ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 195, 2017-01-23 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ה בטבת התשע"ז, 23 בינואר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 190), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק חניה לנכים (תיקון מס' 6) (חניה במקום חניה מוסדר לנכים שיועד לרכב מסוים), התשע"ז–2017.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 29) (פטור מארנונה לבית-כנסת בתוך בית-מדרש), התשע"ז–2017, של חברי הכנסת יואב בן צור ומנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק הצבעה באמצעות תעודה צבאית אישית (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי כנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק שמספרה פ/3709/20 וכלה בהצעת חוק שמספרה פ/3769/20 – הצעת חוק סיוע ליוצאים בשאלה, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק להגנת חיית הבר (תיקון – סחר, העברה או החזקה בחיית בר מטופחת או מזיקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יוסי יונה, איציק שמולי, איל בן ראובן, מיקי לוי, אוסאמה סעדי, אכרם חסון, יהודה גליק, נחמן שי, איתן ברושי, תמר זנדברג, דב חנין, אילן גילאון, עפר שלח, נורית קורן, שרן השכל, מיקי רוזנטל, מיכל רוזין, עבדאללה אבו מערוף, יעל גרמן, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, חיים ילין, מיכל בירן, יואל חסון ורועי פולקמן; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן-זוג לומד), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר, מירב בן ארי, בצלאל סמוטריץ, דוד אמסלם ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק איסור ייצוג לקוחות בעלי אינטרסים מנוגדים על-ידי שדלן (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, יעל גרמן, סתיו שפיר, עבדאללה אבו מערוף ומיכל רוזין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק להנצחת זכרם של ראשי ממשלת ישראל, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואב קיש, יואל חסון, ענת ברקו, עודד פורר, יחיאל חיליק בר, מירב בן ארי, אורי מקלב, יעקב פרי, אילן גילאון, יגאל גואטה, דוד ביטן, אבי דיכטר, אלי כהן ואמיר אוחנה; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (גבייה משפטית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סייג לאחריות פלילית בשל אי-קיום צו לאחר הרשעה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק העסקת עובדים על-ידי קבלני כוח-אדם (תיקון – שמירת תנאי העסקה בעת החלפת קבלן כוח-אדם), התשע"ז–2017 , מאת חברי הכנסת יוסי יונה ועודד פורר;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – הוספת שיעורי חינוך גופני), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב ויעקב מרגי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הגדרת ילד לעניין קצבת נפגעי עבודה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יעקב אשר, אלי אלאלוף, עודד פורר, איציק שמולי, אילן גילאון, מאיר כהן, בצלאל סמוטריץ, יגאל גואטה, אחמד טיבי ודוד ביטן; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (היעדרות מישיבות המועצה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה בשל הובלת עגלת ילדים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – התפטרות הורה על-מנת לטפל בילדו), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל אי-אמת בפרסום), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אכרם חסון; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – חופשה ללא תשלום בשל מחלת ילד), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל אי-אמת בפרסום), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק דמי מחלה עבור מלווה לבדיקה רפואית (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – עיגון זכויות דייר ממשיך בדיור הציבורי), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק חסימת גישה לקווי טלפון המשמשים לפרסום ומסירת מידע בדבר זנות, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, שולי מועלם-רפאלי, זאב בנימין בגין, יהודה גליק, עאידה תומא סלימאן ועליזה לביא; הצעת חוק חסימת קו טלפון של ספק שירותי מין, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הצמדת קצבת זקנה לשכר מינימום), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק השתלת אברים (תיקון – שינוי ברירת המחדל), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי הסוהר (מרחב מחיה לאסיר), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא מקום ראש הממשלה), מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי; הצעת חוק נוכחות נציג ממשלה בהלוויה של חלל כוחות הביטחון, ההצלה או חללי פעולות איבה, התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (אי-הפללת צרכני קנבוס או שרף של קנבוס), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת תמר זנדברג; הצעת חוק נוכחות נציג ממשלה בהלוויה או בניחום אבלים של חלל כוחות הביטחון וההצלה ונפגעי פעולות איבה, התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק נוכחות נציג ממשלה בהלוויה של חללי פעולות האיבה, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הגבלת עיקול מיטלטליו של קשיש), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק נוכחות נציג ממשלה בהלוויה או בניחום אבלים של חלל כוחות הביטחון וההצלה ונפגעי פעולות איבה, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, שרן השכל, יחיאל חיליק בר, אורלי לוי אבקסיס, מיכאל מלכיאלי, יעקב מרגי, אלעזר שטרן, איתן ברושי ויצחק וקנין; הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון – בן זוג לומד), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – החרגת ביטוחים חיוניים מעיקול בידי צד שלישי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק אבטחה במוסדות חינוך, התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – שיעור ההטבה לפי הסכם בדבר גמלת ניידות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הגדלת קצבת נכות לגובה שכר המינימום), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק פיצויים בעד נזק עקב אסון טבע, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת מנואל טרכטנברג, משה גפני, זהבה גלאון, יעל כהן-פארן ודוד אמסלם; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור הפליה על רקע מעמד חברתי-כלכלי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הקנבוס הרפואי (גידול, ייצור וצריכה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה (תיקון – עבירות בתחום הבטיחות בענף הבניין), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל), מאת חבר הכנסת עודד פורר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיתונות (ביטול הפקודה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – תוכנית לשילוב תעסוקתי של בני האוכלוסייה הערבית, הדרוזית והצ'רקסית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אכרם חסון, אלי אלאלוף, אלי כהן, מירב בן ארי ויהודה גליק; הצעת חוק מכר סיטונאי וחקלאי, התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק הספקת החשמל (הוראת שעה) (תיקון – הארכת תוקף), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הכנסה נוספת), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – תיקון ליקויים המהווים סכנה בריאותית או בטיחותית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק המוהלים, התשע"ז–2017,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק להסדרת הפיקוח על מוהלים, התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – הגדלת מלאי הדירות בדיור הציבורי), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, עמר בר-לב, אורלי לוי אבקסיס, יוסי יונה ויואל חסון; הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת הסימנים) (תיקון – העלאת שיעור השידורים שילוו בתרגום לשפת סימנים), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – פטור מתשלום עבור שמירת מקום ישיבה בתחבורה ציבורית), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לנכס המשמש למגורי נכה), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – ביטוח הלוואה לדיור במקרה אבטלה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, יגאל גואטה, דוד אמסלם, מכלוף מיקי זוהר, יואב בן צור, רוברט אילטוב, שולי מועלם-רפאלי, נורית קורן ואוסאמה סעדי; הצעת חוק ספרי לימוד דיגיטליים, התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יעקב מרגי, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, מיקי לוי, אלעזר שטרן, חיים ילין, יואל רזבוזוב, יעל כהן-פארן ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק הנוער (טיפול והשגחה) (תיקון – סמכות בית המשפט לנוער להגבלת או שלילת אפוטרופסות על קטין), התשע"ז–2017, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק שיווי זכויות האישה (תיקון – ייצוג הולם לנשים במקום העבודה), התשע"ז–2017, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, מסעוד גנאים, איימן עודה, טלב אבו עראר, עבדאללה אבו מערוף ובאסל גטאס; הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון – סייג לחסינות בפני מעצר במקרה של פגיעה בביטחון המדינה), התשע"ז–2017,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק פיקוח על בתי ספר (תיקון – הרחבת תקפו של רישיון), התשע"ז–2017, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – השעיית חבר הכנסת שהוגש נגדו כתב אישום), מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – חבר הכנסת שהוגש נגדו כתב אישום המעלה חשש לסכנה לביטחון המדינה), מאת חברת הכנסת רויטל סויד.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי חברת הכנסת מירב בן ארי ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק לשכת עורכי הדין (תיקון – הענקת רישיונות לעריכת דין בידי המדינה), התשע"ז–2017, שמספרה פ/3696/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להשתתף יוכל להצביע על מנת להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, תפתח היום את הנאומים, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש חברי חברי הכנסת, לפני כמה זמן הייתי עם שאר חברי בציבור הערבי בהפגנה מול הכנסת.

מסעוד גנאים: ההפגנה הייתה נגד מדיניות ההריסה וקריאה לפתור את בעיית הדיור בחברה הערבית לא דרך ההריסה ולא דרך העקירה, אלא דרך תכנון ובנייה.

מסעוד גנאים: המסר השני הוא בקשר לפשע שקרה באום-אלחיראן לפני כשבוע, אדוני היושב-ראש, שצריך להדיר שינה מעיניהם של כל אלה שאומרים שדמוקרטיה, הומניות, אנושיות היא נר לרגליהם.

מסעוד גנאים: אי-אפשר לרצוח ולהרוג מחנך, מורה, יעקוב מוסא אבו אלקיעאן – –

ענת ברקו: מה זה לרצוח?

ענת ברקו: מה זה לרצוח?

מסעוד גנאים: – – ובסוף לצאת בשקרים, לעשות ממנו שטן, טרוריסט.

מסעוד גנאים: הוא לא כזה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, עד היום לא מוסרים את גופתו של יעקוב מוסא אבו אלקיעאן כדי לקבור אותו בצורה מכובדת.

מסעוד גנאים: רוצים תנאים.

מסעוד גנאים: יעקוב מוסא אבו אלקיעאן הוא מחנך, הוא מורה, הוא לא מחבל, הוא לא טרוריסט, הוא לא "דאעש".

מסעוד גנאים: מגיעה לו קבורה בכבוד כי הוא חלל והוא אינו פושע כמו ששיקרו במשטרה ובכלי התקשורת שמתעשתים ואני מקווה שיתעשתו.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ברושי.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אמש ביקרתי בביתם של בני משפחת מנגיסטו.

אברהם נגוסה: בנם אברה מנגיסטו נמצא כבר 869 ימים בשבי "חמאס" ברצועת-עזה.

אברהם נגוסה: מהיום המשפחה והפעילים מפסיקים לשתוק, משנים כיוון וממשיכים את המאבק עד שאברה מנגיסטו יחזור למשפחתו.

אברהם נגוסה: אברה מנגיסטו הוא מקרה הומניטרי קלאסי שנמצא ביד של ארגון אכזרי.

אברהם נגוסה: בזמן שמשפחות מעזה מקבלים רפואי בישראל – סיוע הומניטרי פה בישראל – משפחתו של אברה מנגיסטו לא זכתה לקבל אפילו אות חיים על גורלו.

אברהם נגוסה: לכן על ממשלת ישראל ומדינת ישראל לדאוג לאזרחיה.

אברהם נגוסה: האזרח אברה מנגיסטו נמצא במצב קשה, צריך לעבוד, להציל אותו.

אברהם נגוסה: צריך גם לעצור את כל הסיוע ההומניטרי לעזה, עד שהם ישחררו את אברה מנגיסטו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

איתן ברושי: היום התקיים בוועדה לצדק חלוקתי בראשות חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר, דיון על מצב הבריאות בצפון, בהשתתפות מנהלי בתי-חולים בצפון וגורמים נוספים במערך הרפואה הממשלתי ושירותי הבריאות.

איתן ברושי: מאחר שהדיון הזה הוא ארוך ומורכב, אני רוצה להגיד נקודה אחת כאן באופן גלוי.

איתן ברושי: אמר מנהל בית-החולים בנהריה, ד"ר ברהום – חבר, אני מכיר אותו שנים רבות – שנוסף לזה שיש עומס עצום גם בתקופה הזאת –כידוע, הוא מטפל בפצועים שבאים מהמערכה בסוריה – הוא בגירעון של 25 מיליון שקלים מהתקופה האחרונה, משום שהמדינה לא מעבירה לבית-החולים את העלות המלאה של הטיפול בפצועים שמגיעים מסוריה.

איתן ברושי: טוב שישראל עושה כמיטב יכולתה כדי לטפל בנפגעים במלחמת האחים בסוריה, אבל לא ייתכן, אדוני היושב-ראש, שגם הבריאות שהיא מאוד לקויה בצפון, גם בתי-החולים לא עומדים בעומס, בוודאי בחורף.

איתן ברושי: המדינה – ואני אומר המדינה.

איתן ברושי: זה לא משרד הבריאות – המדינה, הממשלה, לא מעבירה את המתחייב מההחלטה ההומניטרית לטפל בפצועים שמגיעים מסוריה.

איתן ברושי: אני קורא מכאן גם לך כיושב-ראש הכנסת – יש לך השפעה גדולה – וגם לממשלה, לא להעמיד במבחן את הציבור הישראלי ואת בית-החולים בשאלה החשובה כל כך של מתן סיוע לפצועים מסוריה.

איתן ברושי: זו בוודאי לא דרישה מוגזמת לממן לבית-החולים את העלות הנדרשת מההתייצבות של המדינה, במקרה הזה לטובתם של הנפגעים.

איתן ברושי: לא יכול להיות שאת המחיר ישלמו אזרחי המדינה על שירותי בריאות לקויים בצפון גם ככה.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תרשו לי קודם כול לברך את המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית, שיח' מואפק טריף, וכל הדיינים והשופטים וכל המכובדים, השיח'ים, כל מי שהגיע אתם כדי לברך את ידידינו וחברינו השר, שכמובן יתמנה עוד מעט, חברנו איוב קרא.

אכרם חסון: נאחל לו הצלחה ושימשיך לתמוך ולקדם גם את המגזר הדרוזי וגם את המגזרים האחרים.

אכרם חסון: כמו כן, נאחל הצלחה בתפקיד החדש לידידינו ואחינו אלי כהן, שהתמנה לשר הכלכלה, ואנחנו גם שולחים ברכה לידידנו חמד עמאר, שנפגע לפני שבוע ועדיין נמצא בבית-החולים.

אכרם חסון: אז החלמה מהירה גם לחמד עמאר.

אכרם חסון: בשבת, אדוני היושב-ראש, ביקרתי בכפר מע'אר, וביקרתי אצל המשפחות שקיבלו צווי הריסה.

אכרם חסון: מיותר להגיד לך איזו הרגשה זו שאתה רב-סרן במילואים ואתה נכה צה"ל ואתה ממשפחה שכולה, ולקבל צו הריסה – כאשר בנית בית על אדמתך הפרטית.

אכרם חסון: אין ספק שמדינת ישראל קמה כדי לבנות, לא כדי להרוס.

אכרם חסון: זה לא מוסרי, זה לא דמוקרטי, זה לא אחראי להרוס בתים.

אכרם חסון: יש 50,000 בתים לאוכלוסייה הלא-יהודית במדינת ישראל שהם ללא היתרי בנייה.

אכרם חסון: גם אם נהרוס 50 וגם אם נהרוס 100 – ואני נגד כל הריסה – זה לא יפתור את הבעיה.

אכרם חסון: נפתור את הבעיה רק בדרכי נועם, באחריות, במסירות, בתכנון ובמתן שוויון לכל אזרחי מדינת ישראל.

אכרם חסון: אני רוצה לבשר לכבודו, וגם השיח' מואפק, שגם עושה עבודת קודש בנושא הזה, שאנחנו היום הצלחנו להקפיא את צווי ההריסה באופן זמני לכמה חודשים, כדי לקדם את התכנון, כי אנחנו נמצאים במסלול הנכון, וככה צריך לעשות.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת ענת ברקו.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אני שמחה לשמוע שהוקפאו צווי ההריסה נגד בתים כלשהם, והייתי מאחלת שהממשלה הייתה מתעשתת גם לפני יום רביעי האחרון ולפני יום רביעי שלפניו, כאשר נכנסו כדי להרוס באום-אלחיראן.

עאידה תומא סלימאן: ביום רביעי שעבר, הייתי שם ברבע לשבע בבוקר, ונמנענו, על-ידי המשטרה, אנחנו, חברי הכנסת, שאמורים להיות עם חסינות ויכולים להיכנס למקומות שאנחנו נשרת את הציבור שלנו, מנעו מאתנו להיכנס, היה ברור מהרגע הראשון שכנראה המשטרה מנסה להסתיר משהו.

עאידה תומא סלימאן: היה קשה מאוד לעמוד שם ולדעת שיש שני אנשים, גם השוטר וגם אבו אל-קיעאן, שנהרגו.

עאידה תומא סלימאן: היה קשה לעמוד שם ולראות את הבולדוזרים הורסים מצד אחד את הבתים באום-אלחיראן, אבל כמה מטרים מעליהם הם בונים, בונים את חירן, הכפר היהודי, מעל לכפר אום-אלחיראן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר כמעט שבוע אחרי האירוע.

עאידה תומא סלימאן: התבדו הרבה מהשקרים, וברור יותר ויותר שאכן המשטרה הסתירה, ואכן שר המשטרה הסית בזה שדיבר על "דאעש" ודיבר על ניסיון דריסה ודיבר ודיבר בתוך פחות משתי דקות אחרי שקרה מה שקרה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מאוד מצטערים שהגענו למצב הזה, אבל אנחנו דורשים ועדת חקירה רשמית, שאכן תוציא אחת ולתמיד את האמת לאור, ודורשים גם את התפטרות השר ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הנשיא טראמפ הכריז בנאום ההשבעה שלו שהוא הולך להילחם בטרור האסלאמי.

ענת ברקו: אני הייתי מציעה לומר סוני ושיעי כאחד, וזה מתחיל מתנועת "האחים המוסלמים" שמסיתה ומדיחה, וראינו את זה גם באום-אלחיראן, וזה לא משנה אם זה באום-אלחיראן או בוואדי-עארה, וזה לא משנה מכל תנועות הבת של "אל-קאעידה", של "דאעש" ושל כל שאר תנועות הטרור האלה.

ענת ברקו: זה כלל לא משנה, כל אותם חברי כנסת שהולכים לרוץ לאבו מאזן ולייעץ לו איך לפעול נגד מדינת ישראל, כולל טלב אלסאנע וחבר הכנסת טיבי, כל אחד בתורו.

ענת ברקו: המצעד הזה – – –

מסעוד גנאים: מזמן לא היינו שם.

ענת ברקו: – – – הדחיפה של השוטרים – אני ראיתי איך חבר הכנסת עודה דחף את השוטרים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: אני ראיתי איך בדיוק הוא דחף את השוטרים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: ראו את זה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: חברת הכנסת זועבי יורקת על שוטר ערבי ואומרת לו: אתה משת"פ.

ענת ברקו: זה מה שהיה לפני כמה חודשים, לא? זה מה שהיה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: אז מה?

ענת ברקו: אז מה?

ענת ברקו: אז את דורשת להדיח את השר ארדן?

ענת ברקו: באיזו זכות את דורשת להדיח את השר ארדן?

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: לא היו כאלה שחברו מהאזור הזה ל"דאעש"?

ענת ברקו: ויש הוכחות כאלה.

ענת ברקו: לא היו כאלה שהבריחו חגורות נפץ?

ענת ברקו: יש לי – – –

עאידה תומא סלימאן: צורת המחשבה שלך לא נכונה בכלל.

ענת ברקו: אני יכולה להעביר לך אותה, אם את רוצה – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: – – – חוק וסדר, לא תהיה כאן פאודה.

ענת ברקו: אתם לא תביאו את הפאודה הזה לשטח מדינת ישראל.

ענת ברקו: את כל מה שהאומה – ה"אומה" הזאת, וכל מה שאנחנו רואים בגבולות שלכם – לא תביאו את זה לשטחה של מדינת ישראל.

ענת ברקו: לא בוואדי-עארה ולא באום-אלחיראן, זה ברור?

ענת ברקו: זה מה שיהיה.

ענת ברקו: אנחנו נשמור על המדינה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

עיסאווי פריג': השבוע האחרון, צר לי מאוד, זה חלק ממדיניות של כמה שנים טובות, מדיניות של ממשלה ומי שעומד בראשה, שמתעקשת להפוך את אזרחי מדינת ישראל הערבים לאויבים; מדיניות רציפה להפוך אותם לאויבים בכל מחיר.

עיסאווי פריג': אנחנו כאן – ההפגנה שהייתה היום, וגם ההפגנות שיהיו בעתיד, זה כדי להגיד שהמדיניות הזאת תיכשל, ואנחנו נגיד לה: די לשקרים ולהסתה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, אני רוצה ברשותך להתייחס למדיניות הלנת הגופות שנהוגה, ועכשיו אנחנו רואים אותה במלוא חוזקה.

עיסאווי פריג': הרי, אדוני, אם היה מדובר ביהודי, מייד היו צעקות חילול כבוד המת, אבל גופות של ערבים מותר למדינה לחטוף.

עיסאווי פריג': אני רוצה לצטט פסוק, איך האיסור החמור של הלנת המת ביהדות: קבור תקברנו ביום ההוא כי קללת אלוהים תלוי ולא תטמא את אדמתך, אשר ה' אלוהיך נתן לך נחלה.

עיסאווי פריג': אבל זה לא תקף ביחס לערבים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אכן, זה היה שבוע קשה במיוחד, וכואב הלב על הדם שנשפך באום-אלחיראן.

דב חנין: כל טיפה של דם שנשפכה שם – לגמרי מיותרת.

דב חנין: כואב לראות את היתומים, שני אנשים שנהרגו, לשניהם ילדים, וכואב הלב לראות אותם.

דב חנין: לא הייתה שום סיבה בכלל להיכנס ליישוב הזה, מכיוון – אדוני היושב-ראש, הייתה פשרה, היה מתווה מוסכם על התושבים.

דב חנין: חבר הכנסת איימן עודה ואחרים הקדישו למתווה הזה זמן רב, ואפשר היה לפתור את הבעיה הזו בדרך אחרת לגמרי.

דב חנין: אני שואל, מי נתן את ההוראה להיכנס לשם בכוח?

דב חנין: אני את הכפר הזה, אדוני היושב-ראש, מלווה בשנים האחרונות.

דב חנין: זה כפר קטן, שהוקם בשנות ה-50 על-ידי תושביו, אחרי שהמדינה גירשה אותם מהאדמות הקודמות שלהם ליד קיבוץ שובל, ועכשיו רוצים לגרש אותם פעם נוספת, כדי להקים במקומם יישוב קהילתי דתי בשם חירן.

דב חנין: למה אי-אפשר שכולם יחיו יחד ביישוב קהילתי?

דב חנין: למה אי-אפשר שתהיה שכונה לאלה ושכונה לאלה ותשתיות משותפות ועתיד משותף?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני בדאגה גדולה רואה את הכיוון שבו הממשלה פעם אחר פעם מנצלת כל הזדמנות כדי להתסיס, כדי להסית וכדי להטביע תווית בעייתית בציבור הערבי.

דב חנין: גם הפעם נחפז שר בממשלה – עוד לפני שהיה אפילו תחקיר של המשטרה עצמה – נחפז להאשים, להדביק תוויות של "דאעש" ולהגיד שמה שקרה זה פיגוע נורא.

דב חנין: כך לא מתנהל שר אחראי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נכבדי העדה הדרוזית, כבוד השיח' מואפק טריף, אנחנו שמחים לברך אתכם, פה, בכנסת ישראל.

קסניה סבטלובה: ומכאן לנושא היום, נושא ההריסות ומדיניות מדינת ישראל ביחס לאלה שהכי זקוקים, לשכבות המוחלשות, לאלה שמתקשים כל כך גם ככה לסיים את יומם.

קסניה סבטלובה: בשבוע שעבר זה היה אום-אלחיראן, וכרגע קיבלו צווי הריסה בכפר מע'אר, בעוספיא, בירכא.

קסניה סבטלובה: אי-אפשר ולא מתקבל על הדעת שמדינה כל כך מתוחכמת כמו המדינה שלנו לא תגיע להסדר, לא תגיע להידברות, ותפגע כל כך גם בדרוזים וגם במגזר הערבי.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים כעת על משפחות שכולות, שחיות במע'אר ובירכא ובכפרים אחרים, שקיבלו צווי הריסה לידיהן.

קסניה סבטלובה: אפשר להרגיש מה הייתה ההרגשה שלהן.

קסניה סבטלובה: ואני רוצה רק להדגיש את הציניות של אלה בתוך הממשלה, שכל הזמן שיננו את המנטרה "בלי נאמנות אין אזרחות", וכאשר אנחנו מדברים גם על כאלה שמשרתים בצבא, וגם על כאלה שלא משרתים בצבא, שניהם אזרחי מדינת ישראל, שמגיע להם הרבה יותר, מגיע להם יחס אנושי.

קסניה סבטלובה: קודם כול הם בני-אדם, ולא משנה באיזו שפה הם מדברים ולאיזה מגזר הם משתייכים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: (אומר בערבית: בשמחה רבה אנו מברכים אתכם בברכת ברוכים הבאים, כבוד השייח' מוואפק טריף, ראש העדה הדרוזית, היקרה ללבנו, זקני העדה הנכבדים, מלומדות ומלומדים.

זוהיר בהלול: ) אדוני היושב-ראש, בירכתי – –

יולי יואל אדלשטיין: ניחשתי.

זוהיר בהלול: – – את החברים הנכבדים.

זוהיר בהלול: אינני יודע במה להתחיל ובמה לסיים כאשר בקרבי ובחזקתי רק 60 שניות, אבל נדמה לי שמסע ההסתה וההכפשה, מסע הרדיפה והגזענות, כלפי המיעוט הערבי, כבר גובל בדמוניזציה בלתי רגילה.

זוהיר בהלול: ממשלתו של בנימין נתניהו חוצה כל גבול אנושי והופכת את הציבור הערבי לדמוני.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות שנשתוק יותר לנוכח מסע הרדיפה הקונסיסטנטי של בנימין נתניהו, באמצעות דוברו, השר לביטחון פנים גלעד ארדן, וחבר מרעיהם, שרודפים את הציבור הערבי בלי לחשוב אפילו לרגע ובלי למצמץ.

זוהיר בהלול: הציבור הערבי בעיניהם הפך לשק חבטות.

זוהיר בהלול: אבל אנחנו ציבור שיש לו כבוד עצמי, אנחנו לא נוותר ולא ניכנע, אנחנו נמשיך לדרוש ולתבוע את כבודנו, את קיומנו ואת זכאותנו וזכותנו גם לדיור, גם לכבוד עצמי וגם לאזרחות נכונה.

זוהיר בהלול: באמצעותך, כאשר אתה מעניק לי את הדקה הזאת, אני אומר: די למדיניות המפוחדת, די לתוכנית הריאליטי, תנו לנו לחיות כאן בצלם אנוש.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, בדבר הפסקת כהונתו של סגן שר.

יולי יואל אדלשטיין: ימסור את ההודעה השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר מכן הוא ימסור הודעה נוספת: הודעת הממשלה על צירוף שרים לממשלה ושינוי בחלוקת התפקידים בין השרים, כדלקמן – כפי שיציג עוד שנייה השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני בוודאי מצטרף לברכות לנכבדים, השיח'ים, שנמצאים כאן.

יריב לוין: ברוכים הבאים, ואני מוכרח לומר, אדוני, אני גם שמח מאוד הפעם להודיע את ההודעות שאני מביא כאן בפני הכנסת.

יריב לוין: ראשית, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת כי כהונתו של סגן השר במשרד לשיתוף פעולה אזורי, חבר הכנסת איוב קרא, נפסקה ביום 20 בינואר 2017, בחלוף 48 שעות מן המועד שבו הודיע חבר הכנסת איוב קרא על התפטרותו מתפקיד סגן השר במשרד לשיתוף פעולה אזורי – בהתאם לסעיף 26(1) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: ומכאן – אני שמח לברך את חברנו הוותיק איוב קרא ואת חברנו הצעיר-יותר אלי כהן, ולהודיע לכנסת בשם הממשלה כי הממשלה החליטה כדלקמן: 1.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, ועל-פי הצעת ראש הממשלה, ובהתאם לסעיף 5(ג) לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת איוב קרא לממשלה כשר בלי תיק; ובהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, ועל-פי הצעת ראש הממשלה, לצרף את חבר הכנסת אלי כהן כשר נוסף לממשלה.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לשנות את חלוקת התפקידים בממשלה ולמנות את השר אלי כהן לתפקיד שר הכלכלה והתעשייה במקום השר משה כחלון, אשר ימשיך לכהן בתפקידו כשר האוצר.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 ולסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה להודיע על החלטותיה לכנסת ומבקשת את אישורה להחלטות כאמור.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת ושר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הסבר קצר: ההודעה הראשונה שמסר כאן השר לוין, על הפסקת כהונתו של סגן השר, לא דורשת מאתנו שום דבר פרט לשמיעת לשון ההודעה.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי ההודעה השנייה, מדובר בהודעה אחת של הממשלה, שיש בה תת-סעיפים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן יתקיים דיון אחד, דיון אישי, וכל דובר יקבל עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תתקיים הצבעה אחת לאישור או אי-אישור הודעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מתחילים בדיון, ראשון הדוברים – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו היינו שמחים להעלות אותו לדוכן הנואמים, אבל הוא לא – אה, סליחה, מזכירת הכנסת אומרת לי, לא שמתי לב, שהוא עבר למקום אחר ברשימה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא ביקש ולא הופיע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: מי – מטבע הדברים, זה לא דיון סיעתי, זה דיון אישי – ומי שלא נמצא באולם מפסיד את האפשרות לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חיים ילין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, אתה מוזמן, אם אתה רוצה בכך, לומר את דברך.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

חיים ילין: אני אשָמע כמו הפרסומת – אתה מכיר?

חיים ילין: – מהריצה.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה בכושר טוב, אני סומך עליך.

חיים ילין: כן, אבל הדופק עדיין גבוה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, זהו יום שמח, כך צריך להיות.

חיים ילין: זהו יום שחברי אלי כהן – אף-על-פי שהוא מהקואליציה ואני מהאופוזיציה – עבדנו יחד, מתחילת הדרך בוועדת הרפורמות, ואני חושב שהראינו לכל כנסת ישראל – כי חשובה לי הכנסת היום – מה זה שיתוף פעולה בקבלת החלטות, בקבלת חוקים, בהקשבה, ומעל הכול בשיתוף פעולה בלתי רגיל.

חיים ילין: אפשר לעשות את זה אחרת.

חיים ילין: פשוט אפשר לעשות את זה אחרת.

חיים ילין: זאת ההוכחה.

חיים ילין: נכון, יכול להיות שמכיוון ששנינו צעירים – בכנסת – ושנינו, אין לנו התביעות האלה, של ותק בכנסת, ולא מכירים את כל השטיקים, אנחנו דווקא בגלל זה הסתדרנו.

חיים ילין: אבל אני חושב שזה כבוד גדול לכנסת ישראל, לעם ישראל ולממשלת ישראל, שאדם כמו אלי כהן ייכנס לממשלת ישראל, והוא גם ייקח את התיק – לדעתי – אחד החשובים במדינת ישראל, מי שבעצם אחראי למנופי הצמיחה, מי שאחראי לזה שאנחנו נהיה במקום אחר מבחינה כלכלית.

חיים ילין: מי שייהנה מזה בסופו של דבר, אם הוא יצליח בתפקיד, כבוד היושב-ראש, זה שר האוצר וכולנו, כי הקופה תתמלא.

חיים ילין: מצד שני, אני רואה את כל העדה הדרוזית, והם בטח רוצים לברך את איוב קרא, שהופך להיות שר, ואני מאוד מכבד את זה שאיוב קרא הולך להיות שר – רק שאני לא מצליח להבין מה זה שר ללא תיק.

חיים ילין: אנחנו – אני אומר את זה פה בגדול – לא יכולים כל הזמן להיות במושגים של כבוד, ולשלם מסים בשביל הכבוד.

חיים ילין: הייתי שמח מאוד שראש הממשלה היה שם את איוב קרא כשר עם תיק, עם תוכן.

חיים ילין: זה מה שהיה צריך לקרות.

חיים ילין: אבל מה לעשות שבפוליטיקה, כמו בפוליטיקה, אפשר להכתיר שר, גם כשעולה לנו מיליונים, למדינת ישראל, ואין לו תיק.

חיים ילין: אז אני שואל, איזה כבוד זה, גם לו, ואיזה כבוד זה גם לעדה – רק הכותרת של שר?

חיים ילין: במקום לתת את הכותרת האמיתית, שצריך, אם למיעוטים, ואם לעדה, ואם תפיסה שאומרת:

חיים ילין: אנחנו רוצים את איוב קרא כשר עם תיק שיש לו משמעות, שאנחנו יודעים שכל שקל שאנחנו נותנים ממשלם המסים הולך למטרה נאותה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, להגדיל ממשלה בשביל לשרוד – לא מקובל עלי, לא הגיוני, ולכן זה לא נראה טוב, גם, כשמחברים את כל ההצבעה, כבוד היושב-ראש, במכה אחת, כי לגופו של עניין, כל שר צריך להתקבל כשר, זה הכבוד שגם מגיע לכל אחד, ולא לשים את כולם יחד, כי מישהו חושש ששר ללא תיק לא יתקבל להיות שר.

חיים ילין: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, כגישה עקרונית אני בעד כל תיק שיגיע לאדם ראוי שיוכל לנהל אותו בצורה אמיתית וראויה.

דב חנין: תיק הכלכלה, אדוני היושב-ראש, אומנם חנה חניה קצרה אצל השר כחלון, אבל לפני כן שהה תקופה ארוכה מדי אצל ראש הממשלה נתניהו.

דב חנין: זו הייתה תקופה קשה ומרה מאוד לא רק עבורי כחבר כנסת שלא קיבל תשובות על שאילתות משר הכלכלה נתניהו אלא גם לעובדי בניין שנהרגו בתאונות עבודה ושר הכלכלה לא התייחס אליהם, וגם לבעיות אחרות של המשק שלנו שלא זכו למענה מספיק משר הכלכלה נתניהו.

דב חנין: אז לכאורה אני חושב שזה מהלך נכון.

דב חנין: טוב שהתיק הזה יוצא לדרכו ושבסופו של דבר יהיה לו שר ממונה, שר אחראי שיהיה אחראי לניהולו של התיק הזה בצורה ראויה.

דב חנין: אבל כאשר אנחנו מדברים על ריכוז התיקים שבידי ראש הממשלה, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר ביום הזה שלא להתייחס לתיק התקשורת.

דב חנין: ראש הממשלה, הלוא הוא גם שר החוץ ועד לא מזמן שר הכלכלה והשר לפיתוח אזורי.

דב חנין: מר בנימין נתניהו ממשיך להחזיק באופן אובססיבי בתיק התקשורת.

דב חנין: זה תיק, אדוני היושב-ראש, שבצורה המתונה ביותר, צריך לומר, ראש הממשלה נמצא לגביו בניגוד עניינים קיצוני.

דב חנין: הוא נמצא לגביו בניגוד עניינים קיצוני לא רק בגלל השיחות – שיחות השוחד שאנחנו קוראים שהתנהלו בינו לבין המוציא לאור של ידיעות אחרונות, שיחות שכמה קטעים קשים מהם שמענו לאחרונה בתקשורת – אלא גם בגלל מערכות היחסים האינטנסיביות מאוד שיש לו עם שחקנים מרכזיים בשוק התקשורת.

דב חנין: אנחנו שומעים, למשל, שהוא לא רק ביחסים קרובים עם הבעלים של "וואלה", הוא גם ביחסים קרובים וחבריים, כך מסתבר לנו, עם אחד הבעלים של ערוץ 10.

דב חנין: הוא ביחסים כל כך קרובים עם אותו בעלים של ערוץ 10, שבעזרת היחסים האלה הוא אפילו מצדיק את קבלת טובות ההנאה בהיקף של מאות-אלפי דולרים מאותו בעל הון.

דב חנין: הוא אומר: זה פשוט חבר קרוב שלי ולכן אני מקבל ממנו טובות הנאה בשיעור של מאות-אלפי דולרים.

דב חנין: אם זה כזה קרוב וידיד לך, למה לא הצהרת על הקרבה ועל החברות העצומה הזאת שיש בינכם כאשר הצהרת על היחסים שבינך לבין מר אלוביץ, הבעלים של "וואלה"?

דב חנין: איך קרה שראש הממשלה שכח את ידידו וחברו, זה שמספק לו טובות הנאה בהיקף מאות-אלפי דולרים, כאשר הוא צריך להצהיר על החברים הקרובים שלו לצורך הסדר ניגוד עניינים?

דב חנין: אחת מן השתיים: או שראש הממשלה נתניהו שכח את חברו הקרוב כי הוא פשוט רוצה להיטיב אתו כשר התקשורת ולכן לא מצהיר על ניגוד עניינים, או שבכל לא מדובר בחבר קרוב, אלא בבן-אדם רחוק שראש הממשלה לא נמנע מלקבל ממנו טובות הנאה.

דב חנין: בשני המקרים, אדוני היושב-ראש, מדובר בעבירה פלילית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: בדברי הימים של הפוליטיקה הישראלית תירשם ותיזכר הממשלה הנוכחית כממשלה שהביאה אותנו לשפל הגדול מכולם.

מאיר כהן: אין לזה קשר למדיניות שלה או לפרויקטים שמובילים שריה, פרויקטים שבחלקם אף ראויים לציון.

מאיר כהן: השפל הגדול טמון, חברי, באופי הממשלה שכולו פוליטי, אופי ציני שסבך המינויים וההישרדות שלה מסתיר את האזרחים, את אלה שבעבורם היא צריכה לעבוד.

