ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 193, 2017-01-17 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ט בטבת תשע"ז, 17 בינואר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יהודה גליק ויחיאל חיליק בר בנושא: הנגשת מידע ומיצוי זכויות החולים בקופות-החולים.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות הצעתם של חברי הכנסת אוסאמה סעדי ומיכל רוזין בנושא: רק 7% מהסטודנטים בישראל גרים במעונות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההרשמה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב בן צור, תפתח בבקשה את הנאומים היום.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים כאן בבית הזה על צביון יהודי, מוכרים ססמאות של מדינה יהודית דמוקרטית לציבור, מתרגשים מכל החלטה הזויה וחסרת משמעות של השמו"ם המבטלת את הקשר היהודי למקומות הקדושים לנו, אך באותה העת, גורמים מתוכנו מרשים לעצמם למתוח את גבולות הסטטוס-קוו ולחלל את השבת בעיר הקדושה ביותר לעם היהודי, בירתנו הנצחית, ירושלים.

יואב בן צור: על-פי כתבה באתר "בחדרי חרדים", בארבע השנים האחרונות ישנה עלייה של כ-77 עסקים הפועלים בשבת בירושלים, והכול בשיטת "מצליח", שבעיקרה מצליחה לפגוע ולדרוס את צביונה היהודי של מדינת ישראל.

יואב בן צור: ואני שואל, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת: מתי הפקענו את השבת?

יואב בן צור: מתי הענקנו לראשי הערים את הזכות לפגוע בקדושת השבת, בערכיה החברתיים ובצביונה היהודי של מדינת ישראל?

יואב בן צור: עיר איננה מדינה, ועל המדינה להתוות מדיניות לעריה וליישוביה.

יואב בן צור: מהמקום הזה אני קורא לראש עיריית ירושלים, ידידי וחברי ניר ברקת, לחדול מהפעולות ומהמיזמים הפופוליסטיים המחללים את יום השבת בעיר ירושלים, לכבד את הסטטוס-קוו ולהכיר בערכיו הדתיים והחברתיים של יום השבת.

יואב בן צור: ולכם, חברי חברי הכנסת, אני קורא לשתף עמנו פעולה בשמירה על הסטטוס-קוו ויום השבת כיום החופש הלאומי של מדינת ישראל, המעניק לכל אדם באשר הוא את זכותו הטבעית לשבות מכל מלאכה ולהקדיש זמן למשפחתו ולרווחתו.

יואב בן צור: נשמור על השבת, והיא תשמור עלינו.

יואב בן צור: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: ואחריו?

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת יולי אדלשטיין, כי אני צריך לקבל משלחת ביציע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום השתחרר שיח' ראאד סלאח מהכלא, אחרי תשעה חודשים בכלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל אסיר שמשתחרר, משתחרר מאותו כלא שהוא כלוא בו, ואלה שהוא יקר להם מחכים לו בחוץ כדי להסיע אותו הביתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל המקרה של היום הוא בלתי ייאמן ובלתי ייעשה: הם לקחו אותו באישון לילה לכלא אחר, שחררו אותו בבוקר, הסיעו אותו ברכב והורידו אותו ביפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא תושב אום-אלפחם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך יכול להיות שעושים מעשה כזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא רק זה – חמור מזה: ראיתי את אימא שלו, שמגיעה עד כלא "רימון" בנגב, אימא שלו המבוגרת, והיא מחכה ומחכה עד שעות לפני הצהריים, עד שהיא יודעת שהוא בכלל לא נמצא שם, והיא יושבת ומחכה לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דבר כזה הוא בלתי אנושי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שיבוצע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את העונש שלו הוא קיבל בכלא ובזה נגמר הסיפור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה שמישהו אוהב אותו או שונא אותו – אסור שזה יקבע איך להתנהג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש גבולות אפילו לשנאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל-חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני שמח לברך כעת משלחת מן הפרלמנט האלבני המבקרת בישראל ובכנסת, שחבריה נמצאים ביציע האורחים.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) ברוכים הבאים, מכובדינו, לירושלים בירת ישראל ולכנסת, משכן הדמוקרטיה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: ביקור זה הוא חלק משיתוף הפעולה המתרחב בין המדינות וחלק משורה של ביקורי אישים מאלבניה בישראל, ובראשם ביקורם של נשיא אלבניה, של ראש הממשלה, של שרים בכירים ושל יושב-ראש הפרלמנט.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו זוכרים בהערכה רבה את העובדה שאלבניה היא המדינה היחידה באירופה שלפני השואה היו בה רק 200 יהודים, ואחריה 2,000 יהודים; נתון המדבר בעד עצמו.

יולי יואל אדלשטיין: על אף היותה מדינה לא גדולה יחסית, מתגאה אלבניה בכ-70 חסידי אומות העולם אלבנים וכן בקהילה האלבנית הגדולה והתומכת כאן בארץ.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, אני שמח לבשר לכם שבבתי-ספר בישראל מתחילים ללמוד השנה על הצלת יהודי אלבניה בשואה.

יולי יואל אדלשטיין: הפרויקט המיוחד יתרום ודאי רבות להיכרות של הציבור הצעיר עם פרק חשוב זה בהיסטוריה המשותפת של שני העמים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודע לקשרים ההולכים ומעמיקים בין המדינות בתחום הכלכלי, ומקווה שהפרויקטים הגדולים שעליהם דובר רבות, בעיקר בתחום האנרגיה, יצאו לדרך כמתוכנן.

יולי יואל אדלשטיין: כולי תקווה כי ביקור זה יעמיק את הקשרים הפרלמנטריים ונגלה אפשרויות חדשות ללימוד הדדי.

יולי יואל אדלשטיין: לרגל חצי יובל שנים לכינון היחסים בין המדינות, ולרגל ביקורכם, השקנו היום בכנסת תערוכת צילומים המשלבת עבר והווה.

יולי יואל אדלשטיין: לצד צילומים מלפני 25 שנים של עליית יהודי אלבניה לישראל, יש בה צילומים עכשוויים המבטאים את השינוי שחל באלבניה במרוצת השנים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רק בתחילת הדרך.

יולי יואל אדלשטיין: הידידות בינינו טובה מאוד, ויש לנו עוד פוטנציאל רב להידוק הקשרים ושיתופי הפעולה.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין, בבקשה, את חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלת מי אחריו, אז הנה – חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

יוסי יונה: תהיתי, אדוני היושב-ראש, למה התכוונת.

יוסי יונה: עכשיו הובהרה כוונתך.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום התקיים דיון בוועדת העלייה והקליטה בתוכנית לשילוב מיטבי של יוצאי אתיופיה בחברה.

יוסי יונה: משרדי הממשלה השונים הציגו את הפרויקטים שהם מקדמים ואת הפעילות שהם עושים.

יוסי יונה: רוב הפעילות מתמקד ביוצאי אתיופיה – הכשרה מקצועית, העצמה, הנגשה; דברים טובים.

יוסי יונה: אלו הן הדרכים המרכזיות שבהן פועלים משרדי הממשלה כדי להבטיח את שילובם של יוצאי אתיופיה בחברה.

יוסי יונה: אבל התמקדות בדרכים האלה זו רק חצי עבודה, אדוני היושב-ראש, ואפילו פחות מחצי עבודה.

יוסי יונה: העבודה המרכזית צריכה להתמקד בנו, בחברה הלא-אתיופית.

יוסי יונה: שם קיימים המחסומים העיקריים שמקשים על יוצאי אתיופיה להשתלב בחברה.

יוסי יונה: אנחנו עיקר הבעיה, לא הם.

יוסי יונה: המקרה המקומם של תרומות הדם מקורו בנו, לא בהם; המקרה המזעזע של המוהלים המתמחים מקורו בנו, לא בהם; את ההסללה של התלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך אנחנו עושים, לא הם; האפליה של יוצאי אתיופיה בכניסה למועדונים, לשוק העבודה, בדיור ועוד, זו אחריות שלנו, לא שלהם.

יוסי יונה: המסקנה מדברי, אדוני היושב-ראש, ברורה: עלינו להשקיע את מרב המאמצים כדי למגר ולהפיל את המחסומים שאנחנו מציבים מולם.

יוסי יונה: אם נעשה זאת, אז הקליטה של יוצאי אתיופיה בחברה, ההשתלבות שלהם בתוכה, תהיה טובה יותר ומוצלחת יותר.

יוסי יונה: אנחנו הבעיה, לא הם.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ממשיכה בסדרת הרצאותי על השקרים הפלסטיניים.

ענת ברקו: ישנה מפלגה בישראל שלעת עתה היא – עדיין – חוקית.

ענת ברקו: למרות זאת, אני רוצה לתת לכם נתונים על המפלגה, ששיגרה עד היום שישה נציגים לכנסת.

ענת ברקו: חמישה מתוכם היו מעורבים בהליכים פליליים על רקע אידיאולוגי, כלומר, טרור, אידיאולוגיה לאומנית, ואלו הם השמות:

ענת ברקו: עזמי בשארה נמלט מישראל לאחר שנחשד במגע עם סוכן זר וסיוע לאויב בזמן מלחמה; חבר הכנסת זחאלקה הורשע במעורבות בהתארגנות טרור, ואף ריצה עונש מאסר על כך; סעיד נפאע הורשע במגע עם סוכן זר ויציאה למדינת אויב, ואף הוא ריצה עונש מאסר; חברת הכנסת חנין זועבי הורשעה בהעלבת עובד ציבור – להזכירכם, היא ירקה על שוטר ערבי וקיללה אותו בעת מילוי תפקידו, וזה בנוסף לכל הפרובוקציות שאנחנו רגילים לקבל ממנה; וחבר הכנסת גטאס, שכעת הוגש נגדו כתב אישום.

ענת ברקו: איך אמר לי בכיר ברש"פ?

ענת ברקו: אנחנו צריכים אותו בשביל שיבריח טלפונים סלולריים?

ענת ברקו: צריכים אותו בשביל דברים אחרים.

ענת ברקו: אגב, חבר הכנסת היחיד שלא היה מעורב בהליכים פליליים, טאהא, היה לא רחוק, מאחר שפרסם דברים שאפשר היה לפרשם כקריאה לטרור.

ענת ברקו: אז אני מציעה שאנחנו נתייחס למפלגת בל"ד כמו לתנועה האסלאמית.

ענת ברקו: זה רק סמלי שראאד סלאח שוחרר היום מהכלא.

ענת ברקו: אני מניחה שהוא עוד יחזור לשם, כי הוא בטח לא ישקוט על שמריו.

