ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 194, 2017-01-18 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' בטבת התשע"ז, 18 בינואר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת נחמן שי בנושא: למעלה מעשרה חודשים לא מונתה מנהלת לרשות לקידום מעמד האישה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר להגנת הסביבה חבר הכנסת זאב אלקין לעלות לדוכן על מנת להשיב על שתי שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה – שאילתה דחופה שמספרה 287 מאת חברת הכנסת מיכל רוזין; הנושא: אי-אכיפת חוק השקיות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין תוכל לגשת למיקרופון באולם ולקרוא את השאילתה.

מיכל רוזין: שלום, בוקר קשה.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותך, השר להגנת הסביבה, קודם כול אולי אתה לא יודע אז אני רק אעדכן אותך, הצעת חוק השקיות הייתה הצעת חוק פרטית שלי בכנסת התשע-עשרה בשיתוף – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לקרוא את נוסח השאילתה.

מיכל רוזין: אני קוראת, אני מעדכנת אותו.

זאב אלקין: את תוכלי בשאלה נוספת לעדכן.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בדיוק.

מיכל רוזין: היה משפט, הייתי מסיימת אותו.

מיכל רוזין: – – בשיתוף עם עמותת "צלול", ואני שמחה שהיא אומצה על-ידי הממשלה ועברה בכנסת הזאת.

מיכל רוזין: שבועיים עברו מאז נכנס לתוקפו חוק השקיות.

מיכל רוזין: רשתות השיווק מעדיפות שלא לחלק שקיות רב-פעמיות לצרכנים, חרף כוונת משרדכם לתקצב את חלוקתן.

מיכל רוזין: כמו כן, בחלק מרשתות השיווק עדיין מחולקות שקיות הגופייה ללא עלות.

מיכל רוזין: ברצוני לשאול: מה נעשה כדי לאכוף את החוק?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

זאב אלקין: תודה.

זאב אלקין: קודם כול, כדי לעדכן גם את חברי הכנסת שפחות מצויים בנושא מחברת הכנסת רוזין, השימוש בשקיות החד-פעמיות, שקיות נשיאה, הפך בישראל להרגל בלתי נפרד מהליך קניית מוצרי צריכה בקרב ציבור הצרכנים וגם בקרב הקמעונאים.

זאב אלקין: למעשה התפתח נוהג שהשקיות האלה מסופקות חינם ללא הגבלה.

זאב אלקין: אגב, אני אעיר בסוגריים שאין חוק שצריך לתת חינם, לכן הזעם הציבורי על אותן חנויות או רשתות שלא חייבות לפי החוק לגבות אגרה וכן התחילו לגבות, הזעם לא מוצדק, כי מותר להן לגבות.

זאב אלקין: זה שהיה בחינם זה היה רק נוהג, ואגב, אנחנו נשמח אם יגבו גם במקומות נוספים שהחוק לא מחייב.

זאב אלקין: כמובן, השקיות החד-פעמיות האלה הופכות לפסולת, מזהמות את הסביבה, ובמיוחד את השטחים הפתוחים ואת הסביבה הימית.

זאב אלקין: המשרד להגנת הסביבה קידם חוק לצמצום השימוש בשקיות חד-פעמיות להבטחת קיומה של סביבה נאותה, למניעה וצמצום של מפגעים סביבתיים בריאותיים ולשיפור איכות החיים והסביבה.

זאב אלקין: זה החוק שעבר ונכנס לתוקף בדיוק עכשיו, ב-1 בינואר 2017.

זאב אלקין: אחת ממטרות החוק היא כמובן עידוד שימוש באמצעי נשיאה חלופיים הניתנים לשימוש רב-פעמי, וזאת מהות שאלתך.

זאב אלקין: החוק חל רק על הקמעונאים הגדולים, כהגדרתם בחוק המזון, כלומר רק על רשתות המזון הגדולות.

זאב אלקין: מכאן גם נובע לפעמים חלק מהבלבול בטענות שהחוק לא מופעל בחנויות כאלה או אחרות, או ברשת "סופרפארם" למשל.

זאב אלקין: הוא לא חל עליהן מלכתחילה.

זאב אלקין: לגבי הסלים הרב-פעמיים, חוק השקיות אינו מטיל חובה על הקמעונאים הגדולים לחלק סלים רב-פעמיים.

זאב אלקין: למעשה, עד כמה שאנחנו בדקנו, כמעט באף מדינה שהוחל חוק דומה, לא חולקו סלים רב-פעמיים, אלא רק נדרש מהציבור לשלם בתמורה לשקיות חד-פעמיות.

זאב אלקין: עם זאת – וזאת הייתה החלטה אישית שאני קיבלתי אחרי שנכנסתי לתפקיד וקיימנו דיונים של היערכות להפעלת החוק – אני סברתי שהיות שבחוק יש מעין היטל חדש על הציבור; הכסף הזה שנאסף על-ידי הרשתות בסוף מגיע למדינה, הוא מגיע לקרן הניקיון שמנוהלת על-ידי המשרד – נכון להחזיר לציבור חלק מההשקעה הזאת דרך מימון חלוקה בחינם של הסלים הרב-פעמיים.

זאב אלקין: זו לא מהות החוק.

זאב אלקין: אגב, חבל שהמחוקק לא חשב על זה מלכתחילה, אבל זה לא היה בחוק, אלא זו הייתה יוזמה שלנו, של המשרד.

מיכל רוזין: חשבו.

זאב אלקין: הדרך היחידה לעשות את זה, למעשה, הייתה לעודד את הרשתות לעשות זאת, כי אם אנחנו כמשרד היינו עכשיו מנסים להיערך ולחלק סלים – זה לא בדיוק תפקידו של משרד ממשלתי – זה גם היה קורה בערך בשנת 2019 או 2020; עד שהיו מאפשרים לנו לעשות מכרז לרכישת הסלים הרב-פעמיים וכו'.

זאב אלקין: ולכן אנחנו יצאנו בקול קורא לכל הרשתות שהחוק חל עליהן בהצעה לממן חלוקה בחינם של הסלים הרב-פעמיים בשבועות הראשונים להפעלת החוק.

זאב אלקין: אגב, הקצבנו למטרה הזאת 22 מיליון שקל, אף שעוד לא קיבלנו אגורה מהחוק, אלא כאיזו מקדמה על חשבון ההכנסות שהחוק אמור להכניס למשרד.

זאב אלקין: לצערי, כבר עכשיו אני אומר, רמת ההיענות לקול הקורא הייתה חלקית בלבד ורק בהיקף של 13 מיליון שקל.

זאב אלקין: זאת אומרת, כשיש היום ברשתות מחסור בסלים רב-פעמיים, זה לא מכיוון שהמשרד להגנת הסביבה הגביל את הרשתות ואמר: זה התקציב המקסימלי.

זאב אלקין: לא, הרשתות עשו הערכה כמה הן רוצות לרכוש, ולפי זה ניגשו לקול קורא, ולפי זה קיבלו מאתנו את התשובה החיובית.

זאב אלקין: אגב, חברת הכנסת רוזין, היו רשתות שבחרו לא לגשת בכלל לקול הקורא משיקולים השמורים אתן.

זאב אלקין: למשל, קבלת מימון מהמדינה מחייבת פרסום של משכורות הבכירים ברשת.

זאב אלקין: היו רשתות שהחליטו שהן לא רוצות לפרסם את זה ומעדיפות לא לגשת.

זאב אלקין: היו עוד כל מיני שיקולים אחרים לכמה רשתות לא לגשת.

זאב אלקין: לכן, האחריות לכך שברשתות האלה לא מחלקים סלים רב-פעמיים היא על הרשת.

זאב אלקין: הצרכן כבר יעשה את הבחירה שלו, עד כמה זה בעיניו שיקול באיזו רשת להשתמש, אבל אין לנו פה דרך באמצעות החוק לכפות את זה על הרשתות שבחרו לא להיכנס.

זאב אלקין: נקודה נוספת: מראש היה ברור שיהיו רשתות שלא יספיקו להיערך באופן מלא, מה גם שאף אחד לא ידע להעריך את צמצום השימוש בשקיות החד-פעמיות ואת רמת הביקוש לסלים הרב-פעמיים.

זאב אלקין: הייתה איזו הערכה, אבל, למשל, בינתיים – זה עוד מוקדם להסיק מסקנות לגבי החוק באופן כללי – הירידה ברוב הרשתות בשימוש בשקיות החד-פעמיות גדולה ממה שנצפה.

זאב אלקין: כתוצאה מזה הביקוש לסלים רב-פעמיים גדול ממה שהיה צפוי.

זאב אלקין: הרשתות עשו פה הערכת חסר.

זאב אלקין: ברגע שהן עשו הערכת חסר, היה מראש ברור שיכולה להיווצר סיטואציה, שקורית לצערי היום בחלק מהרשתות, שהצרכן בא ואומרים לו: אין לנו כרגע במלאי.

זאב אלקין: אגב, בכל הפרסומים מופיע שזה עד גמר המלאי.

זאב אלקין: בפועל, כדי לפצות את הצרכן, אנחנו דרשנו במסגרת קול קורא מכל רשת שנקלעה למצב כזה לתת לצרכן, א.

זאב אלקין: שובר שהוא יוכל לקבל את הסל גם בתום תקופת החלוקה; ב.

זאב אלקין: גם לפצות אותו בסל נוסף על אותה עוגמת נפש שהרשת לא נערכה בזמן.

זאב אלקין: זה המצב, אלה הן הדרישות.

זאב אלקין: אין לנו דרך להחליף את הרשתות, אני לא יודע להביא סלים רב-פעמיים יותר מהר מכפי שהן יודעות לעשות.

זאב אלקין: אנחנו כמדינה לא ערוכים לזה.

זאב אלקין: לא היינו מחויבים לזה לפי החוק, זאת בסך הכול ג'סטה לציבור, שהיא לא עובדת אידיאלית – אני מסכים עם תוכן השאילתה שלך.

זאב אלקין: בעיני זה עדיף מכלום.

זאב אלקין: יכולתי לא לעשות שום דבר, ואז כולם היו משלמים גם על הסלים הרב-פעמיים.

זאב אלקין: אני חושב שעשינו נכון, עדיין, עם כל מחלת הילדות הזאת של המחסור, בסוף הכסף חוזר לציבור.

זאב אלקין: אני יכול רק להצר על כך שהרשתות לא נערכו מספיק מהר ומספיק בזמן, ויכול להצר על כך שחלק מהרשתות בחרו לא להיעזר בנו ולא לגשת לקול הקורא, או לא הגישו בקשת תמיכה למספר יותר גדול של הסלים כדי לחלק אותם לציבור.

זאב אלקין: פשוט העריכו לא נכון את התגובה הציבורית לפעולה הזאת.

זאב אלקין: כמובן, אין לנו שום מנגנון אכיפה על זה.

זאב אלקין: כל מה שאנחנו יכולים לעשות זה לא להחזיר כסף לרשתות, אם הן פועלות לא לפי התקן.

זאב אלקין: אנחנו שומעים לפעמים תלונות על כך שלמשל אדם מגיע ולא מקבל את השובר או לא מקבל את שובר הפיצוי.

זאב אלקין: תלונות כאלה, בהחלט, האזרחים מוזמנים להעביר אלינו, ובהתחשבנות מול הרשתות אנחנו בהחלט נעשה אתן בירור.

זאב אלקין: אבל אי-אפשר לעשות אכיפה על משהו שהוא בסך הכול קול קורא ופעולה התנדבותית ולא פעולת חובה.

זאב אלקין: עכשיו, לגבי אכיפת החוק על עצם גביית התשלום, כמובן, נערכנו לכך בכמה מישורים, לפי מה שאנחנו – יש כל מיני דרכים לעשות את זה: גם ביקורות חשבוניות וגם ביקורים בסניפים וכו'.

זאב אלקין: עכשיו, אני חייב לציין שיש פה עוד נושא שעוד לא נכנסנו משמעותית לאכיפה שלו, ואנחנו בהחלט ניכנס, וזה עובי השקית – כי החוק משנה גם את עובי השקית המותר, זה לא רק עניין התשלום, אבל זה דורש זמן היערכות, גם לתעשייה הישראלית שלא מספיק נערכה מראש לזה.

זאב אלקין: ולכן אנחנו פה פחות מקפידים כרגע על האכיפה.

זאב אלקין: נכון לרגע זה לנו במשרד לא ידוע על כך שיש חלוקת שקיות חינם ברשתות המזון הגדולות, שמחויבות לפי החוק.

זאב אלקין: ולכן, אם יש ברשותך מידע על כך שרשתות שחייבות ממשיכות לחלק חינם בקופות, בעמדות החלוקה – אני לא מדבר על שקיות לירקות, זה סיפור אחר, אלא על מה שהחוק חל עליו – אנחנו כמובן נשמח לקבל את המידע ולבצע אכיפה באופן מיידי.

זאב אלקין: לנו לא ידוע על מקרה כזה.

זאב אלקין: ידוע על הרבה תלונות בנושא של הסלים, אבל כבר הסברתי את הרקע למצב הזה.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חברת הכנסת רוזין?

יולי יואל אדלשטיין: ואחר כך – חברי הכנסת אורי מקלב ויעל כהן-פארן יוכלו לשאול שאלה נוספת.

מיכל רוזין: קודם כול, אם ירשה לי היושב-ראש, אני רוצה באמת להחמיא לך על תשובה מנומקת, רצינית, שמראה שאתה מכיר את הנושא היטב.

מיכל רוזין: אין ספק, החוק הזה עבר הרבה מאוד גלגולים.

מיכל רוזין: חלק מהוויתורים לרשתות השיווק היו על מנת לאפשר לחוק הזה להתקיים.

מיכל רוזין: גם המחיר הנמוך של השקיות – כדי להקל על הציבור – – –

זאב אלקין: אגב, הוא בינתיים מוכיח את עצמו.

מיכל רוזין: אין לי ספק, כמי שיזמה אותו מלכתחילה, שהוא יוכיח את עצמו.

מיכל רוזין: למדנו לא לעשן במקומות ציבוריים, לא לקטוף פרחים; נלמד לא להשתמש בשקיות הגופייה, כמו שקורה ברוב מדינות העולם המתוקנות.

מיכל רוזין: אני כן רוצה לשאול – קודם כול, צדקת, ואני אביא לך את הדוגמאות של חלוקה חינם, שעדיין מחלקים חינם, וזה בהחלט קשור לאכיפה של המשרד שלך, ואני שמחה על כך.

מיכל רוזין: לגבי השוברים, יש הרבה מאוד אזרחים שפנו עם שוברים לקבל את השקיות.

מיכל רוזין: הבעיה שלי היא לא עם זה שחסר להם שקיות רב-פעמיות; הבעיה שלי שבעצם הרשתות מנסות לעשות איזה רווח על העניין הזה שחסר להם שקיות, ולהגיד – כל מיני מבצעים של "אם תקנה ביותר מ-100 שקלים תקבל שקית רב-פעמית", ואם אומרים: אני לא רוצה, אבל אני רוצה לרכוש, אז אין באפשרות הלקוח לרכוש.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים בעצם לוודא שמטרת החוק תישמר, והמטרה תהיה להפסיק עם שקיות הגופייה ולאו דווקא שעכשיו רשתות השיווק ימצאו דרך נוספת להרוויח.

מיכל רוזין: ולכן, אני רוצה לשאול אותך בעצם: 1.

מיכל רוזין: איך תתגברו את האכיפה על חלוקת שקיות חינם?

מיכל רוזין: איך תעודדו את רשתות השיווק באמת לקדם את העניין הזה?

מיכל רוזין: כי בסוף זו מטרה של כולנו, ולא לעשות את זה למטרות רווח, שיפגעו בסופו של דבר בהשגת מטרות החוק.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני, שאלה נוספת.

אורי מקלב: תודה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אני דווקא רוצה לדבר על פן אחר של האכיפה.

אורי מקלב: כפי שאמרת בדבריך, לא כל הרשתות יכולות לגבות; רק רשתות שקבועות בחוק – שלא ידועות לציבור – אבל אלה רשתות שיש להן שלוש חנויות ויש להן מחזור כספי של 250 מיליון שקל.

אורי מקלב: מה שקורה בפועל, שרשתות רבות או חנויות שבכלל אפילו לא נכנסות להגדרה של רשתות גובות מהציבור את הכסף כשאין להן הסמכות לכך, וממילא הן גם לא מעבירות לשום קרן, מפני שהגבייה הזאת היא גבייה ללא סמכות וללא רשות.

אורי מקלב: האכיפה צריכה להיות גם כלפי אותן חנויות ורשתות.

אורי מקלב: בכלל, הציבור לא יודע איזו רשת חייבת ואיזו רשת לא יכולה לגבות.

אורי מקלב: אף אחד לא יודע, ללא הפרסומים, אם לרשת הזאת יש שלוש חנויות ואם יש לה מחזור כספי של 250 מיליון שקל.

אורי מקלב: איך הם יכולים לדעת?

אורי מקלב: לכן כן היה מן הראוי – אני לא יודע באיזה מספר מדובר, של אותן רשתות שיכולות לגבות – שהמשרד יפרסם באיזו דרך שהיא מי הן הרשתות שיכולות לגבות על-פי חוק.

אורי מקלב: באופן מעשי אתה אומר שזה צמצם, וזה נכון.

אורי מקלב: אבל הציבור ממורמר.

אורי מקלב: הציבור מרגיש שבעצם זה צמצם את ההוצאה של הרשתות, בלי שהם מקבלים על זה משהו ובלי שיש ירידת מחירים, גם אם מעבירים את 10 האגורות שלהם לקרן, אבל בינתיים אותן רשתות שהוציאו עשרות-מיליונים כל שנה על רכישת שקיות, עכשיו הן לא צריכות להוציא, והן לא נתנו, כגון את השקיות הרב-פעמיות – ובוורסיה הראשונה של החוק הם כן התחייבו לתת, זה לא היה המשרד.

אורי מקלב: בוורסיה הראשונה של החוק הרשתות הן שהיו צריכות לתת אותן.

אורי מקלב: מה שכן, הרווח היחיד שיש הוא לאוצר הבדיחות ולמפלס מצב הרוח במדינה – על חשבון השקיות עשינו רווח גדול: עשרות בדיחות, שירים רבים ועוד דברים שהתווספו למצב הרוח הלאומי בזכות השקיות, וזה בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר ישיב לכולם.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול – קודם כול, כמובן לברך על החוק שנכנס לתוקפו.

יעל כהן-פארן: באמת, בעיני, חוק מאוד מאוד חשוב.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לשאול מה קורה באזור שמחוץ לקו הירוק, שמעבר לקו הירוק, מאחר שחוקי מדינת ישראל לא חלים על אזורי יו"ש.

יעל כהן-פארן: היום, כידוע, חוק השקיות לא חל על מרכולים באזורי יו"ש, ובכל זאת – ואני שומעת את זה מתושבי יישובים והתנחלויות – כן גובים מהם את אותן 10 אגורות.

יעל כהן-פארן: בדומה למה שאמר חברי חבר הכנסת מקלב, שגם ברשתות קטנות שלא אמורות לגבות את זה, גובים, ובעצם מכניסים את 10 האגורות האלה לכיס, אז גם באיו"ש, שלא מוחל שם החוק הישראלי, הכסף לא עובר בסופו של דבר לקרן של המשרד להגנת הסביבה, אבל נגבה מהתושבים.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר אלקין.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: אני אפתח דווקא בשאלה שהיא משותפת לחבר הכנסת מקלב וחברת הכנסת כהן-פארן.

זאב אלקין: יכול להיות שמכיוון שהם נכנסו דקה או שתיים באיחור אז הם לא שמעו את מה שאמרתי בפתיחת דברי על השאלה של חברת הכנסת רוזין, כי אני חושב שכבר התייחסתי לכך.

זאב אלקין: החוק במדינת ישראל, עד חוק השקיות, לא חייב אף אחד לחלק שקיות חד-פעמיות חינם.

זאב אלקין: זאת הייתה החלטה וולונטרית של הרשתות, של החנויות, וזה הנוהג שהשתרש במדינה.

זאב אלקין: אגב, לתפיסתנו כמשרד להגנת הסביבה זה נוהג מאוד בעייתי, כי הוא גרם לשימוש יתר – – –

אורי מקלב: בקדנציה הקודמת סוכם – – –

זאב אלקין: אז עוד פעם, חבר הכנסת מקלב, אני עונה על השאלה שלך וגם על השאלה של חברת הכנסת כהן-פארן למה במקומות מסוימים שלא חייבים לפי החוק לגבות תשלום, גובים תשלום.

זאב אלקין: התשובה היא שזו זכותם המלאה.

זאב אלקין: יותר מזה, כמשרד להגנת הסביבה, אני מברך אותם על כך.

אורי מקלב: זו זכות מלאה?

זאב אלקין: בוודאי.

זאב אלקין: אין חוק – עוד פעם, אני חוזר ואומר:

זאב אלקין: חשוב להבין שאין חוק שחייב עד היום מישהו לחלק חינם.

זאב אלקין: זה היה מנהג, מנהג מעין-פרסומי כזה: תבואו אלינו – תקבלו חינם.

זאב אלקין: יש הרבה מדינות שבלי שום קשר לחוק השקיות זה אף פעם לא היה חינם אצלן, גבו על זה כסף.

זאב אלקין: פה פשוט השתרש איזה מנהג, גם של הצרכנים וגם של המוכרים, גם בחנויות קטנות וגם בגדולות, לתת חינם.

זאב אלקין: כתוצאה מהחינם הזה היה זיהום, היו יותר מדי שקיות פר-נפש בהשוואה כמעט לכל מדינה מערבית מתוקנת, ולכן נולד חוק השקיות.

זאב אלקין: עכשיו, מה קרה כשנולד חוק השקיות?

זאב אלקין: אמרו: אנחנו נלך בשלב הראשון רק לגדולים, כי הם כ-60% מהשוק, וברגע שנשנה שם נשנה כבר את התמונה המלאה.

זאב אלקין: ועליהן עוד אפשר לאכוף; לך תאכוף על המכולת הקטנה, אם זה בחינם או לא בחינם – זה הרבה יותר קשה.

זאב אלקין: ולכן אמרו: בשלב הראשון נעשה שם ואחר כך נראה – אולי נרחיב, אולי לא, אבל כרגע זה היה צעד ראשון.

זאב אלקין: אבל בוודאי כתוצאה של השינוי בנוהג שעשינו ברשתות הגדולות עם החוק, אם יש היום חנויות קטנות או רשתות ביו"ש, שלא חייבות, ואומרות: אני עכשיו רוצה לקחת כסף – מבחינתי זה מבורך.

זאב אלקין: כי מה יקרה?

זאב אלקין: יהיה פחות שימוש בשקיות חד-פעמיות, גם בחנויות באיו"ש וגם בקטנות.

זאב אלקין: זה שאת הכסף הזה שהם גובים הם לוקחים לכיסם ולא לקרן – גם זה נכון.

זאב אלקין: זה זכותם, כי הם משלמים על זה.

זאב אלקין: הרי בסוף שקית חד-פעמית כזאת עולה כסף למשווק; אין טובות חינם.

זאב אלקין: אגב, כשזה היה חינם זה לא היה חינם.

זאב אלקין: איפה גולם המחיר?

זאב אלקין: במחיר המוצרים.

זאב אלקין: הרי בסוף אף אחד מהמשווקים לא נותן מתנות חינם.

זאב אלקין: ולכן, אם הם החליטו לקחת מוצר שעולה למשווק כסף ופשוט גילמו אותו במחיר כדי להסתיר מהציבור, וכתוצאה מזה הציבור לקח המון המון המון, והיום הם גובים על זה כסף ולכן הציבור ייקח פחות – מצדי זה מבורך.

זאב אלקין: אני ודאי לא אעשה אכיפה הפוכה: למה אתם גובים כסף?

זאב אלקין: זה לא תפקידו לפי החוק, אבל אף אחד גם לא יוכל לעשות אכיפה, כי זה זכותם.

זאב אלקין: זכותו של כל משווק לתת משהו חינם אם הוא רוצה, וזכותו לגבות על זה מחיר.

אורי מקלב: חשוב לדעת מי יכול לגבות לפי חוק ומי לא יכול.

זאב אלקין: כולם יכולים.

זאב אלקין: עוד פעם, אני חוזר ואומר: יש כאלה שחייבים, ויש כאלה שזה ברשות.

אורי מקלב: אבל הציבור צריך לדעת – – –

זאב אלקין: האינטרס שלנו הוא שכולם יגבו.

זאב אלקין: אם שינינו דרך החוק הזה את הנוהג הזה גם במקומות שלא רצינו לחייב – אנחנו לא רצינו לחייב, המחוקק.

זאב אלקין: מלכתחילה המחוקק יכול לחייב בחוק – – –

אורי מקלב: זכותו של הציבור לדעת למי מותר לחייב אותו לפי חוק.

זאב אלקין: אני חושב שאפילו הזכרתי את זה: החוק הוא מאוד מאוד פשוט.

זאב אלקין: החוק הרי לא קבע בתוך החוק; הוא פשוט הפנה את זה לחוק המזון, נדמה לי, אם אני זוכר נכון, להחלטה מי זה קמעונאי גדול.

זאב אלקין: אז מי שרוצה יכול, ותקשורת כזאת או אחרת יכולה ללכת לשם ולקחת הגדרה.

זאב אלקין: לי אין אינטרס לצמצם את התופעה הזאת, לכן, מבחינה זו, הציבור כבר יעשה את החשבון.

זאב אלקין: סך הכול חלוקה חינם, זה תרגיל שיווקי.

זאב אלקין: אם הוא רוצה, הוא ילך למקום שבו זה עדיין חינם, ולא ילך למקום שבו זה עולה כסף, אבל מבחינתי, כמה שפחות חינם כך עדיף, מבחינת הגנת הסביבה.

זאב אלקין: זה שלא כפינו את זה, זה לא סיבה שאנחנו נתנגד לזה.

זאב אלקין: זו הייתה שאלה, למעשה – זה נותן תשובה גם בנושא איו"ש.

זאב אלקין: אנחנו לא יודעים לכפות באיו"ש, אבל זה שגובים – מצוין; שימשיכו לגבות באיו"ש, ויעשו עם הכסף מה שהם רוצים, כמו שהם עושים עם כל שאר הכסף שהם גובים תמורת מוצר אחר שעולה כסף.

זאב אלקין: הרי הם לא גובים יותר ממה שזה עולה באמת – להם, כמשווקים.

זאב אלקין: שאלה שנייה – שאל חבר הכנסת מקלב לגבי הרווחים של הרשתות, וזה שבגרסה הראשונה של החוק דובר על כך שהרשתות יחלקו את הסלים, ויהיו חייבות לעשות את זה, ועכשיו הן לא.

זאב אלקין: קודם כול, זה החוק.

זאב אלקין: אנחנו כמשרד פועלים לפי החוק שהכנסת הוציאה מתחת ידיה.

זאב אלקין: מה שהיה בגרסאות הראשונות זה היסטוריה.

זאב אלקין: בכל זאת, כדאי לזכור שבגרסה הראשונית של החוק מחיר השקית היה צריך להיות 50 אגורות, ולכן היה פה שינוי של הכול בכול, וכחלק מהשינוי הזה – הורדה מ-50 ל-10 אגורות – גם פטרו את הרשתות מהחובה לחלק את הסלים הרב-פעמיים.

זאב אלקין: זה נכון שלרשתות יש פה רווח מסוים, כי הן רוכשות את השקיות החד-פעמיות, ומחיר השקיות לא חוזר אליהן כי הוא הולך למדינה, אבל מפני שפחות משתמשים בשקיות – את ההפרש הזה הם מרוויחים.

זאב אלקין: אבל עוד פעם, הם מרוויחים מזה שיש להם פחות גימיק שיווקי, כי חלוקת החינם הייתה גימיק שיווקי.

זאב אלקין: אז או שהן ישקיעו בגימיק שיווקי אחר, או שיורידו את זה מגילום המחיר שהיה, או שיוסיפו לרווחים, אבל זו התנהלות של כל רשת.

זאב אלקין: כל רשת מחליטה כמה היא משקיעה בגימיק שיווקי מהרווחים שלה וכמה לא.

זאב אלקין: זה לא ענייננו כאן כמדינה.

זאב אלקין: חלוקת הסלים הרב-פעמיים – אין לי דרך לחייב את הרשת.

זאב אלקין: כבר הסברתי – ניסינו לפתות, אמרנו, שימו לב – לא ביקשנו השתתפות עצמית.

זאב אלקין: היו קולות במשרד שאמרו: בואו ניתן 75% והרשת תיתן 25%.

זאב אלקין: אני אמרתי: לא רוצה, כי אז פחות רשתות ירצו להיכנס.

זאב אלקין: האינטרס שלי הוא שכל אזרח, מקסימום אזרחים שרוצים, יקבלו את זה חינם, כי זה כסף שמגיע מהציבור – יגיע, עוד לא הגיע, כי נתנו מקדמה על חשבוננו.

זאב אלקין: זה מה שקרה פה.

זאב אלקין: לכן, רשת שלא רוצה להשקיע בזה, חבר הכנסת מקלב, אין לי דרך לחייב אותה.

זאב אלקין: היא יכלה לעשות את זה ב-100% על חשבוננו.

זאב אלקין: היא לא רוצה לפרסם דוחות מאזנים שלה, לא רוצה לפרסם משכורות של בכירים שלה?

זאב אלקין: אין לי פה – שהציבור ישפוט וילך לרשת שזה חינם.

מיכל רוזין: השר, לא קבענו בחוק שהם מחויבים ממילא לפרסם את המשכורות – – –

זאב אלקין: את זה אני לא יודע להגיד לך.

מיכל רוזין: קבענו בוועדת הכלכלה את החוק הזה.

זאב אלקין: למזלי, זה לא תפקידי לפקח על חוק המזון ועל פרסום מאזנים ומשכורות הבכירים, אבל אני יודע שחלק מהרשתות, בגלל חובות שקיפות של קבלת כסף מהמדינה, העדיפו שלא לגשת – לפחות כך אני עודכנתי.

זאב אלקין: זאת זכותן המלאה.

זאב אלקין: אני יכול להצר על כך.

זאב אלקין: הציבור ישפוט וילך לאן שהוא רוצה ללכת.

זאב אלקין: לגבי השאלה – כבר אמרתי: את המקרים אשמח לקבל.

זאב אלקין: לגבי שימוש בזה למבצעים – אין לי דרך להתמודד עם זה.

זאב אלקין: היינו חייבים לקבע איזשהו סכום מינימום.

זאב אלקין: אגב, הערכנו מפתח של חלוקת הסלים: אחד ל-150 שקל.

זאב אלקין: אני הצעתי למשרד, לקנייה הראשונה, לסל הראשון, להוריד כדי לתת מענה לקשישים, לסטודנטים, שקונים פחות, ולכן רף הכניסה הוא פחות מהמדרגות אחר כך, בדיוק מהסיבה הזאת.

זאב אלקין: מצד שני, היינו חייבים רף כניסה כלשהו, אחרת כבר היינו מחלקים סלים רב-פעמיים בחינם, כמו שקיות חד-פעמיות, בכמות בלתי מוגבלת.

זאב אלקין: זה כמובן לא נכון, כי אם נזרוק אותם, גם הם מזהמים.

זאב אלקין: זו בוודאי לא הייתה הכוונה, ולכן היינו חייבים לייצר רף כלשהו.

אורלי לוי אבקסיס: יש שקיות מתכלות, שאפשר היה לעודד – – –

מיכל רוזין: המשרד לא מוכן.

מיכל רוזין: הם לא מוכנים.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא מוכנים, אבל שהציבור ישלם כי אין אופציה אחרת, כי אין שקיות רב-פעמיות – הוא אמור להוציא מהכיס כסף שאין לו קנייה אחרי קנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אז הצעת, המשרד לא קיבל, אז מה יצא מזה?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: חברת הכנסת אורלי לוי, נדמה לי שאת כמוני היית מחוקקת בכנסת הקודמת, והיית שותפה, וגם בכנסת הזאת, והכנסת הוציאה חוק כמו שהוא.

זאב אלקין: בחוק שהכנסת הוציאה, כולל את, כולל אני, כולל כולנו כאן, הציבור לא היה צריך לקבל כלום, אפס, אף סל רב-פעמי – לא בזה ולא בהנחה ולא בחינם ולא שום דבר.

זאב אלקין: זה החוק שחוקקנו; אני לא אומר: חוקקתם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לך, כשר, יש אפשרות להקל על הציבור.

זאב אלקין: אז זה מה שעשיתי.

זאב אלקין: בתור שר – עוד פעם, לא היית פה בתחילת הדיון.

זאב אלקין: אני תיארתי את ההליך.

זאב אלקין: נכנסתי למשרד ואמרתי: המשרד הולך לקבל תקציב, אומנם למטרות חשובות של טיפול בזיהום האוויר והכול, וטיפול באיכות הסביבה, אבל עדיין אני רוצה חלק מהתקציב להחזיר לציבור.

זאב אלקין: ואמרתי: כל רשת שרוצה לחלק, ניתן לה את הכסף ללא הגבלה.

זאב אלקין: היו רשתות שבחרו לא לחלק; היו רשתות שביקשו פחות כסף ממה שרצינו לתת.

זאב אלקין: הקצבנו לזה 22 מיליון, והרשתות ביקשו רק 13 מיליון – אמרו: אנחנו לא רוצים לחלק יותר.

זאב אלקין: אין לי דרך לחייב אותן, כי אנחנו כמחוקקים לא חייבנו אותן.

זאב אלקין: עוד פעם, אני לא רוצה להגיד – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז הרשתות קיבלו, בעצם, מהמדינה תקציב של – – –

זאב אלקין: לא קיבלו תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זאב אלקין: לא קיבלו תקציב.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זאב אלקין: הרשתות קיבלו קו פתוח.

זאב אלקין: אמרו להן: הנה קול קורא.

זאב אלקין: מי שרוצה – – –

אורלי לוי אבקסיס: רק הרשתות?

אורלי לוי אבקסיס: העסקים הבינוניים לא קיבלו?

זאב אלקין: העסקים הבינוניים לא חייבים לגבות.

זאב אלקין: כל מי שחייב לגבות לפי החוק על השקיות החד-פעמיות – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אנחנו חוזרים.

יולי יואל אדלשטיין: אי-אפשר שכל חבר כנסת ייכנס ואנחנו נחזור עוד פעם.

זאב אלקין: טוב.

זאב אלקין: אני אשמח לתת הסבר פרטי של מה שנתתי פה מעל הבמה.

יולי יואל אדלשטיין: – – – השר עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

זאב אלקין: אוקיי.

זאב אלקין: אני חושב שסיימתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 288 מאת חברת הכנסת יעל כהן-פארן; הנושא: דליפת הנפט מתחנת הכוח באשדוד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת כהן-פארן, נא לקרוא את השאילתה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: ביום שלישי שעבר התרחש זיהום ים חמור שפגע בחופים עד הרצליה ושיתק מתקני התפלה.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: מדוע הוגדר האירוע "קטן"?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: מדוע טרם נרכש הציוד ואוישו התקנים בתוכנית הלאומית למוכנות ותגובה לזיהומי ים בשמן?

יעל כהן-פארן: 3.

יעל כהן-פארן: כמה מִקְשרים – צינורות – ימיים דומים יש?

יעל כהן-פארן: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: קודם כול, על-פי ההגדרות של התוכנית הלאומית למוכנות ותגובה לטיפול בתקריות זיהום ים בשמן, מה שנקרא תלמ"ת, יש שלושה שלבים לאירועים מהסוג הזה, שלוש הגדרות: הגדרה כמקומי, הגדרה כבין-מקומי והגדרה כלאומי.

זאב אלקין: אין הגדרה של קטן.

זאב אלקין: אלה שלוש ההגדרות.

זאב אלקין: האירוע הוגדר בשלב הראשון כאירוע מקומי – יש לזה איזה שם בלועזית – בשלבי האירוע הראשוניים בלבד, כי כך סברו אנשי המקצוע של המשרד ביחידה הארצית להגנת הסביבה הימית, וברוח זו גם יצא הדיווח, כי באמת בשלב הראשון דובר על כתם שהשתרע על שטח של 200 מטר בלבד.

זאב אלקין: אבל כבר בסוף היום הראשון לאירוע, באותו יום, 10 בינואר, כשהתבררו בהדרגה ממדי האירוע וההשפעה שלו מעבר לאירוע הנקודתי עצמו, הובהר על-ידי המשרד כי מדובר באירוע בין-מקומי, קרי, עלינו משלב הראשון לשלב שני – ממקומי לבין-מקומי.

זאב אלקין: כמובן, כבר אז האירוע הוגדר כנמצא בשליטה ובטיפול של חברת החשמל, הגורם המזהם, כי לפי החוק, עד שלא הגענו לאירוע לאומי, מי שמטפל זה הגורם המזהם.

זאב אלקין: אבל, כמובן, הסיבה לכך הייתה ההגדרה אירוע בין-מקומי, כי ראינו שזה הולך להשפיע גם על חופים רחוקים יותר, בגזרות רחוקות יותר.

זאב אלקין: כמובן, מעבר לתיאור בתשובה על השאלה הפרטנית שלך, מהי ההתגלגלות של הגדרת האירוע, חשוב לציין שהמשרד, לאחר האירוע, באופן מיידי, הורה לחברת החשמל להשבית לחלוטין את הצינור המקשר באשדוד ולא להזרים בו עוד שמנים.

זאב אלקין: יש התרעמות רבה של חברת החשמל עלינו בטענות שזה יפגע בה וכו', אבל חשבנו שברגע שקרה אירוע כזה, זה לא נכון להסתפק בתיקון קוסמטי שייעשה ולהסתכן אחר כך בעוד אירוע מסוג כזה, והגדרנו בהנחיה שלנו שאם חברת החשמל בכל זאת רוצה להשמיש את הצינור הזה, היא לא יכולה לעשות זאת באופן מיידי על-ידי תיקון התקלה הספציפית הזאת, אלא יש לה שתי חלופות: או להחליף את הצינור לכל אורכו בצינור חדש ותקין, המוטמן בעומק ראוי מתחת לקרקעית הים – וזה כמובן פרויקט מאוד יקר ולא פשוט; אפשר לבצע אותו – הוא ייקח זמן.

זאב אלקין: האפשרות השנייה – הם חייבים לגייס חברה שמתמחה בתחום הזה של צנרת דלקים תת-ימיים שתרכז את הפרויקט ההנדסי, תעשה סקר מה משמעות התיקון, מה ההשלכות של התיקון ומה היקפי התיקון הנדרש, ורק לאחר התקשרות עם חברה כזאת וסקר, המשרד יהיה מוכן בכלל להתדיין עם חברת החשמל על אופציה של תיקון הצינור הקיים.

זאב אלקין: זאת אומרת, אנחנו לא מוכנים לקבל את חברת החשמל כגורם יחידי שיבוא עכשיו אלינו ויגיד: אנחנו רוצים לתקן, הבנו מה קרה, ואחר כך עולם כמנהגו נוהג, אלא אנחנו רוצים בדיקה מקיפה על-ידי גורם מומחה של כלל הצינור, הגדרה של דרישות התיקון שיבטיחו את הביטחון הנדרש כדי למנוע הישנות מקרה מהסוג הזה, ורק לאחר מכן אנחנו נהיה מוכנים להיכנס לדיון על הביצוע של תיקון כזה.

זאב אלקין: לא נאשר, כמו שאמרתי, ביצוע של תיקון זמני כלשהו לצורך הפעלת צינור בלי הסקר הזה.

זאב אלקין: כמובן, כדאי לציין כאן – אני, מטבע הדברים, לא יכול להיכנס לפרטים, וזה גם יגביל אותי קצת בהמשך התשובה על שאלתך – שהוחלט במשרד להגנת הסביבה לפתוח בחקירה פלילית בעקבות האירוע הזה, לבדיקת נסיבות האירוע, ולכן, דברים שרלוונטיים לחקירה פלילית אני לא אוכל לחלוק עם חברי הכנסת מעל הבמה הזאת.

זאב אלקין: לגבי שאלתך מדוע טרם נרכש ציוד ואוישו התקנים הנדרשים בתוכנית הלאומית למוכנות ותגובה לזיהומי ים בשמן, קודם כול, יש לציין שהשאלה שלך היא נכונה, רק היא לא רלוונטית לאירוע הזה; אני עדיין אענה, אבל כדאי לחדד.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי הציוד והתקנים שאת מדברת עליהם רלוונטיים לשימוש באירוע בדרגה 3, קרי, אירוע לאומי, ובאירוע מהסוג הזה, כמו שאנחנו – מקומי ואחר כך בין-מקומי, מי שהיה צריך לטפל זה לא המדינה אלא חברת החשמל.

זאב אלקין: אנחנו היינו צריכים להיות הרגולטור שאומר כן או לא, טוב או לא טוב, מזרז את חברת החשמל, אבל כל העלות והביצוע היו צריכים להיות עליהם.

זאב אלקין: אני אתייחס לזה בהמשך, עד כמה שאני יכול.

זאב אלקין: עדיין השאלה שלך במקום, כי יכול להתרחש עלינו, חס וחלילה, אירוע לאומי, ואכן יש פה בעיה.

זאב אלקין: קודם כול, לגבי התקנים.

זאב אלקין: מעשרת התקנים שהוחלט עליהם בהחלטת ממשלה הספקנו לאייש רק תקן אחד, כי מייד אחרי זה בא קיצוץ בתקנים.

זאב אלקין: זה מעשה של הממשלות לדורותיהן, זו לא הממשלה הזאת, כי ההחלטה היא לא מעכשיו, אבל, לצערי, יש נטייה במשרד האוצר בשנים האחרונות לעשות קיצוצים של כוח-אדם במעין "פלאטים" כאלה, כמו קיצוצי תקציב.

יעל כהן-פארן: השרה – – – פגישה?

זאב אלקין: כי מה שקורה – זה תמיד קורה עם התקנים הלא-מאוישים.

זאב אלקין: כי המשרד לא יכול לפטר עובד שמפעילים עליו flat.

זאב אלקין: זה כאילו flat, זה לא לשיקול דעתנו, כי לכי תפטרי עובד שיש לו קביעות בשירות המדינה.

זאב אלקין: לכן הדבר הראשון שעושה נציבות שירות מדינה ועושה משרד האוצר כשיש flat תקנים, כל התקנים הלא-מאוישים במשרד – לוקחים אותם, והתקנים האלה נפלו קורבן ראשון לאותם "פלאטים" שעברו, כי פשוט לא הספקנו לאייש אותם, כי פער הזמן – אני אז לא הייתי במשרד.

זאב אלקין: המשרד לא הספיק לאייש אותם.

זאב אלקין: פער הזמן בין ההחלטה ל-flat היה קצר מאוד.

זאב אלקין: אז תקן שאויש נשאר, ותשעת התקנים האחרים הלכו לקורבן למולך של קיצוץ כולל בשירות המדינה.

זאב אלקין: זו בהחלט בעיה, ואנחנו מעלים את הנושא הזה מול משרד האוצר מעת לעת, גם בדיוני התקציב האחרונים, וגם עכשיו בעקבות האירוע.

זאב אלקין: לצערי, מאז מגמת ה"פלאטים" רק גברה.

זאב אלקין: אני, בדיוני התקציב האחרונים, סיכמתי עם האוצר על תוספת תקנים למשרד, אבל גובה ה-flat שהוחלט עליו לקח מהמשרד יותר תקנים ממה שהבאתי כתוספת.

זאב אלקין: אז אומנם זה הקטין את הקיצוץ, אבל זה לא מאפשר לפתוח תקנים חדשים.

יעל כהן-פארן: – – – על ההצבעות של התקציב שהגדלת – – –

זאב אלקין: את התקציב הגדלתי.

יעל כהן-פארן: – – – תקנים.

זאב אלקין: זה אמת וזה אמת.

זאב אלקין: שני הדברים הם אמת.

זאב אלקין: אם היו מאפשרים לי להמיר תקציב בתקנים הייתי שמח לעשות את זה – זה לא כל כך הרבה כסף – אבל זה לא בשליטתי.

זאב אלקין: המשרד להגנת הסביבה סובל ממחסור קריטי בתקנים כמעט בכל נושא.

זאב אלקין: יש חוקים שאנחנו לא יכולים לאכוף כי אין לנו כוח-אדם, כי כמות המטלות על המשרד גדלה בצורה משמעותית, בין השאר כתוצאה מחקיקה ברוכה בכנסת, אבל התקנים – רק לקחו לנו, זאת אומרת, מספר התקנים רק ירד, וכנ"ל גם בנושא הזה.

זאב אלקין: לגבי הציוד, בהקשר הזה אין טעם בציוד אם אין תקנים, כי אף אחד לא יודע להפעיל אותו.

זאב אלקין: צריך פה תקנים של מומחים, זה לא סתם לקחת עובד אחר של המשרד.

זאב אלקין: ולכן – יש לנו הקצבה לציוד; בדיונים על התקציב לשנת 2017 אני אישרתי, בתוכנית העבודה של המשרד, את כל מה שדרוש לרכישת הציוד, אבל מצד שני, אנחנו לא נבצע את רכישת הציוד כדי שהוא יהיה במחסנים ולא יהיה לו שימוש, אלא קודם אנחנו צריכים לנצח בקרב שלנו עם משרד האוצר על התקנים.

זאב אלקין: ואני אשמח על כל סיוע בכנסת לניסיון לשכנע את משרד האוצר להחזיר לנו את תשעת התקנים החסרים.

זאב אלקין: כסף לציוד קיים, ונוכל לממש אותו מייד ולרכוש את הציוד הרלוונטי.

זאב אלקין: חוץ מזה, חייבים לציין שקיבלנו החלטה – ועוד מעט תעבור החלטת ממשלה כתוצאה מזה – להשתתף במימון של אוניית המחקר "בת גלים", שאמורה לתת מענה גם באירועים מהסוג הזה – כן, גם באירועים של זיהום ים יש לה משמעות.

זאב אלקין: לגבי הגופים הגדולים שצריכים להיות ערוכים עם צוותים שלהם וציוד שלהם – כן, גופים מסחריים, לאירוע מהסוג הזה, כמו במקרה הזה של חח"י – דווקא לגופים האלה יש ציוד והם עומדים בדרישות.