מאיר כהן: היום מבקשת הקואליציה לאשר את השינוי העשירי בממשלה הנוכחית.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן זה השינוי העשירי בממשלה הנוכחית.

יעל גרמן: – – –

מאיר כהן: חילוף שרים עשירי בפחות משנתיים.

מאיר כהן: הממשלה הזו החליפה עד כה שליש מהשרים.

מאיר כהן: שליש מהשרים הוחלפו מאז תחילת הקדנציה ועוד נזכה לראות את ראש הממשלה עולה לכאן, לדוכן, כדי לדבר על הפעילות הרבה שלו לחיזוק היציבות השלטונית, יציבות שבמסגרתה ייכנס ככל הנראה השר הרביעי בפחות משנתיים למשרד הכלכלה.

מאיר כהן: אני מברך את אלי כהן.

מאיר כהן: אלי ידידי, אני מברך אותך.

מאיר כהן: אתה ראוי.

מאיר כהן: אתה יודע שאני כל כך שמח.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אם עוד פעם יהיו מחיאות כפיים ביציע, היציע פשוט יפונה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רציני מאוד, ואנחנו נקלקל את היום החגיגי לשרים המיועדים.

מאיר כהן: למרות אהבתי הגדולה אליך, הסטטיסטיקה מראה שבזמן האחרון כל חצי שנה מחליפים שר.

מאיר כהן: אני מאחל לך הרבה יותר כי באמת אתה אדם ראוי.

מאיר כהן: יש פשוט שיטה של משרה חמה בשיטת המיטה החמה – כל פעם נכנס ויוצא.

מאיר כהן: אני רוצה לדבר על איוב שגם אותו אני אוהב, אבל שימו לב מה קורה.

מאיר כהן: אני מנסה לתאר בחצי שנייה איזה מין טקס יהיה כששר בלי תיק עושה חפיפה לשר בלי תיק.

מאיר כהן: מה הוא אומר לו?

מאיר כהן: הוא אומר לו: ברוך הבא והנה המשרד.

מאיר כהן: יש לך לשכה.

מאיר כהן: יש לך נהג, יש לך הכול.

מאיר כהן: רק עבודה אין לך.

מאיר כהן: אז תהיה בריא, תמשיך את הדרך.

מאיר כהן: איוב, מגיע לך הרבה יותר.

מאיר כהן: חבל שנפלת למלכודת הזו של שר בלי תיק.

מאיר כהן: חבל שכך אנחנו מתנהגים.

מאיר כהן: זה תפקיד מיותר, לא לאיש מיותר.

מאיר כהן: אתה ראוי, אבל זה תפקיד מיותר.

מאיר כהן: חבל לה לממשלה שדחתה – ביטלה את החוק שלנו שאמר לא יהיו שרים בלי תיק, והכניסה את זה בחזרה.

מאיר כהן: לא ראוי לממשלה כזו להמשיך להנהיג את מדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

אכרם חסון: אני שוב מברך את כל השיח'ים, שיח' מואפק טריף עם כל הדיינים שהגיעו מבית-הדין הדרוזי.

אכרם חסון: גם אחינו האב מהעדה הנוצרית, גם אחינו המוסלמים, אחינו היהודים, כל מי שהגיע לברך את ידידנו ואחינו איוב קרא וגם את אלי כהן.

אכרם חסון: ללא כל ספק אלי כהן חבר כנסת פעיל.

אכרם חסון: היה יושב-ראש ועדת הרפורמות.

אכרם חסון: עד עצם היום הזה קידם הרבה רפורמות לטובת כלל עם ישראל.

אכרם חסון: כל האזרחים במדינת ישראל נהנו מהחקיקה החברתית למען האזרחים.

אכרם חסון: אנחנו מאחלים לו שיצליח כי עשה עבודת קודש ומגיע לו בזכות להיות שר כלכלה.

אכרם חסון: אנחנו זקוקים לשר כלכלה שיעזור לכלל האזרחים וימשיך לתמוך ולקדם, ומאחלים לו הצלחה מכל הלב.

אכרם חסון: לאחי וידידי ובן כפרי איוב קרא שהוא אומנם שר בלי תיק אבל זו הדרך וככה מתחילים.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לך: אני גאה שאתה תהיה שר ותייצג את העדה הדרוזית, ותייצג את כל האזרחים בגאווה ובכבוד גדול.

אכרם חסון: אני רציתי לראות אותך עם תיק כי מגיע לך.

אכרם חסון: אתה איש ליכוד מהוותיקים, ואתה נלחמת לבד בלי משפחה, בלי הרבה תמיכה בהתחלה.

אכרם חסון: הדרך הייתה קשה, אבל הצלחת והגעת עד הלום.

אכרם חסון: היה מגיע לך שראש הממשלה ייתן לך שר עם תיק.

אכרם חסון: אני תמיד שמעתי את ראש הממשלה, בנימין נתניהו שאמר: אני חייב לעדה הדרוזית.

אכרם חסון: הרי גם מי שהציל את חיי בצבא בזמנו, מר שופי, זיכרונו לברכה מרמת-הגולן.

אכרם חסון: ולכן, החוב הזה, צריך לתרגם אותו למעשים.

אכרם חסון: צריך לתמוך בך, לקדם אותך, לתת לך לעשות דברים חשובים מאוד בחיי החברה הדרוזית.

אכרם חסון: לתת את השוויון המיוחל שמגיע לנו בזכות ולא בחסדים של אף אחד.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, אנחנו בשבוע האחרון התעסקנו עם שבעה צווי הריסה שהיו גם בעוספיה וגם במע'אר, והשייח' מואפק טריף יכול להעיד שגם הוא רץ ממקום למקום, מאחראי לנציג הירוקים, לנציג הרשויות המקומיות, לנציג המינהל, לנציג מינהל התכנון, כדי לפתור את הבעיה.

אכרם חסון: העדה הדרוזית אף פעם לא גזלה אדמת מדינה.

אכרם חסון: העדה הדרוזית תמיד הלכה בשלום ובאחווה עם כל העדות וכל העמים.

אכרם חסון: אנחנו רוצים לחיות בכבוד, המדינה היא המדינה שלנו.

אכרם חסון: העם היהודי הלך ביחד עם העדה הדרוזית עוד לפני קום המדינה, ואנחנו מאז 56' משרתים שירות חובה בצה"ל, ועשינו את הכול כדי שהמדינה הזאת תמשיך להתקדם, להתפתח, ותחיה בביטחון מלא.

אכרם חסון: אבל לא יעלה על הדעת שבזכויות אנחנו נישאר מאחור, נישאר סוג ב'.

אכרם חסון: אין תעשייה בכפרים שלנו.

אכרם חסון: כל הזמן אמרנו שאנחנו במדינה מתקדמת, 60% חיים ממשכורת אחת.

אכרם חסון: לא נותנים לצעירים שלנו להתקדם, להיות מנכ"לים וסמנכ"לים ולהוביל את המערכת הכלכלית במדינת ישראל.

אכרם חסון: אחרי שאנחנו פושטים את המדים אנחנו הופכים להיות סוג ב'.

אכרם חסון: אלה לא ססמאות ואלה לא דיבורים.

אכרם חסון: אתם תשמעו אותם בכל מקום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אכרם חסון: אנחנו בונים על האדמות שלנו, כי מישהו ישן בעמידה ולא תכננו לנו.

אכרם חסון: כפי שאמרתי, אנחנו לא גוזלים שום אדמת מדינה.

אכרם חסון: לכן, המדינה הזאת קמה כדי לבנות, לא כדי להרוס.

אכרם חסון: זה לא מתאים לדמוקרטיה הישראלית.

אכרם חסון: זה לא מתאים לציונות, זה לא מתאים לאף אחד לשלוח צו כדי להרוס את ביתו.

אכרם חסון: זו ההרגשה הכי קשה שיכולה להיות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אכרם חסון: אני שמח, אדוני – מילה אחרונה – אני שמח, אדוני היושב-ראש, שהיום דחו את ביצוע הצווים ונותנים הזדמנות לראשי הרשויות לסיים את התכנון, כי ככה צריך לחיות, בדו-קיום אמיתי, ברווחה חברתית, לתת כבוד לכל אזרחי המדינה, ואני מקווה שלא נדע יותר צרות.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה.

יוסי יונה: אני לא אערבב שמחה בטרוניה, נגיד, או בביקורת.

יוסי יונה: הדיון שאנחנו מקיימים עכשיו הוא דיון חגיגי, שני אנשים טובים, טובים מאוד – ידידי היקר, באמת, אלי כהן, שהתוודעתי לעבודה המאוד-מקצועית, המאוד-מסורה ומאוד חשובה שלו כיושב-ראש ועדת הרפורמות, ימונה היום לשר הכלכלה, מינוי ראוי.

יוסי יונה: הגם, כפי שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, קיימות מחלוקות מאוד עמוקות בין התפיסות החברתיות-כלכליות שאנחנו מייצגים כאן, המחנה הציוני ומפלגות אחרות באופוזיציה, לבין הממשלה ומפלגות הקואליציה, אבל עדיין, עכשיו זה רגע חגיגי, ואלי, אני מאחל לך הצלחה מאוד מאוד רבה, אולי לא יותר מדי, כן, כדי שלא יתנגש עם תפיסות העולם שלנו.

יוסי יונה: וכן גם מתמנה היום חברי איוב קרא, לשר ללא תיק.

יוסי יונה: נמצאת כאן נציגות מאוד מכובדת מהעדה הדרוזית.

יוסי יונה: חברים, שותפים ותיקים לבניית הארץ.

יוסי יונה: יושב מולי האב הרוחני – (אומר בערבית: האב הרוחני של המיעוט הדרוזי מוואפק טריף.

יוסי יונה: אתם מכבדים אותנו בנוכחותכם.

יוסי יונה: ) אני מאוד שמח, באמת, להיות בהזדמנות הזאת, שבה איוב קרא מתמנה לשר.

יוסי יונה: אתה אדם ראוי, איוב.

יוסי יונה: יחד עם זאת אני לא יכול שלא – –

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי לא למחוא כפיים בכנסת.

יוסי יונה: – – שלא לומר כמה דברי ביקורת, לא חס וחלילה עליך; אני מכבד את המינוי שלך בשמחה רבה, ומאחל לך הצלחה רבה.

יוסי יונה: אבל אני כאן פונה, בהזדמנות הזאת, לממשלת ישראל – יושבים כאן נציגים נכבדים של העדה הדרוזית, אנשים שמחויבים – הם, ילדיהם ונשותיהם – לרווחתה של החברה שלנו, לביטחונה של החברה שלנו, ואני, מעל במה זו, אומר: הם לא מקבלים את מה שמגיע להם.

יוסי יונה: הם לא מקבלים את מה שמגיע להם, ואנחנו לא מתייחסים אליהם כאזרחים שווים.

יוסי יונה: יש להפסיק באופן נחרץ ומיידי את הרס הבתים.

יוסי יונה: הייתי בחורפיש לפני זמן מה וראיתי את ערמות הבית ההרוס של אדם שבאותה העת שירת בחברון, שאבא שלו איבד עין באחד מהאירועים הביטחוניים, ודוד שלו – אחד מהמצביאים הגדולים שקמו לנו.

יוסי יונה: לא הגיוני, לא מוסרי ולא מתקבל על הדעת.

יוסי יונה: לכן אני מפה קורא שוב לממשלת ישראל לנהוג בחוכמה, לנהוג בתבונה, לנהוג בשותפות, הן המיעוט הדרוזי והן מיעוטים אחרים שנאמנים למדינה, אנחנו צריכים לפעול – כי זה גם אינטרס, אדוני היושב-ראש, יהודי וציוני – כדי שנגיע לשילוב מלא שלהם בחברה בכל תחום ותחום.

יוסי יונה: זה טוב להם וזה טוב לנו.

יוסי יונה: אני, אם כן, מסיים בברכה, אדוני היושב-ראש, בברכה מכל הלב לך, איוב קרא.

יוסי יונה: אני בטוח שאתה תמלא את תפקידך כראוי, ועוד נכונו לך מן הסתם תפקידים נוספים.

יוסי יונה: אז אם כן, זה רגע חגיגי, שהיה מזל טוב, ובהצלחה, הן לאלי כהן והן לאיוב קרא.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי כהן, אני תהיתי אם להעיר – האם בגלל שיתוף הפעולה ההדוק בינך לבין יוסי יונה ישבנו פה כל הלילה לפני שבועיים – אולי לכן הוא שמח שאתה מתמנה לשר?

אלי כהן: – – – משהו לוועדת שרים.

יולי יואל אדלשטיין: לפרוטוקול ייאמר שהדברים נאמרו – בוודאי – בצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק איננו, אז חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני עליתי לכאן כדי לברך גם, כמובן, את חבר הכנסת איוב קרא, על המינוי החשוב שלך לשר.

מירב בן ארי: אני חושבת שאתה מביא הרבה גאווה וכבוד לעדה הדרוזית, שאני, בשנה וחצי האחרונה, חוץ מהתקופה שלי בצבא, בחטיבה 300, בשנה וחצי האחרונה אני פועלת המון למען המגזר הדרוזי, בעיקר בתחום החינוך.

מירב בן ארי: לכן אני חושבת שמעבר לגאווה וכבוד, זה גם מראה על עשייה ונכונות של כל ממשלת ישראל לפעול בתמיכה הראויה והמגיעה למגזר הדרוזי, כי זה מגזר שיותר – לדעתי, ויסלחו לי השאר – הברית היא לא רק במלחמות ובאיבוד, לצערי, של חיילים, אלא הברית מתחילה עוד בתקופת החינוך, עוד בתקופת התיכון, וגם כמובן לאורך השנים באקדמיה ובהמשך הדרך.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר לך שאתמול הייתי בבית-ספר של ילדים בנתניה, כיתות ד', כל השכבה, וחצי מההרצאה שלי עסקנו רק במגזר הדרוזי, והצלחתי להעביר להם את המסר עד כמה חשוב באמת החיבור בינינו לביניכם.

מירב בן ארי: אז ברכות, ברכות לכל העדה על המינוי הראוי והחשוב הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות ולברך במיוחד את חברי היקר והמוכשר חבר הכנסת אלי כהן.

מירב בן ארי: אני יודעת, שמענו את נאום הבכורה שלו כבר מזמן, ואני הקשבתי לו, אבל אני חושבת שחוץ מזה שאנחנו קצת דומים באיך שהתחלנו את החיים שלנו, אני ואתה, אני חושבת שאין מינוי ראוי יותר ממך בסיעה שלנו.

מירב בן ארי: מובן שכולנו אנשים טובים ומוכשרים, אבל הראייה הכלכלית שלך, הרפורמות שהבאת – הבאת פשוט הצלחות למפלגת כולנו, ואני גאה בך, אני גאה במינוי, ואני רוצה להגיד לך משהו – חכה שנייה, חבר הכנסת חזן, כי אני עוד חצי דקה מסיימת – המשפחה שלך פה, נכון, והפעילים של כולנו, שלא סתם הגיעו, הם הגיעו כי באמת מגיע לך.

מירב בן ארי: אני מברכת את אשתך, את הילדים שלך, אני יודעת שאין לנו הרבה הזדמנויות להכיר טובה, גם כחברי כנסת וגם כמפלגה, אז היה לי חשוב לעלות ולומר לך תודה, אבל הכי חשוב – הרבה הצלחה בהמשך.

מירב בן ארי: אני בטוחה, אין לי ספק שתצליח.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי השרים – יש שרים?

יולי יואל אדלשטיין: גלנט, בפעם האחרונה שבדקתי, היה שר.

יוסי יונה: יש גם שרים מיועדים.

יואל חסון: משום מה הוא הולך לספסלים האחוריים.

יואל חסון: אני לא יודע למה, אולי זה רמז או מסר.

יוסי יונה: אבל יש שרים לעתיד, לא?

יואל חסון: יש שרים לעתיד, אבל אותנו זה לא מספק.

יואל חסון: אני קודם כול רוצה, ברמה האישית, לברך את סגן השר איוב קרא, שישתדרג בעוד זמן לא ארוך להיות שר בממשלה, וגם את חבר הכנסת אלי כהן, שישתדרג להיות שר, אז אני באמת רוצה לעשות הפרדה בין הברכה האישית לבין ההתייחסות הפרלמנטרית-פוליטית למהלך הזה.

יואל חסון: אני באמת מברך אתכם, זה הישג אישי לכל דבר, חשוב, זה מכובד, ראוי, להיות שר בממשלת ישראל.

יואל חסון: אני באמת ברמה האישית מאחל לכם הצלחה.

יואל חסון: אני רוצה לברך גם את האורחים הרבים שבאו לברך אתכם; את ראשי העדה הדרוזית, אחינו הטובים, שנמצאים כאן ביציע.

יואל חסון: אבל האירוע הזה, חברי חברי הכנסת, עם כל הכבוד, הוא לא אירוע אישי, הוא אירוע פוליטי – הוא אירוע פוליטי שבו ממשלה, שהיא ממשלת fake news – ממשלת ה-fake news מנסה עכשיו להוסיף לעצמה עוד כל מיני שרים לממשלה שגם ככה ימיה ספורים וימיה יהיו קצרים הרבה יותר מהמצופה.

יואל חסון: אני רוצה לומר לכם, אזרחי ישראל בעיקר, וגם לקהל שנמצא כאן – זאת ממשלת שקר.

יואל חסון: לא תהיה שגרירות בירושלים.

יואל חסון: עמונה, חברי, תפונה.

יואל חסון: גם עפרה.

יואל חסון: נתניהו סיים את הכהונה שלו.

יואל חסון: נתניהו היום הוא ראש משלה בסיום כהונתו.

יואל חסון: כל יום מתגלה משהו חדש, כל יום פרשה חדשה, כל יום מוכיח כמה הממשלה הזאת היא על כרעי תרנגולת, כמה הממשלה הזאת לא באמת מנהלת את ענייני המדינה.

יואל חסון: זו ממשלה שבעיקר עסוקה בעצמה.

יואל חסון: וכאשר אתם שמים לממשלה הזאת אל מול עיניה את המציאות, אתם מגלים עד כמה היא לא מוכנה ולא יודעת להיערך.

יואל חסון: אבל יש דבר גדול מאוד שאנחנו הולכים להתמודד מולו, אדוני היושב-ראש, וזה באמת הדוח של מבקר המדינה לגבי "צוק איתן" – אירוע "צוק איתן", מבצע "צוק איתן", ודיוני הקבינט.

יואל חסון: אני קודם כול מברך את חברי ועדת המשנה, שקיבלו החלטה ברוב קולות, וחברת הכנסת מירב בן ארי, את היית הראשונה שהצהירה על זה – ואני מברך אותך על כך – שהדוח הזה, פחות הנושאים הסודיים, יהיה חשוף לציבור, ונוכל לדעת כיצד התנהלה ממשלת ישראל באחד המבצעים המורכבים ביותר, איזה החלטות נלקחו.

יואל חסון: ואני חושב שכשה

יואל חסון: נושא הזה יעלה על סדר-היום נוכל להבין ולדעת שהממשלה הזאת לאורך זמן, במיוחד ראש הממשלה, שעסוק כל כך הרבה בענייניו, לא היה מוכן, ולא ידע, למעשה, להיערך לנושאים החשובים באמת, וזה התמודדות עם איום ה"חמאס", עם איום המנהרות ועם האיום האסטרטגי המשמעותי שבא מדרום הארץ.

יואל חסון: פה, ועל הדבר הזה, בעיקר גם, תישפט הממשלה הזאת.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, נכבדי ביציע, זה באמת יום חגיגי, ואני חושבת שבאמת ראוי שאיוב קרא ימונה לשר, ובוודאי אלי כהן, שגם אני מצטרפת לברכות חברי, ומברכת אותו, וחושבת שהוא ראוי.

יעל גרמן: אבל אנחנו ביש עתיד נצביע נגד.

יעל גרמן: אני רוצה לבוא ולהסביר לכם, לקהל הנכבד הזה, מדוע אין לנו ברירה אלא רק להצביע נגד משחק הכיסאות המבייש והמבזה הזה.

יעל גרמן: אמרו כאן לפני, שממוצע של שר בממשלת ישראל הוא לא יותר משנתיים, ובממשלה הזאת הממוצע הוא כחצי שנה.

יעל גרמן: מה כבר יכול שר לעשות בחצי שנה?

יעל גרמן: ממנים כאן שר ללא תיק.

יעל גרמן: מדוע?

יעל גרמן: האם אין בעיות במדינת ישראל?

יעל גרמן: האם לא היה אפשר למנות את איוב קרא לשר לענייני מיעוטים, כדי שסוף-סוף למדינת ישראל תהיה מדיניות – כדי שנדע: היא בעד המיעוטים, או נגד המיעוטים?

יעל גרמן: היא מסיתה נגדם, או רוצה באמת לטפח אותם?

יעל גרמן: היא בעד הבנייה בתוך הכפרים, או נגד הבנייה?

יעל גרמן: היא בעד הריסה, או נגד הריסה?

יעל גרמן: לממשלה הזאת אין מדיניות; היא שולפת החלטות, והתוצאות של ההחלטות שלה הן הרות אסון.

יעל גרמן: מה שקרה עכשיו במגזר הדרוזי, שבהינף יד החליטו להרוס בתים, ואיזה בתים – בתים של הורים שכולים.

יעל גרמן: טוב עשתה הממשלה שבאמת החליטה לדחות את זה, אבל מי יודע – אולי בעוד שבועיים, אולי כאשר על ראש הממשלה יאיים עוד איזה כתב אישום, שוב יוציאו את צווי ההריסה, כי מה יותר טוב מאשר לעשות ספין תקשורתי ולהעביר את כל תשומת הלב להריסת בתים, כאשר במקום זה אפשר לשבת וצריך לשבת למשא-ומתן ולמצוא פתרונות אמיתיים?

יעל גרמן: אז זו אחת הסיבות העיקריות שבגללן אנחנו נצביע נגד.

יעל גרמן: אבל לא רק בגלל זה, אדוני היושב-ראש, חברי היקרים וקהל נכבד, אתם יודעים שבממשלה הזאת רוצים לבטל את הפקידות, רוצים להמשיך במדיניות של ג'ובים, רוצים לומר שכאשר שר ייכנס לתפקידו, הוא יוכל להחליף רשימה גדולה מאוד של פקידים.

יעל גרמן: ואני שואלת אתכם: עם כל התחלופה הזאת, ועם כל משחקי הכיסאות האלה, אם לא יהיו לנו פקידים שנוכל לסמוך עליהם ועל הידע שלהם, איך נוכל לנהל את המדינה?

מאיר כהן: תודה רבה.

יעל גרמן: אז אני מאחלת לך הצלחה, איוב קרא, וצר לי שאתה שר בלי תיק, כי יש הרבה מאוד תיקים שהיית יכול לקחת.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

יעל גרמן: ואני מאחלת הצלחה גם לאלי כהן, אבל במשחק הכיסאות הזה אנחנו לא משחקים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על מסגרת זמן של שלוש דקות.

מאיר כהן: עם כל ההתרגשות הגדולה.

מאיר כהן: בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, חברי בני העדה הדרוזית, בעיקר, שמכירים אותי ואני מכיר אותם ומכבד הרבה מאוד שנים, ויודעים שאני לא יודע לעשות הצגות.

אלעזר שטרן: על פניו זה אמור להיות יום שמח, כי ידידנו איוב וגם חבר הכנסת המוכשר אלי כהן נהיים שרים.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר את האמת: זה לא יום שמח, ולא כי אני באופוזיציה.

אלעזר שטרן: השיח' בטח יודע שבפרשת השבוע שקראנו נולדו הקשרים האמיתיים בין העם היהודי לעם הדרוזי, כשמשה פוגש את בנות יתרו – נבי שועייב, במדבר.

אלעזר שטרן: זה המפגש הראשון שאחרי זה הוליד את היחסים בני אלפי השנים – לא מאות השנים – בין הדתות האלה.

אלעזר שטרן: אבל אחרי שאמרתי את מילות הברכה האלה, אני באמת חושב שקשה לנו לשמוח, ואני הייתי צריך אולי אפילו לחייך, וזה קשה לי.

אלעזר שטרן: אני חושב שכמו שאמרה פה חברתי, קודם, הלוואי שהשר קרא היה מקבל תפקיד אמיתי, ויש הרבה כאלה.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה היה יכול לוותר על משהו – אפילו לא על התקשורת – בשביל לתת לחבר כנסת מוכשר גם תפקידים אחרים.

אלעזר שטרן: אבל הוא לא נותן לו כלום.

אלעזר שטרן: הוא שומר את התיקים לעצמו ואומר לו: אתה תהיה שר בלי תיק.

אלעזר שטרן: אנחנו מסתכלים על הממשלה הזאת כממשלה שמה שהיא באה לעשות, לצערנו הרב – אם היא הייתה מתעסקת בטובת העם, ולא בטובתה האישית, אם היא הייתה מסתכלת לא איך היא שורדת, אלא – אנחנו כאן במזרח התיכון שורדים יחד הרבה מאוד שנים, איוב קרא היום או מזמן היה מתמנה לשר אחר.

אלעזר שטרן: אבל זה לא מה שמעניין את הממשלה הזאת.

אלעזר שטרן: מעניין אותה רק איך לשרוד.

אלעזר שטרן: לכן מתמנה היום כבר עוד שר, השר הרביעי בקדנציה הזאת, במשרד הכלכלה.

אלעזר שטרן: תגידו, השתגענו?

אלעזר שטרן: אנחנו לא יודעים כמה זמן לוקח להחליף מ"מ?

אלעזר שטרן: מחלקה אחת?

אלעזר שטרן: אתם משרתים אתנו בצבא – מ"מ היינו יכולים להחליף על מחלקה אחת, ארבע פעמים בשנתיים?

אלעזר שטרן: איפה נשמע כדבר הזה?

אלעזר שטרן: עכשיו, אני אומר לכם שכל מה שלא נראה בממשלה – מקימים ועדה, ממנים שר, העיקר איך שורדים.

אלעזר שטרן: ובהקשר הזה, אני אומר את האמת:

אלעזר שטרן: הכותרת הזאת היא של שר בלי תיק, אבל חברי חבר הכנסת קרא, תסתכל שלא יבטלו אותך מחר.

אלעזר שטרן: זאת ממשלה שמבטלת חוקים השכם והערב.

אלעזר שטרן: לא משנה אם זה חוק השוויון בנטל, אם זה חוק הגיור, אם זה חוק 18 שרים.

אלעזר שטרן: כל החוקים שבאו לטובת המדינה, מבטלים אותם.

אלעזר שטרן: אז גם אם איוב קרא – זה טוב שיהיה שר – תראה, מחר בבוקר יכול ראש הממשלה לקום על צד אחר ולחשוב איך הממשלה הזאת שורדת הכי טוב, ולזרוק גם אותך.

אלעזר שטרן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת קסניה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חברים בצד שמאל, אנחנו מבקשים שקט.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד חברי הכנסת, כבוד האורחים הנכבדים, בני משפחות השרים ובני העדה הדרוזית, ואחרונים חביבים, כבוד השרים הנבחרים, ידידי, יקירי וחביבי, חבר הכנסת אלי כהן וחבר הכנסת איוב קרא – שלשניהם יש המידה של פנים מאירות, של סבר פנים יפות, שהם עושים דברים, נאבקים על דברים בנאמנות עד שהם מעבירים את זה ועד שהם מגיעים.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איוב קרא, אנחנו מכירים כבר כמה וכמה שנים – אדם שהעקרונות שלו, הוא לא זז מהם גם כשזה עלה לו במחיר כבד מאוד.

ישראל אייכלר: פה בכנסת, גם כשהדרך הייתה ארוכה – חז"ל אומרים שיש דרך ארוכה וקצרה ויש דרך קצרה וארוכה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת איוב קרא עשה דרך ארוכה, אבל קצרה.

ישראל אייכלר: הגיע.

ישראל אייכלר: אנחנו מאמינים – ואני חושב שזאת האמונה הדרוזית – שמה שנרשם משמים, ברגע שזה יהיה, לא יהיה רגע לפני ולא יהיה רגע אחרי.

ישראל אייכלר: גם דברים קשים וגם דברים טובים.

ישראל אייכלר: הקדוש-ברוך-הוא קבע שהיום איוב קרא יתמנה לשר, אז כל ההשתדלויות שהיו עד היום לא הועילו ואם הוא היה מוותר על הרבה עמדות שלו – אולי, אנשים חושבים – הוא היה מתמנה קודם.

ישראל אייכלר: לא, הוא עמד על עקרונותיו בגבורה, והוא יתמנה היום לשר, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: וזה כבוד לא רק לעדה הדרוזית, אלא למדינת ישראל שיודעת להיות המדינה של כל אזרחיה, ללא הבדל דת וגזע.

ישראל אייכלר: לחברי אלי כהן אני רוצה לומר: אתה יחסית חדש בכנסת, אבל מהרגע הראשון אתה דמות מופת להתמדה במה שאתה רוצה להגיע, ותמיד להיטיב עם האנשים שאין להם הקשרים והיכולות הכספיות להשיג דברים.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה כבוד לכנסת, כבוד למפלגת כולנו, לשר כחלון, שאתה תהיה שר הכלכלה, כי משרד הכלכלה צריך הרבה הרבה חיזוק ושימון כדי שיתחיל לגלגל את גלגלי המסחר והתעשייה בלי הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים שהאויב של כולנו – לא של המפלגה, של כולנו ממש – זו הביורוקרטיה.

ישראל אייכלר: אני מקווה שאתה תצליח, בעזרת השם, לעשות את זה.

ישראל אייכלר: ואני רוצה להגיד לך שהיינו שותפים בכמה וכמה דברים, ויש דבר שהיום עולה, ובחצי הדקה האחרונה, אדוני היושב-ראש, אני אזכיר את זה: אלי כהן הצליח לעשות משהו שיוריד את מחירי השכירות בדירות, חוק פיצול דירות.

ישראל אייכלר: אבל בגלל כל מיני ראשי ערים, עדיין זה מוגבל לצמודי קרקע.

ישראל אייכלר: אנחנו החלטנו בסיעה, שאנחנו נדרוש שזה יהיה גם בנייה רוויה על-פי אותם תנאים שאלי כהן קבע.

ישראל אייכלר: גם אלי היה רוצה בזה, ואני מקווה, בעזרת השם, שביחד, בכוחות משותפים נעשה ונצליח.

ישראל אייכלר: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עוד פעם נמצאים במצב שבו אנחנו חייבים להיות עדים ואפילו משתתפים בשתיקה בזה שממשלת ישראל למעשה סוחרת בגופות.

קסניה סבטלובה: איך אנחנו יכולים לעמוד כאן, לשבת כאן ולהיות בכנסת ישראל, בלי שאנחנו ניתן את דעתנו על כך שיש גופה של ישראלי, בדואי, אזרח מדינת ישראל, שנהרג בנסיבות שעדיין מתבררות על-ידי המשטרה, על-ידי מח"ש, וקרובי המשפחה שלו לא מסוגלים לקבור אותו?

קסניה סבטלובה: איך זה יכול להיות?

קסניה סבטלובה: איך אנחנו מרשים שמדינת ישראל, מדינה יהודית, מדינה דמוקרטית – אנחנו אוהבים להתפאר בדברים האלה – אבל מה זה אומר באמת?

קסניה סבטלובה: מה זה אומר לגבי עניין של הלנת המת?

קסניה סבטלובה: והאם אנחנו יכולים לדמיין מצב שבו אנחנו היינו מסתכלים על איך שמעכבים את ההלוויה של נפטר יהודי, ישראלי, לא משנה באיזה נסיבות זה קרה, אבל שהיו מכריחים את המשפחה להסתפק בעשרה משתתפים בהלוויה, 15 משתתפים בהלוויה, שתהיה בארבע בבוקר, שתהיה בשתיים בלילה?

קסניה סבטלובה: האם זה ייתכן בכלל, המיקח הזה?

קסניה סבטלובה: אני חושבת שהוא מבייש, הוא מביש, וקודם כול, הוא מביא קלון על מדינת ישראל, על מנהיגיה, על ממשלת נתניהו, שבמקום לעשות צדק באמת על-מנת באמת לקדם את העניין של תוכניות מתאר ביישובים ערביים, ביישובים בדואיים בלתי מוכרים, במגזר הדרוזי, במקום זה, בעצם היא מלבה את האש כל הזמן.

קסניה סבטלובה: מסך עשן סמיך שעכשיו בעצם אנחנו רואים אותו, מקודם על-ידי ממשלת נתניהו.

קסניה סבטלובה: הניסיון הוא להסיט את תשומת הלב התקשורתית, את תשומת הלב הציבורית מעניין החקירות, החקירות הקשות, החקירות שמעניינות את כל הציבור, לעניין של ההתפרעויות, וגם מייצרים את התנאים לכך.

קסניה סבטלובה: מייצרים את התנאים כדי ללבות את השנאה, ללבות את האש כל הזמן.

קסניה סבטלובה: לא להגיע, חס וחלילה, לדיון.

קסניה סבטלובה: לא להגיע להידברות.

קסניה סבטלובה: לא.

קסניה סבטלובה: לפרוץ בחמש בבוקר ליישוב, להרוס שם, לעשות שם תוהו ובהו מלא באישון לילה, באמצע החשכה, העלטה המוחלטת ביישוב הבדואי.

קסניה סבטלובה: אה, באמת, כן, זה יישוב בלתי מוכר, אין להם חשמל.

קסניה סבטלובה: ידעתם את זה?

קסניה סבטלובה: ועכשיו יש העניין הזה של הלנת המת.

קסניה סבטלובה: אנחנו צריכים להתנגד בכל הכוח, ויהיו הסיבות אשר יהיו.

קסניה סבטלובה: מדובר באזרח ישראלי.

קסניה סבטלובה: מדובר באזרח ישראלי שיש לו לא רק חובות כלפי המדינה שלו, יש לו גם זכויות.

קסניה סבטלובה: ולמשפחה שלו יש הזכות להיפרד מהמת שלהם, להיפרד מיעקוב אבו אלקיעאן.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, קודם כול, לברך את שני חברי שיושבעו בעוד שעה קלה לשרים, את חבר הכנסת אלי כהן שמאוד הרשים בעבודה הפרלמנטרית שלו בשנה וחצי האחרונות.

נחמן שי: הוא אדם עם תודעה חברתית עמוקה, מחויב לחלוטין, והצליח להוביל באמצעות הוועדה וגם מחוץ לוועדה הצעות חוק חשובות.

נחמן שי: יש לו פרוטקציה שהוא במפלגה שנמצאת בקואליציה, אבל אני גם לא יכול להתעלם, גם מהמחויבות האישית שלו וגם מהרצון שלו לעשות שינויים חברתיים.

נחמן שי: ועל כך יבוא על הברכה.

נחמן שי: וגם לאיוב קרא – שהלך במדבר הרבה שנים עד שהוא הגיע אל הארץ המובטחת.

נחמן שי: תכף אני אומר משהו על הארץ המובטחת, אבל בכל זאת, איוב, באמת בשעה טובה שיהיה לך.

נחמן שי: אני הייתי רוצה לחשוב בדברים שאני אומר לך שזאת גם נקודת תפנית בהתייחסות לעדה הדרוזית במדינת ישראל, שהרבה מחבריה יושבים אתנו היום ביציע הזה, אבל אני לא יכול להגיד את זה.

נחמן שי: גם הממשלה הזאת, לאורך שנים, גם ממשלות קודמות – הממשלה הזאת, כי היא כבר יושבת על כסאה שנים ארוכות – לא מעניקה את המקום החשוב והמרכזי שמגיע לעדה הדרוזית במדינת ישראל.

נחמן שי: העדה הדרוזית היא עדה קטנה יחסית, אבל התרומה שלה למדינת ישראל, לצה"ל, לחיים המשותפים שלנו, היא עצומה, לאורך הרבה שנים, עם נאמנות מוחלטת, עם התגייסות מוחלטת, עם רצון להיות חלק מחברה אחת וממדינה אחת.

נחמן שי: לא פעם כשאתה הולך לבקר אצלם בכפרים ובעיירות – אלו כבר ערים – אני חוזר משם יותר מחוזק ממה שבאתי כי אני באמת שומע משם עד כמה הם חרדים ודואגים למדינת ישראל, לביטחונה של מדינת ישראל, להתקדמותה של מדינת ישראל.

נחמן שי: היה צריך למנות שר מקרב העדה מזמן; אני שמח שזה מתבצע עכשיו.

נחמן שי: היה כבר בעבר פעם אחת, אנחנו זוכרים, אבל מאז עברו שנים ארוכות.

נחמן שי: זה צריך להיות חלק מהרכבה הקבוע של ממשלת ישראל, אבל אל נסתפק בזה.

נחמן שי: אנחנו חייבים לתת לעדה הזאת את המקום הראוי לה, למשל, באותה סוגיה של חיילים שחוזרים מהצבא ורוצים להשתלב או בכפר או בסביבה ולא יכולים למצוא עבודה, או לא יכולים למצוא לעצמם פינה לגור בה.