ענת ברקו: ולכן אני מקווה שגם רשויות החוק יבינו שמפלגה שפועלת בניגוד לחוק-יסוד: הכנסת, והיא המקבילה כביכול החילונית של התנועה האסלאמית הצפונית, גם היא תהיה מחוץ לחוק וחבריה הטרוריסטים לא יגיעו לכנסת.

ענת ברקו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברצוני לברך את השיח' ראאד סלאח על – –

ענת ברקו: אהה.

טלב אבו עראר: – – שחרורו מהכלא היום – –

ענת ברקו: הוא יחזור – – –

טלב אבו עראר: – – לאחר שריצה תשעה חודשים בכלא במאסר שווא, כאילו הורשע על הסתה לאלימות.

טלב אבו עראר: נדמה לי שבמדינה הזאת מי שמתנגד לחילול מסגד אל-אקצא הוא מסית, מי שמתנגד להריסת בתים הוא מסית – –

ענת ברקו: זה המסגד היחיד שעומד על תלו במזרח התיכון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו, רק עכשיו דיברת.

ענת ברקו: – – –

טלב אבו עראר: – – ומי שמתנגד לקיפוח הוא מסית.

טלב אבו עראר: אבל, לצערי, כשראש הממשלה מבקש ורוצה לאכוף – איפה ואיפה.

טלב אבו עראר: כשאנחנו רואים, שומעים וקוראים שישנם יהודים שקוראים לרצוח ערבים, להרוג ערבים, לשרוף בתיהם של ערבים, אלה כנראה לא מסיתים בעיני נתניהו או גורמי האכיפה, המשטרה והשב"כ.

טלב אבו עראר: אבל ראאד סלאח, בגלל שהוא מתנגד לקיפוח, לחילול מסגד אל-אקצא, הוא מסית.

טלב אבו עראר: ולצערי, גם שר הפנים, שאתמול חתם על צו איסור יציאה מהארץ – למה יציאתו של שיח' ראאד סלאח מסכנת את ביטחון המדינה?

טלב אבו עראר: לאן הגענו?

טלב אבו עראר: הרי שיח' ראאד סלאח הוא אזרח ערבי במדינת ישראל.

טלב אבו עראר: נדמה לי שהגיע הזמן שתפסיקו עם ההסתה נגד החברה הערבית ונגד מנהיגיה.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני ומכובדי השר, יש לנו במדינה שעות שבהן יש אחדות בין כל חלקי העם; יש שעות של פירוד, יש שעות של מחלוקת, ויש שעות שבהן עם ישראל יודע להתאחד עם דברים מסוימים.

מיכאל מלכיאלי: בשבוע שעבר הלכתי לנחם את משפחת חג'אג' במעלה-אדומים על הירצחה של בתם שיר חג'אג'.

מיכאל מלכיאלי: כשהגעתי לבית, מצאתי שם יהודים דתיים וחילונים ושאינם יהודים.

מיכאל מלכיאלי: כולם הגיעו לבית אחד, בית של אבלים, וכולם באים להתרכז באבל על ילדה צעירה, חיילת שנרצחה.

מיכאל מלכיאלי: דיברתי שם עם בני המשפחה, והם אמרו שבתוך האבל הנורא, בתוך המכאוב, כשיושבים על הקרקע, הם ראו את היופי של אזרחי ישראל ואיך אנשים מהדרום ומהצפון באים לנחם ולהיקרא ולהיות קשורים בכאב של אנשים שהם לא מכירים בכלל.

מיכאל מלכיאלי: אבל האבא שם אמר לי משפט שנחרת: חבל שרק בזמנים כאלה, כשרואים רצח של ילדה כל כך צעירה, עם ישראל יודע להתאחד תחת כאב ותחת שלום של אדם אחד.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, היום השתחרר השיח' ראאד סלאח, לאחר שדינו נגזר שלא בצדק לתשעה חודשים, והמשטרה עשתה תרגיל נבזי: בדרך כלל, אדם משתחרר מהכלא, ויש זכות למשפחתו לקבל אותו בשערי הכלא ולקחת אותו הביתה – משפחתו, חבריו ותומכיו.

אחמד טיבי: היא שמה אותו באוטובוס בעיר יהודית ושילחה אותו לאזור תל-אביב.

אחמד טיבי: זה תרגיל עלוב, נבזי ומיותר.

אחמד טיבי: לא כך אמורה לנהוג משטרה, או בעצם, משטרת ישראל – אי-אפשר לצפות ממנה לדבר אחר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שעה קלה נפרדנו פה בכנסת משגריר ארצות-הברית היוצא, דן שפירו.

נחמן שי: גם אתה היית שם, וגם רבים מחברי הכנסת – הרבה יותר מאשר נמצאים כרגע באולם המליאה.

נחמן שי: הייתי אומר שהיה שם מפגן יוצא דופן וייחודי של חברי כנסת מכל סיעות הבית, שבאו לומר לדן שפירו תודה והערכה על חמש וחצי שנים שהוא עשה אתנו, שהיו בהן עליות וירידות והן היו מגוונות, אבל בסופו של דבר הן הוסיפו עוד – הוא הוסיף והשנים האלה הוסיפו עוד ועוד נדבכים של ידידות, של תמיכה, של קרבה בין ארצות-הברית לבין ישראל.

נחמן שי: בעוד שלושה ימים נראה נשיא חדש בבית הלבן.

נחמן שי: אני רוצה גם מפה לאחל לו הצלחה.

נחמן שי: אני חושב שהעולם החופשי זקוק למנהיגות, ואני מקווה שהוא ידע למלא את התפקיד הזה.

נחמן שי: אני מקווה שגם בעידן טראמפ, שמתחיל בסוף השבוע הזה, תימשך אותה ידידות מופלאה ששוררת כבר כמעט 70 שנה בין העם האמריקני לבין מדינת ישראל, וכולנו נתברך בה.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי, וגם יישר כוח לך על זה שהגית וארגנת את האירוע הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המשטרה פרסמה היום, או אתמול, הודעה על הפשיטות של המשטרה ביישובים הערביים, במיוחד בצפון, כדי להחרים ולתפוס כלי נשק.

מסעוד גנאים: לפי ההודעה, נתפסו כלי נשק בכמה יישובים: מג'ד-אלכרום, שפרעם, תמרה, כפר-מנדא, באנה, עראבה, דיר-אל-אסד ונצרת.

מסעוד גנאים: מהתחלת השנה נתפסו תשעה רובים, 12 אקדחים וארבעה רימונים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, בעניין הנשק החוקי, ואפילו הבלתי-חוקי, כנראה הפשע ומעשי הרצח מתבצעים בשניהם.

מסעוד גנאים: שנים אנחנו דורשים מהמשטרה לפעול ולהפעיל מאמץ רב כדי להחרים את הנשק הזה, משום שבנשק הזה, מאז שנת 2000 נרצחו כ-1,200 צעירים ערבים, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: אנחנו מברכים על כל צעד, ואפילו על כל אקדח, אבל זה לא די; זה טיפה בים.

מסעוד גנאים: לפי כמה נתונים – ואני לא יודע אם הם נכונים ומדויקים או לא – בישראל הנשק שהוא עם רישיון – כ-280,000 כלי נשק, אבל בלי רישיון – זה מגיע לכ-500,000 כלי נשק שהם בלי רישיון שמסתובבים.

מסעוד גנאים: זו שאלה של זמן.

מסעוד גנאים: אנחנו כל יום קמים עם מעשה רצח, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: אני עכשיו מחַדֵש מחָדָש את הדרישה שלנו, כחברה הערבית, מהמשטרה לפעול, להפעיל מאמץ רב, כדי שהנשק הזה ייתפס וכדי שייפסק הדימום היומי ביישובים הערביים.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואחריה – חבר הכנסת יואב קיש.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, היום התקיים דיון במועצה הארצית לתכנון ובנייה, דיון סגור ומצומצם שנועד רק לברר עניינים: האם נדון מחדש או לא נדון מחדש בתוכניות להרחבת התעשייה המזהמת במפרץ-חיפה.

יעל כהן-פארן: עם כל הדיונים שיש לנו כאן

יעל כהן-פארן: בכנסת על עוצמת האסון המתקרב ובא בחיפה, בכל זאת בוועדות התכנון מדברים על הרחבה.

יעל כהן-פארן: אבל יש איזשהו אור בקצה המנהרה.

יעל כהן-פארן: עמד כאן על הדוכן לפני כמה חודשים שר האוצר, שאחראי למינהל התכנון, ואמר: אני עצרתי את הרחבת בתי-הזיקוק.

יעל כהן-פארן: מהאמירה הזאת, "אני עצרתי את הרחבת בתי-הזיקוק" – בואו נאמר כך: היום, בדיונים במועצה הארצית לתכנון ובנייה, לא ממש יצא הדבר.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר הוחלט חלק מהתוכניות להמשיך וחלק מהתוכניות לברר במשך החודשיים הקרובים, וכמו שנראה לי, הולכים לשבת עם היזמים ולראות איפה אפשר קצת לרכך ולמרוח את הציבור.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, אני קוראת מכאן, מהבמה הזאת, לשר האוצר לעמוד מאחורי דבריו.

יעל כהן-פארן: אם הוא הבטיח לציבור והבטיח לתושבים שהוא יעצור את הרחבת בז"ן – לדאוג לכך שזה קורה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, השרים, האמת, אני לא בטוח שאשתמש אפילו בדקה, היושב-ראש, לעניין הזה.

יואב קיש: זו פנייה לחבר הכנסת באסל גטאס, פנייה פשוטה מאוד: שיתפטר מהכנסת ויחסוך לכולנו את תהליך ההדחה שהוא עומד לחוות, תהליך שלא היה פה בכנסת הזאת.

יואב קיש: אני לא חושב שהוא נותן כבוד לכנסת, במידה מסוימת, אבל לפעמים זה כורח המציאות.

יואב קיש: אנחנו נמצאים בדיוק בנקודה הזאת.

יואב קיש: אני פונה לחבריו מהסיעה, הרשימה המשותפת, חבר הכנסת אחמד טיבי, שתפנו אליו, תסבירו לו שהמהלך הכי נכון שהוא צריך לעשות זה להתפטר ולחסוך לנו, חברי הכנסת, את המשך הובלת חוק ההדחה.

יואב קיש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

רויטל סויד: גם אני, לפני שאנאם על מה שרציתי, מצטרפת לקריאה של חבר הכנסת קיש, ואני פונה אליכם, חברי פה: המעשה שעשה חבר הכנסת גטאס הוא בזוי.

רויטל סויד: שיחסוך מאתנו את ההליך הזה של חוק ההדחה.

רויטל סויד: אתם יודעים מצוין מה דעתנו על חוק ההדחה, כמה החוק הזה, מן הראוי שלא היה בא לעולם.