זאב אלקין: מעבר לזה, אני לא רוצה להתייחס, כי כפי שאמרתי, האירוע הספציפי הזה נמצא בחקירה הפלילית, לכן זה לא נכון להתייחס כאן.

זאב אלקין: לגבי השאלה על מִקְשרים ימיים דומים – האם יש?

זאב אלקין: יש.

זאב אלקין: אני אמנה את כולם.

זאב אלקין: קודם כול, במתחם קצא"א באשקלון יש חמישה מקשרי צנרת מהסוג הזה, תת-ימיים; במתחם של חברת החשמל באשדוד יש שניים, ואחד מהם הוא זה המדובר.

זאב אלקין: ברדינג בתל-אביב יש אחד שהוא לא פעיל, ולכן הוא פחות בעיה, אבל הוא קיים; בחברת החשמל בחדרה יש אחד; במתחם תש"ן בקריית-חיים יש אחד פעיל, ויש עוד שני קווי צינור ישנים שנמצאים בימים אלו במהלך הוצאה מהים, בין השאר בדרישה שלנו ולפי תקנים שלנו, וזה אירוע לא פשוט בפני עצמו, שהוא לא היה תוכן השאלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: יש שאלה נוספת לחברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה, קודם כול, על תשובה באמת מאוד מאוד מפורטת.

יעל כהן-פארן: אני בהחלט אירתם ככל שאוכל.

יעל כהן-פארן: זה פשוט נשמע קפקאי שכל כך הרבה שנים, מ-2007 או 2008, נדמה לי, מדברים על התוכנית הזאת, התלמ"ת, והתקנים – זה פשוט מדהים.

זאב אלקין: יש הרבה מרכיבים שלה שבוצעו, אבל הסיפור של התקנים – לא.

יעל כהן-פארן: כן, אני מבינה, אבל אם אין תקנים, אז אין ציוד, אז אין תוכנית.

יעל כהן-פארן: מ-2013 – אישרו אותה – – –

זאב אלקין: יש, יש.

זאב אלקין: יש הרבה דברים, אבל המרכיב הזה לא.

יעל כהן-פארן: אבל אם אני יכולה להגיד שבסופו של דבר היום, שלא כמו – ב-2008 כבר היה – שלא כמו עשרות שנים אחורה, יש פעילות ענפה של קידוחי חיפושים, והפקה של גז, ומחפשים גם נפט בים, אז התלמ"ת דרושה יותר מאי-פעם, כי יש איזשהו סיכון בחיפושים האלה, וישראל בעצם לא ערוכה.

יעל כהן-פארן: אבל יש לי שאלה נקודתית על המִקשרים.

יעל כהן-פארן: אני הבנתי שאת הצינורות שציינת – בודקים בערך אחת לחמש שנים את התקינות שלהם, וזה נשמע לי לא הגיוני.

יעל כהן-פארן: כל רכב נבדק בטסט פעם בשנה, ודברים כאלה שגורמים לזיהום הרבה יותר גדול, כמו שאנחנו ראינו לפני שבוע, בודקים אותם רק אחת לחמש שנים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

זאב אלקין: אני לא יודע להגיד לך כרגע את התשובה.

זאב אלקין: אני אבדוק את זה.

זאב אלקין: השוואה לרכב נראית לי לא רלוונטית, כי כל מוצר יש לו תחזית משלו לסבירות התקלות, ומכאן צריך לבוא סטנדרט, שצריך להיות גם בין-לאומי – לא כדאי שאנחנו נמציא את הגלגל.

זאב אלקין: אני בהחלט אקח את ההערה ואבדוק האם הבדיקות תואמות את הסטנדרטיים הבין-לאומיים, ואם לא, בהחלט יש פה נושא לדיון ולטיפול.

זאב אלקין: אומנם, עוד פעם, לא אנחנו בודקים את תקינות הצנרת, אבל יש פה בהחלט מקום לנו אולי להתריע ולהרים קול מול הרגולטורים הרלוונטיים, במקרה הזה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר להגנת הסביבה חבר הכנסת זאב אלקין ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב על שאילתה דחופה מס' 285 מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הרחבת כביש 89.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, כביש 89, שבו נתיב לכל כיוון, מהווה תוואי צר ובלתי בטיחותי לבית-החולים נהריה ולתחנות המשטרה וכיבוי האש.

אורלי לוי אבקסיס: העומס והיעדר נתיב חירום פוגעים בעבודת רכבי ההצלה ומסכנים חיים.

אורלי לוי אבקסיס: הרחבת הכביש הובטחה למאי 2015, אך בפועל לא קרה מאום.

אורלי לוי אבקסיס: ברצוני לשאול: 1.

אורלי לוי אבקסיס: מתי יורחב כביש 89? 2.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע אין מתקינים אמצעי בטיחות עד להרחבה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, על כביש 89 עתידים להתבצע שני פרויקטים: בפרויקט הגדול שעליו אמונה חברת "נתיבי ישראל" עתיד הכביש להתרחב לכביש דו-מסלולי, דו-נתיבי, ותוואי הכביש יוסט מעט צפונה.

ישראל כץ: הפרויקט נאמד ב-266 מיליוני שקלים ונמצא בשלב של תכנון מפורט, ובעוד כשנה וחצי תצא חברת "נתיבי ישראל" למכרז לביצוע.

ישראל כץ: בינתיים, בשל הבעייתיות בגישת רכבי חירום לבית-החולים בנהריה, יזם משרד התחבורה פרויקט על כביש 89, שבו השול יורחב ויוכלו לעבור עליו רכבי חירום.

ישראל כץ: הפרויקט נמצא בשלב של תכנון מפורט אשר יסתיים בחודש אוגוסט השנה, ובחודש ספטמבר יחל ביצוע הפרויקט, והוא יימשך כשנה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברת הכנסת גרמן ביקשה להפנות לשר שאלה נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, לפני חודשים מספר ועדת הכלכלה כבר דנה בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: כפי שאמרת, הוא כבר תוקצב ואמור היה להיות בתוכניות העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, השאלה הכי חשובה היא: מאחר שבוועדת הכלכלה התקבלה החלטה שעליכם להציג לחברי הכנסת בתוך עשרה ימים את שרשור הבעייתיות ואיפה החסמים שהביאו לכך שהביצוע של אותו תכנון של הכביש התעכב – אני ביררתי עם ועדת הכלכלה.

אורלי לוי אבקסיס: עברו חודשים מספר.

אורלי לוי אבקסיס: עברו עשרה ימים, כבר כפול ומכופל, וטרם הגיעה התשובה ממשרד התחבורה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, אני יודעת איזו מהפכה אתה עושה בכבישים – בעיקר כמי שבאה מהפריפריה בצפון, אנחנו ערים לדברים האלה וגם להתנהלות הדי-רצינית של המשרד שלך – אבל אני לא יכולה שלא לשאול: 1.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע המשרד באמת לא העביר לחברי הכנסת את מה שאמור היה להעביר, עם ההחלטה של הוועדה?

אורלי לוי אבקסיס: 2.

אורלי לוי אבקסיס: האם באמת חלק מהדברים תלויים ברשות מקומית כזאת או אחרת, שגם הם מקבלים שירות בעצם גם מתחנת המשטרה, גם מכיבוי האש, גם מבית-החולים?

אורלי לוי אבקסיס: שחלילה וחס לא תהיה קטסטרופה, שנצטרך את כל השלושה ביחד, ואז נגיד למה לא עשינו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מה בסמכותך לכפות על ראשי הערים והמועצות המקומיות הסמוכות לאותו כביש ולאותו בית-חולים?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני רוצה להזכיר לאדוני השר – הוא היה שר ואני מאוד מכבדת אותו גם בשנת 2014.

יעל גרמן: ואז אתה שלחת את סגניתך לענות על אותה שאלה בדיוק.

יעל גרמן: התשובה שנתנה סגניתך בשמך הייתה כדלקמן: היא מכירה באמת בבעיה של כביש 89 ובכך שהוא הכביש שמוביל לבית-החולים נהריה, לבית-חולים הצפון.

יעל גרמן: אי לכך, הצפי לתכנון ראשוני של השול הרחב, שאתה כרגע אמרת שיתחיל בספטמבר ויימשך שנה, ב-2014 נאמר שהתכנון יימשך חודשיים וצפי סיום העבודה במאי 2015.

יעל גרמן: כאמור, אני רוצה לדעת מדוע בשנת 2014 הצפי היה שבאמצע 2015 יסתיים השול ועד היום זה אפילו לא התחיל.

יעל גרמן: יתרה מזאת, היום, כמעט השנה – לפני חודש, חודשיים – בנובמבר 2016, אנחנו דנו בוועדת הכלכלה.

יעל גרמן: בוועדת הכלכלה אמרה נציגתך במפורש שיש 266 מיליון שקלים, כפי שאתה נקבת אומנם בסכום, אבל הם מיועדים לביצוע ב-2017–2018.

יעל גרמן: והיא טענה גם שהתכנון, לפחות התכנון המוקדם, הסתיים.

יעל גרמן: והנה, השנה, חודש לאחר מכן, אנחנו שומעים בוועדת הכספים שהתכנון עדיין לא החל.

יעל גרמן: אז איך זה יכול להיות שבכביש אחד שאתה מודע לו, שרק לפני כמה חודשים גבה חיי אדם, שבתנועה על הכביש הזה תלויים 400,000 איש מכל אזור הצפון, שרכבי הצלה – כמו שאמרה חברתי חברת הכנסת אורלי לוי, גם אמבולנסים, גם רכבי הצלה של משטרה וגם של מכבי אש – לא יכולים לנוע עליו ברגע שהוא חסום – איך זה יכול להיות שמשנת 2014 עד השנה לא הצלחתם לפחות להרחיב את השול?

יעל גרמן: ולסיום, אני רוצה לומר, נכון שלהרחבת השול לפעמים צריך תכנון רחב מאוד מאוד, ואני אולי יכולה להבין כמה חודשים של תכנון.

יעל גרמן: אני לא יכולה להבין מדוע אתה, כשר תחבורה שיודע באמת להוביל דברים ויודע לקבל החלטות, לא מקבל החלטה מיידית עם מי שצריך לקבוע; ואני מתכוונת לרשויות המקומיות שם, ובעיקר לרשות המקומית נהריה.

יעל גרמן: מדוע אתה לא מקבל החלטה שמייד ירחיבו את השול עם מצע, עבודה פשוטה שדורשת לא תכנון, לא הכנה, לא זמן רב וגם לא תקציב גדול?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר ישראל כץ.

ישראל כץ: טוב, אדוני היושב-ראש, אני מכבד מאוד את השואלות וגם מודה לאורלי על המחמאות.

ישראל כץ: גם בנהריה, אגב, בוצעו לא מעט פרויקטים.

ישראל כץ: בנהריה?

ישראל כץ: בהרצליה.

ישראל כץ: כן, זה ממש מתחרז.

ישראל כץ: אז קודם כול אני שמח שיש כבר אפשרות לקחת את המפה שהשתנתה ותמיד לנסות להוסיף עליה.

ישראל כץ: לא רק לנסות להוסיף אלא גם לתהות ולנזוף ולשאול.

ישראל כץ: זה דבר חיובי מאוד.

ישראל כץ: מעניין מה קרה 70 שנה, 68 שנה.

ישראל כץ: אני לא אומר איפה אתן הייתן, כי אתן ממש צעירות, אבל איפה היו כולם?

ישראל כץ: למה לא עשו?

ישראל כץ: למה לא חיברו את הגליל והנגב בכבישים?

ישראל כץ: ברכבות?

ישראל כץ: למה לא עשו מערכות הסעת המונים במרכז ובפריפריה?

ישראל כץ: למה לא הרחיבו?

ישראל כץ: סללו?

ישראל כץ: גישרו?

ישראל כץ: ואת כל מה שאנחנו עושים היום – מהפכה ענקית שהיא חסרת תקדים במדינת ישראל.

ישראל כץ: היא דומה למהפכות שהיו בארצות-הברית של אמריקה לפני כ-150 שנה, באירופה אחרי מלחמת העולם השנייה, באסיה בעשרות השנים האחרונות.

ישראל כץ: הדברים מותנעים, מבוצעים, מתוקצבים ומסתיימים וקורים.

ישראל כץ: כל מכלול כביש 89 – כדי שהציבור יבין על מה מדובר, יש כאן גם אורחים – זה לא שתי ספרות.

ישראל כץ: זה כביש שבעצם אמור להיסלל מצומת כברי ועד לתוך נהריה.

ישראל כץ: הוא מחולק לשני חלקים.

ישראל כץ: יש החלק הבין-עירוני ויש החלק הפנימי, שהוא כביש פנימי של נהריה, מגבול נהריה ועד בית-החולים, לתוך נהריה עצמה.

ישראל כץ: מטבע הדברים, החלק הפנימי הוא חלק שגם קשור בתיאום עם רשות.

ישראל כץ: לא רק היא, אלא עקב העובדה שרשות מקרקעי ישראל – זה היום – היא המפתחת בנייה או קשורה לבנייה בתוך היישוב, גם בהסדר שקיים אתה – הסדר מימוני – היא גם שותפה וצריכה להקצות את אותו חלק יחסי פנימי של הביצוע בתוך נהריה.

ישראל כץ: כל הדברים האלה הם דברים שמטופלים מטבע הדברים שנים ארוכות.

ישראל כץ: כמו כל דבר, גם רכבת העמק, אורלי, לא התחילה לנסוע ביום אחד.

ישראל כץ: כשבאתי והצגתי, אז זה נראה כחלום.

ישראל כץ: לא רק כחלום, כחלום תעתועים בעיני מומחים גדולים שאמרו שזה לא כלכלי ולא צריך להיעשות ואף אחד לא ייסע ברכבת.

ישראל כץ: והנה, קיבלנו אתמול נתון על 350,000 נוסעים, הרבה מהם כמה פעמים, זאת אומרת כולל נסיעות כפולות ואחרות, שנסעו בשלושת החודשים הראשונים ברכבת העמק בין בית-שאן לחיפה, תל-אביב לשאר מקומות הארץ.

יעל גרמן: – – –

ישראל כץ: גם כביש 531 שעשרות שנים הבטיחו לתושבי הרצליה, רעננה, כפר-סבא, תל-אביב – כל מי שנמצא באזור השרון והמרכז – גם אותו אני הוצאתי לדרך וגם אותו לוקח שנים לבצע.

ישראל כץ: והנה, נפתחו כבר קטע אחד ועוד קטע.

ישראל כץ: ובעזרת השם, בפסח עוד מחלף רעננה-דרום ומחלף מל"ל וכל הדברים.

ישראל כץ: אז אפשר לבוא ולשבח.

ישראל כץ: אפשר לבוא ולהגיד: עכשיו בוא, מה עם הדבר ההוא?

ישראל כץ: אתה ידוע כמי שעושה, אבל למה לא עשית?

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, כבוד השר – – –

ישראל כץ: אז קודם כול אני רוצה גם להסביר.

ישראל כץ: כביש 6 צפון, שגם אותו סירבו לאפשר לי להמשיך מיקנעם וצפונה, נמצא בשלבי עבודה מתקדמים עם מנהרות עוקפות יקנעם.

ישראל כץ: הוא יגיע עד צומת סומך באזור קריית-אתא.

ישראל כץ: אנחנו מקדמים תכנון משם ועד צומת כברי וגם עד שלומי.

ישראל כץ: לא רק עד צומת כברי, אבל עד צומת כברי.

ישראל כץ: ואז הכביש שאנחנו הולכים לסלול מכברי לנהריה והחלק שלו בתוך נהריה, הוא יהיה חלק ממכלול שיאפשר לגליל המערבי בעצם להתחבר בתוכו ולהתחבר למרכז המדינה, כי כיום יש שם כביש 70 וכפר-יאסיף.

ישראל כץ: וכל מה שאנחנו עושים בכל מוקדי הסיכון לא פותר את הבעיה האסטרטגית של הצורך לנוע בביטחון, בבטיחות ובמהירות מתוך המקומות.

ישראל כץ: אני בא עם ראייה היקפית.

ישראל כץ: כשבניתי את תוכנית החומש הבאה, מ-2017, כן, למשך חמש שנים – אנחנו כבר ב-2017 – פעלנו לקדם תכנונים כדי שברגע שהתוכנית תאושר ותתוקצב ברב-שנתי נוכל להתחיל לבצע, אז כביש 89 – ואלה הנתונים שאני בודק, כי אותם הוצאתי לדרך וזה החזון שלי, אני מחבר את הגליל וגם את הגליל המערבי.

ישראל כץ: כמובן, אני לא נוהג בטרקטור ולא מנהל את החברה, אבל אני נלחם על הדברים, מביא את סוג הפרויקטים, דואג לתקצב ונותן להם העדפה בשביל לחבר את נהריה.

ישראל כץ: כי מה קרה שם?

ישראל כץ: זה נהריה, מעלות, כפר-ורדים וכל היישובים בסביבה – יהודיים, לא-יהודיים – הוצאתי לדרך את פרויקט כביש עוקף-קריות, ששינה את החיים ואת איכות החיים של רבים מתושבי חיפה והקריות, אבל עד עכו.

ישראל כץ: איך אומרים לי?

ישראל כץ: – אנחנו מגיעים ברבע שעה בבוקר במקום בשעה וחצי.

ישראל כץ: אבל לא היה תכנון שהיה צריך להיות כבר שנים אחורה.

ישראל כץ: מי כמוך יודע, חברת הכנסת גרמן, כמה זמן מתכננים דברים – הרב-מכר, אפולוניה – רק דברים שקשורים להרצליה, שאנחנו הולכים לבצע.

ישראל כץ: אני חושב שכבר 20 שנה אחורה מקדמים.

ישראל כץ: בטח בזמנך עסקו בתכנון.

ישראל כץ: ואני ידוע כאחד שכן מצליח להתגבר על הוועדות, ולא מתלונן ומקונן על זה שבלמו אותי ולא אפשרו לי ולא אישרו.

ישראל כץ: אנחנו פתרנו.

יעל גרמן: לכן אני שואלת אותך: מדוע לא תרחיב את זה?

ישראל כץ: אני כבר כמעט שמונה שנים בתפקידי.

ישראל כץ: התוכניות האלו מקודמות לפחות שמונה שנים ועוד יותר.

ישראל כץ: את עוקף-קריות ביצענו, כי היה תכנון, השלמנו אותו ועשינו.

יעל גרמן: אדוני השר, בלי תכנון, להרחיב את השול במצע – – –

ישראל כץ: אני מול ראש עיריית נהריה, מעלות, כפר-ורדים ויישובים אחרים, מועצות אזוריות, והכול עובד.

ישראל כץ: ושמחתי מאוד ערב אישור התקציב לקרוא להם ללשכתי ולהגיד להם: תראו, אלה הדברים.

ישראל כץ: אנחנו הולכים עכשיו לבצע את כביש 89, אנחנו הולכים לבצע את כביש 859 שהוא ליד היישוב רגבה – הכביש שפונה מזרחה – גם כן בהשקעה עצומה של מאות-מיליוני שקלים, כדי לאפשר לנהריה ולגליל המערבי להתחבר לתשתית האירופית המתקדמת שהבאנו לחיפה ולקריות ולכל האזור שם.

ישראל כץ: גם בכבישים, גם בתחבורה ציבורית – הולכים להאריך את המטרונית – ואת כל הדברים האחרים.

ישראל כץ: שיפרנו את תחנות הרכבת בנהריה.

ישראל כץ: שנים עסקתי באיזה גשר שצריך למתוח שם, באיזה פסאז' שצריך לטפל כדי שאנשים יוכלו לעבור לא במים ובבוץ.

ישראל כץ: אנחנו מכירים את התמונה.

ישראל כץ: אנחנו מחברים את התמונה באופן שוויוני לכל חלקי המדינה.

ישראל כץ: במקומות שלא רצו לעסוק בהם ואמרו שזה לא כלכלי ואין שם מספיק תנועה – איך רוצים שתהיה שם תנועה ואיך יגורו אנשים אם אין להם האפשרות?

ישראל כץ: ואני כל כך מאושר כשאני שומע אנשים בכל יום, בכל חלקי הארץ, אומרים לי: עלינו לרכבת ואנחנו מגיעים.

ישראל כץ: נסענו בכביש.

ישראל כץ: עשינו אזורים שהם שעה דרומה, שעה, שעה וחצי, צפונה, שלא נגעו בהם.

ישראל כץ: ואני שמח, אני מאוד שמח שרוצים עוד.

ישראל כץ: איך אמר לי יהודי חכם שבמקרה הוא חבר סיעה שלך, יעקב פרי?

ישראל כץ: ישבתי באיזה ועדה – דיברתם על ועדות בכנסת, לא כל כך יוצא לי לשבת בוועדות, יוצא לי לעשות את העבודה שדנים בה בוועדות – האמת, כשכולם שיבחו את הפעילות, מכל קצות הקשת, אבל שאלו על עוד דברים, כמו כאן, ואז הוא אמר לי: כמה שתעשה יותר, יבקשו יותר.

ישראל כץ: תאמינו לי, הוא כל כך צודק שאני מצטט אותו בהרבה מקומות.

ישראל כץ: אני מצטט אותו וזה נכון, כי מקום שלא היה בו כלום – ניקח את הושעיה.

ישראל כץ: כל אחד כאן גר באיזה מקום ואני יכול לקחת, כי באמת אני מכיר את הנתונים – ואני קידמתי ותכננתי, ואני מבין שצריך לחבר את היישובים ממזרח, מצפון, מדרום, גם בים אנחנו מטפלים בשני נמלים חדשים, וגם שדות תעופה, וגם הכול הכול הכול.

יעל גרמן: מדובר על שול – – – כל כך פשוט לעשות את זה.

ישראל כץ: ואנחנו עושים את זה עם ראייה אידיאולוגית, והפעילות היא בעוצמה גדולה, וזה לא התחום הכי לא מצליח במדינה.

ישראל כץ: אפשר להגיד את זה על התחום הכי מצליח במדינה.

ישראל כץ: המהפכה הזאת של התשתיות, התחבורה והרפורמות בנמלים, השמים הפתוחים – איך אמרו לי?

ישראל כץ: זה לא יקרה לעולם, ואם זה יקרה, זה לא יעבור.

ישראל כץ: ואחרי זה אמרו שזה לא עובד.

ישראל כץ: היום כל העיתונאים, אדוני היושב-ראש – –

יעל גרמן: אדוני השר, אנחנו רק מבקשים שול, לא שמים פתוחים.

ישראל כץ: – – הם טסים על חשבון המערכות שלהם, זה בסדר גמור, מסין ועד אירופה בכל מקום, והם מספרים כמה זה זול וכמה זה משתפר.

ישראל כץ: אז אמרתי להם באיזה כנס:

ישראל כץ: אני כל כך שמח שאחרי שאמרתם בהתחלה שזה לא יקרה, ואני לא אצליח, ולא הצלחתי, אתם מדווחים על זה, רק שכחתם לציין דבר אחד, מי עשה את זה.

ישראל כץ: זה נכון בשמים הפתוחים וזה גם נכון בשאר המקומות שיש כאן מהפכה אדירה.

ישראל כץ: זו לא רק זכותכם, זה חובת

ישראל כץ: כם לבוא ולהגיד: תשמעו, צריך להוסיף כאן, צריך לעשות.

ישראל כץ: בכלל זה כבר נהיה – איך אמר פרי?

ישראל כץ: יבקשו עוד, אז רוצים עכשיו שכל שביל בין מושבים כבר יהיה אוטוסטרדה, במקומות שהמדינה לא נגעה בהם.

ישראל כץ: בבית-שאן אין תושב שנשאר בבית ולא נסע ברכבת, וגם בשדרות, ונוסעים גם לתל-אביב.

יעל גרמן: אדוני השר, שול פשוט של 5 ק"מ.

יעל גרמן: אם אפשר שמים פתוחים, למה אי-אפשר – – –

ישראל כץ: אני אומר: לבדוק – כן, לומר ולציין ולדון – כן, אבל להטיף זה קצת מוגזם.

ישראל כץ: חברת הכנסת גרמן, אפילו לא ליווית את דברייך במשהו נימוסי, להגיד: נכון, הפעילות הרחבה מתבצעת, אבל.

יעל גרמן: אדוני השר, אני מעריכה, כל מה שאתה אומר נכון.

יעל גרמן: אנחנו רק שואלים מדוע שלא תגדיל את השול.

ישראל כץ: לכן, אני אסכם ואומר בתשובה ארוכה על שאילתות קצרות, שהמהפכה לא תפסח על נהריה ולא על הגליל המערבי, והמהפכה הזאת תאפשר להם לבנות אלפי יחידות דיור בכל מקום ותאפשר לעסקים הטובים והמתקדמים של מדינת ישראל לנוע גם שעה צפונה, שעה מזרחה, או חצי שעה מזרחה, שעה דרומה; בעצם לייצר גם שוויון חברתי, כי הכלכלי והתשתיתי הוא גם המסר החברתי הכי גדול שיש כאן.

ישראל כץ: דין הרצליה כדין נהריה.

ישראל כץ: ואני שמח שאכן גם מי שגרה שם וגם מי שמבקרת שם פונות למי שמטפל ומקדם את הדברים במסגרת הממשלה.

ישראל כץ: אני לא עושה את זה לבד.

ישראל כץ: את גם מכירה שר אוצר קודם שהיה, וגם עבדנו ביחד, וכך אנחנו עובדים מתוך אמונה אמיתית לעשות, וככה הדברים יתבצעו.

ישראל כץ: כאשר אומרים שהנושא מתוקצב והתכנון הוא תכנון מפורט לקראת ביצוע – זה כבר תהליך של עשר שנים אחורה כדי להגיע לדבר שהתכנון כבר מפורט לקראת ביצוע ואחרי סטטוטוריקה, תכנון מוקדם ותכנון מתקדם ופינוי תשתיות וכל הדברים.

ישראל כץ: הפעילות מתבצעת, ולכן זה לא הוגן ולא טוב – לא במקרה הזה כשיש חלילה תאונה באשמת נהג או מכל סיבה – למה השר לא עשה כבישים?

ישראל כץ: השר עושה כבישים, הנהגים נוהגים, הערים מתפתחות, וכך אנחנו נמשיך לעשות את כל הדברים האלה.

ישראל כץ: אלה פרויקטים שכבר קורים, ויש עוד אחרים.

ישראל כץ: אנחנו עושים את הכביש מבית-שאן לכיוון עפולה, גם תקצבנו – – –

אורלי לוי אבקסיס: הגשתי שאילתה גם בכנסת הקודמת, אתה שוכח, גם החמאתי על הדברים שעשית, והגשתי שאילתה על הכביש הזה שהיום – – –

חיים כץ: – – – שאילתות, אנחנו גומרים ב-19:00.

אורלי לוי אבקסיס: ההערה לשאילתה עכשיו על נהריה, תבין שבעוד שנה אני אגיד לך.

ישראל כץ: קודם כול עוד יש עבודה רבה מבית-שאן לכיוון עפולה, זה מתוקצב, מקדמים את הזמינות – – –

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שאדוני השר נתן תשובה ארוכה ומקיפה הרבה מעבר למה שמקובל כאן.

ישראל כץ: – – וגם מעפולה לצומת גולני וגם בכל המקומות נמשיך לעשות.

ישראל כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מודים מאוד – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – וגם בנהריה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מודים מאוד לשר התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אנחנו רק נשמח שהמהפכה תגיע גם ליהודה ושומרון.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כשאמרתי לך – – – חשבתי שהבנת – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה, הודעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 8), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת הכלכלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לגברתי המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2420/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשלב החקיקה – הצעות חוק לדיון מוקדם.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הראשונה – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תציג את ההצעה חברת הכנסת מועלם-רפאלי.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, לפני שאתחיל לדבר על הצעת החוק החשובה, אני מבקשת להביע כאב והשתתפות בצער ובחושך שנפל על משפחתו של שוטר היס"מ, רב-סמל בכיר – הוא הועלה בדרגה אחרי שהוא נהרג – ארז עמדי לוי, בן 34.

שולי מועלם-רפאלי: ארז נרצח היום בפיגוע הדריסה בשעה שהגיע עם כוחות נוספים של משטרת ישראל לחזק את הריבונות של מדינת ישראל בנגב ולקיים את הצו של מדינת ישראל, של בג"ץ, בפינוי הבתים באום-אלחיראן.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מכאן לחזק את המשטרה, את מפכ"ל המשטרה רב-ניצב רוני אלשיך, ואת כוחות הביטחון האחרים, על פעילות בלתי מתפשרת בכל רחבי הארץ, בניסיון להביא את מדינת ישראל באמת לשלוט ולא לאבד חלקים מהמדינה לידי מי שבוחרים לעבור על החוק.

שולי מועלם-רפאלי: אני פונה בצער ובכאב לחברינו ברשימה המשותפת ולראש הרשימה חבר הכנסת איימן עודה, שבמקום להרגיע את הרוחות ולהביא לפינוי באופן שבו ראוי היה שזה יתנהל, הם בחרו להמשיך להסית ולהדיח ולהביא לשגשוג של המלחמה הבלתי-נתפסת היום בכוחות הביטחון שבאו לעשות את עבודתם – –

יעל גרמן: עכשיו צריך להרגיע ולא להמשיך את ההסתה.

יעל גרמן: להרגיע.

שולי מועלם-רפאלי: – – ואני קוראת – זה בדיוק מה שאמרתי – ואני קוראת מכאן לחזק את כוחות הביטחון, לסיים עוד היום את פינוי הבתים באום-אלחיראן ולהביא את ריבונות מדינת ישראל לידי ביטוי באופן הנכון ביותר.

שולי מועלם-רפאלי: אני שולחת מכאן גם ברכת רפואה שלמה לפצועים, ואני מקווה שלא נראה עוד תמונות כל כך קשות של רצח של שוטרים במשטרת ישראל על-ידי אזרחי המדינה.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק שאני מבקשת להביא בפניכם היום הוגשה לראשונה על-ידי חברנו האהוב, זכרו לטוב, השר אורי אורבך, שבעוד כחודש ימים נציין חודשיים להסתלקותו מאתנו ומהבית – – –

מיכל רוזין: חודשיים?

שולי מועלם-רפאלי: בעוד כחודשיים נציין שנתיים ימים להסתלקותו מאתנו, מהבית הזה, מהמשרד שבו הוא היה, ובעיקר ממשפחתו.

שולי מועלם-רפאלי: במקרה של מות קרוב משפחה מדרגה ראשונה, מה שמוכר בהלכה היהודית כשבעת הקרובים שעליהם אנחנו יושבים שבעה – הורים, ילדים, אחים, ובעל או אישה – עובד שכיר במדינת ישראל שמקיים חובת אבלות על-פי דתו – וזה דבר שמקובל בכל הדתות – אינו עובד בימים האלה והוא זכאי לתשלום של שכרו עבור הימים שבהם נעדר ולא יותר משבעה ימים קלנדריים, שכוללים בתוכם גם את ימי המנוחה, ובתנאי שעבד שלושה חודשים לפחות במקום העבודה הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הזכות הזאת נקבעה מכוח צו הרחבה, והיא מתקיימת כרגע רק ביחס לעובדים שכירים.

שולי מועלם-רפאלי: עובדים עצמאים, לצערי, לא מקבלים את הדבר החשוב הזה.

שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל עד היום לא מזכה אותם בדמי אבל על הימים שהם יושבים שבעה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מבקשים בהצעת החוק הזאת – אני והחברים שחתומים עליה – חבר הכנסת איתן כבל, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, חבר הכנסת אלי אלאלוף וחבר הכנסת יעקב מרגי – בעצם לשנות את המצב הזה ולקבוע כי גם עצמאים יקבלו תשלום בגין ימי האבל שבהם לא עבדו.

שולי מועלם-רפאלי: על-פי הצעת החוק שהבאנו, הגמלה תשולם רק עבור קרובים שנפטרו, וכמובן הם מדרגה ראשונה, והתשלום לא ישולם בעד יותר משישה ימים.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה, בבקשה, לתת שלושה היבטים שבעיני הם קריטיים בבקשה שלי מכם לתמוך בדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: בימי האבל, בשבעת ימי האבל, אנחנו שובתים, מנהג שהוא חובה, והוא גם נוהג שקיים בכל הדתות.

שולי מועלם-רפאלי: העם היהודי, ואחרים, נוהגים כבר אלפי שנים שכאשר נפטר אדם מן העולם, קרוביו מפסיקים ממלאכתם במשך שבעה ימים ומתאבלים עליו.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו שומעים על שבעת ימי האבלות בעם ישראל לראשונה כאשר יוסף – שממש נפרדנו ממנו בספר בראשית בשבת האחרונה – מנהיג שבעה ימי אבלות כאשר נפטר יעקב אבינו, "ויעש לאביו אבל שבעת ימים".

שולי מועלם-רפאלי: מאוחר יותר המנהג הזה הופך להלכה מחייבת, וברור שבמדינה היהודית והדמוקרטית הנוהג הזה, שקיים בדת היהודית ובדתות אחרות – נכון לנו להשית את זה על אנשים נוספים בלי שייגרם להם, לאותם עצמאים, הפסד ממון.

שולי מועלם-רפאלי: בימי האבל האלה יש גם ביטוי לערכם של חיי האדם.

שולי מועלם-רפאלי: האבלות היא כבוד לחיי האדם שנפטר.

שולי מועלם-רפאלי: חברה שכבוד האדם חשוב לה לא יכולה לעבור לסדר-היום על אובדנו של האדם.

שולי מועלם-רפאלי: לכן החברה מאפשרת לקרוביו לעצור את שטף החיים, להכיר בחוסר, בחלל שנפער, באיבוד חיי האדם בכלל ובאובדן הקרוב בפרט, בלא שייגרם להם הפסד ממון.

שולי מועלם-רפאלי: והאלמנט השלישי שאני מבקשת להביא הוא ימי האבל כצורך נפשי הכרחי עבור האבלים.

שולי מועלם-רפאלי: האבלות מאפשרת לאבלים לעבור תהליך הדרגתי של הכרה והשלמה עם האובדן.

שולי מועלם-רפאלי: כל הפסיכולוגים קובעים שהדחקה של אובדן עלולה לפגוע ביכולתו של האדם לתפקד באופן מלא בעבודתו ובשגרת חייו, לכן ראוי שהמדינה תפצה את האדם העובד המתאבל על אובדן ימי עבודתו.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאין מישהו מאתנו שלא עבר את זה באופן אישי, אם על עצמו ואם על קרובים אחרים שלו.

שולי מועלם-רפאלי: כשאדם יושב שבעה, כל הקהילה, כל המשפחה, כולנו מתגייסים לסייע לו.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שגם המדינה, כמדינה יהודית ודמוקרטית, צריכה להתגייס, למנוע מהאנשים הפסד, למנוע מהעצמאים את המקום הקשה הזה שבו הם יושבים שבעה אבל באיזה מקום במוח מנקרת להם כל הזמן הידיעה שאולי נגרם להם הפסד ומה קורה עם כל הלקוחות שלהם שבימים האלה אין מי שיענה להם.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהצעת החוק הזאת, כמו הצעות חוק נוספות, מעלה על נס את העצמאים, את בעלי העסקים, שכמו שאני אומרת שוב ושוב:

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חברי הכנסת נותנים בסך הכול שלושה מקומות עבודה לשלושת היועצים שלנו; בעלי העסקים, הגדולים והקטנים, אנשי העסקים במדינת ישראל, הם אלה שמניעים את גלגלי התעשייה והכלכלה של מדינת ישראל, ומדינת ישראל, ברגעים הקשים שלהם, עומדת מאחוריהם, תומכת בהם.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מכולכם לתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת, שעברה ועדת שרים.

שולי מועלם-רפאלי: אני יודעת שאני אצטרך להמשיך את קידום החוק בתיאום עם משרד הרווחה ועם משרד האוצר.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה כאן לאנשי משרד האוצר ולחברי שר הרווחה על ההבנה שמחלחלת דרכך – אדוני השר, אני מדברת אליך.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני השר, אני רוצה להחמיא לך.

חיים כץ: ואללה?

שולי מועלם-רפאלי: כן.

חיים כץ: היא רוצה להחמיא לי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להודות – – –

חיים כץ: אז קחי את שלוש הדקות גם ממני.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להודות לשר האוצר ולאנשי משרד האוצר ולשר הרווחה – –

חיים כץ: – – – להודות – – –

שולי מועלם-רפאלי: אבל רגע.

שולי מועלם-רפאלי: – – לשר הרווחה ולאנשי משרדו על ההבנה שמחלחלת בשני המשרדים האלה לחשיבות של תמיכה בעצמאים בשעתם הקשה, בשעה שהם יושבים שבעה.

שולי מועלם-רפאלי: אני בטוחה שהעצמאים, שהם חלק בלתי נפרד מחייה וצמיחתה ושגשוגה של מדינת ישראל, מקבלים היום בזכות הצעת החוק הזאת, אדוני, ובזכותך, כשאתה תעלה להשיב עליה, את הנקודה הנוספת של האור בימים הלא-פשוטים, גם ברמה האישית וגם ברמה הכללית שכולנו עוברים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מועלם-רפאלי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה בשם הממשלה שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ, השר המוחמא.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברתי חברת הכנסת שולי מועלם – חברתי חברת הכנסת שולי מועלם, היי – החלק הכי חשוב בהצעה הזאת הוא שמי שיממן את הימים זה משרד האוצר, וצריך לשים את זה – כי זה לא יבוא על חשבון הביטוח הלאומי.

חיים כץ: כל שבוע אני נאלץ לעמוד פה, ולשמחתי כשהאוצר מאשר אז זה בסדר, כי אחרת, מי שהיה קובע את סדר-היום של הביטוח הלאומי זה כל חברי הכנסת בהצעות החוק, והם היו גומרים לי את התקציב – כשאני רואה את כל התמונה; הם רואים דברים שהם חשובים, אבל כשרואים את הכול אז יכול להיות שלפעמים סדר החשיבות הוא פחוּת או הצרכים – מה לעשות, כשאין מספיק אז זה חסר.

חיים כץ: אז הדגש – זה לא יבוא על חשבון התקציב של הביטוח הלאומי וזה יבוא על חשבון האוצר, כפי שעולה מדברי ההסבר להצעת החוק.

חיים כץ: הגמלה החדשה נועדה לתת מענה לעובדים עצמאים ולעובדים שכירים שטרם מות קרוב המשפחה לא עברו שלושה חודשים מאז שהם התחילו לעבוד.

חיים כץ: כמו כן, על-פי המוצע – אמרנו את זה כבר, שהם ישלמו, שהאוצר ישלם.

חיים כץ: ולכן, משהבהרתי שהאוצר ישלם, והצעת החוק הזאת היא הצעה הכרחית אם אנחנו רוצים לתת תגמול לעצמאים שמשלמים ביטוח לאומי, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור כעת להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גמלת אבל), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 32 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת עמר בר-לב בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: שקיפות תוכנית העבודה של משרד החוץ לשנת 2017 בעקבות החלטה 2334 במועצת הביטחון של האו"ם.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3266/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – סיוע משפטי למבקשים להירשם כארמים) (הוראת שעה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פורר יציג את הצעתו במשך עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר שזאת הצעה שנדרש להסביר – כך על-פי הכותרת לפחות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': סמוך ובטוח שתעשה את זה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, בבקשה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני רק רוצה, לפני שאני מתחיל, לברך פה.

עודד פורר: נמצאים ביציע אתנו חברי קהילה תומכת לבני גיל הזהב ביקנעם.

עודד פורר: שלום לכם.

עודד פורר: אנחנו שמחים לארח אתכם כאן.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני שמח להציג היום הצעת חוק שמטרתה המרכזית היא לאפשר לאזרחי ישראל הנוצרים-ארמים לממש את זכותם הבסיסית ולהירשם ככאלה.

עודד פורר: מדינת ישראל היהודית והדמוקרטית בנויה מפסיפס של עמים, דתות, זהויות.

עודד פורר: כפי שנכתב כמגילת העצמאות, "מדינת ישראל תהא פתוחה לעלייה יהודית ולקיבוץ גלויות; תשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה; תהא מושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום לאור חזונם של נביאי ישראל; תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין; תבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות; תשמור על המקומות הקדושים של כל הדתות".

עודד פורר: חברי, העם הארמי-סיריאני העתיק זכור לנו דווקא מהתנ"ך, בממלכותיו הרבות במרחב הסהר הפורה.

עודד פורר: לאורך השנים הם התנצרו ונוסדו כנסיות ארמיות.

עודד פורר: חלק שימרו את המורשת הזאת וחלק פחות; חלק מאנשיהם מכירים את הזהות הזאת שלהם וחלק פחות.

עודד פורר: מאז הכיבוש הערבי בארץ-ישראל ובארץ ארם – סוריה ועיראק – בדיוק כמו יהודי האזור, שנרדפו תחת שלטון הח'ליפות האסלאמית, נאלצו הם, הארמים, לאמץ כאן שפה ערבית, אבל חלקם שימרו את אותה שפה ארמית מקורית כשפת קודש רק בכנסיות שלהם.

עודד פורר: כולנו מכירים את ההיסטוריה ואת העובדה שירושלים נכבשה בשנת 638 לספירה על-ידי הכוחות האסלאמיים, והם גירשו את היהודים וכפו שלטון בני חסות על הנוצרים דוברי הארמית אז.

עודד פורר: לשני העמים, העם היהודי והעם הארמי, יש שורשים משותפים והיסטוריה משותפת.

עודד פורר: וכשאני שומע את חברי מהעדה הארמית מתפללים בשפה הארמית – אז אנחנו רואים כמה המורשת שלנו וההיסטוריה שלנו משותפות כאן, דווקא בארץ-ישראל, אם זה הקדיש, או ספר דניאל, או הגדת הפסח שלנו או התלמוד, שאנחנו מוצאים בהם את השפה הארמית.

עודד פורר: לקהילה הארמית, שמונה כ-130,000 איש בישראל – לשאלתך, חברת הכנסת אלהרר – –

מרב מיכאלי: עוד פעם – כמה?

עודד פורר: כ-130,000 איש בישראל.

עודד פורר: – – לא התאפשר עד לשנת 2014 להירשם כארמים בתעודת הזהות.

עודד פורר: בשנה הזו, ב-2014, החליט משרד הפנים לאפשר להם להירשם כבני הלאום הארמי, אולם מכיוון שתיקון רישום קיים במרשם האוכלוסין מחייב הצגת "תעודה ציבורית", ואותה יכול להעניק רק בית-משפט, והעובדה שההליך לקבלת אותה תעודה כרוך בהוצאות, ובהן תשלום אגרת בית-משפט ותשלום עבור הייצוג המשפטי מול בית-המשפט, המבוך הביורוקרטי הזה הקשה על בני הלאום הארמי לממש את זכותם.

עודד פורר: צריך לזכור: רבים מהם משרתים בצה"ל או בשירות הלאומי ומהווים שותפים נאמנים וחשובים למדינת ישראל.

עודד פורר: קצינים וקצינות בצה"ל, חיילים וחיילות, שרובם ביחידות הלוחמות, מעוניינים להשתלב במדינה על בסיס חובות וזכויות, על בסיס אזרחות נאמנה, כי גם הם מבינים שבלי נאמנות אין אזרחות.

עודד פורר: ז'בוטינסקי כתב כי עלינו להיות עם גאון, נדיב ואכזר: גאון – גם מלשון גאווה, שגאה במורשת שלו ובהיסטוריה שלו, וגם חכם וגאון בידע; אכזר – כלפי האויבים שלו; ונדיב – כלפי הידידים שלו.

עודד פורר: לפני יומיים אישרנו כאן תיקון של חוק-יסוד: הכנסת שימנע ממסיתים לטרור ותומכיהם וממי ששוללים את קיומה של מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית להתמודד לכנסת.

עודד פורר: קיימנו את המחויבות שלנו להיות אכזרים וחדים כלפי האויבים שלנו ואלו שרוצים להשמיד אותנו, מבפנים ומבחוץ.

עודד פורר: היום, כשנאשר את הצעת החוק הזאת, אנחנו נוהגים בנדיבות בידידים שלנו, באלו שלוחמים אתנו כתף אל כתף, באלו שמוכנים לקיים אתנו מדינה עם שוויון זכויות ושוויון חובות לאזרחיה, כדמוקרטיה היחידה באזור, ששומרת על יציבותה ועל שלושת העקרונות הללו – גאון ונדיב ואכזר.

עודד פורר: יש לנו ברית עם כל נאמני ישראל, נדיבות כלפי ידידינו, כבוד, הכרה ואחדות בין כל אזרחיה הנאמנים של מדינת ישראל.

עודד פורר: זה החזון הציוני שלנו, וזאת תהיה גם התשובה על החזון הבדלני שמציגה ועדת המעקב לאורך כל הדרך, והמפלגות הערביות, שעד היום יודעות רק להסית את אותו מיעוט כנגד הרוב, כנגד המדינה היחידה שבה הם עצמם חיים כערבים יותר טוב מבכל מדינה אחרת באזור.

עודד פורר: רק הבוקר ראינו את התוצאות של ההסתה הפרועה שהם תקופה ארוכה דאגו לה, לשסות אוכלוסייה אחת בשנייה כדי לקדם את התוכנית הבדלנית הזאת.

עודד פורר: רק הבוקר ראינו מה קורה כשמנסים להפוך עבירות תכנון ובנייה לסכסוך לאומי, והתוצאה היא פיגוע חמור וקשה כנגד שוטרים שבאו לבצע את משימתם, כפי שנקבעה בצווי בתי-המשפט, כולל החלטת בית-הדין הגבוה לצדק.

עודד פורר: אני חייב בנקודה הזאת לעצור ולציין, כמובן, ולהשתתף באבל של כולנו על הירצחו של רב-סמל מתקדם ארז לוי, תושב יבנה, בן 34.

עודד פורר: אני שולח מכאן, יחד אתכם, תנחומים למשפחתו.

עודד פורר: תהא נשמתו צרורה בצרור החיים.

עודד פורר: אני ממשיך ואומר שבסופו של דבר מכאן, מהצעת החוק הזאת, אנחנו רואים שבישראל הציונות כן מכירה במיעוטים שחיים כאן ובקיום קבוצת מיעוט ערבי.

עודד פורר: אגב, משרד החינוך גם מאפשר חינוך נפרד בערבית, ומלמדים את השפה ואת ההיסטוריה.