נחמן שי: אותה סוגיה שעכשיו מעסיקה אותנו עם הבדואים, היא תקפה גם לגבי הכפרים הדרוזיים, גם לגבי העדה הדרוזית.

נחמן שי: כשלא מצליחים לקבל היתרי בנייה, בונים באופן בלתי חוקי ומאוימים באופן קבוע שמחר יבואו הדחפורים ויהרסו להם את הבתים.

נחמן שי: אדם שמשרת בצה"ל וחוזר לכפר והוא עבר מה שעבר – אחדים מבני העדה הזאת – וחוזר לכפר, והוא עבר מה שעבר – אחדים מבני העדה הזאת גם ממשיכים לשרת ומגיעים לדרגות גבוהות מאוד – זכאי שמדינת ישראל תסייע לו במגורים כשהוא מסיים את שירותו הצבאי.

נחמן שי: ובכלל בכל דרך להשתלב.

נחמן שי: אנחנו מדינה שלא מצאה דרך לסייע למיעוטים שחיים בה.

נחמן שי: ואני אומר לכם עוד פעם – דמוקרטיה נבחרת ונבחנת – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: – – ביחס שלה למיעוטים.

נחמן שי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מנחם מוזס – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אני בא.

מאיר כהן: אני שמח שאתה בא.

מאיר כהן: בבקשה אדוני.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית, וחברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת.

איתן ברושי: גם אני מצטרף לברכות.

איתן ברושי: אני מכבד את הנציגות הרחבה, המרשימה – מכאן זה נראה מרשים – של העדה הדרוזית, ואת חברינו, שמצטרפים לממשלה.

איתן ברושי: אבל בכל זאת, אני רוצה לומר דברי ביקורת, למרות החגיגיות של העניין והתאמת החברים לתפקידים החשובים.

איתן ברושי: תראו, מאז היינו בקורס מ"כים – ויש פה הרבה יוצאי צבא גם בקהל – תמיד עמדה השאלה של כמות או איכות.

איתן ברושי: מה צריך יותר?

איתן ברושי: מאז אנחנו יודעים שגם וגם.

איתן ברושי: אבל אתה שואל את עצמך האם ממשלה גדולה כל כך – ופעם הייתה פה יוזמה לקבוע בחוק את גודל הממשלה – האם ממשלה גדולה כל כך טובה לישראל או לא?

איתן ברושי: מה התפוקה ומה התועלת בממשלה כל כך גדולה, ובכל כך הרבה שרים וסגני שרים, עד כדי כך שחברי הקואליציה בקושי מצליחים לעמוד בתפקידים בוועדות?

איתן ברושי: תראו, איך אפשר להסביר למשל שממשלה כל כך גדולה לא מסוגלת לפנות את עמונה?

איתן ברושי: הלכו והתחייבו על כל מיני הסדרים.

איתן ברושי: אפילו הוציאו באיזה לילה אחד 150 מיליון שקלים.

איתן ברושי: חזרנו לנקודת הפתיחה, שאין פתרון לעמונה, אף שהייתה התחייבות של הממשלה, לרבות העומד בראשה, למתיישבים בעמונה והם התחייבו לפינוי בהסכמה.

איתן ברושי: הנה, ימים בודדים לפני פינוי עמונה, אין פתרון.

איתן ברושי: איך אפשר להסביר שאין פתרון לבדואים בדרום ולדרוזים בצפון?

איתן ברושי: ממשלה כל כך גדולה, כל כך הרבה שרים, לא מסוגלת לפתור את בעיית הבנייה הבלתי-חוקית, כאשר היו אלף הזדמנויות.

איתן ברושי: תמיד אמרתי על הבדואים – אני זוכר את זה מאז הייתי אדם צעיר – כמה יהודים התפרנסו מזה שלא פתרו לבדואים את הבעיות.

איתן ברושי: כמה ועדות.

איתן ברושי: כמה פקידים היו.

איתן ברושי: כמה שרים.

איתן ברושי: כמה סיורים.

איתן ברושי: ובסוף מפנים באלימות את הבתים.

איתן ברושי: אתה הולך לצפון – וישבנו היום עם מנהלי בתי-החולים בצפון – ואתה שומע את המחדלים של הרפואה בצפון.

איתן ברושי: ואתה יודע – ואני בא מהצפון, אני גר בעמק יזרעאל, הייתי ראש רשות – אתה בא מהמקום שאתה יודע שאנשים שם מקבלים פחות ומתים יותר.

איתן ברושי: אתה יודע שלמדינה אין תשובה, עד כדי כך שהא מגייסת תרומות ליום ההולדת שלה.

איתן ברושי: אני הייתי מנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט, ועסקנו בציון ה-60.

איתן ברושי: איך זה שמדינה, עם ממשלה כל כך גדולה, הולכת לפשוט יד כדי לציין את שנת ה-70 שלה?

איתן ברושי: יש כאן משהו מאוד לא ברור.

איתן ברושי: האם יודעת המדינה להפעיל ממשלה כזאת?

איתן ברושי: האם יש לה מטרות?

איתן ברושי: כשאתה רואה את הערב-רב של הדעות, אתה רואה את ההתנהלות בתקשורת, אתה באמת שואל האם יש כאן יד מכוונת ורגל מסיימת.

איתן ברושי: האם בסוף רק מכדררים, או שגם תוקעים גולים?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן ברושי: ולכן אני אומר: ברכות למצטרפים, אבל אולי תחוללו שינוי.

איתן ברושי: אולי נראה שהכמות – –

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן ברושי: – – הופכת לאיכות, ויש תוצאות ויש תפוקות.

איתן ברושי: שיהיה לכם בהצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: חברי, חברותי חברות הכנסת, אנחנו דנות בהודעת הממשלה על מינוי שר הכלכלה, נכון?

מרב מיכאלי: יושב פה שר הכלכלה המיועד, בא בעניבה חגיגית היום במיוחד, חבר הכנסת אלי כהן.

מרב מיכאלי: תתחדש.

מרב מיכאלי: ההתנגדות שלי היא לא אישית.

מרב מיכאלי: היא באמת לא אישית.

מרב מיכאלי: אני בטוחה שכלכלת ישראל היא בראש מעייניך ושיש בדעתך לעשות דברים נהדרים.

מרב מיכאלי: אממה, אתה מגיע למשרד שלא מונה לו שר כבר – מה זה, שנה וחצי?

מרב מיכאלי: לפחות.

מרב מיכאלי: משרד מפורק, מפוצל, מעוך, שאין בו מדיניות, אין בו בעל-בית.

טלי פלוסקוב: לא היה – – –

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: לא, עדיין.

קריאה: עכשיו כשיש שר, גם אין שר.

מרב מיכאלי: לא, רגע, רגע, סליחה, א.

מרב מיכאלי: זה מטריד.

מרב מיכאלי: אם לא צריך את המשרד הזה, אז שלא יהיה.

מרב מיכאלי: אם צריך את המשרד הזה, אז ראוי שיהיה לו שר והוא ינוהל.

מרב מיכאלי: אבל אני חוששת שההתנהלות הזאת היא ממש בקליפת אגוז, עוד אחד מהדברים האלה שראש הממשלה בנימין נתניהו עושה ולא עושה לא מפני שטובת מדינת ישראל לנגד עיניו; לא מפני שטובת כלכלת ישראל לנגד עיניו.

מרב מיכאלי: לא מפני שהאזרחיות והאזרחים במדינת ישראל – שרובן לא מצליחות ולא מצליחים לגמור את החודש – לנגד עיניו, כי השכר בישראל, אדוני היושב-ראש – ודאי עקבת, גם אתה, אדוני שר הכלכלה המיועד, אתה ודאי יודע – לא עלה.

מרב מיכאלי: בכל שנות כהונתו של ראש הממשלה הזה לא עלה השכר הריאלי בישראל, ומצוקת הקיום הבסיסית של כל אזרח ואזרחית כאן רק הולכת וגדלה.

מרב מיכאלי: אז ראש הממשלה עכשיו – מסיבות פוליטיות כאלה ואחרות שעכשיו נוחות לו לקיומו הפוליטי וכיסאו הפוליטי – ממנה אותך לשר כלכלה.

מרב מיכאלי: גם אותך, אדוני איוב קרא, תתחדש גם אתה.

מרב מיכאלי: ברכות.

מרב מיכאלי: מזל טוב.

מרב מיכאלי: אבל גם אתה נהנה מזה בגלל – כנראה הצגת איזו עמדת לחץ חדשה על ראש הממשלה שלא הייתה לך קודם, והנה, עכשיו הסתדרה, אז קיבלת את המינוי הזה.

מרב מיכאלי: לסיבה היחידה, לצערי, אין שום קשר לכישורים שלך, אין לה שום קשר לצרכים של מדינת ישראל, פשוט ככה הסתייע עכשיו לטובתו של ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: יושבים פה חברי – מרחבא – חברים וחברות מהעדה הדרוזית המכובדת.

מרב מיכאלי: רק היום התבשרנו שהולכים להרוס אצלכם 13 בתים.

מרב מיכאלי: אתם מקבלים את אותו כבוד שקיבלו חברינו מהחברה הבדואית בשבוע שעבר, ולפני כן, החברים בקלנסווה.

מרב מיכאלי: הכול מפני שצריך להסיח את הדעת ואת תשומת הלב הציבורית מהחקירות והשחיתות העצומה והמטונפת של ראש הממשלה נתניהו, שגם אם היא לא פלילית – כי אנחנו נמצה את החקירה ונחכה לסוף החקירה – גם אם היא לא פלילית – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מרב מיכאלי: – – רק הדברים שהוא מודה בהם – אני רק אסיים את המשפט, ברשותך, אדוני – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מרב מיכאלי: – – – רק הדברים שהוא מודה בהם – קבלת המתנות ופירוק הממשלה בגלל "ישראל היום" – באמת, הצחנה עולה מהם.

מרב מיכאלי: אז אדוני איוב קרא, לצערי, גם המינוי שלך לשר אולי ראוי כשלעצמו ככל שיהיה, לא יסתיר – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מרב מיכאלי: – – את הטינופת והצחנה הזאת.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת טרכטנברג, ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צר לי מאוד שאנחנו מקיימים דיון – חשוב – על חלוקת תיקים, כאשר אם אני מסתכל לגופו של עניין – והנה, נמצא כאן ידידי, חבר הכנסת אלי כהן.

מנואל טרכטנברג: אני לא יודע אם אתה ער לזה, אבל מה שאתה עומד לקבל לידך זה לא משרד כלכלה כפי שהכרנו אותו, כפי שהוא היה צריך להיות, אלא רסיסים כלשהם שנשארו מחלוקת השלל מסיבות שאף אחד לא יודע למה.

מנואל טרכטנברג: לפני כמה חודשים ראש הממשלה לקח אחד מהתיקים הרבים שהוא מטפל בהם – ואני מתכוון, למי שלא הבין, לא תיקי החקירה.

מנואל טרכטנברג: זה גם.

מנואל טרכטנברג: אני מתכוון לתיקים המיניסטריאליים שהוא מחזיק בהם בשפע.

מנואל טרכטנברג: הוא החליט לחלק את משרד הכלכלה, בלי שום היגיון, בלא שהתייעץ עם אף אחד, בלא שאכפת לו בכלל מהתכנים של משרד הכלכלה.

מנואל טרכטנברג: משרד הכלכלה הוא אחד המשרדים החשובים במדינת ישראל – למשק, לרווחה של עובדי ישראל, לצמיחה, לתעשייה.

מנואל טרכטנברג: מישהו חושב שזה נכון מה שקורה?

מנואל טרכטנברג: שפעם זורקים כמה עצמות לשר הרווחה ופעם לידידי אלי כהן?

מנואל טרכטנברג: באמת, אתה ראוי לזה, אבל אתה לא ראוי שיעשו לך כזה עוול.

מנואל טרכטנברג: לוקחים רסיסים כאלה וזורקים כלאחר יד.

מנואל טרכטנברג: לא ככה צריך לקבל החלטות במדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: ראש הממשלה, לצערנו הרב, עסוק בתיקים אחרים – תיקי חקירה.

מנואל טרכטנברג: הוא כל כולו בתוך זה.

מנואל טרכטנברג: אני מבין למה הוא כל כולו שם, אבל ככה אי-אפשר לנהל מדינה.

מנואל טרכטנברג: רבותי, זה יותר מדי רציני מכדי שמשרדי ממשלה יהפכו לכלי משחק של אדם אחד, של ראש ממשלה, שראשו כל כולו במקום אחר.

מנואל טרכטנברג: נמצאים כאן בקהל גם נציגים ואורחים ממגזרים מסוימים בחברה הישראלית, מהמגזר הדרוזי וכו'.

מנואל טרכטנברג: אנשים שתורמים את חלקם נאמנה למדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: ומה התבשרנו?

מנואל טרכטנברג: שכנראה בגלל עיסוק היתר בתיקים אחרים מתכוונים לעשות פעולות עוינות כנגד ציבורים נאמנים למדינת ישראל, ואוי לנו שזה הגורל שנגזר עלינו.

מנואל טרכטנברג: אז אני רוצה להגיד לחברי הכנסת הנכבדים שאני באמת מכבד אותם ומאחל להם הצלחה.

מנואל טרכטנברג: לא לזה פיללנו.

מנואל טרכטנברג: אני בטוח שלא לזה אתם פיללתם, ואני מקווה שיבוא לזה סוף למען כולנו.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חבר הכנסת יאיר לפיד.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אף שאין לי אמון בממשלה של בנימין נתניהו, אני רוצה לברך את חבר הכנסת אלי כהן על זה שהוא ממונה להיות שר הכלכלה.

אראל מרגלית: אני חייב לומר שאלי כהן – הייתה לי הזכות להיות חלק מוועדת הרפורמות של המגזר הפיננסי ולראות איך האיש הזה עובד באומץ נגד הגורמים החזקים ביותר במדינת ישראל, שזה הרבה מאוד פעמים הבנקים, למען התחרות, למען העסקים הקטנים ולמען רווחתם הפיננסית של אזרחי מדינת ישראל.

אראל מרגלית: הוא מהקואליציה, אני מהאופוזיציה, ואני אומר לכם את זה בפה מלא.

אראל מרגלית: לכן אני מברך אותך ואני מאחל לך בהצלחה.

אראל מרגלית: אמר חברי חבר הכנסת טרכטנברג שרוקנו ממשרד הכלכלה חלק מהתוכן שלו, אבל בתוכן שנשאר יש הרבה מאוד עבודה, ואני, כחבר אופוזיציה, אתן לך תמיכה, למרות שבממשלה הזאת יש לי אמון מועט מאוד.

אראל מרגלית: חברי איוב קרא, אתה התחלת לעשות עבודה טובה כשר לפיתוח אזורי, ואני לא מבין למה לקחו לך את התפקיד הזה ולא נתנו לך להמשיך לעבוד.

אראל מרגלית: העניין הזה של תפקיד של שר בלי תיק, שעולה ארבעה מיליון שקל, זה דבר שלדעתי הוא בזבוז, הוא לא נכון.

אראל מרגלית: היו צריכים להשאיר אותך במשרד שבו עשית את העבודה שלך.

אראל מרגלית: ואם לצחי הנגבי רצו לתת תפקיד של שר, היו יכולים לתת לו את תפקיד שר התקשורת.

אראל מרגלית: דרך אגב, הוא פנוי והוא חייב להתפנות על-ידי מי שמחזיק אותו, בגלל החקירות.

אראל מרגלית: שר בלי תיק זה אתנן משונה מאוד דווקא לחבר בחברה הדרוזית.

אראל מרגלית: ואני רוצה להגיד שזה לא יעזור להסתיר את העוול הנורא שעושים כלפי העדה הדרוזית בימים אלה, כמו שעשו בקלנסווה וכמו שעשו עם הבדואים בנגב.

אראל מרגלית: זה לא שצווי ההריסה שיש נגד חלק גדול מהבתים הם לא באיזה מקום צריכים להיות נדונים, וזה לא שלא צריך להגיע להסדר, אבל יש עכשיו 13 צווי הריסה נגד בתים בעדה הדרוזית.

אראל מרגלית: חלק מהם בתים של משפחות שכולות שנלחמו על ביטחון מדינת ישראל.

אראל מרגלית: אז אני רוצה לומר לכם שכאזרח ישראלי וכמי שהיה אתם בצבא ושלחם אתם שכם אל שכם: העדה הדרוזית עושה דברים גדולים למען ביטחון ישראל על הגנת מדינת ישראל, אבל אי-אפשר להתעלם מזה שצריך את השותפות הזאת גם כשמשפחה צעירה רוצה לבנות בית, כשרוצים פרנסה וכשרוצים לדעת שאפשר לגדל משפחה בכבוד במדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה.

אראל מרגלית: גם פה צריכים שותפות, ולהתנפל על העדה הזאת, זה להדליק אש במדינת ישראל – –

מאיר כהן: תודה רבה לך, אדוני.

אראל מרגלית: – – אש במדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת יאיר לפיד, בבקשה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, צר לי על העובדה שהצעת החוק הזאת מחברת את שני התפקידים.

יאיר לפיד: חבר הכנסת כהן, אילולא ההצעה הייתה מחוברת הייתי מצביע בעד המינוי שלך לשר הכלכלה, אף שאני חושב שזה מנוגד למדיניות הממשלה למנות אנשים שמתאימים לתפקידם.

יאיר לפיד: אבל אתה יודע גם שעון עומד – אני חושב שאתה האיש הנכון, אני חושב שיש לך הכישורים, אני משוכנע שתעשה עבודה טובה.

יאיר לפיד: הכלכלה הישראלית זקוקה לך.

יאיר לפיד: אנחנו בפתחה של המהפכה התעשייתית הרביעית.

יאיר לפיד: אתה מכיר את זה טוב ממני.

יאיר לפיד: חבר הכנסת קרא, אתה יודע, אני מעריך ומכבד אותך, לצערי אותך אני לא יכול לברך בגלל התפקיד או בגלל חוסר התפקיד.

יאיר לפיד: הרי מה זה שר ללא תיק?

יאיר לפיד: שר ללא תיק זה אדם שיש לו אוטו של שר, לשכה של שר, תקציבים של שר, מקורבים של שר ומינויים של שר.

יאיר לפיד: רק דבר אחד אין לו – עבודה.

יאיר לפיד: זה לא איזה עלבון חלילה שאני מטיח במישהו, זה מה שאומר החוק.

יאיר לפיד: אם אתה שר ללא תיק, אין לך עבודה, אתה בא למשרד ואז אתה חוזר הביתה.

יאיר לפיד: הדבר העצוב הוא העובדה שהממשלה אפילו לא מסתירה את זה.

יאיר לפיד: אתה לא מזהה אפילו שבב של מבוכה בממשלת ישראל בזמן שהיא ממנה מינויים ריקים מתוכן של תפקידים לא קיימים.

יאיר לפיד: כי הם אומרים: הכול פוליטיקה.

יאיר לפיד: אין דבר מלבד הפוליטיקה, אין מטרה לפוליטיקה מלבד היותה הפוליטיקה של עצמה.

יאיר לפיד: זו חרפה ובושה וצר לי שאנשים טובים משתפים עם זה פעולה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שמצופה מאתנו בעת הזאת כאופוזיציה לבוא ולתקוף את הממשלה על המהלכים שלה, אבל אני רוצה דווקא לדבר על החשיבות של מינוי שר למשרד הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: חברי חבר הכנסת אלי כהן, אני חושבת שכל מי שקורא את הנתונים, למרות ההתפעלות שלנו מיחס חוב–תוצר שהוא הנמוך בכל הזמנים כנראה – 61% או משהו כזה – נדמה לנו שהצמיחה במדינת ישראל היא במצב נהדר, אבל כשאנחנו נוסעים למפעלים, כשאנחנו רואים את מצבם של העסקים הקטנים במדינת ישראל, אנחנו יודעים שלכלכלה הישראלית הרבה, הרבה, הרבה זמן לא היו אבא ואימא, וזאת האמת לאמיתה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומר לכם מדוע, כי בסופו של דבר הצמיחה כיום במדינת ישראל מאפשרת לנו בקושי לממן את העלויות של הגידול באוכלוסייה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: אין פה שום בשורה.

איילת נחמיאס ורבין: אותה חדשנות שמאפיינת בצורה מדהימה כל כך לאורך שנים את מדינת ישראל, לאט-לאט נעלמת.

איילת נחמיאס ורבין: קראתי חלק מהתוצרים של הוועדה במשרד האוצר שעוסקת בפריון, כבר אנחנו רואים שלתעשייה – בואו לא נממן מכונות ובואו לא נתעסק בהכשרת עובדים כי זה לא מה שחשוב, ובואו נייבא עובדים מהנדסים.

איילת נחמיאס ורבין: הנה, אדוני השר לעתיד, חבר הכנסת אלי כהן, אחד הנושאים שעסקתי בו, שאלת ייבוא המהנדסים למדינת ישראל, כשיש כאן אנשים בלתי רגילים במדינה הזאת, שנפלטים משוק העבודה בגיל 40 ואף אחד לא דואג להחזיר אותם.

איילת נחמיאס ורבין: אז נכון שהיום זה לא לגמרי במשרד הכלכלה, אלא עבר למשרד הרווחה במסגרת החלק של העבודה, של התעסוקה, אבל אני אומרת לכם, אני באמת באמת מודאגת מהכלכלה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: כלכלה שבה המגזר הערבי, הדרוזי, הבדואי, לא שותף בשוק העבודה, המגזר החרדי מנסה, משווע להזדמנות אמיתית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יכולים לייצר שינוי.

איילת נחמיאס ורבין: אני קוראת לאוכלוסיות האלה "האוכלוסיות השקטות".

איילת נחמיאס ורבין: החרדים והמגזר הערבי – רבים מדברים עליהם, אבל יש כאן קבוצות ענקיות שנמצאות מחוץ לשיח התעסוקה, והן מיליון העולים החדשים הבאים של מדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאנחנו צריכים לחפש כדי לבשר בשורה אמיתית לכלכלה הישראלית, לחברה במדינת ישראל, כי זה כמובן גם עניין חשוב מבחינה חברתית, חברי חבר הכנסת זוהיר בהלול.

איילת נחמיאס ורבין: על-כן לאוכלוסיות השקטות האלה, אנחנו צריכים שיהיו להם אבא ואימא שמבינים את החשיבות של העניין הזה ומשלבים אותם בתוך שוק התעסוקה הישראלי ובעקבות זאת גם בחברה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא אוהבת את המשחקים שהממשלה עושה – שר לפה, שר לפה, מפרקת, "לגואים", כל הדברים האלה, פעם לגו, פעם פליימוביל, כל פעם אנחנו בוחרים משחק אחר, אבל בסופו של דבר משרד הכלכלה צריך שר, ועל כך אני, גם בנסיבות האלה, מברכת, ומברכת מראש את חברי חבר הכנסת אלי כהן.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מאיר כהן: בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, חברי, אחי בשנותי הארוכות בצה"ל, בני העדה הדרוזית – אני כל כך שמח בשמחתך, איוב קרא, ובשמחת בני העדה, ובשמחתך, חברי אלי כהן, ואני, מהיכרותי אתכם – אתם ראויים לכך.

איל בן ראובן: ואני רוצה לתת לכם עצה קטנה, שמסתכמת במושג "סוף מעשה במחשבה תחילה", גם אם לא תסכימו אתה לגמרי.

איל בן ראובן: תראו, רעיון שתי המדינות – שיקרה מתישהו, פלוס, מינוס, בצורה כזו או אחרת – זו הדרך היחידה שתאפשר לנו להתקיים כמדינה יהודית דמוקרטית.

איל בן ראובן: ובתוך הרעיון הזה יהיו גושי ההתיישבות, בתוכם מעלה-אדומים, חלק ממדינת ישראל.

איל בן ראובן: ואני תוהה, כמה מאמצים לא חכמים, בלשון המעטה, משקיעים כמה חברי ממשלה, חברי כנסת, בעתיד הנכון והכל-כך חשוב הזה – קידום חוק ההסדרה, ועכשיו קפיצת הראש ההזויה הזאת לסיפוח מעלה-אדומים.

איל בן ראובן: אכן, נשיא חדש בארצות-הברית, נשיא שמושגי היסוד שלו בשלב זה במדיניות חוץ בכלל ובהבנת המזרח התיכון הם כנראה לא רחבים מדי, ואני מקווה שיהיו יותר רחבים בעתיד.

איל בן ראובן: זו הזדמנות לנסות ליצור אתו ציר תנועה נכון, שיוביל לעתיד של שתי מדינות במרחב, ולהשתמש בהתקדמות בציר הזה לקידום תיקונים משמעותיים בהסכם הרע עם איראן, לקדם רעיונות נכונים במערכת שמתפתחת בסוריה ובמאבק מול הטרור באזורנו.

איל בן ראובן: ומה אתם עושים, השר בנט והקופצים לבריכה שעדיין אין בה מים?

איל בן ראובן: אתם רוצים לסחוב אתכם לשם מנהיג עולם, שאחר כך, אם יקפוץ אתכם לבריכה, לא ברור איזה מחיר נצטרך לשלם לרפא את הנזקים שניצור.

איל בן ראובן: ואני, כמו שאמרתי, מציע לכם להשתמש במשפט "סוף מעשה במחשבה תחילה"; זה הזמן לבנות עם הנשיא החדש את רעיון שתי המדינות, תוך חיזוק רעיון גושי ההתיישבות, תוך חיזוק רעיון בקעת-הירדן וירושלים על שכונותיה היהודיות בשליטה ישראלית; בניית מערך אזורי בשיתוף סעודיה, ירדן ומצרים; בניית תמיכה בין-לאומית ביצירת גבולות בטוחים למדינת ישראל תוך פרידה ממושג הכיבוש בשטחים לא לנו שהודבק לנו ולא מתאים לנו.

איל בן ראובן: צר לי, ראש הממשלה, שאני רואה את אלה שמקיפים אותך חוגגים על שינוי בממשל האמריקני.

איל בן ראובן: נשיא חדש, שלפחות בשלב זה הדבר הכי יציב במסע הבחירות שלו היה חוסר יציבות.

איל בן ראובן: זה הזמן לבנות רעיון שלם עם הנשיא החדש והממשל החדש, לעתיד טוב יותר – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

איל בן ראובן: – – לילדינו.

איל בן ראובן: ולסיכום, שוב, השרים החדשים, הרבה הרבה הרבה הצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, מכובדי השר, קהל אורחים נכבד, חברינו בני העדה הדרוזית, אהלן וסהלן (אומר בערבית: ראשית, מזל טוב על השר, אבל ברצוני לומר כמה מילים, ואל תיקחו אותן באופן אישי.

עיסאווי פריג': אתם יקרים ללבי.

עיסאווי פריג': אנחנו משפחה.

עיסאווי פריג': ) אדוני היושב-ראש, היום – זה לא סוד שבמדינת ישראל בימים האלה נסללות שתי אוטוסטרדות – אוטוסטרדת 1000 ואוטוסטרדת 2000.

עיסאווי פריג': לפי הניתוחים, ולפי כל מה שאנחנו שומעים, האוטוסטרדה תיגמר בכביש ללא מוצא, ידאגו למצוא לה, ואוטוסטרדה אחרת תיגמר בתהום.

עיסאווי פריג': איזו מהן, 1000 או 2000 – 1000 גובר על 2000 או 2000 גובר על 1000 – ימים יגידו, אבל תהיה תהום.

עיסאווי פריג': אני, איך אני מונע ואיך אני חושב לשנות כיוון ולהימנע מהקטסטרופה?

עיסאווי פריג': אז יש לי שני כיוונים; א.

עיסאווי פריג': למצוא אויב מבית, האויב הוא כאן – הערבים – האויבים.

עיסאווי פריג': נתחיל ונשחזר ונחדש את תהליך ההסתה נגדם, וזה יעבוד.

עיסאווי פריג': ישכחו ממני.

עיסאווי פריג': יש אויב, נסית נגדו.

עיסאווי פריג': כוחותינו הרסו 11 בתים לערבים.

עיסאווי פריג': נתחיל.

עיסאווי פריג': אבל לא נסת

עיסאווי פריג': פק בכך; צריך גם לחזק את הבית מבפנים, את הממשלה.

עיסאווי פריג': כמה שרים יש, אדוני היושב-ראש, בממשלה?

עיסאווי פריג': 20?

עיסאווי פריג': עכשיו אני צריך לשלם אתנן פוליטי – עוד שני שרים.

עיסאווי פריג': אחד השרים – יש הסכמה קואליציונית לגבי השר אלי כהן, עמיתי, רואה-חשבון, שאתה ראוי, ומאחלים לך הצלחה.

עיסאווי פריג': אבל האתנן הפוליטי, ידידי איוב, מה לעשות, יש – ראש הממשלה יש לו אמירה, אתה זוכר אותה, ידידי פרי – לא היה כלום ולא יהיה כלום.

עיסאווי פריג': הוא טוב בזה.

עיסאווי פריג': אז גם יהיה שר ללא כלום; כלום סמכויות, כלום אחריות, כלומניק, שר, שיהיה שר.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': אני צריך את האצבע שלו בממשלה, אני צריך לשלם אתנן פוליטי.

עיסאווי פריג': היה לפני שבועיים – תקשיבו, האימפריה מתפוררת – לפני שבועיים אישרו את חבר הכנסת חזן לסגן יושב-ראש הקואליציה, בניגוד לדעתו של דוד ביטן, היושב-ראש, שהוא כועס, רצה להיות שר, ידידי, ולא נתנו לו.

עיסאווי פריג': הוא כועס, הוא לא נמצא – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': לא, אני מסיים, אדוני.

מאיר כהן: אל תסיים.

עיסאווי פריג': אני מסיים – –

מאיר כהן: בבקשה.

עיסאווי פריג': – – רק תן לי, את הפיניש עוד לא – – –

מאיר כהן: לא לא, אתה תדבר כמו כולם.

עיסאווי פריג': בסדר.

מאיר כהן: משפט אחרון.

עיסאווי פריג': אז נתנו את סגן השר בניגוד.

עיסאווי פריג': התשלום, בשפה הפוליטית שלנו נקרא שוחד פוליטי.

עיסאווי פריג': מפלגה – וראש ממשלה שמתקיים על אתנן ושוחד פוליטי לא ראוי לכהן ראש ממשלה, ועדיף שעה קודם.

עיסאווי פריג': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי כהן, אני רוצה לברך אותך.

אלי כהן: תודה.

רויטל סויד: בקרוב מאוד תהיה שר הכלכלה, ואין לי ספק שכמו שעשית חיל כיושב-ראש ועדת הרפורמות, תעשה חיל גם כשר, ואנחנו בוודאי נהנה ונתברך בך.

רויטל סויד: ולך, חברי חבר הכנסת איוב קרא, ולכם, נכבדי העדה והשיח' מואפק טריף בראשם, אין ספק שזהו יום חג, אין ספק שזהו יום גדול, שמנציח את ההיסטוריה המשותפת, היסטוריה שבה אנחנו יודעים שאנחנו צועדים כברת דרך משותפת יחדיו, העדה הדרוזית – החברה הדרוזית חשובה, והיא חלק ממדינת ישראל, בכל המישורים.

רויטל סויד: יש הקשר ההיסטורי, הקשר התרבותי, הקשר הכלכלי והקשר החברתי, ואין יותר ברור מאשר שאין רק חברי כנסת מבורכים – ונמצא פה גם חברי חבר הכנסת אכרם חסון, וחבר הכנסת עמאר, שלא נמצא כאן – והחלמה מהירה – אלא גם לך, חברי חבר הכנסת איוב קרא, מן הראוי שיהיה שר.

רויטל סויד: חבל שזה אירוע חריג, זה צריך להיות אירוע שבשגרה, במדינת ישראל, בממשלת ישראל, יש שר ששייך לחברה הדרוזית.

רויטל סויד: אבל, שותפות הגורל הזאת, והעובדה שאחים אנחנו, ולוחמים יחד למען ביטחונה של מדינת ישראל, ולמען החיים יחד על האדמה שאנחנו כל כך אוהבים, גם אתם וגם אנחנו, צריכה לבוא לידי ביטוי בהרבה מאוד מישורים – צריכה לבוא לידי ביטוי בשוויון הזדמנויות, בשוויון בתעסוקה, בשוויון חברתי ובשוויון גם במגזר הציבורי.

רויטל סויד: אני, כעורכת-דין לשעבר, מייחלת ליום שתהיה גם שופטת דרוזית ראשונה.

רויטל סויד: אני מייחלת ליום שבו במגזר הציבורי יהיה שוויון בין ישראלים מהחברה הדרוזית וישראלים יהודים, בדיוק באותה המידה.

רויטל סויד: לפני כמה חודשים חווינו חוויה מטלטלת כשבית בחורפיש, בית של חייל שבדיוק באותה העת היה בחברון, נהרס.

רויטל סויד: ואני אומרת שברית דמים ושותפות גורל נמדדים לא רק בשדה הקרב, נמדדים גם בחיי היום-יום, ולא להבין – שלא לטעות – אני נגד כל דרך וצורה שהיא של לעבור על החוק, וכל דרך וצורה שהיא שפועלים בניגוד לחוק.

רויטל סויד: אבל כאשר אנחנו מדברים על אנשים שבכפרים שלהם במשך 20 שנה לא הייתה תוכנית מתאר מעודכנת, ואנשים שבונים על הבתים ועל אדמה פרטית שלהם, ואף שהם פועלים – – –

מאיר כהן: תודה, גברתי.

רויטל סויד: אני ממש מסיימת, ממש מסיימת.

רויטל סויד: – – – הם בונים על אדמה פרטית שלהם, כשאין תוכניות מתאר, וחלקם גם חיילים בצה"ל.

רויטל סויד: לא יכול להיות שיבואו ואת הבתים האלה יהרסו.

רויטל סויד: ועכשיו, ברגע הזה, אני קוראת גם לראש הממשלה, ולכל מי שהוציא את אותם 20 צווים, לא ליישם אותם, כי אנחנו צריכים להסתכל לא רק על העבר, אלא בעיקר אל החיים המשותפים לעתיד.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

מאיר כהן: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': הבנות – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: עיסאווי פריג', חברי הטוב, אל תדאג, הכול מסודר.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

זוהיר בהלול: שלום לכם, חברות וחברי הכנסת, מן הדין, מכוח הג'נטלמניות, לתת לשני המיניסטרים הבאים הזדמנות, ואני חושב, אולי בניגוד לכמה וכמה חברים כאן, שלאלי כהן הפרפקציוניסט יש היתכנות גדולה להצלחה.

זוהיר בהלול: תבורך וצא לדרך.

זוהיר בהלול: ולחברי ורעי איוב קרא יש גם כן היתכנות להצלחה, מכיוון שמדובר בבולדוזר של אופרציות באופן המדהים ביותר.

זוהיר בהלול: גם כן – צא לדרך צלחה.

זוהיר בהלול: אלא מאי?

זוהיר בהלול: אתם נכנסים למים עכורים.

זוהיר בהלול: שניכם עם כוונות טובות, אבל המציאות תטפח על פניכם, מכיוון שראש הממשלה שתעבדו תחת מטרייתו הוא ראש ממשלה מסיתן, וגם גזען.

זוהיר בהלול: במסכת אבות, גבירותי ורבותי, נכתב: "על דאטפת אטפוך וסוף מטיפייך יטופון".

זוהיר בהלול: מה הסיפור של מסכת אבות?

זוהיר בהלול: מספר הלל – באתוס היהודי יש בית הלל ובית שמאי; הלל הוא בדרך כלל סובלני ומקל ובית שמאי הוא הגרזני והתאצ'ריסטי.

זוהיר בהלול: סליחה, אולי לא תאצ'ריסטי, מעבר לזה.

זוהיר בהלול: הסיפור הוא שמצאו גולגולת בנהר, גולגולתו של אדם שרצח אדם אחר, אבל גם זה שרצח את זה שגולגולתו נמצאה בנהר – גם הוא נהרג וחוסל, משום שהעבירה היא דו-צדדית.

זוהיר בהלול: בערבית, אולי, אני ניסיתי, כבוד השופט הנכבד, הדרוזי רם הדרג שנמצא ליד השיח' מואפק טריף, אחד מהגדולים באומה הדרוזית – אתה אולי תמצא באמת משפט אחר או דימוי יותר מדויק, אבל בערבית מאוד עממית אני מצאתי: (אומר בערבית: מי שחופר בור לאחיו ייפול לתוכו.

זוהיר בהלול: ) בנימין נתניהו לוקח אותנו לגיהינום.

זוהיר בהלול: בנימין נתניהו וחבר מרעיו הם גזענים, והם אינם ששים אל מה שנקרא הערכים של זכויות אדם בישראל.

זוהיר בהלול: הם רודפים את המיעוט הערבי כאילו מדובר בדמוניזציה בלתי נתפסת.

זוהיר בהלול: אתם, איוב ידידי ואלי ידידי, תיכנסו לביצה מדממת, ביצה מלבלבת של גזענות ושל הסתה.

