבהיל שיש עד חמש שנות מאסר על העבירה הזאת, וכך למנוע אותה.

איילת שקד: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: מה מציעה גברתי?

איילת שקד: להעביר לוועדת החוקה.

איילת שקד: לא, לוועדה של עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: מעמד האישה?

יחיאל חיליק בר: אנחנו נבקש להצביע על העברת ההצעה בנושא אוזלת היד באכיפת "חוק הסרטונים" לוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון מגדרי.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: חמישה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

יחיאל חיליק בר: רבנים קיצוניים בשירות צה"ל מסיתים חיילים נגד ערכי צה"ל, גיוס נשים וגיוס בני העדה הדרוזית

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: רבנים קיצוניים בשירות צה"ל מסיתים חיילים נגד ערכי צה"ל, גיוס נשים וגיוס בני העדה הדרוזית, מס' 5860, 5864, 5893, 5930, 5945, 5946 ו-5969, של כמה חברי כנסת.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אכרם חסון, שיזם את הדיון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברי הכנסת בוקר, שטרן – מי שיהיה פה – בר-לב, סמוטריץ, רוזין ומלכיאלי.

יחיאל חיליק בר: מלכיאלי פה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר ליצמן, כמובן, העליתי את נושא ההסתה נגד נשים, נגד דרוזים ורוסים בקורס רבנים בצה"ל.

אכרם חסון: לצערי, בוגרי קורס רבנים צבאיים מספרים על אווירה קיצונית ועל אמירות נגד גיוס נשים, וכתבו שזו הסכנה הכי גדולה, נגד שירות של דרוזים ועולים לא-יהודים, מחשש של התבוללות, וגם נגד הוראות פתיחה באש בצה"ל.

אכרם חסון: כמובן, בדקתי מה עוד כתבו.

אכרם חסון: כתבו שאחד הרבנים שם, הרב קוסטינר, כותב, על-פי הטענות שאני מעלה כאן:

אכרם חסון: היחס לשירות של גויים, דרוזים, בדואים ועולים מחבר המדינות שאינם יהודים על-פי ההלכה – זה חומר נפץ.

אכרם חסון: אומר גורם המעורה בנושא שיש תפיסה אצל כמה רבנים, שהולכת ותופסת מקום של כבוד, גם אם בשוליים של הרבנים, שאין מקום לחיילים לא-יהודים בצה"ל.

אכרם חסון: לטענת התלמידים, אותו רב מתנגד לשירות של לא-יהודים בשל חשש מהתבוללות, וגם בשל חשש שהדתיים יתפתו להיעזר בהם כדי לחלל שבת.

אכרם חסון: כמובן, בצה"ל אומרים שהדברים אינם עולים בקנה אחד עם רוח הרבנות הצבאית, והרב הצבאי הראשי הורה לחקור.

אכרם חסון: אין ספק שאני כמה פעמים אמרתי כאן, ואני חוזר ואומר – ויש חיילים כאן ביציע – אמרתי שכל המערכות האזרחיות צריכות ללמוד מצה"ל, שהוא מוסרי, שהוא ערכי, שהיום נותן הזדמנות שווה לכלל האזרחים שמשרתים את המדינה.

אכרם חסון: ואני רוצה להזכיר גם לרבנים האלה, ולסגן שר הביטחון, שהוא גם דתי, ונמצא במשרד הביטחון, שהדרוזים משרתים עוד מלפני קום המדינה.

אכרם חסון: אני אישית – בן-דודי נתלה בשכם כי הוא הואשם לפני קום המדינה כמרגל לעם היהודי, ואחרי קום המדינה איבדתי שניים מבני המשפחה שלי, ויש היום גם תת-אלוף במשפחה שלי, וגם אלופי-משנה, ואנחנו ככה מחנכים את כל בני העדה הדרוזית: שזו מדינתנו וצריך להגן על המולדת, ולכן – אני גם מכיר את הדתיים; כאשר הרבנים ראו שזידאן סייף הגן בגופו על בית-הכנסת בירושלים ונהרג למען הדתיים ולמען עיר הקודש, הם באו לכפר יאנוח ואמרו: אנחנו אחים, יש ברית דמים, יש ברית חיים בינינו.

אכרם חסון: ואני יודע שהרבנות, התורה והציונות לא מסכימות לדבריהם של אנשים קיצוניים כאלה.

אכרם חסון: אבל השאלה שלי: מה נעשה עם הרב הזה, או עם רבנים מהסוג הזה?

אכרם חסון: אם השיח' מואפק טריף היה עומד באיזה מקום ומדבר נגד היהודים, הייתם מעמידים אותו לדין ומביאים אותו לדין מייד.

