ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 191, 2017-01-11 00:00

יצחק וקנין: צהריים טובים.

יצחק וקנין: היום יום רביעי, י"ג בטבת התשע"ז, 10 בינואר 2017.

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: כהרגלנו ביום רביעי, שאילתות דחופות – לסגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין אותך לעלות לדוכן לענות על שאילתה מס' 280, של חברת הכנסת סתיו שפיר, בנושא: פגיעה בשכר המורים.

יצחק וקנין: כן, חברת הכנסת סתיו שפיר, רשות הדיבור שלך.

סתיו שפיר: תודה, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: על רקע הפגיעה המתמשכת בשכר המורים והמורות, שכמעט הביאה לשביתה השבוע, שנמנעה במאמצים של משרד החינוך – ושלא בצדק, אני חייבת לומר – אבקש לשאול: מדוע היקף הבעיה ומספר המורים ששכרם נפגע בחודשים האחרונים ובשנים האחרונות מוסתרים מעיני המורים והנהגת ארגון המורים וההסתדרות?

מאיר פרוש: לא הבנתי.

מאיר פרוש: מה לא היה בסדר, השביתה, או זה שמנעו את השביתה?

סתיו שפיר: העובדה שנמנעה השביתה ולא ניתנה למורים אפשרות למחות על כך ששכרם נפגע במשך שנים, ובעיקר בחודשים האחרונים, בסכומים שלפעמים מגיעים גם לאלפי שקלים – בן-אדם מגיע לעבוד כל בוקר, אבל לא מקבל את השכר שלו בסוף החודש – –

יצחק וקנין: תודה.

סתיו שפיר: – – מותר לו למחות, ואף ראוי שהוא יוכל למחות על העניין הזה.

סתיו שפיר: השאלה שאני מפנה אליך, שהפניתי אל שר החינוך נפתלי בנט, היא מדוע המידע מוסתר מעיני המורים.

סתיו שפיר: עד היום לא קיבלו המורים דיווח על כמה מהמשכורות האלה נפגעו, באיזה סכומים, לאורך כמה זמן, ומה המשרד מתכוון לעשות בעניין.

סתיו שפיר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר החינוך ישיב.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת סתיו שפיר, משרד החינוך רואה בעובדי ההוראה את מרכז העשייה של המערכת.

מאיר פרוש: המשרד פעל וימשיך לפעול להעניק להם את הכלים הדרושים למימוש ייעודם וכדי ששכרם ישולם כראוי, בהתאם לכללים ולהסכמים הקיבוציים.

מאיר פרוש: מחאת עובדי ההוראה אשר התרחשה באוקטובר האחרון, בעקבות הרפורמה בתחבורה הציבורית שיזמו משרד התחבורה ומשרד האוצר – ואשר חלה גם על כלל עובדי המגזר הציבורי, ולא רק על עובדי ההוראה – הייתה הזדמנות חשובה עבור המשרד להעמקת תהליכי העבודה בהיבטי השכר השונים, ולשיפור וייעול של השירות והשקיפות לעובדי ההוראה.

מאיר פרוש: מאז פרצה המחאה ועד היום נעשתה עבודה רבה במשרד החינוך.

מאיר פרוש: הוקמה ועדה בראשות המנכ"לית, מנכ"לית המשרד, הוועדה לשכר תשלומי עובדי הוראה, שלקחו בה חלק מנהלים, מורים, גננות, נציגי בעלויות והשלטון המקומי, נציגי האוצר, נציגי הסתדרות המורים ונציגי משרד החינוך.

מאיר פרוש: הוועדה הגישה את המלצותיה לשר.

מאיר פרוש: אלה אומצו על-ידיו, והוצגו על-ידי מנכ"לית המשרד ביום 15 בדצמבר 2016 בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מאיר פרוש: הוועדה גיבשה מסקנות וקבעה לוחות זמנים מחייבים לייעול תהליכי השכר ושיפור השירות, אשר פורסמו לעיון כלל הציבור.

מאיר פרוש: מונה במשרד צוות משימה בראשות המשנה למנכ"לית, אשר מלווה את יישום המסקנות.

מאיר פרוש: יצוין כי המשרד החל בהטמעה של חלק מההמלצות ואף ימשיך בהטמעתן במהלך החודש הקרוב, וחלקן האחר יוטמע במהלך השנה הקרובה.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין שהוועדה פעלה בשקיפות מלאה, דיוניה שודרו בזמן אמת בדף הפייסבוק של המשרד ומסקנותיה פורסמו באתר האינטרנט של המשרד לקהל הרחב.

מאיר פרוש: הוועדה קראה לכל מורה המעוניין בכך לבוא ולהציג את טענותיו בפניה.

מאיר פרוש: כיום אפשר לומר שמערכת השכר יציבה ולא קיימות תקלות רוחב.

מאיר פרוש: משרד החינוך אינו מסתיר מידע או נתונים מארגוני המורים.

מאיר פרוש: מנכ"לית המשרד והצוות המקצועי מקיימים הידברות שוטפת עם ארגוני המורים, גם בנושא השכר, והנתונים הרלוונטיים הובאו לידיעתם, תוך שמירה על צנעת הפרט.

מאיר פרוש: ככלל, יודגש שנתונים פרטניים של עובדי הוראה אינם מועברים לשום גורם, מפאת צנעת הפרט.

מאיר פרוש: ככל שיש לעובד הוראה בעיה, הוא יכול לפנות למשרד במישרין או באמצעות ארגונו היציג, והמשרד מחויב לתת לו או לארגונו מענה בעניינו.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין שבפגישת העבודה האחרונה, שלקחו בה חלק מנכ"ל משרד האוצר, מנכ"לית משרד החינוך ומזכ"לית הסתדרות המורים, חלה התקדמות לשביעות רצון הצדדים.

מאיר פרוש: אני בכל זאת אבהיר עוד – – –

יצחק וקנין: אתה יכול, יש לה שאלה נוספת.

מאיר פרוש: אני יודע שיש לה שאלה נוספת.

מאיר פרוש: לי יש עוד הרבה מה לומר, אז השאלה – – –

יצחק וקנין: על השאלה הראשונה.

מאיר פרוש: בוודאי.

יצחק וקנין: אוקיי.

מאיר פרוש: אז אפשר.

יצחק וקנין: אדוני יכול לסיים את התשובה, ואז היא תשאל.

מאיר פרוש: לסיים?

מאיר פרוש: אני עוד לא התחלתי.

מאיר פרוש: אני רק אומר לך, שואל אם יש כבר – – –

יצחק וקנין: יש, יש.

יצחק וקנין: אתה, אל תדאג לסדר.

יצחק וקנין: אנחנו – – –

מאיר פרוש: – – –

יצחק וקנין: אה, לא, בסדר.

יצחק וקנין: השר נמצא, אדוני סגן השר יכול – – –

מאיר פרוש: אז אני בשלב זה מסתפק במה – – –

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: אני מאוד סקרנית – – –

יצחק וקנין: לא, העניין היה אם – – –

מאיר פרוש: טכני בלבד.

יצחק וקנין: טכני בלבד, לא שייך אלייך.

יצחק וקנין: את יכולה לסמוך על מה שאני אומר לך, ואני מקווה שאת סומכת שזה לא נגע בך בכלל.

סתיו שפיר: סומכת, בוודאי.

סתיו שפיר: תראה, דיברת, כבוד סגן השר, על כך שאתם פעלתם בשקיפות.

סתיו שפיר: אבל לא אמרת, גם לא כאן, למליאת הכנסת מה הם הנתונים שאותם ביקשתי מפורשות בשאילתה.

סתיו שפיר: ביקשתי לדעת מה הם המספרים, כמה מורים ומורות לא קיבלו את שכרם המלא בחודשים האחרונים – מאז תחילת שנת הלימודים, מה היקף הלנת השכר בשנים האחרונות.

סתיו שפיר: אם הכול שקוף, לא צריכה להיות שום בעיה שתספר לנו על כך, אבל לא נתת לנו את התשובה.

יצחק וקנין: תודה.

סתיו שפיר: אני חייבת לומר – רק להוסיף דבר אחד: אני בטוחה, כבוד סגן השר, שאתה ראית הרבה מאוד תלושי שכר של מורים.