רויטל סויד: אבל אין ספק שאתם אלה שצריכים להשפיע עליו להתפטר, כי דבר אחד בטוח: הוא יורשע והוא ישב וירצה מאסר, וחבל שכנסת ישראל מתבזה בחבר כנסת שכזה.

רויטל סויד: רציתי לדבר על דיון שהיה היום בוועדה לצדק חלוקתי.

רויטל סויד: אני מדברת על מור גבאי, זיכרונה לברכה, שנפטרה בדיוק לפני שבוע, ביום שני שעבר, ביום הולדתה ה-23, שלושה חודשים לפני נישואיה.

רויטל סויד: מור נהרגה בתאונת דרכים – נפטרה מפצעיה בעקבות תאונת דרכים – שאירעה בצומת בית-הדר בכביש 4, צומת מסוכן מאוד, שכבר גבה חיי אדם ופצועים רבים.

רויטל סויד: פניות של התושבים ושל ראש המועצה למשרד התחבורה, פניות חוזרות ונשנות, לא הועילו.

רויטל סויד: אני אישית פניתי למנכ"לית משרד התחבורה, הגברת טרנר, בבקשה שתפעל לכך שיהיה רמזור בצומת.

רויטל סויד: לא צריך לגרום לכך שיהיה עוד קטל בדרכים, שעוד אנשים ישלמו בחייהם, כדי לדאוג לרמזור בצומת שהוא צומת קטלני.

רויטל סויד: היום היה דיון בוועדה.

רויטל סויד: משרד התחבורה אמר שהצומת הזה ייכנס לרשימה של מוקדי הסיכון; הוועדה תקבע מה הפתרון הראוי, ללא מועד שבו אנחנו יודעים שהיא תתכנס ומה היא תחליט.

רויטל סויד: תתקינו רמזור בצומת.

רויטל סויד: חבל.

רויטל סויד: מור גבאי נהרגה בשבוע שעבר ביום הולדתה, שלושה חודשים לפני נישואיה.

רויטל סויד: אני מקווה שהיא תהיה ההרוגה האחרונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – בבקשה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, הובלנו היום, חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חיליק בר, אורי מקלב ואני, את יום הצלת המזון בישראל.

שולי מועלם-רפאלי: גם אדוני היושב-ראש וגם יושב-ראש האופוזיציה השתתפו בכינוס שסיים את היום.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לתת פה כמה נתונים לא פשוטים על זה שאנחנו לא החלטנו עדיין מה היעד הלאומי שלנו להצלת מזון: 18% מהאוכלוסייה במדינת ישראל במצב של אי-ביטחון תזונתי.

שולי מועלם-רפאלי: מהצד האחר, מזון בערך של 19.5 מיליארד שקל, בהיקף של 2.4 מיליון טונות, הולך לזבל כל שנה.

שולי מועלם-רפאלי: זה הולך לזבל ממטבחים גדולים וקטנים כאחד.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עדיין לא מצליחים להעביר את הצעת החוק, שהיא בעצם האמירה הברורה שלנו כאן על החשיבות בהצלת מזון.

שולי מועלם-רפאלי: הצלת מזון, יש בה שלושה רבדים: רובד אחד, חברתי – הערבות ההדדית.

שולי מועלם-רפאלי: לא יכול להיות ש-18% באי-ביטחון תזונתי ואנחנו זורקים אוכל לפח; יש ילדים רעבים במדינת ישראל ואוכל נזרק לפח.

שולי מועלם-רפאלי: הרובד השני הוא הרובד הכלכלי – אפשר לחסוך הרבה מאוד כסף ולהוריד את יוקר המחיה אם נציל מזון במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: הרובד השלישי הוא הרובד הסביבתי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים להתקדם עם הצעת החוק שלנו, לעבור את המשוכה של משרד המשפטים ומשרד הבריאות, ולתת מטרייה משפטית ובריאותית לכל מי שתורם.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים להחליט מה היעד הלאומי שלנו בהצלת מזון.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים לצרף עוד ועוד גופים ממסדיים ופרטיים לתהליך הזה של הצלת המזון.

שולי מועלם-רפאלי: היום, בכנס שסיים את היום הזה, קיבל תת-אלוף יוסי אילוק, קצין לוגיסטיקה ראשי, את אות עמותת "לקט ישראל", שאתה הובלנו את היום הזה, על העשייה הרבה של צה"ל והצלת מזון בכמות אדירה בצה"ל, שמגיע לבתי-ספר, לגנים ולבתי-תמחוי ברחבי הארץ.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שנכון לכולנו להוסיף עוד ועוד גופים למהלך החשוב הזה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: לא ביקשת לנאומים בני דקה?

יולי יואל אדלשטיין: אז טעות שלי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ט, עמ' 14070.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לדיון בהצעה לסדר-היום בנושא: רוב עצום של הציבור תומך בהחלת ריבונות ישראלית על מעלה-אדומים ללא תלות בהסכם מדיני כלשהו, מס' 3805.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שהצעת הסיכום, וגם ההצבעה עליהן, יבואו במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: יפתח את הדיון חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – יואב קיש, נחמן שי, יהודה גליק, אלי כהן וכן הלאה, על-פי הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו, בעזרת השם, חבר הכנסת קיש ואני, עם יתר החותמים מכל סיעות הקואליציה על חוק החלת הריבונות על מעלה-אדומים, נניח את החוק הזה, בעזרת השם, על שולחנה של ועדת השרים לחקיקה כבר בשבוע הקרוב.

בצלאל סמוטריץ': הנשיא טראמפ מושבע, כידוע, ונכנס לתפקידו ביום שישי.

בצלאל סמוטריץ': נדמה לי שתהא זו מתנת קבלה ראויה לנשיא החדש אם ועדת השרים תעביר את ההצעה הזאת ביום ראשון ונקדם אותה כאן לחקיקה.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר מתבקש מזה, גם בהינתן מאפייניה של העיר מעלה-אדומים – עיר ואם בישראל, נמצאת בקונסנזוס רחב מאוד בחברה הישראלית, יותר מ-40 שנה, יותר מ-40,000 תושבים.

בצלאל סמוטריץ': ערכנו במסגרת שדולת ארץ-ישראל סקר לפני כמה חודשים וראינו שהתמיכה הציבורית בהחלת הריבונות על מעלה-אדומים באמת חוצת מחנות וחוצת מפלגות.

בצלאל סמוטריץ': קרוב ל-80% חושבים שצריך להחיל את הריבונות על מעלה-אדומים כאן ועכשיו, ללא שום תלות בקיומו או בהיעדרו של משא-ומתן מדיני, למרות – ואנחנו לא עשינו הנחות לעצמו, ושאלנו את השאלות הקשות – האפשרות שיהיו לדבר הזה מחירים מדיניים.

בצלאל סמוטריץ': האמת, שכאשר ערכנו את הסקר לא חשבנו שאנחנו הולכים לקראת מהפך – אופטימי, אני חושב, ומלא תקווה – כפי שאנחנו חווינו עכשיו בארצות-הברית, כך שנראה לי שגם מחיר מדיני אנחנו לא אמורים לשלם על זה.

בצלאל סמוטריץ': זה הדבר המתבקש בגלל הדמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לזכור: למעלה מ-400,000 אזרחי מדינת ישראל שגרים ביהודה ושומרון הם אזרחים שווי חובות שמשרתים בצבא, עושים מילואים, משלמים מסים, וכמו כולנו כאן, וכמו היושבים ביציע, הולכים אחת לכמה שנים – בין שנתיים לארבע – לקלפי, משלשלים פתק.

בצלאל סמוטריץ': אבל בשונה ממרבית אזרחי ישראל, שהבחירה שהם בחרו בסופו של יום גם מנהלת את חייהם – אותה הכנסת, אותה ממשלה שהוקמה – אז את אותם 450,000 אזרחים סוג ד', את החיים שלהם מנהלים פקידים, בין שזה במינהל האזרחי, בין שזה במשרד המשפטים, וזה גירעון דמוקרטי, בעיני, בעייתי מאוד מאוד.

בצלאל סמוטריץ': צריך לחזור למצב שבו הכנסת מנהלת ומקבלת החלטות גם בעבור אותם אזרחים.

בצלאל סמוטריץ': לפני שבוע, בנאום ארוך שנתתי כאן, שטחתי את השקפת עולמי על הדרך היחידה, לעניות דעתי, לסיומו של הסכסוך שאנחנו מנהלים כאן במשך יותר מ-100 שנות ציונות.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי שאני משוכנע שדווקא כל הרעיונות של השמאל, שמשמרים את התקווה הערבית להקמת מדינה כאן, בארץ-ישראל, הם שינציחו את הסכסוך הזה ויבטיחו שגם הנכדים והנינים שלנו יצטרכו לחיות על חרבם ולנהל אותו.

בצלאל סמוטריץ': דווקא אם אנחנו נבהיר שלא אמורה להיות תקווה להגדרה לאומית, למימוש שאיפות לאומיות אחרות מעבר לאלו של העם היהודי בארץ-ישראל, דווקא אז ייכון שלום, ייכון דו-קיום ואפשר יהיה לסיים את הסכסוך הזה.

בצלאל סמוטריץ': והשאלה שנשאלתי – נגעתי בזה ככה בקצרה – היא מה אני עושה עם הערבים ביהודה ושומרון ביום שאחרי.

בצלאל סמוטריץ': נחשף בפני כולנו אתמול אותו קמפיין של ההפחדה הגדולה על הדמוגרפיה, השד הדמוגרפי הענק הזה, שמאיים להטביע את מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': והשאלה היא שאלה טובה, והבטחתי להתייחס אליה, ואנצל, בעזרת השם, את השש ומשהו דקות שנשארו לי כדי לנסות לומר מה לדעתי קורה ביום שאחרי: אחרי שאנחנו גודעים את התקווה של הערבים להקמת מדינה, למימוש שאיפות לאומיות, אנחנו פותחים בפניהם את שלוש הדלתות שיהושע בן נון פתח: הרוצה להשלים ישלים, הרוצה ללכת ילך, והרוצה להילחם יילחם.

בצלאל סמוטריץ': מה עושים עם "הרוצה להשלים"?

בצלאל סמוטריץ': אותם אלה שיבחרו לוותר על מימוש השאיפות הלאומיות וירצו לחיות כאן כאנשים פרטיים תחת השלטון של המדינה היהודית – כמובן, תוך שהם יכולים ליהנות מכל השפע והקדמה והטוב והיופי שהעם היהודי הביא לארץ-ישראל, כשהפריח אותה משיממונה לפני קרוב ל-100 שנה בראשית ימי הציונות.