זוהיר בהלול: אני מאוד מקווה – מעבר לעובדה שאני מאחל לכם הצלחה ובטוחני שדרככם מנותבת ומתועלת ומבויתת להצלחה – שתוכלו לעמוד כמגדלור של מוסר ושל זכויות אדם מעבר לתפקיד הספציפי שלכם, כי או אז תיזכרו לעד כאנשים שתרמו למוסר היהודי ולמוסר הערבי במדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – את חברת הכנסת מיכל רוזין ואת חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מאיר כהן: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר התרחש כאן, במדינת ישראל, אירוע שבעיני הוא אחד האירועים הקשים, חסרי התקדים והמכוננים בתולדות מדינת ישראל, ואני מדברת על האירועים באום-אלחיראן, ואני רוצה להגיד עליהם שני דברים: 1.

תמר זנדברג: לעניין האירוע עצמו.

תמר זנדברג: עומד כאן חבר הכנסת איימן עודה, שעדיין פצוע בראש – ומאחלים לך רפואה שלמה – אבל קודם כול, האירועים עצמם, והאופן הקל באופן באמת בלתי נסבל שבו אפשר פשוט להגיד כל דבר, לשחרר כל גרסה, לראות אותה אחר כך הולכת, משתכתבת, משתעתקת ומגלגלת את עצמה בכל מקום, כאשר הקשר בינה ובין המציאות הוא פשוט קלוש עד לא קיים.

תמר זנדברג: אני באמת חושבת שזה דבר – אומנם אנחנו בעידן של fake news ופוסט-אמת, אבל באמת שווה להתעכב על זה עוד רגע אחד ולהגיד את הדבר הברור והבסיסי, שמגיעות לנו משטרה וממשלה שמוסרות לציבור דיווח אמין ואמיתי, שאנחנו יכולים לסמוך עליו, ולא הפרחת שמועות שמונעות על-ידי אינטרסים פוליטיים מצד אחד וכסת"ח וניסיונות טיוח מצד שני.

תמר זנדברג: אני רוצה לחזור כאן על קריאה נורא נורא ברורה שאני חושבת שצריכה לצאת מהבית הזה, באמת בלי שום שיוך פוליטי, להקמת ועדת בדיקה, ועדת חקירה ממלכתית, שתבדוק את האירועים, מה קרה שם בדיוק, על סמך ניתוחים ונתונים ומידע מקצועי ומהשטח, ולא על סמך הפרחות, על סמך גזיר עיתון.

תמר זנדברג: מגיע לנו לא פחות מזה, לא פחות מזה, כדי שקודם כול נוכל לסמוך על רשויות אכיפת החוק, השלטון והממשלה.

תמר זנדברג: אבל אני כן רוצה להגיד עוד מילה, והיא אולי הדבר החשוב בהקשר של אירועי אום-אלחיראן, כי אום-אלחיראן כיישוב, כשם, הפכה לסמל לא רק באירועים שקרו שם בשבוע שעבר, ובמהירות הזאת ששחררו את אותו "פיגוע לאומני" שככל הנראה מסתמן שהיה תאונה שגרמה בסופו של דבר להרג של שני אזרחים או של אזרח ושוטר.

תמר זנדברג: אום-אלחיראן הפכה לסמל, כי זה מקרה נדיר ויוצא דופן בדמוקרטיה – לא רק הישראלית, בדמוקרטיה העולמית – שבה מדינה דמוקרטית לוקחת אזרחים מסוג א', מפנה אותם כדי ליישב במקומם אזרחים מסוג ב', כאשר כל ההבדל בין סוג א' לב' זה קבוצה אתנית, זה גזע.

תמר זנדברג: זה, חברות וחברים, הסיפור של אום-אלחיראן – יישוב שדחפורים מפנים את תושביו הבדואים כדי להקים במקומו גרעין תורני יהודי.

תמר זנדברג: מישהו יכול להסביר דבר כזה?

תמר זנדברג: מישהו יכול לתרץ את העוול המוסרי ההיסטורי הזה ולהסביר לנו למה?

תמר זנדברג: למה צריך לקרות דבר כזה?

תמר זנדברג: ועל הרקע הזה, אדוני היושב-ראש, צריך לראות גם את האירועים שקרו בשבוע שעבר, כי כשיש עוול מוסרי כל כך בלתי נתפס, כל הניסיונות להצדיק אותו ולתת לו תוקף מוסרי לא יצלחו וסופם להיכשל – –

מאיר כהן: תודה רבה.

תמר זנדברג: – – ולצערנו הרבה גם באלימות.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות, גברתי.

מאיר כהן: בבקשה.

מיכל רוזין: תודה, כבוד יושב-ראש הישיבה.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד בהמשך לדברי חברתי חברת הכנסת זנדברג - שכמובן הסכמתי עם כל דבריה – אני חייבת לומר שגם ממחקרים פנימיים של המשטרה שפורסמו אנחנו רואים ירידה משמעותית מאוד באמון הציבור במשטרה.

מיכל רוזין: האמון של הציבור נפגע לאורך השנים, חלק מכך באמת נובע מאי-יכולתה של המשטרה לתת באמת מענה למצוקות, לתלונות, לחקירות כאלה ואחרות.

מיכל רוזין: אבל הרבה מכך נובע גם מהתייחסות המשטרה למיעוטים במדינת ישראל.

מיכל רוזין: ואולי חבל שיצא מפה חבר הכנסת איוב קרא, שעומד להיות שר, מכיוון שאחת הסיבות לירידה באמון הציבור במשטרה היא היחס שלה למיעוטים בחברה הישראלית ולקבוצות מיעוט, כמובן, האוכלוסייה הערבית, דרוזים, בדואים.

מיכל רוזין: דיברנו בעבר כמובן גם על אתיופים, חרדים – כל קבוצה שהיא קבוצת מיעוט, בסופו של דבר סובלת מבריונות משטרתית – דרך אגב, גם מתנחלים לא פעם – סובלת מבריונות משטרתית והתנהגות לא שוויונית.

מיכל רוזין: התחושה של אמון הציבור שהמשטרה אכן נותנת את אותו מענה והיא עיוורת לצבעים, והיא עיוורת לעמים, והיא עיוורת לשוני בין קבוצה אחת לאחרת ובין אדם אחד לאחר, פשוט לא קיימת יותר בחברה הישראלית.

מיכל רוזין: מה שקרה עכשיו באום-אלחיראן, והטיוח, וההכפשות וכבר הקריאות של הפוליטיקאים שמעמידים לדין את חברי הכנסת מהרשימה המשותפת – כי זה הכי קל, זה הכי פשוט להסית, הפרד ומשול – אנחנו מסיטים את הדיון על חברי הכנסת ואיך הם הסיתו את האוכלוסייה ואנחנו כמובן טוענים שחבר הכנסת עודה נפגע מאבן מהמפגינים ולא, כמובן, מהמשטרה.

מיכל רוזין: כל הטיוח הזה, וכמובן הסרטון שיצא כאילו מדובר באיזו תעמולה בסוריה של השלטון אל מול האזרחים, כל זה פוגע בסופו של דבר – מעבר לכך שפוגע באמת – פוגע באמון הציבור במשטרה.

מיכל רוזין: ואמון הציבור במשטרה הוא אחד מהיסודות החשובים ביותר במשטר דמוקרטי.

מיכל רוזין: הוא חשוב, כי חשוב לנו שיתייחסו למשטרה כמשטרה של העם, של מי שנמצאת שם בשביל לשרת את העם, ולא משטרה שמשרתת את השלטון.

מיכל רוזין: לצערי הרב, המשטרה שלנו הופכת להיות משטרה שמשרתת את השלטון ולא את ציבור האזרחים והאזרחיות בישראל.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: עודד פורר, חבר הכנסת, אחריו – מיקי רוזנטל.

מאיר כהן: בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, יש לי הרבה מה להגיד – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת פריג', יא חביבי.

עיסאווי פריג': אנחנו – – –

מאיר כהן: בשקט, אתה מפריע לו.

מאיר כהן: אתה מפריע לו, לא לי.

עודד פורר: יש לי הרבה מה להגיד על האמירות שנאמרו כאן קודם אבל אני דווקא רוצה לנצל את הבמה הזאת לטובת מה שהיא נועדה.

עודד פורר: היא נועדה לדיון בנושא של הודעת הממשלה על צירוף שני שרים לממשלה, וראשית, לברך את איוב שאני מכיר שנים רבות.

עודד פורר: אין לי ספק שהעובדה שמתמנה שר מהעדה הדרוזית לממשלה זה בסך-הכול דבר טבעי.

עודד פורר: אני מקווה שלא נצטרך לחגוג את זה כל פעם, זה צריך להיות משהו טבעי שיש שר מהעדה הדרוזית בממשלה.

עודד פורר: העדה הדרוזית הולכת אתנו שנים ארוכות יד ביד, כתף אל כתף; גם לוחמים אתנו בקרב ואין שום סיבה שאנחנו נצטרך להתרגש מהעניין הזה.

עודד פורר: אני מאחל לנו שלא נתרגש מהנושא הזה.

עודד פורר: אני רואה שחבר הכנסת כהן יצא, אבל אני כן רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך אותו, כי העובדה שממנים שר כלכלה היא חשובה מאין כמוה.

עודד פורר: אני חושב שזו הייתה טעות שהממשלה התנהלה תקופה ארוכה מדי ללא שר כלכלה, ומונחות לפתחו של חבר הכנסת כהן כמה משימות קריטיות מאוד מאוד.

עודד פורר: הראשונה שבהן היא צמצום הרגולציה לעסקים, וכמובן משימה שטיפלנו בה גם כמחוקקים – ואין לי ספק שחבר הכנסת כהן ייקח אותה על עצמו – סיוע לעסקים הקטנים ולעצמאיים.

עודד פורר: בהקשר הזה הייתי רוצה לבקש ממנו לקדם בשיא המהירות את חוק צמצום ימי האשראי שנופל כנטל בעיקר על העסקים הקטנים ועל העצמאים.

עודד פורר: הנושא של דמי אבטלה לעצמאיים שלא נפתר, מונח לפתחו.

עודד פורר: אני חושב שאחריותו כשר כלכלה תהיה בהחלט לפתור את העניין הזה.

עודד פורר: אני מאחל לו שהוא יוכל להיות הקול של העסקים הקטנים והעצמאיים.

עודד פורר: כמובן שנוסיף לזה את התיקונים הנדרשים בחוק עידוד השקעות הון.

עודד פורר: איוב, עוד מילה שאני חושב שאולי אתה תדאג – – –

מאיר כהן: אני מבקש ביציע, חברים.

עודד פורר: אני חושב שאולי אתה תדאג אל מול השר המיועד, כהן, בשבתו כשר הכלכלה, אז אני חושב שעלה פה כבר כמה פעמים הנושא של אזורי פיתוח ופיתוח תעשייה דווקא באזור הכפרים הדרוזיים.

עודד פורר: אני חושב שזו משימה לאומית.

עודד פורר: זה מופיע בתוכנית החומש.

עודד פורר: עכשיו, כשיש שר כלכלה, זה בתחום משרדו, מן הראוי שזה יקודם ואני מקווה שבאמת נראה כבר בשנה הקרובה את העניין הזה מיושם.

עודד פורר: בהצלחה לשניכם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אדוני.

מאיר כהן: ואחריו – חבר הכנסת כבל, חבר הכנסת איציק שמולי, חבר הכנסת אחמד טיבי, ויעלה השר לסכם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים מכובדים מאוד מהעדה הדרוזית, ברוכים הבאים לכנסת.

מיקי רוזנטל: תראו, אני מצטער שאתם, ביום שמחתכם, אלי כהן ואיוב קרא, יש איזו תבנית קבועה לנאומים פה.

מיקי רוזנטל: מצד אחד, אנחנו בהחלט מברכים אתכם על המינויים ומקווים להצלחתם.

מיקי רוזנטל: אתם חברים יקרים שלנו ובאמת אנחנו מקווים שתצליחו.

מיקי רוזנטל: מצד אחר, אתם מצטרפים לממשלה קלוקלת ואיומה, שאין לה זכות קיום יותר וזה כמובן מצער מאוד אבל זה הנושא המרכזי.

מיקי רוזנטל: אז אני מברך אתכם, ומצד אחר אני אומר לכם: אל תצטרפו לממשלה הרעה הזאת, משום שהממשלה הרעה הזאת היא רעה מהרבה מאוד סיבות, ולאו דווקא הפוליטיות, ולאו דווקא המדיניות שהיא מובילה, אלא קודם כול וראשית כול, הנורמות הציבוריות שהממשלה הזאת מקנה לציבור.

מיקי רוזנטל: ונורמות הן דבר חשוב מאוד.

מיקי רוזנטל: אנחנו נמצאים בבית המחוקקים אבל אי-אפשר לנהל מדינה בבתי-משפט וצריך לנהל מדינה על-פי מה שראוי ולא ראוי.

מיקי רוזנטל: והדוגמה שנותנת הממשלה הזאת היא דוגמה איומה ונוראית ואני רק אדגים את זה, בגלל הזמן הקצר, בכמה עניינים.

מיקי רוזנטל: בא השר ארדן לפני חודש וחצי, האשים ציבור שלם באינתיפאדת ההצתות, שלא הייתה ולא נבראה.

מיקי רוזנטל: ההבדל בין טיפש לחכם זה שחכם לומד מהטעויות של עצמו וטיפש ממשיך לעשות את אותן טעויות.

מיקי רוזנטל: השר ארדן הוא טיפש כי הוא עשה את אותו דבר גם באירוע הדריסה האחרון.

מיקי רוזנטל: עדיין אנחנו לא מבינים את טיבו ואני לא רוצה לקבוע מסמרות לגבי מה שאירע שם, אבל ברור שהקביעה הנחרצת של השר לביטחון פנים הייתה מבוססת על שום דבר ושום כלום, ושום ידע אלא רק על הסתה ועל המחשבה מה יהיה בפריימריז בליכוד ותו לא.

מיקי רוזנטל: או, למשל, חבר הכנסת אמסלם, הגאון התורן של הליכוד – ראש הממשלה משסה את מלחכי הפנכה שלו במשטרה ובפרקליטות, בנחקרים – שאמר אתמול – אתם לא תאמינו, מחוקק, יושב-ראש ועדת הפנים של הכנסת, שהוא אמון על הביקורת על המשטרה – שמי שבא למסור עדות במשטרה הוא מלשן והוא שטינקר.

מיקי רוזנטל: לא פחות ולא יותר.

מיקי רוזנטל: זה מה שהוא אומר בקולו והוא עוד מגן על זה, על השטות הזאת.

מיקי רוזנטל: הרי יש חוק במדינת ישראל והחוק קובע חד-משמעית שאם יש בידך מידע על עבירה שנעשתה במדינת ישראל, עליך ללכת למשטרה ולהתלונן.

מיקי רוזנטל: והאדם הזה, מילצ'ן, הלך להתלונן על ראש הממשלה ובמקום להגיד לו תודה, חבר כנסת במדינת ישראל, יושב-ראש ועדת הפנים אומר על האיש הזה שהוא מלשן ושטינקר.

מיקי רוזנטל: אלה מושגים של מאפיה, אלה מושגים של עולם פשע.

מיקי רוזנטל: לא של מחוקקים במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: ועוד דבר אחד אני אומר, אדוני ראש הממשלה – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: משפט אחרון.

מאיר כהן: בבקשה.

מיקי רוזנטל: אני לא יודע אם החשדות נגד ראש הממשלה יובילו לכתב אישום פלילי, אבל אני יודע דבר אחד, שכתב האישום הציבורי הוא חרפה למדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: ראש הממשלה שמקבל מתנות במאות אלפים וחי על חשבון הציבור הוא פשוט לא ראוי, ולא ראוי שתצטרפו לממשלה שלו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, לעונג לי לעלות לדבר כשאתה יושב-ראש הישיבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן כבל: גברתי השרה, רשמת פרלמנטרית, שיח' מואפק טריף, שלום לך, אני מברך אותך בברכה גדולה, אותך ואת כל הקהל המכובד הזה, שהגיע.

איתן כבל: אני רוצה לברך את חבר הכנסת איוב קרא מכל הלב, נו, שר, מגשים את זה, הצליח לך בסוף, באמת יישר כוח.

איתן כבל: ולחברי אלי כהן, שאני מאחל לך מעומק לבי הצלחה, אתה לוקח על עצמך תפקיד מאוד מאוד לא פשוט, שאני מקווה – הפוטנציאל שמתקיים בתפקיד הזה הוא הרבה יותר גדול ממה שחשבו אלה שעמדו בו לפניך.

איתן כבל: זאת אומרת, לצערי, אחד התיקים המרכזיים בממשלה הפך להיות תיק חורג, וצריך שהדברים האלה ייאמרו.

איתן כבל: אני מאוד מקווה ומצפה, שסוף-סוף, אחרי שנים רבות, תחזור לו תהילתו, שתצליח להשיב את תהילתו של המשרד.

איתן כבל: זאת גם הזדמנות לומר בהצלחה לחברתי רחל עזריה, חברת הכנסת רחל עזריה, אני מאחל לך, רחל, בהצלחה, מעומק הלב, רחל, אני מאחל לך הצלחה מכל הלב, את ראויה לכך.

רחל עזריה: תודה רבה.

איתן כבל: אנחנו עושים הרבה דברים משותפים יחד, ואת באמת ראויה, ושמחתי מאוד על העניין הזה.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, אני לא יכול, גם ביום השמח הזה – באמת, אני אומר את זה לשני החברים המכובדים, זה יום שמח להם; יום שבו אתה מתמנה לשר זה יום שממלא אותך, זה יום שממלא את בני משפחתך, זה יום שממלא את הסובבים אותך – אני רק יכול לקוות שהשמחה שלכם תהיה קצרה, אנחנו נעשה כל מאמץ לעשות את זה, אוקיי, באמת, נשתדל מאוד לגרום לכך שכהונתכם תהיה קצרה, אבל אני אומר לכם, באמת, יש רגע – להיות שר בממשלה, חברים, לפעמים יש נטייה לזלזל – זה ואזיר, זה שר, זה הרבה מעבר לעניין הזה של הכבוד; אתה חלק מהשלטון, אתה חלק מתהליכי קבלת ההחלטות, אבל אתם נכנסים לממשלה – אני אומר את זה לכם – הגרועה ביותר שהייתה.

איתן כבל: יש בה כמה נקודות אור, אבל – כל קוץ במדבר לפרח ייחשב.

איתן כבל: בסופו של עניין – אתה זוכר את המשפטים האלה, השר לשעבר מאיר כהן – בעצם זו ממשלה שאין בה כלום.

איתן כבל: אין בה כלום.

איתן כבל: זו כנסת שמי שמחזיק אותה זה השותפות הקואליציוניות של חבר הכנסת פרי.

איתן כבל: זה לא הליכוד, זה לא דוד ביטן, שחושב שנדמה לו שהוא מחזיק אותה, עם כל כתפיו הרחבות.

איתן כבל: בסוף בסוף זו ממשלה כושלת, כנסת כושלת, ואני באמת מצטער בשבילכם, גם האווירה לא משהו, כאן בתוך החדר; זה יום שבדרך כלל יש בו איזה סוג, אדוני היושב-ראש – ואני מסיים בזה – יום של התרוממות רוח – –

מאיר כהן: תודה.

איתן כבל: – – ויש כאן עניין של דאון לא קטן.

איתן כבל: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שמולי, ואחריו, אחרון הדוברים – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מאיר כהן: אדוני השר אופיר אקוניס, אתה עולה להשיב.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, כבוד השיח' מואפק טריף, ראש העדה הדרוזית, נכבדי העדה הדרוזית וכל הקהל היקר, אני עליתי לכאן בראש ובראשונה כדי לברך את חברי ושותפי חבר הכנסת אלי כהן, השר המיועד, שר הכלכלה.

איציק שמולי: יש בי חלק אחד שהוא עצוב וחלק אחד שהוא שמח, אתה יודע.

איציק שמולי: החלק שמח, שאני יודע שאתה האיש הנכון במקום הנכון; אני יודע, כאשר מדברים על מצוקה של עסקים קטנים ובינוניים, כאשר מדברים על עובדים בשכר נמוך, כאשר מדברים על לעשות ששוק התעסוקה שלנו יהיה באמת מקום שבו תוכל להתפרנס בכבוד ולהשתכר בכבוד – אתה האיש הנכון במקום הנכון, ואני סומך עליך במאת האחוזים.

איציק שמולי: החלק העצוב זה – אתה יודע – אנחנו צריכים אנשים טובים גם בכנסת, ואתה אחד האנשים הטובים כאן, אנחנו מובילים כאן הרבה מאוד מאבקים יחד, ובראשם המאבק הגדול הגדול שלנו לביטול תאגידי המים, ואני מקווה שגם ממקומך החדש אתה תוכל לעזור לנו לדחוף ולתמוך בהצעת החוק, ואני מאחל לך הצלחה רבה.

איציק שמולי: אני רוצה לאחל הצלחה גם לידידי חבר הכנסת והשר המיועד איוב קרא.

איציק שמולי: קודם כול, אני מצטרף לאיחולים, סוף-סוף הגשמת את החלום, ואני באמת מאחל לך הצלחה בכל הלב.

איציק שמולי: עליך, כפי שאתה יודע יותר טוב ממני, יש גם אחריות נוספת, וזה ייצוג בממשלה, כפי שידעת לעשות גם כחבר כנסת, לא לתת לעניינים, לנושאים, להפקרות, להזנחה, שקשורים לאוכלוסייה הדרוזית, לרדת מסדר-היום.

איציק שמולי: אני מסתכל עליך, השיח' מואפק טריף, ועל כל הנכבדים, ואני אומר לכם, העובדה שיכול להיות שעכשיו בירכא, או בג'וליס, או בדאלית אל-כרמל, או בכל מקום אחר, יש בן-אדם צעיר, בגיל שלי, שמקבל פחות הזדמנות, שמקבל פחות חינוך, שמקבל פחות אפשרויות בשוק התעסוקה – זה לא רק המאבק שלכם, זה גם המאבק שלי.

איציק שמולי: זה לא רק מאבק דרוזי, זה מאבק כלל-ישראלי עבור שוויון ועבור צדק, ואני מתחייב לכם, בעזרתו של השר המיועד, להמשיך להיאבק בבית הזה עבור שוויון הזדמנויות של כל אחד ואחת מבני ובנות העדה הדרוזית.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, אחרון הדוברים, ואחריו – השר אקוניס יסכם.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – אקוניס, שב, אני רוצה לדבר.

אופיר אקוניס: אני מקשיב.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, (אומר בערבית: כבוד השייח' מוואפק טריף, זקני העדה הנכבדים,) אני אגיד בעברית.

נחמן שי: תן גם למיעוט להבין.

אחמד טיבי: הבטחתי לכם שכשאני אהיה בשלטון אני אנהג בכם באותו יחס.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

אחמד טיבי: אבל מעבר לזה, מעבר לפרגון האישי, אני רוצה להיות כן אתך ועם החברים שיושבים כאן.

אחמד טיבי: אמרתי בעבר – אסמע, עיסאווי – אמרתי בעבר (אומר בערבית: הסכת לדברי: אף אחד לא עושה טובה לדרוזים.

אחמד טיבי: ) אף אחד לא עושה טובה לדרוזים.

זוהיר בהלול: "מערוף" זה גם בעברית.

אחמד טיבי: הממשלה הזאת היא אחת הממשלות הגרועות ביותר, אתה לא בדיוק נכנס לפיקניק, זו ממשלה גרועה, שחייה קצובים עד תום השנה הזאת, מסיבות מאוד לא משמחות.

אחמד טיבי: לא יהיה לך הרבה זמן להיות שר, אבל אני מאתגר אותך, מול כל האנשים האלה, לאתגר אחד; יש לך כנראה עד סוף השנה זמן להיות שר, עד תום כהונת הממשלה.

אחמד טיבי: אני אפרגן לך אם בתום הכהונה שלך, בתום כהונת הממשלה, יהיו פחות בתי-קברות ביישובים הדרוזיים, ויותר אזורי תעשייה, יותר מקומות עבודה, תשתית יותר טובה – –

עיסאווי פריג': ולא הריסות.

אחמד טיבי: – – ובלי לחזור על ההריסה בחורפיש או על הריסות במקומות אחרים.

אחמד טיבי: צווי הריסה יש בכל היישובים הדרוזיים, כמו בכל היישובים במשולש, בנגב ובגליל.

אחמד טיבי: האמפתיה לדרישות של היישובים הדרוזיים ליוותה אותנו תמיד בעבודה הפרלמנטרית שלנו – גם כאן וגם בחוץ.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: ולכן, בכל פעם שאתה תביא הצעה לטובת היישובים הדרוזיים, אתה תמצא שאנחנו נתמוך בה, כי נדמה לי שזאת האוכלוסייה שמתייחסים אליה בהכי הרבה כפיות טובה בארץ הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: ולכן אני מאחל לכם הרבה הישגים, ואני מאחל לממשלה שתחיה כמה שפחות זמן, ואל תיקח את זה באופן אישי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: השר אופיר אקוניס יסכם בשם הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה לך אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, נכבדי העדה הדרוזית, כבוד השיח'ים, חברים יקרים מכל רחבי הארץ שהגיעו לכאן, אדוני היושב-ראש, כדי להשתתף בשמחתם של השרים החדשים, הצפויים להישבע אמונים בעוד דקות אחדות.

אופיר אקוניס: מניסיון אני אגיד לך, וגם אתה יודע, כי גם אתה הושבעת לשר: זה רגע מרגש מאוד מאוד בחיים.

אופיר אקוניס: זה נורא מרגש.

אופיר אקוניס: זה מרגש מאוד להישבע כחבר כנסת, אבל זה עוד יותר מרגש להגיע לממשלה.

אופיר אקוניס: ואני מאחל כמובן הצלחה רבה לשני השרים.

אופיר אקוניס: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש – חבר הכנסת חסון, גבך הוא מאוד יפה וגם חסון, אבל זה לא מנומס לשבת עם האחוריים לדוכן הנואמים של הכנסת.

אופיר אקוניס: לא אלי.

אופיר אקוניס: אני פחות חשוב.

אופיר אקוניס: הדוכן הזה אומר משהו – אדוני היושב-ראש, יש פה באמת התנהגות אנטי-פרלמנטרית מובהקת.

מאיר כהן: חבר הכנסת חסון, נראה את זיו פניך.

אופיר אקוניס: בהחלט.

יואל חסון: לא ראיתי בתקנון – – –

אופיר אקוניס: זיו פניך הם יותר בסדר מאשר הצד האחורי.

אופיר אקוניס: אני רוצה לומר לאחים שלנו, לאחים הדרוזים שלנו, שכרתו ברית דמים, אדוני היושב-ראש, ברית אחים, עם התנועה הציונית – עוד לפני קום המדינה החלה הברית הזאת.

אופיר אקוניס: היא נמשכת.

אופיר אקוניס: היא מתחזקת כל הזמן.

אופיר אקוניס: הנה היום אנחנו מביאים את איוב קרא, את חבר הכנסת איוב קרא, אל שולחן הממשלה.

אופיר אקוניס: זהו יום מרגש ויום משמח.

אופיר אקוניס: ואת חבר הכנסת אלי כהן, גם הוא, אל שולחן הממשלה.

אופיר אקוניס: אפשר לומר, אדוני, שזוהי התחלה חדשה.

אופיר אקוניס: ובכל הכבוד לשרים החדשים, איוב, עידן חדש החל גם ביום שישי – בארצות-הברית ובעולם כולו.

אופיר אקוניס: נשיא חדש, אדוני היושב-ראש, נכנס לתפקידו, וכולנו מברכים אותו בהצלחה גדולה.

אופיר אקוניס: כולנו, אני מקווה – כולנו מברכים אותו בהצלחה גדולה.

אופיר אקוניס: משום שראיתי, אדוני היושב-ראש, שיש כאן, גם בבית הזה, ובעיקר באולפני הטלוויזיה, אנשים שפחות אהבו את העובדה שדונלד טראמפ, נשיאה ה-45 של ארצות-הברית, נכנס ביום שישי אל הבית הלבן והוא ידיד אמת של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: זה קצת קשה, קשה להאמין, אדוני היושב-ראש, שיש, גם באולם הזה, ובקרב סיעות האופוזיציה בעיקר, שבמקום לברך, לשמוח, שהנשיא החדש של ארצות-הברית רוצה – הוא רוצה – להעביר את השגרירות – את שגרירות ארצו – לירושלים; שמדבר פעם אחר פעם, ולא לצורכי קמפיין, על אהבתו לישראל, נתקל דווקא כאן, על-ידי כמה גורמים פוליטיים בהחמצת פנים.

אופיר אקוניס: ועל-ידי מי?

אופיר אקוניס: על-ידי מי, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: על-ידי אלה, אדוני ראש הממשלה, שאמרו רק לפני כמה חודשים או רק לפני שבועות ספורים שהממשלה אשמה בדרדור היחסים בין ישראל לבין ארצות-הברית.

אופיר אקוניס: האופן הזה שבו משתנה העמדה, במהירות כל כך גדולה – זה דבר שקורה רק בישראל.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו שמחים ומברכים על ממשל ידידותי לישראל, שרוצה בטובתנו; שאמר כבר שנדרשים תיקונים בהסכם הגרעין עם איראן; שהצליח להוציא מפיו את הביטוי: "הטרור האסלמי הקיצוני", לאחר שמונה שנים שהביטוי הנכון הזה, לצערנו, קיים בעולמנו, ולהודיע שייאבק בו.

אופיר אקוניס: אני מקווה מאוד, אדוני, שגם גורמי האופוזיציה ישימו בצד שיקולים פוליטיים וייתנו תמיכה בעניין זה לממשלה בישראל ולממשל החדש שבארצות-הברית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מובן שכמה מחברי הכנסת ניצלו – ובעיקר מן הסיעה הערבית המשותפת, אבל גם חברת הכנסת קסניה, נדמה לי, התייחסה לאירועים באום-אלחיראן – התיישבות בלתי מוכרת ובלתי חוקית, שהפינוי בה – ואני לא רואה שהיא נמצאת כאן.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת קסניה – – –

איילת נחמיאס ורבין: היא דווקא נמצאת פה.

אופיר אקוניס: איפה היא?

איילת נחמיאס ורבין: קוראים לה קסניה סבטלובה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת – אמרתי.

קסניה סבטלובה: חברת הכנסת סבטלובה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת סבטלובה, סליחה.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, הדבר הזה נעשה – לא, רק שתדעי שהדברים, הפינוי נעשה בצו בית-משפט.

אופיר אקוניס: במדינת חוק יש התיישבות בלתי חוקית והיא צריכה להיות מוסרת, לא בעלטה ולא בהסתר, אלא עם צווי פינוי מסודרים בדין ועל-פי חוק.

אופיר אקוניס: ולצערנו, התערבות גסה ומיותרת, אדוני היושב-ראש, של כמה מחברי הכנסת של הסיעה המשותפת, הביאו להלהטת הרוחות, וכמובן לדריסתו למוות של השוטר ארז לוי, השם ייקום דמו.

אופיר אקוניס: לעניין גודלה של הממשלה וגורלה, שמעתי, חבר הכנסת קרא המיועד לשר, שאמר חבר הכנסת טיבי שלא יהיה לו הרבה זמן להיות שר משום שהוא רואה בהתפרקותה של הממשלה.

אופיר אקוניס: גורמים נוספים שכבר יושבים, ראש הממשלה, ומחשבים לאחור את קִצה של הממשלה.

אופיר אקוניס: אני מזכיר להם; אה, הנה, את.

אופיר אקוניס: את, למשל, חברת הכנסת מיכאלי.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, בכל הכבוד הראוי: את ספסלי האופוזיציה תחבשי עוד שנים ארוכות.

אופיר אקוניס: שנים ארוכות.

אופיר אקוניס: גם בכנסת הזאת, גם בכנסת הזאת יש לך עוד הרבה מאוד חודשים לשבת בספסלי האופוזיציה, לנסות לשכנע את הציבור, אדוני היושב-ראש, שדרכם המוטעית היא הנכונה, ולהיכשל פעם אחר פעם.

אופיר אקוניס: הממשלה הזאת קיבלה אמון על-ידי רוב ברור של הציבור הישראלי, חבר הכנסת טיבי, והיא לא תסיים את דרכה כפי שאתה חוזה.

אופיר אקוניס: לחבר הכנסת קרא יש הרבה מאוד זמן להיות שר בממשלה, וגם לחבר הכנסת אלי כהן.

אופיר אקוניס: אני בוודאי לא מעלה על דעתי שאתה חושב שאתה – –

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: – – אי פעם, תחשוב בכלל להיות שר בממשלה.

אופיר אקוניס: זה ברור.

אחמד טיבי: – – –

אופיר אקוניס: זה ברור.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: אז על זה הסכמנו.

אחמד טיבי: רק – – –

אופיר אקוניס: עכשיו, לגבי כהונתו – – –

אחמד טיבי: רק ראש ממשלה.

אחמד טיבי: רק.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אחמד טיבי: – – – הכיסא שלו.

אחמד טיבי: רק.

אופיר אקוניס: הכיסא.

אופיר אקוניס: אם כך, כסאו מובטח בצורה מוחלטת.

אופיר אקוניס: ובכל מקרה, אדוני היושב-ראש, כמו בדמוקרטיה, הציבור בחר את הכנסת הזאת, את הרכב הכנסת הזאת, שבה הליכוד קיבל קרוב למיליון קולות.

אופיר אקוניס: זה דבר שלא היה כדוגמתו – זו עובדה – לא היה כדוגמתו בתולדות מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: דבר שהביא את הליכוד למספר השיא של 30.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת קרא, אתה תהיה שר הרבה מאוד זמן, וגם חבר הכנסת אלי כהן יהיה שר הרבה מאוד זמן וכל השרים שיושבים מסביב.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אמסלם יהיה יו"ר ועדת – אני לא יודע לגבי שרות.

אופיר אקוניס: זה לא אני קובע.

אופיר אקוניס: אני מאחל לך.

דוד אמסלם: – – –

אופיר אקוניס: אני מאחל לך.

דוד אמסלם: טוב לי איפה שאני.

אופיר אקוניס: אז אני אגיד שהוא יהיה הרבה זמן יושב-ראש ועדת הפנים, על דעתו.

דוד אמסלם: – – –

אופיר אקוניס: ואתה, אדוני היושב-ראש, יושב ראש הכנסת העשרים.

אופיר אקוניס: וכל גורמי – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם על דעתי.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אופיר אקוניס: מה?

אופיר אקוניס: מה?

יולי יואל אדלשטיין: גם על דעתי – – –

אופיר אקוניס: גם על דעתך.

אופיר אקוניס: בוודאי.

אופיר אקוניס: וכל גורמי האופוזיציה, חבר הכנסת שמולי, גם אתה, תמתינו עוד הרבה זמן, הרבה מאוד זמן, ותחבשו את ספסלי האופוזיציה, כפי שקרא הציבור.

אופיר אקוניס: אדוני, שמעתי התייחסות לגודלה של הממשלה.

אופיר אקוניס: ובכן, בדקתי היטב את הדברים; בממשלה הזאת, עד הערב הזה, כיהנו 21 שרים ושרות.

אופיר אקוניס: עם כניסתם של חבר הכנסת קרא וחבר הכנסת כהן לתפקידם, יהיו בממשלה 23 שרות ושרים, חברת הכנסת גרמן.

אופיר אקוניס: המספר הזה כמעט – אני אומר כמעט – דומה לממשלה שאת כיהנת בה כשרת הבריאות, ובה היו – – –

יעל גרמן: – – –

אופיר אקוניס: סליחה?

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: לא, אני אמרתי שהחוק, נדמה לי, אני לא זוכר את הציטוט המדויק אבל החוק מאפשר בכנסת הזאת, משום שהחוק הזה הוא כרגע לא הפך לחוק-יסוד, אלא רק עד סוף כהונתה של הכנסת הזאת, ובעצם מספר השרים בפועל איננו מוגבל, אבל הוא מביא אותנו, חברת הכנסת גרמן, הערב הזה, ל-23.

אופיר אקוניס: כלומר בשר אחד – אגב, יפה שאת זוכרת את נאומי בחוק המשילות, ואת הדברים שאני אמרתי, אני מודה.

אופיר אקוניס: אני מודה גם לאורחים ביציע, אני מודה בפניהם, אדוני היושב-ראש, שחברת הכנסת גרמן הצליחה להפתיע אותי, זה לא קורה לי הרבה – זכרה את הנאום, זכרה את הדברים, אפילו באילו נסיבות.

אופיר אקוניס: תשמעי, אני באמת – זה אומר שאת מקשיבה לי.

יאיר לפיד: אנחנו נוהגים להתכנס ולהקשיב יחד לנאומים שלך.

אראל מרגלית: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מרגלית, קודם כול – – –

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך מעבירים את זה לילדים, אני – – –

אראל מרגלית: זה כמו ברדיו, ליד הכרזת האו"ם.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני מודה לך; ב.

אופיר אקוניס: אני מקווה שהנאומים טובים בעיניך.