סתיו שפיר: תלוש שכר של מורה הוא מסמך כמעט בלתי ניתן להבנה.

סתיו שפיר: המורים הולכים לעבודה ולא יודעים כמה כסף הם מקבלים.

סתיו שפיר: עושים להם כבר שנים טעויות, לפעמים קטנות, של כמה עשרות שקלים, ולפעמים גדולות יותר, של כמה מאות שקלים, ואפילו אלפי שקלים, בתלושי השכר שלהם.

סתיו שפיר: הם פונים ומנסים לקבל תשובה ולא מקבלים תשובות על זה, וגם היום לא קיבלנו תשובה רצינית על זה.

סתיו שפיר: רק נאמר שיש שקיפות, אבל אין שקיפות – אין מספרים ואין נתונים.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: ואחר כך, אדוני היושב-ראש – –

יצחק וקנין: לא, אבל – סתיו, סתיו.

סתיו שפיר: – – כשהולך שר החינוך וכותב בעמוד הפייסבוק שלו: איזה יופי שהצלחנו לעצור את השביתה, מה הוא אומר בעצם?

סתיו שפיר: איזו אחריות אתם לוקחים על המורים והמורות שמחנכים את הילדים שלנו?

סתיו שפיר: איזו אחריות זו לא לשלם להם משכורת ולדרוש שיבואו לעבודה?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישלים את התשובה.

מאיר פרוש: כן, אז אני אשתף את חברת הכנסת סתיו שפיר בהסתודדות שהייתה לי עם יושב-ראש הישיבה, ואני אמציא לך מסמך של כמה עמודים שבו יש יותר פרטים.

מאיר פרוש: אני התייעצתי אתו אם להלאות את כל הנוכחים במשכן עכשיו, או במליאה, ואני אמציא לך את הפרטים האלה, אוקיי?

סתיו שפיר: – – –

יצחק וקנין: תודה לסגן השר.

יצחק וקנין: אני מזמין את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ, לדוכן.

יצחק וקנין: ישיב על שאילתה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה, שאילתה מס' 281.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השר, בביקור ראש הממשלה במוסקבה בשנת 2016 סוכם כי רוסיה תשלם קצבה פנסיונית לעולים שעבדו טרם עלייתם ועלו עד שנת 1992.

קסניה סבטלובה: ב-2 בדצמבר אושררה ההחלטה בפרלמנט הרוסי, הדומה, וב-31 בדצמבר דיבר על כך ראש הממשלה בברכתו לחוגגי הנובי גוד בערוץ 9 בשפה הרוסית, הערוץ הישראלי.

קסניה סבטלובה: ברצוני לשאול: מי אחראי לעדכון הזכאים ומתי יחלו לקבל את הפנסיה?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יצחק וקנין: אדוני השר, רשות הדיבור שלך.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לשאלה מי אחראי לעדכון הזכאים – המוסד לביטוח לאומי אחראי לפרסם למבוטחים על כניסתן לתוקף של אמנות בתחום הביטחון הסוציאלי.

חיים כץ: לגבי האמנה עם רוסיה אשר תיכנס לתוקף בסוף חודש מרס – המוסד לביטוח לאומי יפרסם בתחילת חודש פברואר בשני עיתונים יומיים ברוסית הודעה בדבר מועד הכניסה לתוקף של האמנה ויפרט מתי והיכן יהיה אפשר להגיש תביעות לקבלת הפנסיה מרוסיה.

חיים כץ: במענה על השאלה מתי יתחילו לקבל את הפנסיה – לפי הקבוע באמנה, כניסתה לתוקף היא בתום שלושה חודשים מן האשרור האחרון שבין שתי המדינות.

חיים כץ: היות שהעדכון על-ידי משרד החוץ שהרוסים אשררו סופית את האמנה בצו נשיאותי של הנשיא פוטין הוא מסוף חודש דצמבר 2016, האמנה תיכנס לתוקף בסוף חודש מרס.

חיים כץ: לאור זאת, בתחילת חודש אפריל הזכאים יוכלו להגיש תביעות בארץ בכמה מרכזים שיפרסם המוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: הכוונה היא לקבוע ארבעה מרכזים בסניפי הביטוח הלאומי, בצפון, במרכז, בירושלים ובדרום, שבהם ניתן יהיה להגיש את התביעות, והמוסד לביטוח לאומי יקבל את התביעות שימלאו המבוטחים, וכמקובל בכל יתר האמנות, ישלח אותן לרוסיה לאישור.

חיים כץ: לאחר שהרוסים יאשררו את התביעות, הרוסים ישלחו באופן רבעוני ליחידה לקשרי חוץ של המוסד לביטוח לאומי רשימה שמית של התביעות שאושרו, ואת התשלום לחלוקה לזכאים לחשבון הבנק של הזכאים, ובשעה טובה – אני מקווה שזה ייקח עד אמצע שנת 2017 – יקבלו הזכאים את הפנסיה שלהם.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, מסתפקת בתשובה?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אין לנו שואלים נוספים.

יצחק וקנין: אדוני יישאר על הדוכן.

יצחק וקנין: יש לנו שאילתה דחופה נוספת, מס' 282, של חבר הכנסת יעקב מרגי: קיצוץ תקציבי הסיוע במכוני הכשרה מקצועית לחרדים.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת החינוך, רשות הדיבור שלך.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: מכובדי השר, משרדך סייע בשנים האחרונות למרכזי הכשרה מקצועית שעודדו חרדים וחרדיות לרכוש מקצוע.

יעקב מרגי: כמו כן, סייעו למסלולי ההכשרה המקצועית בסמינרים.

יעקב מרגי: בשנתיים האחרונות קוצץ הסיוע.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם הפרטים נכונים?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: האם משרדך כיום מסייע למרכזי ההכשרה פחות מבעבר?

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: האם הסמינרים לבנות מקבלים סיוע?

יעקב מרגי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

חיים כץ: ועוד פעם, אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת מרגי, חברי הכנסת, תקשיב, הממשלה הזאת עובדת לאט.

חיים כץ: אתה לא מבין מה זה עובדת לאט.

חיים כץ: אני קיבלתי את המשרד ב-31 באוגוסט או ב-30 – אני מקווה שהיום החלוקה תתאפשר.

חיים כץ: היום יש לי פגישה, אחר הצהריים.

חיים כץ: נכון לעכשיו – אני אומר פה דברים שמעיקים עלי – נכון לעכשיו, משרד הכלכלה בעבר מנסה לחבל במעבר, מערים קשיים.

חיים כץ: העסק לא עובד כמו שצריך לעבוד עסק פרטי של שני שותפים שמעוניינים, כשהעסק מתחלק לשניים – הוא לא מתפרק, הוא מתחלק לשניים – שזה יצליח וזה יצליח, כי זה עסק משפחתי.

חיים כץ: כך מתפעלים אותו.

חיים כץ: אני לא רוצה – כתבו לי פה – אני לא רוצה לתת לך תשובה, אני רוצה להכין לך תשובה מסודרת.

חיים כץ: יחד עם זה, אני רוצה לומר לך שסך הלומדים המתוקצבים, כשאני מסתכל:

חיים כץ: ב-2014 זה היה 3,503, ב-2015 זה היה 4,245, וב-2016 זה היה 4,330.

חיים כץ: בקורסים לחרדים ולחרדיות – עלה מ-2015 מ-715 ל-785, וב-2014 זה היה 491.

חיים כץ: יחד עם זה – אתה רואה גידול, אבל אצלי זה ב"עוד לא".

חיים כץ: בוא נחכה קצת.

חיים כץ: בסדר?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הוא רוצה שאלה נוספת, אדוני.

יעקב מרגי: מכובדי השר, השאילתה באה בעקבות כתבה, אבל איך שפתחת את התשובה זה מסתדר.

יעקב מרגי: אכן, בבדיקת הנתונים, מה שקורה הוא באמת – העבודה הזאת, שזה גורר רגליים, גורמת לאי-ודאות למוסדות האלה.

יעקב מרגי: הם צריכים לתכנן לטווח ארוך, ואני שמח – –

חיים כץ: כנראה זה לא מעניין מישהו.

חיים כץ: כנראה זה לא מעניין מישהו.

יעקב מרגי: – – אני שמח שענית מייד לגבי הקושי האמיתי ולא התברברנו בנתונים.