אכרם חסון: מדוע ראש אכ"א לא פיטר את האיש הזה, שלא מוסיף כבוד לא ליהדות, לא לציונות, לא לישראליות ולא לשום אדם שנותן את הדם למען המדינה, מתוך אמונה שאנחנו עם אחד ויש לנו עתיד אחד?

אכרם חסון: אני מתפלא.

אכרם חסון: אני אומר לכם: לא ראיתי אנשים, גם דתיים, מכל הקשת החברתית במדינת ישראל שקמים ואומרים: דבריו לא מייצגים אותנו.

אכרם חסון: הוא לא מוסיף כבוד למדינת ישראל, וזה נגד הרוח שאנחנו מלמדים.

אכרם חסון: אני נבחנתי בתנ"ך בבגרות, ואני יודע מה רוח התנ"ך.

אכרם חסון: הרבנים בדרך כלל מטיפים לסלחנות, לאהבה, לאהדה, לדו-קיום, לשלום; ורבנים כאלה הם מסוכנים, אסור להם להיות בצה"ל, כי אנחנו מכבדים את צה"ל, ואני תמיד אמרתי: הלוואי שילמדו מצה"ל איך לתת זכויות ושוויון לבני העדה הדרוזית.

אכרם חסון: כבוד סגן השר, וגם השר ליצמן, שיושב שם, אתם הראשונים שצריכים לדרוש לפטר את הרב הזה, כי הוא גורם נזק, והוא לא משמש דוגמה טובה לכל הצעירים הדרוזים, שאנחנו מחנכים שצריכים לבוא ולהגן על המולדת.

אכרם חסון: העדה הדרוזית הקריבה 414 חיילים עד עצם היום הזה, ו-1,200 נכי צה"ל, ואנחנו ממשיכים באותה רוח, כי לא ניתן יד לרב מהסוג הזה לקלקל לנו את ברית החיים שיש לנו עם מדינת ישראל והעם היהודי.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת בוקר ושטרן לא פה, לכן – חבר הכנסת עמר בר-לב, בבקשה, ואחריו – סמוטריץ, רוזין, מלכיאלי.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, מהפרסום בעיתונות מהשבוע האחרון ומעדויות של צוערים בקורס רבנים עולה תמונה קשה, תמונה חמורה ביותר.

עמר בר-לב: אני ממש לא מוצא את המילים הראויות לשימוש בשביל לתאר את התופעה הזאת, שבה מרצים – מרצים לרבנים צוערים, שלומדים איך להיות רבנים בצה"ל, מתבטאים נגד גיוס נשים ומי שאינם יהודים, כולל המתגייסים הדרוזים, עולים חדשים וכן הלאה.

עמר בר-לב: הכתבה חשפה תפקיד נוסף שהם אימצו לעצמם, שהוא לא על-פי פקודות צה"ל, הוא לא על-פי עקרונות צה"ל – תפקיד נוסף שאותם רבנים רואים לנכון שהרבנים הצעירים ייקחו לעצמם – תפקיד שלא עולה עם רוח צה"ל, לא עולה עם העקרונות, ובמילים פשוטות קוראים לזה הסתה, פשוט הסתה נגד כל מי שאיננו גבר יהודי.

עמר בר-לב: עם הזמן צצות עוד ועוד התבטאויות של רבנים – כמובן לשמחתי זה לא כולם, אני מאוד מקווה, ואני גם מאמין שזה מיעוט, אבל זה מיעוט בעל השפעה – שאינן עולות בקנה אחד עם הערכים האלה שעליהם דיברנו.

עמר בר-לב: דוד בן-גוריון, ראש הממשלה ושר הביטחון של מדינת ישראל, אמר: "הצבא שלנו בנוי על יקר האדם".

עמר בר-לב: בן-גוריון לא הבדיל אם האדם הוא גבר או אישה, יהודי, דרוזי, ערבי, מוסלמי או נוצרי, הטרוסקסואל או מקהילת הלהט"ב.

עמר בר-לב: האדם הוא אדם, קבע בן-גוריון, ואכן, כך צריך להיות.

עמר בר-לב: המגמה שצה"ל הולך בה היא פתיחת שורותיו לכלל האוכלוסייה, לכלל המגזרים במדינת ישראל.

עמר בר-לב: יותר ויותר תפקידים פתוחים ליותר ויותר גברים ונשים ואחרים.

עמר בר-לב: זאת המגמה הנכונה, זאת המגמה הראויה, אין מגמה בלתה.

עמר בר-לב: אני קורא מכאן לראש אכ"א לחקור מייד את התכנים שמועברים בקורסים האלה.