בצלאל סמוטריץ': אז נתחיל רגע במילה אחת על הדמוגרפיה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו ככה מאוד רגילים להפחיד את עצמנו מהמגמות הדמוגרפיות, אז בואו נשים את הדברים בפרופורציות שלהם.

בצלאל סמוטריץ': צריך לדעת שבהיבט הדמוגרפי הזמן עובד לטובתנו, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': בכל פרמטר שבוחנים את המגמות הדמוגרפיות מאז הקמת מדינת ישראל ועד היום, הזמן בעניין הזה עובד לטובתנו.

בצלאל סמוטריץ': הרוב היהודי הוא שהולך וגדל בין הירדן לים – אגב, בלי שאני מתייחס לקו הירוק; הוא בעיני, בהקשר הזה, וירטואלי לחלוטין, בין שהחלנו את הריבונות ובין שלא החלנו את הריבונות.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, בתא השטח הזה: כמה ערבים וכמה יהודים יש.

יהודה גליק: אתה לא מתייחס לעזה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אז בשנת 1960 ילדה אישה ערבייה בממוצע תשעה ילדים, קצת יותר מתשעה ילדים; ילדו אז הרבה.

בצלאל סמוטריץ': לעומתה ילדה האישה היהודייה קצת יותר משלושה ילדים – פער של פי-שלושה לטובת האם הערבייה.

בצלאל סמוטריץ': אחרי קצת פחות מ-50 שנה, בשנת 2009, הילודה אצל הערבים צנחה.

בצלאל סמוטריץ': זה כמובן תוצאה ידועה של תהליכי עיור והשכלה וחדירה של תרבות מערבית גם אל תוך הערבים משני צדי הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': אז בשנת 2009 עמד ממוצע הילודה אצל אישה ערבייה על 3.5 ילדים, אצל האישה היהודייה – 2.9.

בצלאל סמוטריץ': צמצמנו את הפער משישה ילדים לאישה ל-0.6 לידות לאישה.

בצלאל סמוטריץ': בואו נדבר במספרים מוחלטים.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 1996 נולדו במדינת ישראל 80,000 תינוקות יהודים אל מול 37,000 תינוקות ערבים – אגב, לא לפני הרבה שנים, בסך הכול 1996 – פער של קצת יותר מפי-שניים לטובת היהודים.

בצלאל סמוטריץ': והנה, בשנת 2010 נולדו 125,000 ילדים יהודים במדינת ישראל אל מול בסך הכול 40,000 ילדים ערבים – גידול מאוד קטן אצל הערבים, מ-37,000 ל-40,000, אל מול גידול מאוד גדול, מ-80,000 ל-125,000.

בצלאל סמוטריץ': צמצמנו את הפער.

בצלאל סמוטריץ': כיום על כל ילד ערבי אחד נולדים שלושה ילדים יהודים בין הירדן לים – עוד פעם, משני צדי הקו הירוק.

בצלאל סמוטריץ': בואו נוסיף לזה עלייה.

בצלאל סמוטריץ': באמת, היו לנו גלי עלייה, ובעזרת השם עוד צפויים לנו גלי עלייה גדולים של יהודים מכל מדינות העולם לארץ-ישראל.

בצלאל סמוטריץ': וגם הגירה שלילית – לא מעט ערבים.

בצלאל סמוטריץ': אגב, ראיתי לאחרונה איזה סקר שנערך באוניברסיטת ביר-זית שמדבר על זה ש-32% מכלל האוכלוסייה ביהודה ושומרון ו-44% מכלל הצעירים מעוניינים להגר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יכולים וצריכים לעזור להם להגר, בין שזה למדינות ערב; אותם אלה שירצו לממש שאיפות לאומיות ולא מוכנים לוותר עליהן, שיחפשו לעצמם – דיברנו על זה בשבוע שעבר כאן – באיזה "דאעש" לממש את השאיפות האלה.

בצלאל סמוטריץ': מי שירצה לאירופה, אירופה משוועת כידוע לידיים עובדות.

בצלאל סמוטריץ': נעזור להם להגר.

בצלאל סמוטריץ': השד הדמוגרפי איננו גדול כפי שנוטים לצייר אותו.

בצלאל סמוטריץ': וכמובן, גם להפך.

בצלאל סמוטריץ': אם חלילה, חלילה, חלילה, תוקם מדינה ערבית בארץ-ישראל, היא כמובן תפתח את שעריה לרווחה למיליוני פליטים שיבואו ממדינות ערב.

בצלאל סמוטריץ': דווקא המדינה הפלסטינית היא שתטביע את המאזן הדמוגרפי שבין הירדן לים.

בצלאל סמוטריץ': ועוד פעם, בואו לא נחיה באשליות שאותם מיליונים שיחזרו לכאן מירדן, או אני לא יודע מאיפה, יישארו רק בתחומי המדינה הפלסטינית שתוקם ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': ברור שהם לאט-לאט יעוטו על הגדר.

בצלאל סמוטריץ': הם צריכים גם לאכול, ואני לא חושב שיהיה להם את זה במדינה שתקום להם אך ורק ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של יום, אם יש משהו שמאיים על המדינה היהודית הוא דווקא הקמתה מדינה ערבית, שכפי שאמרתי, תביא הנה, אל חלקת הארץ הקטנה הזאת, מיליוני פליטים.

בצלאל סמוטריץ': ומה בכל זאת עושים?

בצלאל סמוטריץ': הרי אנחנו רוצים – הציב נכון מזכיר המדינה הפורש ג'ון קרי, לכאורה, משוואה: אם לא הולכים למדינה פלסטינית, אז או שאנחנו מדינה יהודית או שאנחנו מדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': אז אני לא מקבל את הדיכוטומיה הזאת, ואני הולך לפתוח עכשיו, ממש על קצה המזלג, שלוש אפשרויות למה עושים עם ערביי יהודה ושומרון ביום שאחרי.

בצלאל סמוטריץ': אני בכוונה לא מתכונן להכריע בזה; אני רוצה שנדבר על זה, אני רוצה שנתווכח על זה, שיתפתח בעניין הזה שיח בחברה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו יותר מדי שנים מתווכחים בינינו על איזה שטות לא ריאלית, שמעולם לא הייתה ריאלית, שנקראת הקמת מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': ולא לחינם זה לא קורה – הרחבנו בזה בנאום הקודם.

בצלאל סמוטריץ': בואו נתווכח פעם אחת על הפתרון הריאלי, וזה איחודה של ארץ-ישראל, רק מדינה יהודית, ועכשיו בואו נתווכח מה עושים עם הערבים ביום שאחרי.

בצלאל סמוטריץ': אז אפשרות אחת זה של אוטונומיות קטנות, אזוריות.

בצלאל סמוטריץ': אגב, מי שיסתכל על המזרח התיכון, אנחנו רואים שכל המדינות המלאכותיות, שסורטטו באיזה קווים גסים של עפרונות מערביים, קורסות כיום.

בצלאל סמוטריץ': להפך, דווקא הנסיכויות הקטנות שבנויות בהתאם לתרבות ולדמוגרפיה, דווקא הן מצליחות לשרוד.

יהודה גליק: ראש העיר.

בצלאל סמוטריץ': אה, אנחנו מקבלים בברכה את פניו של ראש עיריית מעלה-אדומים.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שמחים שאתה כאן אתנו.

בצלאל סמוטריץ': מבטיחים לא לשעמם.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו נקים ביום שאחרי אוטונומיות ניהוליות קטנות בשכם, בחברון, ברמאללה, בג'נין, בבית-לחם – אגב, מי שמכיר יודע שאין הרבה קשר בין ערביי הערים השונות ביהודה ושומרון; גם הניב הערבי שלהן הוא ניב אחר בכל מקום – אז מצד אחד יש כאן מדינה אחת ריבונית, החלנו את הריבונות על כל השטח – – –

אחמד טיבי: – – –

בצלאל סמוטריץ': אחמד, שב רגע, עוד רגע אני אסביר.

אחמד טיבי: מ-140 מדינות.

בצלאל סמוטריץ': אחמד, אני הולך לדבר על התקווה שלך להיות ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': שב, תקשיב, לא תפסיד.

אחמד טיבי: תמשיכו ככה – אני אהיה.

בצלאל סמוטריץ': זאת אפשרות אחת – להקים אוטונומיות.

בצלאל סמוטריץ': הן יצביעו על ניהול החיים השוטף שלהן.

בצלאל סמוטריץ': מי מהם שירצה, כמו שאמרתי, לממש שאיפות לאומיות, יכול לחפש הרבה מקומות לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': אפשרות שנייה זה להעניק להם תושבות, כמו הרוב המוחלט של ערביי מזרח-ירושלים.

נחמן שי: אזרחות – אה, לא.

בצלאל סמוטריץ': לא, רגע.

בצלאל סמוטריץ': זאת אפשרות שנייה.

בצלאל סמוטריץ': ואפשרות שלישית, נחמן, מי שמכיר, יודע שאורי אליצור, זיכרונו לברכה, דגל בה – אני לא, הוא דגל בה – גם לתת אזרחות; ומי שהקשיב בפתיחת דברי – אני לא נופל על זה מהכיסא.

בצלאל סמוטריץ': ברור שכל אחת משלוש התוכניות האלה היא נדבך אחד שצריך להשלים בו עוד הרבה מאוד נדבכים נוספים.

בצלאל סמוטריץ': בלי קשר: צריך לעודד עלייה של יהודים לארץ-ישראל, צריך לעודד ילודה בעם היהודי בהמון המון דרכים – מה שלצערי הרב, מאיר, עשיתם את ההפך בקדנציה שלכם.

בצלאל סמוטריץ': כל מיני מושגים מכובסים של לפי כושר השתכרות וכו' – לא.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לעודד ילודה בעם היהודי בקצבאות, בהטבות למשפחות ברוכות ילדים.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לטפל.

בצלאל סמוטריץ': כבר היום המאזן הדמוגרפי לא עובד לרעתנו, ואפשר עוד לטפל בו הרבה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': ממש ייקח לי עוד חצי דקה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': האם זה קץ הדמוקרטיה?

מאיר כהן: כשתגמור את המשנה ההזויה שלך, אז אפשר להתווכח אתך.

בצלאל סמוטריץ': נניח שלא ניתן להם אזרחות – כפי שאני חושב, אגב.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שצריך להקים להם אוטונומיות ברמה הפרטית.

בצלאל סמוטריץ': כמובן, מדינה – יש רק מדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': האם אנחנו באמת לא מדינה דמוקרטית?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לתת שלוש תשובות: ראשית, אנחנו מתנהלים ככה 50 שנה.