חיים כץ: אנחנו כבר מכירים איזה שבוע, שבוע וחצי.

חיים כץ: אתה לא מבין באיזו בריונות זה מופעל משם.

יעקב מרגי: אני שמח שאתה לוקח את זה לידיים, ואני מקווה שבעזרת השם, בשנת התקציב הקרובה זה יטופל ביתר שאת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

חיים כץ: מאה אחוז.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החינוך חבר הכנסת יעקב מרגי.

יצחק וקנין: שאילתה מס' 284 של חבר הכנסת שטרן – השר המקשר יריב לוין יעלה לדוכן.

יצחק וקנין: אני מזמין אותך לעלות לדוכן להשיב על שאילתה 284 של חבר הכנסת אלעזר שטרן: עיכוב תעודות המרה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרן, נא לקרוא את השאילתה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, אדוני היושב בראש, מתגיירים רבים מסיימים את הליך הגיור וממתינים זמן רב מאוד עד להנפקת תעודת ההמרה על-ידי בית-הדין, בעיקר בתל-אביב.

אלעזר שטרן: כמה זמן אורכת פעולה טכנית זו?

אלעזר שטרן: כמובן, ארחיב בהמשך.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אדוני השר יריב לוין ישיב.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחבר הכנסת שטרן על השאילתה ועל העיסוק בנושא הזה – ולא פעם אמרתי לו, ואני חוזר על זה כאן, שאני חושב שהוא עוסק בנושא מאוד חשוב; עושה את זה בהתמדה.

יריב לוין: לא תמיד בכל עניין אנחנו רואים עין בעין, ולא תמיד כל הרעיונות שיש – ויש בהם גם רעיונות טובים – אפשר תמיד לקדם ולבצע, אבל אני בהחלט חושב שהשאילתה חשובה, העיסוק חשוב, ובעניין הזה אני בהחלט מברך אותך ומודה לך.

יריב לוין: לכן אני גם אשתדל לתת תשובה שהיא קצת יותר מפורטת מאשר פשוט להגיד מספר.

יריב לוין: אתן את המספר של פרק זמן, אבל נדמה לי שהנושא הוא חשוב ומחייב לפחות התייחסות מעט יותר מרחיבה.

יריב לוין: קודם כול, חשוב להדגיש שהנפקת תעודת ההמרה היא לא פעולה טכנית.

יריב לוין: תעודת ההמרה מציינת את סיומו המלא של הליך הגיור.

יריב לוין: הליך הגיור אינו מסתיים רק בכך שבית-הדין החליט לקבל את המתגייר, בהתאם לחוק, להנחיות, ולכללים של מערך הגיור.

יריב לוין: לשם הנפקת התעודה יש לוודא התקיימותם של פרטים נוספים בהליך הגיור, המתבצעים לאחר החלטת בית-הדין.

יריב לוין: אלו כוללים, בין היתר: ברית מילה או הטפת דם לגברים, טבילה במקווה לכלל הגרים, רישום נישואים וחופה לבני-זוג.

יריב לוין: לשם הנפקת התעודה יש לוודא כי החלטת בין-הדין בעניינו של המתגייר בוצעה במלואה, וכי התיק מכיל את כל התיעוד לכך, כולל השלמת מסמכים נדרשים ועוד.

יריב לוין: רק לאחר בדיקת נציג הרב הראשי את תכולת התיק ואישורו מונפקת תעודת המרה, ועליה חותם ראש מערך הגיור.

יריב לוין: בעבר הזמן הממוצע שלקח מהרגע שבו בית-הדין קיבל את המתגייר ועד תום הליך הבדיקה והנפקת תעודת ההמרה עמד על כשלושה חודשים.

יריב לוין: כיום הזמן הממוצע התקצר משמעותית, ועומד על חודשיים.

יריב לוין: באגף הגיור נערכים לקראת שינוי מבני-ארגוני, שנועד, בין היתר, לייעל את השירות ולקצר את זמני הטיפול אף מעבר לכך, וכן הוכשרו עובדים נוספים באגף הגיור לסייע בטיפול בתיקים ובהנפקת התעודות כדי לקצר את זמני הטיפול בתיקים.

יריב לוין: אוסיף ואומר, חבר הכנסת שטרן, שאני באופן אישי אשמח אם בעוד כמה חודשים תבחן שוב את המצב ותציף את הבעיה מחדש אם יתברר שכל הפעולות הללו לא הושלמו, או אם הושלמו – לא השיגו את התוצאה המקווה, כי בהחלט המטרה היא למנוע עיכובים מיותרים ושאפשר יהיה להשלים את התהליך הזה עד כמה שניתן במהירות.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חברה הכנסת שטרן, שאלה נוספת לרשותך.

אלעזר שטרן: אדוני השר, תרשה לי לומר שחלקנו יחד דאגה משותפת.

אלעזר שטרן: אני זוכר מה אמרת.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, אתה יודע, גם לפני שבוע הממשלה דחתה שוב את אותם רעיונות.

אלעזר שטרן: אני אמשיך להציף את זה, ועוד פעם ניפגש על זה, אבל הבעיה הכי קשה – שהגרים שאנחנו מדברים עליהם, ואשאל עוד קצת, הולכים ומתמעטים בגלל שהם התייאשו מאתנו.

אלעזר שטרן: ולכן, אני חושב שעד שאנחנו נתעורר ונעשה פה משהו, נקצר משלושה חודשים לחודשיים, ואני מקווה גם יותר – מי יהיה לנו בתור להתגייר?

אלעזר שטרן: והילדים שלנו יתבוללו פה, במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: זה כאב שאני לא יכול להתעלם ממנו, אני מקווה שגם אתה לא, אבל באמת, אני מקווה שתיתנו לזה ביטוי בזה שאתם ממשלה – גם אתה, ויש לך תפקיד בכיר וחשוב.

אלעזר שטרן: אני רוצה – שאלת ההמשך, ברשותך: בפסק-דין מלפני עשרה חודשים, אחרי ששופטי בג"ץ התאמצו המון, וישבו שם גם שופטים דתיים, ולכאורה ייחלנו שנים שיהיה יותר משופט דתי אחד בבית-המשפט העליון – בפסק-הדין שלהם הם כתבו, בין השאר: "לא נמצא כי בסמכותה השיורית של הממשלה לקבוע כי רק גיור במסגרת מערך הגיור הממלכתי הוא גיור לפי חוק השבות".

אלעזר שטרן: במילים עדינות, מה שהם עשו, הם לא חייבו את הרבנות לחתן אותם, את הרבנות הראשית, אבל הם חייבו את מרשם האוכלוסין לרשום אותם כיהודים.

אלעזר שטרן: ומרשם האוכלוסין – – –

יצחק וקנין: מה השאלה, אדוני?

אלעזר שטרן: עכשיו אני שואל.

יצחק וקנין: לא, זה לא הצעה לסדר-היום.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: אנחנו כבר מכירים, גם הצעות לסדר שלי הן לא תמיד נוחות ליושב-ראש הנוכחי, אבל אתה יודע, בסדר.

יצחק וקנין: לא לא, שים לב, אתה מדבר כבר שלוש דקות משם, ואני אומר לי שאני אהיה – כמה סבלני אני.

אלעזר שטרן: אני מעריך את זה.

אלעזר שטרן: אני מעריך.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: עם זאת, מרשם האוכלוסין דוחה בקשות רישום של מתגיירים שהתגיירו בגיורים בבתי-דין פרטיים כפי שבית-המשפט העליון חייב אותם.

אלעזר שטרן: האם התעלמות מבג"ץ היא מדיניות מוכתבת מלמעלה או החלטה של פקיד?

אלעזר שטרן: מה הן הפעולות שהשר נוקט כדי למנוע המשך התנהלות זו?

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, השאלה היא לכאורה באותו נושא, אבל היא כמובן בסמכותו של שר הפנים, איננה בסמכות ראש הממשלה, שאני משיב בשמו כאחראי למערך הגיור.

יריב לוין: אני עוד לא אחראי – ולא יכול להשיב בשם שר הפנים – לנושאים שנוגעים בפעולת מרשם האוכלוסין.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, פתוחה בפניך הדרך להגיש שאילתה לגורם שממונה על העניין הזה.