יאיר לפיד: – – –

אופיר אקוניס: חן חן, ואני גם מקווה שאתה משתכנע בסוף.

קריאות: ספרות טובה.

אופיר אקוניס: ולא זולה, כמאמר השיר.

אופיר אקוניס: ובכן, זה יפה.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה, אני מוכרח להגיד שחברת הכנסת גרמן הפתיעה אותי, זוכרת נאום מלפני שנתיים, נדמה לי, או קצת פחות, שנה וחצי.

אופיר אקוניס: אבל, ולצורך הטיעון, הממשלה הזאת, יהיה בה שר אחד יותר, לרגע זה, מאשר היה בזמן שחברת הכנסת גרמן בעצמה כיהנה בממשלה שבה כיהנו 22 שרות ושרים.

אופיר אקוניס: ואם רוצים להחליף ממשלה, אדוני היושב-ראש, כמו בדמוקרטיה, או להחליף שרים, או לשנות את הרכב הכנסת, עושים זאת רק בדרך אחת, אין דרך אחרת.

אופיר אקוניס: לדרך הזאת קוראים בחירות.

אופיר אקוניס: ואני אומר לכם שבחירות אינן מתקרבות, לא תהיינה.

אופיר אקוניס: לשמחתי, הציבור בחר את הממשלה הזאת בצורה כל כך נחרצת, והוא גם מרוצה מתפקוד הממשלה, ומתפקודו של ראש הממשלה, ואנחנו כאן כדי להישאר.

אופיר אקוניס: אני מבקש מן הכנסת להביע – זה לא להביע אמון, זה להצביע בעד – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה לקבל את הודעת הממשלה.

אופיר אקוניס: לא, זה אמון בממשלה; לקבל את הודעת הממשלה על צירופם של חברי הכנסת קרא וכהן לממשלה, ולאחל לכם בשם כל הממשלה, אני מניח, וגם בשם חברי האופוזיציה, הצלחה גדולה מאוד בתפקידים החשובים שאתם נכנסים אליהם הערב.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר אופיר אקוניס, שסיכם את הדיון בהודעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש מכולם לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא מעוניין להצביע יכול לצאת, אבל לא לעמוד באמצע המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו, כפי שהסברתי בהתחלה, נצביע בעד או נגד הודעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: קיבלנו מן הממשלה הודעה אחת, על צירוף שרים לממשלה ושינוי בחלוקת התפקידים בין השרים, לכן – מדובר בהצבעה אחת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שבעד אישור ההודעה יצביע מטבע הדברים בעד, מי שנגד – יצביע נגד.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הודעת הממשלה – 45 נגד – 33 נמנעים – אין הודעת הממשלה על צירוף שרים לממשלה ועל שינוי בחלוקת התפקידים בין השרים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 45, נגד – 33, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת אישרה את הצעת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: חברים יקרים, אני מזמין את חבר הכנסת איוב קרא לעלות לדוכן להצהיר אמונים.

איתן כבל: זה רק לחודשיים.

איתן כבל: תחשוב אם זה היה לשנה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איוב קרא: אני, איוב קרא, בן עיזאת בן סלמאן קרא ווג'יה בת עדואן חלבי, זכרם לברכה, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

איוב קרא: (חותם על ההצהרה)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אלי כהן להצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) חבר הכנסת אלי כהן מיועד להיות שר הכלכלה והתעשייה.

יולי יואל אדלשטיין: רק רגע, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) הסדרנים ילוו את השר איוב קרא למקומו ליד שולחן הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) זהו, זהו.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק, מספיק, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: התאפקתי.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק פעם אחת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, נא לשבת.

אורי אריאל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: במקרה שלו, השר אריאל, זה לא כזה דבר מופרך.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אני חושב שיש לנו חבר כנסת שכבר כמה דקות היה יכול להיות שר, וזה עוד לא קרה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, תשב, תתרגל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אלי כהן.

אלי כהן: אני, אליהו כהן, בן דוד, זיכרונו לברכה, ושושנה, שתיבדל לחיים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

אלי כהן: (חותם על ההצהרה) (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: ניתן גם כאן זמן של דקה-שתיים לחיבוקים ונישוקים.

יולי יואל אדלשטיין: שר האוצר, השר כחלון, אם תארגן שם את פיזור ההפגנה אז אני אאפשר לך.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר האוצר משה כחלון לדוכן – הוא ביקש להתערב בדיון כדי לברך את השר הטרי, חבר הכנסת אלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה, ניתן, אדוני השר, לסדרנים לעשות את מלאכתם.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא פשוט.

יולי יואל אדלשטיין: זהו, תם פרק מחיאות הכפיים להיום.

יולי יואל אדלשטיין: זהו.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, איוב, עכשיו כשתכתוב את הספר שלך, בעזרת השם, תגיד: פעם ראשונה שקראו לי השר איוב קרא.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

משה כחלון: איוב קרא נכנס ב-1999 לכנסת, וב-2017 הוא שר.

משה כחלון: מברוכ, חביבי.

משה כחלון: השר אלי כהן, שיהיה לך בשעה טובה.

משה כחלון: חלקכם מכירים את אלי, חלקכם לא.

משה כחלון: כדי לנסות להבהיר איזה שר הוא יהיה, איך הוא יתנהל בתוך שר – ובאמת זה לא קל – אולי זה מהפעמים הבודדות שאני מזכיר את הסיעה שלנו; היינו צריכים לבחור שר, או שרה, לא היה קל, אבל את ההסברים האלה אני מסביר בסיעה, אני לא צריך פה במליאה.

משה כחלון: אבל ההיכרות שלי עם אלי התחילה ב-2003, וחשוב להסביר מאיפה הכרתי אותו, באילו נסיבות הכרנו – – –

דוד אמסלם: ובאיזו מפלגה.

משה כחלון: הליכוד משריץ כל הזמן, כולם פה.

משה כחלון: חוץ מהצד הזה, כולם היו בליכוד.

משה כחלון: ש"ס זה ליכוד, הבית היהודי זה ליכוד, ראש כולנו בליכוד.

משה כחלון: מי עוד יש?

מכלוף מיקי זוהר: ליברמן.

משה כחלון: ליברמן זה ליכוד.

משה כחלון: הליכוד משריץ כל הזמן, כמו באקווריום.

אראל מרגלית: אבל נראה לי שיש בעיה עם – – –

משה כחלון: אני, הייתה לי הצעת חוק בתור חבר כנסת, ב-2003.

יולי יואל אדלשטיין: לא נעים לי לתקן את השר, אבל גם בצד הזה אני מזהה כמה שהיו בליכוד.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, אתה ידוע כהיסטוריון פוליטי, אני לא מתווכח.

משה כחלון: אולי.

משה כחלון: אני מנסה לזהות, לא מצליח, אבל אולי.

חיים ילין: יואל, יואל.

משה כחלון: איפה יואל?

יולי יואל אדלשטיין: לא משנה, אדוני ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל על ההפרעה.

משה כחלון: אז אני רוצה לתקן.

משה כחלון: אם כבר הזכרת את חבר הכנסת יואל חסון, שנינו התחלנו יחד, היינו עוזרים של עוזי לנדאו, סחבנו לו את התיק.

משה כחלון: אתה זוכר?

משה כחלון: זה היה.

משה כחלון: ב-2003, בתור חבר כנסת וחבר ועדת עבודה ורווחה, הצעתי – –

יואל חסון: תראה איפה אתה ואיפה אני.

משה כחלון: – – הצעת חוק – גם אתה תגיע, בעזרת השם.

משה כחלון: רק סבלנות.

משה כחלון: סבלנות ואמונה, הכול מגיע – הצעתי הצעת חוק, ובה ביקשתי שדיירי הדיור הציבורי יקבלו דוד שמש.

משה כחלון: זהו.

משה כחלון: הצעת חוק פשוטה לכאורה.

משה כחלון: במפלגה הקודמת שלי יש פריימריז, כמו שאתם יודעים, ואנחנו כל הזמן הולכים לבקר את החברים.

משה כחלון: זה פריימריז, חלקכם מכירים את זה.

משה כחלון: והייתה איזו ידיעה קטנה, ככה, בעיתון, בזנב, שחבר הכנסת משה כחלון הציע את הצעת החוק הזאת.

משה כחלון: באותו ערב הגעתי לחולון, לכנס עם פעילים, לספר להם כמה אני עושה, כמה אני פועל; צריך להיבחר עוד פעם, להוכיח את עצמך.

משה כחלון: ובמפגש הזה היה חבר תנועה בשם אלי כהן, חבר סניף הליכוד בחולון.

משה כחלון: ובסוף המפגש הוא ניגש אלי ואמר: תשמע, אני מצעירי הליכוד – הוא היה בן 30 ומשהו, לא?

משה כחלון: צעירי הליכוד זה לא כמו מפלגת העבודה, עד גיל 90.

משה כחלון: אצלנו 35, זורקים אותך.

משה כחלון: אז אלי אומר לי: תשמע, אני רוצה לעזור לך, אני רוצה לתמוך בך, אני רוצה ללוות אותך.

משה כחלון: שאלתי אותו למה, הרי אנחנו תמיד חשדנים, אולי הוא רוצה ג'וב או משהו, אני לא יכול לתת.

משה כחלון: אז הוא אמר לי: אם אלה הדברים שאתה חושב עליהם בתור חבר כנסת, קדנציה ראשונה, חוק ראשון שלך זה דוד שמש לדיירי הדיור הציבורי, שכולנו יודעים מי הם, אני רוצה להיצמד אליך ולהיות אתך לאורך כל התקופה שלך בפוליטיקה.

משה כחלון: כשהתחלנו את הדרך, אלי, לא ידענו שהיא תהיה כזאת ארוכה.

משה כחלון: וגם איך שחצינו גם איזה נהר.

יוסי יונה: השר, אפשר לקרוא לזה מעכשיו מבחן הדוד-שמש.

משה כחלון: אתה תקרא לזה מה שאתה רוצה, מה אכפת לי.

משה כחלון: אני אומר לכם, ושם נכרתה הברית, החברות, והכרנו.

משה כחלון: אז ביקשתי ממנו להצטרף לכולנו, והוא ויתר על הרבה מאוד הכנסות – הוא הרוויח שם הרבה מאוד כסף – ואז אני זוכר, בפגישה האחרונה, שהוא היסס כן לבוא, לא לבוא, אמרתי לו: אלי, תשמע, המבחן של בן-אדם, איך שאני רואה אותו – כל אחד יש לו מבחנים, ערכים ומדדים, והסולמות שלו – המבחן של בן-אדם ערכי, בן-אדם מוסרי, זה בגיל 80 לספר לנכדים מה הוא עשה בשביל העם שלו, בשביל המדינה שלו, בשביל הציבור, ויכול להיות שאתה תעשה עוד 100,000, פחות 100,000, אני לא יודע.

משה כחלון: אני לא נכנסתי למספרים.

משה כחלון: אבל אם אתה באמת רוצה לקדם את הנושאים שדיברנו עליהם, וחשבנו עליהם, וחלמנו עליהם, בוא תצטרף – אנחנו מקימים מפלגה חברתית, שתטפל בדברים האלה, ותעשה הרבה הרבה דודי שמש לדיור הציבורי.

משה כחלון: ומשם זה התחיל, ואני שמח שהיום אתה התמנית לשר הכלכלה של מדינת ישראל.

משה כחלון: זה שר שלישי בעוצמתו.

משה כחלון: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: חברים.

משה כחלון: ואלי, אין לי ספק – ואני באמת לא אקח פה את הזמן של האנשים – אין לי ספק שכפי שהיית, באמת, עם אוריינטציה חברתית, עם הפנים לחלש, עם הפנים לאזרח, עם הפנים לציבור, אתה תיישם את זה גם שם.

משה כחלון: שיהיה לך בהצלחה.

משה כחלון: איוב, אני כמובן מברך גם אותך, יש לנו גם חברות של הרבה מאוד שנים.

משה כחלון: אף פעם לא התמודדנו על אותה משבצת, כי אתה דרוזי ואני יהודי, אז באמת, אין לי ספק שהגיע הזמן שתגיע לאן שהגעת, שיהיה לך בשעה טובה, ובהצלחה.

משה כחלון: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר האוצר משה כחלון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שלא בכל החוקים גם נמחא כפיים היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך בוודאי את שני השרים החדשים, איוב קרא ואלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: מאחל לכם, בשם כל הכנסת, הצלחה בתפקידים שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1080; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16907; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נמשיך בחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאלי כהן כבר לא יכול להציג חוקים בשם הוועדה, אנחנו נזמין את חבר הכנסת רועי פולקמן – אני מבין שהיום נבחר לראשות הוועדה, להציג את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יש סדרה ארוכה של הסתייגויות.

רועי פולקמן: תודה, אדוני היושב-ראש, הוועדה אצלי כרגע בפיקדון זמני עד שתעבור לחברת הכנסת עזריה.

רועי פולקמן: אז קודם כול, תודה.

רועי פולקמן: זה מרגש פעמיים – להציג את החוק הזה בשם השר אלי כהן, שעשה עבודה אדירה – זה מרגש, אלי, להגיד את זה.

רועי פולקמן: באמת, מרגש.

רועי פולקמן: זה גם כמעט סמלי, אני רוצה לומר, שהחוק הראשון שמוצג פה במליאה אחרי שאלי מונה להיות שר זה חוק הבנקאות, באמת חוק דגל מאוד מאוד משמעותי.

רועי פולקמן: זו הצעת חוק ממשלתית, שמיישמת את עיקר המלצותיה של הוועדה להגברת התחרות בשירותים הבנקאיים והפיננסיים שמינו שר האוצר משה כחלון ונגידת בנק ישראל ביוני 2016.

רועי פולקמן: בראש הוועדה עמד מר דרור שטרום, הממונה על ההגבלים העסקיים לשעבר.

רועי פולקמן: אני חושב שההצעה הזאת תביא – אני אתחיל מהסוף – לתוצאות הרצויות בשוק האשראי הישראלי, תגביר את התחרות, תביא להפחתת עלויות האשראי, דבר שייטיב עם הציבור ויהיה עוד נדבך במאמצים האדירים שמוביל שר האוצר – מפלגת כולנו והבית הזה – להפחתת יוקר המחיה.

רועי פולקמן: להצעת החוק הוגשו הרבה הסתייגויות, אנחנו נדבר על זה בסוף.

רועי פולקמן: אני כמובן חושב שהיו דיונים מאוד ממצים בוועדה, הרבה מאוד סבלנות של חבר הכנסת כהן.

רועי פולקמן: הוועדה לא אישרה אותן, ולכן אני גם מבקש לדחות אותן.

רועי פולקמן: אני דווקא אתחיל מהסוף ומהתודות – אז קודם כול, לשר האוצר משה כחלון, שהוביל את המאמץ האדיר הזה, של רפורמה בבנקים, דבר שלא נעשה כאן מקום המדינה.

רועי פולקמן: כמובן, כמו שאמרנו, לשר אלי כהן, שעמד בראש הוועדה, לחברי ועדת שטרום – פרופסור אבי בן-בסט, לאמיר לוי, יעל מבורך, ד"ר טרכטנברג, פרופסור דיוויד גילה, אבי ליכט, פרופסור נתן זוסמן, לאנשי משרד האוצר, שעבדו, לאנשי משרד המשפטים, כמובן לצוות ועדת הרפורמות, לאריאלה מלכה וצוותה, לצוות המשפטי, שעומד כאן, לאתי ולאביטל שעבדו באמת ימים כלילות על הצעת החוק הזאת, לאנשי בנק ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: לילות כימים.

רועי פולקמן: לילות כימים.

רועי פולקמן: תודה רבה חברת הכנסת שולי מועלם, את צודקת ואני מודה על התיקון.

רועי פולקמן: אז אני טיפה אכנס, קצת, לפרטים, ואחזור בסוף לתודות.

רועי פולקמן: כדי לסבר את אוזניכם, אני אציין כי אשראי למשקי-בית ללא הלוואות לדיור עומד על כ-150 מיליארד שקל ויותר מ-160 מיליארד שקל לעסקים קטנים ובינוניים.

רועי פולקמן: כידוע, יש פער משמעותי ביכולת המיקוח של המגזר של משקי-הבית והעסקים הקטנים לעומת החברות הגדולות במשק; יכולת המיקוח של משקי-הבית והעסקים הקטנים נמוכה משמעותית, ולכן גם הריביות שהם משלמים גבוהות בהרבה.

רועי פולקמן: אין ספק שרק תחרות תוביל להפחתה של סכומי העתק שהציבור משלם לבנקים.

רועי פולקמן: לצערי, זה עשורים לא הוקם בישראל בנק חדש, ומשנת 2000 לא נכנס לישראל סולק חדש לשוק האשראי.

רועי פולקמן: הממצאים מלמדים שחסמי הכניסה לשוק גבוהים מאוד, וכדי לעודד כניסת שחקנים חדשים נדרשים הקלות ותמריצים.

רועי פולקמן: שר האוצר משה כחלון ומפלגת כולנו הגיעו עם אג'נדה ברורה לכנסת, שלפיה אנחנו מחויבים לציבור הישראלי ומוכנים להילחם בכל מוקדי הכוח המונופוליסטיים כדי להביא לצמצום פערים ולהורדה ביוקר המחיה.

רועי פולקמן: חוק זה מסמל יותר מכל דבר אחר עד עכשיו את האג'נדה הזאת, והוא אחד מ-50 רפורמות חברתיות שעברו עד עכשיו, אבל הוא הסמל של המאבק הזה במונופוליזם.

רועי פולקמן: ועדת שטרום קבעה במסקנותיה כי יש דומיננטיות לשני הבנקים הגדולים במשק – בנק הפועלים – שמחזיק בקבוצת "ישראכרט", ובנק לאומי – שמחזיק ב"לאומי קארד" – וכדי להתמודד עם כשלי השוק שציינתי, על שני הבנקים האמורים למכור את השליטה שלהם בחברות האשראי שבבעלותם.

רועי פולקמן: זהו למעשה לב-לבו של התיקון המונח בפניכם, חובת ההפרדה בין שני הבנקים הגדולים במשק ובין שתי חברות כרטיסי האשראי שבבעלותם.

רועי פולקמן: ההפרדה תבוצע בתוך שלוש שנים מיום התחילה, ואולם אם בתקופה זו פחת שיעור אחזקותיו של בנק בחברת כרטיסי אשראי ל-40% ופחות, החובה תחול בתום ארבע שנים מיום התחילה.

רועי פולקמן: יצוין כי אם הבנק לא עמד בהוראות סעיף זה, רשאי בית-המשפט, לבקשת המפקח או לבקשת התאגיד, למנות כונס נכסים למכירת אמצעי השליטה.

רועי פולקמן: הצעת החוק גם קובעת אמצעי הגנת ינוקא לחברות כרטיסי האשראי המופרדות, שתכליתן לשמר את כוחן של החברות כשחקניות בשוק האשראי ולהגדיל את נתחן בשוק.

רועי פולקמן: מתום שנתיים מיום התחילה ועד תום תקופת המעבר הקבועה בהצעת החוק, בנק לא יבצע באמצעות חברה מתפעלת אחת תפעול של יותר מ-52% מסך כרטיסי האשראי.

רועי פולקמן: בנק יהיה רשאי לפנות ללקוח בעניין חידוש כרטיסי אשראי, למעט במקרים הקבועים בהצעה, רק בתוך 45 ימי עבודה ממועד סיום החוזה, גם זה כדי להגדיל את הסיכויים של חברות האשראי לתפוס נתח שוק.

רועי פולקמן: כפי שאתם שמים לב – ואני עוד לא נגעתי בכול – יקטינו את מסגרות האשראי, השורה התחתונה, שכמעט לכל אדם בישראל יהיה כבר יותר מכרטיס אשראי אחד, ובשאיפה בעמלות זולות יותר; כמו שאתם רואים, החוק סבוך ומלא בפרטים, אבל שווה את תשומת הלב הציבורית, כי מדובר ברפורמה אדירה, שהושקעו בה עשרות שעות עבודה, ותהיה לה השפעה משמעותית על הכיס של כל אזרח.

רועי פולקמן: תפקידי הוועדה, ועדת הרפורמות – אומנם הזכרתי אותם קודם, אבל במקביל מונתה ועדת מעקב שתמשיך לעקוב אחר יישום הוראות החוק ולהמליץ על צעדים נוספים ולהגיש המלצות לממשלה, לוועדת הכספים ולוועדת הכלכלה פעם בשישה חודשים, כדי לראות שהרפורמה הזאת אכן מיושמת.

רועי פולקמן: עוד שתי נקודות קצרות שאני רוצה להזכיר, והן קריטיות ברפורמה, והגיעו גם בהרבה מאוד עבודה של חברי הכנסת, שחלקם גם יושבים כאן:

רועי פולקמן: הקמת תשתית המחשוב וחובת המכירה של שירותי מחשוב והשכרת מקרקעין המשמשים את הבנק לצורכי מחשוב ותפעול.

רועי פולקמן: אחד החסמים המרכזיים של כניסת בנקים וגופים נוספים שנותנים אשראי זה היעדר תשתיות מחשוב.

רועי פולקמן: הגענו למסקנה כי נושא התשתית מהווה חסם עיקרי, ולכן הכנסנו סעיף שמדבר – שבתוך תשעה חודשים מיום התחילה, אם לא הוקמו תשתיות טכנולוגיות מספקות על-ידי גורמים עצמאיים, יפרסם משרד האוצר מכרז להקמת תשתית טכנולוגית לאספקת שירותים לגופים פיננסיים, או יקבע כללים למתן מענקים, הלוואות או ערבויות, שיספקו את השירותים האמורים.

רועי פולקמן: אפשר יהיה להאריך את זה, אבל השורה התחתונה היא שבסוף התשתיות האלה יעמדו בצורכי התחרות, בעניין הזה.

רועי פולקמן: מובן שיש כאן שאלה של זכויות הקניין, אך עם זאת, לאור העובדה שהטלנו גם על המדינה את החובה לפעול להקמת תשתית טכנולוגית, וקבענו תנאים ברורים שרק בהתקיימם יהיה אפשר להחיל את החובה, ולאור האינטרס הציבורי המשמעותי בהקמת בנק חדש בישראל, מדובר בהסדר מאוזן וראוי.

רועי פולקמן: בדיונים גם נשמעה עמדת לשכת ארגוני העצמאים, "להב", בהקשר של עמלות הסליקה הגבוהות שחברות כרטיסי האשראי גובות בגין סליקת עסקאות.

רועי פולקמן: בעניין זה דרשנו מבנק ישראל להתערב ולנקוט צעדים כדי להביא להפחתה של עמלות הסליקה לעסקים.

רועי פולקמן: כדי לקדם את זה, ובהתערבות חברי הכנסת, נקבעו שתי הוראות:

רועי פולקמן: האחת לגבי סולק מתארח שיאפשר סליקה באמצעותו על התשתיות של הסולקים הקיימים.

רועי פולקמן: הנגיד, בהסכמת שר האוצר יקבעו כללים לעניין הזה, ואת תנאי האירוח, ובמקרה שלא תהיה הסכמה על המחיר, הנגיד יקבע את המחיר.

רועי פולקמן: ההוראה השנייה היא בעניין סולק מאגד, איסור סירוב בלתי סביר להתקשרות סולק עם מאגד למניעת התקשרות בין מאגד לספק.

רועי פולקמן: שוב – בשפה פשוטה, מדובר בהכנסת תחרות לשוק הסליקה בישראל, דבר שיוזיל את עמלות הסליקה לבעלי העסקים ובסופו של דבר גם לצרכן הישראלי.

רועי פולקמן: הנושא הנוסף שהחלטנו במהלך הדיונים על הוספתו הוא מה שמכונה read-only – מדובר בהוספת פרק שעניינו שירות להשוות עלויות פיננסיות, שיאפשר לצרכן להשוות בין השירות הפיננסי שהוא מקבל מגופי האשראי השונים.

רועי פולקמן: התגבשה ההצעה להקים מנגנון שיאפשר ללקוח לבקש השוואת עלויות פיננסיות.

רועי פולקמן: במסגרת הפרק המוצע נקבע כי גוף פיננסי יאפשר ללקוח, לבקשתו, או לנותן שירות, להשוות עלויות שקיבל מהספקים הפיננסיים ולצפות באופן מקוון במידע הפיננסי.

רועי פולקמן: כל זה באופן שמאפשר צפייה במידע בלבד, בלא אפשרות לבצע פעולות כדי להגן על הפרטיות ועל המידע.

רועי פולקמן: כמו כן נקבעו השימושים המותרים במידע הפיננסי לשם מתן שירות המוסדר בחוק נתוני אשראי או שירות המוסדר בחוק הסדרת העיסוק בייעוץ השקעות – עוד פעם, כדי להגן על הצרכן.

רועי פולקמן: כמה עניינים, כמפורט בפרק, החלטנו להסדיר באמצעות תקנות שיתקין שר האוצר בהסכמת שר המשפטים ובהתייעצות עם נגיד בנק ישראל.

רועי פולקמן: אני רוצה לסיים ושוב לומר את הדבר הבא: כמו שאמרתי, מטרת ההצעה היא לצמצם את הריכוזיות במערכת הבנקאית, להגביר את התחרות בשוק האשראי, באמצעות כניסת שחקנים נוספים, בנקאיים וחוץ-בנקאיים, ולהגביר את התחרות כך שירדו פערי התיווך וירדו העלויות.

רועי פולקמן: כמו שאמרתי, הוגשו להצעה הזאת הרבה מאוד הסתייגויות ובקשות דיבור, אך הדבר הזה נדון באופן ארוך מאוד בוועדה, ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות.

רועי פולקמן: אני רוצה לסיים במה שהתחלתי – תודות לשר האוצר, שהוביל כאן את המאמץ הזה, לפתיחת שוק הבנקים לתחרות, דבר שאיננו מובן מאליו – כולם מבינים מה הכוח שיש למערכת הבנקאות בישראל – לחבר הכנסת אלי כהן, שהוביל דיונים תחת הרבה מאוד לחצים.

רועי פולקמן: הייתי מעורב בחלקם, ראיתי אותם מקרוב; הרבה מאוד לחצים לתיקונים, הרבה מאוד אינטרסים של גופים פיננסיים, שמגלגלים, כמו ששמעתם, מאות מיליארדים, והדבר הזה נעשה בצורה שהדבר המרכזי שעומד לנגד עינינו זה טובת הציבור, שהתחרות תשרת אותו, תוך הגנה על הפרטיות, על המידע, וליצור תחרות סבירה.

רועי פולקמן: אז אני מודה לכם, ואני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: נעבור לדיון בהצעת החוק.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – חברי רועי פולקמן הציג את החוק, חוק הבנקים כפי שאנחנו מכנים אותו, שנועד למעשה להתמודד עם הריכוזיות במגזר הפיננסי.

יוסי יונה: המטרה בסופו של יום היא להוריד את עלויות האשראי במשק.

יוסי יונה: אמר חברי רועי פולקמן שמן הסתם, בסופו של יום, אנחנו נוריד את העלויות של האשראי.

יוסי יונה: עכשיו, ברור שזו הכוונה וברור שכל אחד מאתנו רוצה לברך, אם התוצאה הזו המיוחלת אכן תבוא לעולם, אבל בוודאי שקיים פער, כפי שאנחנו יודעים, במקרים רבים בין הכוונה לבין התוצאה שלה.

יוסי יונה: ואני רוצה לציין, איך נאמר זאת, מספר הסתייגויות שמבחינתי לא קיבלו את הביטוי שלהן בהצעת החוק הזו.

יוסי יונה: יש מקום לערוך את ההבחנה החשובה בין אשראי הצרכני לבין אשראי עסקי.

יוסי יונה: אנחנו יודעים שנים ארוכות שאחת מן הבעיות שניצבות לפתחו של המשק הישראלי היא שרובו של האשראי הולך למיעוט מאוד מאוד קטן של אנשים במגזר הפרטי, במגזר העסקי.

יוסי יונה: ולכן יש חשיבות גדולה מאוד –גדולה מאוד – לעודד או ליצור אפיקי אשראי לעסקים הקטנים.

יוסי יונה: זו מטרה חשובה, זו מטרה ראויה.

יוסי יונה: אבל גם מצד אחר, שמענו כאן נתונים מדהימים לגבי היקפו של האשראי הצרכני.

יוסי יונה: אני מעלה את השאלה – ואני מעלה אותה כשאלה רטורית, אדוני היושב-ראש – עד כמה אנחנו רוצים לעודד את האשראי הצרכני.

יוסי יונה: כלומר, האשראי הצרכני, מה משמעו?

יוסי יונה: אנשים לוקחים הלוואות מהבנק – או שייקחו מגופי האשראי – כדי לממן את רמת החיים שלהם.

יוסי יונה: במציאות מתוקנת הרי ההכנסה שלהם צריכה להיות כזו שמאפשרת להם לממן את רמת החיים שלהם.

יוסי יונה: יש חשש משמעותי מאוד שהתחרות הזו שאנחנו רוצים לקדם בתחום האשראי תעודד עוד ועוד לקיחת אשראי.

יוסי יונה: לא זו בלבד שזה יכול לבשר משבר כלכלי עתידי – משעה שהאנשים לא יוכלו להחזיר את הכסף הזה, אדוני היושב-ראש – אבל אנחנו שמים את יהבנו על אשראי במקום על להרוויח בזיעת אפיך, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: זו יכולה להיות בעיה גדולה מאוד מאוד אם זה מה שאנחנו נקבל בסופו של דבר.

יוסי יונה: אין אנחנו מדברים על תחרות לשם תחרות, ואין אנחנו מדברים על הורדת עלויות האשראי לשם הורדת עלויות האשראי, אלא אנחנו רוצים שהאשראי שיבוא לחברה, למשק, לשוק, לאזרחי ישראל, יתועל באופן מיטבי.

יוסי יונה: קיים אצלי חשש גדול מאוד מאוד שהצעת החוק כפי שהיא קיימת, לא תיתן מענה לעניין הזה.

יוסי יונה: זה מביא אותי, אדוני היושב-ראש, להסתייגות ספציפית מאוד מאוד שאנחנו ביקשנו להביא בחוק הזה, והיא לא התקבלה.

יוסי יונה: וההסתייגות הזו אומרת שימונו נציגי ציבור בעלי מומחיות בתחום הפיננסי וביניהם נציג ארגון חברתי ונציג מוסד אקדמי, שימנה שר האוצר.

יוסי יונה: והכוונה היא בעצם, בהסתייגות הזו, ליצור את הזיקה בין החשש שאני הבעתי לפני כן לגבי שני סוגי האשראי ולגבי העובדה שאנחנו לא כל כך ששים – או אני לפחות, ואני לא יודע מי כן שש – להגדיל את האשראי הצרכני.

יוסי יונה: לו הייתה נכונות, מוכנות, מצדו של שר האוצר ושל ידידי אלי כהן, יושב-ראש הוועדה, לאשר את ההכללה הזו בוועדה – שהיא ועדה חשובה ואתה אכן אישרנו מה שנקרא ועדת היישום – אדוני היושב-ראש, הרי שהיינו יכולים, אולי, באופן כזה או אחר, לתת מענה לסוגיה הזו של להיכן אנחנו רוצים להפנות את האשראי בסופו של יום.

יוסי יונה: ולא קיבלנו מענה לנושא הזה.

יוסי יונה: דבר אחר, דבר חשוב נוסף שעלה כאן ורועי פולקמן דיבר עליו, זה הנושא של פרטיות הלקוחות.

יוסי יונה: ואנחנו כאן – אני אומר בלב כבד – מהוססים ביחס לסוגיה הזו.

יוסי יונה: עד לרגע זה קיימים חילוקי דעות משמעותיים מאוד בערכאות המשפטיות, בייעוץ המשפטי לכנסת, האם החוק הזה שאנחנו מעבירים היום, החוק הזה שאנחנו מתבקשים להעביר היום, חוק הבנקים, האם הוא עולה בקנה אחד עם החוק של נתוני אשראי.

יוסי יונה: יש דעות לכאן ויש דעות לשם.

יוסי יונה: ואני אומר לכם בלב כבד, גם אנחנו הולכים להצביע בעד החוק באופן כללי, אדוני היושב-ראש, אז אני אומר שבלב כבד אנחנו נעשה זאת, משום שהחשש הזה עדיין ניצב בפנינו.

יוסי יונה: הייתה תכתובת שאין פה הזמן לפרט אותה, בין נציגים שונים, אם של משרד האוצר, אם המפקחת על הבנקים, עם האנשים שאמונים על הייעוץ המשפטי, שבעצם משם עולה החשש שלא קיימת הלימה.

יוסי יונה: ואנחנו גם, בדיוני הוועדה – יושב כאן חברי חיים ילין, שבאמת, אתה ליווית את כל – אני לא חושב שהחמצת ולו דיון אחד בתהליכי החקיקה של החוק הזה – ואנחנו הבענו את החשש הזה שלנו פעמים רבות, ואני הלכתי גם לבחון את זה אצלי בפרוטוקול מה נאמר.

יוסי יונה: בזמני אמרתי את הדבר הבא: באשר לסוגיה הזאת של חיסיון של הפרטיות, של המידע הפיננסי של הלקוח, אנחנו עושים זאת על בסיס הנחת העבודה שקיימת הלימה בין החוק הזה לבין חוק נתוני אשראי.

יוסי יונה: כלומר, אם יש פער או היעדר הלימה בין החוקים הללו, הרי יש לנו כאן בעיה.

יוסי יונה: יכולה להיות לנו כאן בעיה, ולכן אני מעלה את זה.

יוסי יונה: גם כאשר לא הצגנו הסתייגות בכתב, אני מעלה את זה כהסתייגות עבור כולנו, או איזו קריאת אזהרה עבור כולנו, שהיה והחוק הזה עובר כלשונו וככתבו, מן הראוי שתהיה לנו אולי הזדמנות נוספת – בזמן שיחלוף עד שהחוק הזה ייכנס לתוקף – שנוכל להתמודד עם הסוגיה הזו.

יוסי יונה: אנחנו בהחלט לא מעוניינים שתהיה מציאות שבה לא תתקיים הלימה בין החוק הזה לבין חוק נתוני אשראי, החוק שעליו עמלו רבות והגיעו לאיזה איזון.

יוסי יונה: אני חייב לומר גם שיש רבים שטוענים שגם האיזון שאליו הגיעו – נכנה אותו "האיזון" – שאליו הגיעו בחוק נתוני אשראי, הוא עדיין לא מספק רבים.

יוסי יונה: אבל אמרנו, אוקיי, הנה, אם זה יהיה, למעשה, הרף שמולו אנחנו בודקים, הבה לפחות – בודקים, עד כמה הפרטיות של הלקוחות נשמרת – אז לפחות שזה יהיה הרף שעל-פיו אנחנו בוחנים את החוק הזה, את החוק של הבנקאות.

יוסי יונה: אני מקווה שעם בואנו לאשר את החוק הזה בסופו של יום, לא עשינו – איך הייתי אומר זאת?

יוסי יונה: – לא פגענו באינטרס הציבורי הכולל.

יוסי יונה: לכן אני רוצה לחזור ולומר, נעשתה פה באמת עבודה יסודית, נעשתה פה עבודה מעמיקה, נעשתה פה, הייתי אומר, גם עבודה מפרכת, לעתים נשארנו עד שעות מאוחרות של הלילה.

יוסי יונה: היושב-ראש של הוועדה, שהיום הוא שר – לפני דקות ספורות, לפחות חצי שעה, הוא מונה לשר – עשה עבודה מקצועית, עבודה יסודית, השקיע את כל יהבו ומרצו בניסוחו של החוק הזה.

יוסי יונה: אבל אמרתי, ואני חוזר ואומר, שגם אם אנחנו נאשר אותו – עם קצת חששות שמא בסופו של יום הוא לא יממש את היעדים ואת המטרות שלו.

יוסי יונה: ראשית, רפורמה בבנקים, כלומר, שאנחנו רוצים אכן להתמודד עם בעיית הריכוזיות בשוק הפיננסי.

יוסי יונה: שנית, שאכן אנחנו נאפשר אשראי גדול יותר לציבור ושהוא יתמקד בעיקר, לפחות לטעמי, באשראי צרכני שיכול לעודד פתיחת עסקים קטנים ועוד דברים מהסוג הזה.

יוסי יונה: אבל תהיה לנו בעיה גדולה מאוד – ואני לא אומר לנו, לי, אלא לנו בכלל, לחברה הישראלית, אני מסיים, אדוני היושב-ראש – אם בסופו של דבר אנחנו נעודד איזה קזינו שבו אנשים ירוצו לגופי אשראי או שגופי האשראי ירוצו אחריהם וייתנו להם אשראי בסכומים גדולים או בהיקפים גדולים שבסופו של דבר יקלעו אותנו למשבר כלכלי גדול.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, נכבדה מאוד.

חיים ילין: אני חושב שאנחנו דנים פה היום, כבוד היושב-ראש, על אחד החוקים הכי חשובים שיש, אבל כנראה כולם יודעים הכול, וחברי הכנסת יבואו, בסוף יצביעו.