עמר בר-לב: אני קורא לו לא רק לחקור כי אם לנקוט את הצעדים הראויים – ואני סומך עליו – לנקוט את הצעדים הראויים כנגד אלו שהפרו את הכללים הנדרשים, את ערכי צה"ל, את ערכי השוויון, את הערכים שלאורם כולנו גדלנו ורוצים להמשיך לגדול ורוצים להמשיך לחנך.

עמר בר-לב: אני גם קורא לרב הראשי הצבאי, גם הוא, לעשות בדק-בית בקרב הרבנים המלמדים, וכמובן, אני קורא לרמטכ"ל לעקוב אחרי הנושא הזה, להקפיד, להמשיך בהגדרה הברורה של תפקיד הרבנות בצבא, תפקיד חיל החינוך ובהגדרת התפקיד של הרבנות, לעמוד על ההגדרה הראויה והנכונה, ובוודאי לא כל מה שקשור בהסתה כנגד כל מי שהוא טיפה שונה מהממוצע או מהגבר היהודי.

עמר בר-לב: עד כאן, אדוני.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת בר-לב.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הביטחון, אדוני שר הבריאות – אני רואה אותו.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר לפני הכול שאנחנו מתייחסים לדברים בהנחה שהם קרו.

אלעזר שטרן: אנחנו מתפללים שהם לא קרו, שהדברים האלה לא נאמרו.

אלעזר שטרן: כל מה שאני אומַר כאן אני אומַר בהנחה שהדברים התרחשו, ואני רוצה, ברשותך, היושב-ראש, רק לצטט כמה מהאמירות שבגינן ביקשנו את הדיון הזה: אחת הסכנות הכי גדולות לצה"ל היא שילוב של נשים; הוראות הפתיחה באש לא רלוונטיות בכלל למה שקורה בזמן אירוע; אי-אפשר לשבת במשרד ולהחליט עבור החיילים בשטח איך לנהוג כשהם מרגישים מאוימים – כאילו שמי שכתב את הוראות הביטחון – –

עמר בר-לב: – – – בשטח.

אלעזר שטרן: – – יושב בחדר של ראש ישיבה כל החיים שלו.

אלעזר שטרן: מי יכתוב את הוראות הביטחון אם לא מפקדים בצה"ל?

אלעזר שטרן: רבנים?

אלעזר שטרן: על אנשי השמאל נאמר: הורסים את המדינה.

אלעזר שטרן: ואני מציע לחברי הרב אלי סדן – סליחה, הרב אלי בן-דהן: בוא נספור יחד, שנינו, ששייכים לאותו מגזר, לאיזה מגזר יש יותר גיבורי ישראל וצל"שים.

אלעזר שטרן: לא אומר לך דברים פלואידיים.

אלעזר שטרן: לאורך שנות המדינה, האם מה ששרת המשפטים, או ראש הממשלה – אתם שמאל, אתם שמאל, אתם שמאל – שמסתכל על כל הצד הזה, שיבדוק פעם שנות שירות, צל"שים וגם אותות גבורה, ואחרי זה נלך לשאול: האם באמת אין עוד תורות שהיינו רוצים לתת להן אולי מקום יותר גדול בצה"ל?

אלעזר שטרן: אבל להגיד עליהם שזה הורס את המדינה?

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר יותר מזה: האמירה שאין מקום לחיילים שאינם יהודים היא מזעזעת.

אלעזר שטרן: הרי אליבא דאותה שיטה, גם חיילים שבאו מחבר המדינות הם חיילים שהוא לא מכיר ביהדותם, אותו הרב.

מיקי לוי: בחלקם הצילו את המדינה ביום כיפור.

אלעזר שטרן: לא הצילו – מצילים אותה כל יום.

אלעזר שטרן: על הדרוזים: ברגע שהם יוכלו הם יתהפכו עלינו עם הנשק.

אלעזר שטרן: הם לא יכולים?

אלעזר שטרן: הם לא בחרו?

אלעזר שטרן: הם לא אחזו נשק להגן על המדינה הזאת עוד לפני שהרב הזה נולד?

אלעזר שטרן: הם לא עמדו בבחינה הזאת?

אלעזר שטרן: הם לא עומדים בה כל יום?

אלעזר שטרן: אני לא מדבר על איזה התנשאות זאת – איזו יהדות זאת.

אלעזר שטרן: איזו יהדות זאת.

אלעזר שטרן: עכשיו, אני אומר משהו: אני חושב שזכותו להחזיק בעמדות כאלה.

אלעזר שטרן: זו זכותו.

אלעזר שטרן: אבל מכאן ועד לזה שבצה"ל אנחנו נבנה לו במות?

אלעזר שטרן: חזור למערתך.

אלעזר שטרן: אנחנו מכירים את זה, הרב.

אלעזר שטרן: חזור למאורתך.

אלעזר שטרן: אל תשרוף את העולם.