אלעזר שטרן: השר לוין, כשהמילה היחידה שאני לא נהניתי ממנה היא לא "לכאורה באותו נושא" – איך כל מוסד ממשלתי מעכב גיור.

יריב לוין: יכול להיות.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אתה שאלת על תעודות המרה.

יריב לוין: קיבלת תשובה על תעודת המרה, שזה בסמכות משרד ראש הממשלה.

יריב לוין: אתה רוצה עכשיו לשאול על משהו שנוגע במרשם האוכלוסין.

יריב לוין: חשוב ככל שיהיה, זה בסמכות שר הפנים.

אלעזר שטרן: לא, משהו על הגיור, על הגיור.

יריב לוין: על הגיור, אבל השאלה שלך מופנית למרשם האוכלוסין.

אלעזר שטרן: אתה צודק.

אלעזר שטרן: הכותרת היא גיור.

יריב לוין: הכותרת יכולה להיות הכול, אבל הנושא – בסמכות שר הפנים, מה אפשר לעשות.

אלעזר שטרן: בסדר, אני מבין.

יריב לוין: ולכן, אדוני, מובן שמעבר לזה אין לי יכולת להוסיף.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין ותודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2344/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יצחק וקנין: הצעת חוק 2344, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת:

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצוי על איחור טכנאי בעת התקנה או הסרה של טובין), התשע"ו–2015.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

איתן כבל: שלום, אדוני היושב-ראש, השר – אם יש כאן, מסתובב – חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית – – –

יצחק וקנין: כן, כן, יש.

איתן כבל: כן, כן, אמרתי.

איתן כבל: תיארתי לעצמי.

איתן כבל: אני מצטער, אין לי כאן רשימה של הח"כים שהצטרפו.

איתן כבל: בכל מקרה, אין ליטאים, יעקב אשר, בהצעת החוק שלי.

איתן כבל: יעקב אשר הגיש לי אתמול הצעה – רק ליטאים.

איתן כבל: רק ליטאים חתומים על החוק.

איתן כבל: אז אני מגוון, יש בהצעת החוק שלי מכל סיעות הבית.

איתן כבל: ברשותכם, אדוני היושב-ראש, החוק הזה, האמת, לא היה צריך להיוולד בכלל.

איתן כבל: אני רוצה שאנחנו גם נבין את זה.

איתן כבל: חבר הכנסת פרי, כשמתלוננים גופים – ואתה היית שנים רבות בשוק הפרטי ואתה היום, מה שנקרא, אחת הדמויות המרכזיות בוועדת הכלכלה, אתה שומע פעם אחר פעם את הסיפור של חקיקה רגולטורית שמכבידה על העוסקים.

איתן כבל: והם צודקים.

איתן כבל: אבל האם יום אחד מי מהם יתיישב לעשות חשבון, חבר הכנסת אלי אלאלוף, חברי, ולבחון על חלק, לפחות, מהדברים, למה זה בכלל קרה?

איתן כבל: בוא אני אתן לך דוגמה.

איתן כבל: יש היום חוק שמגדיר זמנים של הגעה של נציג חברה שבא לתת שירות, אוקיי?

איתן כבל: אתה מתאם – אתה מתאם אתו; הרי מה היה עד היום הזה?

איתן כבל: אנשים כילו את ימיהם כדי שיבוא מי שרכשת ממנו את המוצר כדי לבצע את ההתקנה.

איתן כבל: כבר יש היום חוק שאומר, חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר – –

יצחק וקנין: והוא גם צריך להשיב לך.

איתן כבל: כן, – – שצריך להשיב לי – דע על מה תשיב.

יצחק כהן: – – –

איתן כבל: מה שאני אומר לאדוני, לחברי, שבעצם, מה העניין?

איתן כבל: יש היום חוק שמגדיר כמה זמן אתה צריך להמתין, ואם הוא לא מגיע, אז מתי.

איתן כבל: כאילו, לכאורה בסדר.

איתן כבל: רק מה?

איתן כבל: העוסקים תמיד עושים "הבה נתחכמה לו".

איתן כבל: הם כל כך עסוקים באיך לעקוף את התהליך, שכתוב בצורה ברורה.

איתן כבל: מה הם אומרים עכשיו?

איתן כבל: לא, אף-על-פי שאלי אלאלוף שילם את מלוא הכסף, או חבר הכנסת וקנין, או חבר הכנסת סגן השר יצחק כהן, הוא אומר: לא, החוק חל רק אחרי שביצעתי את ההתקנה.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאני בא לבצע לך את ההתקנה, לא חל עלי החוק.

איתן כבל: אני יכול לבוא מתי שאני רוצה ואתה תשב בבית כמה שצריך – יום, יומיים, שלושה.

איתן כבל: ועוד דבר, כשאני בא להסיר את המוצר – אותו דבר.

איתן כבל: ואני שואל את עצמי באמת:

איתן כבל: למה היינו צריכים את החוק?

איתן כבל: חבר הכנסת יצחק כהן, תפסיק ללחוש לו.

איתן כבל: אני לא מסכים.

יצחק כהן: – – –

אלי אלאלוף: בפעם הבאה תהיה מורה – – –

איתן כבל: ואני אומר, ברשותכם, שבשורה התחתונה – זה מקומם.

איתן כבל: זה מקומם שהעוסקים גורמים לנו להביא חקיקה מן הסוג הזה כדי לנסות לסגור את כל הפרצות.

איתן כבל: בשורה התחתונה, הצעת החוק הזאת בעצם נועדה להסדיר לגמרי ולסגור עד כמה שאפשר את כל הפרצות בעניין הזה, כך שמרגע שביצעתי אתך את ההתקשרות חלות עליך כל החובות של מתי להגיע – זמן הוא זמן.

איתן כבל: זמני לא פחות יקר מהזמן שלך, והזמן שלך לא פחות יקר מהזמן שלי.

איתן כבל: כך צריך שיהיה גם בעת התקנה וגם בעת הסרה.

איתן כבל: אני מודה לוועדת השרים על שנתנה לי את הרוח הגבית בעניין הזה.

איתן כבל: כל משרדי הממשלה נתנו לי רוח גבית.

איתן כבל: חבר הכנסת יצחק כהן, גם אני מסכים, כמובן, שנבוא בדברים והדברים ייעשו בתיאום.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הכלכלה, חברי, חבר הכנסת איתן כבל, אנחנו עדים כרגע לאחד הרגעים היפים – יעקב פרי – של הפרלמנט הישראלי, כיצד יושב-ראש ועדה מכובד, של ועדה מאוד מאוד חשובה ודומיננטית, מציע הצעת חוק חשובה, ואפילו שהוא באופוזיציה, לכאורה, הממשלה מתחברת אליו.

יצחק כהן: מה שמראה, מה שמראה – – –

יעקב פרי: ידידי יצחק כהן, המכובד והמוערך, הלוואי שהייתם נוהגים כך לגבי הצעות חוק אחרות.

יצחק כהן: כבודו מדבר ברבים, אני הייתי עובר ליחיד.

יצחק כהן: פה באמת אחד מהרגעים היפים של הפרלמנט הישראלי, כיצד חברי כנסת, אף שהם מהאופוזיציה – הם מתייחסים ומתנהגים בצורה מאוד מאוד עניינית למען הציבור בישראל.

איתן כבל: מאוד פתוחים.

יצחק כהן: זאת דוגמה יפהפייה של הצעת חוק של יושב-ראש ועדת הכלכלה, חברי חבר הכנסת איתן כבל, הדנה בהגנת הצרכן – פיצוי על איחור טכנאי בעת התקנה או הסרה של טובין.

יצחק כהן: על כל פנים, אני באתי להודיע לכם, חברי חברי הכנסת, שהממשלה תומכת בהצעת החוק, כפוף, כמובן, לתיאום עם משרד התקשורת, משרד הכלכלה, משרד האוצר ומשרד המשפטים, ואני מבין מדבריו של חברי איתן כבל שהתנאי מקובל עליו.

יצחק וקנין: כן.