עודד פורר: לצערי, משרד החינוך בחר לעשות את זה באגף חינוך ערבי, שמלמד רק את ההיסטוריה המוסלמית ולא מלמד את ההיסטוריה הנוצרית והארמית של אותם נוצרים בישראל.

עודד פורר: גם את זה, אני מקווה, עוד נשנה בהמשך הדרך.

עודד פורר: אני חייב לומר שמהצעת החוק הזאת נרוויח בכך שניתן עוד הכרה באותה עדה נוצרית-ארמית, והרווח יהיה כולו שלנו.

עודד פורר: אחרי שנים של סבך ביורוקרטי זוכים הארמים להכרה נוספת בלאום שלהם ובקשר העמוק שלהם יחד אתנו כאן, בארץ-ישראל.

עודד פורר: זאת החלטה שתביא ברכה על העם הארמי והעם היהודי כאחד.

עודד פורר: אישור הצעת החוק הזאת יעשה צדק עם האוכלוסייה הנוצרית הנאמנה ויחזק אותנו בכל החזיתות והתחומים.

עודד פורר: ברצוני להודות בהזדמנות זאת לכל מי שסייע לקדם ולתמוך: לסרן במילואים שאדי חלול, קצין צנחנים במילואים, ממנהיגי הקהילה, שעובד ימים כלילות – לילות כימים – כדי לקדם את שילוב הנוצרים בישראל, בשונה מחלק מהמיעוטים ונציגיהם, או מעמיתינו כאן, שדואגים לערבים שנמצאים מעבר לגבול יותר מאשר לאלה שנמצאים בתוך מדינת ישראל.

עודד פורר: התמיכה בהצעת החוק הזו היא עדות לחוסנה של הדמוקרטיה בישראל ולציונות היפה, שמכירה בכל הלאומים, וגם תשובה לאותה בדלנות ערבית פאשיסטית, כפי שהם מנסים לקדם.

עודד פורר: אני בהזדמנות זאת רוצה להודות לך, שרת המשפטים, על שליווית וקידמת את החקיקה הזו יחד אתי.

עודד פורר: גברתי השרה, גם להודות לך, אבל האמת שיותר להודות לצוות שלך, שעבד על ההצעה הזו, והיה לא פשוט להגיע לכל ההסכמות.

עודד פורר: וכמובן, גם לצוות של שר האוצר, שסייע ונדרש לטובת העניין הזה, כדי להגיע להסכמות.

עודד פורר: אני קורא לחברי כאן לאשר את הצעת החוק.

עודד פורר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת פורר.

בצלאל סמוטריץ': משיבה על ההצעה בשם הממשלה שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד; בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק הסיוע המשפטי של חבר הכנסת עודד פורר ואחרים מבקשת להעניק סיוע משפטי ללא מבחני זכאות לבני האוכלוסייה הארמית המבקשים להירשם כבני הלאום הארמי.

איילת שקד: לפי הצעת החוק, הסיוע המשפטי יינתן בהליך קבלת פסק-דין הצהרתי, אשר יכריז כי המבקש הוא בן העם הארמי.

איילת שקד: פסק-דין כאמור מהווה תנאי לשינוי רישום הלאום במרשם האוכלוסין.

איילת שקד: התיקון המוצע אף יעניק למבקשים פטור מתשלום אגרה עבור הבקשה לפסק-דין הצהרתי, וזאת מכוח תקנות בתי-המשפט הקובעות פטור אוטומטי מאגרה למי שמקבל סיוע משפטי.

איילת שקד: לדברי המציעים, הצעת החוק נועדה להסיר את הנטל הכספי המוטל על כתפי בני הלאום הארמי, אשר לא היו יכולים להירשם בעבר במרשם האוכלוסין כארמים בשל מדיניות הרישום שהייתה בתוקף עד שנת 2014.

איילת שקד: ניהול הליך משפטי לבקשת פסק-דין הצהרתי כרוך בהוצאות משפט ובתשלומי אגרה, אשר מהווים נטל משמעותי על בני האוכלוסייה הארמית.

איילת שקד: הצעה זו עושה צדק עם בני האוכלוסייה הארמית, שההכרה בהם כלאום נעשתה ב-2014, והיא מאפשרת להם לפעול לשינוי הרישום של הלאום שאליו הם משתייכים מבלי שהנטל הכלכלי של ההליך המשפטי ימנע בעדם לעשות כן.

איילת שקד: יחד עם זאת, האפשרות למתן סיוע משפטי ללא מבחני זכאות נועדה רק למקרים חריגים, הנותנים מענה למדיניות חברתית בעלת אינטרס משמעותי.

איילת שקד: מתן ייצוג משפטי לאוכלוסיית הארמים לפי חוק מרשם האוכלוסין אינו עולה בקנה אחד עם יתר הנושאים: סיוע משפטי למי שאושפז בכפייה או לקורבנות סחר.

איילת שקד: יש לציין, כי האגף לסיוע משפטי נותן מענה גם היום לציבור הזקוק לייצוג לפי חוק מרשם האוכלוסין, לרבות מתן ייצוג בפני ערכאות, ככל שיש בכך צורך, ואולם, מענה זה ניתן על בסיס מבחן זכאות כלכלי ומשפטי.

איילת שקד: לאור האמור, הממשלה בחרה לנקוט דרך אחרת, ומתוך רצון עמוק לסייע לאוכלוסייה הארמית, לאחר התייעצות עם הגורמים המקצועיים במשרד המשפטים, האוצר והפנים, ולאחר הסכמות עם חבר הכנסת עודד פורר – ואני מודה לך על שהעלית את הנושא החשוב הזה.

איילת שקד: ההסכמות הן: ההצעה תעבור היום בקריאה טרומית בתמיכת הממשלה ושם תעצור; משרד המשפטים ומשרד הפנים ייצרו טופס בקשה אחיד ופשוט לרישום מהיר של הלאום הארמי, כך שכל מבקש יוכל לטפל בבקשת הרישום לגמרי בעצמו וללא צורך בעורך-דין, עניין שכמובן יחסוך לו כסף; משרד המשפטים יאפשר מעתה והלאה להגיש בקשה אחת לשלושה דורות – –

בצלאל סמוטריץ': יש נורא רעש, חברים.

איילת שקד: – – של צאצאים בני משפחה אחת; בתוך שבועיים משרד האוצר יודיע לוועדת שרים לחקיקה באיזה דרך בחר – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סבטלובה, ששש.

איילת שקד: – – כדי לחסוך לארמים המבקשים להירשם ככאלה את העלות שהם נאלצים לספוג במסגרת אגרת הרישום.

איילת שקד: היום הזה הוא יום היסטורי, ואני מברכת את חבר הכנסת עודד פורר ואת אוכלוסיית הארמים בישראל.

איילת שקד: אחינו אתם.

איילת שקד: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': נעבור, אם כן, להצבעה בקריאה טרומית על הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – סיוע משפטי למבקשים להירשם כארמים) (הוראת שעה), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – 4 נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – סיוע משפטי למבקשים להירשם כארמים) (הוראת שעה), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 44 תומכים, ארבעה מתנגדים, שלושה נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2820/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מתן כספי הפיקדון לחיילים בודדים), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון מבקשת לצרף לפרוטוקול את תמיכתה בהצעת החוק הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': לא משנה כמובן את התוצאה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו תציג את הצעתה במשך עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, החייל בודד שון כרמלי, לוחם גולני שנהרג בעזה – הוא היה חייל בודד, אבל 20,000 איש, המשפחה המורחבת שלו, ובעצם עם ישראל ליווה אותו בדרכו האחרונה.

ענת ברקו: הוא הגיע מארצות-הברית כדי לשרת, הוא חלק את הזמן בין ארצות-הברית לבין מדינת ישראל, הוא לא היה חייב לשרת על-פי חוק.

ענת ברקו: לכן הצעת החוק שעומדת בפניכם לקריאה טרומית היא אחת מעוד הצעות חוק שיזמתי לטובת המשרתים בצבא הגנה לישראל.

ענת ברקו: הצעות חוק לטובתם של חיילינו נועדו להוקיר, להעריך ולתגמל את המשרתים אותנו בנאמנות, במסירות ותוך כדי סיכון חיים, להיטיב אתם בשירות ולסלול להם את הדרך גם בשחרור.

ענת ברקו: אנו חייבים להם, כחברה, חוב מוסרי גדול, חוב שאין לו שיעור.

ענת ברקו: רק היום נהרג לוחם יס"מ, רס"מ לוי, שנרצח – ולצערי הרב בעידוד של חברי כנסת שהפריעו למשטרה במילוי תפקידה.

ענת ברקו: הטעם לחוק מהסוג הזה שעוסק בחיילים בודדים הוא ברור וגלוי וחוצה גבולות ומחלוקות פוליטיות, כי אוכלוסיית החיילים עושה הכול למען כולנו, ללא שכר, ללא מגבלת שעות, ימים ולילות, שבתות וחגים.

ענת ברקו: היא המופקדת על השמירה על שלומנו וביטחוננו, היא המגינה עלינו מפני האויבים מבית ומבחוץ, היא מבטיחה את המשך קיומנו כמדינה היהודית והדמוקרטית היחידה בעולם.

ענת ברקו: אין לנו מדינה אחרת ואין לנו צבא אחר.

ענת ברקו: אלו החיילים של כולם העומדים על המשמר, הנותנים הכול כדי שנוכל אנו לשבת לבטח, ליצור, לייצר, ללמוד ולפתח את המדינה שלנו.

ענת ברקו: הצעת החוק שלי הפעם לא תעסוק בחיילים הנקראים לשירות על-פי חוק כדי למלא את חובתם.

ענת ברקו: היא עוסקת דווקא באלה הפטורים ממילוי חובה זו, אלה שחוק שירות ביטחון לא קורא להם להתייצב לגיוס ומחריג אותם מחובת השירות בצבא ההגנה לישראל.

ענת ברקו: בכל אופן, ואף שהם לא אמורים להתגייס, הם עושים זאת: הם באים לארץ, מתגייסים ומשרתים בצבא ההגנה לישראל, מתוך רצון להתנדב ולתרום למדינה.

ענת ברקו: אלה הם אזרחים זרים הגרים מחוץ לישראל, בכל קצוות העולם.

ענת ברקו: הם באים ממקומות קרובים ורחוקים, הם עוזבים את ארצם, מולדתם, הוריהם ובני משפחתם, הם באים לשאת בעול השירות בהתנדבות ומתוך רצון לתרום תרומה אמיתית למדינת ישראל.

ענת ברקו: לא קל הדבר.

ענת ברקו: יש תרבות אחרת, שפה אחרת, הווי שונה וייחודי למדינה שלנו.

ענת ברקו: השירות הצבאי, מעצם היותו בתוך מסגרת נוקשה ולוחצת, גם כך הוא קשה.

ענת ברקו: נוסיף על כך את כל המשתנים הללו שפורטו, והוא הופך להיות קשה עוד יותר לאלו שבאים מארץ אחרת, ואין להם את בית ההורים לתמיכה הפיזית והנפשית במהלך השירות.

ענת ברקו: אני חוזרת ומדגישה: לא פשוט לשרת כחייל בצבא או כחיילת בצבא.

ענת ברקו: עוד יותר קשה להתמודד עם שירות צבאי במדינה חדשה, ומיותר להכביר מילים על כך.

ענת ברקו: הם באים ומתגייסים על-פי צורכי הצבא.

ענת ברקו: מוצאים אותם ביחידות הקרביות, ביחידות העילית, ביחידות העורפיות, בקישור לכוחות זרים, ביחידות טכנולוגיות.

ענת ברקו: הם מתייצבים בקריאתם לדגל.

ענת ברקו: לפעמים אני משתאה כשאני רואה את העיניים הבורקות שלהם, עם הקושי בעברית, עם הזרות שהם לפעמים מביאים אתם.

ענת ברקו: ותוך זמן מאוד קצר – הצבא הוא הגורם שקולט עלייה באופן המהיר ביותר.

ענת ברקו: ואנו, אט-אט, גם צה"ל, כמובן, הופך להיות משפחה, והחברים מהצבא ובני משפחותיהם, וגם אנו, האזרחים במדינת ישראל נוטלים חלק בעניין הזה.

ענת ברקו: מחמם את הלב לדעת שאנשים מגיעים ומתנדבים לטובת כולנו, ותופעת הצעירים היהודים המתנדבים לשרת בצה"ל היא תופעה שהיא היום רווחת; אנחנו מקבלים אותה כתופעה שכיחה, כבר לא מיוחדת במיוחד, אבל יחד עם זה אנחנו יודעים שבעוד שהצבא מחבק אותם וקולט את החיילים הבודדים שמגיעים מארצות זרות, כשהם משתחררים הם חווים את השחרור באופן אישי מאוד, והם פתאום חשים לבד, ואין מערכת התמיכות שהצבא נותן, והחיבוק של הצבא והחיילים האחרים נעלם.

ענת ברקו: הרבה פעמים הם חשים אבודים ביציאה לאזרחות; חלקם בוחר לעזוב אותנו ולחזור לארצות המוצא.

ענת ברקו: צריך לתת מענה לבעיות שלהם.

ענת ברקו: חשוב לתגמל אותם, לסייע בעדם.

ענת ברקו: ומכאן נולדה הצעת החוק שלי.

ענת ברקו: הצעת החוק שלי, שאני מבקשת מכם לתמוך בה בקריאה טרומית, מתקנת את החוק לקליטת חיילים משוחררים באופן שחייל או חיילת בודדים שהגיעו בהתנדבות לשרת בצה"ל מארץ אחרת יוכלו לקבל מייד עם שחרורם מחצית מסכום הפיקדון לכל מטרה שבה יחפצו.

ענת ברקו: לא יהיו עליהם הסייגים שיש על חיילים אחרים במימוש הפיקדון.

ענת ברקו: וזו לשון הצעת החוק: חייל משוחרר שמתקיימים לגביו התנאים שלהלן יהיה רשאי לקבל לידיו עד מחצית מכספי הפיקדון עם שחרורו, ועל יתרת הפיקדון יחולו יתר הוראות חוק זה: בטרם השירות היה תושב חוץ-לארץ שלא נקרא להתייצב לשירות סדיר לפי חוק שירות ביטחון והגיע לארץ כדי לשרת בשירות סדיר.

ענת ברקו: הדבר השני, הסייג השני: שירת בשירות סדיר במשך תקופה של 20 חודשים לפחות כחייל בודד בהגדרתו על-פי פקודות הצבא.

ענת ברקו: במילים אחרות, מי שבא הנה מחוץ-לארץ ושירת שירות צבאי 20 חודש לפחות, יהיה זכאי לקבל מחצית מהפיקדון, ויש בחקיקה מתגמלת זו אמירה ברורה וחד-משמעית האומרת: תודה לכם שבאתם, אנחנו אוהבים אתכם, מעריכים את התרומה שלכם למען המדינה.

ענת ברקו: אני מבקשת את תמיכתכם בהצעת החוק שלי ומקווה שהחיילים הנושאים בתואר "חיילים בודדים" יבינו כי הם לא לבד.

ענת ברקו: אמשיך לפעול למען חיילות וחיילים בודדים וחיילים משרתים בכלל וחיילים משוחררים גם עם צאתם לאזרחות; ללוות ולהשקיע, גם בחקיקה וגם את כל מרצי ומאודי לטובתם, כפי שגם היום אני תורמת את תוספת השכר שלי בכנסת לבודדים, לקרן לב"י.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לראש הממשלה; הצגתי בפניו את התפיסה לגבי ליווי של חיילים, חקיקה לטובת חיילים וגם חיילים משוחררים בראייה המערכתית, והוא תומך בחקיקה בתחום הזה.

ענת ברקו: אני רוצה להודות במיוחד לשר הביטחון על עשייתו הברוכה למען חיילים בודדים, חיילי מקא"ם, חיילות – חג"ם, חיילים משוחררים בכלל; על כך שהתפיסה של שר הביטחון והתפיסה שהוא מוביל היא שצריך לתגמל את המשרתים – ואכן הוא עושה זאת, ואני מודה לו גם על התמיכה בחוק זה.

ענת ברקו: אני רוצה להודות למשרד המשפטים גם על הפעילות, חקיקה, לטובת חיילים בכלל; לשר חיים כץ – והחוק בעצם יידון גם בוועדת העבודה והרווחה – גם על התמיכה שלו וגם על עשייתו גם במובן הזה של תעסוקה ומקצועות לחיילי צה"ל.

ענת ברקו: אני אודה על תמיכה שלכם בחוק חשוב זה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת ברקו.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה בשם הממשלה סגן שר הביטחון חבר הכנסת הרב אלי בן-דהן; בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהצעת החוק שלפנינו מוצע לאפשר עם השחרור משיכה של עד מחצית מכספי הפיקדון לטובת חייל משוחרר בודד אשר בטרם שירותו היה תושב חו"ל ואשר שירת בשירות סדיר במשך תקופה של 20 חודשים לפחות כחייל בודד כהגדרתו בפקודות הצבא.

קריאה: למה רק מחצית?

אלי בן-דהן: חיילים משוחררים אלה נמצאים על-פי רוב במצב כלכלי או חברתי לא קל ולכן זקוקים הם לסיוע כלכלי בתחילת דרכם האזרחית.

אלי בן-דהן: אין ספק שתרומתם של חיילים בודדים לצבא ההגנה לישראל, למדינת ישראל, בזכות זה שהם באים כמתנדבים – בוודאי מחייבת אותנו גם לסייע להם.

אלי בן-דהן: ועדת השרים לחקיקה תמכה בהצעת החוק, בכפוף לכך שהצעת החוק תחול על כל החיילים המשוחררים הבודדים, ללא הבחנה ביניהם, ותשולב בהצעת חוק ממשלתית לתיקון חוק קליטת חיילים משוחררים כפי שאנחנו מתעתדים להגיש בקרוב לכנסת.

אלי בן-דהן: על כן, אני מבקש שמליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק, בכפוף להסכמת המציעה, חברת הכנסת ברקו, לתנאים שהזכרתי לעיל.

ענת ברקו: – – –

אלי בן-דהן: מקובל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, להצבעה על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מתן כספי הפיקדון לחיילים בודדים), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': תפסו נא מקומותיכם, חברי חברי הכנסת, מי שרוצה להצביע, שלא תצטרכו להוסיף אחר כך הצבעות לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – מתן כספי הפיקדון לחיילים בודדים), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 44 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2561/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': עוברים בשעה טובה ובעזרת השם לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן-משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו הצעה נוספת, מוצמדת, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נשמע, ראשית, את חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אחריה – חברת הכנסת אבקסיס, ואז תהיה לנו תשובה ממשלה משותפת, והצבעות נפרדות, על-פי הנוהל.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שאשא ביטון תציג את הצעתה במשך עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו בעצם מעלים הצעת חוק להסדרת דרכי העברת מידע, שיתוף מידע בין גורמי המקצוע וגורמים ממשלתיים, במקרים שבהם יש חשש להימצאות של קטין או קטינים בסכנה, לא רק בסיכון אלא בסכנה ממשית, וזה מתוך הצורך האמיתי להגן עליהם.

יפעת שאשא ביטון: לא פעם עמדתי כאן ואמרתי בצורה מאוד מפורשת: אין אסון יותר גדול מהצורך להציל ילדים מההורים שלהם, מאנשים שאמורים להגן עליהם ולהיות שם בשבילם, ולכן, הצעת החוק הזו היא בעצם מתבקשת גם מהבחינה הזו וגם מהבחינה שלנו, למלא את חובתנו להגן על הילדים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים בעצם על המלצות ועדת וינטר, שהוקמה ב-2009 בעקבות הרצח של רוז פיזם, ונתנה את המלצותיה ב-2010.

יפעת שאשא ביטון: מאוד יכול להיות שאם היינו פועלים במהלך השנים האלה היינו, אולי, יכולים למנוע את המקרים האחרונים, שזה עתה שמענו עליהם, בשבועות האחרונים.

יפעת שאשא ביטון: התחושה היא שקידשנו את ערך הפרטיות, שהוא חשוב וצריך לשמור עליו, אבל אם אנחנו שמים על כפות המאזניים אותו ואת החובה שלנו להגן על הילדים, אז אין שאלה שאנחנו קודם כול צריכים להגן על הילדים.

יפעת שאשא ביטון: בשבע השנים האחרונות החוק לא התקדם מהסיבה המשפטית הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שזה כשנה, מדצמבר 2015, הצלחתי לחבור למשרד הרווחה, לצוות רציני מאוד, בתמיכה של שר הרווחה – כי ברור שבלי התמיכה שלו זה לא היה קורה – יחד עם מנכ"ל משרד הרווחה, שצריך לציין אותו כאן וזאת הזדמנות, אליעזר יבלון, זיכרונו לברכה, שליווה אותנו בתהליך של בניית המודל צעד צעד בצורה מאוד מאוד אינטנסיבית ומקצועית.

יפעת שאשא ביטון: הצלחנו לגבש מודל של עובד סוציאלי שיארגן בעצם את המידע שיגיע מהגורמים השונים והוא שיפעיל את מה שנדרש על מנת שנוכל להציל את הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: בדיון שקיימתי בוועדה לזכויות הילד לפני כשבועיים העלינו סוגיה נוספת שחשוב לציין גם כאן:

יפעת שאשא ביטון: עניין הסיקור התקשורתי.

יפעת שאשא ביטון: נכון, חובת הציבור לדעת, אבל אנחנו חייבים מאוד להקפיד על סיקור תקשורתי שהוא זהיר ושהוא מביא בחשבון את העובדה שיש דבר שנקרא אפקט הדבקה.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מציגים אימא או אבא שרצחו את הילדים שלהם כקורבנות של מצוקה, ומחפשים את הסיבה שבגללה הם עשו את זה, אנחנו עלולים לתת את זה בפרשנות כאיזשהו פתרון לאנשים אחרים שנמצאים במצוקה.

יפעת שאשא ביטון: כנראה לא בכדי ראינו שכשיש אירוע אחד מגיע האירוע שרודף אותו; לצערנו, לפעמים זה גם יותר מזה.

יפעת שאשא ביטון: לכן חשוב מאוד להביא בחשבון גם את העניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: נכון, יש עלינו גם את החובה לנסות ולעזור לאותו תא משפחתי, לאותם אם או אב, רגע לפני שהאסון הזה קורה, ובשביל זה אנחנו נדרשים גם כן לאותו חוק שיסדיר את דרכי העברת המידע ושיתוף המידע בין הגורמים המקצועיים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, ברשותכם, להודות לשר הרווחה, שבאמת נתן את תמיכתו לאורך כל הדרך והבטיח שיגיש הצעה ממשלתית בהקדם, כדי שנוכל למנוע את האסונות הבאים – ואני מקווה שלא יהיו כאלה אבל המציאות מלמדת אותנו קצת אחרת, לצערי הרב.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות באמת לצוות המקצועי של משרד הרווחה, שממשיך גם בשעות אלה לעשות עבודת קודש כדי שאנחנו נוכל להביא את החוק הזה לכדי יישום.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/84/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': כאמור, הצעת חוק קבלה, מסירה ושיתוף של מידע על קטין או על בן-משפחתו, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מוצמדת להצעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אבקסיס תציג אותה במשך שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני שר הרווחה חיים כץ, אתה היית יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות כאשר אני טיפלתי בנושא או בניסיון להפוך את דוח ועדת וינטר, ועדה בין-משרדית שאמורה הייתה לגבש תוכנית – אולי אחת הוועדות הרציניות ביותר שקמו במשרד הרווחה – היא ישבה על המדוכה בעקבות רצח הילדה רוז פיזם ב-2008.

אורלי לוי אבקסיס: נדמה היה שזו הייתה ילדה עלומה ולא מוכרת לשירותי הרווחה, ולאחר תקופה מסוימת גילינו שהילדה הזאת, רוז פיזם, כן הייתה מוכרת לשירותי הרווחה, אך בשל היעדר שיתוף במידע או הגדרה אחידה מיהו ילד בסיכון, היא נפלה בין הכיסאות ולא הצלחנו למנוע את האסון הנורא ההוא.

אורלי לוי אבקסיס: וינטר ישב בראש הוועדה הבין-משרדית שהקיפה משרדים נוספים רבים: משרד הבריאות, משרד העלייה והקליטה, המשרד לביטחון פנים, משרד החינוך.

אורלי לוי אבקסיס: הלכו ולמדו מודלים בעולם – איך עלינו לבוא ולזהות כל מיני אותות ואורות אדומים.

אורלי לוי אבקסיס: קראו לזה מודל האורות האדומים, כדי שילדים כמו רוז פיזם לא ימצאו את עצמם חסרי הגנה או חסרי טיפול רק מפני שמישהו לא העביר נכון את המידע.

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קמה ב-2009, הגישה את המסקנות שלה, אבל שום דבר לא קרה עם זה.

אורלי לוי אבקסיס: בקיץ 2011 היה אירוע מזעזע.

אורלי לוי אבקסיס: אני פגשתי את אחת הנשים החזקות, המדהימות ביותר שפגשתי בימי חיי, קוראים לה לילך שם טוב.

אורלי לוי אבקסיס: לילך שם טוב באותו קיץ איבדה את שלושת ילדיה.

אורלי לוי אבקסיס: היא איבדה את שלושת ילדיה אולי ובעיקר מאחר שמסקנות דוח וינטר לא יושמו.

אורלי לוי אבקסיס: אז לעומר, רוני ואור לא הצלחנו לעזור, ולא הצלחנו לעזור כי התמהמהנו, כי לא אימצנו את המסקנות.

אורלי לוי אבקסיס: כי מסתבר, אדוני היושב בראש, שהיה דוח מסוכנות על הפרוד של לילך שם טוב.

אורלי לוי אבקסיס: דוח מסוכנות שקבע שלבן-אדם אין מה להפסיד, וכשלבן-אדם אין מה להפסיד הוא מסוכן לכל הסובב אותו, ובעיקר למשפחתו – כך נקבע באותו דוח מסוכנות.

אורלי לוי אבקסיס: אממה?

אורלי לוי אבקסיס: הדוח הזה לא הגיע לגורמים הרלוונטיים.

אורלי לוי אבקסיס: אמרה לי הגברת לילך שם טוב:

אורלי לוי אבקסיס: אם הייתי יודעת על הימצאותו של הדוח הזה או על מה שכתוב בו, לעולם לא הייתי נותנת את הילדים שלי לאותו רוצח אכזר – שהיה מטופל פסיכיאטרית ואיים לא פעם אחת גם על לילך וגם על שלום הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אז היא הוכרחה לתת את הילדים שלה, וביום הולדתה איבדה את שלושתם ליצור שפל ונורא.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת, האם לא הגיע הזמן, אדוני שר הרווחה – לשעבר יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – אתה יודע כמה עמלנו; הסכמנו בתנאי אחד, בכנסת הקודמת – שאנחנו נחכה לפיילוט של משרד הרווחה.

אורלי לוי אבקסיס: שר הרווחה מאיר כהן ומנכ"לו סילמן הבטיחו לנו את הפיילוט הגדול.

אורלי לוי אבקסיס: כי החשש היה שככל שנדע על יותר ילדים נצטרך לתת יותר תקציבים ויותר תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: אז קודם כול, אנחנו לא כמו שלושת הקופים, לא רואים, לא שומעים, לא יודעים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שיש ילדים בסיכון – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא שמתי לב לשעון, חבר הכנסת אורלי לוי.

בצלאל סמוטריץ': אז משפט סיכום, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסיימת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שאי-שם במחשכים נמצאים ילדים בסיכון, שאם לא נעשה שיתוף במידע בין המשרדים השונים ובין אנשי המקצוע השונים, לא רק שהם יהיו מתחת לרדאר, ייתכן מאוד שהם יהיו הכותרות של מחר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הגיע הזמן למנוע זאת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, ותודה לך, שר הרווחה.

בצלאל סמוטריץ': תודה תודה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על שתי ההצעות במשותף שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, מייד אחר כך נקיים שתי הצבעות נפרדות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אורלי, כל פעם שאני שומע אותך אני רואה איך את באה נחושה להילחם על זכויות הילד, להילחם על זכויות הפריפריה, להילחם למען החלשים בחברה הישראלית.

חיים כץ: ואללה, אשרינו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שותפים לדרך.

חיים כץ: אשרינו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעות החוק של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מציעות לקבוע, כי מנהל מחלקה לשירותים חברתיים ברשות המקומית, או עובד סוציאלי שהוסמך לכך, יהיה רשאי לפנות לבעלי המקצוע המנויים בחוק ולקצין משטרה כדי לקבל מהם מידע על אודות קטין או בן משפחתו, שהגיע אליהם עקב עיסוקם המקצועי או תפקידם.

חיים כץ: אם נוכח המנהל כי יש חשש לפגיעה בשלומו הנפשי או הגופני של הקטין וכי המידע שהוא מבקש דרוש לשם מניעת הפגיעה, החמרתה או הישנותה, או לצורך טיפול בקטין בנוגע לאותה הפגיעה, המנהל אף יהיה רשאי למסור לבעל המקצוע את מהות החשש, כדי שבעל המקצוע ישקול את הצורך בהעברת המידע שברשותו לידי המנהל.

חיים כץ: על בעל המקצוע ועל קצין המשטרה למסור למנהל את המידע אשר בידיהם, אלא אם סברו שהנזק שייגרם בעקבות מסירת מידע כזה עולה על התועלת שבמסירתו.

חיים כץ: חשוב לציין כי המנהל יוכל לבקש את המידע רק לאחר שהודיע להורי הקטין או לקטין עצמו – אם הקטין מעל גיל 14 – על הבקשה, בשפה המובנת להם או בתרגום לשפה כאמור, ולאחר ששמע את טענותיהם בדבר הבקשה, למעט במקרים שבהם סבר המנהל כי ההודעה כאמור להורי הקטין או לקטין עצמו עלולה לפגוע בשלומו הגופני או הנפשי של הקטין או כי לא ניתן לאתר את ההורה במאמץ סביר ויש צורך בקבלת המידע באופן שאינו סובל דיחוי.

חיים כץ: במקרה של התנגדות ההורה או הקטין להעברת המידע למנהל, יהיה המנהל רשאי לפנות לעובד הסוציאלי לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה), שישקול להפעיל את סמכויותיו לפי חוק הנוער (טיפול והשגחה).

חיים כץ: בנוסף, מוצע לקבוע כי על אף חובת הסודיות הקבועה בדינים שונים או בהסכמים, במקרים שבהם סבר בעל המקצוע כי קיים חשש ממשי לפגיעה בשלומו הנפשי או הגופני של הקטין, הוא יהיה רשאי להעביר ביוזמתו בכתב את המידע אשר ברשותו למנהל המחלקה לשירותים חברתיים – להבדיל מהחובה למסור מידע כאשר קיים רק חשש – וזאת כאשר נעשית אליו פנייה יזומה על-ידי המנהל.

חיים כץ: השימוש במידע שיתקבל ייעשה רק אם הוא דרוש לשם מניעת הפגיעה, החמרתה או הישנותה או לצורך טיפול בקטין בקשר לאותה פגיעה, והכול תוך שמירה על פרטיות האדם שעליו נמסר המידע כאמור.

חיים כץ: כמו כן, מוצע כי המנהל אשר קיבל מידע כאמור יהא רשאי להעבירו לעובד סוציאלי במחלקה, לבעל מקצוע או לאיש חינוך לשם טיפול בקטין, אם הדבר נדרש לשם מניעת פגיעה או החמרתה או הישנותה.

חיים כץ: ואולם, קצין המשטרה אשר היה שותף בשיתוף מידע כאמור, לא יוכל לעשות שימוש במידע שהגיע לידיו ולא יעביר את המידע שקיבל למשטרה או לכל גורם אחר.

חיים כץ: ועדת השרים החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ולאחריה להמתין להצעת החוק הממשלתית בנושא.

חיים כץ: זה מקובל עליכם?

חיים כץ: מקובל – מקובל עליכם?

יפעת שאשא ביטון: – – –

חיים כץ: מאחר – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

חיים כץ: עליכן.

חיים כץ: מאחר שמקובל עליכן – הן הביעו את הסכמתן להמתין עד הצעת החוק הממשלתית – אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו שזה ייעשה במהרה, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק ולהעביר אותה בקריאה טרומית.

חיים כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, כעת, כאמור, להצבעה נפרדת.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, על הצעת החוק הראשונה: הצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן-משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מסירת מידע על קטין או על בן-משפחתו ושיתוף במידע (הוראת שעה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': איזה קונסנזוס יש כאן היום: 39 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק המוצמדת: הצעת חוק קבלה, מסירה ושיתוף מידע על קטין או בן-משפחתו, התשע"ה–2015 – אפשר, גברתי המזכירה?

בצלאל סמוטריץ': כן, זו הצעה מוצמדת של חברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קבלה, מסירה ושיתוף של מידע על קטין או בן-משפחתו, התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 39 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': גם הצעת החוק הזו התקבלה בקריאה טרומית וגם היא עוברת לדיון ולהכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן – אני מתנצל על העיכוב.

בצלאל סמוטריץ': היו כאן שינויים של הרגע האחרון.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק – שתי הצעות החוק המוצמדות שהיו לנו על סדר-היום כרגע ירדו מן הפרק: זו של חבר הכנסת עיסאווי פריג', שכנראה איננו נוכח ולכן ההצעה ירדה, וממילא, גם ההצעה המוצמדת, של חברת הכנסת מרב מיכאלי, שאיננה עומדת בזכות עצמה אלא היא מוצמדת להצעה המרכזית, אז לכן גם היא ירדה.

בצלאל סמוטריץ': מאחר שההצעה הראשונה ירדה, גם הצעתך ירדה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2808/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – ביטול אשרה ורישיון לישיבת קבע למחבלים ולמשפחותיהם עקב השתתפות בפעילות טרור), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת דוד ביטן ויאיר לפיד וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': אמור להציג את הצעת החוק – –

עיסאווי פריג': איננו, איננו, איננו.

בצלאל סמוטריץ': – – חבר הכנסת – –

עיסאווי פריג': איננו – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – דוד ביטן, אשר איננו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': גם חבר הכנסת יאיר לפיד איננו נוכח.

עיסאווי פריג': איננו.

עיסאווי פריג': איננו.

קריאה: ביטן – – –

יואב קיש: ביטן – – –

עיסאווי פריג': איננו.

עיסאווי פריג': אין יאיר.

קריאות: – – –

יאיר לפיד: ניסיון יפה – – –

בצלאל סמוטריץ': אני יכול לתת ליאיר לפיד, נכון, אם הוא רשום.

עיסאווי פריג': – – – אתה היית עכשיו.

קריאה: אתה לא היית – – –

יאיר לפיד: ניסיון יפה.

עיסאווי פריג': אתה עוד לא מוכן לזה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – – מציע נוסף.

בצלאל סמוטריץ': האם חבר הכנסת ביטן העביר את הצעת החוק לאחד – למישהו אחר מן החותמים?

מיקי לוי: – – – מציע נוסף?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יאיר לפיד, כמי שחתום כמציע הצעת החוק, יציג את הצעת החוק במשך – עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

קריאות: – – –

קריאה: רגע, אבל ביטן רצה לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אבל הוא לא פה, מה אני יכול לעשות?

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא מוכנים – – – במליאה.

עיסאווי פריג': שנייה.

עיסאווי פריג': ביטן – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': ביטן – – –

קריאה: ביטן – – –

עיסאווי פריג': ביטן – – –

דוד ביטן: – – – לא נכון.

דוד ביטן: לא – – –

עיסאווי פריג': ביטן, ביטן, ביטן, ביטן – –

דוד ביטן: מי הזמין אותך?

עיסאווי פריג': – – אני דחיתי.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': דחיתי את הצעת החוק שלי כשלא היית כאן.

עיסאווי פריג': אז אני מסכים לעלות.

עיסאווי פריג': שנייה, נו.

דוד ביטן: רגע, רגע – – –

עיסאווי פריג': שנייה.

עיסאווי פריג': אני מסכים לעלות.

עיסאווי פריג': אני מסכים לעלות.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': כי לא היית כאן – דחיתי את זה.

קריאה: מה?

עיסאווי פריג': לא היית כאן.

עיסאווי פריג': אמרה לי – – – תוריד את זה.

דוד ביטן: אני פה.

דוד ביטן: הייתי באולם.

דוד ביטן: אני הייתי באולם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לפיד, אדוני, עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: יש לי שאלה אחת.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, קשה להתחיל ככה לדבר, עם ההתקהלות הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אתה מעורר כאן עניין רב.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, ששש.

יאיר לפיד: כי מישהו צריך להסביר להם איך מחנה לאומי מתנהל.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת יאיר לפיד, עוד רגע.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, בואו ננסה קצת להרגיע את ההמולה כדי שחבר הכנסת לפיד – – –

זהבה גלאון: – – – אדוני היושב-ראש, יש לי שאלה – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע.

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות ששני חברי כנסת מנמקים את אותה הצעה?

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי, נכון לרגע זה – – –

זהבה גלאון: לא יכול להיות שדוד ביטן ויאיר לפיד ינמקו את אותה הצעה.

זהבה גלאון: זה לא בא בחשבון.

זהבה גלאון: זה לא היה – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת – – –

זהבה גלאון: – – – ואני כבר שנה-שנתיים פה – – –

קריאה: – – – זה מקרה שעוד לא היה.

אלעזר שטרן: – – –

זהבה גלאון: זה מקרה שלא היה – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון, זהבה גלאון – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זה מקרה שעוד לא היה.

עיסאווי פריג': יש כאן – – – זה מקרה שלא היה.

זהבה גלאון: – – –

עיסאווי פריג': – – – יש תקדים.

עיסאווי פריג': גם לזה יש תקדים.

בצלאל סמוטריץ': חברי היקרים, אני מבקש – – –

עיסאווי פריג': בוא – – – מה התקנון אומר.

עיסאווי פריג': מה התקנון אומר.

בצלאל סמוטריץ': חברי היקרים – – –

אלעזר שטרן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גלאון, אני לא רוצה להוציא אותך.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להסביר לך.

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': – – – תצעקי בעמידה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יאיר לפיד יציג כעת את הצעת החוק במשך עשר דקות.

עיסאווי פריג': – – – תקדים שלא היה.

בצלאל סמוטריץ': מייד לאחר מכן – – –

עיסאווי פריג': איך אתה מסביר את זה?

עיסאווי פריג': תקדים שלא היה.

בצלאל סמוטריץ': מייד לאחר מכן, מייד לאחר מכן אני אסביר מה הולך להיות.

בצלאל סמוטריץ': מייד לאחר מכן אני אסביר מה הולך להיות.

בצלאל סמוטריץ': כרגע, חבר הכנסת לפיד מציג את הצעתו.

עיסאווי פריג': אולי תסביר לנו לפני?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אוסיף לך דקה.

עיסאווי פריג': אולי תסביר לנו לפני.

בצלאל סמוטריץ': תתחיל, בבקשה.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש – –

זהבה גלאון: – – –

עיסאווי פריג': – – אולי תסביר לנו לפני?

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': תסביר לנו לפני, כדי שאני אבין.

בצלאל סמוטריץ': – – – יש לי תחושה שאתה תסתדר.

זהבה גלאון: אדוני, עוד לא היה כדבר – – –

עיסאווי פריג': תסביר לנו לפני.

בצלאל סמוטריץ': מה עוד לא היה?

בצלאל סמוטריץ': כרגע, הוא מציג את ההצעה.

עיסאווי פריג': תסביר לנו לפני – – –

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גלאון – –

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כרגע הוא מציג את ההצעה, וזה – – – נכון?

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': כרגע חבר הכנסת לפיד מציג את הצעתו.

יואל רזבוזוב: – – –

בצלאל סמוטריץ': זה היה כבר בעבר פה, נכון?

קריאה: לא – – –

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גלאון, את הרי פה שנה וחצי כבר, נכון?

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': זה שחבר כנסת מציג את הצעתו, זה כבר קרה, נכון?

עיסאווי פריג': לא היה.

עיסאווי פריג': זה תקדים.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': מה יקרה עוד מעט, אנחנו – – –

עיסאווי פריג': לא היה.

עיסאווי פריג': זה תקדים.

בצלאל סמוטריץ': יאיר, בכבוד.

עיסאווי פריג': זה תקדים.

עיסאווי פריג': לא היה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש – –

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' – –

יאיר לפיד: – – כנסת נכבדה – – –

עיסאווי פריג': לא היה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: אתם עושים – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פריג', אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: – – – בלשכה המשפטית.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, נא לצאת.

קריאה: – – – היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', נא לצאת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': (חבר הכנסת עיסאווי פריג' יוצא מאולם המליאה.

בצלאל סמוטריץ': )

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיליק בר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יחיאל חיליק בר: מה?

יחיאל חיליק בר: אני – – –

דוד ביטן: תגידי את זה – – –

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה שנייה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': תנו לי רגע.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – – זה לא הגיוני – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה – – –

יצחק הרצוג: בצלאל, הוא סגן יו"ר כמוך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא סגן יו"ר?

יולי יואל אדלשטיין: לכן הוא יודע איך צריך להתנהג.

קריאה: אתה מחמיר אתי.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, זה לא על זמן שלי.

בצלאל סמוטריץ': לא נראה לי שחסר לך זמן.

בצלאל סמוטריץ': הכול יהיה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': תתחיל.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי שאלה אחת לממשלה הזאת ולקואליציה הזאת: למה צריך לכפות עליכם לעבוד?

יאיר לפיד: לעצור את הטרור זו העבודה שלכם; לתת ביטחון לאזרחי ישראל זו עבודה שלכם.

יאיר לפיד: העבודה שלכם זה לא רק להצטלם ולא רק לסדר ג'ובים לפעילים שלכם, ולא רק לסכסך את עם ישראל.

יאיר לפיד: אנחנו ידענו.

יאיר לפיד: אנחנו ידענו – כל אזרח ישראל ידע שאין לכם שום כוונה לעבוד בצמצום הפערים החברתיים או לבלום את הירידה ביצוא או לשפר את יחסי החוץ של מדינת ישראל.

יאיר לפיד: אבל ביטחון, מלחמה בטרור, מחבלים רוצחים ילדים ישראלים – אפילו בזה אתם כבר לא מסוגלים לעבוד?

יאיר לפיד: אולי זו לא אשמתכם.

יאיר לפיד: אם מישהו לא מסוגל להעביר עיפרון מצד אחד של השולחן לצד האחר של השולחן בשום נושא, אז למה שבמלחמה בטרור זה יהיה אחרת?

יאיר לפיד: אם אתם לא יודעים לעבוד, אתם לא יודעים לעבוד.

יאיר לפיד: אם אתם עסוקים רק בפוליטיקה ועסוקים רק בעצמכם, מה פתאום שזה ישתנה כשנלחמים בטרור?

יאיר לפיד: הליכודניק האחרון שידע לעבוד בזה, קראו לו אריאל שרון.

יאיר לפיד: מאז אתם לא עושים כלום.

יאיר לפיד: מאז אתם רק משחקים בפוליטיקה.

יאיר לפיד: לפני שלוש שנים קיימנו כבר דיונים בקבינט על זה שצריך לגרש משפחות מחבלים שמעורבות בטרור.

יאיר לפיד: לפני שנה כמעט הונחה הצעת החוק הזאת על שולחן הכנסת.

יאיר לפיד: במרס האחרון שלח ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו מכתב ליועץ המשפטי לממשלה: הנדון – כתב ראש הממשלה – הרחקת משפחות מחבלים.

יאיר לפיד: אבקש את חוות דעתך המשפטית לאפשרות ההליך הרחקת בני משפחה המסייעים לטרור לרצועת-עזה.

יאיר לפיד: אני סבור – כתב ראש הממשלה – אני סבור שהשימוש בכלי זה יביא לצמצום משמעותי בפעילות הטרור נגד ישראל, אזרחיה ותושביה.

יאיר לפיד: בברכה, בנימין נתניהו.

יאיר לפיד: חיכינו עשרה חודשים; לא בסבלנות, בנשיכת שפתיים.

יאיר לפיד: אנשים מתו בינתיים ואתם לא עשיתם כלום.

יאיר לפיד: התברר שזו המלחמה בטרור של הממשלה הזאת: לכתוב מכתבים.

יאיר לפיד: כתבתם מכתב.

יאיר לפיד: זו המלחמה שלכם בטרור: לכתוב.

יאיר לפיד: ואם אני לא הייתי מתעקש היום להניח את הצעת החוק הזו, אתם הייתם דוחים את זה שוב בשלושה חודשים.

יאיר לפיד: כל הגיבורים הגדולים.

יאיר לפיד: הרי זה מה שהודעתם אתמול.

יאיר לפיד: זה מה שוועדת שרים לחקיקה החליטה אתמול; ואחרי שלושה חודשים הרי תתחיל הפגרה, ואחרי הפגרה הרי ממילא יהיו בחירות, ושוב לא יהיה כלום כי אין כלום.

יאיר לפיד: באמת אין כלום.

יאיר לפיד: אין ביצוע, אין עבודת צוות, אין מלחמה בטרור, אין כלום.

יאיר לפיד: גם אני – כמו ראש הממשלה – סבור שהשימוש בכלי זה יביא לצמצום משמעותי בפעילות הטרור נגד מדינת ישראל, אבל להבדיל ממנו, אני עושה משהו בעניין, כי אני בונה על זה שאתם מפחדים; שכמו שבוועדת השרים לא היה לכם אומץ להצביע בעד, פה בכנסת לא יהיה לכם אומץ להצביע נגד.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת להצביע בעד הצעת החוק.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת הערה.

יולי יואל אדלשטיין: על מה ההערה?

זהבה גלאון: על מה שעכשיו הולך לקרות, שזה חסר תקדים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד לא יודע מה הולך לקרות.

זהבה גלאון: – – –

יצחק הרצוג: אדוני, אדוני, תן לה להסביר.

יצחק הרצוג: אפשר?

יצחק הרצוג: לאפשר לחברת הכנסת גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: על מה?

יצחק הרצוג: היא תסביר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עוד לא קראתי לחבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: על מה חברת הכנסת זהבה גלאון רוצה לדבר?

יצחק הרצוג: לא.

יצחק הרצוג: זה נושא תקדימי.

יצחק הרצוג: כדאי שהיושב-ראש יקשיב.

יולי יואל אדלשטיין: על מה?

יולי יואל אדלשטיין: על מה שהיה פה עד עכשיו?