אלעזר שטרן: אלה אמירות ששורפות עולם.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד משהו אולי יותר מזה: אנחנו עוסקים בצה"ל ביהדות.

אלעזר שטרן: זה לא טריוויאלי.

אלעזר שטרן: זה לא טריוויאלי.

אלעזר שטרן: זה לא טריוויאלי שמי שבחיים שלו לא שמע קידוש, נגיד לו בליל שבת:

אלעזר שטרן: אתה לא יכול לאכול עד שאתה לא שומע קידוש.

אלעזר שטרן: זה מה שקורה בצה"ל.

אלעזר שטרן: זה לא טריוויאלי.

אלעזר שטרן: זה לא טריוויאלי שרב ראשי יבוא – לא משנה אם לפני ימים נוראים – וכולם ישבו שם.

אלעזר שטרן: לא מדבר על דרוזים ולא-יהודים; גם לא כל היהודים רוצים לשבת שם.

אלעזר שטרן: כל העיסוק של צה"ל בתחומים האלה הוא לא מובן מאליו.

אלעזר שטרן: ושלא יצא מהחדר הזה – יש עוד יהודים גאים במדינה הזאת שיש להם תפיסות עולם שונות משל שנינו.

אלעזר שטרן: ומזל שהם גאים להיות יהודים – אני מדבר עליהם כמובן – ודרוזי גאה בדרוזיות שלו, וכל אחד בדתו, בצה"ל.

אלעזר שטרן: זה חלק מהיופי.

אלעזר שטרן: מה האסון שאם מציגים רוב הזמן יהדות מסוג מסוים, נציג גם יהדות אחרת?

אלעזר שטרן: אני אומר לך, כבוד הרב, חובה עלינו – בבקשה, שיתמודדו.

אלעזר שטרן: אבל מה האיום?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

אלעזר שטרן: בבקשה.

אלעזר שטרן: שאם אנחנו נכניס ביטויים כאלה לצבא, שום דבר לא יהיה בצה"ל.

אלעזר שטרן: אולי לפי אותו רב גם הוראות פתיחה באש לא צריך.

אלעזר שטרן: נמחק את הוראות הפתיחה באש בגלל שמי הם המפקדים שיקבעו?

אלעזר שטרן: ואני רוצה לסיים בדבר אחד: אותו הרב – אנחנו מכירים אותו.

אלעזר שטרן: אם הוא אמר את הדברים האלה, לא שאסור לו להיכנס יותר לצה"ל – ואני פונה אליך כסגן שר הביטחון – אסור שבישיבה שלו, מי שרוצה ללכת ללמוד – שילמד, אבל אם צה"ל מחזיק שם חיילים, גם אם קוראים לזה שירות ללא תשלום אבל זה חלק מהשירות שלהם, או שהוא יחזור בו מדבריו הכי מהר שאפשר, או שסגן שר הביטחון ידאג שאף חייל של צה"ל שהוא תחת הכותרת חייל צה"ל לא ילך ללמוד את התורה המעוותת הזאת.

אלעזר שטרן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת סמוטריץ ורוזין – לא נמצאים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מלכיאלי – בבקשה, לך יש עד עשר דקות, כי זו הצעה רגילה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: כבוד סגן השר, השר, אני לתומי חשבתי שיש כל כך הרבה נושאים שבוער לדבר עליהם במדינה – אם מה שקרה השבוע בכותל המערבי, שבחסות פסק של בית-משפט ביזו את הכותל, הכניסו למקום את נשות הפרובוקציה בצורה שלא מכבדת את הבית שם, לא מכבדת את הכותל המערבי; אם על אנשים שמפנים אותם מביתם; אם אנשים שאין להם איך לגמור את החודש.

מיכאל מלכיאלי: יש הרבה נושאים שיש מה לדבר עליהם.

מיכאל מלכיאלי: אבל מסתבר שאלו הן הבעיות הקטנות.

מיכאל מלכיאלי: יש בעיות מרכזיות יותר שעומדות במדינה, והן רבנים קיצוניים בשירות צה"ל שהעזו להביע דעתם נגד דעת תורה.

מיכאל מלכיאלי: ואני רוצה לומר לך, ידידי חבר הכנסת אכרם חסון, שאני מסייג את הדברים שלי לחלק מההצעה לסדר-היום, כי ההצעה לסדר-היום כאן מדברת על שני דברים: על רבנים שדיברו נגד גיוס בנות לצה"ל, והנושא השני זה גיוס בני העדה הדרוזית.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מכיר את הסיפור שאמרת, אבל אין ספק שהעם היהודי שיושב בארץ-ישראל, יש לו ברית דמים וידידות אמיתית עם העם הדרוזי, ואי-אפשר לתת לאף אחד להכניס חיץ ביניהם, אי-אפשר לתת לאף כתבה או לאף אמירה של אף אדם – ואני לא רוצה להתייחס למה שנאמר – על הברית האמיתית שיש בין העם היהודי לעם הדרוזי.