איתן כבל: נכון.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אני מציע לגשת להצבעה, ואני מבקש שיהיה פה-אחד, ותודה רבה לכם.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר, תודה למציע, לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: אנחנו, חברים, עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצוי על איחור טכנאי בעת התקנה או הסרה של טובין), התשע"ו–2015, הצעת חוק לקריאה טרומית של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצבעה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פיצוי על איחור טכנאי בעת התקנה או הסרה של טובין), התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 27 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכלכלה להמשך הכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3524/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק פ/3524, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הצמדת פרסומת לרכב), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת יוליה מלינקובסקי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

יוליה מלינובסקי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – כבוד היושב-ראש, שם המשפחה שלי מלינובסקי; מלנקובסקי זה של ראש ממשלה, אני לא קשורה אליו, לא ממשפחתי ולא בשום דרך אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: – – – אחרי שהוא מצא שורשים ספרדיים, לכי תדעי.

יוליה מלינובסקי: אז יכול להיות, אבל זה ברור שלא.

קריאה: אני מציעה לעשות בדיקת דנ"א לאילן יוחסין.

יוליה מלינובסקי: אוקיי.

יוליה מלינובסקי: בלי שום קשר, אני גאה בשם שלי.

יוליה מלינובסקי: איפה חבר הכנסת איתן כבל?

יוליה מלינובסקי: חבר הכנסת כבל, איתן, אני רוצה לברך אותך על הצעת החוק, כי זה מאוד חשוב.

יוליה מלינובסקי: אני בעצמי לא פעם נתקלתי – הרבה זמן לחכות לטכנאי כזה או אחר בתירוצים כאלה ואחרים.

יוליה מלינובסקי: וזה שאתה ואני מתייחסים לחוק הגנת הצרכן היום, ושנינו בטרומית, זה רק אומר שאין קואליציה ואופוזיציה, בסוף אנחנו כולנו צרכנים.

איתן כבל: תודה.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה לך.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד שזה ירוץ.

איתן כבל: זה אצלי פשוט, זה ירוץ.

יוליה מלינובסקי: כן.

יוליה מלינובסקי: על מה מדברת הצעת החוק שלי, ובמה אני מבקשת מהכנסת לתמוך – אנחנו כקהל צרכנים, הפכנו להיות לקהל שבוי; אנחנו מקבלים בכל דרך: טלפון, אינטרנט, תיבות דואר, וגם על הרכב שלנו.

יוליה מלינובסקי: לא פעם – כולנו חווינו את זה שאנחנו יוצאים מקניון, או מאיזשהו מקום, כל שורת הרכבים מלאה בפלאיירים על השמשה הקדמית של הרכב.

יוליה מלינובסקי: אתה לא ביקשת את זה, ולא רצית את זה, ואתה לא צריך את זה, כי יש היום כל כך הרבה דרכים לקבל אינפורמציה, ובעלי עסקים יודעים היטב להשתמש בהן, וזה בסדר גמור, אבל לא צריך להגזים ולהשתמש ברכוש הפרטי של בן-אדם – כי רכב זה רכוש פרטי, ואין לך מה לעשות עם זה ככלי פרסום.

יוליה מלינובסקי: לא הסכמתי בשום דרך ולא נתתי הסכמה בשום דרך שיצמידו לי את אותם עלונים לרכב.

יוליה מלינובסקי: אני כבר לא אגיד שכמובן ב-99.

יוליה מלינובסקי: 999% מהמקרים בן-אדם לוקח את הפלאייר הזה, אם הוא הסתכל עליו זה כבר טוב, והוא זורק את זה על הרצפה – חוץ מנזק סביבתי זה לא גורם שום דבר; אין בזה שום תועלת, ואחר כך אנחנו רואים את כל הרחבה של כל המכוניות מלאה בפלאיירים זרוקים על הרצפה – זה לא מועיל, זה לא נותן לנו שום דבר, זה רק מזיק לסביבתנו.

יוליה מלינובסקי: דבר נוסף שהחוק הזה מתייחס אליו, אולי בעקיפין, אבל עדיין – אנחנו לא פעם נחשפנו, במיוחד במרכזי הערים, כשאתה בא לרכב עם הילד, יש לך פלאייר עם שירותי זנות – שמציע לך שירותי זנות – ואתה לא יודע איך להתנהג, כי אתה לא כל כך מעוניין שהילד שלך או הילדים שלך יראו את זה, כי זה לא הדבר הכי מבורך בחיים.

יוליה מלינובסקי: אז מה אתה עושה?

יוליה מלינובסקי: אתה זורק גם את זה, ואז הילד מרים את זה, כי זה צבעוני, ויפה, עם תמונה יפה, והוא חושב שזה משחק.

יוליה מלינובסקי: הילדה שלי, למשל, אוהבת לאסוף פלאיירים ולהביא אותם הביתה, זה משחק בשבילה.

יוליה מלינובסקי: אז אדרבה ואדרבה, אנחנו בוודאי לא רוצים את זה ולא צריכים את זה, ולא צריכים בשום דרך לעודד פרסום של שירותי מין – בדרך כלשהי, ואם החוק הזה, התיקון הזה, יצמצם אפילו קצת את התופעה, כי אנשים ידעו שזה לא משתלם להם, אם יתפסו אותם – זה קנס 1,500 שקל – עלות הפלאיירים האלה לא שווה את הקנס שהוא עלול לשלם, גם בעל עסק מוסדר, גם כמובן כל שירותי המין שאנחנו בכלל לא רוצים לראות אותם במחוזותינו.

יוליה מלינובסקי: וכמובן, נושא הסביבה.

יוליה מלינובסקי: הכנסת הזאת עושה רבות כדי לסייע ולטפל בנושאים הקשורים להגנת הסביבה – נייר עודף זרוק ברחוב על הרצפה זה לא מועיל.

יוליה מלינובסקי: החוק הזה, בעצם מטרתו לסדר את העניין, להימנע מפרסום יתר ומפרסום כפוי שאין לנו שום רצון בו ואין לנו דרך להימנע ממנו, וכמובן נושא הסביבה.

יוליה מלינובסקי: אני רוצה לגלוש היום למשהו אחר, שכן, יש חשיבות-על להנגשת מידע לאנשים, ושם כן צריך לעשות פלאיירים ועלוני מידע.

יוליה מלינובסקי: היום בוועדת העבודה והרווחה היה דיון מהיר בנושא הנגשת מידע לחולי סרטן.

יוליה מלינובסקי: אז אם פה מבזבזים משאבים על משהו שאף אחד לא צריך ולא ביקש, אז שם, במקום שכן צריך, לא רק שזה מתבקש, המידע הזה, הקריטי – שם אין כסף לאף אחד לטפל בזה.

יוליה מלינובסקי: היום גילינו בוועדה שחולי סרטן במדינת ישראל לא יודעים מה מגיע להם.

יוליה מלינובסקי: ולמה הם לא יודעים?

יוליה מלינובסקי: חברת הכנסת סתיו שפיר, זה מאוד יעניין אותך – היום בוועדת העבודה והרווחה היה דיון בנושא הנגשת מידע לחולי סרטן.

יוליה מלינובסקי: אם פה אנחנו מקבלים פרסום כפוי ופלאיירים שאנחנו לא צריכים, שם, להפך – לא מקבלים.

יוליה מלינובסקי: אנשים לא יודעים מה מגיע להם.

יוליה מלינובסקי: אז גילינו שקופות-החולים, חלק עושות משהו, חלק לא עושות; קופת-חולים לאומית בכלל מתעלמת מהכנסת – צריך להגיד את זה, אבל אנשים שהם דוברי השפות רוסית, אמהרית, צרפתית – אין להם שום מידע.

יוליה מלינובסקי: זה כבר היה היום בוועדת העבודה והרווחה, אז במקום שצריך להדפיס ולהביא מידע הם לא עושים את זה, מטעמים כאלו ואחרים, ובמקום שמציעים לנו לקנות טלוויזיה, בגדים או שירותי זנות – לזה יש כסף בשפע.

יוליה מלינובסקי: אז כנראה צריך לעשות סוויץ' בראש.

יוליה מלינובסקי: אז דיברנו היום, והתברר שחלק מקופות-החולים עושות הנגשת מידע, חלק – חלקי.

יוליה מלינובסקי: קופת-חולים לאומית מצטיינת בכך שאין להם כלום, חולי סרטן לא קיימים מבחינתה, ואין להם שום זכויות, לא בסיסיות ולא נוספות.