בצלאל סמוטריץ': מי שטוען שהמשמעות הזאת היא לא להיות דמוקרטיה, בעצם טוען שמדינת ישראל איננה דמוקרטיה כבר 50 שנה.

בצלאל סמוטריץ': זה פשוט קשקוש בלבוש: יש כנסת, יש ממשלה, יש בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מדינה דמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': מבחינתי, אם נישאר דמוקרטיה כפי שהיינו ב-50 השנים האחרונות, אני ישן עם זה בשקט נהדר.

בצלאל סמוטריץ': צריך גם לזכור שאין חלופה אחרת – וזה הרי הוויכוח.

בצלאל סמוטריץ': הרי מה אמר ג'ון קרי?

בצלאל סמוטריץ': או שתקימו מדינה פלסטינית או שתצטרכו לבחור בין יהודית לדמוקרטית.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר: קודם כול, אין דבר כזה להקים מדינה פלסטינית.

בצלאל סמוטריץ': זה לא ריאלי, זה מעולם לא היה ריאלי, הם לא מוכנים, אנחנו לא מוכנים, זה קשקוש.

בצלאל סמוטריץ': אם צודק ג'ון קרי בכך שאנחנו כרגע צריכים לבחור בין יהודית לדמוקרטיה, ברור לי, ההכרעה שלי לפחות היא ברורה: אם אני צריך לבחון לאן אני מטיל את חוסר השלמות של המציאות – המציאות מורכבת, היא לא מושלמת – לאן אני גורר את החיסרון הזה במציאות, ודאי שאני גורר אותו לרכיב הדמוקרטי ולא לרכיב היהודי.

בצלאל סמוטריץ': זאת מדינה יהודית – זה קודם כול.

בצלאל סמוטריץ': ודבר אחרון, חברים, דמוקרטיות, מאיר, מכירות מצוין בקיומם של מרחבים שבהם ישנו גירעון דמוקרטי בלי שהן חדלות להיות דמוקרטיות.

בצלאל סמוטריץ': מעצרים מינהליים, לצורך העניין, זה גירעון דמוקרטי.

בצלאל סמוטריץ': בעקבות אילוצים מדינות דמוקרטיות נוקטות אותו.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא טוען שהן לא דמוקרטיות.

בצלאל סמוטריץ': ארצות-הברית אחרי ה"Nine Eleven" התנהגה בצורה מאוד לא דמוקרטית, גם אל מול אזרחיה, בחדירות למיילים וכו', ובוודאי ובוודאי בעיראק ובאפגניסטן.

בצלאל סמוטריץ': לא שמעתי אף אחד שמאשים את ארצות-הברית שהיא סיימה להיות מדינה דמוקרטית.

מאיר כהן: בלי שום קשר לדעתנו לגבי סיפוח מעלה-אדומים, אתה יוצר משנה שלא מבוססת על כלום חוץ מעל דעתך האישית.

בצלאל סמוטריץ': ומשפט אחרון.

מאיר כהן: בכלום.

מאיר כהן: אין שום דבר – – –

בצלאל סמוטריץ': קודם כול, אני אומר כאן את דעתי האישית.

בצלאל סמוטריץ': אם הייתה לך הווה אמינא, אני אומר פה את דעתי האישית, ואני מרשה לעצמי להעריך שדעתי האישית משותפת לחלקים רבים בחברה הישראלית, וגם ליושבים בבית הזה, ולהערכתי יש לה סיכוי טוב מאוד גם להיהפך לעמדה רשמית של מדינת ישראל, לא בתוך הרבה מאוד זמן.

בצלאל סמוטריץ': ימים יגידו אם אני צודק או טועה.

בצלאל סמוטריץ': אני ממש רוצה לסיים, כי באמת לקחתי יותר זמן ממה שמגיע לי.

בצלאל סמוטריץ': אני רק רוצה לומר: תראו, אותם ערבים שיגורו באוטונומיות ביום שאחרי, מתוך סל שלם של זכויות דמוקרטיות – רוב הזכויות יהיו להם.

בצלאל סמוטריץ': בסוף יש סט של זכויות דמוקרטיות: חופש ביטוי וחופש תנועה – יהיה להם; לא תהיה להם זכות הצבעה לפרלמנט ריבוני.

בצלאל סמוטריץ': אז יהיה להם 90% מן הזכויות הדמוקרטיות, לא יהיה להם 100%.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מושלם.

בצלאל סמוטריץ': זה בוודאי לא דרמטי ונורא ואיום כמו שמנסים להציג את זה.

בצלאל סמוטריץ': ומשפט אחרון, חברים: מותר לנו בהקשר הזה גם להשאיר משהו בסוף – האמת, אולי כבר מההתחלה – גם לריבונו של עולם.

בצלאל סמוטריץ': ההיסטוריה מלמדת שהוא הצליח להציל אותנו ממציאויות מורכבות בהרבה עם נסים גדולים בהרבה.

אלעזר שטרן: לא תמיד.

אלעזר שטרן: לא תמיד.

אלעזר שטרן: לא תמיד.

בצלאל סמוטריץ': יש לי תחושה שלעזור לנו להתמודד עם הדמוגרפיה המפחידה הזאת זה קטן עליו, בטח אל מול יציאת מצרים, קריעת ים-סוף ודברים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מציע, חברים, 100 שנה יותר מדי אנחנו מנהלים סכסוך; הגיע הזמן להכריע בו.

בצלאל סמוטריץ': יש פתרונות לכל הבעיות שההכרעה הזאת מציבה בפנינו.

בצלאל סמוטריץ': חזק ונתחזק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, לרשות אדוני עד שלוש דקות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש – שני יושבי-הראש, היוצא והנכנס – חברי חברי הכנסת, המעשה הזה שמציע חבר הכנסת סמוטריץ הוא התגרות בקהילה הבין-לאומית – –

יואב קיש: גם יואב קיש.

יואב קיש: אתה יכול להוסיף את שנינו.

נחמן שי: וגם יואב קיש, לא לאבד את הקרדיט.

נחמן שי: – – הוא אתגר לעולם הערבי ולפלסטינים, והכי גרוע – הוא מטיל ספק ומכרסם ביסודותיה ובערכיה של מדינת ישראל ושל החברה הישראלית.

נחמן שי: זוהי הצעה גרועה, הצעה מסוכנת, ואני משוכנע – כבר בפתח דברי – שלעולם לא תצא לפועל.

נחמן שי: מדינת ישראל, מדינת העם היהודי, מדינת הלאום היהודי, נוסדה ב-1948 כדי להיות בית לאומי יהודי, ליהודים, ולא לשום עם אחר; זה היה החזון של התנועה הלאומית.

נחמן שי: וכל אחד שזוכר היסטוריה ויודע מה התרחש, מבין מדוע, בין היתר, העולם תמך בנו כדי שנצליח להקים את המדינה הזאת והיינו גם צריכים להילחם על כך.

נחמן שי: בשום אופן בחזון של מנהיגי הציונות לא דובר על שליטה בעם אחר; דובר על חיים משותפים, לא על שליטה – גם אלה שבאו משמאל וגם אלה שבאו מימין.

נחמן שי: אף אחד לא חשב שמדינת ישראל, ב-50 מתוך 70 שנותיה – כמעט 70 שנותיה – תשלוט במיליוני ערבים ותקיים שם משטר צבאי; חלק ניכר מכוח המגן שלה – אנחנו אוהבים להגיד "צבא ההגנה לישראל" – ישב ויוצב באופן קבוע בשטחים הללו כחיל מצב.

נחמן שי: אף אחד לא חשב כך.

נחמן שי: מה שמציעים חברי הכנסת קיש וסמוטריץ – צריך להזכיר הרבה, כי זה בטח משרת אותם פוליטית – –

יואב קיש: לא, זה ממש לא.

נחמן שי: – – זה להקים מדינה דו-לאומית.

יואב קיש: זה לא.

נחמן שי: עוצרים את החזון של מדינה יהודית עם רוב יהודי מוצק, עם מיעוט ערבי של כ-20% – שצריך לכבד את הזכויות שלו, וגם את זה הכנסת שוכחת כל שני וחמישי – ובמקומה מדינה דו-לאומית.

נחמן שי: יהיו פה שני עמים.

נחמן שי: אני מאוד קשוב לסטטיסטיקות שמציב סמוטריץ, לעלייה בילודה ולירידה בילודה אצל יהודים וערבים.

נחמן שי: לא קונה את זה.

נחמן שי: שנים כבר מנסים למכור לנו את זה.

נחמן שי: בסופו של דבר, בין הים לבין הירדן יהיו פה יותר ערבים מאשר יהודים, וזו תהיה מדינה שמיעוט ישלוט בה ברוב ויהיו בה שני עמים, שתי קבוצות, אחת בעלת זכויות ואחת ללא זכויות.

אחמד טיבי: לא יהיו בחירות דמוקרטיות.

נחמן שי: בואו ננסה ונראה כמה חברי כנסת מהפלסטינים יהיו בבית הזה, אם הם ירצו להשתתף.

נחמן שי: אני מציע להם לעשות ניסיון בירושלים – פעם אחת להצביע לעירייה; ואז, אני אומר לך, חבר הכנסת טיבי, תראה שכל החיים בירושלים ישתנו, והם יוכלו לדאוג לזכויות שלהם.

נחמן שי: אבל אתה יודע שהם לא משתתפים בבחירות – – –

אחמד טיבי: מה רע שכולם יהיו שווים?

אחמד טיבי: שווים?

נחמן שי: אתה מפנה את השאלות אליו ולא אלי, כי אתה יודע מה עמדתי – – –

יואב קיש: זו מדינה יהודית, חבר הכנסת טיבי.

נחמן שי: ברור שהם לא יהיו אזרחים, וברור שלא ישתתפו בבחירות, וברור שהם לא יהיו חלק מהעניין.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אחמד טיבי: תן לו, תן לו לענות.

אחמד טיבי: תן לו לענות.

יואב קיש: היה.

יואב קיש: לא היית כשהוא דיבר, חבל.

יואב קיש: גם אני אדבר, אבל בסדר.

נחמן שי: הוא שמע, הוא עמד בפינה.

מאיר כהן: זמנך, אדוני.

נחמן שי: אני מייד מסיים.

מאיר כהן: אני מבקש.

נחמן שי: לא יהיה סיפוח, לא תהיה החלת החוק הישראלי על מעלה-אדומים – –

בצלאל סמוטריץ': תהיה.

נחמן שי: – – ולא על 1E ועל שטח C – שזה הכול מסכה כדי להתקדם ל-B ו-C ולהשלים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: זה לא יקרה.

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': יקרה, יקרה.