מיכאל מלכיאלי: אני כן רוצה לדבר על הכותרות המרעישות שיש מדי פעם כנגד רבנים שמביעים את דעתם, שהיא דעת תורה, כנגד הגיוס של נשים לצה"ל.

מיכאל מלכיאלי: אני לא מדבר, אדוני היושב-ראש, על חופש הביטוי.

מיכאל מלכיאלי: כשקמים אנשים ובאים לדבר נגד, עם תמיכה משפטית כזאת או אחרת, אז זה חופש הביטוי שיש להגן עליו; אבל כשבאים לדבר על חופש ביטוי של רבנים נגד דבר שהם מאמינים בו, נגד ההלכה, נגד דבר שגם הרבנות הראשית ורבנים ציוניים הסכימו עם זה, אז אין חופש ביטוי.

מיכאל מלכיאלי: אז באים כולם בנאצות ובגידופים; אז כולם מגיעים ואומרים: רבותי, אנחנו יהדות מתקדמת, אנחנו יהדות מקרבת, מחבקת.

מיכאל מלכיאלי: וגם אם זה לא מקובל עליכם, רבותי, אנחנו אומרים: ההלכה לא השתנה.

מיכאל מלכיאלי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר משל קצר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני סגן השר, אתה בטח מכיר.

מיכאל מלכיאלי: היה פעם אחת איזה בעל עגלה שנסע ממקום למקום.

מיכאל מלכיאלי: בא אליו איזה יהודי מהכפר ואומר לו: אני רוצה להביא סחורות לעיירה הגדולה, ללכת למכור.

מיכאל מלכיאלי: הוא סוגר אתו מראש: תשמע ידידי, אם בתוך חודש אתה לא מגיע ליעד שלך, אני לא משלם את הכסף.

מיכאל מלכיאלי: הוא סוגר, אומר לו: תראה, לא אכפת לי אם יהיה אונס בדרך, תישבר לך העגלה.

מיכאל מלכיאלי: לא מעניין אותי.

מיכאל מלכיאלי: אם בתוך חודש לא תגיע ליעד שלך – אין כסף.

מיכאל מלכיאלי: אחרי שבועיים התחיל שלג גדול והעגלה נתקעה.

מיכאל מלכיאלי: בעל העגלה אומר לאותו סוחר, אומר לו: תראה, מה אני יכול לעשות?

מיכאל מלכיאלי: אני לא אשם בזה, ירד שלג.

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר לו: תשמע, אבל הסכם זה הסכם.

מיכאל מלכיאלי: אני סיכמתי אתך שאם בתוך חודש אתה לא מגיע לשוק, אני לא משלם לך.

מיכאל מלכיאלי: טוב, הוא מנסה את כוחו, אבל הזמן – לוח השנה התקדם – ולא הגיע לשוק.

מיכאל מלכיאלי: הוא לוקח אותו לדין תורה, ובדין תורה הרב פוסק שאם באמת קבעו חודש ימים והוא לא עמד ביעד, הוא לא ישלם לו על הטרחה שלו.

מיכאל מלכיאלי: שואל בעל העגלה את הרב: תגיד לי, איפה זה כתוב בתורה?

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר לו: שמע, בתורה יש הלכות תנאים.

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר לו: ומתי התורה ניתנה?

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר לו: בחודש סיוון.

מיכאל מלכיאלי: אז הוא אומר לו: תראה, בחודש סיוון לא יורד שלג.

מיכאל מלכיאלי: אז רבותי, התורה לא משתנה.

מיכאל מלכיאלי: התורה ניתנה לפני אלפי שנים ובאלפי השנים האלה היהדות האורתודוקסית, המסורתית, הרבנית – שאתה, אדוני סגן שר הביטחון, נמנה עמה – אתה יודע שהתורה לא תשתנה.

מיכאל מלכיאלי: וכשרבנים מחוץ לצבא באים ומביעים את דעתם – שהיא דעת תורה – נגד גיוס בנות לצבא, ואז קופץ כל העליהום, ואז אין את חופש הביטוי הנכון ואז אנשים לא יודעים לכבד את האחר.

מיכאל מלכיאלי: אני באמת רוצה להצטרף לדברים – שאם יש דברים שנאמרו נגד, אנחנו ודאי לא מתחברים לשם.

מיכאל מלכיאלי: וכמובן, הדברים שאמר ידידי אכרם חסון, דברים שנאמרו – אם נאמרו – נגד העדה הדרוזית, אנחנו בוודאי לא מתחברים לשם.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יעלה השר בן-דהן להשיב.