יצחק הרצוג: לא, על מה שהיא תגיד.

איציק שמולי: זו הצעה לסדר הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין.

יולי יואל אדלשטיין: על מה את רוצה לדבר?

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: על זה שיאיר לפיד דיבר?

זהבה גלאון: לא, על זה שביטן רוצה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: איך את יודעת שהוא הולך לדבר?

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אבל מה זה הניחושים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: איך את יודעת שהוא הולך לדבר, אני שואל?

זהבה גלאון: הודיעו שהוא עומד לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: מי הודיע?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: מי הודיע לך?

יולי יואל אדלשטיין: אני שואל אותך: מי הודיע לך?

זהבה גלאון: שמעתי שאומרים לו שהוא צריך לעלות לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת ולהקשיב לי דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, רבותי השרים ואפילו סגנית השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, השרים וסגנית השר, אנחנו כרגע מתמודדים – במהלך השעות האחרונות – עם מצב די תקדימי.

יולי יואל אדלשטיין: לא די תקדימי – זה ביטוי חסר משמעות, אז במצב תקדימי בכנסת:

יולי יואל אדלשטיין: הונחה הצעת חוק בנושא הנדון – כפי ששמעתם עכשיו מחבר הכנסת יאיר לפיד; על ההצעה חתומים כמה חברי כנסת, ואני מציין שאין הבדל בין היוזמים למצטרפים להצעה; מבחינת מזכירות הכנסת כולם יוזמי החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, שהוא המוביל של ההצעה לפי סדר החתימות, הוא חתום ראשון על ההצעה, הגיש את ההצעה הזאת לוועדת שרים לחקיקה בחודש יוני – בחודש מאי אפילו אומרת מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מאז ההצעה לא הגיעה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חותם אחר, יוזם אחר, של ההצעה, חבר הכנסת יאיר לפיד, הגיש את ההצעה לדיון במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן גם כן הגיש את אותה הצעה לדיון במליאת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שניהם, שני היוזמים, השתמשו במכסות של הסיעות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת, אין פה מצטרפים, מצורפים, מוצמדים.

יולי יואל אדלשטיין: שניהם על המכסה.

יולי יואל אדלשטיין: לפי בדיקת מזכירות הכנסת והייעוץ המשפטי, המצב הזה לא היה בכנסת אף פעם.

יולי יואל אדלשטיין: היו צריכים לקבל פה החלטה תקדימית.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שיחות רבות ולאחר שנכשלתי, לצערי, לשכנע את היוזמים שיש דרך פשוטה מאוד: מכיוון שאנחנו, כולנו – חוץ מן המילים הרשמיות שלי – אבל אנחנו גם חברי כנסת, וסביר מאוד להניח שההצעה הזאת, גם אם תהיה לה תמיכת ממשלה, יהיה מתנגד כלשהו מקרב חברי או חברות הכנסת, אז אמרתי: יכול להיות שאחד ידבר, יציג את ההצעה, בטוח מישהו יתנגד, האחר יוכל לעלות ולנמק עוד פעם את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה ומתוודה שנכשלתי בניסיון הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר סיבוב נוסף של התייעצויות עם הייעוץ המשפטי החלטנו שאנחנו כן נאפשר לשני חברי הכנסת – יאיר לפיד, שכבר שמענו, וחבר הכנסת דוד ביטן – לנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע, וזה יירשם גם בפרוטוקול: המצב הזה מאוד לא מוצא חן בעיני.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא יהווה שום תקדים שעכשיו אוטומטית שני חברי כנסת יוכלו – – –

יצחק הרצוג: איך הוא לא יהווה תקדים?

מרב מיכאלי: איך הוא לא יהווה תקדים?

מרב מיכאלי: אבל איך הוא לא יהווה תקדים, אדוני?

מרב מיכאלי: זה ברור שזה תקדים.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אומר:

יולי יואל אדלשטיין: המצב הזה לא יהווה שום תקדים שמעכשיו כל חבר כנסת יוכל לטעון שאם זה היה פעם אז עכשיו זה מה שנעשה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני גם כולי תקווה שבפעם הבאה חברי הכנסת יחשבו איך הם מצרפים בתור יוזמים, בתור מצטרפים להצעה חברי כנסת נוספים, ודאי מסיעות האופוזיציה.

קריאה: אדוני – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מאפשר לך, עוד דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאפשר לך עוד דקה.

יצחק הרצוג: תיתן לחברי האופוזיציה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם זה לא מספיק, חברי הכנסת, אם זה לא מספיק – – –

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, אני מדבר כאן.

יולי יואל אדלשטיין: אני חשבתי שלפחות לך יהיה מעניין – יעניין אותך מה יש לי לומר.

עיסאווי פריג': זה תקדים דוד ביטן.

עיסאווי פריג': זה תקדים דוד ביטן.

מרב מיכאלי: זה ברור שזה תקדים.

יולי יואל אדלשטיין: זה יכול להיות תקדים דוד ביטן, יכול להיות תקדים יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני כאן לא מהקואליציה ולא מהאופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני נמצא פה במצב מאוד לא נעים.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה לא מספיק – – –

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי, אז מה אתה מציע?

יולי יואל אדלשטיין: לא לאפשר ליאיר לפיד לדבר?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: למה?

יולי יואל אדלשטיין: הרי דוד ביטן הוא ראשון.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, שלא תיפול שום טעות:

יולי יואל אדלשטיין: האישור שלי לתת לחבר כנסת שני לדבר – ודרך אגב, אם מותר לי לגלות, אמרתי את זה לחבר הכנסת יאיר לפיד לפני שעה קלה כבר – האישור שלי ניתן לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: שלא יהיה שום ספק כי חבר הכנסת דוד ביטן קדם לו גם בהגשת הצעת החוק לוועדת שרים וגם בסדר החתימות.

מרב מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בזה אין שום ספק.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאישרתי לו להיות דובר נוסף זה חבר כנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: זה נושא שכבר מאחורינו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם זה לא מספיק, אז שני היוזמים גם לא מסכימים לגבי מועד ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אחד מבקש תשובה והצבעה במועד אחר, והאחר מבקש תשובה והצבעה במקום.

יולי יואל אדלשטיין: זה המצב שלנו כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת דוד ביטן לעלות לדבר, וממש ברגעים אלה אני עדיין ממשיך בהתייעצויות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, לסדר הדיון, בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

מרב מיכאלי: אדוני, אני גם מבקשת.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק אחת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אתה יצרת עכשיו – – –

יולי יואל אדלשטיין: מספיק אחת, אמרתי.

זהבה גלאון: אדוני, יצרת עכשיו לא תקדים יאיר לפיד ולא תקדים דוד ביטן – יצרת תקדים יולי אדלשטיין.

זהבה גלאון: אתה יושב-ראש הכנסת.

זהבה גלאון: אתה צריך לדאוג לפרוצדורה שבה הכנסת מתנהלת.

זהבה גלאון: מחר עשרה חברי כנסת יגישו עשר מכסות, וכולם יעלו לדבר?

זהבה גלאון: למה זה לא יקרה אם אפשרת את זה פעם אחת?

זהבה גלאון: אתה צריך לגלות מנהיגות, ולהגיד לדוד ביטן, שב, ותשברו את הראש בתוך הקואליציה.

זהבה גלאון: אתם מתחרים ביניכם מי יצהיר עכשיו יותר נאמנות לגירוש מחבלים, אז אתם מכופפים כל פרוצדורה של הכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

זהבה גלאון: אדוני, אתה צריך להיות מנהיג ולא להיכנע לזה.

יולי יואל אדלשטיין: חלק מן המנהיגות, כפי שאני – ללא הצלחה יתרה, כנראה – מטיף לחברי הכנסת, חלק מן המנהיגות זה לדעת להקשיב לייעוץ המשפטי של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חלק מהמנהיגות זה לדעת להקשיב לייעוץ המשפטי של הכנסת.

זהבה גלאון: אתה היושב-ראש פה.

יולי יואל אדלשטיין: אני היושב-ראש, נכון – –

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – ואני הייתי רוצה לשמוע מה תגידי לי אם הייעוץ המשפטי יתייצב ויגיד א', ואני מולם אגיד ב'.

יולי יואל אדלשטיין: האם תחזרי על כל הדיבורים האלה ליד המיקרופון?

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז אני ממליץ גם לחברי הכנסת לדעת שהמנהיגות ניתנת גם על סמך חוות דעת של גורמים שמוסמכים לכך בכנסת – במקרה הזה זה הייעוץ המשפטי של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, אתה לא מעוניין?

יולי יואל אדלשטיין: – אני רק אשמח.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתה מעוניין, אז תעלה.

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה מעוניין לדבר?

זהבה גלאון: חבר הכנסת דוד ביטן, אני מציעה לך לא לעלות.

זהבה גלאון: חבר הכנסת דוד ביטן, יו"ר הקואליציה, אני מציעה לך לא לעלות – – – הביזיון של הכנסת.

זהבה גלאון: לא היה מעולם תקדים כזה.

אמיר אוחנה: – – –

זהבה גלאון: כל הכבוד.

אמיר אוחנה: – – –

זהבה גלאון: כל הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן בחר שלא לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מעריך מאוד את עמדתו.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, מתברר שאפשר לפתור דברים גם בצורה קולגיאלית.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש – – –

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לא צריך תשובה.

איילת שקד: למה?

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחוק הבא.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

קריאות: למה לא?

יולי יואל אדלשטיין: זהבה גלאון ביקשה ממני להיות מנהיג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפגין תכונת מנהיגות – תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אם יש למישהו בעיה, שיפנה לייעוץ המשפטי.

יולי יואל אדלשטיין: הייעוץ המשפטי יגיד לי לקיים את זה עכשיו, אני אראה להם את הפרוטוקול של הנאום של זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני המנהיג – אני החלטתי: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: תהיו בריאים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – –

מיקי לוי: למה לא הצבעה עכשיו?

מיקי לוי: למה לא הצבעה עכשיו?

מיקי לוי: מה זה הדבר הזה?

יולי יואל אדלשטיין: – – הצעת חוק הגבלת פרסומים (גופים ציבוריים) – – –

מיקי לוי: למה לא הצבעה עכשיו?

עיסאווי פריג': תפגין מנהיגות.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה לא רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה לא רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רוצים לקיים תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול לקיים הצבעות במועד הזה.

מיקי לוי: אבל אנחנו מבקשים הצבעה.

קריאות: – – –

קריאה: איילת עלתה לדבר.

קריאה: – – – ואיילת עלתה לענות, והוא אמר לה: אני לא רוצה לדבר.

קריאה: החלטתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמעתי את כל הנימוקים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2454/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הגבלת פרסומים (גופים ציבוריים) (תיקון – הגבלה על פרסום שאינו לתועלת הציבור), התשע"ו–2016 – של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי כנסת; בבקשה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

מיכל רוזין: לא בטוחה שבאווירה הזאת יש לי שתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, יש לך עד עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: לא חייבתי אותך.

מיכל רוזין: לא, אני מדברת על היכולת פה לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני עצרתי את השעון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בהצעת חוק חשובה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מחברי הכנסת והשרים לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה לאפשר לחברת הכנסת מיכל רוזין לנמק את הצעת החוק שלה.

מיכל רוזין: טוב, האמת שלא מפתיע הברדק שקורה פה, לצערי הרב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש, תעשה לי טובה, תשב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, אני מפעיל את השעון.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, אני חייבת לומר שלא מפתיע אותי, ובטח לא את יציע העיתונאים והתקשורת וגם לא את הציבור, לצערי, מה שהתרחש פה עכשיו.

מיכל רוזין: יש תחושה שכל החוקים נשברו, כל הכללים.

מיכל רוזין: גם הצעת החוק שלי שמנסה לעשות סדר כדי שלא יישברו כללים ברורים על מה ניתן ומה לא ניתן להוציא את כספי הציבור – גם ההצעה הזאת לא נתמכת על-ידי הממשלה.

מיכל רוזין: וואו, זה קשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שם את בצלאל לעשות ביד קשה את הסדר.

מיכל רוזין: בצלאל דווקא – – –

יולי יואל אדלשטיין: יאללה, אתה יכול.

בצלאל סמוטריץ': לעונג.

יולי יואל אדלשטיין: תוסיף דקה לרוזין.

בצלאל סמוטריץ': אפילו שתיים.

בצלאל סמוטריץ': את מכירה אותי.

בצלאל סמוטריץ': סדרנים, אם אפשר, בבקשה, להרגיע קצת את המרפסות של הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': החברים במרפסות מאחורה.

מיכל רוזין: "מרפסות" זאת הגדרה קשה בפוליטיקה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': למה?

בצלאל סמוטריץ': על זה לא שמעתי.

איילת נחמיאס ורבין: לך זה לא קשה, לנו זה קשה.

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: יפה.

בצלאל סמוטריץ': ביציעים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שלכאורה נראה שמה שקרה פה עכשיו מבודח, אבל זה ממש לא מצחיק אותנו ולא נעים לנו שמדי יום ביומו נשברים כללים של מינהל הוגן ותקין, אם בתקנון הכנסת ובנוהלי הכנסת ונוהגי הכנסת ואם בחוקי המדינה.

מיכל רוזין: אבל אנחנו רואים את זה חדשים לבקרים – שהממשלה הזאת עושה מה שהיא רוצה איך שהיא רוצה.

מיכל רוזין: זה לא מפתיע אחרי השבועיים האחרונים שבהם התוודענו באופן כל כך ציני – ואני מאמינה שזהו קצה הקרחון – לכל הקשר של הון-שלטון-עיתון, בין ראש ממשלה ומו"ל עיתון ומו"לים אחרים ועורכים בכירים; באמת תחושה קשה מאוד שמועברת לציבור של אי-אמון בפוליטיקה ובתקשורת.

מיכל רוזין: אז לא מפתיע אותי שהצעת החוק שלי, שהיא כל כך הוגנת ונכונה, ואין לי ספק שאזרחיות ואזרחי ישראל תומכים בה, אינה נתמכת על-ידי הממשלה.

מיכל רוזין: הצעת החוק שלי אומרת בצורה ברורה, שאם משתמשים בכספי ציבור לשם פרסום – אם זאת חברת חשמל ואם זאת המשטרה ואם זה משרד ממשלתי כלשהו – לא ייתכן שהם ישתמשו בכספי הציבור כדי לפרסם את עצמם, לפרסם שרים, לפרסם אנשים, ולא כדי לתת מידע לתועלת הציבור.

מיכל רוזין: הרי חברת חשמל היא מונופול.

מיכל רוזין: מדוע היא צריכה – – –

אורלי לוי אבקסיס: "עמידר" זאת דוגמה.

מיכל רוזין: יש לי הדוגמה הזאת.

מיכל רוזין: אני מייד מייד אתן אותה.

מיכל רוזין: נכון, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

מיכל רוזין: אז, באמת, מה ההיגיון שמשטרת ישראל עושה יחסי ציבור ומספרת לנו כמה היא נפלאה וכמה השוטרים עובדים קשה מאוד?

מיכל רוזין: אני אכן חושבת שהם עובדים קשה, אבל האם בכספי ציבור צריכים לשלם למשטרה בעבור תשדירי שירות, או האם תשדיר השירות הטוב ביותר הוא שכשאני צריכה משטרה היא נמצאת שם בשבילי להגן עלי ולתת לי את השירות?

מיכל רוזין: והאם חברת חשמל שהיא מונופול – הרי מה עוזר לי שהיא עושה לי תשדירי שירות, ומספרת לי כמה הם עובדים קשה למעני – האם אני יכולה להחליף חברת חשמל?

מיכל רוזין: האם יש לי דרך שבה אני יכולה להגיד: הו, הם באמת עובדים יותר קשה – אני אמשיך לשלם את חשבון החשמל שלי?

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: ולכן, האופציה היחידה היא בעצם לפרסם אך ורק כאשר הפרסום מכיל מידע לתועלת לציבור – אינפורמטיבי, מידע על טלפונים, ייעוץ, מה עושים עם החשמל, מה אסור לעשות עם החשמל.

מיכל רוזין: אם אתם זוכרים, פעם היו "שקע ותקע".

מיכל רוזין: בתור ילדה אני זוכרת שבאמת לימדו אותנו מה מותר להכניס לחשמל, אסור להכניס לחשמל.

מיכל רוזין: אבל היום באמת זה נהיה – חברת החשמל מוציאה 3 מיליון שקלים על "אתך בכל רגע"; מעניין אם ככה חשנו בסערה לפני שנתיים.

מיכל רוזין: משרד האנרגיה והמים – 3 מיליון שקלים; משרד המדע מפרסם את עצמו, שר המדע; השרה לשוויון חברתי מפרסמת את עצמה בקמפיינים.

מיכל רוזין: וכמו שאמרת חברת הכנסת אבקסיס, אני אישית הכי אהבתי את הססמה "לא רק מדברים חברתי אלא מבצעים חברתי" של הדיור הציבורי.

מיכל רוזין: אז אני חייבת לומר שלכל מעוטי היכולת וכל אותם אנשים שפונים אלי כל יום במצוקה, אנשים חסרי דיור, הומלסים חלקם, אימהות חד-הוריות עם ארבעה וחמישה ילדים, שלא מקבלות דיור בדיור הציבורי – לא ממש עוזר להם שמוציאים 300,000 שקלים על פרסום תשדיר שירות לעצמם בטלוויזיה.

מיכל רוזין: אבל האמת שזה לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: התקציב שלהם הוא למעלה מ-1%, שזה יוצא הרבה יותר.

יואל חסון: רגע, יש הצבעה על זה?

מיכל רוזין: כן.

אורלי לוי אבקסיס: זה יוצא יותר ממיליון שקל – – –

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: אז באמת בימים שבהם, אתם יודעים, אנחנו באמת נחשפים לכיעור הקשה של הון-שלטון-עיתון, אנחנו טענו ואמרנו חד-משמעית שהבחירות – – –

אופיר אקוניס: כּיעור.

מיכל רוזין: כיעור לדעתי אומרים.

מיכל רוזין: כּיעור?

מיכל רוזין: כ"ף בבג"ד כפ"ת, כן, נכון, אבל השאלה, אם אמרתי את זה בתוך משפט – צודק, במלוא כּיעורם.

מיכל רוזין: דווקא בימים אלה אני מצפה שתתמכו בהצעה כל כך צודקת ונכונה.

מיכל רוזין: הרי לא ביקשתי להגביל את הסכומים; לא ביקשתי להגיד שאסור לכם לפרסם.

מיכל רוזין: שר המדע, פרסמת את שבוע המדענים.

מיכל רוזין: נתת מידע לציבור.

מיכל רוזין: כאם לילדים הקשבתי לפרסומת וחשבתי – לצערי לא יכולתי: הנה אני יכולה לקחת את ילדי בחופשה, באמת ללמוד, ובאמת אלה דברים חשובים.

מיכל רוזין: כאשר נותנים מידע, כאשר מפרסמים אתר אינטרנט, קו חירום, כאשר נותנים מידע לציבור, אני לא מתנגדת.

מיכל רוזין: אני מתנגדת כשמספרים לי כמה עובדים קשה העובדים שלהם.

מיכל רוזין: ואין לי ספק שגם עובדי חברת חשמל וגם עובדי המשטרה ועוד עובדים של חברות שונות, או על האסדה, על המים, על הגז – כולם עובדים נורא קשה, אני בטוחה בכך, אבל הם לא צריכים לפרסם את זה על חשבון הציבור.

מיכל רוזין: הם צריכים לפרסם לציבור מה שלתועלת הציבור.

מיכל רוזין: ואני רוצה בכל זאת, ביום כל כך קשה, קודם כול להגיד תנחומים למשפחתו של רס"מ ארז לוי, זיכרונו לברכה.

מיכל רוזין: אף אחד מאתנו לא יודע מה קרה שם בדיוק, גם לא המתלהמים מכל הצדדים, כולל השר לביטחון פנים שטען שהשרפות שהשתוללו בארץ היו מהצתות לאומניות ועד היום כמובן לא הוכחה אף לא הצתה לאומנית אחת.

מיכל רוזין: וצריך אולי לסמוך על המשטרה שתחקור את הדברים ותביא לנו תוצאות.

מיכל רוזין: אבל בואו נדבר שנייה על אום-אלחיראן בכל זאת, ובואו נשווה את זה שנייה למה שקרה בעמונה.

מיכל רוזין: כי גם בעמונה וגם באום-אלחיראן היה פסק-דין חלוט, אבל איך נהגו עם עמונה, ואיך הגיעו לבית-משפט שוב ושוב לבקש את דחיית הפינוי כדי לרצות את התושבים, כדי לתת להם מה שהם רוצים, כדי שלא תהיה אלימות – – –

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: הזהירו את בית-משפט העליון מאלימות כל הזמן.

מירב בן ארי: הם לא קיבלו.

מיכל רוזין: ולכן, הדרך השונה שבה נוהגים, כשמגיעים לפנות בוקר עם דחפורים וכוחות גדולים של משטרה או צבא – –

מירב בן ארי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: – – –

מיכל רוזין: – – ומגיעים עם צלפים על הבתים, עם צלפים – –

מירב בן ארי: על מה את מגינה?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת בן ארי, היא מדברת עכשיו.

מיכל רוזין: – – בתוך מדינת ישראל – –

ענת ברקו: הם דורסים אנשי משטרה.

מיכל רוזין: – – מול אוכלוסייה ערבית-ישראלית.

מיכל רוזין: אל תנסו להדביק לנו תמיכה בטרור – –

קריאות: – – –

מיכל רוזין: – – ואל תנסי להדביק לנו שאנחנו מצדיקים את זה.

קריאה: – – – "דאעש".

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו.

מיכל רוזין: אל תצדיקי פינוי יישוב שאנחנו העברנו לשם – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

מיכל רוזין: – – ואנחנו קבענו מקומו שם.

ענת ברקו: – – –

מיכל רוזין: אל תצדיקי את זה בגלל אירוע אחד, נורא ככל שיהיה.

ענת ברקו: אני לא מצדיקה – – –

מירב בן ארי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי.

מיכל רוזין: ולכן, יש איפה ואיפה, ואתם יודעים היטב שאין תוכניות מתאר בחברה הערבית, לא נותנים להם לבנות.

מיכל רוזין: במשך 68 שנה לא קמה עיר ערבית חדשה אחת במדינת ישראל.

מיכל רוזין: הם לא יכולים לבנות, אין להם דרך לבנות עם אישורים, ולכן אל תשווי את העניין הזה.

מירב בן ארי: מה זה "אל תשווי"?

מיכל רוזין: לכן כאשר מגיעים עם דחפורים לפנות בוקר ומביאים אווירה של אלימות ואווירה שבה מגיעים לאזרחי המדינה כאילו הם אויבים, ומפנים יישוב ערבי כדי לקבוע יישוב יהודי במקומו.

מירב בן ארי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, רגע.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, רגע.

מיכל רוזין: לקבוע יישוב יהודי במקומו.

מיכל רוזין: לקבוע יישוב יהודי במקומו.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, עצרתי את הזמן.

עודד פורר: איך את מעזה?

עודד פורר: איך את לא מתביישת?

עודד פורר: תתביישי לך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פורר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עודד פורר.

אורן אסף חזן: משת"פית – – –

עודד פורר: תתביישי לך.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: משת"פית – – –

בצלאל סמוטריץ': לא לא לא, חבר הכנסת חזן.

נאוה בוקר: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נאוה בוקר.

אורן אסף חזן: – – – אז יש פה בוגדת אחרת – – – את הכנסת מבפנים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: אני מתפלא איך את לא מבינה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת, חברת הכנסת רוזין עכשיו ברשות דיבור, והיא תאמר את כל מה שעולה על דעתה.

אורן אסף חזן: זאת כנסת ישראל, מה זה "מה שעולה על דעתה"?

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאני עושה.

בצלאל סמוטריץ': עצרתי את השעון.

בצלאל סמוטריץ': אני נורא שמח על העצות שאני מקבל.

בצלאל סמוטריץ': אין לי ספק שממרום ניסיונך כאן אתה יכול לתת לי הרבה עצות.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן, חברת הכנסת קורן, די.

בצלאל סמוטריץ': הרי אף אחד לא חושב שיש הסכמה כאן בין שני הצדדים בבית.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין עכשיו ברשות דיבור – היא תשלים את מה שהיא רוצה לומר.

אורן אסף חזן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: לא יכול לשמוע את השטויות שלה.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול לצאת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': השיירה עוברת, הכלבים נובחים.

בצלאל סמוטריץ': לא יעזור לכם, כאשר בראשות הממשלה יושב המסית הלאומי העיקרי, שהוא שפרסם את אותו פוסט: איזה כיף, הלילה הרסנו בתים בקלנסואה, ואיזה יופי, אנחנו נראה להם מה זה ואנחנו נשמור על החוק ונהרוס בתים באום-אלחיראן.

בצלאל סמוטריץ': אני לא ראיתי כאלה פוסטים כשמדובר באותם יישובים, באותם מאחזים בלתי חוקיים.

בצלאל סמוטריץ': ראיתי רק ישיבות אל תוך הלילה של ראש הממשלה, פניות שלו לבית-משפט העליון בתחנונים לדחות, כי אימאל'ה, יש פחד מאלימות מהמתנחלים.

בצלאל סמוטריץ': מה זה צריך להביע?

בצלאל סמוטריץ': על מה בדיוק אתם מגינים?

בצלאל סמוטריץ': על מה אתם מגינים?

מירב בן ארי: כל הלילה ישבו ועשו דיונים בממשלה.

מיכל רוזין: אתם שולחים יישוב ערבי, מפנים אותו ובמקומו רוצים לבנות יישוב יהודי?

מיכל רוזין: חסר יישובים יהודיים בנגב, חברת הכנסת בן ארי?

מירב בן ארי: – – – מה קרה?

מיכל רוזין: יישובים יהודיים בנגב כורעים תחת נטל פרנסה, חסרי דיור, חסרי חינוך – אפשר להשקיע בהם.

מיכל רוזין: תשקיעי בשדרות ובירוחם ובבאר-שבע, תשקיעי את הכול ביישובים.

מיכל רוזין: חסרים יישובים חדשים?

מירב בן ארי: אי-אפשר להיכנס לנגב, אין להם איפה לגור.

מיכל רוזין: רוצים שכונת וילות במקום לתת לתושבי אום-אלחיראן לחיות שם.

קריאה: – – –

מיכל רוזין: אז באמת, הפופוליזם הזה של הממשלה, שברגע שזה קשור בערבים, הורסים עם דחפורים ומגיעים עם צלפים, וברגע שקשור בערבים, אז שמחים על הריסות בתים, וברגע שזה קשור בערבים, אז כולם מציתים בזדון לאומני, וכולם דורסים באופן לאומני וכולם רוצחים וכולם טרוריסטים, ואנחנו תומכי טרור.

מירב בן ארי: אי-אפשר לשמוע את זה באוזניים.

מיכל רוזין: כל ההסתה שלכם היא דמגוגיה זולה, והגיע הזמן שתפסיקו אתה.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה, בשם שרת המשפטים, בשם הממשלה, שר המדע אופיר אקוניס.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לשלוח מכאן בשם הממשלה תנחומים למשפחת רב-סמל בכיר ארז לוי, שנרצח על-ידי מחבל מתועב הבוקר באום-אלחיראן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, מי שנכח בדיונים באולם הזה בארבע או חמש השנים האחרונות, ובעיקר סביב מה שכונה בעבר תוכנית פראוור להסדרת ההתיישבות הבדואית בדרום, יכול היה לראות את ההסתה הפראית של כמה חברי כנסת מן הסיעה הערבית המשותפת היום ומן הסיעות המפוצלות בכנסת הקודמת.

אופיר אקוניס: אחד מהם, אדוני היושב-ראש, עלה על הדוכן הזה ואמר, שאם יהיה מימוש של תוכנית פראוור המפורסמת על-ידי הממשלה, זוהי הכרזת מלחמה.

אופיר אקוניס: מדובר על חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אופיר אקוניס: כאשר סיים להסית נגד המדינה, עליתי לכאן, השבתי כסגן השר המקשר בין הממשלה לכאן ואמרתי שלאמירות כאלה עלולות להיות בעתיד השלכות קשות מאוד.

אופיר אקוניס: ואשר יגורנו והזהרנו – בא הבוקר הזה באום-אלחיראן.

אופיר אקוניס: הרי, אדוני היושב-ראש, יש, לדאבון הלב, ציבור, חלקו קנאי, שהקשיב לדברים שנאמרו בבית הזה וגם עשה.

אופיר אקוניס: הפיגוע היום, חברת הכנסת רוזין, חברת הכנסת גלאון, הפיגוע היום באום-אלחיראן הוא תוצאה ישירה של ההסתה נגד המדינה, שמתחילה בבית הזה, בספסלים שממול.

מיכל רוזין: זה ממשיך – – –

אופיר אקוניס: ואף אחד לא יוכל להכחיש זאת.

אופיר אקוניס: אף אחד לא יוכל להכחיש זאת.

אופיר אקוניס: אפשר, אדוני היושב-ראש – – –

זהבה גלאון: – – – עמונה – – –

אופיר אקוניס: גברתי, בכל הכבוד, לא הייתי משווה בין פיגוע נוראי שהתרחש הבוקר – –

זהבה גלאון: אין על זה ויכוח – – – שם בלילה – – –

אופיר אקוניס: – – לבין המתיישבים החלוצים של עמונה, שמישהו מעמותות השמאל שלך עתר בשם פלסטיני שבכלל לא ידע שהאדמה היא שלו, לא העלה על דעתו – – –

שולי מועלם-רפאלי: היא באמת לא שלו.

אופיר אקוניס: – – – הוא עיבד את אדמתו, בעי"ן או באל"ף – – –

שולי מועלם-רפאלי: היא באמת לא שלו.

אופיר אקוניס: לא מיניה ולא מקצתיה.

אופיר אקוניס: על כביש 60, אדוני היושב-ראש, תופסים פלאח פלסטיני או אזרח פלסטיני, אומרים לו: בוא, תגיש עתירה לבית-המשפט הגבוה לצדק, הידוע בטובו – הידוע בטובו – לא יודע כלפי מי, אבל ידוע בטובו.

אופיר אקוניס: ודאי לא כלפי – – –

זהבה גלאון: – – – כלפי מתנחלים – – –

אופיר אקוניס: – – – ידוע בטובו כלפי הפלסטינים.

אופיר אקוניס: תאמר שהרכס הזה הוא שלך – –

זהבה גלאון: אתה מותח ביקורת על בית-המשפט?

זהבה גלאון: שאני אבין.

אופיר אקוניס: – – תאמר שהחלקה הזאת היא שלך, נייצר לך נייר מזויף מימי הטורקים או מימי הצלבנים, או מידי הממלוכים – –

זהבה גלאון: אתה עכשיו מותח ביקורת על בית-המשפט?

אופיר אקוניס: – – או מידי הכיבוש המוסלמי בארץ ישראל ב-700 לספירה.

אופיר אקוניס: עד לשם הם הולכים.

אופיר אקוניס: והדבר, אתה רואה אחר כך, אין אף פלסטיני שרוצה את השטח.

אופיר אקוניס: לכן, חברת הכנסת רוזין, כל השוואה בין הפראות בהתרחשויות, הפיגוע הבוקר הזה באום-אלחיראן, לבין החלוציות של תושבי עמונה ושל תושבי נתיב-האבות ושל תושבי עפרה, שחיים באחד היישובים המשגשגים, היפים, הטובים בחבל-בנימין שבארץ-ישראל – אתם יכולים להתכחש אלף פעם; שם היינו לפני כולם וגם יכול להיות שנהיה אחרי.

אופיר אקוניס: מתכחשים, וכאשר עוצמים עיניים, אדוני היושב-ראש, גם בפני בנייה בלתי חוקית בקלנסואה או בטירה או בטייבה או במה שמכונה באיזה מין מכבסת מילים "הפזורה הבדואית" – היא מתפזרת לה כל הזמן, הפזורה הזאת, מתפזרת לה על אדמות מדינה בנגב.

אופיר אקוניס: ואנחנו – וכאן יש לומר, אדוני היושב-ראש, ביושר, עם יד על הלב, אדוני שר התחבורה – המדינה שאנחנו אחראים לניהולה, אנחנו וקודמינו, לא עשתה מאומה כדי להפסיק את הדבר הזה.

אופיר אקוניס: כולנו נוסעים לערד, כולנו נוסעים לדימונה, כולנו נוסעים לאילת ורואים את ההשתלטות הפראית של מה שמכונה הפזורה הבדואית על אדמות שלא היה להן שום קשר וגם לא יהיה להן שום קשר לאותה פזורה בדואית.

אופיר אקוניס: וכאשר המדינה באה ומציעה – ברוב טובה, אדוני היושב-ראש, ברוב טובה – הסדרה, הסדרה לבדואים, חברת הכנסת רוזין, כפי שמציעים הסדרות אחרות – עד אשר היא עושה את זה, תחת האיום של חברי הכנסת, או חלקם, אם להיות מדויק ובלי הכללות – להיות מדויק ובלי הכללות, לא כולם, אבל בוודאי הפלגים הקיצוניים ששם – – –

מיכל רוזין: יש מצב שאתה עונה לי מה התשובה בקשר להצעת החוק שלי?

אופיר אקוניס: קודם כול, התשובה היא כן.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני אענה לך.

אופיר אקוניס: אבל כיוון שהתייחסת לאירועי היום, ואת גם כינית – – –

אמיר אוחנה: – – – חוק.

אופיר אקוניס: לא, לא, חבר הכנסת אוחנה – – – ואת גם כינית – – –

מיכל רוזין: – – –

אופיר אקוניס: לא, לא, בדברייך את גם כינית את ראש ממשלת ישראל – שנבחר בפתקם של מיליון ישראלים, שזה, אני לא יודע כמה, פי-שישה ממה שהצביעו למרצ, פחות או יותר – המסית הלאומי.

אופיר אקוניס: אני מציע לכם להפסיק עם ההסתות הבולשביקיות שהכנסתם לשיח הציבורי בשנות ה-30 של המאה הקודמת.

אופיר אקוניס: עכשיו, אני אגיד לך למה אני מציע לך – – –

מיכל רוזין: לא הייתי פה בשנות ה-30.

אופיר אקוניס: לא, לא, זה הכול החל אז, זה הכול אז.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אדוני השר ישים לב לשעון רק, ויתכנן את הזמן כך שיוכל גם להשיב על הצעת החוק.

אופיר אקוניס: סליחה, זמנו של שר מוגבל?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': בהצעה – – –

אופיר אקוניס: זה דבר חדש?

בצלאל סמוטריץ': זה לא חדש, אבל ככה אומר התקנון.

אופיר אקוניס: ממתי?

בצלאל סמוטריץ': בתשובות להצעות טרומיות יש עשר דקות גג.

אופיר אקוניס: אה, בהצעות טרומיות זה עשר דקות?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': רק אדוני יתכנן את הזמן כך שהוא יוכל גם לענות להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מנהל את אדוני, אבל – – –

אופיר אקוניס: בכל זאת אני אשלים את המשפט לחברת הכנסת רוזין.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה איננו המסית הלאומי, אף אחד משרי הממשלה לא מסית, כל אחד אומר את דעתו, ואני מציע שגם את תמשיכי לומר את דעתך, אני אעמוד על כך שתמשיכי לומר את דעתך – כדי שתמשיכו להפסיד בבחירות.

אופיר אקוניס: זה רעיון יפה, לא? נכון.

אופיר אקוניס: ולתשובתה של שרת המשפטים, שאני מביא כאן בשם הממשלה: חברת הכנסת רוזין, החלת חוק הגבלת פרסומים (גופים ציבוריים) (תיקון – הגבלה על פרסום שאיננו לתועלת הציבור) – כנוסח שאת ניסחת, את קובעת שאיננו לתועלת הציבור – כפי שאמרתי, של חברת הכנסת רוזין ואחרים, מבקשת לקבוע כי פרסום על-ידי גוף ציבורי יותר רק במקום שרובו כולל מידע לתועלת הציבור.

אופיר אקוניס: ההצעה כמובן עוסקת במשרדים ממשלתיים, חברות ממשלתיות, תאגידים וכן גופים נתמכים.

אופיר אקוניס: תכלית ההצעה – לא תאמיני, חברת הכנסת רוזין, תחזיקי את כיסאך בשתי ידיים – תכלית ההצעה חיובית, אך היא בחלקה מיותרת לאור המצב החוקי הקיים, ובחלקה מעוררת קשיים – כך משרד המשפטים, אני מקריא.

אופיר אקוניס: בכל הנוגע לפרסום ממשלתי, הוראת תכ"ם בדבר פרסומים ממשלתיים שאינם מסחריים קובעת הסדר מפורט הכולל אמות מידה מפורטות לשם אישור הפרסום, שנועדו להבטיח כי המשאבים הציבוריים ינוצלו לקידום מטרות המשרד.

אופיר אקוניס: לכן, תכלית הצעת החוק מקבלת בהוראות מענה רחב בהרבה מזה המוצע.

אופיר אקוניס: אני חייב להגיד, אדוני היושב-ראש – עוד דקה, כי היה פה איזה שיח – אני, אף שקיבלתי בשבוע שעבר אישור מן היועץ המשפטי לממשלה להקריא תשדיר פרסום לטובת שבוע החלל שיתקיים בסוף ינואר ברחבי הארץ, והזמנתי אליו, או הייתי אמור להזמין אליו, את הציבור, כפי שעשיתי – זה היה ליל המדענים, לא שבוע המדע – אני ויתרתי על הדבר הזה, כדי שלא חלילה יבואו בטענות.

אופיר אקוניס: ועשה אותו הבוקר קריין מקצועי, בשם טל ברמן, במקרה.

אופיר אקוניס: אבל אני יכולתי לחסוך כמה אלפי שקלים למדינה, כמה אלפי שקלים.

מיכל רוזין: אז אם יש הוראות – – – מדוע כן חברת חשמל – – – עושים לעצמם יחצנות שאין בה – – –

אופיר אקוניס: אני אשיב לך, אני אשיב לך.

בצלאל סמוטריץ': רק לאדוני נשארו עשר שניות.

אופיר אקוניס: אז אני ביקשתי עוד דקה, כדי להשלים את התשובה.

אופיר אקוניס: באשר לחברות ממשלתיות, ראשית, חלקן מתנהלות כחברות עסקיות לכל דבר ועניין ואינן מתוקצבות על-ידי המדינה.

אופיר אקוניס: חוק החברות הממשלתיות מחייב כל חברה ממשלתית לפעול משיקולים עסקיים, ולפיכך כיום לחברות יש את החופש לבחור את הפרסומים שלהן.

אופיר אקוניס: שיקולים עסקיים של טובת החברה יכולים להצדיק – כך משרד המשפטים – פרסומים שמטרתם, למשל, שיפור המוניטין של החברה.

אופיר אקוניס: הממשלה לא רואה סיבה להגביל ולפגוע בחברות.

אופיר אקוניס: בכל הנוגע לגופים נתמכים, חוק יסודות התקציב קובע רשימה סגורה של גופים נתמכים, שחלק ניכר מהם הנם גופים פרטיים במהותם.

אופיר אקוניס: החלת דרישות כמוצע בחוק שהצעת, חברת הכנסת רוזין, עלולה לעלות כדי פגיעה בחופש ההתאגדות ובעצמאות הגופים, ואת ודאי אינך רוצה בזה.

אופיר אקוניס: לכן הממשלה מבקשת להתנגד להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, מעוניינת להשיב?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק הגבלת פרסומים (גופים ציבוריים) (תיקון – הגבלה על פרסום שאינו לתועלת הציבור), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 22 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הגבלת פרסומים (גופים ציבוריים) (תיקון – הגבלה על פרסום שאינו לתועלת הציבור), התשע"ו–2016, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 22 תומכים, 44 מתנגדים, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': על רקע התנהגות טובה של יושבי הבית הזה, החליטו לנכות לנו שליש.

בצלאל סמוטריץ': אז שלוש ההצבעות שאמורות היו להיות כעת על סדר-היום ירדו, כך גם הצעת חוק זכויות חברתיות, גם כן ירדה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3512/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': על כן, אנחנו עוברים כעת, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבתי-הספר), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן יציג את הצעתו במשך עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן שר החינוך, השר נפתלי בנט, ישיב על ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לפני שאציג את הצעת החוק – באתי היום בבוקר מדימונה, ואני 50 שנה חי לצד האזרחים הבדואים שגרים בנגב.

מאיר כהן: אכן, הפיגוע היה פיגוע מיותר, וראוי לעצור את הטרור בכל דרך.

מאיר כהן: אבל, השר אקוניס, רק משפט אחד אני אגיד לך: אתם תשע שנים בשלטון.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אוקיי, אז היטבת לעשות.

מאיר כהן: אפשר לפתור את הבעיה, זה בידיכם, זה בידי הכנסת הזאת.

מאיר כהן: אין שם סיפור של רק רעים ורק טובים.

מאיר כהן: הם אזרחי המדינה הזאת.

מאיר כהן: צריך לקבל החלטה נחושה גם להציל את אדמות הנגב וגם להחזיר אותם להיות אזרחים.

מאיר כהן: זכרו שבשנות ה-70 וה-80 25% מהם התגייסו לצבא.

מאיר כהן: וחבל, אסור לנו לדחוק אותם לפינה.

מאיר כהן: יחד עם זה, אנחנו צריכים בנגב להתנהג כמו ריבון, ושכחנו מזמן להתנהג כמו ריבון.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, בשנת 2008 התקבלה החלטת ממשלה, שבאה בעקבות המלצות ועדת פרידמן, על הפחתת מספר התלמידים בכיתות ל-32 תלמידים.

מאיר כהן: כל המחקרים, ללא יוצא מן הכלל, מצביעים על כך שהלימודים בכיתות קטנות של 20 תלמידים ומטה אפקטיביים הרבה יותר מהמציאות היום.

מאיר כהן: אני יכול לחזק את העובדה המחקרית הזאת גם על סמך ניסיוני כמורה ומנהל בית-ספר במשך שלושה עשורים.

מאיר כהן: אין סיכוי שמורה יצליח לממש את משימותיו החינוכיות כשהוא עומד מול 35 ו-40 תלמידות ותלמידים.

מאיר כהן: במצב זה הנזק הוא כפול ומכופל: התלמידים החלשים צוללים עמוק יותר, והתלמידים החזקים לא ינסקו למעלה.

מאיר כהן: המציאות במדינת ישראל היא שקיימות כיתות, כ-40% מהכיתות, ובמיוחד ביישובים החזקים, סוציו-אקונומי 7, 8, 9 ו-10, כיתות שיש בהן 40 תלמידים – מספר שבמדינות המפותחות הוא בלתי נתפס.

מאיר כהן: אגב, במדינות המתוקנות גם כיתות של 30 תלמידים נחשבות לצפופות במיוחד.

מאיר כהן: לפני כמעט שנתיים הפך נושא זה למחאה ציבורית נרחבת של ההורים, תחת הכותרת "מחאת הסרדינים".

מאיר כהן: הממשלה שמעה, התחייבה, ובפועל לא קרה הרבה – לא שלא קרה, אבל לא קרה שום דבר דרמטי שמשנה את המציאות.

מאיר כהן: המחאה אומנם הוקפאה, אך המצוקה עדיין חיה ונושמת ומתעצמת משנה לשנה.

מאיר כהן: אני שואל אתכם, חברי הקואליציה: האם יש בינינו מישהו שיש לו מחלוקת בנושא הזה?

מאיר כהן: האם אנחנו לא יכולים להגיע להסכמה סביב הנושא החשוב הזה, שקשור לילדים של כל אחד מאתנו?

מאיר כהן: אדוני שר החינוך, צמצום מספר התלמידים בכיתה יביא לתרומה משמעותית – בעיקר בהישגים במתמטיקה, שאתה כל כך שם דגש על כך.

מאיר כהן: במציאות הישראלית שבה יש כיתות הטרוגניות של 40 תלמידים, אני אומר לכם, חברי, אין שום סיכוי להצלחה בכלום.

מאיר כהן: זה המצב, וכזה הוא יישאר.

מאיר כהן: ובל נשכח את הקושי הגדול שיש למורים להתמודד עם השאלה ההטרוגנית, הכל-כך מורכבת, בתוך הכיתות הצפופות האלה.

מאיר כהן: שיהיה ברור, חברות וחברי הכנסת, גני-הילדים, תשימו לב, הם הצפופים ביותר בכל מדינות ה-OECD – גני-הילדים במדינת ישראל.

מאיר כהן: הכיתות, שהן אבן הבוחן של החינוך הישראלי, בכיתות האלה, הצפופות, אדוני השר, אין שום שיח פדגוגי מפרה; אין שום שיח שמעצים.

מאיר כהן: אי-אפשר לעשות דבר וחצי דבר אלא לקבל את התלמידים כמו שהם בכיתה ז' ולהמשיך להתמודד עד לכיתה י"ב.

מאיר כהן: 40 תלמידים בכיתה מייד בתחילת כיתה ז' – מוצאים את המבחן שמסליל אותם, מתייג אותם וזהו.

מאיר כהן: והדבר הזה נשאר כגזירה משמים: 30% חלשים, 30% בינוניים, ובמקרה הטוב, 30% טובים ומעלה.

מאיר כהן: שום דבר – אין שום מוביליות בתוך כיתות כאלה.

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת נכתבה ביחד עם ועדי ההורים, עם הנהגות ההורים, שחלקם יושבים כאן.

מאיר כהן: ואני חייב לציין, ללא שום הקשר פוליטי, שהמלחמה הנכונה והטובה של הנהגות ההורים צריכה לשמש נר לרגלינו.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להצטרף לדרישה הטובה שלהם, לדרישה ההגיונית שלהם, לדרישה שהיא חוצה את כל המפלגות – הילדים הם של כולנו.

מאיר כהן: אני יודע, אדוני שר החינוך, שהתחלת והעצמת איזו רפורמה, אבל אם לא יהיה מהלך דרמטי – וזה לא מהלך שעולה; שאף אחד לא יעלה לכאן ויגיד שזה מהלך שעולה מיליארדים על מיליארדים.

מאיר כהן: אני לא רוצה לחזור ולספר לכם שבכנסת הזאת ידעו להעביר מיליארדים מקצה אחד לשני בהינף יד.