בצלאל סמוטריץ': בעזרת השם, יקרה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: סמוטריץ, סמוטריץ עם חולם, אתה לא חייב להעיר לכל אחד.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת גליק.

יהודה גליק: תודה רבה, אדוני – –

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

יהודה גליק: – – היושב-ראש הכוהן הגדול, המתוק.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות, כבודו.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי, אדוני השר, חברים מתוקים מאוד, מתוקות, גברתי המזכירה, אנשי המשמר, הקלדנית, ראשית, ברשותכם, בשם כולנו אני רוצה לשלוח ברכת רפואה שלמה לחברנו סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת חמד עמאר, שלפי מה שדווח הוא נפצע.

יהודה גליק: אני מאחל לו בריאות שלמה.

יהודה גליק: חבר הכנסת נחמן שי, כדרכו, משום מה זרק והלך – – –

נחמן שי: לא, לא הלך – – –

אחמד טיבי: איפה הוא?

נחמן שי: אני פה.

יהודה גליק: סליחה, סליחה, סליחה.

נחמן שי: אני פה, אני פה.

נחמן שי: לא אזוז.

יהודה גליק: טוב.

יהודה גליק: קודם, שלום, אדוני ראש העיר.

יהודה גליק: אני באמת לא מבין, אדוני חבר הכנסת ד"ר נחמן שי, למה אתה כל כך שואף להקים עוד מדינה ערבית במזרח התיכון, אם חלק גדול מהקיימות כבר מתרסקות.

יהודה גליק: ישראל, חברים, הוקמה ב-1948 על-פי תוכנית החלוקה.

יהודה גליק: בצד הישראלי היו 55% יהודים.

יהודה גליק: אף אחד לא חשב שזאת לא מדינה דמוקרטית.

נחמן שי: אני הייתי שם.

יהודה גליק: חברים, אני רוצה להזכיר לכם: אתם יודעים, לפעמים אחד הדברים הכי מרגיזים – מגיע אוטובוס מלא לתחנה, עומדים שם אנשים, רוצים להידחף פנימה, פותח הנהג את האוטו.

יהודה גליק: בבקשה, תעצור, תעצור.

יהודה גליק: הוא עוצר, אנשים נכנסים פנימה, ואז אלה שמצליחים להיכנס אומרים: תסגור, תסגור, תסגור, תסגור.

יהודה גליק: אחמד טיבי, חברים, עומדים פה ערבים ישראלים, תושבי אום-אלפחם וטייבה, שיש להם את כל הזכויות.

יהודה גליק: אני מציע, אם אתה תקים את המדינה הפלסטינית שלך, תציע לו לוותר על תעודת הזהות הישראלית שלו לטובת תעודה פלסטינית – בחיים לא, כי גם הוא יודע מה טוב לו.

יהודה גליק: גם הוא מבין מה טוב לו.

יהודה גליק: למה ילד בדהריה ובדורא וביטא ובחברון צריך להיות מצבו פחות טוב משל ילד פלסטיני שחי בטייבה או באום-אלפחם?

יהודה גליק: חברים, המדינה הפלסטינית שאתם רוצים להקים תהיה בוודאי פחות מוסרית בכל קנה מידה.

יהודה גליק: בוודאי שהרבה יותר מוסרי לשלב אותם עם ערביי ישראל בהדרגה.

יהודה גליק: חברים, מעלה-אדומים היא חלק מירושלים, וירושלים היא בירת ישראל, ואין שום סיבה שבעולם להמשיך עם האשליה הזאת שתקום פה עוד מדינה, ושאנשים ימשיכו לחיות כמו שהם כבר חיים 70 שנה במחנות פליטים.

יהודה גליק: לכן, אין ספק שהשכל הישר מחייב, כמה שיותר מהר, לטובת האזרחים הפלסטינים, להחיל את החוק הישראלי על כל יהודה ושומרון.

יהודה גליק: לא תהיה פה מדינה דו-לאומית ולא תהיה פה מדינה לא דמוקרטית; היא תהיה דמוקרטית.

יהודה גליק: ואגב, כשיהיו פה עוד פלסטינים שיצביעו לכנסת, הם לא כולם יצביעו לרשימה המשותפת, שזרקה אותם לכלבים; יהיו במפלגת העבודה – אם היא עדיין תהיה קיימת – יהיו ערבים, וגם בליכוד.

יהודה גליק: יהיו ערבים בכל המפלגות.

יהודה גליק: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, כבודו.

יואב קיש: טיבי, אתה תומך, טיבי.

יואב קיש: תפתיע.

יהודה גליק: הוא לא רוצה, הוא לא רוצה – – –

ענת ברקו: אנחנו לא רוצים מדינה דו-לאומית.

ענת ברקו: אנחנו לא רוצים מדינה דו-לאומית.

יהודה גליק: הם יתחרו עם הפלסטינים.

יהודה גליק: הוא רוצה להיות ראש ממשלה.

יהודה גליק: הם יתחרו על אותו תפקיד.

ענת ברקו: הרעיון שלך הוא לא רעיון טוב.

מאיר כהן: בבקשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: יש לי שלושה עוזרים, בלי דוברים.

אחמד טיבי: אני לא צריך דובר, חבר הכנסת גליק.

אחמד טיבי: אני אחד הבודדים בכנסת שלא מעסיק דובר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, האמת היא שבפני כל ראש ממשלה, על שולחנו, מונחות שתי אופציות, אלעזר: אופציה של חזון שתי המדינות, מדינה פלסטינית עצמאית לצד מדינת ישראל על בסיס קווי 67' – –

יהודה גליק: יהודית?

יהודה גליק: יהודית?

אחמד טיבי: לא, סינית, סינית.

אחמד טיבי: – – על בסיס קווי 67' – –

יהודה גליק: יהודית?

יהודה גליק: יהודית?

יהודה גליק: הוא לא יגיד "יהודית".

אחמד טיבי: – – ומדינת ישראל – זאת האופציה הראשונה.

אחמד טיבי: האופציה השנייה היא מדינה אחת, שממנה הזהיר ג'ון קרי, המדינה הדו-לאומית, שממנה הזהירו רבים בישיבות ממשלה בממשלות קודמות.

אחמד טיבי: אני יודע שהישראלים, רוב מוחלט של הציבור הישראלי, לא רוצה מדינה אחת, ואני חושב שהרוב בשני העמים רוצה בחזון שתי המדינות.

אחמד טיבי: אבל בכל פעם שאתה מציג שתי אופציות לראש ממשלת ישראל, כמו ישראלים רבים הוא בוחר באופציה השלישית, שלא הוצגה לו, והיא הסטטוס-קוו, המצב הקיים.

אחמד טיבי: והמצב הקיים לא יכול להישאר קיים לאורך זמן.

אחמד טיבי: הוא יוביל – אם לא יוביל לא לשתי מדינות ולא למדינה אחת – למצב של אפרטהייד מעמיק, שבו, כמו שסמוטריץ אומר, מספחים אבל לא כולם יהיו שווים.

אחמד טיבי: כאשר יש מדינה שלא כולם בה יהיו שווים, יש חלק שיש לו זכות בחירה וחלק שאין לו זכות בחירה, אלה סממנים של אפרטהייד.

אחמד טיבי: עכשיו, אם אצה לכם הדרך בבית היהודי – או יואב בליכוד – לספח או – –

יואב קיש: להחיל ריבונות.

אחמד טיבי: – – או להחיל ריבונות על כל השטחים שנכבשו ב-1967 – כל השטחים – דמוקרטיה צריכה to prevail, לשלוט.

אחמד טיבי: בדמוקרטיה כולם מצביעים.

אחמד טיבי: הבשורה הלא-כל-כך משמחת בעבורך, ידידי חבר הכנסת קיש, שבמצב כזה, במדינה מהים אל הנהר – –

יואב קיש: – – –

אחמד טיבי: – – כאשר יש דמוקרטיה וזכות שווה לכולם לבחור, אני אהיה ראש ממשלה, לא בנימין נתניהו.

יהודה גליק: הם לא יצביעו עבורך – – –

אחמד טיבי: אתם כבר אומרים את זה 20 שנה, וכל פעם מצביעים לנו יותר.

יהודה גליק: – – –

אחמד טיבי: כל פעם.

אחמד טיבי: אז אני רוצה לאתגר אתכם.

אחמד טיבי: אני רוצה לאתגר אתכם, את אמצעי התקשורת, ערוץ 1, ערוץ 2, ערוץ 3: תעשו סקר דו-לאומי – סקר בישראל, שחברה ישראלית תעשה, וסקר בגדה המערבית ובעזה.

יהודה גליק: – – –

אחמד טיבי: אם יהיו שני מועמדים – תקשיב גליק: אם יהיו שני מועמדים, ביבי וטיבי, תראו מה תהיה התוצאה, כי רוב הערבים יצביעו עבורי ועוד יהודים, ושם לא כל היהודים יצביעו בעבור נתניהו ואף ערבי לא יצביע בעבורו.

מאיר כהן: תודה רבה.

יהודה גליק: – – –

אחמד טיבי: התוצאה ברורה.

אחמד טיבי: לכן, דמוקרטיה היא גרועה בשבילכם.

יהודה גליק: לא, לא, לא.

מאיר כהן: גליק.

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק.

יואב קיש: אתה סופר את – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, זמנך עבר.

ענת ברקו: אתה יכול ללכת – – –

אחמד טיבי: אל תגיד לי זמנך עבר, כי הם ישמחו.

מאיר כהן: אה, לא, לא.

מאיר כהן: חס ושלום.

מאיר כהן: זמנך תם, אדוני.

אחמד טיבי: זמן הנאום שלי תם.

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: אבל זאת הייתה הקדמה.

אחמד טיבי: כל זה היה הקדמה – – –

אלעזר שטרן: הבטחה כמו – – –

אחמד טיבי: עכשיו, משפט אחרון: מעלה-אדומים היא התנחלות כמו כל שאר ההתנחלויות בגדה, ודין ההתנחלויות לפי החוק הבין-לאומי ידוע.

יהודה גליק: כמו שירושלים היא התנחלות.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חברת הכנסת שרן השכל – אינה נוכחת; חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עודד פורר – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, לא היה גיוס?

מאיר כהן: חבר הכנסת מרדכי יוגב – אינו נוכח; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אברהם נגוסה, אדוני.

יואב קיש: בואו נצביע על זה עכשיו.

מאיר כהן: יואב, אל תפריעו לחבר הכנסת נגוסה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: שאל אותי אלעזר – הבטחה שלטונית: כשאני אהיה ראש ממשלה, אני לא אהיה חד-צדדי.