יחיאל חיליק בר: סגן שר הביטחון.

יחיאל חיליק בר: אחריו – הבעת דעה של חברת הכנסת עזריה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר התפרסמה במוסף "24 שעות" של העיתון "ידיעות אחרונות" כתבה שכותרתה: "ביד אחת מקבלים מצה"ל משכורת, ובשנייה מסיתים את החיילים נגד ערכי הצבא".

אלי בן-דהן: בכתבה נפרסו טענות לגבי אמירות שנויות במחלוקת שהושמעו, לכאורה, בקורס הרבנים הצבאיים של הרבנות הצבאית שהתקיים לפני חצי שנה – לא קורס לאחרונה – בעיקר על-ידי רב הקורס, רב-סרן במילואים הרב צבי קוסטינר.

אלי בן-דהן: אני רוצה לפתוח ולומר לכם בצורה ברורה – אמרתי כבר בדיון בצהריים: יש לי שני בנים שמשרתים היום, שני בנים קרביים, ואני שֵרַתי במילואים, אף שהיו לי סיבות טובות גם להיות פטור מהם, עם תשעה ילדים.

אלי בן-דהן: שרתי במילואים הרבה.

אלי בן-דהן: אני אומר לכם את זה, רבותי: ערכי צה"ל לא מנוגדים להלכה היהודית, ולכן הדברים שפורסמו הם חמורים ביותר – אם אכן הם היו.

אלי בן-דהן: הם חמורים ביותר ואין להם שום מקום.

אלי בן-דהן: עם זאת – ואני רוצה לומר ולהסתייג – הנושא עדיין נמצא בעיצומו של תחקיר בצה"ל.

אלי בן-דהן: ואני אומר לכם: צה"ל לא יוותר עד שיגיע לחקר האמת.

אלי בן-דהן: מנגד, אני רוצה לומר שתי מילים: הרב קוסטינר, ראש ישיבת ההסדר במצפה-רמון, מן הדמויות המוערכות בציונות הדתית, שימש במשך למעלה מעשור כרב יחידה במילואים.

אלי בן-דהן: בשנים האחרונות הוא משמש רב קורס הרבנים הצבאיים, ובמהלכו מוסר שיעורי הלכה בשאלות מצויות ושכיחות במציאות הצבאית, שאלות שמתחדשות במציאות המתחדשת, שאין להן תקדים בספרות ההלכתית לדורותיה.

אלי בן-דהן: הרב קוסטינר מצטיין ביכולתו להתאים – – –

רחל עזריה: – – –

אלי בן-דהן: רגע, תני לי לסיים.

אלי בן-דהן: רגע, תני לי לגמור.

אלי בן-דהן: אני לא מפריע לאף אחד.

אלי בן-דהן: הקשבתי פה בסבלנות לכולם.

אלי בן-דהן: באמת, תנו לי.

רחל עזריה: בסדר, בסדר.

רחל עזריה: תמשיך.

אלי בן-דהן: הרב קוסטינר מצטיין ביכולתו להתאים בין ההלכה ובין מימושה במציאות הצבאית המשתנה.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכם, כשהכתבה פורסמה, מייד נערך תחקיר על-ידי הרב הצבאי הראשי, ובמסגרתו תושאלו כ-15 חניכים.

אלי בן-דהן: הקורס עצמו מנה 39 חניכים.

אלי בן-דהן: כל החניכים שתושאלו על-ידי הרב הראשי לצה"ל או על-ידי סגנו טענו שהדברים שפורסמו לא נאמרו על-ידי הרב קוסטינר.

אלי בן-דהן: הרב הראשי לצה"ל עצמו דיבר גם עם הרב קוסטינר, והוא הכחיש את הדברים שנאמרו – דברים שכפי שאמרתי כולנו מסכימים שאינם עולים בקנה אחד עם רוח צה"ל ועם חזון הרבנות הצבאית, שבמרכזו פעילות לקירוב לבבות והעמקת האחדות בקרב חיילי צה"ל.

אלי בן-דהן: בימים אלה התחקיר בנושא נמשך, והרמטכ"ל הנחה שהתחקיר יסתיים עד סוף השבוע הזה, ואני מקווה מאוד שעד סוף השבוע הזה יגיעו בצה"ל לחקר האמת.

אלי בן-דהן: זה אומר: ראיונות עם כל החניכים – כולם, בלא יוצא מן הכלל.

אלי בן-דהן: עכשיו בטח תשאלו: איך זה יכול להיות שלא הספקנו עד היום?

אלי בן-דהן: אני אסביר.

אלי בן-דהן: מדובר בקורס שהסתיים לפני חצי שנה, חלקו הגדול לאנשי מילואים.