מאיר כהן: אז, אדוני שר החינוך, אנחנו נהיה שותפים מלאים שלך.

מאיר כהן: אבל מעבר לפריסה שאתה פרסת, בוא תכריז על משהו דרמטי בשינוי מספר התלמידים בכיתות.

מאיר כהן: אם נעשה טיפין-טיפין, שום דבר לא יקרה.

מאיר כהן: דברים משמעותיים שכאלה, שישפיעו על כל המדינה, שיאפשרו מרחבי למידה טובים, אפקטיביים, עם למידה אפקטיבית – שהרי בלמידה משמעותית עסקינן.

מאיר כהן: אין שום למידה משמעותית בכיתה הטרוגנית של 40 תלמידים.

מאיר כהן: לבי לבי על הגננות.

מאיר כהן: גם אם נכניס עוזרת כזאת ועוזרת אחרת, וסטודנט כזה, ועוזר הוראה כזה – הכיתות צריכות להיות עם כיתות של בין 20 ל-25.

מאיר כהן: אגב, החישוב הוא 3 מיליארד שקלים, כן.

מירב בן ארי: כמה?

מאיר כהן: 3 מיליארד שקלים.

מאיר כהן: זה החישוב של הוועדה שמשרד החינוך – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: הייתה ועדה שרק בשנה שעברה שמה את המלצותיה – תבדקו.

קריאה: – – –

מאיר כהן: השר, תעלה אחר כך ותגיד את זה, אנחנו נשמח לשמוע את זה.

מאיר כהן: אנחנו לא האויבים שלך.

מאיר כהן: בכל אופן, אני מאוד מקווה שתצביעו בעד הצעת החוק הזו, גם אם נצטרך לפרוס אותה על כמה שנים.

מאיר כהן: אבל לא תקנות, לא רצונות של שרי חינוך, לא אם השר הזה רוצה – יבוא השר הבא וישנה.

מאיר כהן: רק חוק במדינת ישראל שמתווה שתוך כמה שנים יהיו בכל כיתה לא יותר מ-32 תלמידים, מגן החובה ועד לכיתה י"ב – רק דבר כזה יבטיח שהסוגיה החשובה הזאת לא תהפוך לא למשא-ומתן קואליציוני ולא לרצונות של שר כזה או אחר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא בטוח שאני זוכר מפלגה שדוחפת כל כך הרבה פופוליזם בזמן כל כך קצר בכזאת אינטנסיביות כמו מפלגת יש עתיד.

יואל חסון: לא היו אחים שלך?

נפתלי בנט: תראו מה הולך פה.

נפתלי בנט: אני רוצה לספר לכם: שברו פה שיא של חוצפה.

נפתלי בנט: תקשיבו טוב.

נפתלי בנט: בקדנציה הקודמת, יש שר אוצר שאחראי לארנק הממשלתי, שר חינוך אחראי למערכת החינוך.

קריאות: – – –

מאיר כהן: מדברים גבוהה-גבוהה: אנחנו נצמצם את גודל הכיתות.

מאיר כהן: מה הם עשו?

מאיר כהן: שום דבר.

מאיר כהן: כותרות ולא מעשים.

מאיר כהן: מפלגת יש עתיד – כותרות ולא מעשים.

מאיר כהן: שנתיים היו.

מאיר כהן: לפיד היה שר האוצר.

מאיר כהן: מיליארדים בשבילי משחקי מע"מ אפס.

מאיר כהן: שקל אחד להקטין כיתה אחת במדינת ישראל – נאדה.

מאיר כהן: ועכשיו, אותה מפלגה, יש לה עוז לבוא ולהציע חוק?

מאיר כהן: בוא אני אגיד לך: לא צריך חוק, כי אחרי עשרות שנים, מקום המדינה, 40 ילדים בכיתה – הפלא ופלא – אני לא שר אוצר, אני שר חינוך, ובחודש הראשון בתפקידי צמצמתי את הכיתות: שנה ראשונה, כיתה א' – 28 ילדים בכיתה; השנה כבר כיתות ב' – 28 ילדים בכיתה.

מאיר כהן: לא נכון – – –

נפתלי בנט: הייתי באופקים.

נפתלי בנט: בוא אני אספר לך – כי בזה אתם טובים.

נפתלי בנט: כותרות ולא מעשים.

מאיר כהן: זה לא נכון – – – כותרות שלך.

נפתלי בנט: תראו לי דבר אחד שעשיתם – – –

מאיר כהן: – – –

נפתלי בנט: בלי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן, דיברת עשר דקות.

מאיר כהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן, אתה יכול אחרי זה להשיב.

מאיר כהן: זו הצעה שלי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן, לא אתן לך להשיב אחר כך.

נפתלי בנט: read my lips: אתם פופוליסטים, כי אני נכנסתי והקטנתי את כיתות א' ל-28; הקטנתי את כיתות ב' ל-28.

נפתלי בנט: מה עשיתם?

נפתלי בנט: כותרות.

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות.

מאיר כהן: תשאל – – –

איציק שמולי: נכון, נכון.

נפתלי בנט: הקטנתי את כיתות ב' ל-28.

נפתלי בנט: מה עשיתם?

נפתלי בנט: כותרות.

איציק שמולי: צודק, נכון.

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות.

נפתלי בנט: בואו תגישו הצעות חוק, בואו נראה.

נפתלי בנט: אבל כשהייתה לכם האפשרות, לא עשיתם כלום.

נפתלי בנט: בשנה הבאה – read my lips: כיתה ג', ואז כיתה ד', כי המציאות היא שצריך לעבוד קשה, ולא בססמאות.

נפתלי בנט: לא מנהלים כלכלה בססמאות.

נפתלי בנט: אבל זה לא נגמר בזה.

נפתלי בנט: יש לך עוד העוז לדבר על סייעת שנייה בגני-ילדים?

נפתלי בנט: מה עשיתם בעניין?

נפתלי בנט: היו לכם שר אוצר ושר חינוך – לא הוספתם סייעת אחת, והפלא ופלא, בחודש הראשון שלי בתפקיד – סייעת שנייה בכל גני-הילדים במדינת ישראל, מ-29 ילדים ומעלה.

נפתלי בנט: מה אתם עשיתם?

נפתלי בנט: כותרות.

נפתלי בנט: מפלגת הפופוליסטים.

נפתלי בנט: והנה, היום – דוגמה שלישית, רק מיום אחד.

נפתלי בנט: עומד פה ראש מפלגת יש עתיד, והוא יודע שהוא מקדם חוק שיקשור את ידי ממשלת ישראל מלשלול תושבות למחבלים.

נפתלי בנט: הוא יודע שזה יגרום נזקים כבדים מאוד בשדה הבין-לאומי.

נפתלי בנט: הוא יודע שזה – – –

מיקי לוי: על מה אתה מדבר?

מיקי לוי: פחדנים – – –

נפתלי בנט: – – – הכותרות.

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות צועקת.

מיקי לוי: – – –

נפתלי בנט: כולם פה יודעים, כולם פה יודעים, אבל בוא ואגלה לכם.

מיקי לוי: – – – אפילו לחוק הזה – – –

נפתלי בנט: אולי תקשיב.

נפתלי בנט: תקשיב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי.

נפתלי בנט: זה דבר שאתם חייבים לשמוע, אתם לא תאמינו: לוחם, האיש הביטחוני, שכל כך חשוב לו הביטחון, יאיר לפיד, זה אותו לפיד שבקדנציה הקודמת ניסה לעצור – תקשיבו טוב, אתם לא יודעים את זה.

נפתלי בנט: גם אתה.

חיים ילין: – – –

נפתלי בנט: ניסה לעצור באמצעות ערר לממשלה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין.

נפתלי בנט: אתם לא אוהבים לשמוע, כי אנחנו עושים ואתם מדברים.

חיים ילין: זה רק סקר – – –

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין.

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות מנפיקה כותרות, לא מקטינה כיתות, לא מוסיפה סייעת שנייה, ואנחנו עושים, וכואב לכם.

נפתלי בנט: ונמשיך, ואתם תקשיבו.

נפתלי בנט: אין לכם ברירה.

נפתלי בנט: יאיר לפיד, הלוחם, בקדנציה הקודמת, ניסה לעצור, באמצעות ערר לממשלה, הצעת חוק לאיסור שחרור מחבלים מבתי-הכלא שאיילת שקד קידמה – כי אז הוא לא היה כל כך ביטחוני.

נפתלי בנט: מה קרה?

נפתלי בנט: עכשיו יש לנו את מר ביטחון.

נפתלי בנט: כשהוא נזכר, וזה, כשהוא יודע – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – שבעצם – תקשיבו טוב – אותו חוק, בלי שינוי, יקשור את ידינו מלשלול תושבות, כי אנחנו שוללים תושבות, והוא יודע את זה.

נפתלי בנט: אבל מה?

נפתלי בנט: אתם חוששים – –

מיקי לוי: – – – אתם פחדנים.

נפתלי בנט: – – שאנחנו חבורת שמאלנים, מה, איילת שקד שמאלנית?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי.

נפתלי בנט: מה קרה?

נפתלי בנט: רק יאיר לפיד הביטחוניסט.

נפתלי בנט: אז אני אומר לכם – – –

מיקי לוי: אתה שחררת מחבלים רוצחים לפני שבועיים.

מיקי לוי: הממשלה הזאת – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

מיקי לוי: תתביישו – – –

קריאה: שמאלנים, נמאסתם.

מיקי לוי: שמאלנים, נמאסתם.

איילת שקד: – – – עפר שלח – – –

נפתלי בנט: אגב, סתם מעניין אותי, ככה, בקטנה: איפה יעל גרמן ועפר שלח?

נפתלי בנט: איפה אתם נעלמים בהצבעות?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: איפה אתם בהצבעות?

נפתלי בנט: מה, יאיר לפיד הביטחוניסט מסתיר מאחוריו אנשים שהוא מעדיף שלא ישמעו.

נפתלי בנט: מה לעשות, מפלגת הביטחוניסטים.

נפתלי בנט: מפלגת הדיבורים.

נפתלי בנט: תקשיבו, זה בסדר.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: תמשיכו עם התשדירים, תמשיכו עם הספינים, תמכרו למדינת ישראל את הספינים.

נפתלי בנט: אתם תדברו על הקטנת כיתות – אנחנו נקטין כיתות, כי אנחנו מקטינים; אתם תדברו על סייעת שנייה – – –

מיקי לוי: שנות שירות יותר – – –

נפתלי בנט: אתם – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

נפתלי בנט: קשה לכם לראות אנשים שעושים.

נפתלי בנט: בואו ספרו לי.

נפתלי בנט: מדברים אתי על דיור.

נפתלי בנט: מה קרה למחירי הדיור תחת יאיר לפיד?

נפתלי בנט: ספרו לי, אני רוצה לדעת.

נפתלי בנט: בכמה הם ירדו?

נפתלי בנט: הרי הורשתם לנו קטסטרופה.

נפתלי בנט: רק זינק.

נפתלי בנט: אבל תדברו, תספרו לנו סיפורים.

נפתלי בנט: מה קרה למתמטיקה?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: מה קרה למדעים?

נפתלי בנט: לא, יש לנו תוכניות, יש לנו רעיונות.

נפתלי בנט: הורשתם לנו קטסטרופה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: מעולם לא הייתה מפלגה כל כך פופוליסטית, שכל כך לא יודעת דבר אחד לעשות – לעבוד.

נפתלי בנט: רק לעבוד.

נפתלי בנט: כי ההבדל בין ספינים וקמפיינים – בזה אתם מספר אחת.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: דרך אגב, דרך אגב – –

חיים ילין: מה אתה עושה?

נפתלי בנט: – – אני מודה – יש לנו הרבה מה ללמוד, אתם הקמפיינרים הטובים ביותר בעולם.

נפתלי בנט: אבל הפער בין המילים שלכם לבין העובדות, לבין המעשים – ותדעו, תדעו שמלאכת המשילות היא לא כותרות של מע"מ אפס אלא עבודה קשה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: כי אני מכתת רגליים ורואה עלייה בפיזיקה, עלייה באנגלית – –

מאיר כהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן.

נפתלי בנט: – – וסוף-סוף תנופה.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: ואיילת שקד היא שרת משפטים מבצעת.

נפתלי בנט: אבל אתם מפלגת הכותרות.

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: מפלגת הכותרות.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא.

נפתלי בנט: זה קשה לכם, אני יודע.

נפתלי בנט: אני יודע.

קריאה: – – –

נפתלי בנט: זה לא קל.

נפתלי בנט: ובאמת, אני מבין ללבכם.

נפתלי בנט: הרבה יותר קשה, הרבה יותר קשה – – –

מאיר כהן: זה קל, זה קל מאוד.

קריאה: זה קל מאוד, תאמין לי.

יעל כהן-פארן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פארן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יעל כהן-פארן: – – –

נפתלי בנט: ישראל, השר כץ, אני אשאל אותך.

יעל כהן-פארן: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פארן, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

נפתלי בנט: אוי, קשה לכם לראות ממשלה שסוללת כבישים; קשה לכם לראות ממשלה שמתקנת את לימודי המתמטיקה והמדעים בישראל; קשה לכם לראות ממשלה שמושלת באפקטיביות נגד הטרור, שמחוקקת חוקים – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – – אבל זה קשה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, אתה בקריאה שנייה.

עליזה לביא: – – –

מיקי לוי: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

נפתלי בנט: יש לי תחושה שדרכתי על איזו יבלת.

נפתלי בנט: יכול להיות?

מאיר כהן: לא, לא – – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: ככה זה מרגיש, כי אחרת מה אתם קופצים?

קריאות: – – –

נפתלי בנט: עכשיו שמישהו יסביר לי דבר אחד.

נפתלי בנט: רק שאלה אחת יש לי, למאיר כהן.

נפתלי בנט: שאלה אחת.

נפתלי בנט: אנשים, אני רואה פה אנשים עם שכל ישר.

נפתלי בנט: אתם שם לא פוליטיקאים, אתם קהל.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: שאלה.

נפתלי בנט: תן לי לשאול, שאלה קצת נדושה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש – – –

נפתלי בנט: שאלה קשה.

בצלאל סמוטריץ': קראתי לך פעם שלישית, ועוד מעט זו תהיה פעם רביעית.

נפתלי בנט: אני פשוט שואל שאלת שכל ישר.

נפתלי בנט: תגידו לי: אתה שר אוצר ושר חינוך.

נפתלי בנט: אתה יושב – שר אוצר יאיר לפיד, שר חינוך שי פירון, יושבים על הארנק ועל מערכת החינוך.

נפתלי בנט: כואב לכם שהכיתות גדולות.

נפתלי בנט: שאלה אחת: למה לא עשיתם כלום?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

קריאות: – – –

נפתלי בנט: ביטן – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אין.

בצלאל סמוטריץ': יש עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': אני לא רואה איך הוא ישיב.

איילת נחמיאס ורבין: נפתלי, אני רוצה לשאול עוד שאלה.

נפתלי בנט: ועוד שאלה.

נפתלי בנט: ועוד שאלה.

נפתלי בנט: פשוט שאלה מס' 2.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל, נפתלי – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, אדוני השר.

נפתלי בנט: אני רק שואל שאלות.

נפתלי בנט: תענו.

נפתלי בנט: הייתם שר האוצר יאיר לפיד?

נפתלי בנט: שר החינוך שי פירון?

נפתלי בנט: ידעתם שחסרות סייעות, ידעתם שיש 35 ילדים בגני-ילדים.

נפתלי בנט: למה לא עשיתם כלום?

נפתלי בנט: למה?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן ינסה לשכנע אותנו במשך שלוש דקות נוספות בכל זאת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני שר החינוך, הרי אתה יודע שלא נתנו לנו לעשות.

מאיר כהן: רק השבוע הודיע ראש הממשלה שהוא פירק את הממשלה בגלל עיתון "ישראל היום".

מאיר כהן: אל תדאג.

מאיר כהן: כשאנחנו נרכיב ממשלה אתה תהיה שר בממשלה.

מאיר כהן: מה אתה לחוץ כל כך, תגיד לי.

מאיר כהן: ממה נלחצת?

אורן אסף חזן: מאיר, עוד פעם חלומות?

אורן אסף חזן: עוד פעם חלומות – – –

מאיר כהן: סך הכול, סך הכול עלה חבר כנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

מאיר כהן: סך הכול עלה חבר כנסת שאני חושב שמבין בחינוך לפחות כמוך והציע הצעת חוק פשוטה.

מאיר כהן: היא לא הייתה של יש עתיד, היא הייתה פרטית של מאיר כהן.

מאיר כהן: יכולת לעמוד כאן כשר חינוך עם אינטגריטי, לענות, לספר מה אתה עושה כמו שעושים שרים אחרים.

מאיר כהן: אבל כנראה שאתה כל כך לחוץ.

מאיר כהן: שמעתי שהיית בסיירת.

מאיר כהן: תגיד לי, מה, ככה?

מאיר כהן: ככה?

מאיר כהן: ככה אתה יכול להיות ראש ממשלה?

מאיר כהן: מה אתה לחוץ?

מאיר כהן: תענה לי עניינית.

מאיר כהן: תגיד לי: מאיר, אני חושב כך וכך.

מאיר כהן: תאמין לי שאני אכבד אותך ואתה יודע שאני מכבד אותך.

מאיר כהן: בשביל מה לעשות את ההצגה הזאת?

מאיר כהן: אז אני חוזר על מה שאני אומר: כבישים?

מאיר כהן: מזל שיש לכם את ישראל כץ.

מאיר כהן: כמה נשמע על כבישים?

מאיר כהן: מזל שיש שר שעובד.

מאיר כהן: עכשיו, אני ואתה יודעים שהתחלת משהו יפה.

מאיר כהן: אני מאחל לך – ההצלחה שלך זה ההצלחה של הילדים שלנו.

מאיר כהן: השר בנט, אני באתי והצעתי הצעת חוק פשוטה שתעלה את מספר הילדים בכיתות, זה הכול.

בצלאל סמוטריץ': תוריד.

בצלאל סמוטריץ': תוריד, לא תעלה.

מאיר כהן: תוריד, סליחה.

חיים ילין: תעלה את המנדטים, תוריד את התלמידים.

מאיר כהן: כל מה שהיית צריך – לבוא ולהגיד אם אתה עושה את זה, מה אתה עושה, ובזה נסיים.

מאיר כהן: אבל בחרת כאן לעלות ולהשתלח.

מאיר כהן: אתה יודע מה?

מאיר כהן: גם בפוליטיקה אנחנו רואים מה קורה היום בתקשורת, איך עיתון אחד בשיח אלים כנגד עיתון אחר.

מאיר כהן: גם ממך כשר החינוך אני מצפה לעמוד כאן ולא להדליק מדורות.

אורן אסף חזן: מה קיבלתם כדי להצביע – – –

מאיר כהן: לא להדליק מדורות.

מאיר כהן: להישמע כשר חינוך.

מאיר כהן: חבל.

אורן אסף חזן: מה קיבלתם כדי להצביע – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מאיר כהן: אם אתה רוצה, אדוני השר, אני אשמח מאוד להגיע לחדרך מתי שתגיד לי.

מאיר כהן: אני חושב שאתה צריך שיעור קטן איך לא להתלהם.

מאיר כהן: זה יעזור לתלמידי ישראל.

מאיר כהן: הם מסתכלים עליך, וכשהם מתלהמים בכיתות זה כנראה בגלל שאתה עומד כאן ועונה כאחרון הפוליטיקאים.

מאיר כהן: זה לא מתאים, אתה שר החינוך.

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, כעת להצבעה על חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבתי-הספר), התשע"ז–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

קריאה: בעד הילדים.

מיקי לוי: בעד ילדי ישראל.

קריאה: – – –

שולי מועלם-רפאלי: להפך – – – עם הילדים.

שולי מועלם-רפאלי: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבתי-הספר), התשע"ז–2016, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 25 תומכים, 44 מתנגדים, אחד נמנע.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עפר שלח הוזכר בדבריו של שר החינוך וביקש הודעה אישית.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות יעמדו לרשותו של אדוני – חמש דקות, סליחה; תודה רבה, גברתי המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': עד חמש דקות, אדוני, לרשותך מעכשיו.

עפר שלח: לא אזדקק לכולן.

עפר שלח: כבוד שר החינוך, תישאר פה.

עפר שלח: הזכרת אותי.

עפר שלח: שר החינוך, הזכרת אותי בשמי.

עפר שלח: שב נא.

נפתלי בנט: שנייה, אני חייב ללכת לעבוד.

נפתלי בנט: יש לי עבודה.

עפר שלח: מאה אחוז.

עפר שלח: ייקח לך שתי דקות, אולי ישפר את העבודה שלך אפילו.

נפתלי בנט: חייב לעבוד.

עפר שלח: אדוני שר החינוך, שאלת איפה עפר שלח ושאלת איפה ענייני ביטחון.

עפר שלח: במאי בשנה שעברה אתה חוללת משבר מרתק מול ראש הממשלה בשאלת המפתח של עבודתו של הקבינט הביטחוני, אחרי שההתנהלות שלך ושל אחרים בתוך הקבינט הביטחוני בזמן "צוק איתן" ביזתה את המוסד הזה, הקבינט הביטחוני, והביאה את ראש הממשלה לא לסמוך על הקבינט שלו עצמו.

עפר שלח: חוללת משבר.

עפר שלח: אי-אפשר להאמין איזה משבר.

עפר שלח: אמות הספים רעדו.

עפר שלח: אז הבטיח לך ראש הממשלה שראש המל"ל יעדכן אותך, ובזה תם.

עפר שלח: והדבר האחר, הוקמה ועדה בראשות האלוף יעקב עמידרור שתדון בזה.

עפר שלח: בין לבין ועד היום, אני מגלה לך, ידידי סגן שר האוצר – אתה עדיין, לצערי, לא חבר קבינט; אולי הייתה משתפרת שם העבודה – בין לבין ועד היום לא חל בקבינט שום שינוי.

עפר שלח: ועדת עמידרור – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עפר שלח: חברת הכנסת מועלם, תאזיני, תאמיני לי – תלמדי.

עפר שלח: תאמיני לי – תלמדי.

שולי מועלם-רפאלי: ממך אני תמיד לומדת.

עפר שלח: ועדת עמידרור נתנה סדרה של המלצות אחרי חצי שנה, שכולן מופיעות בחוק הקבינט שעליו חתום ידידי, יושב-ראש הישיבה הזאת יחד אתי, ונאלץ להצביע נגדו כי השר בנט הכריח אותו להצביע נגד, אחרת, חס וחלילה, תיפגע שלמות הקואליציה.

עפר שלח: אין בקבינט עד היום לא סדר-יום – על הצוללות, למשל, ראש הממשלה הודיע לקבינט הרבה אחרי שזה הוצג לקנצלרית גרמניה והעסקה כבר נסגרה; התוכנית הרב-שנתית של הצבא אושרה בקבינט אחרי שהיא יצאה לדרך.

עפר שלח: עד היום הקבינט הביטחוני – אתם, שרוממות הקבינט בפיכם – עד היום הקבינט המדיני-ביטחוני לא מתפקד כמו שצריך וההמלצות של ועדת עמידרור, שהגיעו באיחור, גם הן לא מיושמות.

עפר שלח: זה מה שאכפת לשר בנט?

עפר שלח: הוא את הכותרות שלו קיבל.

עפר שלח: האיש הזה, שמדבר על לא לעשות.

עפר שלח: זה מה שאכפת לו מהביטחון?

עפר שלח: זה מה שאכפת לו מזה שדברים יתבצעו כמו שצריך?

עפר שלח: אבל לדבר ואחר כך לברוח כשעונים לו, את זה הוא יודע.

עפר שלח: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3435/20; נספחות]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכשרת חוקרי וחוקרות עבירות מין, מתורגמנים ויומנאים), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לייחד לרב-סמל ארז לוי, בן 34, אשר נרצח היום, נהרג בפיגוע דריסה ממחבל ששעט עם רכבו לעבר קבוצה של שוטרים שהגיעו לכפר כדי לבצע את תפקידם, הרג את ארז לוי ופצע אחרים.

מיקי לוי: השם יקום דמו.

מיקי לוי: ופטור בלא כלום אי-אפשר.

מיקי לוי: הרי עמד כאן שר החינוך ודיבר על טרור.

מיקי לוי: לפני שלושה ימים עמדתי כאן ודיברתי על טרור.

מיקי לוי: והבאתי את ההצעה שלי לבוא ולעשות מעשה: לפוצץ את ביתו של המחבל מייד, תוך 48 שעות, עם מתן אפשרות לערעור בפני בג"ץ.

מיקי לוי: ואומר בג"ץ: הרי כבר נתתי לכם אפשרויות לפוצץ.

מיקי לוי: יש לכם רשימה של בתים, מדוע אתם לא עושים את זה?

מיקי לוי: אבל הממשלה נאלמה דום.

מיקי לוי: הרי זה לא ייאמן.

מיקי לוי: ב-1 בחודש, בעוד שבוע וחצי, תלך אשתו של המחבל הנתעב מטיילת ארמון-הנציב, תעמוד בתור בסניף הדואר הקרוב לביתם בשכונת ארמון-הנציב, ותקבל בעבור ארבעת ילדיהם דמי ביטוח לאומי.

מיקי לוי: זה נראה לכם?

מיקי לוי: זה הגיוני?

מיקי לוי: אז מי מדבר על פופוליסטים?

מיקי לוי: איפה הוא, שר החינוך הפחדן?

מיקי לוי: ברחת.

מיקי לוי: חבורה של פחדנים.

מיקי לוי: לא עשיתם כלום.

מיקי לוי: מי מדבר ולא עושה כלום במלחמה בטרור?

מיקי לוי: מי?

מיקי לוי: מנעתם את דמי הביטוח הלאומי?

מיקי לוי: העברתם את משפחתו?

מיקי לוי: ההצעה שהובאה היום היא הצעה רכה מאוד מאוד.

מיקי לוי: היא באה לתת אפשרות לשר הפנים לבחון שלילת תושבות.

מיקי לוי: לא אזרחות.

מיקי לוי: אחרי שימוע.

מיקי לוי: אין יותר רכה מהצעת החוק הזו, שהיא רכה, ואני אומר – היא לא על דעתי.

מיקי לוי: דעתי הרבה יותר אגרסיבית: לגרש לרמאללה ולעזה; לשלול את תעודות הזהות שנותנות מעמד של תושב; לעצור את דמי הביטוח הלאומי – כספנו אנו, של אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אז מי פחדן?

מיקי לוי: חבורה של פחדנים שלא עושים שום דבר.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, לעצם העניין, הנתונים שנאספו במרכז הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית מצביעים על מציאות עגומה ובלתי מתקבלת על הדעת: מתוך 40,000 פניות בשנה של נשים שדיווחו על תקיפה מינית למרכז, רק 20% הגיעו להתלונן במשטרה.

מיקי לוי: ואני חוזר שוב, חברים, רק 20% שפנו בשנה האחרונה למרכז הסיוע התלוננו במשטרה.

מיקי לוי: ואם זה לא מספיק חמור, אז מנתוני המשטרה עצמה עולה כי 70% מסך כל התיקים שנחקרים בשנה נסגרים מסיבות שונות, מחוסר ראיות, כיוון שאין יודעים מי העבריין, מטענות על חוסר עניין לציבור, או שהם נסגרים באין אשמה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, הנתונים האלה לא משקרים, הם מספרים את הסיפור כולו.

מיקי לוי: רובם המוחלט של הנפגעות והנפגעים מתקיפה מינית בישראל נמנעים מתלונה במשטרה, כיוון שהם חוששות וחוששים, ואינם מרגישות או מרגישים בטוחים דיים כדי להיפתח ולספר את סיפורם בפני חוקרי המשטרה.

מיקי לוי: זוהי תעודת עניות למערכת אכיפת החוק שלנו, ואי-אפשר להישאר אדישים אליה.

מיקי לוי: חייבים לפעול ולשנות את המצב.

מיקי לוי: למרות שיש הוראות ולמרות שמכשירים חוקרים מיומנים, אין הדבר מספיק, והתוצאות הקשות מעידות על כך.

מיקי לוי: הצעת החוק שאני מביא היום להצבעה במליאת הכנסת באה ליצור את התנאים שיאפשרו למתלוננות ולמתלוננים להרגיש בנוח, עד כמה שאפשר, כדי לספר את סיפורם במשטרה ולהגיע לחקר האמת.

מיקי לוי: המטרה היא ליצור אווירה רגישה ותומכת.

מיקי לוי: אני מציע היום לקבוע בצורה ברורה בחוק שהחקירה בדבר עבירות מין תיערך על-ידי חוקר שהוסמך לכך.

מיקי לוי: כמו כן, אני מבקש לקבוע כי המשטרה תכשיר חוקרים, מתורגמנים ויומנאים ספציפיים לטפל בעבירות מין ותכניס אותם למאגר ייעודי שיתקיים לצורך כך.

מיקי לוי: אותם חוקרים שיתמחו בטיפול בעבירות מין גם יעברו במהלך השנה ימי העשרה ויקבלו ליווי רגשי-מקצועי, כי הרי הם עצמם מעצם טיפולם נמצאים בפוסט-טראומה.

מיקי לוי: אני מבקש להגיד: אני בא משם, אני מכיר איך זה עובד.

מיקי לוי: הצעת החוק באה לתת מסגרת, והיא אינה נגד המשטרה ואינה נגד החוק עצמו.

מיקי לוי: נהפוך הוא, היא תאפשר למשטרת ישראל לקבל תקנים נוספים כדי להכשיר חוקרים שיחקרו אך ורק עבירות מין.

מיקי לוי: וצריך להבין שגם חוקרים הם בני-אדם, והם נשחקים עם הזמן, מה שקרוי עייפות אמפתית, לאור החשיפה המתמשכת שלהם לתכנים הטראומטיים.

מיקי לוי: וצריך לטפל גם בהם, כדי שלא יפעלו בקהות חושים וחוסר רגישות כלפי המתלוננות והמתלוננים.

מיקי לוי: ואני לא מדבר פה רק על יחס אנושי – זה עניין מקצועי ממדרגה ראשונה: חוקר אדיש זה חוקר שלא שם לב לפרטים ויכול לפספס ראיות ועדויות, ובגין זה ייסגר התיק.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, בעיות אחרות שיוצרות חסם בפני נפגעות תקיפה מינית מלהגיע ולהתלונן הן בעיות של תרבות ושפה.

מיקי לוי: כמו שכולנו יודעים, שפה יכולה להיות לעתים מחסום בלתי עביר, ולא יכול להיות שמתלוננת שאינה דוברת עברית היא חסרת אונים אל מול החוקרים בסיטואציה הקשה שבה היא נתונה; והייתי שם.

מיקי לוי: לעתים מתלוננות ממתינות שעות על גבי שעות לפני שמישהו ניגש אליהן, כי המערך המשטרתי אינו מושלם.

מיקי לוי: המצב היום במשטרה – כמי שהיה שם עשרות שנים – הוא שיש מתורגמנים לכל מיני שפות שאמורים, על-פי מכרז של המשטרה עם חברה חיצונית, להתייצב על-פי בקשה בתוך שלוש שעות.

מיקי לוי: צריך להבין שזה לא מצב סביר, כיוון שבסוג העבירות הללו הזמן יכול לשחק תפקיד קריטי מבחינת היכולת להשיג ראיות.

מיקי לוי: מה גם שהחוקרים והמתלוננים לא מודעים לשירות הזה, ולעתים הוא אף אינו זמין כלל.

מיקי לוי: בפועל, נוצר מצב אבסורדי שבו מתלוננים נחקרים שלא בשפתם ונאלצים לחתום על הצהרה שהם אינם יכולים לקרוא.

מיקי לוי: ולכן הצעת החוק באה לטפל גם בבעיה זו.

מיקי לוי: על-פי ההצעה, אני מבקש לקבוע כי ביישובים שבהם, לפי נתוני הלמ"ס, שיעור האוכלוסייה הדוברת ערבית, רוסית, אתיופית, גבוה מ־10%, תחויב המשטרה להציב בתחנות באזור שם חוקר מוסמך הדובר את השפה הרלוונטית.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, עד כה אפשרנו למשטרה לגבש נהלים, להכשיר חוקרים ומתורגמנים ולנסות לטפל בבעיה בכלים שלה.

מיקי לוי: לצערי, המציאות מראה שבלי חקיקה וקביעת מסמרות בטיפול במתלוננות ובמתלוננים בעבירות מין לא ישתנה המצב, ולכן יש צורך לחוקק ולהכניס את הנושא למסגרת.

מיקי לוי: זה ייתן יותר תקציב למשטרת ישראל, זה יאפשר יותר הסדרה של הנושא ואף הכשרה כפי שצריך.

מיקי לוי: אני יודע שוועדת השרים הצביעה נגד החוק, ואני מבין שיש כאן כניסה לתוך עבודת המשטרה; אני מבין את זה.

מיקי לוי: ואני גם יודע שיש נוהל מאוד מפורט במשטרה שמתייחס ספציפית לדרך שבה מטפלים בעבירות מין.

מיקי לוי: המשטרה עושה את מרב המאמצים, ועם זאת צריך לוודא שאנשים מוסמכים לכך יטפלו בנושא ושההוראות לא יישארו על הנייר.

מיקי לוי: בהזדמנות זו אני רוצה להודות לקליניקה לשינוי מדיניות בבית-הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת תל-אביב ולעמותת "ידיד", שעזרו באיסוף הנתונים, בכתיבת הצעת החוק ובליווי שלה.

מיקי לוי: שאפו גדול ותודה רבה.

מיקי לוי: אני קורא לחברי חברי הכנסת, למרות מה שנאמר בוועדת השרים, להעביר את זה בקריאה טרומית, כדי שייבחן הנושא הזה בצורה יותר עמוקה ויותר מקצועית.

מיקי לוי: לפסול את החוק תמיד אפשר, בואו נעביר אותו לידיים מקצועיות.

מיקי לוי: אפשר וצריך לעשות יותר.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: ישיב השר יובל שטייניץ, במקום שרת המשפטים.

יובל שטייניץ: ידידי היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקריא את תשובת שרת המשפטים.

יובל שטייניץ: הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכשרת חוקרי וחוקרות עבירות מין, מתורגמנים ויומנאים), של חבר הכנסת מיקי לוי, מציעה לקבוע הוראות מיוחדות בחוק זכויות נפגעי עבירה בכל הנוגע לחקירת עבירות מין.

יובל שטייניץ: על-פי ההצעה, חוקרי עבירות מין יעברו הכשרה מיוחדת.

יובל שטייניץ: כן מוצע כי ביישובים שבהם שיעור האוכלוסייה הערבית, הרוסית או האתיופית גבוה מ-10%, יוצב בתחנת המשטרה הסמוכה חוקר מוסמך אשר דובר את השפה הרלוונטית.

יובל שטייניץ: עוד מוצע כי ראש מחלקת חקירות יוודא כי נפגע העבירה או נפגעת העבירה מודעים לכל זכויותיהם, ויוצבו שלטים שמפרטים את הזכויות בשפות הרלוונטיות.

יובל שטייניץ: הצעת החוק נועדה לתת מקום מיוחד לחקירות של עבירות מין, נוכח הרגישות המיוחדת מבחינת נפגע העבירה.

יובל שטייניץ: אין חולק על כך שצריך רגישות מיוחדת במקרים של עבירות מין, וחייבים שמי שנפגע מעבירות מין יהיה בקי בזכויותיו, וזאת כדי לא לגרום לנפגע העבירה לחוות טראומה נוספת לאחר הפגיעה שחווה.

יובל שטייניץ: ברם, עניין זה מיושם במשטרה בפועל וכבר מוטמע בנהליה הפנימיים של המשטרה.

יובל שטייניץ: חוקרי עבירות מין עוברים הכשרה מיוחדת, קיים מערך השתלמויות וליווי מקצועי, ולכן נראה שאין צורך בתיקון המוצע, שגם אינו מתאים מבחינת אופיו לחקיקה ראשית.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, השאלה, בדיוק כמו עם השופטים כך גם עם החוקרים, האם הסדנאות האלה שיקימו – – – לא סתם – – – האם הן סדנאות חובה לשם חיזוק התפקיד?

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד הכלים של חוקר, של שופט, של כל מי שבא במגע.

אורלי לוי אבקסיס: האם זה חובה?

אורלי לוי אבקסיס: כמו שרואה-חשבון חייב ללמוד x, y, z, קורסים, אז – – –

יובל שטייניץ: את שואלת אותי בתור שרת המשפטים או בתור השר לביטחון פנים?

אורלי לוי אבקסיס: בתור פילוסוף.

יובל שטייניץ: בתור פילוסוף, זו שאלה עובדתית שאין לי תשובה עליה.

יובל שטייניץ: תשאלי את השרים הרלוונטיים.

אורלי לוי אבקסיס: – – – קואליציה.

יובל שטייניץ: אני כאן מופיע בתור קריין של תשובת שרת המשפטים – –

אורלי לוי אבקסיס: מההיגיון, מההיגיון.

יובל שטייניץ: – – ואני מציע להפנות אליה את השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם היא ביקשה ממך לקריין את התשובה.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם – – –

יובל שטייניץ: הבנתי, נבחרתי לאור כישורי המיוחדים.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

יובל שטייניץ: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, מה ה-common sense שלך אומר?

יובל שטייניץ: אני מודה לך על הפרגון וההערכה – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: הפרגון וההערכה – – –

יובל שטייניץ: – – ובכל זאת אני לא אמציא תשובה מהשרוול כשאין לי מושג עובדתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יובל שטייניץ: השאלה היא טובה, תשובה ממני אַין.

יובל שטייניץ: תפני בבקשה לשרת המשפטים או לשר לביטחון הפנים – – –

אורלי לוי אבקסיס: הייתי עושה זאת אילו היא הייתה – – –

יובל שטייניץ: טוב.

יובל שטייניץ: על כן, אין צורך בתיקון המוצע, שגם אינו מתאים מבחינת אופיו לחקיקה ראשית.

יובל שטייניץ: מטבע הדברים, מדובר בעניין שנכון שתהיה לגביו גמישות מקצועית וניהולית, בהתאם להחלטת הגורמים הרלוונטיים במשטרה.

יובל שטייניץ: בכל הנוגע ליידוע נפגעי עבירות מין על זכויותיהם, בחוק הקיים ובתקנות שהוצאו מכוחו כבר קיימות הוראות לעניין זה, ולכן אין צורך בהסדר חקיקתי נוסף.

יובל שטייניץ: לאור האמור לעיל, ומסיבות נוספות, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יובל שטייניץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה רוצה עוד שלוש דקות או שאתה רוצה הצבעה?

יצחק וקנין: כי יש בקשה להצבעה שמית.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הצבעה.

קריאות: – – –

קריאה: לא צריך – – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: אדוני.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: לא צריך.

יצחק וקנין: הצבעה, אוקיי.

יצחק וקנין: אם כן, אתם רוצים הצבעה רגילה – הצבעה רגילה.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכשרת חוקרי וחוקרות עבירות מין, מתורגמנים ויומנאים), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 42 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכשרת חוקרי וחוקרות עבירות מין, מתורגמנים ויומנאים), התשע"ז–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 מתנגדים, 20 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

איתן ברושי: – – –

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת איתן ברושי לפרוטוקול בלבד ולא משנה את ההצבעה – לפרוטוקול.

איתן ברושי: בעד.

יצחק וקנין: בעד, ודאי בעד.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3626/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: הצעה זו, בתמיכת הממשלה, קיבלה פטור מחובת הנחה.

יואל חסון: אדוני, אני מבקש להתנגד.

יצחק וקנין: מפתיע.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, השרים, חברותי, חברי חברי הכנסת, האמת שהתרגשתי לקראת היום הזה, חשבתי שאני באמת אבוא לכאן ואדבר איך אנחנו לא מצמצמים את תאגידי המים אלא מבטלים לחלוטין את המפעל המושחת הזה, המפעל שעל חשבון הגב הציבורי מייצר לא יותר מאשר ג'ובים למקורבים, לאויבים שרוצים להפוך אותם לחברים, לא יותר מאשר מכבסה המונית של כסף ציבורי.

אורן אסף חזן: אני מודיע לכם, ושלא יהיו פה אי-הבנות: הסיבה היחידה לכך שהצעת החוק שלי היא במתכונת מצומצמת היא כי בשלב הזה אי-אפשר היה להעביר הצעה רחבה יותר, אבל אני מודיע לכם ואני אשמח אם כל אחד ואחת מכם יצטרפו – לבטל לחלוטין את תאגידי המים.

אורן אסף חזן: כולנו הבנו איך בקלות לוקחים מים שמגיעים עד הברז בעלות של 1.90 שקל, וברגע שהברז נפתח, גם הברז התזרימי של הכסף בחשבונות הבנק של האזרחים והאזרחיות הולך ונשפך, והמים הולכים ועולים מעלה מעלה – מי ישמע, מחלקים פה זהב ויהלומים.

אורן אסף חזן: לפתע אתה מרגיש שהאוצר הזה הוא בדיוק שווה-ערך לאוצרות שיש באפריקה, רק ששוכחים שמים זה מוצר צריכה בסיסי, שוכחים שעל מים אסור לגבות עודפי תשלום, שבוחרים להתעלם ולא להבין שאם נבטל את התאגידים אז אוטומטית לפחות האחוזים של המע"מ ייעלמו והמחיר ירד ברגע, שוכחים שפעם ישראל התייבשה, אבל היא כבר לא מתייבשת כי אנחנו יודעים גם לייצר מים.

אורן אסף חזן: או אולי לא שוכחים, אולי פשוט זה קל לזכור שאפשר לצחוק על כולם והמכונה המשומנת של העושק הציבורי תמשיך לדפוק.

אורן אסף חזן: אז אני מודיע לכם, אין מה להכביר מילים.

אורן אסף חזן: רבים חברי וחברות הכנסת, השרים והשרות, שמבינים את המצוקה.

אורן אסף חזן: גם ההחלטה שעליה צריך לברך את השר שטייניץ, ליישר קו בתשלומי המים לחקלאים, הגיע הזמן לעשות צדק היסטורי והוא אכן עשה את זה, ואני בטוח שהשר שטייניץ ילווה גם אותנו ואת החברים היוזמים האחרים – איציק שמולי ואלי כהן וגם חברים שלי מתוך תנועת הליכוד כמו חברת הכנסת ענת ברקו, שלא יהיה לאף אחד אי-הבנה פה שהיא בעד פירוק תאגידי המים, רק יש מי שמנסים לעשות כותרות.

אורן אסף חזן: אני בטוח שאנחנו ביחד נצעד ונחזיר מעט עטרה ליושנה ביחס שבין מים לאדם ואדמה.

אורן אסף חזן: אחרי שדיברנו על הנושא הזה אני רוצה, ברשות כולכם, לנצל את הרגעים האלה כדי להתעסק בענייני היום, עניינים שאתם פתחתי את הבוקר, ובדיוק כמו כל אחת ואחד מכם אני בטוח שהזדעזעתם, למעט שוליים קיצוניים שעדיין נמצאים פה במליאה – לצערי הרב יהודים ויהודיות, בשר מבשרנו, דם מדמנו, שבשעה שהמחבלים מהרשימה הפלסטינית לא נמצאים בכנסת, הם ממלאים את מקומם.

אורן אסף חזן: היה מי שהרים גבה שאני קיבלתי את תפקיד ממלא-מקום יו"ר הקואליציה, אבל אני מעדיף להיות ממלא-מקום בכל מקום אחר מאשר להיות כמותם ממלא-מקום של מחבלים, ומחבלים בפוטנציה.

אורן אסף חזן: כשראיתי את ההודעה המצערת על רצח נוסף, רב-סמל בכיר ארז לוי, שבסך הכול הלך לעשות מה שעושים בכל מדינת חוק, לשרת את הציבור, לשמור על החוק והסדר, וסיים את יומו בגלל חבורה של מחבלים פושטקים שיושבים פה בתוך – רבותי, שלא יהיו לכם אי-הבנות – דמו של ארז לוי, זיכרונו לברכה, על-ידי חברי הכנסת של הרשימה הפלסטינית המשותפת.

אורן אסף חזן: הם ורק הם בלבד אחראים.

אורן אסף חזן: אותם לא באמת מעניין אום-אלחיראן, אותם לא מעניינת ירושלים, לא מעניין מסגד אל-אקצא, לא מעניינים הכפרים.

אורן אסף חזן: אותם מעניין דבר אחד – הרס כליל של מדינת היהודים בארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: הם יושבים פה פעם אחר פעם – ולצערי הרב אני מחזיק את הדמעות, תאמינו לי כשאני אומר לכם – ומנצלים את הבמה הזו בחסות חברים אחרים; ריבונו של עולם, חברים אחרים שהאבות המייסדים שלהם בנו את המדינה הזאת, אבל היום הם נותנים יד לאלה שעושים הכול כדי להרוס אותה.

אורן אסף חזן: אנחנו ביחד צריכים לעשות לזה סוף.

אורן אסף חזן: אם יש חברים במחנה הציוני – אני לא יודע איך הם מרשים לעצמם לקרוא לעצמם ככה – אבל אם יש שם עוד חברים שאחרי התמונות של היום לא הבינו שצריך לחתום על הדחתו של גטאס, להטיס אותו מפה כמו טיארה אל מאחורי סורג ובריח, הגיע הזמן שיתעשתו.

אורן אסף חזן: זה לא משחק פוליטי, זה לא מכבסת מילים, זו מציאות קשה שאנחנו מתמודדים אתה יום-יום.

אורן אסף חזן: ובעזרת השם ובעזרת

אורן אסף חזן: כם אנחנו גם נדאג לשלוח את יתר המחבלים שיושבים פה בכנסת לכלא.

אורן אסף חזן: ואם לא רחוק יותר – אגב, אני בכלל חושב שצריך להעיף אותם מפה רחוק-רחוק, לחסוך את הכסף של העלות שלהם בבתי-הכלא.

אורן אסף חזן: תשמעו לי טוב, אני ראיתי את התמונה של המחבל עודה עם הפנים הנפוחות והדם, רציתי להגיד – –

ענת ברקו: – – –

אורן אסף חזן: – – לרגע זה הצחיק אותי – קח קצת קרח, בקשר לנפיחות תלחץ כל הלילה, זה יעבור – אבל זה לא מצחיק, רבותי, שחברים בכנסת ישראל מרימים יד על שוטרים.