אחמד טיבי: אני אתייחס אליכם כמו שאתם מתייחסים אלינו.

אחמד טיבי: למה אתם משקשקים מפחד פתאום?

קריאות: – – –

יהודה גליק: למה לא קידמתם – – –

מאיר כהן: חברים.

מאיר כהן: גליק, גליק, אני מבקש, אדוני, מכבודו.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ההתיישבות היהודית היא מאבני היסוד של קיומה של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: הדרישה של שדולת ארץ-ישראל בכנסת, שאני חבר בה, להחיל את הריבונות במעלה-אדומים היא דרישה נכונה ומוצדקת.

אברהם נגוסה: מעלה-אדומים היא חלק בלתי נפרד של ירושלים.

אברהם נגוסה: אלפים גרים בה – עולים חדשים, ותיקים; אלפים גרים בה, ולכן צריך להחיל את הריבונות במעלה-אדומים.

אברהם נגוסה: כיום המצב בהתיישבות אינו תקין.

אברהם נגוסה: אני מסייר ביהודה ושומרון במסגרת תפקידי כיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה ואני נפגש עם ראשי המועצות, עם עולים חדשים, עם התושבים.

אברהם נגוסה: יש בעיה קשה שהעולים שרוצים לגור שם – לא נותנים להם לקנות דירות; הדור הצעיר שרוצה לקנות דירה, לבנות ליד ההורים שלו – לא נותנים לו זכות.

אברהם נגוסה: זה לא תקין.

אברהם נגוסה: ההתיישבות מעולם לא הייתה מכשול לשלום.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שהיו ניסיונות, שעשו הקפאות כדי להביא את הצד האחר לשולחן המשא-ומתן.

אברהם נגוסה: אנחנו ראינו – זה לא קרה, לא באו, ולכן, לא לקחת תמיד את התירוץ של התיישבות.

אברהם נגוסה: כיושב-ראש השדולה לקידום יחסי ישראל–ארצות-הברית, גם אני, כמו רבים מאזרחי ישראל, מצפה שב-20 בינואר יהיה שינוי, שתהיה תמיכה בהתיישבות, באחדות ירושלים, לבנות ביהודה ושומרון ובירושלים.

אברהם נגוסה: לכן, חשוב מאוד שכולנו בבית הזה נתאחד ונפעל להחיל ריבונות על מעלה-אדומים.

אברהם נגוסה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואב קיש – נוכח.

מאיר כהן: בבקשה, מסכם את הדיון.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, השר, חברי הכנסת, ועידת פריז שהתכנסה בתחילת השבוע החלה במילים האלה: הגענו היום כדי להביא משהו חיובי לשיחות השלום, שנמצאות בעצירה מוחלטת.

יואב קיש: אני רוצה להזכיר לכולם שהייתה לערביי יהודה ושומרון אפשרות לסגור עסקה בתקופת ברק – והם סירבו; ולאחר מכן, בתקופת אולמרט – הם סירבו.

יואב קיש: איך אומרים?

יואב קיש: הם לא מפספסים הזדמנות לפספס הזדמנות.

יואב קיש: המסקנה שצריך היה להגיע אליה היא שגם במתווה הפשרני ביותר שישראל הציעה לא הייתה תמיכה בצד הערבי.

יואב קיש: אנחנו לעולם לא נאפשר זכות שיבה לתפיסתם, והם לא מוותרים עליה.

יואב קיש: אנחנו לעולם לא נוותר על ירושלים, בירתנו הנצחית, והם רוצים אותה.

יואב קיש: לכן, המסקנה שצריך להסיק מכך – וזו המסקנה שוועידת פריז הייתה צריכה להסיק, אולי עם צער מסוים – שלא יהיה הסכם שלום, והמשמעות היא שלא תהיה מדינה ערבית בין הים לירדן, אלא מי שרוצה להסתכל על עזה כמדינה ערבית – כי באמת מעזה יצאנו, וממצב שאותה ישות הייתה יכולה להתפתח ואולי להוביל מודל סינגפורי היא הפכה להיות מדינת טרור לכל דבר; סמי-מדינה, בואו נגיד כך.

יואב קיש: לכן, במקום לעסוק בתקוות שווא, על הציבור בישראל ועל ההנהגה לשנות כיוון ולפעול לקידום מהלך עצמאי של ישראל המונע מאינטרס ישראלי.

יואב קיש: ומה יותר נכון מאשר להחיל ריבונות על מעלה-אדומים, עיר ואם בישראל, שנמצאת בלב הקונסנזוס הישראלי?

יואב קיש: לכל מי שחושב שהחלת ריבונות במעלה-אדומים היא מכשול לשלום, אז התשובה מאוד פשוטה: שלום כזה, שחושב ככה – אני לא רוצה אותו.

יואב קיש: ורק מילה אחת לכל אלה שאוהבים להשתמש במילה סיפוח: המונח הנכון הוא החלת ריבונות, מכיוון שאנחנו מחילים ריבונות על מה ששלנו.

יואב קיש: מי שנוהג להשתמש במילה סיפוח, מייצר הרגשה כאילו זה לא שלו והוא לוקח משהו, ולכן אנחנו משתמשים באמת בנושא של החלת הריבונות.

יואב קיש: נמצא פה ראש העיר מעלה-אדומים, בני כשריאל.

יואב קיש: אני רוצה להבטיח לך אישית, שאני וידידי בצלאל סמוטריץ והשדולה כולה נפעל בכל כוחנו לקדם את הצעת החוק הזאת, שעולה לוועדת שרים ביום ראשון הקרוב.

יואב קיש: אנחנו נעלה אותה לוועדת שרים, ואני מקווה שנקדם אותה ונביא לחקיקתה בהקדם האפשרי.

יואב קיש: ומילה נוספת לגבי הצגת הדברים שהציג פה חבר הכנסת טיבי.

יואב קיש: אמרת: היום בשיח הישראלי, או שתי מדינות לשני עמים – דרך אגב, אתה לא אומר שני עמים, כי זו לא מדינה יהודית; נכון, אז בסדר – שתי מדינות או מדינה אחת דו-לאומית.

יואב קיש: אז אני אומר: לא.

יואב קיש: יש עוד אפשרות, ועליה צריך לדבר, וזו תוכנית האוטונומיה, חזרה לעקרונות של האוטונומיה של בגין.

יואב קיש: ואני הצגתי את התוכנית שלי השבוע, אפילו במוצאי שבת.

יואב קיש: יש לה כמה עקרונות מאוד פשוטים: ראשית – נכון, זה מהלך עצמאי של מדינת ישראל, כי בצד השני לא תהיה אתם שום עסקה, לצורך העניין.

אחמד טיבי: יואב, יש עם פלסטיני?

יואב קיש: האינטרס – – –

בצלאל סמוטריץ': מה פתאום.

יואב קיש: האינטרס – אני אסביר לך, אני אחרי זה אענה גם על השאלות שלך, אבל תן לי רגע להגיד: האינטרס הוא מאוד ברור.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: 60% מהשטח ביהודה ושומרון, נחיל עליו את הריבונות.

יואב קיש: כ-20,000 ערבים באותו שטח יקבלו אפשרות לקבל אזרחות ישראלית – תושבות ישראלית מן הסתם ואזרחות ישראלית – ואותם 40% מהשטח יהיו אוטונומיה, במנגנוני אוטונומיה, עם ניהול ושלטון עצמי, מלבד נושא הביטחון, השמים – – –

יהודה גליק: כמו שיש היום.

יואב קיש: במידה מסוימת דומה.

יהודה גליק: כמו שיש היום.

יואב קיש: דרך אגב, אני רק רוצה – יש לי שני דברים שאני משיג בדבר הזה: ראשית, אני אומר בצורה הכי ברורה שכל ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון היא חלק ממדינת ישראל, חלק בלתי נפרד ממדינת ישראל, ובעניין הזה אנחנו עושים צדק.

יואב קיש: והדבר השני שאני עושה – וזה בניגוד אליך, ידידי יהודה, שאני אוהב ומחבב ומעריך, המתוק – –

יהודה גליק: תודה.

יואב קיש: – – אני מתנגד לנתינת אזרחות ישראלית לערביי יהודה ושומרון, בניגוד אליך.

יואב קיש: לתפיסתי זה סוף החלום הציוני – במידה מסוימת אולי כמו אחמד, שאומר שיהיה פה – –

יהודה גליק: – – – בן-גוריון.

יואב קיש: – – שיהיה פה – – –

יהודה גליק: בן-גוריון לא ראה בזה – – –

יואב קיש: בסדר, אז אני אומר לך שזו דעתי.

יואב קיש: בסדר, אני מכבד.

יואב קיש: עכשיו, מצד שני, אחמד, אתה לא יכול לבוא ולהגיד שאם נלך לבחירות – כמו שאתגרת את ערוץ 3, נכון?

יואב קיש: ערוץ 3.

יואב קיש: אתגרת את ערוץ 3, אמרת: אחת, שתיים או שלוש.

יואב קיש: אמרת: בוא נראה.

יואב קיש: אתה מוסיף לנו את עזה, אז רגע, אנחנו בעזה או שאנחנו לא בעזה?

יואב קיש: הרי אם נוציא את עזה מהמשוואה, אז הרוב היהודי, ברוך השם, עדיין מוצק בכל ארץ-ישראל.

אחמד טיבי: אז סיכמנו על בחירות?

יואב קיש: סיכמנו על אוטונומיה.

יואב קיש: תתחיל לשנן את המילה, טיבי.

אחמד טיבי: – – –

יואב קיש: או-טו-נו-מיה.

אחמד טיבי: למה אתה לא עונה על השאלה ששאלתי אותך?

יואב קיש: מה השאלה שלך?

אחמד טיבי: הפלסטינים הם עם?

יואב קיש: הם נמצאים בירדן, ואם אתה רוצה לקרוא להם ירדנים, אני מוכן שתקרא להם ירדנים.

אחמד טיבי: אז תגיד שהם לא עם.

אחמד טיבי: תגיד: הם לא עם.

יואב קיש: אתה רוצה שאני אגיד שהם עם?

אחמד טיבי: הם עם.

יואב קיש: אה.

אחמד טיבי: עכשיו, מה העמדה שלך?

יהודה גליק: אתה מוותר – – –

יואב קיש: אני אגיד לך בצורה הכי פשוטה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: אני אגיד לך מה התשובה שלי על השאלה שלך.

בצלאל סמוטריץ': אחמד – – – עם בן שנה וחצי?

יואב קיש: הפלסטינים – לפני 100 שנה לא היה עם פלסטיני.