אלי בן-דהן: הם אזרחים, הם לא בצבא, שאפשר למצוא אותם מהרגע להרגע.

אלי בן-דהן: אבל כולם, כולם יבואו ויישאלו על מה שנעשה בקורס ועל התכנים שנאמרו, אם אכן נאמרו כפי שפורסם בכתבה.

אלי בן-דהן: נוסף על כך, מהיום ואילך בכל קורס רבנים צבאיים הרב הראשי לצה"ל יבוא וידבר עם הרבנים שמעבירים את הקורס ומפקד הקורס עצמו.

אלי בן-דהן: יתודרכו כולם ששום פעילות, שום אמירה ושום שיעור לא ייעשו בניגוד לרוח צה"ל ולערכי צה"ל.

אלי בן-דהן: מפקד הקורס, שנמצא יום-יום עם הקורס עצמו, גם הוא תודרך לגלות ערנות מיוחדת לכל אמירה חריגה או בעייתית, וידווח על כך מייד לרבצ"ר.

אלי בן-דהן: תחקיר האירוע והתהודה שיצר יוצגו בהרחבה בכל אישורי התוכניות לקראת קורס הרבנים הצבאיים הבא כדי להפיק את הלקחים ולקיים את הדרכת חז"ל: חכמים, היזהרו בדבריכם.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכם בצורה הכי ברורה: אם יתגלה כי הדברים נאמרו על-ידי מי ממפקדי הקורס, מרבניו, צה"ל יפסיק מייד כל קשר עמם ויוודא כי כל תוכני הקורס בעתיד יעמדו בנורמות המצופות ממפקדי וחיילי צה"ל.

אלי בן-דהן: הרב הראשי לצה"ל הביע צער על כך שצוערים מן הקורס, שהם רבנים ומפקדים בצה"ל, לא מצאו לנכון ליידע את סגל הפיקוד של הקורס או את הרבצ"ר עצמו או מישהו מטעמו על הדברים שנאמרו בקורס, אם נאמרו, ותחת זאת בחרו לפנות ישירות אל התקשורת.

אלי בן-דהן: אני מזכיר: מדובר בקורס שהסתיים לפני חצי שנה.

אלי בן-דהן: אף אחד לא מבין למה הדברים פורסמו היום ולמה הדברים לא נאמרו לרב הראשי לצה"ל – הקודם והחדש.

אלי בן-דהן: זה היה עוד בתקופת הקודם, ואף-על-פי-כן הדברים לא נאמרו.

אלי בן-דהן: אין לי ספק, ואני רוצה לומר בצורה הכי ברורה, שהתנצחות תקשורתית איננה חלופה לשיח פיקודי כן וישיר.

אלי בן-דהן: זאת ועוד, נראה מן הכתבה כי היא חלק מהתנצחות חברתית בין פלגים שונים בתוך הציונות הדתית, אני מודה בכך, וחבל שהתנצחות שכזאת נקשרת, שלא בצדק, אל קורס הרבנים הצבאיים.

אלי בן-דהן: הרבנים הצבאיים בקבע ובמילואים משרתים בכלל יחידות צה"ל, ויוסיפו ויפעלו מתוך שליחות, אחריות, מסירות, אמונה בצדקת הדרך, למען חיילי ומפקדי צה"ל, בהתאם לרוח צה"ל ולמען המטרה של שמירת ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: מה מציע אדוני השר?

יחיאל חיליק בר: מה מבקשים – – –

אלי בן-דהן: מבחינתי, להסתפק בזה.

אלי בן-דהן: אתם רוצים עוד דיון?

רחל עזריה: כן.

אלי בן-דהן: בבקשה.

אכרם חסון: אני מציע להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון – – –

רחל עזריה: כן, בהחלט.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

רחל עזריה: ועד אז יהיה תחקיר גם.

יחיאל חיליק בר: לפני ההצבעה נאפשר לחברת הכנסת עזריה עמדה נוספת.

יחיאל חיליק בר: הבעת דעה.

אלעזר שטרן: אם יימצא נכון, כל קשר עם צה"ל.

רחל עזריה: כן, כל קשר עם צה"ל.

רחל עזריה: אני מסכימה.

אלי בן-דהן: הדברים נאמרו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, כבוד סגן השר, השר, חברי – אין חברותי – חברי חברי הכנסת, חשוב לי לומר כמה דברים: קודם כול, אני קיבלתי לא מעט מידע, ובדקתי אותו.

רחל עזריה: קיבלתי מידע מכמה וכמה אנשים.

רחל עזריה: והשאלות שלך, כבוד סגן השר, לגבי למה אנשים לא פנו בקורס – כי האווירה בקורס הייתה שאם מדברים על זה עפים מהקורס.