חיים ילין: אנחנו בעד החוק, אבל הם לא יודעים אפילו על מה הם מצביעים.

חיים ילין: קשה פה השיח הזה.

חיים ילין: ואני רוצה להגיד כמה דברים.

חיים ילין: כל החוקים במדינת ישראל שאני רואה שמחוקקים, כולם – או שיש להם קונוטציה פוליטית או שמנסים לתקן משהו.

חיים ילין: אבל אף אחד לא בודק, לא בודק אם אפשר ניהולית לבצע את המשימה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מדבר גם בלי שר?

מאיר כהן: אדוני ימשיך.

מאיר כהן: אנחנו תכף נבדוק – איפה השר?

חיים ילין: מה?

קריאה: – – –

חיים ילין: אני לא רואה.

מאיר כהן: הנה, השרה שקד נמצאת כאן.

מאיר כהן: ברוכה הבאה.

מאיר כהן: כן, היא פה.

מאיר כהן: הכול בסדר.

חיים ילין: אה, טוב סליחה.

חיים ילין: למה אני מתכוון כשאני מדבר על הצד הניהולי?

חיים ילין: החוק הזה – אפשר לעשות עליו v.

חיים ילין: הוא יעבור.

חיים ילין: החוק הזה לא יתחיל לפעול או שיתחיל לפעול עוד שלוש-ארבע שנים, לא לפני זה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: המגבלות הגדולות ביותר שהיו בשביל לפתוח בנק או מתחרה לבנק או כל דבר שלא יהיה, היו עצומות: 1.

חיים ילין: הון עצמי גבוה מאוד; 2.

חיים ילין: תשתית; 3.

חיים ילין: מידע.

חיים ילין: שלושת המרכיבים האלה הם המרכיבים הבסיסיים שבעצם מביאים לפתיחת בנק.

חיים ילין: עכשיו בואו נראה על המידע.

חיים ילין: מידע – היו פה ושם ויכוחים פנימיים מה אפשר להעביר, מה אי-אפשר להעביר.

חיים ילין: אני לא מדבר על ה-read-only, זאת אומרת, על תחרות בתוך זה, אלא מה קורה עם כרטיסי האשראי שיש להם מידע ועכשיו הם מוכרים את זה לגורם חיצוני.

חיים ילין: זה מידע.

חיים ילין: הנושא השני הוא הון עצמי.

חיים ילין: אז הון עצמי טופל.

חיים ילין: הורידו בעצם את ההון העצמי כדי שיהיה אפשר לפתוח בנקים.

חיים ילין: דרך אגב, יש עוד חוק שלא דנים עליו, על אגודות אשראי, שהוא גם משתלב שם פנימה.

חיים ילין: והנושא השלישי, שהוא המהותי ביותר, הוא התשתיות.

חיים ילין: כיום התשתיות הם חסם בלתי רגיל מבחינת עלויות הכספיות ומבחינת מתן השירות כאשר – אין לי פה פלאפון, אבל לא רחוק היום, זה עוד שנה, שנתיים, שלוש, והכול יהיה בפלאפון.

חיים ילין: הבנק שלנו יהיה בפלאפון.

חיים ילין: הכול יהיה שם.

חיים ילין: אבל התשתית וההגנה והסייבר שצריך כדי לשמור על המערכת הזאת, עולות הון תועפות.

חיים ילין: המון, המון, המון כסף.

חיים ילין: והחסם הזה, דובר עליו רבות – ואני כאן

חיים ילין: אכנס להסתייגות שלי – הוא חסם שהאם הבנקים, לצורך העניין, כל בנק שיש לו תשתית יכול לארח בנק אחר בתחילת דרכו.

חיים ילין: מה זאת אומרת?

חיים ילין: אני אשתמש בתוכנה של בל"ל או בנק הפועלים או המזרחי או כל בנק שמוכן לתת לי את השירותים האלה, ואני אשלם שכר-דירה כמו שאני משלם על דירה או על עסק.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: הדבר הזה קורה לאחר קרוב לשנתיים.

חיים ילין: זאת אומרת, כל מי שרוצה להקים תשתית בנקאית אבל אין לו תשתית, הוא רוצה להקים בנק אבל אין לו תשתית, הוא יחכה עכשיו בין שנה וחצי לשנתיים כדי שבנק יוכל לארח אותו.

חיים ילין: אבל אם הבנק יוכיח שהוא לא יכול לארח אותו ולתת לו את השירותים האלה, אז הוא עוד פעם נמצא ב"לופ".

חיים ילין: הוא לא יכול לעשות שום דבר.

חיים ילין: לכן, כשאני ואני בא ואומר שהחוקים יש בהם הרבה היגיון ויש להם מטרות טובות, בפרקטיקה הניהולית, להקים את הבנק הזה, שום בנק לא יקום.

חיים ילין: שום בנק לא יקום, תאמינו לי, בארבע השנים הקרובות.

חיים ילין: אין חיה כזאת, אלא אם בחקיקה בעצם נוכל לבוא ולהגיד מייד, מייד, כל בנק שרוצה לקום, שיש לו ההון העצמי ויש לו המידע ויש לו הכול, הוא יכול לעשות את זה תחת התשתית של אותם בנקים.

חיים ילין: זאת הסיבה העיקרית שאני בא ואומר שלשר האוצר ולאלי שניהל את הוועדה יש רצון גדול מאוד לשרת את העם ושתהיה באמת תחרות.

חיים ילין: בנק ישראל, באמת, למרות הכול, בא ופתח את הדלת לתחרות הזאת.

חיים ילין: ראינו את האוצר וכל מי שאתם רוצים.

חיים ילין: היה שם פעיל מאוד.

חיים ילין: אבל בפועל זאת המציאות.

חיים ילין: לכן, אני באתי והבאתי הסתייגות שהיא הסתייגות מהותית.

חיים ילין: אמרנו: מידע פתרנו, הון עצמי פתרנו, תשתית לא פתרנו.

חיים ילין: מה נעשה?

חיים ילין: ביקשתי שלפחות במה שנקרא אגודות אשראי שבעצם זה בנקים – זה אגודות אשראי שיכולות להפוך לבנקים – אבל אגודות אשראי שרק החברים שלהם יכולים לקחת הלוואות ולהפקידו ולהזיז ולעשות את כל הפעילויות האלה, מייד – זאת אומרת, בתוך שלושה חודשים – יוכלו להתארח באותה מערכת בנקאית.

חיים ילין: זה מה שכתבתי.

חיים ילין: אמרו לי: חיים, תקשיב: רעיון גדול.

חיים ילין: בנק ישראל לא יסכים.

חיים ילין: כופפנו אותו יותר מדי.

חיים ילין: מה זאת אומרת כופפנו אותו יותר מדי?

חיים ילין: אם אנחנו רוצים חוק שהוא גם יעשה את עבודתו, אז צריך לכופף דברים, אין פה מה לעשות.

חיים ילין: כל הזמן הולכים על ביצים.

חיים ילין: מפחדים לא לעצבן את בנק ישראל, לא לעצבן את זה, לא לעצבן את זה.

חיים ילין: שחס וחלילה לא יתעצבנו אנשים.

חיים ילין: דרך אגב, לידיעתכם, פעמיים בנק ישראל יצא מהוועדה – פעמיים – והייתי מהדקה הראשונה עד האחרונה כמעט בכל הישיבות, לא פספסתי כלום.

מאיר כהן: כלומר, פעמיים הבנק התעצבן.

חיים ילין: פעמיים בנק ישראל התעצבן ויצא החוצה.

חיים ילין: איפה נהיה דבר כזה?

חיים ילין: איפה האחריות?

חיים ילין: תארו לעצמכם ששר מתעצבן, קם והולך.

חיים ילין: אנחנו משרתי ציבור, אין לנו את הפריבילגיה.

חיים ילין: אפשר להתעצבן, אבל לצאת החוצה?

חיים ילין: לעזוב?

חיים ילין: איפה האחריות שלנו?

חיים ילין: לכן אני אומר, צריך לשים את הדברים על השולחן.

חיים ילין: ההסתייגות הזו – חבל שהיא לא תעבור.

חיים ילין: היא הסתייגות חשובה.

חיים ילין: אז התפשרתי ואמרתי: אוקיי, לפחות אגודות אשראי שיקבלו את זה.

חיים ילין: אגודות אשראי יקבלו את התשתיות האלה ובתוך שישה חודשים עד שנה יוכלו לבוא ולתת הלוואות ולקבל גם פיקדונות.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: עכשיו אגיד לכם שני דברים עיקריים שצריכים לקרות.

אראל מרגלית: יש פה שר?

אראל מרגלית: יש פה שר במליאה?

מאיר כהן: יש, יש.

מאיר כהן: השרה נמצאת.

חיים ילין: כן, יש שרה.

חיים ילין: השרה שם.

חיים ילין: היא ממש מקשיבה לי.

חיים ילין: ואני תמיד ראיתי שגיל גם מקשיב לי, הוא תמיד מקשיב.

חיים ילין: אפילו לא יודע שאני אומר את השם שלו, אבל הוא מקשיב יחד עם השרה.

חיים ילין: עכשיו, בוא נשים את הדברים על השולחן.

חיים ילין: אני מאוד בעד החוק.

חיים ילין: אני רוצה שהסתייגות הזאת תעבור.

חיים ילין: אני רוצה להבהיר איזה שני דברים אנחנו צריכים במדינת ישראל עכשיו ברמה אסטרטגית.

חיים ילין: אני לא יודע – כבוד שרת המשפטים, שרת המשפטים, אני מתייעץ אתך עכשיו – אבל שני חוקים הם must במדינת ישראל בשביל לפתור את הפלונטר של התחרות הבנקאית: 1.

חיים ילין: הקמת רשות פיננסית שתסתכל על הכול מלמעלה – בנק ישראל, ביטוח, פנסיה, חסכונות.

חיים ילין: יש שלושה טריליון שקל – לא מיליארדים, טריליון שקל – הפקדות של כל מדינת ישראל.

חיים ילין: איך הכול מסתדר למעלה.

חיים ילין: זה אחד הדברים שלדעתי הכי חשובים שיכולים לעשות.

חיים ילין: ואני חושב שזה ייתן לנו את האפשרות להסתכל על הניהול בצורה אחרת לגמרי, ואז בנק ישראל והאוצר והמתחים האלה ירדו לחלוטין.

חיים ילין: ואני חושב שזה קיים בעולם, זה לא דבר חדש.

חיים ילין: החוק השני, או האפשרות השנייה, כדי למנוע – מה שחבר הכנסת יוסי יונה אמר – שלא יהיה אשראי ללא גבולות, זול, שאנשים ייקחו, כי בסוף צריך להחזיר את ההלוואות האלה.

חיים ילין: זה להקפיד שאין אוברדרפט במדינת ישראל.

חיים ילין: אין יותר אוברדרפט.

חיים ילין: אין מסגרות אשראי שאי-אפשר להחזיר.

חיים ילין: לסיכום, אלה שני הדברים שלדעתי צריך להיות.

חיים ילין: אני רוצה להגיד פן נוסף שדנו בו, ובזה אני מסיים – נושא הענישה.

חיים ילין: משרד המשפטים אמר שענישה יכולה להיות גבולית.

חיים ילין: אני אסביר לכם: אם מישהו מגיע עם אקדח לבנק ושודד את הבנק במיליון שקל, השודד הזה ייתפס וייכנס לכלא, נכון?

חיים ילין: אבל אם יש בנק שמתוך רשלנות נתן 4 מיליארד שקל לפישמן, מי שהולך להיות בכלא זה כל עם ישראל.

חיים ילין: 4 מיליארד שקל כולנו נצטרך להחזיר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

חיים ילין: אף אחד – אבל אף אחד – בבנקים לא ישלם את המחיר הזה.

חיים ילין: זו שערורייה.

חיים ילין: לכן, רשות פיננסית – –

מאיר כהן: תודה רבה.

חיים ילין: – – אין אוברדרפט, ואשראי, צריך לתת אותו בשכל, כי בסוף צריך להחזיר.

חיים ילין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית, חמש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: חברים, היות שזה לא מעט זמן דיבור, אנא הקפידו על הזמן.

חיים ילין: גם אם ידברו שעה, תמיד יהיה דקה – – –

מאיר כהן: עכשיו אני מבין למה הגעתם לחצות אחרי כל דיון.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אראל מרגלית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק לא מושלם, אבל חוק טוב.

אראל מרגלית: הוא חוק שסוף-סוף עושה סדר ומפריד בין הבנקים לבין חברות כרטיסי האשראי, ונותן אפשרות – ההסתייגות המרכזית שאני עבדתי עליה יחד עם חבר הכנסת, השר אלי כהן, זה בעצם להכניס עוד סולקים חדשים ועוד מאגדים לתוך חברות האשראי, שיכולים לעבוד מול העסקים הקטנים.

אראל מרגלית: אני אסביר למה הדבר הזה חשוב ולמה כדאי שנוודא שזה קורה.

אראל מרגלית: מה שקורה היום זה ש-460,000 העסקים הקטנים והבינוניים בישראל, כשהם צריכים להשתמש בכרטיסי אשראי ולבצע סליקה, הם משלמים בממוצע 2.5%–3% על המחזור שלהם, בעוד חברה גדולה, כשהיא עושה את אותה סליקה, היא משלמת 0.7% או 0.8%.

אראל מרגלית: עכשיו, תחשבו איזה הבדל זה בעלות.

אראל מרגלית: עכשיו, לאן הולך כל יוקר המחיה הזה, גברתי השרה, שפעם הייתה בשדולה לעסקים קטנים?

אראל מרגלית: יוקר המחיה הזה הולך לצרכן, כי בסופו של דבר מגלגלים את זה עלינו.

אראל מרגלית: בעצם, מה שאנחנו ביקשנו מבנק ישראל זה: תנו להכניס סולק נוסף, מלבד חברות כרטיסי האשראי המקובלות, שמסוגל להיכנס ולעבוד מול העסק הקטן ולהתחרות בשתיים-שלוש חברות כרטיסי האשראי.

אראל מרגלית: הדבר הנוסף – חבר הכנסת מוזס, חבר הכנסת מוזס שאוהב לשתות מים אפורים בטייסת – אני מדבר על עלות של סליקה של כרטיסי אשראי ועל החשיבות של החוק הזה.

אראל מרגלית: הדבר הנוסף זה שהסכמנו להכניס מאגדים.

אראל מרגלית: מה זה מאגד?

אראל מרגלית: מאגד זה מישהו שיכול ללכת ל-100 עסקים ולעשות אתם דיל כאילו הם עסק אחד, ולקבל מחיר הרבה יותר טוב.

אראל מרגלית: ובעצם החוק הזה זה חוסך מיליארדים בשנה לצרכן הישראלי.

אראל מרגלית: בנק ישראל – כשדיבר חבר הכנסת ילין על זה שהם קמו ויצאו – באחת הפעמים הם יצאו, כשאנחנו הבאנו את הדרמה לתוך חדר הישיבות, והם בעצם לא רצו שיהיו מאגדים, והם לא רצו שיהיו סולקים חדשים – הם רצו שיהיו סולקים חדשים, ב-2010 הם החליטו שיהיה סולק חדש, אבל מ-2010 עד סוף 2016 לא היה שום סולק חדש.

אראל מרגלית: לכן ביקשנו שבנושא של הסולק בנק ישראל יהיה זה שקובע, והאוצר מאשר, ובנושא של המאגדים האוצר יהיה זה שקובע, ובנק ישראל מאשר.

אראל מרגלית: הם הרימו דגל אדום, אבל היועצת המשפטית של הוועדה, אתי, עשתה את עבודתה נאמנה, וניסחה את זה לדעתי בדיוק כמו שדיברנו על זה, ובעצם עמדנו בפרץ.

אראל מרגלית: עשינו ימים כלילות עם נציגי בנק ישראל.

אראל מרגלית: הם לא תמיד היו נורא מרוצים מההסכם – – –

מאיר כהן: לילות כימים.

אראל מרגלית: לילות כימים – אנחנו עשינו ימים כלילות.

מאיר כהן: ישנתם?

אראל מרגלית: בסופו של דבר הגענו להבנה, שהיא לא הייתה אידיאלית, אבל מה שראינו בתוך התהליך הזה זה שבנק ישראל, עם כל הכבוד שיש לי להרבה מאוד מהאנשים שם, חייב לשנות דיסקט.

אראל מרגלית: בנק ישראל מגדיר את המטרה שלו כבנק שאחראי לאיתנות הפיננסית של הבנקים, שזה דבר חשוב, אבל בנק ישראל צריך לשנות את מטרתו – אני אחראי לאיתנות הפיננסית של המערכת הפיננסית והבנקים, ורווחתם הפיננסית של אזרחי מדינת ישראל – ואז התחרות היא במהות העניין.

אראל מרגלית: לכן אני מברך על החוק הזה.

אראל מרגלית: זו בשורה ענקית לעסקים הקטנים והבינוניים במדינת ישראל, זה יחסוך להם מיליארדים, אבל הכי חשוב, זה יחסוך לצרכנים בעלות יוקר המחיה.

אראל מרגלית: כשאתה הולך למכולת או כשאתה הולך למסעדה, או כשאתה הולך למאפיה, אתה עכשיו, במקום שזה יעלה לו – אני מקווה שנשלים את זה – במקום שזה יעלה לו 3% סליקה זה יעלה לו 0.8% סליקה, ומשהו מה-2.2% שהוא חוסך אני מקווה שיתגלגל לחיסכון גם לצרכן.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגלית, על השנייה דיברת.

מאיר כהן: יפה מאוד.

אראל מרגלית: נתת לי קודם ג'סטה – אני אעמוד בזמנים.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח על הרפורמה בבנק, בענף הבנקאות.

נחמן שי: אני אשמח מאוד אם ייכנסו שחקנים חדשים.

נחמן שי: בכלל, מתקנים את העולם.

נחמן שי: אבל אני רוצה לדבר על קטע קטן בתיקון העולם.

נחמן שי: תיקון העולם המקומי שלנו.

נחמן שי: כביש ירושלים–תל-אביב.

נחמן שי: אני מודה שאני מאותם אזרחים שהכביש הזה הפך את חייהם לסיוט.

נחמן שי: באזור מגורי, מבשרת, גרים 30,000 איש, בסביבה גרים 50,000 איש, והממשלה, בתאבונה הגדול לעוד כבישים ועוד מחלפים ועוד פריצות דרך, זרקה מתחת לגלגלי המכוניות האלה את תושבי האזור הזה.

נחמן שי: החליטה שהם שוליים.

נחמן שי: זה לא אזור פיתוח, הם לא נזקקים לעזרה כזו או אחרת, אולי בסולם הסוציו-אקונומי הם בכלל גבוהים – אז אפשר.

נחמן שי: הם בטח לא יעשו הפגנות או מי יודע.

נחמן שי: וכך התעוררנו אחרי כמה שנים שחיינו היו כבר סיוט לא קטן – לסיוט הגדול.

נחמן שי: בדרך המקרה הזה, כמובן תכף אני אתאר, אני לומד – מהמיקרו תמיד אפשר ללמוד על המקרו, אבל המיקרו פה הוא לא כל כך מיקרו, הוא מיקרו גדול, של מיליארדים, שהמדינה החליטה לשפוך, אולי בצדק, לטובת כביש, אבל תוך התעלמות מוחלטת מהאוכלוסייה שיושבת לידו.

נחמן שי: יישוב, סתם – אתה היית ראש עירייה, אדוני – יישוב שהיו לו שלוש כניסות נשאר עם כניסה אחת.

נחמן שי: כל החיים מתנקזים בכניסה אחת.

נחמן שי: אתה יושב עם מומחי התחבורה, היהירים, כמובן, כי הם מבינים יותר טוב מכל אחד אחר – הם לא רואים אנשים, הם רק רואים כבישים, ואתה אומר להם, חברים, איך ניכנס ליישוב?

נחמן שי: איך נצא מהיישוב?

נחמן שי: מה יקרה אם יהיה אסון?

נחמן שי: מה יהיה עם מצב חירום?

נחמן שי: אם תהיה שרפה?

נחמן שי: – אה, אז אוקיי, נסדר לכם עוד יציאה.

נחמן שי: אה, לא, ייבנה כביש, עכשיו מס' 16 – תשמעו את השם הזה, זה עוד עשר שנים קדימה, עשר שנים.

נחמן שי: התושבים – אני אומר, לא רק היישוב ששמו מבשרת – גם היישובים הסמוכים, מוצא, בית-זית, אחרים, קצת יותר קרובים, קצת יותר רחוקים, בית-נקופה וכו'.

נחמן שי: מה הם צריכים לעשות?

נחמן שי: אנשים קמים בבוקר, ולא יודעים לאן לנסוע.

נחמן שי: עכשיו, למה זה מעצבן במיוחד?

נחמן שי: כי ביום חמישי גזרו את הסרט, ועוד עשו מצור על כביש ירושלים–תל-אביב.

נחמן שי: 12 שעות אסור היה להיכנס, אסור היה לצאת.

נחמן שי: מה הם גזרו שם בדיוק?

נחמן שי: כל אחד מכם נוסע על הכביש הזה.

נחמן שי: הפרויקט נגמר?

נחמן שי: סיימתם את העבודה?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: אבל יש מספריים?

נחמן שי: אפשר למתוח חוט?

נחמן שי: בוא נגזור.

נחמן שי: אולי חס וחלילה יחול איזה שינוי פוליטי קטן, אולי מישהו ילך, מישהו יבוא, אולי מישהו יגנוב לנו את הטקס החשוב הזה.

נחמן שי: אז לא מיצו אפילו את העבודה המסוימת הזאת בצומת הזה.

נחמן שי: אני אומר – אין דבר יותר ישראלי מהחלטורה הזאת.

נחמן שי: לא גמרו.

נחמן שי: אמרו לנו: עוד כמה חודשים, עוד כמה חודשים, עוד כמה שנים.

נחמן שי: מה קרה?

נחמן שי: לקחתם על עצמכם משימה אדירה, שופכים שם מיליארדים על מיליארדים – אני אומר לכם, לא גמרו – גמרנו.

נחמן שי: קמו תושבי מדינת ישראל שנוסעים על הכביש, באו לכביש ביום ראשון, אמרו: ברוך השם, המשיח הגיע.

נחמן שי: זהו, לא פחות ולא יותר.

נחמן שי: 35 דקות מתל-אביב לירושלים.

נחמן שי: 35 דקות היו שעה וחצי.

נחמן שי: שעה וחצי נסעו אנשים לירושלים או מירושלים.

נחמן שי: רגע.

נחמן שי: הבוקר, יום רגיל, שום דבר מיוחד, ב-07:00 היה כבר הכביש הזה פקק ארוך.

נחמן שי: שעה לא הכי עמוסה.

מאיר כהן: וגם ב-09:00.

נחמן שי: וגם ב-09:00, אומר לי ידידי יושב-ראש הישיבה.

נחמן שי: אז מה עשיתם, אני רוצה להבין.

נחמן שי: קוראים לזה בעברית הפשוטה: חלטורה, אבל חלטורה שממצה את כל הכיעור והרוע שאפשר.

נחמן שי: ו-50,000 איש שגרים שם במקרה – לא שנה ולא שנתיים – חשך עליהם עולמם.

נחמן שי: ואת הסיפור הזה, שהוא לא רק שלנו, ועכשיו כולכם חולקים אתנו, רציתי להביא היום לכנסת בעיתוי החשוב של רפורמה במערכת הבנקאית.

נחמן שי: הוא יפה כשלעצמו, ואני אומר – בוא נחשוב על הרפורמה בכבישים ועל השינוי שהתחולל בחייהם של עשרות-אלפים, אולי מאות-אלפי ישראלים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: וֶרבין.

איילת נחמיאס ורבין: אמת.

איילת נחמיאס ורבין: וֶרְבִּין ולא וַרְבִּין ולא וֶרַבִּין.

מאיר כהן: ורבין, סגן המזכירה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

איילת נחמיאס ורבין: טבעי מאוד בשבילי לדבר על נושא אגודות אשראי ועל הרחבת התחרות בשוק האשראי, ומדובר ברפורמה חשובה וחיונית מאוד, והרחיבו על זה את הדיבור חברי לפני.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, אבל אני מוכרחה לדבר על נושא תאונות הדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו, זה לא יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: שרת המשפטים אומנם נמצאת במליאה, אבל אני אומרת לכם: הממשלה לא יכולה להמשיך להתנהל כפי שהיא מתנהלת בכל הקשור לקטל בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: היום נהרגו שלושה אנשים נוספים.

איילת נחמיאס ורבין: ארבעה – ארבעה נהרגו?

איילת נחמיאס ורבין: ארבעה נהרגו.

איילת נחמיאס ורבין: 376 אנשים נהרגו ב-2016, 20 אנשים נהרגו – אנחנו היום ב-23 בינואר – כמעט בן אדם ליום.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין מה קורה כאן.

איילת נחמיאס ורבין: באה הממשלה ואמרה: אנחנו נקים ועדת שרים.

איילת נחמיאס ורבין: אמרו: לא ועדת שרים – נקים ועדת מנכ"לים.

איילת נחמיאס ורבין: ועדת המנכ"לים הזאת לא כונסה מעולם.

איילת נחמיאס ורבין: ועדת הכלכלה בראשות איתן כבל ניהלה שימוע במשך חצי שנה, טיפלה בכל נושא, בכל פרט שקשור לקטל בדרכים.

מאיר כהן: שלושה בני-נוער ואישה ז"ל.

איילת נחמיאס ורבין: לבי-לבי עם המשפחות, עם האנשים האלה שלא חזרו הביתה.

איילת נחמיאס ורבין: ויסלחו לי כולם: סתם.

איילת נחמיאס ורבין: סתם.

איילת נחמיאס ורבין: למה זה צריך להיות?

איילת נחמיאס ורבין: הגשנו דוח בחודש יולי 2016, דוח מפורט עם המלצות.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת פרי, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איילת נחמיאס ורבין: המלצות שלי.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו התגייסנו לטובת העניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: לממשלה יש כלי מעולה, לקחת אותו וליישם אותו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין, למה לא עושים אותו?

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו זקוקים ליותר אכיפה, זקוקים ליותר ניידות, זקוקים לפתרונות עבור הולכי רגל.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר טיפלתי בנושא של רמזור בצומת בת-הדר.

איילת נחמיאס ורבין: בא ראש אגף תשתיות במשרד התחבורה ומסביר לנו שלוקח שנה פלוס מינוס לייצר פתרון עבור הצומת הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב בראש, חבר הכנסת מאיר כהן, איך זה ייתכן?

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מהנדסת תנועה.

איילת נחמיאס ורבין: תבואו ותגידו שהפתרון שאנחנו מציעים לא טוב.

איילת נחמיאס ורבין: אין לי בעיה עם זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מטפלת במשך חודשים בתאורה בכביש 31 מערד.

איילת נחמיאס ורבין: אתה חושב שמצליחים למצוא פתרון?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מצליחה להבין את זה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כחודש – ויושב פה סגן מזכירת הכנסת – זכיתי להעניק את פרס קרן יושב-ראש הכנסת לשני אנשים: אחד – לגיל ביילין, שיצר תוכנית מיוחדת לבני נוער ללימוד בטיחות בדרכים, והפרס השני – לארגון "בטרם".

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת לכם: זה כלום, זו טיפה בים.

איילת נחמיאס ורבין: אם אנחנו לא נתחיל לאכוף בדרכים, אם אנחנו לא נביא יותר ניידות משטרה, שום דבר לא שווה.

איילת נחמיאס ורבין: אמר חבר הכנסת איתן כבל כשאנחנו התחלנו את השימוע: אני לא רוצה לשמוע על הגורם האנושי.

איילת נחמיאס ורבין: אז אנחנו יודעים שיש גורם אנושי, אבל התחושה שאנחנו לא יכולים לטפל בזה בגלל הגורם האנושי היא שטות גמורה.

איילת נחמיאס ורבין: לבי עם המשפחות של אותם ארבעה הרוגים שהיום לא חזרו הביתה, עם כל הרוגי הקטל בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: אילו זו הייתה מלחמה, כל הארץ הייתה נזעקת.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני מודיעה לכם: זאת מלחמה.

איילת נחמיאס ורבין: והמלחמה הזאת היא של כל אחד ואחת מאתנו.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נעשה משהו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג', שאני עדיין לא רואה אותו באולם.

טלי פלוסקוב: בכל אופן, אם הוא שומע אותנו.

טלי פלוסקוב: חמש דקות לרשותך, אדוני.

יואל חסון: אני לא רואה פה שר.

איילת נחמיאס ורבין: השרה נמצאת שם.

יואל חסון: איזו שרה?

איילת נחמיאס ורבין: שרת המשפטים.

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: גם בעניין הזה צריך לטפל, ששר בממשלה יושב בתא המומחים במקום לשבת – – –

טלי פלוסקוב: אבל שים לב – השרה משוחחת עם חברת כנסת מסיעתך.

יואל חסון: לא צריך לקבל את זה.

יואל חסון: השרה צריכה לשבת ליד שולחן הממשלה.

טלי פלוסקוב: אגב, אתה סגן יושב-ראש הכנסת.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להציע את ההצעה בנשיאות הבאה.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: זה לא אומר, כשהיא יושבת במקום הזה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ממש לפני כמה דקות ראינו כאן דיון ובעיקר טקס שנראה כאילו מנותק מהמציאות שאנחנו חיים בה – ממשלת ישראל משביעה לעצמה עוד שני שרים.

יואל חסון: איזו חגיגה, איזו אופוריה.

יואל חסון: ממש פתח לעתיד.

יואל חסון: אתם יודעים, כשמשביעים שרים, כמו שאמרתי אז, זה סוג של הישג אישי חשוב, אבל כשזה מתחבר לממשלה מהסוג הזה, זה דבר שאפשר להבין שהוא לא יותר מסוג של דמיון או סוג של עבודה בעיניים של כולנו.

יואל חסון: בכלל, שמעתי היום את ראש הממשלה היוצא בנימין נתניהו מדבר על ההישגים הדמיוניים שלו; מדבר על מה הממשלה הזאת עשתה ועשתה, וכאילו שום דבר לא קרה.

יואל חסון: כולנו יודעים, חברי חברי הכנסת, שזה נגמר, שזה הסוף, שנתניהו הוא ראש ממשלה יוצא, שזה סוף דרכו.

יואל חסון: הוא עצמו, כשהוא מדבר היום על ההישגים, עושה סוג של סיכום של הכהונה המתמשכת מדי שלו בראשות הממשלה.

יואל חסון: לראש הממשלה היוצא בנימין נתניהו אין באמת חזון, הוא לא יודע לאן מדינת ישראל הולכת.

יואל חסון: האמת היא שכבר עשר שנים הוא לא מייצר שום תוכנית, שום חזון.

יואל חסון: בעיקר הוא מייצר בלימה, חסימה, אם של אויבים פוליטיים, יריבים פוליטיים, או אם של תוכניות או יוזמות.

יואל חסון: הוא בעיקר עושה הכול כדי לגרום לכך שלא יצמח שום דבר לידו או בסביבתו.

יואל חסון: אבל החמצן, החמצן באקווריום של ראש הממשלה נגמר.

יואל חסון: ראש הממשלה הזה הטביע כבר ממשלה אחת בשביל עיתון, בשביל "ישראל היום".

יואל חסון: לא בשביל המדינה, לא כי הוא רצה, לדוגמה, לקדם את עולם התקשורת ולייעל אותו; לא כי הוא חשב שהחוק הזה פוגע פגיעה אנושה באינטרס הציבורי, אלא נתניהו התנהל כמו המוציא לאור של "ישראל היום".

יואל חסון: ברגע שהפרויקט שלו, האינטרס שלו, "ישראל היום" עמד בסכנה, הוא פירק פה ממשלה.

יואל חסון: הוא הטביע כאן ממשלה בלי להתייחס בכלל למשמעות התקציבית של זה.

יואל חסון: מה המשמעות לחבריו, מה המשמעות שמפזרים פה כנסת אחרי שנה וחצי.

יואל חסון: ראש הממשלה עשה את זה.

יואל חסון: הוא עשה את זה גם כמו שהוא עושה בלי בעיה: מתקשר ומספר למילצ'ן שהוא שכח להביא את הצמיד ולבקש עוד כל מיני מתנות, כי כך מתנהל ראש הממשלה היוצא שלנו בנימין נתניהו.

יואל חסון: גם בתוך כל הסבך הזה וכל המהומה הזאת, וכן, גם כל הגועל הזה שמלווה את התנהלות הממשלה הזאת בראשות נתניהו, יש גם דוח מבקר המדינה שהוא כבר בדרך אלינו.

יואל חסון: בקרוב כולנו נלמד ונדע כיצד ראש הממשלה עצמו לא ידע לנהל דיונים אסטרטגיים, עוד הרבה לפני "צוק איתן", ולהתנהל כמו ממשלה נורמלית שצופה פני עתיד, או כמו ראש ממשלה נורמלי שצופה פני עתיד.

יואל חסון: שוב נגלה ראש ממשלה שעסוק בעצמו, עסוק בענייניו ולא עסוק באמת בהכנת המדינה ובבניית חזון להתמודדות עם האתגרים הגדולים.

יואל חסון: הממשלה הזאת היא ממשלה באמת עייפה.

יואל חסון: מיותרת, יכולה להיות לנו ממשלה טובה יותר, ממשלה שלא יעמוד בה ראש הממשלה היוצא בנימין נתניהו, אלא תעמוד בה מנהיגות אמיתית שתראה חזון למדינת ישראל.

יואל חסון: הימים האלה קרבים, זה תלוי הרבה בנו, גברתי היושבת-ראש.

יואל חסון: זה תלוי באזרחים הטובים שיאמינו שאפשר כאן לעשות את המדינה הזאת באופן טוב יותר, ולנהל אותה באופן טוב יותר, שאפשר שתהיה כאן ממשלה ראויה יותר.

יואל חסון: וכן, גברתי – משפט אחרון – זה גם הרבה תלוי בנו, ב-120 שיושבים כאן.

יואל חסון: צריך לזכור: הציבור הישראלי לא בוחר את ראש הממשלה, הוא גם לא בוחר את הממשלה, הוא בוחר את הכנסת.

יואל חסון: הכנסת בוחרת את הממשלה, הכנסת בוחרת את ראש הממשלה.

יואל חסון: גם בידינו לשנות את המציאות של המדינה הזאת כבר עכשיו, ולשלוח את ראש הממשלה היוצא בנימין נתניהו באמת אל היציאה הביתה.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת דב חנין, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל, לפני הסיכום של השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': על פניו ברגע שאתה קורא את הכותרת של הצעת החוק, צמצום הריכוזיות, הצעת החוק אומרת וואו, זו הצעת חוק חברתית, מחויבת המציאות לפי כל המצב במערכת המשפט.

עיסאווי פריג': אבל בכותרת נחמד מאוד וכולנו צריכים לתמוך בהצעת חוק כזו.

עיסאווי פריג': אני אחד מחברי הכנסת שאכן לקח חלק בדיוני הוועדה, ועדה בראשות השר אלי כהן.

עיסאווי פריג': ואני חייב להגיד לכם – תחושת לבי – מה היה בוועדה.

עיסאווי פריג': הוועדה באה בהחלטה, אני רוצה להעביר את החוק.

עיסאווי פריג': אז התקיים תהליך של חקיקה שהיה תהליך דורסני, אגרסיבי, העיקר להעביר את החוק.

עיסאווי פריג': אבל האם החוק קולע למטרה?

עיסאווי פריג': אני מראש אומר לכם חברים – וזה רשום בפרוטוקול – אנחנו לא נשיג את המטרה שלשמה נועד החוק.

עיסאווי פריג': יוקר המחיה וכל עמלות הסליקה והתחרות כביכול שאמורה להוריד את עלות האשראי – אני אומר לכם, וימים יגידו, וזה יירשם בפרוטוקול – לא יתקיימו.

עיסאווי פריג': זה לא יתקיים.

עיסאווי פריג': אני אמרתי את זה יותר מפעם אחת, ואני שוב אומר, וידידי חבר הכנסת כבל זוכר את זה מוועדת הכלכלה כשאני השתמשתי בזה: לא כל תחרות תוריד עלויות, וימים יגידו שהצעת החוק הזו תפקידה אך ורק חלוקת העוגה, עוגת הרווח הבנקאי.

עיסאווי פריג': הפרדת כרטיסי אשראי מהבנקים והכנסת שחקנים חדשים לשוק הבנקאות – זה דבר יפה, אבל באמת שתהיה תחרות אמת שמטרתה לחשוב על האזרח.

עיסאווי פריג': אבל מה שיקרה הוא שלתחרות הזו ולדואופולים שייווצרו בעקבות התחרות הזו יהיה קורבן אחד.

עיסאווי פריג': הקורבן שהיה כל הזמן.

עיסאווי פריג': והקורבן הזה ימשיך להיות אותו קורבן בעתיד – שזה הצרכן.

עיסאווי פריג': הצורך להציף את המשק באשראי – אני אומר לכם בתור מי שחי בתוך המשק הזה – לא חסר אשראי במשק.