אורן אסף חזן: תתפכחו.

אורן אסף חזן: תתפכחו.

אורן אסף חזן: מספיק עם זה.

אורן אסף חזן: כשאנחנו הלכנו ועמדנו על הגבעות, כשאני הייתי בפינוי של בתי-דריינוף בבית-אל, במאבקים אחרים על ארץ-ישראל – אם זה בהתנתקות עוד בהיותי קצת צעיר יותר ממה שאני היום, או כחבר כנסת, ולא מעט מחאות – אני לא רבתי עם שוטרים, לא הרמתי יד על חיילים.

אורן אסף חזן: אני הייתי שם כדי לפייס, כדי להגן, כדי להפריד, כדי להעביר לדור הזה, שנלחם על הארץ הזו, שבסופו של יום הם כולם אחינו ואחיותינו.

אורן אסף חזן: הייתי גם הראשון לגנות את אלה שתקפו את הרמטכ"ל, שבחרו באלימות, ואמרתי שאני בז להם.

אורן אסף חזן: אתם יודעים למה?

אורן אסף חזן: כי יש לי מחויבות, יש לי אחריות, כי אני לא שכחתי שהכיסא שקיבלתי פה בכנסת הוא בכלל לא שלי, הוא שייך לציבור.

אורן אסף חזן: יש אחרים שבטוחים שהוא כיסא פרטי, הם אפילו לא מואילים בטובם להשתמש בו, כמו יהיר לפיד שמגיע לפה רק כדי לגרוף כותרות.

אורן אסף חזן: מי שעמד בראש מה שכיניתי "המפלגה הלבנה", היום אנחנו מבינים שהוא עומד בלא יותר מאשר "המפלגה המזגזגת" – זו שמתאימה את עצמה למזג הרוח.

עליזה לביא: אורן, לא מתאים לך.

אורן אסף חזן: כשאני שומע ורואה שצריך להתחנן – –

קריאה: לא מתאים לו?

אורן אסף חזן: – – וללכת עד הסוף כדי לקבל תמיכה, אבל כשהסקרים אומרים שזה יהיה טוב לחתום על הדחה של גטאס אז הוא חותם – זו זגזגנות.

אורן אסף חזן: אבל אני גם לא פה בשביל להתעסק בו.

אורן אסף חזן: אני הצעתי לו, מטוב לבי, שילמד דווקא מכם – שנמצאים פה ועובדים פה – שיקבל מכם דוגמה וישב פה, כמי שחולם לשבת כאן במרכז, חלום – – –

ענת ברקו: לא יקרה.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: יישאר בגדר חלום.

אורן אסף חזן: בעיני זה אפילו חלום בלהות, גם חלק מהציבור מבין את זה.

אורן אסף חזן: אבל מי שלא יושב כאן – לא עובד, לא פועל, לא מחוקק, לא מפקח, לא לוקח חלק בוועדות – איך הוא רוצה לנהל את האופרציה?

אורן אסף חזן: אבל יהיר לפיד הוא לא הסיפור.

אורן אסף חזן: הסיפור הוא התמיכה המכוערת והמסוכנת שחברים בבית הזה נותנים לרשימה – רשימה שאני לא רוצה להגיד כולה או רובה ככולה, כי יש גם חברי כנסת טובים, ואנחנו לא פה בשם הגזענות או בשם השנאה ואנחנו לא נעשה את מה שהם עושים, אנחנו לא נסית – אבל לא מעט חברים בה הם מחבלים.

אורן אסף חזן: אחרים מחבלים בפוטנציה.

אורן אסף חזן: כבר ראינו את חנין זועבי בעבר מרימה יד על שוטר, והפרקליטות הגיעה אתה להסדר טיעון.

אורן אסף חזן: היא יכלה כבר להיות מאחורי סורג ובריח, אבל בחרו להשאיר אותה כאן.

אורן אסף חזן: היום שוב רואים אותה מחטיפה אגרוף.

אורן אסף חזן: אתם נורמליים?

אורן אסף חזן: אתם השתגעתם?

אורן אסף חזן: אני קורא מפה ליועץ המשפטי לממשלה: גם זה חשוב, אפילו יותר חשוב מכל חקירה אחרת.

אורן אסף חזן: כי פעם אחר פעם בכנסת הזו, בכנסת העשרים ראינו פה חברי כנסת – אני מתבייש להגיד שהם חברים בכנסת – שעומדים מעל הדוכן הזה, ודקה אחרי יש מי שלוקח סכין ודוקר; עומדים מעל הדוכן הזה, ושעתיים אחרי יש מי שמניע את הרכב ודורס; עומדים מעל הדוכן הזה, ורגע אחרי יש מי שיוצא ושורף את הרחובות, מצית כל פינה מארץ-ישראל, אותה ארץ שאנחנו כולנו אוהבים.

אורן אסף חזן: חברים, הגיע הזמן לעשות לטרור הדיפלומטי סוף.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לעשות סוף לחבורת אותם פושטקים שמנצלים אותנו.

אורן אסף חזן: חבר'ה, הם לא אשמים.

אורן אסף חזן: אנחנו אשמים שאנחנו נותנים לזה יד.

אורן אסף חזן: דם של יהודים רבים על ידיהם.

אורן אסף חזן: אמרתי פה לפני קצת יותר משנה שטיבי צריך לשטוף את הידיים מהדם שיש עליהן.

אורן אסף חזן: הביקורת שחטפתי הייתה כל כך קשה.

אורן אסף חזן: לרגע כמעט האמנתי שאמרתי משהו לא בסדר.

אורן אסף חזן: אבל כשאני רואה איך שורפים את הארץ, איך שופכים דם יהודי בכל מקום, וכשאני רואה שזה הכול יוצא מפה, אותה במה שאני עומד עליה – ובזה הרגע אני מתבייש לחלוק אותה עם אותם אנשים, מתבייש.

אורן אסף חזן: אדוני היועץ המשפטי לממשלה, תעשה מה שצריך לעשות כדי לזרוק את חבורת הפושעים האלה מאחורי סורג ובריח.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: אה, חשבתי את בנימין נתניהו.

אורן אסף חזן: אני אנצל את השניות הבודדות כדי להגיד לך על נתניהו דבר אחד.

אורן אסף חזן: אחד.

אורן אסף חזן: אני תוהה איך אותם 42 שהצביעו בעד חוק "ישראל היום" לא הגיעו לחקירה.

אורן אסף חזן: אני שואל את עצמי מה אתם קיבלתם כדי להצביע על אותו חוק.

אורן אסף חזן: זו השאלה האמיתית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יואל חסון: אורן, כמעט שכנעת אותי.

אורן אסף חזן: כואב לי שאני מדבר מהלב ואתם – – –

יצחק וקנין: ישיב שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים חבר הכנסת השר יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: לך תאכל.

יובל שטייניץ: אני מאשר לך לאכול.

יובל שטייניץ: אקזז אותך, אם אתה רוצה.

יואל חסון: לא, אני רוצה להצביע בעד החוק.

יובל שטייניץ: תצביע.

יובל שטייניץ: תשאיר פתקה.

יואל חסון: פתקה, תשאיר פתק.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, אני מודה לחבר הכנסת אורן חזן.

יובל שטייניץ: הוא גם הזכיר באמת את המאורע ההיסטורי של צדק במחירי המים לחקלאים.

יובל שטייניץ: אין יותר קיבוצים בצפון שישלמו 80 אגורות ומושבים בכל ארץ וקיבוצים בדרום שישלמו מחיר של 2.50 שקלים שהולך לעלות ל-3.

יובל שטייניץ: כולם ישלמו 1.80 שקל, ובמקומות שאין אלטרנטיבה של מי קולחין – 1.50 שקל.

יובל שטייניץ: בתיקון הזה, תיקון 27, עשינו עוד דבר, שיאפשר לנו בתוך כמה חודשים – ברגע שזה יעבור סופית פה בכנסת; זה כרגע חזר למליאה לתיקוני נוסח, כי הייתה טעות בנוסח – גם להוריד, שזו בשורה גדולה גם היא, להוריד את מחיר המים הבסיסי לבתים, את אותם 15 או 18 קוב בסיסיים למשפחה בערך ב-15%.

יובל שטייניץ: אני מקווה שכבר בחודש אפריל הקרוב תהיה הורדה משמעותית במחירי המים.

יובל שטייניץ: לגבי התאגידים.

יובל שטייניץ: לתאגידים יש יתרונות רבים גם.

יובל שטייניץ: מאז שיש תאגידים ירד מאוד בזבוז המים וירדו מאוד זיהומי המים לביוב.

יובל שטייניץ: יש טיפול ברמה גבוהה מאוד בישראל בביוב, אז גם יש גם תועלות רבות.

יובל שטייניץ: מחירי המים עלו, בין השאר, מסיבות אחרות – בגלל שהיום, בניגוד ללפני עשר שנים, רוב המים מותפלים והתפלה עולה המון כסף.

יובל שטייניץ: אבל זה לא חשוב, איפה שאפשר לייעל ולחסוך צריך לייעל, לחסוך ולהוריד את המחיר.

יובל שטייניץ: לכן ההצעה של צמצום מספר התאגידים כדי להוריד עלויות וכדי שגם יהיה אפשר יהיה לפקח יותר על 11 תאגידים מאשר על 56, ולדאוג גם לרמת שירות יותר טוב – זה טוב.

יובל שטייניץ: אין לי הרבה מה להוסיף על ההצעה, כי ההצעה הזאת זהה להצעה שעברה כאן בכנסת ביוזמתם של איציק שמולי, יואב קיש ואלי כהן כמובן.

ענת ברקו: וגם – – –

יובל שטייניץ: ורבים אחרים.

יובל שטייניץ: בסדר, הזכרתי – – –

ענת ברקו: לא, לא הזכרת.

יובל שטייניץ: גם ענת ברקו וגם אברהם נגוסה, וגם את – גם נורית קורן.

יובל שטייניץ: גם את?

יובל שטייניץ: מי עוד רוצה שאני אזכיר אותו?

אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה: אנחנו מחוקקים את אותו חוק כמה פעמים?

יובל שטייניץ: זה קורה לפעמים.

קריאות: – – –

ענת ברקו: אנחנו יודעים למה הוא אומר את זה.

יובל שטייניץ: מאחר שחבר הכנסת חזן הסכים לאחד עם ההצעות הקיימות כבר, ומאחר שהוסכם על הכול שזה יהיה כפוף לתיאום והסכמה עם משרדי הממשלה הרלוונטיים, אני מברך על הצעת החוק ומציע לכנסת לאשר אותה.

יצחק וקנין: תודה לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים, השר יובל שטייניץ.

יצחק וקנין: מתנגד להצעת החוק חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אני חושב שהוא עושה את זה רק בשביל לקבל רשות דיבור.

יובל שטייניץ: אמרת שאתה תומך לפני שנייה.

יצחק וקנין: כנראה הוא רוצה להודיע משהו לאומה, אז הוא מנצל את התקנון בשביל – – –

יובל שטייניץ: הוא צעק לי שהוא תומך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני קודם כול רוצה באמת להצטרף לדברים של חברי כנסת אחרים לגבי השוטר ארז לוי, זיכרונו לברכה, שנרצח היום בדרום באירוע קשה, מזעזע.

יואל חסון: אתם יודעים, כשרואים את הפנים של הבחור הזה, אי-אפשר לא – – –

אורן אסף חזן: מלח הארץ.

יואל חסון: הלב לא יכול לא לצאת אליו.

יואל חסון: זה באמת עצוב.

יואל חסון: אב לשני ילדים.

יואל חסון: באמת, השם ייקום דמו, יהי זכרו ברוך.

יואל חסון: היינו חייבים להתייחס לזה.

יואל חסון: עכשיו לגבי החוק.

יואל חסון: צריך לזכור, תאגידי המים, ההחלטה על הקמת תאגידי המים הייתה החלטה נכונה ונבונה.

יואל חסון: עד שהקימו את הרעיון של תאגידי המים – כדאי שחברי הכנסת ידעו – כספים שהגיעו מהמים, הכנסות מהמים, לא הלכו לטובת טיפול בתשתיות, בפיתוח תשתיות, בהקמת מרכזי התפלה.

יואל חסון: הם הלכו בעיקר לכיסוי גירעונות של רשויות מקומיות.

יואל חסון: לכן רעיון התאגיד הוא רעיון טוב.

יואל חסון: הרעיון הלא-טוב היה באמת הקמת כל כך הרבה תאגידים, ואני שמח מאוד שהצעת החוק הזאת באה לתקן את זה.

יואל חסון: אבל למה אני בכל זאת מתנגד לחוק?

יואל חסון: אני אצביע נגד בקריאה הזאת, ואני מקווה שזה יתוקן לקריאות הבאות ואז אני אתמוך – – –

יצחק וקנין: גם התקנון לא מאפשר לך להצביע בעד.

יואל חסון: לא, אני אצביע נגד.

יואל חסון: אני באמת נגד.

יואל חסון: אני נגד הנוסח כפי שהוא.

יואל חסון: למה, אדוני היושב-ראש?

יואל חסון: מכיוון שיש דבר נוסף שלא מתקנים אותו ואין אומץ לתקן אותו – זה עניין המע"מ, המע"מ על המים.

אורן אסף חזן: יואל, אתה טועה.

אורן אסף חזן: אסביר לך.

יואל חסון: אם זה יתוקן, אני אצביע בעד.

יואל חסון: בחוק הזה – – –

אורן אסף חזן: אני אעלה להשיב.

אורן אסף חזן: אני אענה לך.

יואל חסון: אל תפריע לי רגע.

יואל חסון: בחוק הזה אין הורדה של המע"מ, אין ביטול המע"מ על המים.

יואל חסון: אין שום היגיון ושום סיבה שאזרחי מדינת ישראל ישלמו מע"מ על המים.

יואל חסון: הם לא עשו את זה כשזה היה תחת הרשויות המקומיות, וכשהפכו את זה לחברות היו צריכים לפטור מהמע"מ בהקשר הזה.

יואל חסון: זה לא הוגן, זה לא נכון, זו אחת הסיבות הגדולות לגידול בהוצאה של בתי-אב בישראל על מים, ולכן אתנגד לחוק בנוסח הזה.

יואל חסון: לקראת הקריאות הבאות, אם תהיה התייחסות לנושא המע"מ, כזאת או אחרת, אני ודאי אתמוך.

יואל חסון: אי-אפשר להשאיר את נושא המע"מ ללא טיפול ולהמשיך להשית את ההוצאה הגדולה הזאת על משקי בית בישראל.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליואל חסון.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו – – –

אורן אסף חזן: אני רוצה להשיב, בבקשה.

יצחק וקנין: כן, בבקשה.

יצחק וקנין: עוד שלוש דקות.

אורן אסף חזן: אני אקצר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, לזכותך.

אורן אסף חזן: לא הייתי פה שבועיים.

אורן אסף חזן: צריך להשלים פערים, נחמן.

נחמן שי: דאגתי – – –

אורן אסף חזן: אתה לא יודע כמה.

אורן אסף חזן: גם אני לא ידעתי כמה עד שהצעתי נישואים.

קריאה: מה?

אורן אסף חזן: טוב, אדוני היושב-ראש, אעשה את זה בפשטות.

אורן אסף חזן: חברי חבר הכנסת יואל חסון, לעתים מרגיש, במיוחד בכנסת הזאת, ששכחנו איך עובד הליך החקיקה.

אורן אסף חזן: יש קריאה שנקראת קריאה טרומית, שבה ברמה הרעיונית הכנסת מסכימה שהיא מקדמת חוק מסוים.

אורן אסף חזן: ואז אנחנו מגיעים לדיון.

אורן אסף חזן: והמקום היחיד שאפשר לקיים בו דיון אמיתי, עם נציגי הממשלה, עם הציבור, עם נציגי בעלי עניין ואינטרסים, זה בהכנה לקריאה ראשונה.

אורן אסף חזן: לפעמים, כדי להעביר חוק ולהגיע אתו לדיון של ממש – ואני כחבר קואליציה, לצערי נתקל בזה כמעט כל יום – כמעט בלתי אפשרי להעביר חוק כמו שאתה רוצה שהוא ייראה בסוף, בלי להעביר אותו במתכונת קצת אחרת בהתחלה.

אורן אסף חזן: אצלכם באופוזיציה אולי זה קצת יותר קל.

אורן אסף חזן: אתם לא באמת עושים חשבון לוועדת שרים, משתמשים במכסה, מגישים.

אורן אסף חזן: כשהייתה פה ממשלת 59–61 הייתה לי הצעת חוק שהדרך היחידה שלי להעביר אותה באותה מתכונת – ואגב, היא תקועה מאז ועד היום, אבל היום אני מודיע לכם שהיא תעבור – הייתה להגיד לאותו שר רלוונטי: שלא יהיו לך אי-הבנות, אם אתה לא תתמוך, יגיש אותה החתום השני, ואצביע יחד עם האופוזיציה ואעביר אותה.

אורן אסף חזן: לא תמיד אפשר לעשות את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: לו היית מקשיב לדברי – ואני די בטוח שהקשבת, פשוט נראה לי שפספסת – היית שומע שאמרתי שהדבר הראשון שאלחם עליו הוא ביטול המע"מ.

אורן אסף חזן: כדי לבטל את המע"מ היום מתאגיד צריך לעשות חוק מיוחד, כי היום הוא מחויב, התאגיד מחויב.

אורן אסף חזן: לו היו משכילים להחזיר את הגלגל לאחור ולתת לרשויות לנהל את תאגידי המים, אוטומטית המע"מ היה מתבטל, ואת זה כולם יודעים.

אורן אסף חזן: עכשיו אתה בא ואומר, בצדק: הכספים שנכנסו בעבר לא הופנו לתשתיות.

אורן אסף חזן: סליחה, עם כל הכבוד, אם עיריות לא ידעו לעשות סדר בכספים שלהן – –

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: שנייה.

אורן אסף חזן: – – פה אתה יכול לכפות עליהן.

אורן אסף חזן: זה בדיוק תפקידנו.

אורן אסף חזן: אבל לקחת את זה ולכפות ולנהל את העיריות – איך הן ישתמשו בכסף של המים לשיפור תשתיות המים, שיפור איכות המים, שיפור השירות בנושא המים – זה לא לקחת את זה ולייצר איזשהו גוף, שבאחד התאגידים שלו, לא חשוב שמות, בשנה שעברה הוציאו 130 מיליון שקל דיבידנד.

אורן אסף חזן: יש תאגידים שאני מכיר שבאים אנשים, צועקים קצת על ראש העיר, והוא אומר: בוא, בוא, בוא, אשים אותך, תעבוד בתאגיד.

אורן אסף חזן: סוגר פינות.

אורן אסף חזן: זה נהיה כמו פלסטר פוליטי, התאגידים האלה, וזו הסכנה האמיתית.

אורן אסף חזן: ואני קורא לך, ואם יתאפשר תקנונית, אם הצלחתי לשכנע אותך, כן לתמוך.

אורן אסף חזן: כי בסופו של יום אתה יודע – – –

יואל חסון: אני יכול להגיד משהו?

אורן אסף חזן: רגע, ברשותך.

אורן אסף חזן: בסופו של יום אתה יודע שמילה שיוצאת לי מהפה – אני הולך אתה עד הסוף.

יואל חסון: אז תן לי להגיד לך משהו.

יואל חסון: משפט.

אורן אסף חזן: ואם אני אומר לך: לא יהיו בסוף תאגידים, ולא יהיה מע"מ על המים, אז אני יודע מה אני אומר.

יואל חסון: אז אני עונה לך ככה: תקשיב, תודה על השיעור שנתת לי.

יואל חסון: אני תשע שנים פה, אני יודע בדיוק איך המערכת עובדת – – –

אורן אסף חזן: היא עבדה אחרת בעבר.

אורן אסף חזן: היא השתנתה, לצערי.

יואל חסון: לא, הכנסת, הכנסת – – –

אורן אסף חזן: נכון, נכון, היא השתנתה.

יואל חסון: – – – המע"מ לא יוכל להיכנס כאן, כי זה נושא חדש, וזה לא יוכל להיכנס לתוך החוק הזה.

יואל חסון: ואני אומר לך: עד שלא יפתרו את עניין המע"מ, כל עיסוק בתאגידים לא – – –

אורן אסף חזן: אז אני אומר לך, ומנצל את השניות האחרונות שנותרו לי: בתיאום וסיכום עם חתומים אחרים על החוק, זה שהגיש איציק, ועל החוק הנוכחי – אתה אתי?

אורן אסף חזן: – אני אומר לך שכולם יודעים ומסכימים שהחוק במתכונת הזאת הוא רק פתח כדי להביא אותו לדיון, כשהרציונל הוא לפרק את כל המערכת הגרועה, המושחתת, השחורה הזאת, שפוגעת אך ורק באחד – בציבור.

אורן אסף חזן: ובמילה אחת אחרונה: צריך לזכור שגם עלות המים המותפלים היא לא גדולה, ולא ייתכן שבממוצע ירוויחו מרגע שהמים נפתחים 7 שקלים.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב כזה.

אורן אסף חזן: את הכסף הזה – יש הרבה דברים לעשות אתו, ובראש ובראשונה להשאיר אותו לאזרחים, שגם ככה אנחנו מעמיסים עליהם מספיק.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת אורן חזן – מי בעד הצעת החוק?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצעת חוק בקריאה טרומית.

אורן אסף חזן: יואל, אתה יכול לא להצביע, יואל.

אורן אסף חזן: תעשה נמנע, אל תתנגד.

אורן אסף חזן: שמע לי, יואל.

ענת ברקו: אסור לו.

אורן אסף חזן: לא, הוא יכול לא להצביע.

אורן אסף חזן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 20 בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

יעל כהן-פארן: סליחה, אפשר להוסיף את שמי לפרוטוקול בעד?

יצחק וקנין: אני מוסיף את שמך לפרוטוקול, ולא משנה את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: לפרוטוקול – להוסיף את קולה של יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: אני עובר להצעת חוק – עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3105/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגנה על עובדים זרים מפני ניצול ועבירות חמורות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: נא לפתוח את המיקרופון.

מיכל רוזין: תודה, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, חברים וחברות, מטרת הצעת החוק שאתם עומדים להצביע עליה היא צמצום תופעות של עבדות מודרנית.

מיכל רוזין: החוק מאפשר למדינה להחליט לשלול היתרים ממעסיקים עבריינים ולהגביר את ההרתעה מפני ביצוע עבירות חמורות.

מיכל רוזין: הצעת החוק תאפשר לממונה מטעם משרד הפנים לבטל או לסרב לתת היתר למעסיק או לבעל זיקה לו, אם נודע לו כי המעסיק הורשע בעבירה שמחמת נסיבותיה, מהותה וחומרתה הוא אינו ראוי להעסיק עובד זר, ובין היתר, עבירות כמו סחר בבני-אדם, עבודה בתנאי עבדות ועבודה בכפייה.

מיכל רוזין: בנוסף, בעקבות מקרים רבים של פגיעה בשכרם ובזכויותיהם הסוציאליות של עובדים זרים, וקושי של גורמי הפיקוח להתחקות אחר התשלומים במזומן, מוצע לעגן בחקיקה את חובת תשלום השכר לעובד הזר לחשבון בנק בישראל.

מיכל רוזין: זהו מנגנון נוסף שנועד להילחם בניצול ולהעניק לעובדים את הזכות הבסיסית לקבל משכורת תקינה, מלאה ואמינה לחשבון הבנק, כמו כל עובד בישראל.

מיכל רוזין: בכך גם נגן בו-בזמן על העובדים מפני פגיעה בשכרם ועל המעסיקים מפני תביעות שווא על אי-תשלום מלא.

מיכל רוזין: כמו שכתוב: לא תעשוק – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, קולך מגיע עד אלי, וגם קולה של ענת ברקו.

יצחק וקנין: אנא מכם.

ענת ברקו: סליחה, סליחה.

מיכל רוזין: כמו שכתוב, חבר הכנסת וקנין: "לא תעשֹק שכיר עני ואביון מאחיך או מגרך אשר בארצך – – – ביומו תִתן שכרו".

מיכל רוזין: אני רוצה להודות קודם כול לעמותת "קו לעובד" – לנועה שאואר, למיכל תג'ר ולעידית ליבוביץ – על הייעוץ; ולשר הפנים ומשרדו על שיתוף הפעולה והנכונות לסייע ולתמוך – –

אורן אסף חזן: על סיוע למסתננים?

מיכל רוזין: – – לצוות המשפטי במיוחד, ולצוות לשכת השר – –

אורן אסף חזן: על סיוע למסתננים?

אורן אסף חזן: על פגיעה במדינה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן.

מיכל רוזין: – – לעורך-הדין איתי עצמון, שליווה אותי בתפקידי כיושבת-ראש הוועדה לבעיית העובדים הזרים בכנסת התשע-עשרה – –

זהבה גלאון: – – –

אורן אסף חזן: אין לכם גבולות, אין.

מיכל רוזין: – – לצוות הלשכה שלי: שי, יעל ומאיה – –

אורן אסף חזן: – – – עוכרי ישראל.

מיכל רוזין: – – ובעיקר ליועצת המדהימה שקד מורג, שבזכותה החוק הזה קורם עור וגידים.

אורן אסף חזן: – – –

מיכל רוזין: החוק הוא למען הגנה על העובדים, שאנו בעצמנו מביאים אותם מדי שנה לארצנו.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים להגן עליהם ועלינו כחברה עם ערכים מוסריים.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, אתה מפריע.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאקרא לסגן השר להשיב, יש לי חובה נעימה לברך גם בשמכם את המשלחת הנכבדה שנמצאת אתנו כאן ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לקדם כעת בברכה חמה משלחת מארמניה של פורום הידידות הבין-פרלמנטרי עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) המשלחת כוללת, פרט לחברי פרלמנט, גם אורחים נכבדים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לירושלים בירת ישראל ולכנסת, משכן הדמוקרטיה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: העם הארמני והעם היהודי חולקים היסטוריה רבת שנים בעלת מאפיינים דומים.

יולי יואל אדלשטיין: שני העמים סבלו במאה שעברה טרגדיה איומה שאיימה על קיומם.

יולי יואל אדלשטיין: אנו רואים בכם ידידים ומעוניינים להוסיף לפתח קשרים ושיתופי פעולה בשורה של תחומים, ובהם תרבות, תיירות וכלכלה, ובעיקר בתחום החקלאי.

יולי יואל אדלשטיין: זהו ביקור שני של משלחת נכבדת מארמניה בארצנו בשנה האחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מקווים לפעול להגברת הביקורים ההדדיים של חברי פרלמנט כדי להכיר טוב יותר וללמוד אלו על אלו.

יולי יואל אדלשטיין: בהקשר זה אציין בשמחה את ביקורי בארצכם היפה עוד כשהייתי שר ההסברה והתפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: בדומה לישראל, גם לארמניה יש קהילות גדולות החיות בתפוצות, בעיקר בארצות-הברית ובצרפת.

יולי יואל אדלשטיין: בדומה לעם היהודי, הקהילות הארמניות מקיימות קשר הדוק עם מדינת האם.

יולי יואל אדלשטיין: הפזורה הארמנית בגולה גדולה בהרבה מאוכלוסיית ארמניה עצמה, וגם העם שלנו היה במצב דומה במשך שנים רבות.

יולי יואל אדלשטיין: לפיכך, נשמח לשתף פעולה גם בתחום זה ולחלוק ידע וניסיון לגבי שימור הקשר עם התפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הכנסת וחבריה וגם בשמי, אני מבקש לברך אתכם ולאחל לכם שהות נעימה בישראל ובירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: היו ברוכים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) תודה.

יולי יואל אדלשטיין: (הצעת חברת הכנסת מיכל רוזין)

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר, סגן השר משולם נהרי, אתה מוזמן להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת מיכל, הצעת החוק נועדה לחזק את הסמכויות המינהליות של רשות האוכלוסין וההגירה בארבעה נושאים: א.

משולם נהרי: עיגון בחקיקה של סמכות הממונה, כהגדרתו בחוק, לחייב מעסיק של עובד זר להפקיד את שכר העובד בחשבון בנק בישראל, ולהסמיך את שר הפנים לקבוע תקנות לעניין זה; ב.

משולם נהרי: לקבוע כי הממונה רשאי שלא ליתן היתר להעסיק עובד זר למי שלא שילם עיצום כספי שהוטל עליו על-ידי משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים בגין הפרות חוקי עבודה כלפי עובדים זרים; ג.

משולם נהרי: להבהיר כי הממונה רשאי לבטל היתר להעסיק עובד זר גם בעקבות הפרת תנאי שנקבע להיתר; ד.

משולם נהרי: להסמיך את הממונה לבטל היתר או לסרב לחדש היתר אם נודע לו כי המבקש או בעל זיקה אליו הורשע בעבירה של סחר בבני-אדם, עבדות או עבודה בכפייה.

משולם נהרי: ההתייחסות שלנו לארבעת הסעיפים הללו: לעניין הסמכות לחייב מעסיק של עובד זר להפקיד שכר בחשבון בנק, כבר כיום, לאור הנחיה בהחלטת ממשלה, הממונה מתנה היתרי העסקה לענפים מסוימים בחובת הפקדת שכר בחשבון בנק בישראל, במטרה לסייע בפיקוח על קיום תנאי ההיתר בדבר גובה השכר ששולם.

משולם נהרי: יחד עם זאת, לאחרונה נמצאו קשיים ביישום הנחיה זו, ולכן ויש מקום לשקול לעגן את הסמכות לקבוע הנחיה זו בחקיקה בצורה מפורשת יותר.

משולם נהרי: אפשרות אחרת שניתן לשקול היא תיקון החוק, על מנת לאפשר גם אפשרות הפקדת שכר עובדים זרים בחשבון בנק על שמם בחו"ל, בכפוף לתנאים שייקבעו.

משולם נהרי: לעניין ההצעה להסמיך את השר לקבוע את ההנחיה בתקנות, בנוסף לקביעתה כתנאי להיתר – לטעמנו הדבר אינו נדרש מאחר שהנחיה זו מחייבת גמישות ולמידה, ונכון לקבוע זאת ולהתאים זאת לענפים השונים בהנחיות גמישות ולא בחקיקה.

משולם נהרי: לעניין ההצעה בדבר אי-מתן היתר למי שלא הסדיר תשלום עיצום כספי – לאור מעבר משרד העבודה וההרווחה מהטלת קנסות מינהליים בגין הפרות של רבים מחוקי העבודה להטלת עיצומים כספיים, יש מקום לקבל את ההצעה, כתוספת להוראה הקיימת בדבר הסמכות שלא ליתן היתר להעסיק עובד זר למעסיק שלא שילם קנס מינהלי חלוט שהוטל בגין העסקת עובדים זרים.

משולם נהרי: לעניין ההצעה בדבר הוספת המילים "לרבות תנאי שנקבע בהיתר" לסעיף המסמיך את הממונה לבטל היתר למעסיק שהפר הוראות דין או תנאים לפי תקנות – אומנם המשפט המינהלי מאפשר ביטול היתר בגין הפרת תנאיו, אך אין מניעה להבהיר זאת בחוק.

משולם נהרי: לעניין קביעת סמכות לבטל היתר להעסיק עובד זר בעקבות הרשעה בגין עבירה חמורה – אומנם סמכות זו קיימת גם כיום, אך מחמת הרצון להוקיע את מבצעי העבירות החמורות ולמנוע מהם להעסיק עובדים זרים, ניתן לתמוך בהצעה זו, וגם לשקול לתקן את ההצעה ולקבוע כי מדובר בסמכות חובה, כך שרק בנסיבות מיוחדות יהא ניתן ליתן היתר העסקה למי שהורשע בעבירה כאמור.

משולם נהרי: אם התיקון המוצע יתקבל, וכן לאור הערות מבקר המדינה, יהא צורך לקבוע נוהל לקבלת מידע מהמשטרה על הרשעות חמורות הנוגעות לתחום עובדים זרים באופן יזום, וזאת מאחר שאין זה מעשי שפקידי רשות האוכלוסין וההגירה יעיינו ברישום הפלילי של אלפי מטופלים סיעודיים או חקלאים המבקשים היתרים כאמור, ולכן נדרש הסדר יזום להעברת מידע מטעם משטרת ישראל במקרים מתאימים.

משולם נהרי: לסיכום, אין בהצעת החוק משום חידוש משמעותי לעומת המצב החוקי הקיים, אך לאור הרצון להוקיע מבצעי עבירות חמורות כלפי עובדים זרים ולעבות את האכיפה המינהלית בתחום העסקת עובדים זרים, הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף לתיאום ותיקון הנוסח מול משרדנו לקראת קריאה ראשונה.

משולם נהרי: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין מסכימה להתניה, כן?

יצחק וקנין: אם כן, חבר הכנסת – מוותר?

אורן אסף חזן: לא, לא.

יצחק וקנין: רוצה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן מתנגד לחוק.

יחיאל חיליק בר: נו, תשחרר אותנו – – –

קריאות: למה?

קריאות: למה?

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: אני לא יכול לתת לך באפשרות – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, האפשרות היחידה שאני יכול לאפשר לו זה שהוא יתנגד לחוק.

אורן אסף חזן: טוב, בסדר.

אורן אסף חזן: מוותר.

אורן אסף חזן: בסדר.

יצחק וקנין: אתה מוותר.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגנה על עובדים זרים מפני ניצול ועבירות חמורות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל רוזין – מי בעד הצעת החוק?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגנה על עובדים זרים מפני ניצול ועבירות חמורות), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

דוד ביטן: לא, אתה יכול עכשיו אולי להגיד – – –

אורן אסף חזן: אני יכול עכשיו להגיד את העמדה?

קריאה: יישר כוח.

מיכל רוזין: תודה רבה.

יצחק וקנין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותובא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: דוח משרד הבריאות על זמני ההמתנה הארוכים בחדרי המיון

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא:

יצחק וקנין: דוח משרד הבריאות על זמני ההמתנה הארוכים בחדרי המיון – מס' 5786, 5814, 5815 ו-5823.

יצחק וקנין: ראשון המציעים – חבר הכנסת איל בן ראובן, ולאחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: שר הבריאות יושב כאן.

יצחק וקנין: שר הבריאות יושב.

יעקב ליצמן: הוא כאן.

יצחק וקנין: הוא כאן.

יצחק וקנין: הוא כאן.

יצחק וקנין: אני הדגשתי זאת במכוון.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, כבוד שר הבריאות ליצמן, חברות וחברי הכנסת, אחת הדרישות הסבירות והנכונות של הציבור הנורמטיבי שמשלם מסים, שממלא את חובותיו למדינה, היא טיפול רפואי סביר בשעת צרה, ובדגש על הציבור המזדקן שנזקק לשירותים הרפואיים הציבוריים יותר ויותר.

איל בן ראובן: התמונה שעולה מהדוח – הראוי, אני מוכרח לומר – של משרד הבריאות שפורסם השבוע, באשר לזמני ההמתנה והתפוסה בחדרי המיון למול הצורך, מדאיגה ביותר ולמעשה מציגה, בעיני, תמונה של מערכת בדרך לקריסה.

איל בן ראובן: זמן ההמתנה הממוצע, ואני מדגיש: הממוצע, עומד על 3.79, כמעט ארבע שעות, ויש רבים שממתינים כחמש שעות ויותר.

איל בן ראובן: אני שומע את אמי בת ה-84, מחוויותיה בבית-החולים, ואני שומע אחרים, אנשים ששירתו את המדינה הזו ובזיקנתם מגיעים למצב שמבחינתם המצב בבתי-החולים – מבחינתם הוא בגידה של המדינה בהם, ולא פחות מכך.

איל בן ראובן: ברור לחלוטין שהמצב איננו בשל אנשי הצוות, הרופאים, האחים והאחיות; הם עושים את המיטב.

איל בן ראובן: הם פשוט קורסים תחת עומס ותחת התשתיות הלא-מתאימות – כמות כוח-אדם, מיטות וכו'.

איל בן ראובן: שמעתי השבוע את מנכ"ל משרד הבריאות סביב מצוקת בריאות הנפש ואת האמירה הברורה שלו שעם התקציבים הקיימים קשה מאוד לתת מענה לשם שיפור אמיתי ובזמן סביר של כלל משימות מערכת הבריאות – – –

יעקב ליצמן: אדוני, אני דיברתי אתו על זה, ודיברנו ביחד על הסיעוד, לא על – – –

איל בן ראובן: אוקיי, אני מקבל את ההערה, אבל אני מדבר על כלל משימות מערכת הבריאות, שאי-אפשר להגזים בחשיבותן.

איל בן ראובן: נראה שלאור מציאות גל ההזדקנות הנרחב באוכלוסייה, התייקרות סל התרופות, המכשור הרפואי – כל אלו – הזקן והזקנה במצב הנוכחי, כנראה חלק מהם ימשיכו לשכב במסדרונות ולהמתין שעות רבות בהגיעם לחדרי המיון.

איל בן ראובן: ומכאן, בעצם, דרישתי לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וניסיון לראות, לחשוב אחרת – חשיבה משותפת, עזרה שלנו, אולי, למערכת הבריאות ולציבור הישראלי לצאת מהמבוך הלא-ראוי הזה.

איל בן ראובן: אני חושב שמגיע לציבור, מגיע לרופאים, לאחיות ולאנשי הצוות המצוינים שעובדים בשטח, בבתי-החולים – מגיעים להם תנאים אחרים למימוש משימת הקודש שהם מבצעים.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי, הסיפור הזה של המלר"דים הוא לא חדש והוא גם היה בתקופתי, והוא גם היה בתקופתך שלפני תקופתי.

יעל גרמן: למעשה זאת כתובת שכתובה על הקיר כבר מזמן.

יעל גרמן: אבל אולי לפני שאני אכנס לבעיה בכללותה וגם לפתרונות שישנם ואנחנו מכירים אותם, אני רוצה לקרוא את המספרים כדי שהציבור יבין על מה אנחנו מדברים.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על כך שתקופת ההמתנה, החציון של תקופת ההמתנה במלר"ד – מלר"ד זה מרכזים לרפואה דחופה, או מה שאנחנו קוראים כמובן חדרי מיון – הוא יותר משלוש שעות.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על כך ש-22% מהמטופלים שוהים יותר מחמש שעות בחדרי המיון ו-6% שוהים יותר מתשע שעות.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על כך שבשנת 2015 – לא השנה בשנת 2016, הדוח הוא משנת 2015 – התפוסה הגיעה בשניידר, בחורף, ל-185%; בקפלן ל-258%.

יעל גרמן: רק השבוע ראינו את רמב"ם צועקים: הצילו, יש לנו 200% תפוסה בחדרי המיון ובמחלקות ואנחנו לא יודעים מה לעשות.

יעל גרמן: אנחנו לא יכולים לטפל.

יעל גרמן: אבל הנתון הכי מדאיג, שאני לא יודעת איך הוא נעלם מעיני התקשורת וגם מעיני הציבור, הוא עלייה בתמותה, אדוני השר.

יעל גרמן: נכון שלכאורה עלייה מ-0.05% מתים ל-0.07% – אבל העלייה היא 40%.

יעל גרמן: 40% יותר אנשים מתו בשנת 2015, מאז הדוח האחרון שהיה בשנת 2006.

יעל גרמן: מדובר במאות אנשים, ואם המגמה הזאת תימשך, אנחנו מדברים על אלפי אנשים.

יעל גרמן: למעשה בתי-החולים ומערכת הבריאות זועקים הצילו.

יעל גרמן: ויש פתרונות והפתרונות נמצאים במשרדי האוצר.

יעל גרמן: אתה, אדוני, בוודאי תעלה לכאן ותשאל מה אני עשיתי.

יעל גרמן: רק כדי לשים דברים בפרופורציה: אני הייתי שנה ושמונה חודשים, אתה כבר שבע או שש בסך הכול; אבל אני יכולה לומר לך מה עשינו.

יעל גרמן: אנחנו, שהיינו שנה ושמונה חודשים, העברנו לקראת שנת 2015 תקציב שהייתה בו תוספת ריאלית של מיליארד שקלים לקיצור תורים בבתי-החולים.

יעל גרמן: 300 מיליון חד-פעמי ו-700 מיליון לבסיס.

יצחק וקנין: תודה.

יעל גרמן: מייד.

יעל גרמן: אני רוצה לסיים.

יעל גרמן: רוצה לומר, שאם היום אותו תקציב היה ממשיך, היו לנו עוד 2 מיליארד ו-100 מיליון שקל שבוודאי היו מצילים את הרפואה ומקצרים את התורים ומונעים את המוות המיותר בגלל הצפיפות.

יעל גרמן: אני מצפה, אדוני השר, שאתה תפנה למשרד האוצר ותקבל את 2 המיליארדים שהיו מוכנים – שחתמו עליהם ושאושרו בשנת 2015.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מרגי – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני השר יכול להשיב.

יעקב ליצמן: אני קצת צרוד.

יצחק וקנין: מאחלים לך בריאות ורפואה שלמה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני מכיר את המצב.

יעקב ליצמן: לא רק שאני מכיר, אני מבקר בחדרי המיון.

יעקב ליצמן: בשבוע שעבר ביקרתי בכמה.

יעקב ליצמן: עוד מעט אגיד את הצעדים שאנחנו עושים.

יעקב ליצמן: אבל לפני שאני ממשיך, בנוגע לכסף שדיברת, קיבלתי כסף, נו, אז מה?

יעקב ליצמן: מה פירוש נו אז מה?

יעקב ליצמן: כשאני מתחיל לגלגל את ענייני המשרד בכל יום, אני לא יודע איפה להתחיל: כמה כסף אני צריך להשקיע על זיהומים בבתי-חולים?

יעקב ליצמן: 5,000–6,000 בשנה מתים מזה?

יעקב ליצמן: כמה כסף אני צריך להשקיע שם?

יעקב ליצמן: את מדברת על מיון?

יעקב ליצמן: מיון זה חשוב מאוד, עוד מעט אגיע לזה.

יעקב ליצמן: אבל כשאני מקבל כסף, זה הדבר הראשון.

יעקב ליצמן: דבר שני, קיצור תורים.

יעקב ליצמן: גם על זה אני עוד מעט אדבר.

יעקב ליצמן: דבר נוסף, חדרי מיון קדמיים שאני עושה בכל מיני מקומות כדי להציל את חדרי המיון שלא יהיו שם עומסים.

יעקב ליצמן: גם לשם אני צריך כסף.

יעקב ליצמן: אני צריך כסף גם לסל התרופות שהגדלנו ב-40%.

יעקב ליצמן: יש לי עשרה סעיפים כאלה שאני אגיד לכם – ה"בוקר טוב" וה"צהריים טובים" שאני מקבל במשרד.

יעקב ליצמן: אז כשמדברים על כסף, קודם כול, קיבלתי הרבה כסף.

יעקב ליצמן: לא אשקר לך.

יעקב ליצמן: אבל מה?

יעקב ליצמן: כשאני מתחיל לחלק את הכסף, זה יוצא לא מספיק לכל דבר.

יעקב ליצמן: כאשר חבר הכנסת איל בן ראובן אמר קודם שהמנכ"ל אמר שצריך להעלות את מס הבריאות, דיברתי על זה – סיכמנו אתו ביחד – שאנחנו מדברים על סיעוד.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לערבב שמחה בשמחה, כי ברגע שאני אגיד כללית, לא אקבל כסף.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לדבר על זה.

יעקב ליצמן: סל הסיעוד, זה ה-priority להעלות את מס הבריאות.

יעקב ליצמן: לכן עדכנתי אותך, מצאתי לנכון לתקן אותך – דיברתי אתו היום כי קראתי בכלי התקשורת שהוא אמר.

יעקב ליצמן: הוא הסביר לי גם כי אני יודע שאנחנו סיכמנו.

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לכם – לפני שאני מקריא את התשובה: כל הנתונים שאתם מקריאים, זה ממני.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות מוציא את זה.

יעקב ליצמן: אני מעוניין לפרסם את זה, אני רוצה שהציבור ידע.

יעקב ליצמן: במקום x – 200%, במקום x – 300%.

יעקב ליצמן: אני מקבל את הנתונים יום-יום, אני חייב להגיד לך שלא בדקתי ביומיים האחרונים, אבל אני מקבל – כמעט תמיד כשאני רוצה – את הגרף של כל בתי-החולים, תפוסה כל יום, אין 200%.

יעקב ליצמן: אז אני לא יודע בדיוק למה התכוון.

יעקב ליצמן: אנחנו עשינו הרבה דברים.

יעקב ליצמן: קודם כול אקריא את התשובה ואחר כך אסביר עוד דברים.

יעקב ליצמן: אבל בשביל לקצר, אני בעד לדון בזה בוועדת העבודה והרווחה; אין שום בעיה בזה, אדרבה ואדרבה.

יעקב ליצמן: אם תצליחו לשכנע את האוצר שייתן לי עוד יותר כסף, אני בעד.

יעקב ליצמן: אני התנגדתי?

יעקב ליצמן: רק מה, תבינו, כשאני מקבל כסף, יושב אצלי צוות מקצועי וכל אחד סוחב את זה.

יעקב ליצמן: כשמדברים על מיטות – כשהתחלנו את הדיון התקציבי, בהתחלה לא היה לנו לשנה הבאה בסל הבריאות בכלל מיטות – קיבלנו.

יעקב ליצמן: ואל תשכחו שהשנה אנחנו מוסיפים עוד 340 מיטות באשדוד.

יעקב ליצמן: עוד שלושה חודשים, משהו כזה.

יעקב ליצמן: אז סך הכול עשינו דברים.

יעקב ליצמן: ברשותכם, אקריא את התשובה של המשרד: משרד הבריאות פרסם בימים האחרונים את הנתונים על אודות ביקורים בחדרי המיון לשנת 2015.

יעקב ליצמן: המשרד שם בראש סדר העדיפויות את הטיפול בעומסים בחדרי המיון, המהווים את חלון הראווה של מערכת הבריאות.

יעקב ליצמן: קידום המצב בחדרי המיון מעסיק את בכירי המשרד באופן אינטנסיבי.

יעקב ליצמן: כפי שמופיע בנתוני הדוח, משנת 2012 נרשמה ירידה של 3% בשיעור הביקורים בחדרי המיון.

יעקב ליצמן: בקרב מבוגרים גילאי 65–74 חלה ירידה של 7% בשיעור הביקורים, וכן חלה ירידה דומה בכלל הגילאים, פרט לקשישים מעל גיל 85.