יוליה מלינובסקי: כנראה פשוט צריך לשנות את דפוס ההתנהגות, ובמקום שצריך – כן להדפיס, ולהביא לכל חולה את חוברת המידע על מה מגיע לבן-אדם בסיטואציה הכי קשה בחייו, ובמקום שלא צריך, שישלמו קנסות ולא יעשו לנו פרסום כפוי, ולא יעשו לנו זיהום סביבה ולא יציעו לנו דברים כמו שירותי מין שאנחנו בכלל לא רוצים ולא מעוניינים בהם.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

יוליה מלינובסקי: אני מקווה מאוד שהכנסת תתמוך בהצעת החוק שלי.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

יצחק וקנין: אני מזמין את סגן שר האוצר להשיב על הצעת החוק.

יצחק וקנין: גם הצעה זו, בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, רשות הדיבור שלך.

יצחק כהן: כן, אדוני.

יצחק כהן: אני אקצר, ברשותך.

יצחק כהן: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הצמדת פרסומת לרכב) – את מתכוונת גם לסטיקרים?

יוליה מלינובסקי: כמובן.

יצחק וקנין: פלאיירים שמדביקים על השמשה.

יצחק כהן: מי מדביק?

יצחק וקנין: על השמשה, שמים לך מתחת לווישר או משהו כזה – זה מה שהיא מתכוונת.

יצחק כהן: אז זו הבעיה?

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק כהן: מקובל עלייך לתאם אתנו את המשך תהליכי החקיקה, בהסכמת משרד האוצר?

יוליה מלינובסקי: – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני מציעה לתאם עם המשרד – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: במסגרת חוק הגנת הצרכן – בהסכמת משרד האוצר, בסדר?

יצחק כהן: אנחנו נתאם תהליכים – – –

קריאות: – – – ועדת הכלכלה.

יצחק כהן: לא שומע.

קריאה: – – – ועדת שרים לענייני חקיקה.

יצחק כהן: נכון, נכון, נכון.

יצחק וקנין: כן, הבנו.

יצחק וקנין: גם כשזה עובר, ועדת השרים מתנה התניות.

יצחק כהן: גם החוק של איתן כבל, שמפריע לנו עכשיו אחרי השבחים שהוא קיבל – – –

יצחק וקנין: גם הוא, גם אצלו נעשו התניות.

יצחק וקנין: חברים, זה לא דבר חדש.

יצחק כהן: ההתניה הייתה מקובלת עליך, נכון?

איתן כבל: כן.

יצחק כהן: אז תגיד לחברת הכנסת – – –

יוליה מלינובסקי: – – –

יצחק כהן: מקובל, כן.

יצחק כהן: בסדר.

מאיר כהן: אין הצבעה?

יצחק וקנין: יש הצבעה.

יצחק כהן: פה-אחד.

עודד פורר: – – –

יצחק כהן: אני אסביר לך, אני אסביר לך – סיפור ארוך.

יצחק כהן: אני אבוא ואסביר לך, בתנאי שתקשיב לי.

יצחק כהן: מה שאני מבקש ממך, חבר הכנסת פורר, ומכל חברי הכנסת – להצביע בעד ההצעה.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הצמדת פרסומת לרכב), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת יוליה מילינובסקי – מלינובסקי, אנחנו נלמד אותו.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הצמדת פרסומת לרכב), התשע"ז–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 31 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2460/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הרשויות המקומיות (זכויות וחובות של חברי מועצה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן – – –

יעל גרמן: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: רבותי, על הצעת חוק זו – תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יעל גרמן: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: אדוני השר, כבוד השר, חברי וחברותי, אני חסידה של השלטון המקומי.

יעל גרמן: אני חושבת שמן הראוי שהשלטון המרכזי, הממשלה וכל המשרדים יסתכלו על התפקוד של השלטון המקומי וילמדו ממנו מה זה ביצועיות, מה זה אפקטיביות, וגם מה זה איזונים ובלמים.

יעל גרמן: בשלטון המקומי, כידוע לכם, יש עדיין בחירה ישירה.

יעל גרמן: אולי שקצת שקט יהיה?

יצחק וקנין: חברי הכנסת, דוד ביטן, אנא מכם, זה מפריע לדוברת.

יעל גרמן: אנשים מצביעים בשני פתקים – פתק אחד בעד ראש העירייה או ראש המועצה, בשמו, וזה מחייב אותו; זה מחייב אותו מפני שהוא יודע שאם הוא לא יעמוד בהבטחותיו או אכן לא ייתן שירות ציבורי ראוי, הוא לא ייבחר.

יעל גרמן: הפתק השני הוא בעד מועצת העיר.

יעל גרמן: מועצת העיר צריכה להוות משקל נגד לראש העיר.

יצחק וקנין: יש טלפון שמצלצל באולם; או שתשימו את זה על רטט, או שתיקחו את הטלפונים אתכם.

נורית קורן: ראש העיר מצלצל – – –

יעל גרמן: יפה, נורית.

יעל גרמן: ראש העיר הוא הגוף הביצועי, בעוד המועצה, ממש כפי שהכנסת צריכה להיות – המועצה היא גם הגוף המחוקק וגם הגוף המבקר את ראש העיר.

יעל גרמן: אלא שבניגוד לכנסת – וזו הביקורת שיש לי על השלטון המקומי – למועצת העיר אין כמעט שיניים.

יעל גרמן: יש לה סמכויות: היא יכולה שלא לאשר את התקציב, היא מעלה שאילתות, הצעות לסדר; היא כמעט לא יכולה להדיח ראש עיר – והדבר הבעייתי ביותר הוא שלחברי מועצת העיר, שהוא למעשה הגוף הדמוקרטי כמשקל נגד לכוח של ראש העיר, לא משלמים משכורת.

יעל גרמן: אנחנו, חברי הכנסת, מעלים לעצמנו את המשכורות מדי שנה, ובכל מקרה המשכורת שלנו בהחלט ראויה, ואנחנו יכולים להקדיש את כל זמננו לעבודת הכנסת, לביקורת, לחקיקה, כפי שאכן מצפים מאתנו.

יעל גרמן: אבל חברי מועצות עיר, אלפי חברות וחברי מועצות עיר ברחבי הארץ, אינם זכאים לגמול, ולא סתם, אלא שגם כתוב שאסור לתת להם גמול.

יעל גרמן: מה מצפים?

יעל גרמן: מצפים שאנשים שעושים עבודת ציבור, שנפגשים עם הציבור, שיושבים בוועדות, שמחוקקים את החוקים המקומיים, שמקדישים הרבה מאוד זמן כדי לבדוק את התקינות ואת הניהול התקין של ראש המועצה וראש העיר – מצפים שהם יעשו את זה בחינם?

יעל גרמן: ממה הם יתפרנסו?

יעל גרמן: אז ברור שאם הם רוצים להתפרנס, הם יוצאים לעבודה; ומה שעוד ברור – שברגע שהם יוצאים לעבודה, הזמן הפנוי שלהם לעבודת הציבור הולך ומצטמצם, ולפעמים בכלל אין להם את הזמן; אם הם אכן צריכים לפרנס את עצמם והם צריכים לצאת לעבודה והם עובדים במשרה מלאה, אין להם את הפנאי הראוי לעבודת הציבור.

יעל גרמן: הצעת החוק הזאת באה לאחר שנים של ניסיונות לחוקק זאת, לעשות צדק ולשנות את העוול ולתת לחברי המועצה גמול.

יעל גרמן: לא מדובר במשכורות עתק – מדובר בגמול כמעט סמלי.

יעל גרמן: מדובר בגמול של בין 500 ל-800 שקל עבור ישיבה, לא יותר מארבע ישיבות.

יעל גרמן: זאת אומרת, במקרה של עירייה גדולה, חבר המועצה יקבל 3,200 ש"ח, ובמקרה של מועצה קטנה, הוא יקבל 1,200 ש"ח.

יעל גרמן: באמת לא מדובר בגמול גבוה.

יעל גרמן: נעשתה עבודת מחקר והשוואה שהראתה שברחבי העולם חברי מועצה מקבלים משכורת קבועה, שלא לדבר על כך שהם מקבלים לשכה, ויש מקומות שבהם מעמידים לרשותם רכב; נותנים להם את הכלים לעשות את עבודתם הציבורית, הדמוקרטית.