עיסאווי פריג': האשראי יקר.

עיסאווי פריג': האם זו הדרך?

עיסאווי פריג': לפי דעתי, לא הדרך.

עיסאווי פריג': נקודה שנייה שרציתי להתייחס אליה – והיא לא פחות חשובה אם לא יותר חשובה – סוגיית הגנת הפרטיות בחקיקה.

עיסאווי פריג': לפני שנה, כפי שאמרתי בעבר, עמלנו קשה כדי להעביר חוק נתוני אשראי.

עיסאווי פריג': לילות וימים התקיימו שם ויכוחים כדי להעביר את החוק הזה.

עיסאווי פריג': הפחדים על הגנת הפרטיות ופתיחת כל המערך, שלכל אחד אמורה להיות תעודת זהות בנקאית.

עיסאווי פריג': בסופו של דבר החוק עבר.

עיסאווי פריג': למרות כל ההסתייגויות העברנו את זה, בתקווה, תחת הכותרת: הגדלת התחרות.

עיסאווי פריג': ועכשיו אנחנו בהצעת החוק המונחת כאן: צמצום הריכוזיות.

עיסאווי פריג': שוב, שוב, אנחנו דורסים במו-רגלינו חוק שעמלנו קשה לחוקק ומאפשרים עוד פתח לצמצום הגנת הפרטיות.

עיסאווי פריג': יעני, חופשיות זרימת המידע בין מערכות הבנקים, לא יהיו לה אבא ואימא.

עיסאווי פריג': לא היה לה, לא היה לה תקדים.

עיסאווי פריג': הקלילות אצלנו – ושרת המשפטים חייבת לתת את הדעת על זה, וטוב שהיא כאן – הקלילות בפריצת מערך הגנת הפרטיות חוק אחרי חוק, מחייב אותנו לחשיבה עצמית.

עיסאווי פריג': היה שם ויכוח והיו חוות דעת של היועצת המשפטית של הוועדה שהתריעו ואמרו, ולמרות כל חוות הדעת שקיבלנו והייעוץ המשפטי שליווה אותנו בחוק הזה, התעקשנו – הוועדה התעקשה – הממשלה התעקשה להתעלם.

עיסאווי פריג': אני חושב: הכותרת טובה, אבל החוק במהות לא ישיג את מטרתו.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני, ואחריו, אחרון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: הנה, איתן כאן, הוא נמצא.

טלי פלוסקוב: אחרי איתן כבל יסכם את הדיון שר האוצר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש, אכן, כפי שנאמר פעם, יש שופטים בירושלים, ויש שופטים בבית-המשפט העליון, ואני מברך על החלטתו החשובה של בית-המשפט העליון מהרגעים האחרונים לאפשר מחר את ההלוויה של אחד ההרוגים באסון הנורא שהתרחש על כולנו באום-אלחיראן.

דב חנין: כפי שאתם יודעים, עמיתי חברי הכנסת, נהרגו במקום שני אנשים – האחד מהם שוטר, שהובא למנוחות, וכולנו ראינו את הלווייתו המרגשת, את הילדים הקטנים שהוא השאיר אחריו.

דב חנין: וההרוג השני, עמיתי חברי הכנסת, הוא אותו מורה ערבי בדואי, תושב אום-אלחיראן, שנורה ונהרג.

דב חנין: הוא היה האדם שנמצא ברכב, אותו רכב שממנו נפגע גם השוטר, ומה לא אמרו לנו, עמיתי חברי הכנסת?

דב חנין: אמרו לנו כבר שאותו מורה, בן 47, מורה למתמטיקה, הוא איש "דאעש", ואפילו שמצאו אצלו בבית פרסומים מפלילים.

דב חנין: את יודעת, גברתי היושבת-ראש, מה הפרסומים המפלילים שנמצאו אצלו בבית?

דב חנין: גיליונות של העיתון "ישראל היום", עם ידיעות על "דאעש".

דב חנין: גיליונות של העיתון "ישראל היום".

דב חנין: באמת, מצאו אצלו בבית.

דב חנין: חמור מאוד.

מרב מיכאלי: מילא אם זה היה גיליונות של "ידיעות" – – –

דב חנין: מילא אם זה היה – כן – וכבר הפכו אותו – – –

מיקי רוזנטל: ב"ידיעות" היה תשבץ – ב"ידיעות" היה תשבץ, שאחת השאלות הייתה על "דאעש".

דב חנין: ב"ידיעות" היו גם תשבצים, בוודאי.

דב חנין: אני אומר, על זה יוצא שר לביטחון פנים ומאשים בן-אדם שהוא מקורב ל"דאעש".

דב חנין: ואותו אדם, שנהרג בצורה כל כך קשה שם, באום-אלחיראן, באותו לילה נורא, ככל הנראה הוא מת מאובדן דם, אחרי שהוא הושאר בשטח בתוך הרכב בלי שניתנה לו עזרה.

דב חנין: אחרי שהוא נפטר, עמיתי חברי הכנסת, נעשה ניסיון להרוג אותו פעם שנייה, ולהרוג אותו פעם שנייה גם על-ידי הכתמת שמו כטרוריסט וכאיש "דאעש" וכמי שניסה בכוונה לפגוע ולדרוס, וגם נעשה ניסיון להכתיב למשפחתו לקבור אותו בלילה, קבורה סודית, בלי משתתפים ובלי אורחים, ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שקביעתו של בית-המשפט העליון היום בעתירה לבג"ץ שהוגשה היא כל כך חשובה.

דב חנין: בית-המשפט העליון קבע: ראשית, הגופה תוחזר מייד; שנית, ההלוויה תתקיים מחר באזור שבין אום-אלחיראן לבין חורה; שלישית, ההלוויה תתקיים בשעות היום, ולא בשעות הלילה; רביעית, לא תהיה שום הגבלה על מספר המשתתפים.

דב חנין: כל מי שירצה להגיע להלוויה ולהשתתף בה יוכל לבוא ולהשתתף בהלוויה, כפי שמקובל.

דב חנין: ההחלטה הזאת של בג"ץ היא החלטה עקרונית, היא החלטה חשובה, והיא בעיקר החלטה שמראה לנו באיזה טירוף מערכות הממשלה הזאת נמצאה בימים האחרונים.

דב חנין: מה לא קרה כאן?

דב חנין: לא רק שנעשה מהלך כוחני ופסול של כניסה ליישוב כדי להרוס בתים שכבר הייתה הסכמה על פינוים – הרי לא היה שום צורך בכל המהלך הזה, של הכניסה הכוחנית לאום-אלחיראן.

דב חנין: היה הסכם עם התושבים, כולל, אגב, עם אותו אדם, עם אותו אדם שנהרג במכונית – גם הוא הסכים לפנות את ביתו, הסכים לפנות את ביתו ולעבור, אז למה צריך היה להיכנס לשם בכוח, באלימות, בשעות שלפנות בוקר?

דב חנין: ולאחר מכן, כל מסע ההסתה וההשמצות נגד תושבי אום-אלחיראן, נגד כל הציבור הערבי הבדואי בנגב, נגד כל האוכלוסייה הערבית, נגד מנהיגי האוכלוסייה הערבית, נגד חברי הכנסת.

דב חנין: חבר הכנסת איימן עודה, שהקדיש בשבוע שעבר ימים ולילות כדי לנסות לגשר ולהגיע לנוסחת פשרה, מותקף במקום על-ידי שוטרים, נורים עליו כדורי ספוג.

דב חנין: אני במו עיני ראיתי, גברתי, את כדור הספוג, שהוא אחד משני הכדורים שפגעו באיימן עודה.

דב חנין: ראיתי את הכדור הזה.

דב חנין: ואחר כך עוד ממציאים סיפורים שהאיש נפגע מאבנים.

דב חנין: אני עדיין לא ראיתי אפילו עדות אחת שמספרת שבמקום בכלל נזרקו אבנים.

דב חנין: אז חבר הכנסת איימן עודה, כך נטען – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: – – נפצע מאבנים שלא נזרקו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, את התהליך המסוכן הזה חייבים לעצור.

דב חנין: את התהליך הזה, של ההשמצות, של ההכפשות ושל הטלת התוויות בציבור הערבי, צריך לעצור.

דב חנין: זה מסוכן לציבור הערבי, לאוכלוסייה הערבית, אבל זה מסוכן גם לכולנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן כבל – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן שר האוצר משה כחלון יסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: לך, אדוני, יש שבע דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני, כיושב-ראש ועדת הכלכלה, הובלתי – אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת דב חנין ולאחרים – את חוק נתוני אשראי.

איתן כבל: היועצת המשפטית והמשנה ליועץ המשפטי של הוועדה ושל הכנסת, הגברת אתי בנדלר, הייתה היועצת המשפטית שעסקה גם בחוק הנוכחי וגם בחוק של נתוני האשראי.

איתן כבל: והנה, אדוני השר – בדיוק נכנסת – ואני רוצה קודם כול להבהיר כמה וכמה נקודות: אין חולק – גם לא אנחנו – על חשיבות החקיקה, אדוני השר.

איתן כבל: גם החוק הקודם של נתוני האשראי, שעמלנו קשות כדי להוציא אותו מן הכוח אל הפועל, וכך גם החוק הזה.

איתן כבל: אבל כשניהלנו את הדיונים על חוק נתוני האשראי, קבענו כמה מסמרות שאמרנו שהם יהיו בנושאים מסוימים, כמו הגנה על הפרטיות ואבטחת מידע.

איתן כבל: קבענו שהם יהיו אותם כלים שעליהם החקיקה מונחת, גם זו שתהיה בוועדה של מי שהוא היום השר אלי כהן.

איתן כבל: אני רוצה לרגע אחד לקחת צעד לאחור ולתקן רושם מוטעה שהיה אצל חברי הכנסת, כאילו היועץ המשפטי של הכנסת, עורך-הדין איל ינון, כאילו הוא קבע שמבחינתו מה שטוענת – שיש ויכוח בינו לבין המשנה שלו, לגבי המהות של החוק בכל הקשור לנושאים שאני פירטתי, ולא היא; היועץ המשפטי, איל ינון, למיטב הבנתי, לא עסק בכלל במהות, הוא דיבר על ההליך.

איתן כבל: מבחינתו, בעקבות טענות כאלה ואחרות ופניות אליו, הוא קבע שמבחינתו ההליך היה בסדר, והוא לא נגע במהות.

איתן כבל: אדוני השר, אני פונה אליך ומבקש, בלי להרחיב יתר על המידה, לומר לך ולבקש את העניין הבא – מה שאני לא מקבל – כי אני לא יודע עד מתי כולנו נהיה פה, כל אחד בתפקידו – אחד הדברים הבסיסיים – אתה היית יושב-ראש ועדת הכלכלה – – –

משה כחלון: אנחנו יודעים עד מתי – – –

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אל תבנה על זה.

איתן כבל: חברי שר האוצר – ואנחנו באמת חברים ואנשים שמאוד מכבדים ומעריכים זה את זה.

איתן כבל: אתה היית גם יושב-ראש ועדת הכלכלה, גם שר הכלכלה היית, ואתה יודע – לפחות את זה אני מבקש ממך – שהתקנות יידונו בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: הרי פה זה – לא לעולם חוסן, זה האלף-בית הבסיסי.

איתן כבל: הוועדה שהיום היא בראשות חברת הכנסת רחל עזריה, היא לא לנצח.

איתן כבל: אתם הרי הקמתם אותה אד-הוק, ולכן אני מבקש ממך שבעניין הזה – חבר הכנסת טרכטנברג, זה מפריע לי.

איתן כבל: באמת, אני מתנצל.

איתן כבל: ברשותך, אני באמת מתנצל.

איתן כבל: אני מאוד מבקש שלפחות בעניין הזה – ואני גם הולך להיפגש עם המנכ"ל שלך, בעצתך, בעניין הזה, ואני מקווה שלפחות אתה תדע להגיד שזה אלף-בית.

איתן כבל: אנחנו לא ביקשנו לשנות.

איתן כבל: לפחות את הדברים האלה – כיוון שיש בידנו שתי המשקולות הנכונות – גם של הוועדה שלנו, וגם של הנושאים שנדונו בדיון, והיועצת המשפטית של הוועדה והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת מכירה ועסקה והובילה את שני הדברים בשני התחומים.

איתן כבל: אני חושב ומצפה שתיתנו לנו את הכלים – לא כעניים בפתח.

איתן כבל: אני חושב שלפחות מעל הבמה כאן אתה כן יכול לומר את הדברים.

איתן כבל: נשארו לי שלוש דקות.

איתן כבל: ברשותך אני רוצה לעשות מעבד חד בעניין ולדבר על הקטל בדרכים.

איתן כבל: באמת מעבר חד.

איתן כבל: אדוני השר, אני אשמח – גברתי, חברת הכנסת רויטל סויד, חברתי, בבקשה, חשוב לי שהשר – לא בכל יום יש לנו הזדמנות לראות את זיו פניו פה.

רויטל סויד: נכון, אתה צודק.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולומר את הדבר הבא: הסיפור של המלחמה בקטל בדרכים הוא פשוט שערורייה שחייבת להיפסק.

איתן כבל: הסיפור הזה, שראש הממשלה פנה למנכ"ל שלו להקים ועדת מנכ"לים אחרי שהוא הסכים להקים ועדת שרים, ששינה את דעתו שעתיים אחרי.

איתן כבל: יושב מנכ"ל משרד ראש הממשלה חמישה חודשים, שישה חודשים, אוסף חומר – מה הבושה הזאת?

איתן כבל: אוסף חומר – אתה שואל וכותב לו מכתבים, הוא עסוק באיסוף.

איתן כבל: אנשים נהרגים.

איתן כבל: 2015 – סיימנו אותה עם 357 הרוגים.

איתן כבל: בשנה שעברה סיימנו כמדומני עם 372, אני מקווה שאני לא טועה, אנחנו היום, בשעה הזאת שאני עומד כאן, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – 25 הרוגים, כבר בחמישה יותר מהשנה שעברה למועד הזה.

איתן כבל: עד כמה תהיה ההפקרות הזאת, אדוני שר האוצר?

איתן כבל: איזו הפקרות, אנשים נהרגים בכבישים.

איתן כבל: אנשים נהרגים, מאות אנשים, זה לא מעניין אף אחד?

איתן כבל: עמונה יותר מעניינת?

איתן כבל: בלי להיכנס עכשיו ולהפוך את העניין לפוליטי – אנשים נ-ה-ר-גים כל יום.

איתן כבל: היום – ארבעה הרוגים, וזה לא מעניין אף אחד, זה עובר ולא נודע כי באו אל קרבנה.

איתן כבל: זה מטורף.

איתן כבל: זה בלתי נסבל.

איתן כבל: כמה אפשר עוד לצעוק, לזעוק?

איתן כבל: ולא דיברנו עוד על אלפי המשפחות של הפצועים, המשפחות של ההרוגים, ואדוני שר האוצר, זה נזק ישיר של 15 מיליארד שקל לקופת המדינה.

איתן כבל: מה, השתגענו?

איתן כבל: לא אכפת לנו?

איתן כבל: ואם הממשלה לא הייתה יודעת לעשות זאת – ב-2012 הצליחה להוריד את מספר ההרוגים אל מתחת ל-300.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: שר התחבורה אומר: זה באחריות זה.

איתן כבל: זה אומר: באחריות זה.

איתן כבל: מה הליצנות הזאת?

איתן כבל: אנשים נ-ה-ר-גים.

איתן כבל: ממשלות היו מתפרקות אם העניין היה עניין ביטחוני, גברתי.

איתן כבל: אני מסיים – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה.

איתן כבל: ממשלות היו מתפרקות, ראשי ממשלה היו עפים בטיל הביתה.

איתן כבל: וכאן, בתאונות הדרכים, זה לא מעניין.

איתן כבל: שבוע אחר שבוע אני אעלה לכאן להזכיר את זה לממשלה, לראש הממשלה, שלא עושה כלום בעניין.

איתן כבל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, יסכם את הדיון שר האוצר משה כחלון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, ולאחר מכן נגיע להצבעות.

משה כחלון: גברתי היושבת-ראש, ידידי השר איוב קרא, חברי הכנסת, אנחנו משיבים פה היום – אני משיב בשם הממשלה – על הצעת חוק הרפורמה בבנקאות, ועדת שטרום מה שנקרא.

משה כחלון: חשוב לדעתי לציין מאיפה בכלל הגיע כל העניין הזה, כל הוועדה, ועדת הרפורמות.

משה כחלון: הרבה מאוד שנים אני ועוד הרבה חלמנו על רפורמה בבנקאות.

משה כחלון: איפה צריך רפורמה?

משה כחלון: רפורמה צריך במקום שיש כשל שוק, במקום שיש ריכוזיות, במקום שיש מונופולים.

משה כחלון: בבנקים, חברי חברי הכנסת, יש ריכוזיות; כ-65% מהלקוחות נמצאים בשלושה בנקים.

משה כחלון: זה – ריכוזיות.

משה כחלון: רוב האשראי ניתן למעט מאוד אנשים.

משה כחלון: החלוקה של הכסף לא נכונה.

משה כחלון: אני לא רוצה להיכנס פה מי מקבל, למה מקבל, איך מקבל, זה באמת לא הזמן, אבל אני רוצה לדבר על נתונים ועל עובדות.

משה כחלון: אין מעבר מבנק לבנק.

משה כחלון: כמעט שאין מעבר בין בנקים.

משה כחלון: כשאין מעבר בין בנקים או אין מעבר בין חברות – תקן אותי, פרופסור טרכטנברג – אין תחרות.

משה כחלון: כשיש תחרות, יש מעבר.

משה כחלון: כשאין מעבר, אין תחרות, ולא צריכים להיות רפורמטורים גדולים כדי להבין את זה.

משה כחלון: אם לא עוברים מבנק לבנק, אם לא עוברים מחברה לחברה, סימן שאין תחרות.

משה כחלון: וכמעט שאין מעברים בין הבנקים.

משה כחלון: חברים, כסף זה אמצעי ייצור; כדי לעשות ביזנס צריך עובדים, צריך כסף.

משה כחלון: כסף זה חלק מאמצעי הייצור, אמצעי הייצור האלה נמצאים בבנקים, נמצאים בגוף ריכוזי.

משה כחלון: מה עשינו עם זה?

משה כחלון: במשא-ומתן הקואליציוני עם ראש הממשלה, כשמפלגת כולנו נקראה להצטרף לקואליציה, ביקשנו כמה נושאים, או דברים, או דרישות; אחד מהם זה רפורמה בבנקאות.

משה כחלון: ידענו שזה קשה.

משה כחלון: אם דבר לא נעשה הרבה שנים אחורנית, זה לא סתם, כנראה זה קשה, כנראה זה מסובך, כנראה זה מורכב.

משה כחלון: על הרקע הזה, התנאי הראשון שלי בהסכם הקואליציוני היה, חברים – לא שר האוצר, לא שר הכלכלה, לא שר הבינוי ולא יו"ר ועדה – רפורמה בבנקאות.

משה כחלון: ובדיון עם ראש הממשלה הצטרפה גם נגידת בנק ישראל – וזה הזמן והמקום להודות לה, גם לנגידה וגם לבנק ישראל, על שיתוף הפעולה, על ההבנה, על שינוי האווירה ושינוי הגישה בבנק ישראל, לפחות לצורך הרפורמה הזאת.

משה כחלון: ישבנו עם הנגידה וסיכמנו על רפורמה בבנקאות – ראש הממשלה, הנגידה ואני.

משה כחלון: ואז הבנו שהאירוע הזה הוא אירוע גדול, הוא אירוע משמעותי, ואי-אפשר לעשות את זה בחקיקת בזק, לא פרטית ולא ממשלתית.

משה כחלון: על רקע זה החלטנו יחד – – –

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו מבקשים קצת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: האולם ריק, ושומעים כל שיחה פרטית שמתבצעת באולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

משה כחלון: על רקע זה החלטנו הנגידה ואני להקים את ועדת שטרום, ועדה בראשות עורך-דין דרור שטרום.

משה כחלון: הוועדה שמעה מאות אנשים.

משה כחלון: הוועדה התייחסה כמעט לכל גוף שעוסק בבנקאות או בפיננסים במשק, בחברות.

משה כחלון: לדעתי, כשנה וחצי עבודה – אינטנסיבית, יסודית, מקצועית, מדויקת.

משה כחלון: בסוף עבודת הוועדה הוחלט על הסרת חסמים בבנקים, הסרת חסמי כניסה, הגדלת נפח האשראי והפרדת כרטיסי האשראי מהבנקים.

משה כחלון: חברים, כ-50 שנה לא קם בנק במדינת ישראל.

משה כחלון: הרי בנקים מרוויחים, אז למה לא קם בנק?

משה כחלון: עסק שמרוויח, מיד קמים עוד עסקים לידו, וזה בסדר וזה טבעי.

משה כחלון: ככה השוק עובד.

משה כחלון: הרי הבנקים מרוויחים, למה זה רק הצטמצם?

משה כחלון: בקום המדינה היו פה כ-60–70 בנקים, אומנם קטנים, אבל היו.

משה כחלון: והיה קניבליזם כזה, אחד אכל את השני עד שנשארנו עם מספר קטן של בנקים כי היו חסמי כניסה וכל מי שניסה לפתוח בנק – חברים, כל מי שניסה לפתוח בנק – התקפל והלך.

משה כחלון: למה הוא התקפל והלך?

משה כחלון: כי הבנקים הקיימים היום פרוסים בצורה מדהימה.

משה כחלון: בנק שיש לו יותר מ-200 סניפים וגובה עמלות, בלי עין הרע, וגובה דמי ניהול ודמי שורה ועמלת שורה ועמלת פקיד ועמלת אשראי ועמלת ניצול אשראי ועמלת אי-ניצול אשראי – מה שאתם רק רוצים – פרוס בארץ ב-200 מקומות.

משה כחלון: מגיע בנק שרוצה להתחיל לעבוד, הוא לא יכול לפרוס בארץ ככה, זה לא פשוט, אז הוא מתחיל בבנק אחד בתל-אביב, פתח-תקווה, מרכז הארץ.

משה כחלון: ומה קורה?

משה כחלון: הבנק הזה קונה כסף כדי למכור אותו, זה הרי המהות של הבנקים: הם קונים כסף ומוכרים.

משה כחלון: אז הבנק החדש הזה בא וקונה כסף מבנק ישראל.

משה כחלון: כשהוא בא למכור אותו, אז אותו לקוח אומר לו: רגע, מהצד האחר של הכביש הכסף הרבה יותר זול.

משה כחלון: למה יותר זול?

משה כחלון: כי הבנק השני מרוויח מ-200 סניפים, אז אותו אדם שבא לקנות, מה זה מעניין אותו אם יש להם 200 סניפים או לא – אם מרוויחים מעמלות.

משה כחלון: אותו בנק, אין לו מאיפה להרוויח בעמלות, אין לו סניפים, אז הוא חייב למכור את זה במחיר גבוה יותר מאשר הם שמוכרים את זה – לא מפני שהם אנשים טובים, פשוט כדי לחסל אותו.

משה כחלון: אז פעם, פעמיים, שלוש, הבן-אדם מתקפל והולך.

משה כחלון: הם עוד פעם נשארים לבד ועוד פעם מרימים את המחירים.

משה כחלון: שנים זה עובד ככה.

משה כחלון: כל בנק שניסה להיכנס לארץ, קיפל את הזנב והסתלק.

משה כחלון: זה הכוח של הבנקים.

משה כחלון: הכוח שלהם הוא בפריסה.

משה כחלון: אף אחד לא יכול להתמודד עם לאומי והפועלים בפריסה שלהם.

משה כחלון: מה שעשינו ברפורמה הזאת, הובלנו הרבה לאינטרנט.

משה כחלון: מה אמרנו?

משה כחלון: היתרון שלהם זה הפריסה, באינטרנט אין בעיה של פריסה.

משה כחלון: כל אייפון זה סניף.

משה כחלון: אנשים יכולים לעבוד, להקים בנקים אינטרנטיים ואז דרך הסניף הזה שקוראים לו אייפון או גלקסי – אני לא עושה פרסומת פה ל"אפל" – זאת התשובה.

משה כחלון: התשובה היא הטכנולוגיה.

משה כחלון: הרפורמה הזאת מדברת הרבה מאוד על טכנולוגיות, על תחליפי בנקים.

משה כחלון: אתה יכול לשבת בעכו ולנהל את החשבון שלך דרך בנק – לא אפליקציה – ממש בנק שהוא באינטרנט.

משה כחלון: הסרת החסמים הזאת תאפשר תחרות.

משה כחלון: דבר נוסף שעשינו, כמובן בתוך תקופה לא ארוכה, הבנקים יצטרכו להיפרד מכרטיסי האשראי שלהם, הפועלים ולאומי, בשלב הזה.

מאיר כהן: אדוני השר, הנמכתם גם – – –

משה כחלון: כן, חבר כנסת כהן.

משה כחלון: אנחנו הורדנו את ההון העצמי שהם ביקשו.

משה כחלון: זה היה בהתחלה 100 מיליון דולר, זה ירד ממש משמעותית.

משה כחלון: משמעותית זה ירד, כדי שאפשר יהיה להיכנס.

משה כחלון: לאחר מכן, ככל שהבנק גדֵל, גם ההון יגדל.

משה כחלון: אין סיבה שבנק חדש שאין לו עדיין לקוחות יחזיק – –

מאיר כהן: – – –

משה כחלון: – – הלימות הון של בנק הפועלים למשל, אין שום סיבה בעולם.

משה כחלון: גם את זה ביטלנו.

משה כחלון: חסמי כניסה, כפי שאמרתי.

משה כחלון: הגדלת נפח האשראי.

משה כחלון: הכנסנו גופים נוספים שיוכלו לתת אשראי – חברות ביטוח, מוסדיים, קרנות.

משה כחלון: הכפלנו – יותר מהכפלנו – את נפח האשראי בשוק.

משה כחלון: משקי-בית יוכלו לתת אשראי.

משה כחלון: חבר הכנסת כבל, קודם כול אני רוצה לעבור רגע לנתוני אשראי שדיברת עליהם.

משה כחלון: ראשית, אני באמת מחויב – בלי קשר לחברות שלנו – להודות לך על חוק נתוני אשראי.

משה כחלון: אני חושב שזה חוק אדיר, חוק מכונן, וכשאני רציתי להעביר אותו לוועדת הרפורמות, אמרת לי: שמע – אתה קורא לי מוישה, פה אתה קורא לי שר האוצר אבל כשאנחנו מדברים אתה קורא לי מוישה, וזה בסדר – אמרת לי: אני אוציא חוק יותר טוב ממה שאתה הכנסת.

משה כחלון: אמרתי לו: ואללה?

משה כחלון: אמרת, אמרת.

משה כחלון: קח.

משה כחלון: אמרת ועשית.

משה כחלון: החוק שנכנס אליך כחוק נתוני אשראי, שעבדו עליו – השרה שקד, גם צריך להגיד לה תודה – היא גם דחפה את החוק הזה; משרד המשפטים ומשרד האוצר, עבדנו עליו מעל שנה – איתן, הגיע אליך לידיים, שינית אותו, שיפרת אותו, ייעלת אותו יחד עם חברי הכנסת של ועדת הכלכלה, ואני מודה לך.

משה כחלון: גם מודה לך וגם מודה שהחוק הרבה יותר טוב ממה שהוא נכנס.

משה כחלון: ולצורך זה אנחנו צריכים את הכנסת ואנחנו צריכים את הוועדות.

משה כחלון: אבל מצד שני, מצד שני, איתן, אנחנו לא יכולים להחזיק את כל מאגר נתוני האשראי במקום אחד.

משה כחלון: שוק חופשי צריך שתהיה לו נגישות ושקיפות לכולם.

משה כחלון: על הרקע הזה תמכנו ב-Wobi הזה, שזה סוג של חיתום, סוג של אפליקציה – לא רוצה לעשות לה פרסומת כי היא פרטית – אבל יש אפשרות ונגישות כמעט לכל אחד שרוצה, לקבל את נתוני האשראי.

משה כחלון: מי שמבין ומי שחי את זה יודע שזה אלף-בית של הכלכלה.

משה כחלון: אלף-בית של הכלכלה זה מידע וזה שקיפות.

משה כחלון: ולכן, איתן ידידי, אני באמת מעריך את העבודה שלך.

משה כחלון: אני רוצה להודות גם לשר אלי כהן על עבודה גדולה, מאומצת, בכל הרפורמות, ואחרונה, עשית פינאלה חבל על הזמן, מדהים.

אלי כהן: תודה.

משה כחלון: רועי פולקמן, שבאמת – איפה הוא?

משה כחלון: – הוביל יחד אתך ושיתף פעולה בצורה בלתי רגילה את החוק הזה.

משה כחלון: אני אומר לכם, היום זה יום – אני לא יודע, היסטורי זה מילה גדולה – אבל משמעותי מאוד לשוק הפיננסי במדינת ישראל.

משה כחלון: שנים דיברו על זה, והצלחנו.

משה כחלון: אני שמח שאין פה אופוזיציה וקואליציה, באמת, אני מקווה שאני לא טועה.

משה כחלון: כולם או רובם חושבים שהגיע הזמן לעשות את הרפורמה הזאת, להוריד קצת את המחירים של השירותים שהבנקים נותנים, להוריד קצת את מחירי העמלות, להוריד קצת את דמי הניהול, ליצור קצת תחרות, ואין לי ספק שזה ייטיב עם האזרחים.

דוד ביטן: כחלון.

דוד ביטן: לשבת – – –

משה כחלון: איתן, לגבי התקנות אנחנו נבדוק את זה, וכמו שאתה מכיר אותי ואני מכיר אותך, נבדוק, נשב יחד, נראה, נכתוב את התקנות ואם זה צריך להגיע אליך זה יגיע ואם לא אז לא.

משה כחלון: אני רוצה שוב להודות לחברי הכנסת, לסגני איציק כהן.

משה כחלון: איציק כהן ידידי, לגבי כל שוק הביטוח, שוק ההון, שנעשית שם עבודה מדהימה, נעשית שם עבודה גדולה.

משה כחלון: רפורמות באמת מהגדולות שהיו בשנים האחרונות.

משה כחלון: איציק ידידי, אם אני אגיד ש-90% אתה, 10% אני, זה גנבת קרדיט.

משה כחלון: זה 100% אתה.

משה כחלון: תודה רבה.

יעקב מרגי: אין עליך, אין עליך – – –

טלי פלוסקוב: איזה סיומת.

טלי פלוסקוב: תודה רב לשר האוצר משה כחלון.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: אין הסתייגויות וכל בקשות דיבור מאחורינו.

טלי פלוסקוב: אין הסתייגויות, לא הוגשו הסתייגויות.

חיים ילין: מה זה לא הוגשו – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מחזיקה בחוק.

חיים ילין: אין דבר כזה, סליחה.

טלי פלוסקוב: אין הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אין הסתייגויות.

חיים ילין: סליחה, סליחה.

חיים ילין: סליחה, מישהו טעה – – –

טלי פלוסקוב: רגע, דקה, בודקים.

טלי פלוסקוב: זה מה שקיבלתי מסגן המזכירה.

טלי פלוסקוב: אנחנו בודקים.

דוד ביטן: אין הסתייגויות.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: יש הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: צודקים.

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו כרגע נגיע להצבעות על הסתייגויות ואחר כך על הצעות חוק.

טלי פלוסקוב: הכול בסדר, רבותי, אנחנו ממשיכים, הכול בסדר.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: כן?

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 1 לסעיף 1 של חבר הכנסת חיים ילין וחברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן, להלן – קבוצת סיעת המחנה הציוני.

דוד ביטן: נגד.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד הסתייגות מס' 1?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: שני השרים החדשים, אין להם עמדת הצבעה כעת, ואני כמובן אשמע את עמדתכם.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא, לא.

קריאה: אתה עושה צחוק?

קריאה: אתה עושה צחוק?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איוב קרא, עמדתך?

איוב קרא: – – –

טלי פלוסקוב: נגד.

טלי פלוסקוב: ואלי כהן – גם נגד.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אם כן, בעד ההסתייגות – 27 חברי כנסת, 39 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 1 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: לסעיף 2 אין הסתייגויות, ולכן אנחנו נצביע על שני סעיפים: סעיף מס' 1 וסעיף מס' 2 כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 כהצעת הוועדה – 64 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 66 חברי כנסת, כולל שני השרים החדשים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיף 1 וסעיף 2 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: לסעיף 3 יש הסתייגות – מס' 2.

טלי פלוסקוב: כעת, נצביע בעד או נגד הסתייגות מס' 2.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 35 מנעים – אין ההסתייגות של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 3 לא נתקבלה.

חיים ילין: מפלגת העבודה, אם הייתם מצביעים בעד – – –

קריאה: תגיד לי, כמה הסתייגויות – – –

חיים ילין: – – – החוק.

טלי פלוסקוב: בעד – 27 חברי כנסת, מתנגדים – 37, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 2 לסעיף 3 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: כעת, רבותי, אנחנו נצביע על סעיפים 3–11, כולל, כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 3–11, כהצעת הוועדה – 65 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 3–11, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 67 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 3–11 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הסתייגות מס' 3, לסעיף 12.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד ההסתייגות?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 12 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 27 חברי כנסת, 39 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 3 לסעיף 12 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על סעיפים 12–14, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 12–14, כהצעת הוועדה – 64 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 12–14, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 66 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 12, 13 ו-14 אושרו בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת, אחרי שהוסרו כל ההסתייגויות, וכל הסעיפים אושרו בקריאה שנייה, אנחנו נצביע על כל החוק – הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017 – בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: רבותי, כל החוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 64 נגד – אין נמנעים – אין החוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 66 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, עבר בקריאה שנייה ושלישית ונכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: רבותי, הודעה בשם יושב-ראש ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, איפה הוא?

טלי פלוסקוב: הנה, הוא חזר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ההודעה לא מצריכה הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, בשם ועדת הכנסת.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזה על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות ובהצעת חוק התכנון והבנייה (פיצול דירות), וכו' וכו': מטעם סיעת כולנו, במקום חבר הכנסת אלי כהן תכהן בוועדה חברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני, יושב-ראש הקואליציה.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חברי הכנסת איל בן ראובן ורחל עזריה בנושא:

נאזם בדר: התנכלות לחיילים חרדים.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות הצעה לסדר-היום של חברי הכנסת יעל גרמן ודב חנין בנושא: צמרת המשטרה לא חתומה על הסדר ניגוד העניינים.

נאזם בדר: הודעת שר החינוך על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מסעוד גנאים ויוסי יונה בנושא: ירידה במספר המורים המועסקים בתוכנית לנוער בסיכון.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/658; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16868; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, שרים נכבדים, רשמות פרלמנטריות, חברות וחברים, זאת הצעת החוק הראשונה בקריאה שנייה של חבר הכנסת עיסאווי פריג', אז אני מבקש – – –

עיסאווי פריג': לקח לי ארבע שנים.

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: עמלת, יגעת, מצאת – והנה.

קריאות: – – –

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

איתן כבל: זוהי הצעת חוק שהוביל חבר הכנסת עיסאווי פריג', יחד עם יוסי יונה, אתי, עם חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מיקי לוי, אילן גילאון, מאיר כהן ועאידה תומא סלימאן.

איתן כבל: חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים), התשס"ה–2005, קובע הוראות לעניין ליווי משדרי טלוויזיה מסוגים שונים בכתוביות ותרגום לשפת סימנים.

איתן כבל: לגבי תשדירי פרסומת קובע החוק כי הוראותיו יחולו רק על תשדיר פרסומת שאורכו עולה על חמש דקות.

איתן כבל: מבדיקה שערכנו מול הגורמים הרלבנטיים עלה כי אין בנמצא תשדיר פרסומת בטלוויזיה שאורכו עולה על חמש דקות.

איתן כבל: אורכם הממוצע של תשדירי פרסומת נע בין חצי דקה לדקה.

איתן כבל: כדי לאפשר גם לאנשים עם מוגבלות שמיעה להיחשף לתשדירי פרסומת בטלוויזיה, מוצע לבטל את הפטור האמור ולקבוע כי החוק יחול על כל תשדיר פרסומת, מהשנייה הראשונה, ויחולו בעניין זה ההוראות בחוק החלות על תוכנית.

איתן כבל: משמעות הדברים היא כי כל תשדירי הפרסומות המשודרים בטלוויזיה יהיו חייבים בליווי כתוביות, ו-5% מהם יהיו חייבים בתרגום לשפת הסימנים.

איתן כבל: בדיוני הוועדה דנו גם בעניין תשדירים לשירות הציבור.

איתן כבל: מדובר בתשדירים הכוללים מידע חיוני לציבור שאינם נכנסים לגדר תשדירי פרסומת או לגדר הודעות חירום, שגם לגביהן נקבעו הוראות שונות בחוק.

איתן כבל: החלטנו כי גם תשדירים אלה יהיו חייבים בליווי כתוביות.