רחל עזריה: ולא נתנו ל"אלומה" לבוא לקורס.

רחל עזריה: וכשהגיעה – – –

אלי בן-דהן: – – –

רחל עזריה: אני מספרת לך דברים.

רחל עזריה: וכשהגיעה אישה לדבר בקורס הפריעו לה כל הזמן, והתנצלו על זה שהיו נשים, שהיה אפשר לראות אותן באיזה שלב.

רחל עזריה: השיח גם כלפי נשים היה בלתי נסבל.

רחל עזריה: גם כלפי מתגיירות – האמירה שאסור למהר לתת לנשים להתגייר בתוך הצבא, אף-על-פי שאנחנו יודעים שזה נושא שמאוד מאוד חשוב, גם לצבא וגם לרבנות, לוודא שאנשים ונשים בצבא – שאנחנו מכירים את גיורי "נתיב", שמאוד חשובים להם – אמרו: תעכבו להם את החתימה הראשונה לפני שהם יוצאים לגיור.

רחל עזריה: גם זלזול במתגיירים, גם זלזול בנשים.

רחל עזריה: וכמובן – הזלזול בדרוזים.

רחל עזריה: עכשיו, אני חייבת לומר לך, כבוד סגן השר: כשקיבלתי את המידע, זה נשמע לי כמו "עליסה בארץ הפלאות".

רחל עזריה: ואני מבינה למה אתה מגיב ככה.

רחל עזריה: לא יכול להיות שבצה"ל יש קורס כזה.

רחל עזריה: לא יכול להיות.

רחל עזריה: זה כאילו נשמע כמו איזה עבודה בעיניים.

רחל עזריה: אבל כשביררתי את העובדות וירדתי לשורש העניין, גיליתי שזה מה שקורה.

רחל עזריה: עכשיו, יש פה – אתה צודק – יש קמפיין מתמשך של קבוצה מסוימת בציונות הדתית נגד שירות של כל הנשים בצה"ל ונגד כל העניין של שילוב נשים בצבא, אפילו שבוועדת החוץ והביטחון אומרים לנו פעם אחרי פעם שרואים את העתיד של הצבא בחרדים ובנשים.

רחל עזריה: ואין מה לעשות, נשים יהיו בעמדות פיקודיות, ונשים יהיו בעמדות קרביות.

רחל עזריה: זה מה שמחכה לנו, והעובדה שבתוך צה"ל יש קורס שאומר את הדבר ההפוך – זה בלתי נסבל.

רחל עזריה: עכשיו, אני מאוד שמחה שאמרת שאתם מתכוונים לרדת לשורש העניין.

רחל עזריה: אני יודעת שכבר יש תחקיר מאוד מאוד מעמיק בתוך הצבא.

רחל עזריה: אבל שיהיה ברור: אם יהיה איזשהו ניסיון לטייח, אם יהיה איזה ניסיון לגרום לכך שהרב שאמר את הדברים האלה – שכולנו יודעים מיהו – שיהיה איזה המשך התקשרות אתו – שיהיה ברור שלא ניתן לזה לקרות.

רחל עזריה: צה"ל הוא צבא העם.

רחל עזריה: זו העוצמה שלו.

רחל עזריה: היכולת של צה"ל להתמודד עם זה שיש קבוצות שונות ולחיות יחד – זו העוצמה.

רחל עזריה: ואגב, זה אחד המקומות היחידים שבהם זה עובד.

רחל עזריה: ויש פה קבוצה, מאוד קטנה, שלא מעוניינת שדרוזים ישרתו בצה"ל, שלא מעוניינת שנשים ישרתו בצה"ל, שלא מעוניינת שאנשים שרוצים להתגייר – שהם יוכלו להתגייר בתוך הצבא; לעכב, להקשות על הגיורים.

רחל עזריה: אלה דברים שלא יוכלו לקרות.

רחל עזריה: אני מודה מאוד לעמיתי לסיעה אכרם חסון, שהעלה את הנושא הזה לסדר-היום, ואני מאוד מקווה שבאמת נשמע בשורות טובות בוועדת החוץ והביטחון.

רחל עזריה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אם כן, נעבור עכשיו להצבעה על העברת ההצעה לסדר-היום בנושא: רבנים קיצוניים בשירות צה"ל מסיתים חיילים נגד ערכי צה"ל, גיוס נשים וגיוס בני העדה הדרוזית, לוועדת החוץ והביטחון.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: שבעה בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום עוברת להמשך דיון בוועדת החוץ והביטחון.

יחיאל חיליק בר: חברה וחברים, תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, מחר – סליחה, ביום שני, ג' שבט התשע"ז, 30 בינואר 2017, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.