יעל גרמן: כאן לא נותנים כלים, ואפילו גמול לא נותנים.

יעל גרמן: אני מאוד מאוד מקווה שההצעה הזו, באמת, לאחר שנים של מאבק צודק, תעבור.

יעל גרמן: אני יודעת ששר הפנים הנוכחי תומך ברעיון, וגם מקדם הצעה ממשלתית ברוח זו.

יעל גרמן: אני בהחלט שמחה ומוכנה להמתין עד שהצעת החוק הממשלתית תעבור, וזו הסיבה שאני הסכמתי, ואני אפילו שמחה שההצבעה והתשובה יהיו במועד אחר.

יעל גרמן: אני רוצה לסיים ולומר: אנחנו מדברים הרבה מאוד על דמוקרטיה.

יעל גרמן: ההצעה הזאת תאפשר לשלטון המקומי, לרשויות המקומיות, למעשה לחברי המועצה, לעשות את התפקיד שלהם, שעד היום הם עושים אותו בהתנדבות, ולא תמיד יכולים בכלל לעשות אותו.

יעל גרמן: אם היא תעבור היא תחזק את הדמוקרטיה המקומית, תחזק את מעמדם של חברי המועצה, שיהוו סוף-סוף משקל נגד לכוח של ראש העיר.

יעל גרמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 33), התשע"ז–2017, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, דב חנין, קארין אלהרר ונורית קורן בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מחסור של 50 מיליון שקלים לתקצוב הפנימיות וקיצוץ נוסף של 40 מיליון שקלים בסל השירותים לחניכי הפנימיות בתקציב 2017–2018 – סל לאור.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודות העיריות (הסדרת מבנים לתנועות נוער), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: ירד?

יצחק וקנין: רבותי, לי זה מופיע בסדר-היום.

יצחק וקנין: זה ירד, אדוני?

יצחק וקנין: ברור שאם ירד הראשי גם המוצמד יורד.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3643/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מניעת פעילות ארגונים הפועלים נגד מטרות החינוך ונגד צה"ל), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי שאמור להשיב זה שר החינוך.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, ביום ראשון נרצחו בפיגוע הדריסה ארבעה חיילי צה"ל: סג"מ שירה צור, סגן יעל יקותיאל, סגן שיר חג'אג' וסג"מ ארז אורבך.

שולי מועלם-רפאלי: משפחתו של ארז אורבך, זכרו לברכה, מראה למנחמים את הסטטוס שבחר לכתוב בווטסאפ שלו – ואני מצטטת: חובת האדם בעולמו, כל עוד הנשמה בקרבו, להשתדל להיות הולך וגדל.

שולי מועלם-רפאלי: זה משפט מתוך הספר "אמונה וביטחון" שכתב החזון-אי"ש.

שולי מועלם-רפאלי: זה מה שראה כל מי שפנה אל ארז בווטסאפ, וממה שהבנתי זה מה שראה עליו גם כל מי שהכיר אותו.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו כאן מנסים ללכת ולגדול כאנשים פרטיים, ובעיקר כשליחי ציבור המשתדלים להעצים את מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: ועכשיו, אני רוצה לציין בפניכם, חברים, כמה אנשים שבעיני משתדלים לעשות זאת, ואני רוצה להסיר בפניהם את הכובע.

שולי מועלם-רפאלי: סוף השנה האזרחית ותחילתה של אחת חדשה מביאים בדרך כלל לשלל מצעדים ולרשימות שונות, כמו מצעד שירי השנה בגלגלצ, 40 הצעירים המבטיחים של "גלובס" ועוד.

שולי מועלם-רפאלי: בעיקרון אני לא חוגגת לפי תאריכים לועזיים, ובטח לא את תחילתה של שנה אזרחית חדשה; אצלי ראש השנה הוא בא' בתשרי.

שולי מועלם-רפאלי: אבל היום אני מבקשת לחרוג ממנהגי ולהביא בפניכם את מצעד חמשת האנשים שעשו לי את השנה החולפת.

שולי מועלם-רפאלי: קבלו את החמישייה שהרוויחה את זה בכבוד וביושר: במקום החמישי – מינהלת השירות הלאומי-אזרחי, שעושה עבודת קודש בחיבור של קהלים נוספים לשירות משמעותי.

שולי מועלם-רפאלי: משרתי השירות הלאומי-אזרחי נמצאים בכל מקום שבו נדרשת הרוח הגדולה של הצעירים שעוסקים בבניית החברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: ארגון "שוברים שתיקה" ביקש לקבל מתנדבים מהמינהלת ונענה בשלילה, ובזכות זה מינהלת השירות הלאומי-אזרחי נכנסה לחמישייה שלי.

שולי מועלם-רפאלי: במקום הרביעי – ארגון "האמת שלי", ארגון של לוחמי צה"ל במילואים, המציג עדויות גלויות של חיילים וחיילות שבהן החיילים מספרים על חוויות אישיות משירותם הצבאי באופן המתאר את צה"ל כצבא מוסרי, הפועל להימנע מפגיעה בחפים מפשע בסיטואציות מורכבות וקשות.

שולי מועלם-רפאלי: הארגון מציב בפני "שוברים שתיקה" מראה המשקפת לכולנו את עוצמת העוול שעושה ארגון "שוברים שתיקה" כלפי מדינת ישראל, כלפי קציני וחיילי צה"ל ובני-הנוער העומדים בפני גיוס.

שולי מועלם-רפאלי: במקום השלישי – מנהל בית-הספר אמי"ת אשדוד, עידו אהרונוביץ, שמסרב בתוקף לתת לארגון "שוברים שתיקה" להיכנס לבית-הספר שלו.

שולי מועלם-רפאלי: הוא מחנך את תלמידיו לשירות משמעותי בצה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: עידו, שהוא גם מ"פ במילואים, אומר – ואני מצטטת: במדינה יהודית ודמוקרטית, בחברה חפצת חיים, בית-הספר אינו יכול להכיל את מי שמבקש להעמיד לדין את הרמטכ"ל ואת קציני צה"ל הבכירים.

שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל מצפה ממני, כמנהל בית-הספר, לחנך את בני-הנוער לנתינה ולהקרבה למען המדינה, לגיוס לשירות משמעותי לצה"ל ולשירות לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: אי-אפשר לצפות לחנך לנתינה ולתרומה מצד אחד, ומצד שני לאפשר להכניס לבתי-הספר מי שפוגעים בצה"ל, בצדקת הדרך ובאמונתנו בחיזוק המדינה והחברה הישראלית.

שולי מועלם-רפאלי: במקום השני, אדוני היושב-ראש, עשרות תלמידי גימנסיה "הרצליה" בתל-אביב שמחו על אירוע שבו יופיעו מולם נציגי ארגון "שוברים שתיקה", וחתמו על עצומה בקריאה למנהל הגימנסיה שלא לאפשר לחברי הארגון להיכנס למוסד החינוכי שלהם ולשוחח עם התלמידים.

שולי מועלם-רפאלי: וכך הם כתבו: אנחנו, תלמידי גימנסיה "הרצליה", קוראים למחנכים שלנו, ובראשם למנהל בית-הספר, שלא לתת במה לארגון "שוברים שתיקה" בין כותלי בית-הספר שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: התלמידים הוסיפו: הארגון, ששם לעצמו למטרה להכפיש ולשקר על לוחמי צה"ל ומדינת ישראל, אינו ראוי לקבל במה בבית-הספר המכובד שלנו.

שולי מועלם-רפאלי: איזה נוער נפלא יש לנו, אדוני שר החינוך.

שולי מועלם-רפאלי: להם ברורה האמת, וברור בעיקר השקר.

שולי מועלם-רפאלי: הנוער הזה, שלומד לנהל דיונים נוקבים, שכשם שפרצופיהם שונים – דעותיהם שונות, מציב לכולנו מראה.

שולי מועלם-רפאלי: האמת היא ש"שוברים שתיקה" משקרים.

שולי מועלם-רפאלי: ואת המקום הראשון, חברים, אני מתרגשת – – –

מיכל רוזין: תגישי תביעת דיבה.