איתן כבל: סיכמתי עם הגורמים הרלוונטיים בממשלה, ובפרט לשכת הפרסום הממשלתית, כי תיעשה בחינה בעניין תרגום לשפת הסימנים, ובהמשך נשקול אם יש מקום לתקן את החוק ולהוסיף את החובה לתרגם לשפת הסימנים גם תשדירים לשירות הציבור.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, הצעת החוק מעודדת את השתלבותם והשתתפותם הפעילה של אנשים עם מוגבלות שמיעה גם בתחום המדיה הטלוויזיונית, ואני שמח שנפלה בידי הזכות לקחת חלק בכך.

איתן כבל: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני מבקש שתאשרו אותה בקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: אני מודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג' על שהניח את החוק – אחרי, אחרי, עיסאווי, אחרי שמצביעים.

איתן כבל: ברצוני להודות לעורכת-הדין אביטל סומפולינסקי מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה, וכן למרכז הישראלי ללימודי חירשות, ארגון "בקול", ועמותת "נגישות ישראל", שסייעו רבות בהכנת הצעת החוק, וכמובן ללאה ורון, המנהלת של הוועדה.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, לא הוגשו הסתייגויות ואין בקשות דיבור, ולכן, רבותי, אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד סעיפים 1–4 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 33 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, נצביע בקריאה שלישית, ואז נגיע.

טלי פלוסקוב: רבותי, הצבעה בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: נא להצביע, בבקשה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בסדר, הבנתי שיש חבר כנסת שרוצה לברך.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 33 נגד – אין נמנעים – אין הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, נתקבל.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: בסדר, הבנתי שיש חבר כנסת שרוצה לברך.

טלי פלוסקוב: בעד – 33 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי, בוודאי יש לך עכשיו אפשרות לברך.

טלי פלוסקוב: זכותך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': כבוד היושבת-ראש, חברים וחברות, אילן, זהבה, אני מכריז בזאת – – –

אילן גילאון: ראס בן ענו.

עיסאווי פריג': ראס בן ענו נהיה בממשלה הבאה?

עיסאווי פריג': בשביל מאיר כהן?

עיסאווי פריג': ראס בן ענו.

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': חברים, חבר הכנסת אלעזר וחברים, אני מכריז בזאת: אחרי ארבע שנים כחבר כנסת, נכנסתי לספר החקיקה של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: ברכות.

עיסאווי פריג': זה חוק ראשון שעבר, עבורי.

טלי פלוסקוב: ברכות, ברכות.

איתן כבל: ראש הרשות מבקש לדבר אתך.

עיסאווי פריג': אז, חברים, זה באמת רגע מרגש.

עיסאווי פריג': אני מתחיל – – –

מכלוף מיקי זוהר: מזל טוב, עיסאווי, מזל טוב.

עיסאווי פריג': מגיע לי, מיקי, דחילק, ארבע שנים.

עיסאווי פריג': אתה בצ'יק עשית את זה.

אלעזר שטרן: עיסאווי, תכף אנחנו בוכים.

עיסאווי פריג': חברים, זה לא חוק – – –

חיים ילין: עיסאווי, נשארו כמה כדורי פלאפל וחומוס.

עיסאווי פריג': הפלאפל, ראינו אותו.

עיסאווי פריג': חברים, זה לא חוק פרסומות, זה חוק שוויון.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להרחיב, רק אתן לכם נתון אחד: 10% מאזרחי מדינת ישראל, 10%, 800,000, הם כבדי שמיעה, ומהם 200,000 הם כבדי שמיעה – חירשות עמוקה.

עיסאווי פריג': החוק הזה מאפשר ל-10% האלה סוף-סוף ליהנות מכל רגע שהם מסתכלים בטלוויזיה ולקרוא.

עיסאווי פריג': חוק של כולם.

עיסאווי פריג': לא ערבים, דיר-באלכ – של כולם.

עיסאווי פריג': של כולם.

עיסאווי פריג': אני מודה בראש ובראשונה לידידי הבולדוזר דוד ביטן, שאכן עשה רבות; לידידי יושב-ראש הוועדה איתן כבל, שלמרות כל הניסיונות תוך כוונה טובה של ידידנו יעקב פרי, עבר אותו בסיבוב והעביר את החקיקה.

עיסאווי פריג': לאיתן, ליעקב ולכל מי שעמל, תודה לכם.

עיסאווי פריג': אני, חברים, מאושר.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: גם אנחנו מאושרים עבורך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', אנחנו מאחלים לך עוד הרבה הצעות חוק שנכנסות לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/677); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לחוק הבא: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 68) (הוראות שונות), התשע"ז–2017, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, התיקונים בחוק הבחירות לכנסת לא באים לרמז על שום דבר רלוונטי, זה דבר שוועדת הבחירות המרכזית ביקשה מאתנו, וכפי שמקובל, ועדת החוקה היא זו שמביאה את זה.

חיים ילין: הבית היהודי מריח משהו שאנחנו לא יודעים?

ניסן סלומינסקי: לא לא, לכן אמרתי, זה לא קשור.

ניסן סלומינסקי: יש 12 שינויים שהתבקשו, ואני אתן דוגמאות מהם:

ניסן סלומינסקי: בקשה אחת היא שעובדי הוועדה המרכזית והוועדות האזוריות, שעד היום חלק מהם, משום שהם רחוקים מאזורי הבחירה שלהם, לא יכולים להצביע, הבקשה – להכניס אותם, שיוכלו גם כן להצביע במעטפות כפולות, וכנ"ל גם לגבי חברי הוועדה המרכזית – שבדרך כלל הם יושבים בירושלים או מסתובבים בכל הארץ, ולא מגיעים לאזורי הבחירה, קורה שהם גומרים את יום הבחירות והם עצמם לא מצביעים, כי הם לא מגיעים – לאפשר להם גם כן להצביע במעטפה כפולה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני – כשרוצים להעביר יישוב מאזור בחירות אחד לאזור בחירות אחר, אך ורק מטעמים של ניהול הבחירות, ובתנאי שהאזור שמעבירים צמוד לאזור השני – לאפשר לוועדה המרכזית לאשר גם את זה.

ניסן סלומינסקי: בקשה נוספת היא שבמקום שמועד המינוי של ועדות הבחירות האזוריות יהיה 38 יום לפני הבחירות, להקדים את זה ל-52 יום לפני יום הבחירות, כדי לאפשר להתארגן יותר טוב.

ניסן סלומינסקי: מוצע לנושא של סגני יושבי-ראש בוועדות האזוריות – מה שבפועל קיים אבל לא קיים בחוק – גם כן, לפי מספר החברים של כל סיעה בוועדה המרכזית, אותו דבר גם למנות את הסגנים.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף – שמשרד הפנים ימסור לוועדה המרכזית מידע על פטירה של אדם הרשום בפנקס הבוחרים ביום החמישי לפני יום הבחירות, כדי שלא יהיה מצב שיכולים להצביע בשם נפטרים.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף – שאם יש באותו מתחם כמה קלפיות, ואנחנו לפעמים רואים שקלפי אחת עמוסה ויש בה המון, וקלפי שנייה יש בה מעט, לאפשר ליושב-ראש הוועדה המרכזית וסגניו לעשות איזון ברשימות ולסדר שבאותו מתחם, הקלפיות שיהיו, פחות או יותר יהיו שוות, ולא תהיה אחת שיש בה הרבה ואחת שיש בה קצת.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף – שרשימת הבוחרים שרשאים להצביע בקלפי, שעד היום מוסרים את זה ליושב-ראש הוועדה, ימסרו את זה היום למזכיר הוועדה, כי הרבה פעמים קורה שעדיין זהות היושב-ראש לא ידועה, ומזכיר הוועדה תמיד ידוע.

ניסן סלומינסקי: כמו כן – אני קופץ קצת – מעטפה שיש בה שלושה פתקי הצבעה זהים, שהיום זה נפסל, לאשר את זה גם, כי הרבה פעמים הם נדבקים יחד.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף – שיושב-ראש הוועדה המרכזית יהיה רשאי לבקש – לאשר – שחומר בחירות מקלפי מסוימת, כולו או חלקו, לא יושמד, או יושמד במועד אחר, כדי לאפשר בדיקה נוספת אם הוא מרגיש בזה.

ניסן סלומינסקי: וכנ"ל גם – אני אתן דבר אחרון – להתיר מימון הסעות בוחרים מיישוב אחד למשנהו סמוך ליום הבחירות ללא תלות בשאלת המרחק בין היישובים, כי היום זה תלוי רק במרחק בין היישובים, אבל לפעמים הקשר בין היישובים הוא כזה שזה כן נזקק, אז לאפשר לוועדת הבחירות המרכזית לאשר.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, אלה בקשות שנמצאות כדי לייעל עוד יותר, על-פי הבקשה של ועדת הבחירות המרכזית.

ניסן סלומינסקי: ועדת החוקה אישרה את הצעת החוק לקריאה ראשונה ואני מבקש מחברי לאשר אותה.

ניסן סלומינסקי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לך, בתור ראש עירייה לשעבר, שהשינוי הזה מבורך מאוד, כי ראינו איך אנשים מבוגרים רצים מקלפי לקלפי וזה שאתה נותן קצת חופש פעולה שם, זו פעולה מבורכת מאוד.

טלי פלוסקוב: רבותי, רשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: מוותרת.

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כשעה הסתיים הדיון בבית-המשפט בעתירה לשחרר את גופתו של יעקוב אבו אלקיעאן, שנהרג על-ידי השוטרים שבאו להרוס את הבית שלו באום-אלחיראן.

יוסף ג'בארין: אני רואה שדווקא עכשיו השר ארדן עוזב את המליאה, במקום לשמוע מה שאני הולך לומר.

יוסף ג'בארין: גברתי, יש שר במליאה?

יוסף ג'בארין: אם אין שר אני אפסיק לדבר.

טלי פלוסקוב: אני בדיוק בודקת.

טלי פלוסקוב: אני בודקת בדיוק את זה.

יוסף ג'בארין: השר ארדן, שבדיוק היה אמור להתייחס לנושא שהוא מופקד עליו, הוא פשוט ברח מהמליאה.

יוסף ג'בארין: זה לא ייתכן.

יוסף ג'בארין: זו בושה וחרפה.

טלי פלוסקוב: אני עוצרת את השעון, אתה יכול לדבר.

יוסף ג'בארין: זו בושה וחרפה.

אילן גילאון: אולי המשטרה תחזיר אותו.

יוסף ג'בארין: זו בושה וחרפה שהשר האחראי לנושא הזה עוזב את המליאה כשאני בא לדבר.

אילן גילאון: אולי כדאי לשלוח את המשטרה שתחזיר אותו.

יוסף ג'בארין: השר שהחזיק שישה ימים בגופתו של אבו אלקיעאן מתקשה להקשיב.

יוסף ג'בארין: אני יודע למה הוא מתקשה להקשיב, כי הוא צריך להתבייש בהתנהלות שלו ושל המשטרה שלו.

יוסף ג'בארין: לפני כחודשיים הוא היה הראשון שיצא להגיד שהשרפות ברחבי הארץ – אבל בעיקר באזור חיפה – היו הצתות של טרור.

יוסף ג'בארין: טרור ההצתות הוא קרא לזה.

יוסף ג'בארין: והיום אחרי כחודשיים מה נשאר מהאשמות הללו?

יוסף ג'בארין: אפס עצורים, אפס כתבי אישום על רקע לאומני.

יוסף ג'בארין: אפס פעולות איבה.

יוסף ג'בארין: אז מי שיקר כאן?

יוסף ג'בארין: מי שיקר כאן?

יוסף ג'בארין: כולם גם ראו את הסרטונים באשר למה שהתרחש באום-אלחיראן ביום רביעי בבוקר.

יוסף ג'בארין: מייד יצאו השר והמשטרה ומפכ"ל המשטרה כדי לדבר על פיגוע דריסה, ועל זה שההרוג מזוהה עם "דאעש".

יוסף ג'בארין: למה מזוהה עם "דאעש"?

יוסף ג'בארין: כי היה שם העיתון "ישראל היום".

טלי פלוסקוב: אני רק מפנה את תשומת לבך כי שרה נכנסה לאולם.

טלי פלוסקוב: אני ממשיכה את השעון, בבקשה.

יוסף ג'בארין: ועד היום, אף-על-פי שנחשפו הסרטונים שמראים בבירור שלא מדובר בפיגוע, אלא רואים בבירור שהשוטרים יורים על רכבו של יעקוב אבו אלקיעאן עוד כשהוא נוסע לאט-לאט – –

מירב בן ארי: בלי אורות.

מירב בן ארי: נוסע לאט-לאט.

יוסף ג'בארין: – – ואז אחר כך, רק אחרי היריות שפוגעות בו, הרכב מתדרדר.

מירב בן ארי: ואז הוא מאיץ כשהוא רואה את השוטרים?

יוסף ג'בארין: מאיץ כי או שהוא נפגע ואיבד שליטה או שהוא ברח מהיריות של השוטרים.

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: אם יורים למישהו ברגל, איך הברקס – – – תסביר לי רק מבחינה הגיונית.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאת לא מגִנה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאת לא מגִנה על הגרסה של המשטרה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאת לא מבקשת עוד פעם לטייח.

מירב בן ארי: אני מבקשת לטייח?

מירב בן ארי: על מי אני מבקשת לטייח?

יוסף ג'בארין: הציבור בישראל, הציבור בישראל ראה את זה.

מירב בן ארי: אני שואלת:

מירב בן ארי: אם יורים למישהו בברך, איך הברך – – – נוסעת?

יוסף ג'בארין: ובכל מקרה, התנהלות אחראית של המשטרה והעומד בראשה ושל השר לביטחון פנים הייתה להגיד שמתקיימת חקירה ונחכה לתוצאותיה.

יוסף ג'בארין: אבל התנהגות כזאת, שמייד אחרי האירוע מדברים על פיגוע דריסה ועל מחבל – –

מירב בן ארי: – – –

יוסף ג'בארין: – – זו פשוט הסתה לשמה.

יוסף ג'בארין: זו אותה הסתה שהייתה לפני כחודשיים עם פרוץ השרפות באזור חיפה והגליל.

מירב בן ארי: ומה עם ההסתה של חברי הכנסת הערבים?

יוסף ג'בארין: תפסיקו את ההסתה הזאת.

מירב בן ארי: זה לא נחשב?

יוסף ג'בארין: אנחנו משלמים בנפשות שלנו עכשיו על ההסתה.

מירב בן ארי: ואנחנו לא משלמים?

יוסף ג'בארין: היום בבית-המשפט זה היה מחזה הזוי: הרגו את אבו אלקיעאן, הרסו את הבית שלו – –

מירב בן ארי: ומה עם השוטר?

יוסף ג'בארין: – – הרסו את הבתים של המשפחה שלו – –

מירב בן ארי: מה עם השוטר?

מירב בן ארי: למה אתה לא אומר כלום?

יוסף ג'בארין: – – עד היום החזיקו בגופה.

יוסף ג'בארין: איזה התנהלות זו?

מירב בן ארי: למה אתה – – –

יוסף ג'בארין: איזו התנהלות זו?

יוסף ג'בארין: לא רק שזה היה לא חוקי, אלא גם לא מוסרי בעליל.

יוסף ג'בארין: לא מוסרי בעליל.

יוסף ג'בארין: איפה אתם מוצאים מדינה שמחזיקה בגופה שישה ימים ולא מאפשרת את הקבורה?

יוסף ג'בארין: ואחר כך מדברים על מדינה דמוקרטית?

יוסף ג'בארין: ועל מדינת חוק?

יוסף ג'בארין: מדינה שמתנהגת ככה היא בוודאי לא דמוקרטית.

יוסף ג'בארין: אבל אני אגיד לכם עוד משהו.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

יוסף ג'בארין: מדינה שמתנהגת ככה היא לא דמוקרטית וגם לא יהודית.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

מירב בן ארי: היא יהודית ודמוקרטית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון.

אכרם חסון: מוותר.

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חברת הכנסת אילת נחמיאס ורבין – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אני אשתדל לקצר.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, אם השר נמצא או לא, אבל חברי חברי הכנסת, זיכה אותי יושב-ראש הוועדה לנהל את הישיבה בנושא הזה.

אורי מקלב: באמת, היה נעים להיחשף לרשות ממשלתית כמו ועדת הבחירות בראשותה של הגברת אורלי עדס, ולראות איך לומדים, מפיקים לקחים ומנסים להתייעל.

אורי מקלב: סעיפים רבים שבאו מתוך למידה שלאחר הבחירות איפה אפשר להשתפר ואיפה אפשר להתייעל.

אורי מקלב: ועדת החוקה היא שותפה, בראשותך אדוני חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, לשיפור התהליכים.

אורי מקלב: יש בזה גם דברים ערכיים.

אורי מקלב: לקחת עובדים של ועדת הבחירות וגם חברי ועדת הבחירות, לתת להם "פריבילגיה" של הצבעה כפולה, ויש עוד עובדים במשק שלא זוכים לזה, נניח עובדי חברת החשמל, כאלה שגם צריכים להיות מרותקים למקום, אנשים שהם אחראים לתת את השירותים לוועדת הבחירות – כמו חברות מחשבים – ולהם אנחנו לא נותנים את זה.

אורי מקלב: זו שאלה ערכית אם לתת או לא.

אורי מקלב: אבל נקודת ההנחה, גברתי היושבת-ראש, היא שצריך לאפשר כמה שיותר לאנשים בצורה הכי קלה לממש את הזכות שלהם, הגם שיכול להיות שזה גורם לתהליכים קצת יותר מסובכים ובזמן רב יותר.

אורי מקלב: אבל במערכת האיזונים שווה לתת לאנשים את האפשרות להצביע ולמלא את זכותם ואת חובתם.

אורי מקלב: אני רוצה לחדד את הבקשה שלא אישרנו.

אורי מקלב: הייתה בקשה אחת – לציין את כל אלה שמגיעים מחוץ-לארץ, אחרי ששנים לא היו בארץ, בשנים האחרונות, וכשהם יגיעו היום לבחירות, לסמן אותם בכוכבית כדי שנדע בקלפי שהם לא היו כמה שנים בארץ.

אורי מקלב: דהיינו, אולי יש אנשים שמתחזים.

אורי מקלב: וזאת הייתה התנגדות נחרצת, גם לעצם המחשבה שאנחנו יכולים לקחת אנשים ולסמן אותם, כי הם לא אנשים שעברו איזו עבירה.

אורי מקלב: הם – זכותם להיות בחוץ-לארץ – אם כן – והם, זכותם להגיע ערב הבחירות, זכותם להגיע יום, שעה, לפני הבחירות.

אורי מקלב: באמצע יום הבחירות זכותם להגיע, ולבוא – ללכת על תהליך כזה של לזהות אנשים, רשימות של אנשים שמציינים אותם עם כוכבית מיוחדת ולבדוק אותם, ועד היום אנחנו לא יודעים מה הלכו לבדוק.

אורי מקלב: אבל מה שכן, אני רוצה להוסיף, גברתי היושבת-ראש, עוד "סקטור" שביקשו גם אותו לציין: אלה הנפטרים.

אורי מקלב: כדי שאם מישהו נפטר עד הרגע, היום-יומיים האחרונים, כדי שחס וחלילה לא – הנפטרים לא יבואו ברגליהם, המתים יקומו לתחייה ויצביעו.

אורי מקלב: אבל מה שכן התגלה לנו, שכל מספר הנפטרים – מדובר על – בכלל, עוד לפני בדיקה מעמיקה – מדובר על פחות מ-32-30 נפטרים, שלכאורה הצביעו ביום הבחירות.

אורי מקלב: זה עוד לפני הבדיקה שיכולות להיות טעויות בין הסימונים – ועוד כל מיני רשומות, שמדברים אחרים שבדקו, בדקו שזה יורד.

אורי מקלב: ובאמת, מתמעט והולך.

אורי מקלב: אם כבר, מדובר על בודדים.

אורי מקלב: אז כל הפולקלור הזה, שמציינים על כך שיש סקטורים בציבור החרדי – יש, המתים – גם המתים באים להצביע.

אורי מקלב: יש אצלנו 100% הצבעה, 110% הצבעה.

אורי מקלב: בואו, פעם אחת, כמו כל מיני דימויים שיש לנו: החרדים זורקים אבנים בשבת על אמבולנסים, וביום כיפור – זה עשרות שנים ככה פותחים את מהדורת החדשות במוצאי יום כיפור.

אורי מקלב: לא היה, לא נברא, אפילו משל לא.

אורי מקלב: החרדים זורקים על אמבולנסים אבנים ולאחר מכן המתים באים להצביע.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורי מקלב: מתברר שמתוך מיליון זה הפרומיל של האחוז – הנפטרים באים להצביע – –

חיים ילין: – – –

אורי מקלב: – – וזה גם לא נכון.

אורי מקלב: אז את זה הרווחנו מהחוק הזה.

אורי מקלב: תודה רבה.

חיים ילין: אורי, זה תחיית המתים.

טלי פלוסקוב: יש לנו עוד עבודה בקריאה שנייה ושלישית, ובטח עוד נתווכח על הנפטרים, וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו נצביע כעת על הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 68) בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 68) (הוראות שונות), התשע"ז–2017, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 17 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 68) (הוראות שונות), התשע"ז–2017, עברה בקריאה ראשונה ומוחזרת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מרב מיכאלי: אני רוצה – – –

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חברת הכנסת מרב מיכאלי תומכת בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1099, פ/1968/20; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 19037 ועמ' 19038; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 190), התשע"ז–2017.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק, בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: בבקשה – – –

מירב בן ארי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: גברתי השרה, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 190), התשע"ז–2017.

מירב בן ארי: הצעת החוק היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית עם הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת עמר בר-לב וקבוצת חברי כנסת נוספים.

מירב בן ארי: גמלת סיעוד משולמת מהמוסד לביטוח לאומי למי שהגיע לגיל פרישה והוא מתגורר בביתו וזקוק לעזרת אדם אחר בביצוע פעולות יומיומיות.

מירב בן ארי: חוק הביטוח הלאומי קובע כי זכאי לגמלת הסיעוד לא יהיה זכאי לגמלה בתקופה שהוא שוהה במוסד סיעודי.

מירב בן ארי: לכלל זה נקבע חריג, לפיו מבוטח שאושפז בבית-חולים ימשיך להיות זכאי לגמלת הסיעוד לתקופה שאינה עולה על 14 יום ממועד האשפוז.

מירב בן ארי: גמלת הסיעוד שמשולמת בתקופת האשפוז מאפשרת מתן טיפול סיעודי בזמן האשפוז ומקלה מאוד על בני המשפחה שמלווים את המבוטח בזמן אשפוזו.

מירב בן ארי: כיום, לאחר שחלפו 14 ימים ממועד האשפוז, מפסיק המבוטח לקבל את גמלת הסיעוד, וככל שהוא נדרש לסיוע נוסף בעת אשפוזו – עליו לממן את המטפל באופן פרטי.

מירב בן ארי: הניסיון מלמד שתקופה של 14 ימים אינה מספקת וכי מרבית המבוטחים שמאושפזים בבתי-החולים נזקקים לטיפול נוסף לתקופה ארוכה יותר.

מירב בן ארי: לפיכך, מוצע להאריך את התקופה ולקבוע כי גמלת הסיעוד תהיה משולמת למבוטח שאושפז בבית-חולים למשך 30 ימים.

מירב בן ארי: במהלך הדיון ביקשה ועדת העבודה והרווחה והבריאות מנציגי המוסד לביטוח לאומי לבחון במהלך החודשים הקרובים האם הארכת התקופה ל-30 ימים מספקת או שמא יש להאריך לתקופה ארוכה יותר.

מירב בן ארי: תחילתו של תיקון חוק זה הוא ב-1 בחודש שלאחר פרסומו, והוא יחול על מבוטח שאושפז בבית-חולים לאחר יום זה.

מירב בן ארי: מדובר בהצעת חוק חשובה מאוד שמסייעת למקבלי גמלת הסיעוד ולבני משפחותיהם בעת אשפוז בבית-החולים.

מירב בן ארי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

מירב בן ארי: לפיכך, אבקשכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית, בנוסח שאישרה הוועדה.

יואל חסון: צריך לומר שהיוזם הוא – – –

מירב בן ארי: אני כבר אמרתי.

מירב בן ארי: לא הקשבת.

מירב בן ארי: זה היה הדבר הראשון שאמרתי.

מירב בן ארי: בבקשה.

טלי פלוסקוב: גם יש – –

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד – – –

טלי פלוסקוב: – – לחבר הכנסת עמר בר-לב בקשת דיבור.

טלי פלוסקוב: אנחנו כמובן ניתן לו.

יואל חסון: אני רציתי – – –

מירב בן ארי: וגם; יואל, אני לא אפספס את עמר.

מירב בן ארי: בוא.

מירב בן ארי: אני, בכל זאת.

קריאה: חברת הכנסת – – – שיואל בהיריון.

קריאה: בוא.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להגיד משהו בשם הוועדה.

מירב בן ארי: קודם כול, באמת, אמרתי גם בהתחלה, אבל גם בסוף: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

מירב בן ארי: זו הצעת חוק חשובה ונכונה.

מירב בן ארי: אני מוסרת לך גם את התודה מחבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש הוועדה, שנמצא בשליחות חשובה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לצוות הוועדה שנמצא כאן.

מירב בן ארי: זה בכלל, ראוי לציון שכשיש חוק שלכן, אתן תמיד נשארות כאן כדי לשמוע שהוא עובר.

מירב בן ארי: אז כל הכבוד גם לכן.

מירב בן ארי: וכמובן לחברי הוועדה ולכל מי שתמך בהצעת החוק החשובה הזו.

מירב בן ארי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי, שהחליפה אותי היום בתפקיד של מציגת החוק, כי נאלצתי גם לנהל את המליאה.

טלי פלוסקוב: רבותי, כאמור, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, אך יש בקשת רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: לכן, חבר הכנסת עמר בר לב, בבקשה, לרשותך.

יואל חסון: – – –

איציק שמולי: לא יודע.

איציק שמולי: לא הייתה הצבעה.

עמר בר-לב: נותנים רשות דיבור, אני לוקח.

טלי פלוסקוב: ככה רשום.

טלי פלוסקוב: כנראה ביקשת בזמן הדיון.

עמר בר-לב: כן.

עמר בר-לב: כן, כן.

עמר בר-לב: אז באמת, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: וזה נהוג, כמובן, כיוזם החוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: כן.

עמר בר-לב: אז אני בהחלט נרגש לעמוד כאן.

עמר בר-לב: באמת, חוק חשוב.

עמר בר-לב: חוק, אגב שהגשתי אותו בכנסת התשע-עשרה והוא לא עבר.

עמר בר-לב: אני שמח שהכנסת הזאת אישרה את זה.

עמר בר-לב: אצלנו בלשכה קראנו להצעת החוק הזאת: הצעת החוק של סבא חזק'ל, שהוא סבה של שיר, העוזרת הפרלמנטרית הקודמת שלי.

עמר בר-לב: שהכול קרה מהרגע שהוא נכנס.

עמר בר-לב: הוא היה סיעודי, הוא נכנס לאשפוז, ואז התברר שבאמת כעבור שבועיים הזכויות נלקחות.

עמר בר-לב: והגשנו את ההצעה הזאת.

עמר בר-לב: כפי שאמרתי, בכנסת הקודמת זה לא עבר.

עמר בר-לב: בכנסת הזאת זה עבר, מה שמצביע שנחישות גם חשובה.

עמר בר-לב: אני רוצה באמת גם להודות לשר הרווחה, חיים כץ, שתמך בחוק הזה, ובהחלט, ליושב-ראש הוועדה, אלי אלאלוף, חבר הכנסת אלי אלאלוף, שגם בוועדה עצמה, לרגע חשבנו אם להשעות את אישור החוק ולבקש הארכה מעבר ל-30 יום: אולי 45 יום, אולי 60 יום, אבל בסוף באמת החלטנו, בעצה אחת, להתחיל בזה.

עמר בר-לב: וכפי שנאמר כאן, כפי שחברת הכנסת מירב בן ארי אמרה, הוא ביקש מהמשרדים השונים שיבדקו מה המשמעות לגבי הארכה, ובתוך, נדמה לי, חצי שנה, יחזרו עם התשובה, ואז נשקול האם להאריך.

עמר בר-לב: אז באמת, תודה רבה.

עמר בר-לב: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר לב.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שיש עוד הרבה אנשים שיגידו תודה כשהחוק ייכנס לתוקפו.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 190), התשע"ז–2017 – בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי, אני הבנתי שעמדתך – אה, פועל.

טלי פלוסקוב: הכול בסדר.

מירב בן ארי: – – – הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–2 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 17 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

קריאה: רגע, מה?

קריאות: בעד.

קריאות: בעד.

קריאות: בעד.

טלי פלוסקוב: קריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 190), התשע"ז–2017, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 190), התשע"ז–2017, עברה בקריאה שנייה ושלישית, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/676); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו עוברים להצעת החוק האחרונה להיום: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 46) (בחירות בבתי-סוהר ובמקומות מעצר), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה – של חברי הכנסת אילן גילאון ועליזה לביא.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: בבקשה אדוני.

קריאה: אילן, אילן, אילן, אילן.

אילן גילאון: תודה רבה גברתי.

אילן גילאון: אכן, הצעת חוק של חברת הכנסת עליזה לביא ושלי.

אילן גילאון: בכלל, ברוח הימים האלה אנחנו צריכים כמובן לדאוג לאסירים.

אילן גילאון: לפעמים, עושה רושם שכולנו יכולים להיות אסירים, אבל אם נאמר מילה אחת ברצינות, זה נובע מתוך השקפת עולם אולי תמה ותמימה, שאדם הוא טוב מנעוריו בכל מקרה ולכל אדם יש תקנה.

אילן גילאון: אסירים נמצאים, בממוצע – 62% מן האסירים שנמצאים בבתי-הכלא – נמצאים תקופה פחותה מאשר קדנציה ברשות המקומית של ראש עיר.

אילן גילאון: מסיבות ארגוניות לגמרי, ויכול להיות שלא היינו מגיעים אל החוק הזה אילו הדבר הזה היה מתארגן מעצמו – לכנסת יש הצבעה של האסירים.

אילן גילאון: תמיד אנחנו מתבשרים, מחכים לתוצאות הימאים והאסירים.

אילן גילאון: לפעמים התוצאות האלה משמעותיות מאוד.

אילן גילאון: ובמקרה הזה, אנחנו מדברים גם על הרשויות המקומיות, מתוך תפיסת עולם שמדברת על כך שאדם יהיה מעורב בקהילתו ככל האפשר, בטח כאשר הוא יחזור אליה.

אילן גילאון: ולכן, בהסכמת כל הצדדים, אנחנו מבקשים לייצר מצב שבו הבחירות לרשויות המקומיות, לפי כל יישוב ויישוב, יתקיימו בבתי-הסוהר בזמן אמת, בדיוק באותה המתכונת שבה מתקיימות הבחירות לכנסת.

אילן גילאון: היות ולא הייתה שום התנגדות לדבר הזה משום צד, לא מהממשלה ולא ממשרד הפנים, וזה כמובן בתמיכת משרד הפנים, אנחנו מבקשים את תמיכת הכנסת.

אילן גילאון: מדובר בכ-10,000 אנשים שיזכו לממש את זכותם האזרחית, וזה תפקידו הפוליטי של כל אזרח – ללכת ולהצביע בבחירות.

אילן גילאון: לכן, אין מה להלאות אתכם יותר, נדמה לי שהדברים הם ברורים ובהירים – – –

יואל חסון: אני מתאר לי שאתה לא בונה על הקולות האלה.

אילן גילאון: תראה, אני עושה הרבה דברים שאנשים אומרים שהם מנוגדים לאינטרסים הפוליטיים שלי.

אילן גילאון: אני, אתה יודע, בא ממפלגה שנועדה להצביע בעד האנשים האלה, גם אם האנשים האלה לא מצביעים בעדה.

אילן גילאון: זה מה שאנחנו כאן עושים.

אילן גילאון: מה עוד, שלך תדע, יואל, בחייך, היום כולם, אתה יודע, עלולים להגיע לאיזה שהוא מקום בבית-סוהר.

אילן גילאון: זה סתם סרקסטי.

אילן גילאון: אני מבקש את תמיכתכם.

אילן גילאון: והנה, עשיתי את זה בקיצור, וכולם משוחררים מבחינתי, ורק תצביעו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: תשובה מכבדת מאוד בעיני.

איילת נחמיאס ורבין: אילן, בשבילך אנחנו מוכנים להישאר גם לפיליבסטר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: התרגילים שלי בעברית, אני מבינה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: אני מברכת אותך מכאן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: אני לא מאמין.

עיסאווי פריג': לא, אילן חבר שלי.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': לא, זהבה אמרה לי: אתה תייצג אותנו בכבוד.

טלי פלוסקוב: אם נביא בחשבון שהשעון עדין מופעל על הזמן של אילן גילאון, אז הכול בסדר.

טלי פלוסקוב: תנו לו לדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': יש לי שלוש דקות?

טלי פלוסקוב: כן, לרשותך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים וחברות, אני לא אדבר לא על 2000 ולא על 1000 ולא על 3000 ולא על 4000.

חיים ילין: לא רצית לברך אותו?

עיסאווי פריג': לא, אני אפתיע אתכם.

עיסאווי פריג': 3000 ו-4000 שאתם מדברים עליהם, ובחוץ וכולם – נשאיר אותם לימים הבאים.

עיסאווי פריג': אני רוצה, ברשותכם, ברכות, אבל הברכות בשנייה והשלישית.

עיסאווי פריג': חברים, בג"ץ היום החזיר את האנושיות למדינת ישראל.

עיסאווי פריג': אנושיות שזרה לממשלה.

עיסאווי פריג': ממשלה ששוברת שיאים ושיאים, שהגיעה עד למדיניות של הלנת גופות.

עיסאווי פריג': אני חושב שהרגע הזה היה אחד הרגעים השחורים בממשלת בנימין נתניהו, שכפי שאמרתי, שוברת שיאים ושיאים בגזענות ובעליבות.

עיסאווי פריג': היה חשוב לי להגיד את הדברים גם אם באיחור.

עיסאווי פריג': הצדק נעשה ורק נגיד שחבל שנזקקנו לבג"ץ כדי שיעשה לנו את הצדק הזה.

עיסאווי פריג': אני מקווה מאוד שהשר גלעד ארדן, השר לביטחון פנים, והמפכ"ל יסיקו מסקנות.

עיסאווי פריג': ועדת בדיקה או ועדת חקירה מחויבת המציאות עכשיו.

עיסאווי פריג': אנחנו זקוקים לה יותר מאשר בעבר.

עיסאווי פריג': אנחנו פשוט מאוד רוצים את האמת.

עיסאווי פריג': האמת והתנהלות הדברים מחייבות את השר ארדן להורות על הקמת ועדת בדיקה לכל תהליך ההתנהלות וניהול העניינים באום-אלחיראן, ועל כל תהליך ההסתה השיטתי שקיים – מאיפה ואיך זה התחיל.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם את זה: זו לא בושה להודות בטעות, להודות באחריות, על מנת שנמנע טעויות בעתיד.

עיסאווי פריג': זה מחויב המציאות.

עיסאווי פריג': ואני מקווה מאוד שהשר גלעד ארדן יבין את המסר, ויפה שעה קודם.

עיסאווי פריג': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ענת ברקו: למה אתה לא דורש שגטאס יתפטר – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – –

קריאה: השר לביטחון פנים – – –

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: – – מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי יושבת-הראש.

דב חנין: אני עליתי לדוכן כדי לברך אותך, עמיתי, חבר הכנסת אילן גילאון, על הצעת החוק החשובה הזאת.

דב חנין: יש כאן אמירה עקרונית חשובה מאוד מאוד: זכויות האדם וזכויות האזרח לא נעצרות בשערי הכלא.

דב חנין: גם אנשים שעצורים, גם אנשים שאסורים, יכולים, צריכים, לממש את הזכויות האלה, בין היתר באמצעות הצבעה בבחירות.

דב חנין: כאן מדובר על הבחירות לרשויות המקומיות.

דב חנין: זה מהלך נכון.

דב חנין: אנחנו רוצים שגם אנשים שנמצאים בבית-הסוהר יראו את עצמם – ימשיכו לראות את עצמם – כחלק מהחברה, יוכלו לממש זכויות אזרחיות כמו הזכות להצביע והזכות להשפיע.

דב חנין: זו קביעה עקרונית, זו קביעה נכונה, ואני מאחל לכולנו מאוד שאנחנו נקדם את החוק הזה במהירות לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

קסניה סבטלובה: – – –

טלי פלוסקוב: סליחה – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – מוותרת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – מוותרת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו נעבור להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 46) (בחירות בבתי-סוהר ובמקומות מעצר), התשע"ז–2017, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 46) (בחירות בבתי-סוהר ובמקומות מעצר), התשע"ז–2017, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 23 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון מס' 46), עברה בקריאה ראשונה, ומועברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הקאדים (תיקון מס' 18), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ו בטבת התשע"ז, 24 בינואר 2017, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.