יעקב ליצמן: הירידה נצפתה בקרב מבוטחי כלל הקופות.

יעקב ליצמן: במקביל לירידה בשיעור הביקורים במלר"ד, חלה עלייה בזמן השהייה במיון, הן של מטופלים שמשתחררים לביתם והן של מטופלים המופנים לאשפוז.

יעקב ליצמן: כמו כן, התפוסה הממוצעת במיון עלתה בשנת 2015 ביחס לשנת 2012, והערך הוא יציב במהלך רוב חודשי השנה, ללא הבדלים מהותיים בין עונות השנה.

יעקב ליצמן: ב-14 בתי-חולים התפוסה היא מעל ל-100%, לעומת תפוסות נמוכות מ-90% ב-14 בתי-חולים אחרים.

יעקב ליצמן: רובם של הפונים למיון מגיעים עם הפניה רפואית, ומספר זה נמצא במגמת עלייה.

יעקב ליצמן: עלייה זו בזמני שהייה ובעומסים נובעת ממחסור במיטות אשפוז, כאשר חולים מושהים במיון בהיעדר מיטות אשפוז במחלקות.

יעקב ליצמן: כידוע, שיעור מיטות האשפוז בבתי-החולים בארץ הוא מהנמוכים במדינות ה-OECD, ולאור זאת וכן לאור צפי ההזדקנות באוכלוסייה, משרד הבריאות שם כיעד הוספת מיטות אשפוז לבתי-חולים כלליים.

יעקב ליצמן: במסגרת זו התווספו בתוכנית האשפוז לשנים 2011–2016, 960 מיטות סך הכול, כאשר בשנים הקרובות, 2017–2022, אנו נוסיף 1,200 מיטות בבתי-חולים כלליים, וכן נפתח בית-חולים עם עוד מעל 300 מיטות – בית-החולים "אסותא" באשדוד.

יעקב ליצמן: סך הכול צפויות להתווסף במערכת 1,500 מיטות כלליות בשנים אלו.

יעקב ליצמן: בנוסף, אנו פועלים לפתיחת מיטות גריאטריה פעילה, שגם הן יקלו את העומסים בבתי-החולים.

יעקב ליצמן: עיקרי התוכנית שיצאה לדרך בשנת 2016 הנם כדלהלן: 1.

יעקב ליצמן: תוספת כוח-אדם; הוקצו לבתי-חולים תקנים ייעודיים לחדרי מיון: א.

יעקב ליצמן: רופאים – שני תקנים לכל מלר"ד; ב.

יעקב ליצמן: אחיות – 2.6 תקנים לכל מלר"ד.

יעקב ליצמן: נוספים – – –

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: יש מישהו שמערער על זה?

יצחק וקנין: לא, לא.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעקב ליצמן: ג.

יעקב ליצמן: הוגדר תפקיד חדש במיון שנועד לייעל את עבודת הרופאים, והוא עוזר רופא; ד.

יעקב ליצמן: הוקצו תקנים למינהלן תפעולי במלר"ד, וכן יוקצו תקנים לאנשי מקצועות בריאות נוספים; ה.

יעקב ליצמן: מקצועות בריאות אחרים – יוקצו אנשי מקצועות בריאות, דוגמת גבסנים ונוטלי דמים, לסיוע בתהליך העבודה במלר"ד; 2.

יעקב ליצמן: הכשרות מקצועיות לצוותים, כולל הכשרות ייעודיות לשיפור חוויית המטופל במיון, הכשרות מקצועיות לאחיות, הכשרות לעוזרי רופא, הכשרה למינהלן תפעולי במיון ועוד; 3.

יעקב ליצמן: מודל תמרוץ למלר"ד: בסוף 2016 הוחל בתהליך של מדידה של מרכיבים שונים בעבודות המלר"ד וחולקו תקציבים בהתאם לניקוד שהושג, באופן יחסי.

יעקב ליצמן: כל בתי-החולים קיבלו תוספת תקציבית בסיסית, כאשר בתי-החולים שקיבלו ציונים גבוהים קיבלו תוספת יתר.

יעקב ליצמן: המרכיבים שנמדדו כוללים זמני המתנה, מדדי איכות: ביצוע הדמיה מוחית בחשד לאירוע מוחי, נוכחות רופא בכיר בערב ובלילה, כמות אחיות בכל משמרת והצטרפות לפרויקט המחשוב.

יעקב ליצמן: מטרת המודל הנה להעלות למודעות נושאים שמשרד הבריאות איתר כבעייתיים ביותר בתפקוד המלר"ד, וכן לתמרץ את בתי-החולים לתהליכי שיפור.

יעקב ליצמן: בנוסף לכל אלה, משרד הבריאות פועל לחיזוק המענה בקהילה על מנת לצמצם את הגעת החולים שיכולים לקבל מענה בקהילה ולא בבתי-חולים.

יעקב ליצמן: במסגרת זו, משרד הבריאות תומך בפתיחת מוקדי לילה בפריפריה.

יעקב ליצמן: כיום ישנם 12 מוקדים הנתמכים על-ידי המשרד בפריסה ארצית, ואנחנו מקווים להגיע ל-20.

יעקב ליצמן: המקומות האלו הם: ערבה-תיכונה, מצפה-רמון, ירוחם, ערד, דימונה, קריית-גת, שומרון, אום-אלפחם, סח'נין, בית-שאן, קריית-שמונה ושדרות.

יעקב ליצמן: מתוכננים להיפתח ארבעה מוקדים נוספים במהלך השנה, ולדעתי עוד שניים: קצרין, אופקים, חורה ואשכול.

יעקב ליצמן: לסיום, הטיפול בסוגיית העומסים בחדרי המיון בבתי-החולים עומד במרכז הפעילות של משרד הבריאות, ששם לו למטרה לקצר ולייעל את הטיפול הניתן לכלל החולים, תוך התייחסות לכלל המרכיבים הנוגעים לעניין וחיזוקם, הן בבתי-החולים והן בקהילה עצמה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להוסיף דבר אחד: אנחנו בשיא העונה של השפעת, ולכן אי-אפשר כל פעם למדוד את בתי-החולים בשבועיים האלו.

יעקב ליצמן: זה לא אומר שאני אומר ששבועיים צריך לסבול; חלילה וחס.

יעקב ליצמן: אבל זה אומר שהתוכנית צריכה להיות כללית, על הכול, ולראות אם אנחנו יכולים לעשות צעדים זמניים רק בזמן השפעת, ואנחנו בודקים את זה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: כאמור, אני בעד להעביר את זה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יצחק וקנין: תודה לשר יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: יש דעה נוספת.

יצחק וקנין: הבעת דעה של חבר הכנסת אורן אסף חזן, ומייד אחרי כן אנחנו נצביע.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תראו, אנחנו נמצאים פעם אחר פעם פה במליאה ומדברים על הקשיים במערכת הבריאות.

אורן אסף חזן: מדברים על הקשיים בבתי-החולים, על התורים הארוכים, על חוסר מיטות.

אורן אסף חזן: אני, לצערי, רואה את זה גם בעיניים שלי.

אורן אסף חזן: רק בשבוע שעבר, בבית-החולים, עת שהייתי באשפוז, ראיתי, מתוך כאב עצום – לא ידעתי אפילו איך להתמודד עם הדבר הזה – ראיתי איך שמים חולים נוספים במסדרון.

אורן אסף חזן: ואני לא מדבר אתכם על הפריפריה הרחוקה או על מקומות אחרים.

אורן אסף חזן: אני מדבר אתכם גם פה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שניקח את הדיבורים האלה ונהפוך אותם למעשים.

אורן אסף חזן: אדוני השר, בתקציב האחרון עשינו הכול כדי לעזור גם למשרד שלך להגדיל את התקציב.

אורן אסף חזן: הבאנו הגדלה של התקציב.

אורן אסף חזן: שב אתנו, תראה לנו מה צריך, ואנחנו נדע להילחם כדי להגדיל אותו עוד.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, כשאדם קם בבוקר, ובזה אני מסיים; אדם או גברת קמים בבוקר, מתקשים לנשום, מתקשים ללכת, יש להם כאבים – לא מעניינים אותם הסיפורים הפוליטיים שלנו, מה כן עשו, מה לא עשו.

אורן אסף חזן: אם באותו יום הם מסיימים על כיסא במסדרון ולא מסיימים תוך שהם מקבלים טיפול הכי מלא שאפשר, הגלגל הזה רק מחמיר והם חוזרים שוב ושוב ושוב ושוב ושוב.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן להפוך את זה.

אורן אסף חזן: אני אומר לך, אדוני השר: אני אלחם במי שצריך, ואני בטוח שגם בקואליציה וגם באופוזיציה יעשו את זה כדי לתקן.

אורן אסף חזן: כי בסופו של יום, הבסיס שלנו כחברה הוא מערכת הבריאות.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן חזן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת מסכימים להעביר את זה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: דוח משרד הבריאות על זמני המתנה ארוכים בחדרי המיון – מי בעד ומי נגד העברת הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: שינוי התגמול הבסיסי לניצולי שואה בעלי 40% נכות

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 5755, 5762, 5825 ו-5829: שינוי תגמול הבסיס לניצולי שואה בעלי 40% נכות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר – ראשון הדוברים.

אלי בן-דהן: – – –

יצחק וקנין: ולאחריו – מה?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: סליחה, סליחה, יש פה איזה – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: זה תורי.

אלי בן-דהן: אני – – – אלי כהן.

יצחק וקנין: אה, אתם – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: זה לא קשור אלי.

אלי בן-דהן: – – –

אורי מקלב: – – – מסתדר אתו?

יחיאל חיליק בר: לא, אבל מי השר שעונה?

יחיאל חיליק בר: סליחה.

אלי בן-דהן: מה?

אורי מקלב: – – –

יצחק וקנין: אני רוצה להבין: שינו את סדר-היום?

יצחק וקנין: אדוני.

יצחק וקנין: מי הודיע?

אלי בן-דהן: אנחנו ביקשנו להתחלף, שנינו.

אורי מקלב: אבל מה זה – – –

יצחק וקנין: אתה, אדוני, מסכים?

יחיאל חיליק בר: לא, אבל מי השר שאמור לענות לי?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: מי השר שאמור לענות לי?

גילה גמליאל: אני פה.

יצחק וקנין: ליצמן.

גילה גמליאל: אני פה.

אלי בן-דהן: לך – – –

יצחק וקנין: לך – סגן השר כהן.

אלי בן-דהן: – – – כהן.

גילה גמליאל: סגן השר – – –

יחיאל חיליק בר: אבל הנה, הוא פה כבר.

יחיאל חיליק בר: בוא נגמור עם זה.

יחיאל חיליק בר: מה הבעיה?

אורי מקלב: – – –

גילה גמליאל: סגן השר פה ואני פה.

אורי מקלב: – – – תקלה.

אורי מקלב: אנחנו גם – – –

יחיאל חיליק בר: נכון, מה.

אורי מקלב: – – –

יצחק כהן: – – – אוקיי, חבר'ה – – –

אלי בן-דהן: אוקיי, אוקיי, אין בעיה, חבר'ה.

אלי בן-דהן: אם מלחמת עולם – אני מסכים לוותר.

יצחק כהן: מחשבה – – –

יצחק וקנין: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: מודה ועוזב ירוחם.

אלי בן-דהן: – – –

יצחק וקנין: אוקיי, חברים.

יצחק וקנין: טוב, הדברים, צריכים להכין אותם לדבר – פשוט, אני אפילו לא הבנתי מה אומר לי המזכיר, סגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, חבר הכנסת חיליק בר: שינוי התגמול הבסיסי לניצולי שואה בעלי 40% נכות.

יצחק וקנין: בבקשה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: ולאחריך – יואב קיש.

יצחק וקנין: ואם הוא לא יהיה – אכרם חסון.

יצחק וקנין: ולאחריו – –

יחיאל חיליק בר: אורי – – –

יצחק וקנין: – – אורי מקלב.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להעלות על סדר-יומה של הכנסת הצעה שמדברת על שינוי התגמול הבסיסי לבעלי 40% נכות – וצריך לציין: מקרב ניצולי השואה, זה חשוב.

יחיאל חיליק בר: אנחנו שוב ושוב לא יודעים כיצד לתגמל מספיק ובזמן את האנשים היקרים האלה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אני רוצה להסביר לכם את האבסורד.

יחיאל חיליק בר: בעקבות התוכנית הלאומית לסיוע לניצולי שואה, שהתקבלה כבר ביוני 2014, הועלה סכום התגמול הבסיסי המשולם בגין אחוזי נכות מינימליים של 25% ל-2,248 שקלים.

יחיאל חיליק בר: איפה האבסורד?

יחיאל חיליק בר: לעומת זאת, במדרגת אחוזי הנכות העוקבת לדרגת הנכות הזאת, קרי 40%–49% אחוזי נכות, לא נעשה שום שינוי, והתגמול הבסיסי הוא 2,271 שקלים.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, הפרש של 23 שקלים בלבד לעומת הדרגה הקודמת.

יחיאל חיליק בר: תסכים אתי שזה לעג לרש.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, גובה התגמול הבסיסי שמשולם מדי חודש באופן אוטומטי משולם לפי אחד משני דברים: או לפי השיטה הלינארית, שבה גובה התגמול נגזר מגובה דרגת הנכות, קרי, גובה התגמול למשל נכון לחודש אפריל 2016 עומד על 5,644.73 שקלים לדרגת נכות של 100%, ומכאן שכל 1% נכות מזכה את אותו ניצול שואה ב-56.4 שקלים לערך; או שזה מחושב לפי שיטת המדרגות, אני קורא לה, לפי גובה התגמול החודשי הרגיל, צמוד ל-75% מהרנטה הגרמנית, וזה בעקבות ועדת דורנר, החל מ-1 בינואר 2008.

יחיאל חיליק בר: ראוי גם לציין כי למרות היחלשות היורו החליט משרד האוצר שלא להפחית את גובה התגמול המפורט לעיל.

יחיאל חיליק בר: התוספת המזערית הזאת – העלובה הזאת, סליחה, חברות וחברים – לא משקפת בכלל את ההכרה בהחמרה במצבו הרפואי של ניצול השואה; היא לא משקפת את הנכות שלו בפועל כפי שהיא באה לידי ביטוי באחוזי הנכות שניתנו לו.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני מבקש מהכנסת להבין שיש צורך בעדכון מדרגת הנכות של 40%–49% נכות בסכום שבאמת ישקף את מצבו הרפואי של ניצול השואה, ושתהיה בו תוספת הולמת, הוגנת ומשמעותית ממדרגת אחוזי הנכות הנמוכה יותר לפניה.

יחיאל חיליק בר: אני גם מבקש להעביר את הצעת החוק הזאת לוועדת הכספים.

יחיאל חיליק בר: הגיע הזמן לתקן את התיקון החשוב הזה ולאפשר לאנשים האלה לחיות סוף-סוף בכבוד במדינה שלנו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא עושים להם טובה.

יחיאל חיליק בר: זו הזכות שלהם כאזרחים ,ובוודאי ובוודאי כניצולי שואה – שכידוע לכם הולכים ומתמעטים.

יחיאל חיליק בר: בואו ניתן להם לסיים את חייהם בכבוד.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מהכנסת ומהשר להעביר את הנושא הזה לדיון בוועדת הכספים.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואב קיש – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אכרם חסון, ואחריו – אורי מקלב.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני גאה, כבן מיעוטים, לעמוד כאן ולבקש סיוע ותמיכה לניצולי השואה, וכמובן זו חובתו של כל חבר כנסת.

אכרם חסון: אבל אני רוצה לשתף אתכם שכאשר הייתי בגיל 21, בשנת 1982, ביקרתי במחנה הריכוז דכאו בגרמניה, וגם כשהייתי ראש עיר עשיתי הסכם עיר תאומה עם עיר היהודים לודז' בפולין; וגם הייתי באושוויץ וראיתי מה עבר על המשפחות ועל העם היהודי.

אכרם חסון: אין ספק שהטראומה שעבר כל ניצול שואה היא נכות מלאה.

אכרם חסון: ולצערי הרב, מדינת ישראל לא ידעה להעריך את אלה שהקריבו את היקר, את אלה שעברו טראומה קשה ביותר, ואנחנו לא מאחלים לאף אזרח מאף עדה ובאף מדינה – שלא יעבור מה שעברו.

אכרם חסון: ולכן, קשה לי לראות שנעשה עוול ואנחנו ממשיכים לשתוק.

אכרם חסון: כאשר ניצול שואה מקבל היום קצבה של 2,248 ש"ח – קודם כול, זו בושה.

אכרם חסון: איך אדם כזה יכול לחיות במדינת ישראל כאשר אין לו משפחה, אין לו תמיכה והוא עבר טראומה קשה ביותר?

אכרם חסון: חייו הם גיהינום.

אכרם חסון: לכן, לצערי הרב, אנחנו אכזבנו, כל ממשלות ישראל, ולא ידענו לכבד ולהעריך את האנשים הנפלאים האלה.

אכרם חסון: ולכן, גם כשראיתי את האחוזים – לא יעלה על הדעת שאדם שיש לו נכות 25%, ומישהו אחר שיש לו 49%, כמעט פי-שניים, מקבל תוספת, יותר ממנו, רק 23 שקלים.

אכרם חסון: זה בדיחה, זה דבר מצחיק, זה דבר לא מכובד ולא אחראי.

אכרם חסון: ולכן, עם חברי, אני מבקש לתקן את העוול הזה ולהעביר את הבקשה הזאת לוועדת הכספים; נשב שם, תהיה תוכנית מכובדת, אחראית, שמכבדת את האנשים האלה – שחלק מהם כבר אינם בחיים, ואנחנו לא נתנו להם את התגמול בזמן, וגם זו הייתה שערורייה.

אכרם חסון: אני שמח שאני שייך למפלגת כולנו, שהשר נתן יותר מ-400 מיליון שקל – סגן השר, שנמצא כאן, אני מברך אותו – כדי להחזיר להם קצת ממה שאיבדו במשך השנים, וכמובן, זה לא מספיק.

אכרם חסון: אני גם, לשמחתי הרבה, בן המיעוטים היחידי שנמנה עם הנהלת העמותה "יד עזרה לישראל", שמטפלת בניצולי שואה, ואני נמצא שם, קרוב אליהם.

אכרם חסון: אני רואה שהם צריכים תמיכה מתמדת ועזרה, ובואו נתקן דבר קטן ונשמח את האנשים האלה.

אכרם חסון: בסוף, אדוני, אני בחצי דקה רוצה להגיד לך: היום קראתי ב"ידיעות אחרונות" על הרב, שכמובן העביר אינפורמציה לכל הצוערים הדתיים שעוברים קורס קצונה כדי להיות מה שנקרא רבנים צבאיים, והוא אמר שם שזו סכנה לקלוט בצה"ל אנשים – בדרך כלל לקלוט עולים שהם לא יהודים, לקלוט דרוזים, לקלוט בני מיעוטים, ובמיוחד נשים.

אכרם חסון: אין ספק שזה לא רוח העשייה של הרבנות הצבאית בארץ, זו לא רוח של הרבנים המכובדים שאנחנו מכירים.

אכרם חסון: אנחנו יודעים שכאשר זידאן סייף הגן בגופו על בית-הכנסת בירושלים ונהרג, כל הרבנים הגיעו לכפר הדרוזי יאנוח ואמרו: אנחנו אחים, אנחנו לא ניתן לאף אחד לקלקל את ברית החיים, הברית הקיימת מלפני קום המדינה ואחרי קום המדינה.

אכרם חסון: אנחנו עם אחד ויש לנו עתיד אחד.

אכרם חסון: ולכן, אני מגיש הצעה לסדר-היום: קודם כול, צריך להביא את הרב הזה לדין, צריך לפטר אותו.

אכרם חסון: יש מספיק גזענות בחברה הישראלית, יש מספיק אפליה.

אכרם חסון: אסור לנו לתת שבצבא, שהוא מוסרי ועקרוני והוא שוויוני, יהיו אנשים שידריכו את חיילי העתיד בצורה כל כך מבישה.

אכרם חסון: תודה לכם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, שלוש דקות.

אורי מקלב: תודה לך, אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, חברי חברי הכנסת, צריך לזכור שאנחנו מדברים על שלושה פרמטרים, וכל אחד יש לו ערך מיוחד: ניצול שואה – ניצול מניצולי השואה, שכל יום, לדאבוננו, לצערנו, עשרות מהם נפטרים.

אורי מקלב: אין הרבה; אנחנו מדברים על נכה – גם ניצול שואה וגם נכה 40%–50%; ואנחנו מדברים – אם אנחנו עושים את החשבון הפשוט, אני לא חושב שיש אפילו ניצול שואה אחד שהוא גם נכה והגיל שלו פחות מ-90.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על קבוצה של אוכלוסייה שבאמת, לפי כל פרמטר, נמצאת במצב קשה, במצוקה קשה.

אורי מקלב: וכפי שדי ברור לאור זאת – לא מדברים על השלכות רוחב.

אורי מקלב: אם אנחנו לוקחים פרמטרים שניצול שואה הוא נכה, ואנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאנשים מעל גיל 90 – מלכתחילה אם היינו נותנים את הקצבאות והיינו עושים פרמטר כזה שמגיל 90 מקבלים, ודאי שהיינו נותנים גם קצבאות אחרות לגמרי.

אורי מקלב: אנחנו יודעים מה המשמעות לאנשים כאלה, מה המשמעות לניצול שואה כשהוא נכה – מה ההוצאות שיש לו, כמה עזרה הוא צריך, ואנחנו צריכים לבוא ולדון במה שהוא מקבל.

אורי מקלב: אז יש כאן בוודאי בעיה של הדרגתיות – המדרג לא נכון.

אורי מקלב: לא יכול להיות שהפער ב-10% נכות הוא פער של 30 שקלים, כשב-10% למעלה ולמטה הפערים הם הרבה יותר גדולים.

אורי מקלב: אבל לגופם של דברים, אנחנו יודעים שניצולי השואה של היום, שחלקם חיים בחרפת רעב, במצב שהם לא יכולים לקבל מענה תרופתי, לא כסף לתרופות ולא לטיפולים רפואיים – זה לא סיפורים; אנשים שחיים אתם יום-יום מספרים לי סיפורים מזעזעים.

אורי מקלב: אין לנו מחויבות ערכית מינימלית כלפיהם?

אורי מקלב: עליהם אנחנו צריכים – אני לא מזלזל בכלל.

אורי מקלב: ראיתי שסגן השר הרים את הראש בכוונה להעיר משהו.

אורי מקלב: אין ספק שדברי תשובה נעשים, אבל אנחנו עושים גם בתוך הסדר, גם בתוך ההסתכלות האחרת – – –

יצחק כהן: ניצולי שואה פטורים מתשלום על תרופות.

יצחק כהן: בוא תגיד לי; אני לא יודע מי הניצול שמשלם על תרופות.

יצחק כהן: כל ניצולי השואה פטורים מתשלום על תרופות.

יצחק כהן: הם פטורים מתשלום על תרופות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על טיפולים רפואיים – – –

יצחק כהן: תרופות חינם.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על טיפולים רפואיים, על פרוצדורות רפואיות – –

יצחק כהן: – – –

אורי מקלב: – – על ביקורים אצל רופאים וכו' וכו' – –

יצחק כהן: – – – בארץ?

אורי מקלב: – – שיש להם – – –

יצחק כהן: בישראל?

אורי מקלב: אני נפגש עם אותם ניצולי שואה.

אורי מקלב: דווקא ניצולי שואה שאולי פעם ראו טעם, שהצליחו להתגבר, הצליחו להיכנס לחיים והקימו משפחות, בשנים האלה, השנים המבוגרות, זה חוזר אליהם, דברים שלא היו פעם.

אורי מקלב: הם הרבה יותר נכים לא רק גופנית – גם באופן המעשי, ונפשית, הם הרבה יותר מותשים מכל אחד אחר.

אורי מקלב: בוודאי ובוודאי שכל ניצול שואה, גם אם נקבע לו פעם אחוזי נכות, היום המצב שלו, בגילים כאלה, הוא הרבה יותר קשה.

אורי מקלב: ולכן, אני אומר לך, סגן השר, אני ליוויתי מישהו חולה מאוד לרב מקובל מאוד צדיק ומאוד ידוע, והוא אומר: אתם באים מעל גיל 90 – –

יצחק כהן: הוא שילם על תרופות?

יצחק כהן: הוא משלם את תרופות?

אורי מקלב: – – והוא בא ואומר לי: אתם באים לבקש ברכה ממני?

יצחק כהן: מה?

אורי מקלב: תבקש מניצול שואה.

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אני שואל – – –

אורי מקלב: אל תבקש ממני – תבקש מניצול שואה.

אורי מקלב: באמת הזכות היא לקבל מהם את הברכה.

אורי מקלב: ככה אנחנו צריכים להסתכל עליהם, ככה אנחנו צריכים להעריך אותם, ויותר מזאת – ככה אנחנו גם צריכים לתגמל אותם.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מקלב.

יצחק וקנין: ישיב לכל המציעים סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, חברי מקלב, אני שומע את הנאומים שלכם ואני תוהה אם בדקתם את הנתונים.

יצחק כהן: הרב מקלב, אתה יודע מה התקציב של הרשות לניצולי השואה?

אורי מקלב: – – –

יצחק כהן: מה?

אורי מקלב: 40% ו-50% – – –

יצחק כהן: תכף אני אפרט, אני אכנס לפרטים.

יצחק כהן: אתה יודע מה התקציב של ניצולי שואה?

אורי מקלב: 23 – – –

יצחק כהן: 4 מיליארד ו-200 מיליון שקל.

יצחק כהן: ועכשיו יש תוספת – חבר הכנסת אכרם הזכיר 400 – של כמעט 500 מיליון שקל.

יצחק כהן: שקל אחד לא חוזר לאוצר.

יצחק כהן: זאת אומרת, לא אמור להיות ניצול שואה נזקק; לא אמור להיות ניצול שואה אחד שמשלם על תרופות.

יצחק כהן: אין דבר כזה.

יצחק כהן: אם יש דבר כזה, סימן שהוא לא יודע.

יצחק כהן: על כל פנים, שר האוצר משה כחלון הקצה מתחילת כהונתו מאות מיליונים של שקלים לטובת העברת הסיוע לטובת ניצולי השואה; בין היתר: הכרה באוכלוסיות נוספות כזכאיות לתגמולים חודשיים, ובהן יוצאי גרמניה, עובדי כפייה וילדים שהתלוו לעובדי כפייה; הכרה באוכלוסיות נוספות כזכאיות; תיקון, צדק היסטורי: העולים מעיראק, העולים ממרוקו ומאלג'יר, לוב, תוניסיה, כאוכלוסיות שהתווספו – תקשיבו לי, חברי הכנסת, כדאי שתדעו – כזכאיות למענק שנתי ופטור מלא, פטור מלא; אני חוזר: פטור מלא ברכישת תרופות.

יצחק כהן: אני מתקומם כשאני עומד פה על הדוכן ושומע שניצולי שואה משלמים כסף על תרופות.

יצחק כהן: לא בארץ.

יצחק כהן: אין דבר כזה, ואם יש, אנא הביאו את המקרים האלה, כי זאת בוודאי טעות חמורה.

יצחק כהן: פטור מלא ברכישת תרופות, וכן תשלום מענקים לניצולי שואה נזקקים אשר לא קיבלו את המענק שלו היו זכאים מהחברה להשבה.

יצחק כהן: אגב, אנחנו כבר מזמן הפסקנו לטפל בחברה להשבה, וצריכים לטפל בה ולראות מה קורה שם, באמת.

יצחק כהן: כמו כן, חברי חבר הכנסת חיליק והרב מקלב, בימים אלה מיושמת תוכנית סיוע של שר האוצר מר משה כחלון בהיקף של כחצי מיליארד שקל, חצי מיליארד, הכוללת צעדים נוספים שנועדו להיטיב עם ניצולי השואה ולשפר את רווחתם: הגדלת הסיוע לנזקקים – ביטול ניכוי קרן, סעיף 2, מתגמול נזקק.

יצחק כהן: הם היו מקבלים את הרנטה מגרמניה, והחוק הישן היה מנכה להם את הסכום הזה.

יצחק כהן: זה בוטל.

יצחק כהן: אין יותר הניכויים האלה.

יצחק כהן: הגדלת המענק השנתי ל-125,000 איש, כפי שאמרתי – האוכלוסיות שהתווספו; הגדלת הסיוע לבני-זוג של ניצולים שנפטרו – תשלום מענק רבעוני; כמו כן, הוגדלו קצבאות הבטחת הכנסה לכלל הקשישים בישראל באופן הכולל גם את ניצולי השואה.

יצחק כהן: לעניין ההצעות לסדר-היום אני מבקש להבהיר – ופה אני נכנס לנתונים.

יצחק כהן: ידידי היקר הרב מקלב וחברי חיליק בר – – –

אורי מקלב: – – –

יצחק כהן: גם חבר הכנסת חסון.

יצחק וקנין: אכרם חסון הוא אחד המציעים.

יצחק כהן: ידידי היקר.

יצחק כהן: מפה נשלח רפואה שלמה לחמד עמאר.

אכרם חסון: תודה.

יצחק כהן: לעניין ההצעה, התגמולים מתעדכנים בכל שנה באופן שמיטיב עם כל דרגות הנכות.

יצחק כהן: העדכון בגובה התגמולים שעליו חתם שר האוצר לאחרונה חל על כל דרגות הנכות, כולל 40%–49%.

יצחק כהן: את שומעת?

איילת נחמיאס ורבין: אני גם מקשיבה.

איילת נחמיאס ורבין: עדיין צריך – – –

יצחק כהן: עלותו הכוללת של העדכון עומדת על תוספת של 48 מיליון שקל לשנה, והוא חל על תגמולים המשתלמים לבני-זוג של ניצולי שואה שנפטרו.

יצחק כהן: עוד נציין, ברשות

יצחק כהן: כם – כי הנושא הזה כל כך רגיש, ומדינת ישראל באמת מטפלת בו ברגישות מרבית – שגובה התגמולים ככלל אף גבוה מהסכום שהומלץ על-ידי ועדת דורנר, שהוציאה דוח בנושא בשנת 2008.

יצחק כהן: ועדת דורנר המליצה על הצמדת התגמול ל-75% מהרנטה הגרמנית, בעוד העדכונים שבוצעו לאחרונה על-ידי שר האוצר גבוהים יותר.

יצחק כהן: כך גם לגבי מדרגת הנכות שבין 40% ל-49%.

יצחק כהן: למשל, תגמול בדרגה 43% בטרם העדכון עמד על 2,397 שקלים, ואילו לאחר העדכון הוא עומד על 2,427 שקלים; תגמול בדרגה 49% בטרם העדכון עמד על 2,732 שקלים, ואילו לאחר העדכון הוא עומד על 2,766 שקלים.

יצחק כהן: מפה אני רוצה לשלוח מפה ברכות ליושבת-ראש הרשות לניצולי השואה עפרה רוס, ליועצת המשפטי שלה גליה מאיר-אריכא, לצוות הרשות ולכל מי שעוסק במלאכת הקודש הרגישה הזאת, ברכת יישר כוח.

יצחק כהן: הם באמת עושים את עבודת הקודש הזאת ואת לילותיהם כימים, ולא מניחים לאף ניצול, חלילה, לא לקבל את הטיפול המיידי והמתבקש באופן שמעורר כבוד.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יחיאל חיליק בר: אנחנו מבקשים ועדת כספים.

יצחק כהן: כספים?

יצחק כהן: הייתי דווקא מציע ועדת עבודה ורווחה.

יצחק כהן: ניצולי שואה – זה עבודה ורווחה.

יחיאל חיליק בר: לא, זה עדכון.

יצחק כהן: עבודה ורווחה, כן.

יצחק כהן: ביטוח לאומי – עבודה ורווחה, חיליק.

יחיאל חיליק בר: מקלב, מה אתה אומר?

יצחק כהן: עבודה ורווחה.

יצחק וקנין: עבודה ורווחה.

יצחק וקנין: אוקיי, מסכימים כולם לוועדת העבודה ורווחה.

יצחק וקנין: אם כן, נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד ומי נגד העברת ההצעות לסדר-היום בנושא שינוי תגמול הבסיס לניצולי שואה בעלי 40% נכות לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

יחיאל חיליק בר: רגע, אדוני.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: שנייה, אני ביקשתי לפני כן.

יצחק וקנין: מה?

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להתנגד.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לכספים בכל זאת.

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: לְמה?

יצחק כהן: אתה שם אותי – – –

יחיאל חיליק בר: כי אני דיברתי אתם – – – האנשים שדיברו אתי על הנושא הזה.

יצחק כהן: – – – אבל זה עבודה ורווחה.

יחיאל חיליק בר: אבל לא נכון.

יצחק כהן: חיליק, זה סתם.

יצחק כהן: אתה שם אותי – – –

יצחק וקנין: חיליק, אין בעיה גם ברגע זה לשלוח את זה לוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: היא תחליט לאן להעביר את זה.

יצחק כהן: איציק, בשביל מה?

יחיאל חיליק בר: אבל מה ההתנגדות שלך?

יצחק כהן: כי זה שלו, של אלי אלאלוף.

יצחק כהן: למה לפגוע בו?

יצחק כהן: הוא עושה עבודת קודש בעניין הזה.

יצחק כהן: אין, זה לא – אני מציע – – – חיליק, אני לא מבקש – – –

יצחק וקנין: תודה, חברים.

יצחק וקנין: הזינוק בריבית המשכנתאות לדיור

יצחק וקנין: אני ממשיך בסדר-היום: הזינוק בריבית המשכנתאות לדיור – הצעות לסדר-היום מס' 5812, 5821, 5826 ו-5845.

יצחק וקנין: ראשון המציעים – חבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי נמצא?

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, סגן השר ידידי הרב יצחק כהן, כואב הלב לראות את המאמצים שמשרד האוצר עושה בנושא הדיור בכל תחום אפשרי: רפורמות מרחיקות לכת, עבודה קשה וסיזיפית כדי להוריד את מחירי הדירות, ומצד שני, גוף אחר – שלמשרד האוצר יש מה לומר לאותו גוף, ואני מתכוון לבנקים: המשכנתאות עולות בצורה בלתי הגיונית, בלתי סבירה.

רק לדוגמה, בשנה וחצי האחרונות יש זינוק של 35% במסלולים של הריבית הקבועה; במסלול הריבית הקבועה הצמודה למדד – עלייה ב-80%, אדוני סגן השר; במסלול בריבית משתנה – ב-90%.

לא כואב הלב?

אני חושב, אדוני, לפי בנק ישראל – הם טוענים שהסיבות הן הסיכונים שגדלו בשנתיים האחרונות, הגדלת סכום המשכנתה, הארכת משך ההחזר וכו'.

בנק ישראל, מעבר לכך שהוא מעלה את הריביות, גם מקשה – היו 12 תקנות חדשות שבהן מקשים על הציבור את קבלת המשכנתה, אז גם המשכנתה קשה להשגה וגם הריבית גבוהה.

שלא לדבר על ציבור מסוים מאוד שמעניין גם אותך וגם אותי, אדוני סגן השר.

בציבור החרדי בכלל הפסיקו להכיר בחלק מההכנסות.

יצחק וקנין: מה?

אורי מקלב: – – –

יצחק וקנין: לא הבנתי.

יצחק וקנין: אני אדבר בזמן שהוא ירד ומיקי לוי יעלה.

יצחק וקנין: בין אחד לשני אני אגיד את מה שאני חושב.

אורי מקלב: – – –

רק תחזיר לי את 30 השניות האלה.

יצחק וקנין: קבל אפילו עוד דקה, אם אתה צריך.

אדוני סגן השר, אתה אתי?

יצחק כהן: כל הזמן.

אתה אתי תמיד, אבל עכשיו תהיה אתי בהקשבה.

יצחק כהן: לצערי – – –

גם הקשיחו את התנאים לקבלת משכנתה, גם מעלים את הריבית בצורה בלתי סבירה.

היום הדירה שהיית צריך, אם יש לך מימון מסוים, היית צריך משכנתה מסוימת – על אותה משכנתה אתה מוסיף עשרות-אלפי שקלים.

הכניסו גם תקנות חדשות, למשל: ברגע שאתה מקבל את ההצעה של המשכנתה, 12 יום זה תקף.

לאחר 12 יום, אם לא גמרת את כל הניירת ב-12 יום, אתה מגיע לפקיד, יש פקיד חדש שאומר לך: רגע, השתנו התנאים.

שלא לדבר על דברים שקשורים לציבורים שונים – למשל, הציבור החרדי, שחלק מההכנסות שלו, אם זה במלגות על-ידי כולל או דברים מהסוג הזה – לא מוכרות בצורה שהוכרו קודם.

הבנקים התכווצו פנימה; המדינה באה לתת דירות, והבנקים שמים חסמים.

החסם הגדול ביותר – חוץ מהביורוקרטיה והרגולציה שנעשו בעניין הזה – זו הריבית.

בסופו של דבר, אתה תוזיל את מחיר הקרקע, אתה תעשה מחיר למשתכן, ובא בנק ישראל ומהצד האחר מעלה את המשכנתאות בצורה בלתי סבירה.

אני חושב שהדבר הזה נובע מחוסר תחרותיות.

אין תחרות, יש מונופול של הבנקים על המשכנתאות.

אני חושב שהגיע הזמן לחשוב באומץ – ואני לא רואה בזה לא בעיות כלכליות וגם לא סיכוניות – לפתוח את נושא המשכנתאות גם לגופים פיננסיים ולתת תחרות, שתתחיל תחרות פה במדינה.

אדוני סגן השר, אני פונה אליך בתור נציגו של שר האוצר, ואני יודע כמה אתה טורח גם כן יחד עם שר האוצר ועם שר השיכון בוועדות השונות.

אנחנו נמצאים בכל ההחלטות, נותנים יד לקואליציה בעניין הזה, כדי להפחית את מחיר הקרקע, כדי להפחית את מחיר המכרזים, כדי להגיע – ופתאום מגיעים בסוף מה שנקרא לפינאלה – אתה משלם יותר; אתה כבר לא משלם על הדירה, אתה כבר משלם על ההלוואה.

לא יכול להיות שדבר כזה יקרה, לא יכול להיות שלא יתחשבו באוכלוסיות מעוטות הכנסה.

אני קורא לשר האוצר לפתוח את שוק המשכנתאות גם לגופים הפיננסיים השונים.

תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: אני מזמין את חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: בזמן שמיקי לוי יעשה את דרכו לפה, מכיוון שגם לי יש הצעה לסדר-היום באותו נושא – חבר הכנסת מיקי לוי בדרך לכאן – אני אומר לסגן השר: אתה יודע שעד לפני שנים מספר בעלי הזכאות לא לקחו משכנתאות ממשרד השיכון, לא עברו דרכו, כיוון שהריבית הייתה יותר גבוהה, והלכו דווקא לבנקים.

מיקי לוי: נכון, המדינה לקחה יותר.

יצחק וקנין: המדינה לקחה יותר כסף.

יצחק וקנין: אני לא יודע מה קרה בשנים האחרונות, כנראה מישהו רואה שזה טוב, והדבר הזה מקשה על הזוגות הצעירים בצורה קשה ביותר.

יצחק וקנין: הדבר הזה הוא פשוט אבסורד.

יצחק וקנין: אין פה שום גורם שלוקח את הדבר הזה ומנסה לפתור את הבעיה.

יצחק וקנין: זה תפוח לוהט.

יצחק וקנין: אנחנו נמצאים באחד המשברים הקשים.

יצחק וקנין: אני מבין את הניסיון של האוצר לפתור את הבעיה, אבל לצערנו הרב גם הנושא של המשכנתאות מגיע למבוי סתום.

יצחק וקנין: הבנקים העלו את הריבית בשנה האחרונה, כי כנראה זה אפיק לעשות בו כסף.

יצחק וקנין: אתה יודע שעד לפני שנה לקחו רק דרך הבנקים, למה?

יצחק וקנין: כי הריבית של המדינה לזכאים במשרד השיכון הייתה הרבה יותר גדולה, אז כולם הלכו לאפיק של הבנקים, העדיפו את זה, הריבית היותר-נמוכה.

יצחק וקנין: פתאום הכול קפץ.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, גברתי השרה, הזינוק בריבית המשכנתאות חוצה גבולות ומקשה מאוד גם על הזוגות הצעירים וגם על משפרי הדיור ללכת לבנק ולקחת משכנתה.

מיקי לוי: זה כמה חודשים שאני מתריע וזועק, גם בוועדת הכספים עם חברי, גם עם אדוני היושב-ראש, וגם בפגישות שקיימתי עם המפקחת – וקיימתי אתה כבר שתי פגישות בעניין הזה – וגם עם הממונה על ההגבלים העסקיים קיימתי פגישה, כי אני חושד שהבנקים מתאמים את חוסר התחרות בתוך התחום הזה, וביקשתי ממנה – יחד עם חבר כנסת נוסף ממפלגת כולנו, רועי פולקמן – לבחון את העניין הזה.

מיקי לוי: לא רק שהפעולות של בנק ישראל לא מורידות את – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה יודע מה זה 0.25%?

יצחק וקנין: 0.25% בריביות האלה על 7 מיליארד או על 6 מיליארד?

יצחק וקנין: מישהו יכול לעשות את החישוב?

מיקי לוי: טירוף.

יצחק וקנין: טירוף הדעת, ומספיק ש-0.5% – בכלל זה לוקח אותך – – –

מיקי לוי: זה עלה כבר ב-1.6, 1.45.

יצחק וקנין: הבנקים מצאו אפיק להגדיל את הרווחים פשוט.

מיקי לוי: אדוני, הפעולות של בנק ישראל – ואמרתי את זה גם לנגידה, ואדוני היושב-ראש היית באותה ישיבה – לא רק שלא מורידות את המשכנתאות, אלא יש עלייה בעקבות צעדים אלו בשער הריבית.

מיקי לוי: חברים, יכול להיות שהפתרון צריך לצאת מהבית הזה.

מיקי לוי: אולי צריך לקדם חקיקה בתחום, אדוני סגן השר.

מיקי לוי: אמרתי למפקחת על הבנקים: תהיו רגישים, בסופו של דבר המחאה על המשכנתאות תגיע מהרחוב, לא משום מקום אחר.

מיקי לוי: אז אני אקרא לך מה היא אמרה, גם בפגישות שלנו – זה סטנוגרמה של ועדת הכספים, זה לא משהו שאני ממציא – "בשנים האחרונות הסיכון בתחום המשכנתאות עלה.

מיקי לוי: הסיכון גם למשקי הבית וגם לבנקים.

מיקי לוי: משקי הבית הגדילו את כמות המשכנתאות שהם לוקחים.

מיקי לוי: כל משכנתה ממוצעת היא גדולה יותר.

מיקי לוי: הם האריכו את התקופות לפירעון והסיכון עלה".

מיקי לוי: איזה סיכון?

מיקי לוי: בארץ החזרי המשכנתאות הם בין הגבוהים בעולם, כמעט אין החזרי בתים לבנקים.

יצחק וקנין: אתה יודע, אני עוזר לך.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אני אישית, הייתה לי פגישה עם נגיד בנק ישראל הקודם, ואתה יודע מה הייתה האמירה?

יצחק וקנין: הם אומרים תמיד את הסיכון – דרך אגב, הם הקשו.

יצחק וקנין: הם הקטינו את גובה המשכנתה, זאת אומרת בנק ישראל במכוון התערב, הקטין את גובה המשכנתה שהזכאי יכול לקחת.

יצחק וקנין: לפני כן הוא יכול היה לקחת גם משכנתה וגם מה שנקרא משכנתה משלימה.

יצחק וקנין: לצערי הרב, הם הקטינו והם אומרים שיש סיכונים הרבה יותר גדולים.

יצחק וקנין: על מה הם מדברים בכלל?

יצחק וקנין: יש פה איזו מגמה, לצערי הרב.

יצחק וקנין: מישהו צריך לבדוק את הדברים לעומק, איך מתקבלות החלטות על כל מערכת הריבית הזאת.

מיקי לוי: אדוני, כששאלתי אותה מה הסיבות לעלייה בריבית של המשכנתה, היא אמרה לי כך – ואני מצטט בשפתה – "הסיבה הראשונה היא עליית סיכונים בתחום המשכנתאות, ותכף אני אראה לכם קצת נתונים".

מיקי לוי: היא לא הראתה לנו נתונים.

מיקי לוי: "הסיבה השנייה זה הצעדים שבנק ישראל נקט לנוכח עליית הסיכונים – דרישות הון, הפרשות לחובות ועוד.

מיקי לוי: והסיבה השלישית, שהמשכנתאות לא נקבעות רק על-פי ריבית בנק ישראל" – על זה אמרתי שאני מסכים אתך, כי השוק מגדיר את זה, אבל אם תכניסי את המוסדיים כדי שגם יבצעו הלוואה, את תגבירי את התחרות בשוק.

מיקי לוי: הלכנו לסיבות האחרות.

מיקי לוי: מגיעים זוגות צעירים, והבנקים עושקים אותם.

מיקי לוי: הרי אף זוג צעיר מן השורה אינו מבין בשלושת המסלולים שהבנק מביא לפניו ואינו מבין לאורך טווח של 20 שנה כמה ריבית הוא צריך לשלם ואיך זה בא לידי ביטוי בריבית דריבית.

מיקי לוי: אני מנסה לקדם איזשהו פתרון, שייתנו ליועצי המשכנתאות.

מיקי לוי: בשביל זה הייתי אצל המפקחת על הבנקים, להסדיר את זה בתוך שוק, כמו לשכת עורכי-הדין, כמו לשכת יועצי המס.

מיקי לוי: אולי נגיד שאלה יצטרכו לעשות את זה, כי יש גם כאלה שהם אינם רשאים.

מיקי לוי: הבנק לא רוצה לדבר עם יועץ המשכנתאות, כי הוא רוצה למקסם את הרווח שלו, ואמרתי: חברים, זה חייב לבוא מן האוצר.

מיקי לוי: אני אומר לכם, חבל שהבית הזה יביא חקיקה ויקבע מה ריבית המשכנתאות.

מיקי לוי: איננו רוצים להתערב בעבודתה של הנגידה ובעבודתו של בנק ישראל, אבל שלא נתפלא אם הזעקה הזו תגיע מהרחוב, מהזוגות הצעירים.