יואב קיש: הם נוצרו מכך שהיהודים הגיעו לפה וסידרו עבודה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואב קיש: הגיעו כל מיני ערבים, אל-מצרי וכל אלה, אבל מה לעשות, היום יש שם 2 מיליון – חלק אומרים 2.5, חלק אומרים 1.5 מיליון – ערבים ביהודה ושומרון, שאני לא אתן להם אזרחות, להיות אזרחים של מדינת ישראל, נקודה.

יואב קיש: אתה רוצה?

יואב קיש: אתה תקרא להם עם.

יואב קיש: אני אקרא להם ירדנים.

יואב קיש: זה לא מה שמשנה.

אחמד טיבי: תמשיך ככה.

יואב קיש: באוטונומיה – – –

יהודה גליק: למה הירדים לא הקימו להם מדינה?

יואב קיש: עכשיו, אני אגיד לך עוד דבר.

יואב קיש: הרי בנט בא ואמר: בואו נספח את C.

יואב קיש: מה ההבדל הגדול?

יואב קיש: אני אגיד לך מה ההבדל הגדול.

יואב קיש: אם אתה מספח את C, לתפיסתי אתה נופל למלכודת של שתי מדינות שהופכות למדינה אחת, ולכן אי-אפשר לספח את C.

יואב קיש: מה שאני עושה, אני מגדיר אוטונומיה שטח – דרך אגב, אתה מוזמן לראות את המפה שהכנתי – והגדרתי שטח נוסף שנקרא שטח I.

יואב קיש: שטח I זה שטח ישראל לכל דבר עם הסתייגות אחת:

יואב קיש: לשטח I ערביי יהודה ושומרון יוכלו להיכנס ולצאת ממנו ללא צורך באישור כניסה לישראל.

אחמד טיבי: מה זה, עם חדש?

אחמד טיבי: יהודה ושומרון זה עם חדש?

יואב קיש: יהודה ושומרון, 40%, האוטונומיה.

אחמד טיבי: זה עם חדש?

יואב קיש: האוטונומיה.

יואב קיש: ולשאלתך, איפה הם יממשו את הריבונות של הצבעתם לפרלמנט?

יואב קיש: איפה אותם ערביי אוטונומיה יצביעו לפרלמנט?

יואב קיש: וזה מה שאמר ידידי בצלאל – שאת זה הוא משאיר מחוץ למשוואה הדמוקרטית.

יואב קיש: התשובה שלי היא כרגע, קודם כול, האמת הכי פשוטה היא שאין תשובה ואין תוכנית מושלמת.

יואב קיש: אם הייתה תוכנית מושלמת כולנו כבר היינו בדרך לשם.

יואב קיש: זה לא מושלם.

יואב קיש: אבל מה אני אומר?

יואב קיש: אני אומר: בואו לא נחליט עכשיו.

יואב קיש: אני אומר: בואו נדחה את ההחלטה הזאת לעתיד, להסכם אזורי יחד עם ירדן.

יואב קיש: זה לא יהיה רק אנחנו – אתה רוצה לקרוא להם פלסטינים?

יואב קיש: בשבילך – והפלסטינים; אני קורא להם ערביי יהודה ושומרון.

יואב קיש: אבל זה לא יהיה רק אנחנו.

יהודה גליק: – – –

אחמד טיבי: אל תעשה ויתורים פעם אחר פעם – – –

יהודה גליק: – – –

יואב קיש: אנחנו נצטרך לשבת עם הירדנים, שהם פלסטינים, לתפיסתך, ולהגיע יחד עם הירדנים כנראה להסדר שבו ערביי יהודה ושומרון יממשו את זכותם הריבונית בירדן.

יואב קיש: היום למלך זה לא מתאים, זה ברור, ואין לו שום אינטרס, וזה נשמע אולי קצת הזוי, ובגלל זה אני אומר: היום אין פתרון.

יואב קיש: מצד שני – – –

אחמד טיבי: העמדה שלך מקובלת על ראש הממשלה?

יואב קיש: מצד שני, עזה – אני אגיד לך גם על ראש הממשלה תכף.

אחמד טיבי: היא מקובלת עליו?

יואב קיש: אני אגיד לך.

יואב קיש: מצד שני, גם עזה – – –

אחמד טיבי: הדברים הנוראיים שאתה אומר על – – –

יואב קיש: מצד שני, גם עזה – אנחנו – – –

יהודה גליק: למה לא דרשתם מהירדנים מדינה פלסטינית?

יהודה גליק: אני לא מבין.

יהודה גליק: למה – – –

אחמד טיבי: סליחה, אפשר להוריד את – – –

יהודה גליק: 19 שנה – – –

יואב קיש: מצד שני, גם עזה – לא נצליח לפתור את עזה בלי מצרים.

יואב קיש: זה ברור לכולם – –

יהודה גליק: למה לא דרשתם – – –

יואב קיש: – – שכל מהלך שאנחנו נוביל יחד עם מצרים לגבי עזה חייב להיות משותף; זה לא יכול להיות מהלך ישראלי לבד ולא מצרי לבד.

יואב קיש: תמיד חושבים ומאשימים את ישראל באמברגו גדול על עזה.

יואב קיש: מה לעשות, יש לעזה גבול גם עם מצרים.

יואב קיש: אז אתה יודע, עם כל הכבוד – – –

אחמד טיבי: לירדן יש הסכם, יואב.

יואב קיש: כן.

קריאות: – – –

יואב קיש: תן לי רגע, יהודה.

יואב קיש: תן לי לשמוע את אחמד.

מאיר כהן: גליק, חבר הכנסת גליק.

יואב קיש: כן.

אחמד טיבי: יואב, לירדן יש הסכם שלום עם מדינת ישראל.

יואב קיש: נכון.

אחמד טיבי: זו מדינה ריבונית.

אחמד טיבי: עכשיו, בהצעות שלך אתה מבטל את הריבונות של ירדן.

אחמד טיבי: זה דבר מסוכן, מה שאתה עושה.

יואב קיש: אני אמרתי בצורה הכי ברורה, שכל הסכם שאנחנו נצטרך להגיע אליו בעתיד עם ערביי יהודה ושומרון לגבי מימוש זכותם להצבעה לפרלמנט יצטרך להיות בתיאום של הסדר אזורי.

יואב קיש: לא אמרתי שאנחנו כופים על ירדן, אמרתי שזה יהיה ביחד עם ירדן.

אחמד טיבי: אבל זכות ההגדרה בירדן.

יהודה גליק: למה לא דרשתם מהירדנים מדינה פלסטינית?

יואב קיש: מה?

אחמד טיבי: אבל זכות ההגדרה העצמית בירדן.

יהודה גליק: למה לא דרשתם מהירדנים מדינה פלסטינית?

יואב קיש: אני חושב שמדינת ירדן, שבה הזהות של רוב האזרחים היא – ערביי יהודה ושומרון, תקרא להם פלסטינים, איך שאתה רוצה, זה לא משנה – הזהות היא מאוד גדולה בין ערביי יהודה ושומרון לערביי ירדן, בסדר?

יואב קיש: אתה תקרא להם פלסטינים, אני אקרא להם ירדנים.

יואב קיש: ולכן, אני רק רוצה להסביר לך.

יואב קיש: מה שעושה שטח I – הוא מאפשר רציפות תחבורתית – – –

אחמד טיבי: יכול להיות – – –

יואב קיש: רגע, תן לי לסיים, אני מסיים בקצרה ועונה לך.

יואב קיש: זה בערך 15% משטח יהודה ושומרון, וזה מאפשר רציפות תחבורתית ושמירה על מרקם חיים, ואפשרות של השקעות בשלום כלכלי, אזורי תעסוקה משותפים.

יואב קיש: תראה איזה יופי הדברים האלה.

יואב קיש: כשאנחנו חיים ביחד ולא נלחמים אפשר לעשות רבות.

יואב קיש: אבל אתם צריכים להבין דבר אחד: הארץ הזאת שלנו וזו מדינתנו.

אחמד טיבי: יואב, יכול להיות שטייסים, בהתחלה, כשהם – – –

יואב קיש: דרך אגב, היום הייתי במילואים – – –

אחמד טיבי: – – – הם רואים – – –

יואב קיש: היום הייתי במילואים.

יואב קיש: אני חייב להגיד לך, נהניתי.

יואב קיש: נו?

אחמד טיבי: טייסים רואים את המציאות אחרת, וכשהם מפסיקים לטוס הם מעוותים את המציאות, או שהמציאות מתעוותת.

יואב קיש: תראה, ידידי בצלאל סמוטריץ הוא לא טייס – רואה את המציאות; ידידי יהודה גליק רואה את המציאות.

יואב קיש: יש פה כמה, לא מעט ידידים שהם לא טייסים – – –

אחמד טיבי: סמוטריץ הוא לא טייס, אבל הוא כל הזמן מרחף.

יואב קיש: ואתה יודע מה, טיבי?

יואב קיש: אולי אתה מעופף, וזו הבעיה שלנו.

אחמד טיבי: הוא כל הזמן מרחף.

מאיר כהן: טוב.

יואב קיש: רגע, אני מסיים.

מאיר כהן: בבקשה.

אחמד טיבי: – – – כל הזמן – – –

מאיר כהן: בסדר גמור.

מאיר כהן: טיבי.

יואב קיש: אני רוצה לסיים.

יואב קיש: בקיצור, אם אני – – –

אחמד טיבי: – – – מרחף – – –

יואב קיש: אם אני לוקח את המסר העיקרי בדברי, אני אומר לך בצורה הכי ברורה: הגיע זמן למהלך עצמאי של מדינת ישראל.

אחמד טיבי: תשכנע – – –

יואב קיש: הגיע זמן לריבונות.

יואב קיש: ולידידינו – –

אחמד טיבי: יש לכם עוד כמה חודשים לשכנע – – – רק עוד כמה חודשים.

יואב קיש: – – מוועידת פריז, בעולם, אני יכול להבטיח לכם: אתם יכולים להפסיק לדאוג.

יואב קיש: לא תהיה מדינה פלסטינית.

עיסאווי פריג': – – –

יואב קיש: תהיה במעלה-אדומים ריבונות ישראלית.

יואב קיש: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברות הכנסת שרן השכל וקארין אלהרר בנושא: מתן כלים לשילוב החרדים בלימודי ההשכלה הגבוהה.

נאזם בדר: החלטת ועדת האתיקה בעניין היעדרות חברי הכנסת מישיבות הכנסת בכנס הקיץ של המושב השני של הכנסת העשרים, ממאי 2016 עד אוגוסט 2016.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: כאמור, תשובה והצבעה על הצעות הסיכום, בסיכום עם המציעים, במועד אחר.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום רביעי, כ' בטבת התשע"ז, 18 בינואר 2017, בשעה 11:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.