מיקי לוי: יופי, הולכים לפתרונות בנושא הדיור – אני מברך אתכם על כך, מגדילים את ההיצע, וזה באמת הפתרון.

מיקי לוי: אבל מה שווה אם לא על כל דירה של עוד מיליון שקל, הוא משלם עכשיו, בריבית החדשה, סדר גודל של 90,000 שקל?

כשהמדד לא עולה.

מיקי לוי: וכשהמדד לא עולה.

יצחק וקנין: יורד.

יצחק וקנין: הוא במינוס, המדד, כן.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר – תודה לחבר הכנסת מיקי לוי – –

מיקי לוי: אני מקדם אתכם בברכה, את החיילים ביציע.

מיקי לוי: ברוכים הבאים.

יצחק וקנין: – – אני מודה לך.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: יש לנו אורחים ביציע, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: שלום לכם.

יצחק וקנין: אנחנו מברכים את חיילי צה"ל ביציע.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים למשכן הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, רשות הדיבור שלך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מיקי לוי, הרב יעקב אשר, ההצעות שהגשתם, הדחופות, בעניין הריבית על המשכנתאות – אני מביא לפניכם את עמדת בנק ישראל, ואחרי זה אני ארחיב מה אנחנו באוצר חושבים לעשות.

יצחק כהן: הוא חילק את התשובה שלו לשמונה סעיפים.

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: בראייה ארוכת טווח, כך טוען בנק ישראל – – –

– – –

יצחק כהן: בבקשה?

– – –

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: לא שמעתי, אבל בסדר.

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: בראייה ארוכת טווח, הריבית כיום עדיין נמוכה מזו ששררה במשק בשנים האחרונות – מצורף בזה תרשים; היא צירפה גרף שאכן מראה ירידה משמעותית משנת 2003 עד שנת 2016.

יצחק כהן: ירידה מאוד מרשימה.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: הריבית שמשלמים נוטלי המשכנתאות מושפעת גם מעלות גיוס המקורות של הבנקים – – –

יצחק וקנין: לא, אבל אני באמת רוצה – אני לא ראיתי את הגרף, אני שואל שאלה אמיתית:

יצחק וקנין: אדוני השתכנע – – –

יצחק כהן: אני אצרף אותו לפרוטוקול.

יצחק וקנין: לא, השאלה שלי היא אם אדוני סגן השר השתכנע שהגרף הזה מראה שדווקא בשנים האלה – אני רוצה מ-2008 ועד היום: האם עלו הריביות או ירדו הריביות?

יצחק כהן: אני אפרט, אני אפרט.

יצחק וקנין: או, זה חשוב.

יצחק וקנין: ב-2008, יש לנו את העלייה במחיר הדירות.

יצחק כהן: מלבד זה שאני אצרף את הגרף לפרוטוקול, לארכיון, אז, אדוני היושב-ראש, הריבית שמשלמים נוטלי המשכנתאות מושפעת גם מעלות גיוס המקורות של הבנקים.

יצחק כהן: אף שהריבית לטווח קצר – ריבית בנק ישראל – הייתה ללא שינוי מאז מרס 2015 – לשאלתך – חלה עלייה מסוימת בעלות גיוס מקורות ההון לטווח הארוך של הבנקים.

יצחק כהן: ריבית בנק ישראל אינה מגלמת סיכוני אשראי, והנה כאמור ריבית לטווח קצר מאוד, בעוד שריביות השוק הרלוונטיות לאשראי לדיור הן ריביות לטווח ארוך, המגלמות סיכוני אשראי וכן ציפיות לשינוי בריבית העתידית.

יצחק כהן: ריביות אלה עלו בשנתיים האחרונות.

יצחק כהן: נכון, אפילו בנק ישראל מודה שאתם צודקים.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: מיקי, עליית מחירי הדירות בשנים האחרונות הביאה לגידול משמעותי בהיקף המשכנתאות, בסכום המשכנתה הממוצע ובתקופת ההחזר הממוצעת.

יצחק כהן: הפיקוח על הבנקים בבנק ישראל נערך בהתאם ופעל בשנים האחרונות להטלת מגבלות שיצמצמו את הסיכון במשכנתאות – הסיכון של ציבור הלווים ושל הבנקים כאחד.

יצחק כהן: 4.

יצחק כהן: הפיקוח על הבנקים הגביל את שיעור ההחזר החודשי למשכנתה מההכנסה של הלקוח, הגביל את שיעור המימון להלוואת משכנתה משווי הנכס, דרש מהבנקים להגדיל את כריות ההון וההפרשה כנגד הסיכונים שבמשכנתאות – – –

מיקי לוי: זה הביא לעלייה.

מיקי לוי: זה הביא לעלייה.

יצחק כהן: נכון, אני מודע.

אתם יודעים מה זה גורם – – –

מיקי לוי: שאלתי אותה כמה מאלה פשטו את הרגל והחזירו את הדירות.

מיקי לוי: לא היה לה תשובה.

יצחק כהן: נמוך מאוד.

יצחק כהן: אני אגיד לך.

יצחק וקנין: אני אגיד לך מה התחושה האישית שלי.

יצחק וקנין: יש פתגם שאומר: מי שלא ילד אותו לא מרחם עליו.

יצחק וקנין: אני אומר לך: אלה אנשים עם כפית של זהב, בבנק ישראל.

יצחק וקנין: יושבים טוב-טוב עם משכורות עתק, אני אומר לך.

התשובה שלהם – – –

יצחק כהן: לא, לא, לא – – –

יצחק וקנין: והם, לא אכפת להם מזוג צעיר.

יצחק וקנין: לא מעניין אותם.

יצחק וקנין: אם הם היו מבינים מה עובר זוג צעיר כדי לרכוש בית, לא את התשובות האלה היינו רואים פה היום.

יצחק כהן: כבודו, יושבים שם אנשים טובים – –

יצחק וקנין: אה, אנשים טובים.

יצחק כהן: – – אנשים מקצועיים – – –

יצחק וקנין: אני אומר לך, מי שמקבל 40,000 שקל לחודש יכול לשלם משכנתה, יכול לעמוד במשכנתה.

יצחק וקנין: לא זוג צעיר, שלא יכול לעמוד בזה.

מיקי לוי: אדוני, יש בטוחה – –

גורמים לכך שאי-אפשר – – –

מיקי לוי: – – הבטוחה זו הבית.

מיקי לוי: הבטוחה זה הבית.

מיקי לוי: ממה יש לבנק להיבהל?

מיקי לוי: הוא צריך לתת – אתה יודע, אבל, מה הסכנה?

מיקי לוי: אם מחר בבוקר יש 150,000 כלי רכב בחוץ בהלוואות – זה 5 מיליארד שקל; הסכום של האוטו, אחרי שמוציאים אותו, יורד, כלפי מטה – שם יש סכנה לבנקים.

מיקי לוי: בדירה יש בטוחה בטוחה לחלוטין.

יצחק כהן: שם זה בדרך כלל מימון ישיר.

יצחק כהן: בדרך כלל זה דברים – – –

אני אומר לך, הם פוחדים.

הסיכון שלהם הוא שתורידו – – –

מיקי לוי: אדוני סגן השר – – –

יצחק כהן: תן לו, תכבד את הרב.

מיקי לוי: מתנצל.

הם פוחדים שאתם תצליחו ותורידו את מחירי הדיור, ואז ממילא – –

יצחק כהן: מה זה?

יצחק כהן: זה יקרה.

יצחק כהן: מה זה?

יצחק כהן: זה יקרה, נראה לך – – –

– – הנכסים שבידיהם ירדו, אז הם מכים אותנו בכיוון השני ומגבילים את – – – בלקיחת המשכנתה.

יצחק כהן: אני בדרך כלל מסכים אתך, אבל הפעם אני לא מסכים אתך.

יצחק וקנין: לא, אני מסכים עם יעקב אשר.

יצחק וקנין: אני אומר לך: מה שהוא אומר זה נכון.

יצחק כהן: רבותי, אני חולק עליכם.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק כהן: אני חולק עליכם.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: בנק ישראל עומד במשך השנים – אני, היה לי ויכוחים קשים עם נגיד בנק ישראל – –

יצחק כהן: כבוד השרה.

יצחק כהן: השרה גמליאל.

יצחק וקנין: – – על הנושא הזה.

יצחק וקנין: ואני אומר לך, אין להם רצון שמחירי הדיור ירדו.

יצחק וקנין: אני אומר לך את זה חד וחלק.

יצחק כהן: חס וחלילה.

יצחק וקנין: אתה יודע מה, נחיה ונראה.

יצחק וקנין: אני כבר שש שנים "טועה", לצערי הרב – – –

יצחק כהן: זה לא תלוי בהם.

יצחק כהן: מחירי הדיור ירדו, והם במגמת – בעזרת השם – – –

יצחק וקנין: אני, כל מה שאמרתי בשש השנים האחרונות בנושא הדיור, אחד לאחד התקיים, לא נפל דבר אחד.

יצחק וקנין: ואני אומר לך: מחירי הדיור, בשיטה הזאת לא ירדו.

יצחק כהן: יֵרדו, יֵרדו.

יצחק וקנין: ואתם תעשו את כל מה שתעשו, ואתם תאכלו, איך אומרים – גם הבאתם את הדבר הזה, גם תירקו, וגם תאכלו את – –

יצחק כהן: חס וחלילה.

יצחק וקנין: – – אני לא רוצה להגיד את מה.

יצחק כהן: על כל פנים, הפסקתם את סעיף 4 באמצע – – –

יצחק וקנין: לא, תשמע, זו המציאות, זה האמת, אני אומר את זה.

יצחק וקנין: אתה יודע, אני זעקתי בוועדת כספים מול הנגיד הקודם – – –

יצחק כהן: החיילים ביציע רוצים לשמוע את כל הסעיף ואנחנו הפסקנו אותו באמצע, אז אני אחזור להתחלה.

יצחק כהן: מה לעשות, זה תשובה של בנק ישראל, אנחנו חייבים לכבד אותם.

יצחק כהן: 4.

יצחק כהן: הפיקוח הגביל את שיעור ההחזר החודשי למשכנתה מההכנסה של הלקוח, הגביל את שיעור המימון להלוואת משכנתה משווי הנכס, דרש מהבנקים להגדיל את כריות ההון וההפרשה כנגד הסיכונים שבמשכנתאות ועוד.

יצחק כהן: צעדים אלה נועדו לצמצם את חשיפתם של הלווים ושל הבנקים לסיכונים הגלומים בהתפתחויות בשוק הדיור, ובעיקר לצמצם את הסיכון לתרחיש של קשיים ביכולתם של הלווים לעמוד בהחזרי התשלום, כמו גם לחזק את יכולת הבנקים לספוג הפסדים עם, חלילה, התממשות הסיכון.

יצחק כהן: 5.

יצחק כהן: צמצום הסיכונים כאמור הביא לתמחור הולם יותר – זה מה שאתה שאלת והיא ענתה לך.

יצחק כהן: אני חוזר על התשובה שלה אליך, גם לחברים.

יצחק כהן: צמצום הסיכונים כאמור הביא לתמחור הולם יותר של הסיכונים על-ידי הבנקים.

יצחק כהן: תמחור זה בא לידי ביטוי בחודשים האחרונים בעלייה בריביות על המשכנתאות.

יצחק כהן: תמחור לא הולם של הריבית משמעו הגדלת הסיכון על הלווים ועל הבנקים כאחד.

יצחק כהן: 6.

יצחק כהן: שוק המשכנתאות מתאפיין בתחרות יחסית גבוהה, הבאה לידי ביטוי, בין היתר, במרווחי ריבית נמוכים וביכולת של הלווים לקבל ולהשוות הצעות מחיר למשכנתה מהבנקים השונים.

יצחק כהן: נכון לספטמבר 2016 עמד המרווח מפעילות מתן אשראי במשכנתאות על 0.8%.

יצחק כהן: מרווח זה נמוך משמעותית מהמרווחים של האשראי הצרכני ושל האשראי העסקי, והוא מהווה אינדיקציה לתחרות בתחום.

יצחק כהן: אני, כמוכם, סקפטי.

יצחק כהן: 7.

יצחק כהן: לאורך זמן ייתכן שעליית הריבית על המשכנתה תביא למיתון הביקוש בשוק הדיור – תודה רבה – ובמקביל למאמצים שעושה הממשלה להגדיל את ההיצע – גם לבלימת עליית מחירי הדיור ואולי אף לירידתם.

אני במקומך לא הייתי מקריא את זה.

יצחק וקנין: אני אומר לך: אני לא הייתי מקריא את התשובה הזאת.

יצחק כהן: "מויחל טויבס".

יצחק וקנין: אני לא הייתי מקריא אותה.

יצחק כהן: אני חוזר ואומר, זו תשובת בנק ישראל.

מיקי לוי: יש לי רק בקשה: עזוב את התשובה, זה הכול.

יצחק כהן: אני בסוף, מיקי, אני בסוף, הרב בן-דהן ממהר.

מיקי לוי: לא, יש לי רק בקשה אחת אליך: תקיימו דיון עם מומחים, אוצר מול בנק ישראל, בנוגע לריבית המשכנתאות.

יצחק כהן: זה מתקיים על בסיס שבועי.

מיקי לוי: זאת הבקשה שלי.

יצחק כהן: זה מתקיים על בסיס שבועי.

יצחק כהן: 8.

יצחק כהן: כלים נוספים שעשויים להקל על ציבור הלווים הם הקלה בתנאי הזכאות להלוואה מהמדינה והגדלת היצע האשראי לדיור על-ידי גופים חוץ-בנקאיים.

יצחק כהן: זה מה שרציתי לבשר לכם.

יצחק כהן: אגב, את התשובה מבנק ישראל אני אעביר לפרוטוקול יחד עם הגרפים.

מיקי לוי: זה מה שביקשנו ממנה, נכון, חבר הכנסת אשר?

יצחק כהן: זה כבר עובר לפרוטוקול.

יצחק כהן: לגבי פתיחת השוק לגופים מוסדיים למתן אשראי לתחרות עם הבנקים גם בשוק הקמעונאי – בשעה טובה ומוצלחת, שלשום הושק מכשיר שיאפשר למוסדיים להיכנס לענף האשראי הקמעונאי, ותתחיל תחרות, תחרות בריאה.

יצחק כהן: תמיד תחרות זה דבר טוב.

יצחק וקנין: במשכנתאות עוד לא?

יצחק כהן: במשכנתאות כבר יש.

יצחק כהן: במשכנתאות כבר יש, ואנחנו נרחיב את זה, אנחנו נרחיב את זה.

יוסי יונה: סגן השר, אתה לא יכול להגיד דבר כזה – שבכל מקרה תחרות זה דבר טוב.

יוסי יונה: לפעמים זה עובד טוב, לפעמים זה לא עובד טוב.

יצחק כהן: תמיד תחרות עבדה – תמיד תחרות ראויה.

יוסי יונה: כן, אני לא – – –

אם עושים אותה נכון.

יצחק כהן: המכשיר היחיד שאני מכיר זה תחרות.

אם עושים אותה נכון.

יצחק כהן: אין דבר שמוזיל יותר מתחרות.

יוסי יונה: אבל אתה לא יכול – – –

יצחק כהן: זה גם מייעל את השירות, גם מוזיל מחירים.

יוסי יונה: אומרים על אלוהים: הוא היה, הוא הווה והוא יהיה, זה הדבר היחיד שהוא ודאי – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסי יונה, אדוני סגן השר סיים את תשובתו.

יצחק כהן: אני סיימתי, ואני מעביר את התשובה.

יצחק כהן: רק רציתי לבשר על השקת המכשיר – האשראי החוץ-בנקאי בגופים מוסדיים.

יצחק כהן: הכנסת הגופים המוסדיים למתן אשראי קמעונאי.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

– – –

יצחק כהן: גם, גם.

יצחק כהן: יש את זה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, ועדת כספים?

יצחק וקנין: נכון?

יצחק וקנין: גם יעקב אשר מסכים, גם סגן השר מסכים.

יצחק וקנין: ההצעות לסדר-היום: הזינוק בריבית המשכנתאות לדיור, של חבר הכנסת יעקב אשר, שלי, עבדכם הנאמן, ושל חבר הכנסת מיקי לוי, תועברנה לוועדת כספים, בהתאם להצעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק כהן: תצרף אותי, מכיוון שלא הספקתי.

יצחק וקנין: שמונה – כולל קולו של סגן שר האוצר – בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעות לסדר-היום יועברו לוועדת הכספים להמשך דיון.

יצחק וקנין: דוח "מרכז אדוה" השנתי – תמונת מצב חברתית

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: דוח "מרכז אדוה" השנתי – תמונת מצב חברתית, מס' 5801, 5820, 5832 ו-5835.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יגאל גואטה – איננו.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – עמיר פרץ.

יצחק וקנין: אם לא יהיה, נעבור מייד לתשובה של סגן השר.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: סגן יושב-ראש הכנסת, כבוד סגן השר, שני סגני שרים, היו פה באמת דיונים נלהבים וחשובים, ואני רוצה קודם כול לברך את "מרכז אדוה", שממשיך לעקוב אחרי המצב החברתי-כלכלי במדינת ישראל ולהראות לנו מראה – להציב מולנו מראה של הפערים המתרחבים בין העשירון העליון והתחתון, או יותר נכון אולי להגיד – העשירון העליון של השמפניה והסיגרים מול רובנו, כולנו.

מיכל רוזין: אז הממשלה הזאת והעומד בראשה אומרים כל פעם, מתראיינים ואומרים שהמצב הכלכלי בישראל הוא בין הטובים בעולם, והשוק שלנו הוא יציב, הוא במגמת צמיחה, וזה יכול בהחלט להיות, אבל תפקידה של ממשלה הוא לדאוג לכך שהעושר הזה יתחלק בין כל קבוצות האוכלוסייה באופן כמה שיותר שוויוני, ויגיע לכל שכבות האוכלוסייה, ובוודאי לא יישאר בעשירון העליון.

מיכל רוזין: אז הנה כמה נתונים על הפער העצום שבין – באמת, יש לי כל כך מעט זמן?

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: דקה בינתיים עברה, יש לך עוד שתיים.

יצחק וקנין: אם תרצי, אני אוסיף לך עוד.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: אז באמת הנתונים שרואים בדוח – ואני מקווה שקראת אותו, סגן שר האוצר, כי דווקא אני מאמינה שאתה, יש לך בעניין הזה תפיסת עולם מאוד קרובה לשלי, ושאתה בהחלט מאמין בצמצום פערים חברתיים.

מיכל רוזין: אבל אם שליש מהשכירים במשק הישראלי עדיין משתכרים פחות משכר מינימום, או שכר מינימום ומטה, ומשפחה אחת מתוך חמש משפחות היא מתחת לקו העוני, ואנחנו יודעים כמובן על המספרים הגבוהים של ילדים עניים, והפערים הגדולים בין האוכלוסייה היהודית לאוכלוסייה הערבית – אנחנו יודעים שהאי-שוויון בישראל הוא מן הגבוהים בארצות ה-OECD.

מיכל רוזין: על-פי מדד ג'יני, האי-שוויון בישראל הוא בין הגבוהים בכל מדינות ה-OECD.

מיכל רוזין: אנחנו במקום חמישי מלמטה בין 31 מדינות.

מיכל רוזין: יש, כמובן, פערים בין גברים לנשים, ופערים בין יוצאי חבר המדינות ומזרחים לעומת אשכנזים, וכמובן, כמו שאמרתי, ערבים מול יהודים, ואתיופים.

מיכל רוזין: כמובן, זה מתבטא בכל כך הרבה תחומים, לא רק בשכר: זה מתבטא בבריאות – יהודים חיים שלוש שנים יותר מערבים; שיעור תמותת התינוקות בישראל הוא הגבוה, מהגבוהים בעולם המערבי המתוקן.

מיכל רוזין: תוחלת החיים הכללית, מצד אחד היא מצויה בעלייה מתמדת, אבל יש הבדלים בין קבוצות החיים השונות.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים בפירוש שתוחלת החיים במרכז הארץ גבוהה יותר מאשר בפריפריה בדרום ובצפון.

מיכל רוזין: וזה לא מפתיע שכאשר לבתי-חולים בצפון ובדרום מגיעים אנשים עם מחלות קשות, מפנים אותם לבתי-חולים במרכז ואומרים להם: עזבו, לא כדאי לכם להישאר אצלנו, כי לא תקבלו את הטיפול ההולם, תלכו לבתי-חולים במרכז.

מיכל רוזין: אז רמת החיים אולי טובה בישראל, אבל עדיין – – –

יצחק וקנין: אם אפשר.

מיכל רוזין: אני לקראת סיום.

מיכל רוזין: לצערי הרב, בתקציב האחרון התנהלו, לפחות מבחינה ציבורית, כסוחרים בשוק.

מיכל רוזין: ההקלטות האחרונות שפורסמו, הדרך שבה ועדת הכספים התנהלה, הכספים הקואליציוניים – אתה יודע מה, אולי טוב שנחשפו ונראה, אבל התחושה היא שבעצם לא רואים את הכלל.

מיכל רוזין: לא רואים את המדינה.

מיכל רוזין: דרך המלך לעתיד חברתי טוב יותר זה שיפור של מערכת החינוך, גם את זה אתה יודע, והשקעה בהשכלה הגבוהה, ובבני ובבנות הנוער שלנו; בריאות, רווחה.

מיכל רוזין: והדרך באמת – אנחנו גם תמכנו בכם בכנסת הקודמת בנושא קצבאות הילדים.

מיכל רוזין: אני מאמינה בתשלומי העברה.

מיכל רוזין: מחקרים מראים בכל העולם שתשלומי העברה מוציאים משפחות מהעוני, ולא הפוך.

מיכל רוזין: הגישה שפעם הייתה הפוכה, של: בואו ניקח קצבאות ואז אנשים יעבדו יותר קשה – היא לא הגישה הנכונה.

יצחק וקנין: תודה – – –

מיכל רוזין: תשלומי העברה הם אלה שדואגים להוצאת משפחות מהעוני.

מיכל רוזין: אני רואה אותך שליח בעניין הזה, ובאמת שותף לתפיסת העולם שלי.

מיכל רוזין: אתם חייבים לזעוק את הזעקה הזאת.

מיכל רוזין: הזעקה מהדוח הזה היא בלתי נסבלת.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: ישיב סגן השר, ומייד לאחריו אני אאפשר דעה נוספת.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני אעשה את זה במהירות.

יצחק כהן: לטענת חברת הכנסת מיכל רוזין – ודוח "מרכז אדוה" שמתבססים עליו – בשנתיים האחרונות התרחבו הפערים בהכנסות בין העשירון התחתון לעליון.

יצחק כהן: ראשית, הדוח אינו מציין כי הפערים בהכנסות התרחבו, אלא מציין דווקא כי בשנתיים-שלוש האחרונות נרשמה עלייה בשכר.

יצחק כהן: הניתוח שנערך באגף הכלכלן הראשי באוצר קושר את עליית השכר לגידול בשכר המינימום, הסכמי השכר במגזר הציבורי ושיפור בשוק העבודה, אשר יחד הובילו לגידול מהיר בשכר הריאלי.

יצחק כהן: יתרה מכך, הגידול בשכר התמקד בענפים המאופיינים בשכר נמוך יחסית, כגון ניקיון, אירוח, מזון וחקלאות, כך שהפערים בשכר במשק הצטמצמו; זאת, למעט הגידול בשכר בענף ההיי-טק, המשקף מחסור בכוח-אדם בעל כישורים מתאימים.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: לטענת חברת הכנסת מיכל רוזין, פירות הצמיחה אינם מגיעים אל העשירונים התחתונים.

יצחק כהן: מיכל, הדוח של המרכז בחר להתמקד בקבוצת מנהלים המהווים קבוצה מצומצמת ביותר שאינה מייצגת את המגמות בחלוקת ההכנסות במשק.

יצחק כהן: מממצאי בדיקה שנערכה באגף הכלכלן הראשי על סמך נתוני הלמ"ס עולה כי בשנים 2006–2014 השיפור בהכנסות ובהיקף הצריכה של משפחות מהעשירונים התחתונים היה גדול משמעותית ביחס לצמיחה בעשירונים גבוהים, וכן ביחס לקצב הצמיחה במשק.

יצחק כהן: הבדיקה צפויה להתפרסם בשבועות הקרובים.

יצחק כהן: אני בלי נדר אדאג לך לזה.

מיכל רוזין: עכשיו תגיד לי מה אתה חושב – לא מה המשרד כתב.

יצחק כהן: לא, זה מחקרים.

יצחק כהן: אני קורא מחקרים.

מיכל רוזין: – – –

יצחק כהן: מיכל, מיכל, מיכל, זה לא – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל, אני חושב – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק כהן: מיכל, זה לא סרטוט.

יצחק כהן: זה מכתב שהכלכלן – – –

יצחק וקנין: אדוני סגן השר, חברת הכנסת היחידה שלא צריכה מיקרופון זו מיכל רוזין.

יצחק כהן: מיכל, זה עבודה של הכלכלן הראשי, ואני סומך עליו, על הצוות שלו.

יצחק כהן: אנשים מאוד רציניים.

יצחק כהן: הם עבדו קשה והכינו, לקראת ההצעה שלך לסדר-היום – הם לוקחים אותך ברצינות גמורה ובכבוד גדול, וכשאת מגישה להם הצעה לסדר-היום הם יושבים ומכינים תשובה רצינית.

יצחק כהן: אז בואי נכבד אותם כמו שהם מכבדים אותך.

יצחק כהן: ממצאים דומים עולים מניתוח השינוי בהתפלגות ההכנסות שנערך על בסיס הנתונים של ה-OECD.

יצחק כהן: על-פי הממצאים, בשנים 2007–2014 ירדו ההכנסות מעבודה של העשירון התחתון בשבדיה, בארה"ב, ובממוצע בקרב מדינות ה-OECD.

יצחק כהן: מדינת ישראל מהווה את אחד המקרים הבודדים, לצד גרמניה, שבה דווקא נרשם שיפור בהכנסות של העשירון התחתון.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: לטענתה של חברת הכנסת מיכל רוזין, לטענת הדוח, למרות שיעור האבטלה הכללי הנמוך קיימים מוקדי אבטלה, בעיקר ביישובים הבדואיים.

יצחק כהן: בניגוד לתמונה השלילית ש"מרכז אדוה" מנסים לצייר, שיעור האבטלה במשק ירד בכל קבוצות האוכלוסייה, ובכלל זה במגזר הערבי; שם האבטלה ירדה משמעותית משיעור של כ-10% לפני עשור למחצית ב-2015, ל-5.2%.

מיכל רוזין: איך זה יכול להיות?

מיכל רוזין: נשים ערביות ירדו מ-20% לפחות – – –

יצחק כהן: מ-10% – – –

מיכל רוזין: הנה, יושבת פה השרה – – –

יצחק כהן: לא, אין פה התפלגות נשים וגברים.

יצחק כהן: במגזר הערבי ירד – – –

מיכל רוזין: לא יכול להיות שירד רק אצל הנשים – – –

יצחק כהן: לפני עשור זה היה 10%, וב-2015 – 5.2%.

יצחק כהן: לטענת חבר הכנסת יגאל גואטה – איפה הוא?

יצחק וקנין: הוא הלך.

יצחק כהן: שיקרא בפרוטוקול.

יצחק כהן: דוח "מרכז אדוה" שב ומוכיח כי הפערים החברתיים בישראל לא רק שלא מצטמצמים אלא מתרחבים: חמישית מהמשפחות בישראל חיות מתחת לקו העוני – גם מיכל אמרה.

יצחק כהן: זה לא תואם את ממצאי דוח "מרכז אדוה".

יצחק כהן: על-פי הדוח, תחולת העוני ירדה בין השנים 2006 ל-2014 מ-20.0% ל-18.8%.

יצחק כהן: מעט מאוד.

יצחק כהן: ב-2015 עלתה תחולת העוני בקרב המשפחות ל-19.1%.

יצחק כהן: עם זאת, נמשך השיפור ביחס לעוני בקרב נפשות, ילדים וקשישים.

יצחק כהן: מפנים אותנו פה לכך שעל-פי דוח העוני של המוסד לביטוח לאומי הירידה בתחולת העוני של נפשות וילדים מצד אחד והעלייה בתחולת העוני של משפחות מהצד האחר מוסברת בירידה של מדדי העוני בקרב משפחות גדולות יותר עם ילדים, לעומת עלייה מקבילה בקרב משפחות שאין בהן ילדים אך אינן משקי בית של קשישים.

יצחק כהן: אני חוזר.

יצחק כהן: פתחנו סוגריים.

מיכל רוזין: אין מצב שאתה מסכים לחלק האחרון הזה.

יצחק כהן: פתחתי סוגריים: ביטוח לאומי.

מיכל רוזין: הם ממשיכים להאשים משפחות מרובות ילדים בעוני שלהם.

מיכל רוזין: זה מזעזע אותי וצריך לזעזע אותך יותר.

יצחק כהן: את יודעת איפה הילדים שלי, שיהיו בריאים?

מיכל רוזין: אני שואלת.

יצחק כהן: אני כולי מזועזע.

מיכל רוזין: זה פרשנות.

מיכל רוזין: זה לא עובדה.

יצחק כהן: היציאה מהעוני – – –

מיכל רוזין: אני מדברת עם מפלגת ש"ס?

יצחק כהן: כן, אנחנו אתך לגמרי.

יצחק כהן: מחזקים אותך, ואת מחזקת אותנו.

יצחק כהן: אני אומר לך שהיציאה מהעוני היא בעיקר דרך עבודה ולא דרך קצבאות.

יצחק כהן: לכן – טוב, זו תשובה של "מחקריסטים".

יצחק כהן: לכן תופעת העוני ניכרת במיוחד בקרב משפחות ללא מפרנסים ומשפחות גדולות.

יצחק כהן: הירידה בתחולת העוני של – טוב, הלאה, נדלג על זה, כי אני לא מסכים.

יצחק כהן: אני לא מסכים.

יצחק כהן: ילדים זה ברכה.

יצחק כהן: ילדים זה ברכה.

מיכל רוזין: ברור – – – ילדים – – –

יצחק כהן: בדוח נטען כי ממשלות ישראל קיצצו – כי ממשלת ישראל קיצצה – ברמת השירותים החברתיים שהמדינה מספקת.

יצחק כהן: זה הדוח.

יצחק כהן: בחינה לאורך זמן מראה כי מאז סוף שנות ה-90 מתרחבת ההוצאה הממשלתית על תשלומי העברה, בקצב דומה לקצב צמיחת התוצר, לאחר שהיקף ההוצאה התמתן מעט לאחר השיא שנרשם בתחילת שנות ה-90 על רקע העלייה הגדולה.

יצחק כהן: עוד נוסיף כי בישראל מאז תחילת שנות האלפיים נרשם שילוב מוגבר בכוח העבודה של קבוצות אוכלוסייה, מהלך שצמצם את הצורך בתשלום קצבאות והוביל לקיטון הפער בין האי-שוויון ברוטו לנטו.

יצחק כהן: תופעת המשך ההתרחבות בין שני אלה במדינות המערב – – אולי ניתן להם להתכתב עם "מרכז אדוה"?

יצחק כהן: למה אנחנו צריכים להיות המתווכים?

יצחק כהן: את מוכנה להסביר לי?

מיכל רוזין: אני אגיד לך למה – –

יצחק כהן: ניתן להם להתווכח ביניהם.

מיכל רוזין: – – כי החוקרים – – –

יצחק וקנין: אדוני – – –

יצחק כהן: כן, אני מסיים.

יצחק וקנין: תני לו לסיים.

מיכל רוזין: – – –

יצחק כהן: – – עלייה בברוטו לצד קיפאון בנטו, איננה בת-קיימא.

מיכל רוזין: אנחנו המנהיגים, ואנחנו צריכים להחליט – – –

אלי בן-דהן: – – –

יצחק כהן: כולנו ממהרים.

מיכל רוזין: – – – מדיניות.

יצחק כהן: מיכל, כולם ממהרים, גם הרב יצחק והרב אלי.

אלי בן-דהן: – – –

מיכל רוזין: מה?

אלי בן-דהן: – – –

יצחק כהן: 6.

יצחק כהן: בדוח הוצגו פערי השכר בין ילידי ישראל ממוצא שונה בשנת 2015.

יצחק כהן: הודגש כי שכר נמוך במיוחד ביחס לממוצע נרשם בקרב ילידי ישראל וחו"ל ממוצא אתיופי וערבים.

יצחק וקנין: הם כתבו לו חוברת תשובה?

יצחק כהן: אמרתי, מיכל: ניתן ל"מרכז אדוה" להתכתב עם מרכז המחקר, ושישחררו אותנו.

מיכל רוזין: בוא נעשה פגישה.

יצחק כהן: בכיף.

מיכל רוזין: עם האוצר ועם "מרכז אדוה".

יצחק כהן: עשינו.

מיכל רוזין: יאללה.

יצחק כהן: קיבלת.

יצחק כהן: אעביר את זה לפרוטוקול.

יצחק כהן: תקראו את זה בפרוטוקול.

יצחק כהן: 7.

יצחק כהן: בדוח צוין כי כשליש מהשכירים בישראל מרוויחים שכר מינימום ומטה.

יצחק כהן: בהערות חברי הכנסת מיכל רוזין ויגאל גואטה נטען כי לפיכך – ובהתאם להגדרות ה-OECD – העבודה לא מחלצת מעוני.

יצחק כהן: ראוי לציין כי שכר המינימום בישראל גבוה מאוד בהשוואה למדינות המפותחות: ישראל ממוקמת כמעט בראש מדינות ה-OECD ביחס בין גובה שכר המינימום לשכר החציוני במשק, והוא צפוי להמשיך לעלות בשנתיים הקרובות, בהתאם למתווה האחרון שאושר.

יצחק כהן: פה אפשר לומר יישר כוח לרב דרעי – –

יצחק וקנין: תודה – – –

יצחק כהן: – – על ההצעה ולשר האוצר משה כחלון.

יצחק כהן: הטענה שהעבודה אינה מחלצת מעוני איננה נכונה.

יצחק כהן: הלאה: פערי שכר מגזריים.

יצחק כהן: סך הפער המגדרי בשכר עמד בשנת 2014 על 3,650 שקלים.

יצחק כהן: כ-60% מפערי השכר בין נשים לגברים מוסברים על-ידי שוני בהיקף העבודה וכ-30% – על-ידי זה שנשים נוטות לעבוד במקצועות ובענפי משק שבהם השכר נמוך יחסית.

יצחק כהן: את בטח לא מסכימה.

יצחק כהן: סיבה מרכזית למיעוט הנשים המועסקות בענפים שבהם השכר גבוה, כמו ענפי ההיי-טק – –

יצחק וקנין: זה נשמע כמו הצהרת הון.

יצחק כהן: – – היא שפחות נשים בוחרות ללמוד את המקצועות המדעיים – גם לזה את לא מסכימה – –

מיכל רוזין: הן בוחרות.

מיכל רוזין: יש להן כל האופציות והן מעדיפות.

יצחק כהן: – – במיוחד מדעי המחשב, הנדסה ופיזיקה – זה גם לא מדויק, אגב – קודם ברמת 5 יחידות בבית-הספר התיכון, ואחר כך, וביתר שאת, במסגרות ההשכלה הגבוהה.

יצחק כהן: בחירות אלה נעשות על אף העובדה שהשכר של בוגרות לימודי הנדסה ומדעי המחשב גבוה בהרבה מהשכר של בוגרות תחומי לימוד אחרים.

יצחק כהן: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

יצחק כהן: אני מקבל את הצעתך לעשות פגישה של החברים יחד עם "מרכז אדוה" ועם מרכז המחקרים של הכלכלן הראשי.

יצחק כהן: מקובל?

מיכל רוזין: בהחלט.

יצחק וקנין: לאן את רוצה?

מיכל רוזין: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק כהן: אני מסכים.

יצחק כהן: אני מסכים.

יצחק וקנין: מסכים.

יצחק וקנין: נעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: יוסי יונה רוצה לומר הבעת דעה מהצד.

יצחק וקנין: דקה לרשותך.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, סגן שר האוצר, ידידי, אומר זאת באהבה – המענה שאתה סיפקת, בלשון המעטה, אינו מספק לתפיסתנו, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: הדוח של "מרכז אדוה", אדוני היושב-ראש, הוא עקיב.

יוסי יונה: אמרה חברת הכנסת מיכל רוזין שהדוח עוקב אחר הפערים – גם בהכנסה וגם בתחומים אחרים.

יוסי יונה: אנחנו – זה עשורים מספר שהנתונים הללו חוזרים ונשנים על עצמם.

יוסי יונה: מצד אחד, אנחנו רואים את הפערים הגדולים מאוד בשוק העבודה – זה אחד הליקויים המאוד-גדולים של שוק העבודה הישראלי, ומצד אחר, המדינה מצמצמת את המימון של שירותים חברתיים, והנה יש לנו אחת המדינות שבהן הפערים הם הגדולים ביותר בעולם המערבי.

יוסי יונה: אנחנו מצרים על כך.

יוסי יונה: יש מקום לקדם מדיניות חברתית כלכלית הפוכה לחלוטין מזו שמקדמת היום ממשלת ישראל, ואני מתאר לעצמי שהדבר הזה לא יבוא לעולם אלא לאחר שינוי של הממשלה, ואני מייחל לך.

יוסי יונה: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה לסדר-היום: דוח "מרכז אדוה" השנתי – תמונת מצב חברתי.

יצחק וקנין: מי בעד ומי נגד להעביר את זה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: שישה בעד, אחד מתנגד, ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך דיון.

יצחק וקנין: 350 מילואימניקים יוצאי אתיופיה הצהירו שלא ישרתו במילואים בצה"ל

יצחק וקנין: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: 350 מילואימניקים יוצאי אתיופיה הצהירו שלא ישרתו במילואים בצה"ל, מס' 5806.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב, רשות הדיבור שלך.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: אני רוצה לפתוח בציטוט ממכתב המחאה שעליו חתמו מאות מילואימניקים ישראלים יוצאי אתיופיה, ואני מצטט: "אנו אזרחים בישראל יותר ממחצית חייה של המדינה, ורובנו נולדנו וגדלנו בה.

עמר בר-לב: אנחנו רואים בישראל בית שלנו, וממלאים אחר כל חובותינו האזרחיות.

עמר בר-לב: עם כל זאת, ההיסטוריה של יחסי אזרח-מדינה שבינינו חושפת שהמדינה מתקשה לראות בנו אזרחים שווים ופועלת מתוך גזענות שיטתית וממוסדת, החל ברמת המדיניות במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות ועד לפרקטיקה גזענית ביום-יום.

עמר בר-לב: מאסנו בדרישת המדינה מאתנו להמשיך ולקיים את החוזה שלפיו אנו אזרחים בעלי חובות אך לא אזרחים שווי זכויות.

עמר בר-לב: את חוסר הנחת שלנו אנחנו מביעים במעשים מאורגנים של מרי אזרחי, שהראשון בהם יהיה הימנעות מהתייצבות לשירות מילואים".

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, המכתב הזה הוא מכתב מזעזע.

עמר בר-לב: מצד אחד, הוא שם בפני החברה הישראלית עוד מראה שמצביעה על הגזענות שקיימת בחברה הישראלית ובפרט כנגד יוצאי העדה האתיופית; ומצד אחר, הוא מזעזע כי הבחורים הצעירים האלה קוראים לסרבנות.

עמר בר-לב: כמובן, אני פוסל את הקריאה הזאת בכל דרך שהיא.

עמר בר-לב: בעיני, השירות בצה"ל הוא זכות וחובה, אבל בראייה שלי הוא בראש ובראשונה זכות.

עמר בר-לב: ואין ספק שצה"ל הוא אחד הגורמים, אולי אחד הגורמים הבודדים במדינה, שמהווים עדיין כור היתוך, ושכם אל שכם פועלים ולוחמים בו צעירים וצעירות מכל שכבות האוכלוסייה, והוא דווקא המקום שבו כולנו מאוחדים.

עמר בר-לב: אבל מצד שני, אני לא יכול להתעלם מהייאוש שאותם צעירים הגיעו אליו, עד כדי כך שהם קראו לסרבנות.

עמר בר-לב: כשנחשפתי לראשונה למחאה הזאת, מה שזעזע אותי – שהתקשורת במדינת ישראל כמעט ולא שמה לב לדבר הזה, זאת אומרת, לא נותנת ביטוי.

עמר בר-לב: אני חושב שזאת עוד דוגמה לגזענות שטבועה עמוק בקרב חלק גדול מאזרחי מדינת ישראל, שאפילו דבר כזה – למעלה מ-350 חיילי מילואים, לוחמים מיואשים עד כדי כך שהם קוראים לסרבנות בצה"ל – זה כמעט לא נחשף לתקשורת, ולא קמה סערה ציבורית סביב העניין הזה.

עמר בר-לב: אני לא רוצה להזכיר, או אני דווקא כן אזכיר את מכתב הקצינים מ-1977, שבערך 400 קצינים חתמו עליו.

עמר בר-לב: היו מכתבים, נדמה לי, של טייסים בחיל האוויר וכן הלאה.

עמר בר-לב: כל דבר כזה יצר מהומה גדולה בחברה הישראלית ובתקשורת, וזה, לצערי, לא זכה לחשיפה הראויה.

עמר בר-לב: לכן, לסיכום, אני רוצה לומר, שבפירוש אני מגנה, אני מגנה ואני נגד כל סרבנות לשירות מילואים בצה"ל, שירות כלשהו במילואים בצה"ל, אבל מצד שני אנחנו לא יכולים לאטום את עינינו למצוקה ולייאוש שאותם צעירים, ולא רק צעירים, סובלים מהם.

עמר בר-לב: זאת אחת הדרכים להאיר את הנושא הזה, וגם לדון בו בוועדות.

עמר בר-לב: אני אשמע את סגן שר הביטחון, למרות שבעיני זה בכלל לא עניין של משרד הביטחון.

עמר בר-לב: להפך, משרד הביטחון כאן הוא הכי בסדר, ולכן אני קצת מאוכזב שדווקא סגן שר הביטחון יענה לי, כשאני מבין שבעניין הזה אנחנו מסכימים לכל דבר.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: צודק אדוני.

עמר בר-לב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קראתי בכאב את מכתבם של "הפעילים החופשיים", אשר מלינים על יחס מפלה ארוך שנים.

אלי בן-דהן: ואני אומר לחבר הכנסת בר-לב: יחס מפלה, לא גזעני.

אלי בן-דהן: אני חושב שאנחנו קצת מוזילים את הביטוי "גזעני", וכל דבר אצלנו זה גזענות.

אלי בן-דהן: יש פה יחס מפלה, זאת לא גזענות.

אלי בן-דהן: לא צריך להעצים את העניין יותר ממה שהוא.

אלי בן-דהן: אבל יש פה באמת יחס מפלה, לפחות לטענת כותבי המכתב, מצד ממשלות ישראל לדורותיהן במגוון משרדים, כפי שמצוין במכתב.

אלי בן-דהן: אני אומר לכם פה שעם כל הכבוד וההערכה, וכמי שפעל רבות למנוע את האפליה הזאת – רק בתפקידי הקודם כסגן השר לשירותי דת אני קידמתי מאוד את הרבנים האתיופים, והקמתי מוסדות של העדה האתיופית בהרבה תחומים, וגם כשהיה מצב שהיו טענות כלפי רישום הנישואין שלהם – אפליה, כאילו מפלים אותם – אני התערבתי ומנעתי את הדבר הזה.

אלי בן-דהן: ולמרות זאת, ובגלל הדבר הזה, אני רוצה לומר לכותבי המכתב:

אלי בן-דהן: אל לנו לפגוע בצה"ל בשם הצדק החברתי.

אלי בן-דהן: צבא ההגנה לישראל – ואני מסכים אתך מאוד, חבר הכנסת בר-לב – הוא המוביל בקידום מגמות חברתיות מתוך תפיסה שהוא צבא העם, וכל פגיעה בקונסנזוס סביב חיילי צה"ל וחיילי המילואים היא באמת לא לעניין ולא מוסיפה שום ערך מוסף למאבק הזה למניעת האפליה כלפי העדה האתיופית.

אלי בן-דהן: אני בהחלט מציע שוועדות הכנסת ידונו, כל אחת, באפליה, והן יבחנו, יבדקו מה האפליה וידונו בה.

אלי בן-דהן: אבל עדיין אני מבקש מכותבי המכתב – כנסת ישראל פה אומרת: אנחנו מוכנים לדון, מוכנים לשמוע.

אלי בן-דהן: אל תערבו את צה"ל במאבק הזה.

אלי בן-דהן: אל תכניסו את המילואים ואת שירות המילואים למאבק הזה.

אלי בן-דהן: אני מציע מאוד מאוד לשים את זה בצד.

אלי בן-דהן: אנחנו נדון בכובד ראש בוועדות, ואני בטוח שאם תהיינה מסקנות, אז נדון גם בהן.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יצחק וקנין: עמר, אתה רוצה לוועדה?

עמר בר-לב: אפשר במליאה לדון בזה?

יצחק וקנין: כן, ודאי.

עמר בר-לב: אז אני חושב – – – במליאה.

יצחק וקנין: אם סגן השר מסכים למליאה, אנחנו נעבור להצבעה על ההצעה לסדר-היום של חבר הכנסת עמר בר-לב: 350 מילואימניקים יוצאי אתיופיה הצהירו שלא ישרתו במילואים בצה"ל – הצעה להעברה לדיון במליאה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: ארבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יובא למליאת הכנסת לדיון.

יצחק וקנין: אני עובר לנושא הבא בסדר-היום: ידם הקלה של שופטי בג"ץ בעתירות העוסקות בסוגיות דת ומדינה, כמו "נשות הכותל" או בתי-הדין הרבניים, של חבר הכנסת יואב בן צור – איננו.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני סגן מזכירת הכנסת – הודעה.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2017, שהחזירה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל ובהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות), התשע"ז–2017; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 73), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 34) (גוף פעיל בבחירות), התשע"ז–2017, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: דוח מבקר המדינה על קרן קיימת לישראל בנושא: פעולות לפיתוח מקרקעי ישראל.

נאזם בדר: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של סינגפור בדבר שיתוף פעולה בתחומי התרבות, החינוך והמדע.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בטבת התשע"ז, 23 בינואר 2017, בשעה 16:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.