שולי מועלם-רפאלי: את המקום הראשון, חברים, אני מתרגשת לתת לגברת – –

מיכל רוזין: – – – אם הם משקרים תתבעי דיבה.

מיכל רוזין: בואי נראה אותך.

שולי מועלם-רפאלי: – – לגברת יולי נובק, מנכ"לית הארגון "שוברים שתיקה".

שולי מועלם-רפאלי: המקום הראשון שלי הוא לך, גברתי, זו שמנצחת על ארגון שלם – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל.

שולי מועלם-רפאלי: – – שללא ספק קוצר פירות של עשייה משמעותית.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: את מסמנת אנשים, זה מה שאת עושה עכשיו.

יצחק וקנין: מיכל רוזין.

שולי מועלם-רפאלי: חברתי מיכל רוזין, כיוון שלא היית בהתחלה – זהו מצעד האנשים שבפניהם אני מורידה את הכובע השנה.

שולי מועלם-רפאלי: הגברת יולי נובק מקבלת ממני את המקום הראשון במצעד.

מיכל רוזין: – – –

אילן גילאון: – – –

שולי מועלם-רפאלי: הגברת שמנצחת – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני לא רוצה לקרוא אתכם בקריאות.

אילן גילאון: מצטרפים לאלה שאומרים שרבין – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת.

מיכל רוזין: את רוצה להוכיח שהם משקרים – – –

יצחק וקנין: מיכל רוזין, אני קורא אותך בפעם הראשונה לסדר.

שולי מועלם-רפאלי: חברת הכנסת רוזין, האמת והשקר ברורים.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל, מיכל – –

שולי מועלם-רפאלי: אם את תומכת באמת, את צריכה לתמוך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: – – אני קורא אותך פעם שנייה לסדר.

שולי מועלם-רפאלי: אם את בעד שקר, אני מציעה לך להצביע נגד.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: את לא תוכלי – – –

אילן גילאון: אלה האנשים – – –

שולי מועלם-רפאלי: יולי נובק, שמנצחת על ארגון שלם שללא ספק קוצר פירות על עשייה משמעותית, והנה חלק מהפירות של ארגון "שוברים שתיקה": הראשון – תדלוק מערכת השנאה כלפי מדינת ישראל – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, את על הקשקש.

שולי מועלם-רפאלי: – – על-ידי הפקת דוחות שקריים ופרסומם בחו"ל.

מיכל רוזין: אתם מתדלקים את השנאה – – –

יצחק וקנין: אני עוד שנייה קורא אותך פעם שלישית.

מיכל רוזין: – – – בעולם.

יצחק וקנין: את רוצה שאני אוציא אותך?

יצחק וקנין: אני לא רוצה להוציא אותך.

שולי מועלם-רפאלי: ההישג השני של ארגון "שוברים שתיקה" – חיזוק תנועת החרם הבין-לאומי, ה-BDS; השלישי – הוצאת דיבתם של חיילי וקציני צה"ל בכל העולם והעצמת הדה-לגיטימציה נגד חיילי צה"ל ומדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: הרביעי – הם פועלים לערער את מוסריותו של צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: החמישי – שימוש בדוחות של "שוברים שתיקה" בהפגנות אלימות של אנטישמים באירופה.

שולי מועלם-רפאלי: והנה רק ציטוט אחד מני רבים של אחד המפגינים שמשלהב את הקהל האנטישמי.

שולי מועלם-רפאלי: הוא אומר להם: יש שלטון טרוריסטי, אפרטהייד בישראל.

שולי מועלם-רפאלי: ברשעות חסרת רחמים ורצחנית ישראל הורגת אזרחים חפים מפשע.

שולי מועלם-רפאלי: חיילי צה"ל לשעבר מארגון "שוברים שתיקה" הגיעו אלינו – אלינו, הארגונים האנטישמיים – כולנו צריכים לקרוא את הספר שלהם, כדי שנבין שכל מה שישראל עושה זה לחלוטין רצח בזדון.

שולי מועלם-רפאלי: ועל זה אמר הנביא, חברים: "מהרסיך ומחריביך ממך יצאו".

שולי מועלם-רפאלי: ההישג השישי שלהם זה עזרה לארגון מדהים שכל הדברים הטובים הם לנגד עיניו, כמובן, ארגון ה"חמאס", במלחמה שלו נגד מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: ארגון ה"חמאס" מפיץ דוח שקרי של "שוברים שתיקה" במטרה להוביל להעמדה לדין של ההנהגה הישראלית, של קצינים וחיילי צה"ל, על פשעי מלחמה.

שולי מועלם-רפאלי: אתם מבינים?

שולי מועלם-רפאלי: תנועת ה"חמאס", שבמדינת ישראל ובמדינות רבות אחרות מוגדרת כארגון טרור, מפרסמת בהודעה רשמית קריאה לארגונים הערביים הבין-לאומיים לנקוט פעולה נגד ישראל – –

אילן גילאון: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – כשהיא מסתמכת על העדויות של החיילים הישראלים במבצע "צוק איתן" – –

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: אילן.

שולי מועלם-רפאלי: – – שפרסם – כמה מפתיע – ארגון "שוברים שתיקה".

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון.

אילן גילאון: הבית היהודי והבית המוסלמי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון.

שולי מועלם-רפאלי: כמה עצוב, חברי אילן גילאון, שאתם לא מוכנים לעשות את מה שצריך – –

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – ואם אתם בעד האמת – להצביע, להצביע בעד החוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר השביעי – ללא בושה – – –

יצחק וקנין: שביעי ואחרון, אני מקווה.

שולי מועלם-רפאלי: עוד קצת, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: ללא בושה, אתם הולכים לשדות זרים, מוציאים את דיבת הארץ רעה, מעוותים את המציאות, משקרים, מערבים מדינות זרות ואת האיחוד האירופי בפעילות שלכם, וביכולת מעוררת השראה אתם מצליחים גם להוציא להם מהכיס לא מעט מזומנים שמממנים את העוול שאתם עושים, ומאפשרים לעולם להתערב בנעשה במדינת ישראל ולהמשיך את מסורת ההסתה נגד היהודים ומדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה לך, תודה לך, יולי נובק, שבעשייתך הרבה את מובילה אותנו להיות שליחי ציבור נאמנים, לעמוד על משמר ארצנו ולחוקק את החוק החשוב הזה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: בלעדייך, גברתי, כנראה זה לא היה קורה.

שולי מועלם-רפאלי: ומכם, חברי חברי הכנסת, אני מבקשת להצביע בעד הצעת החוק החשובה הזאת, המבקשת להקנות לשר החינוך נפתלי בנט, העומד בראש מערכת החינוך – –

יצחק וקנין: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, דקה אחת ואני מסיימת.

שולי מועלם-רפאלי: – – שאינה בנויה רק על הישגים לימודיים וציונים של תלמידיה אלא גם אמונה מכוח החוק על הערכים שנרכשים במערכת, את הסמכות לאסור על אישים וארגונים שאינם חלק ממערכת החינוך לקיים פעילות בתוך מוסד חינוכי כאשר אופי הפעילות חותר תחת מדינת ישראל ומטרתו לפגוע בחיילי צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה לשר החינוך ולחברים שתמכו וכתבו אתי את הצעת החוק.

שולי מועלם-רפאלי: אז עכשיו, יולי נובק – – –

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: תודה, תודה.

יצחק וקנין: לא, לא, לא – – –

שולי מועלם-רפאלי: משפט אחרון, אדוני.

יצחק וקנין: לא, אני לא מוכן לזה.

שולי מועלם-רפאלי: משפט אחרון.

יצחק וקנין: תשמעי, אל תעשי אתי התחכמויות.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

אילן גילאון: יש לך עוד הרבה – – – חברת הכנסת מועלם, את צריכה ללכת עוד הרבה – – –

יצחק וקנין: לא על הדוכן.

אילן גילאון: – – –

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה.

יצחק וקנין: נתתי לך שתי דקות יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אין בעיה.

יצחק וקנין: נא לסיים.

יצחק וקנין: לא מאפשר לך אפילו דקה אחת, שנייה אחת יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לתרום את תרומתי הצנועה – – –

יצחק וקנין: שולי, את 12 דקות על הדוכן.

יצחק וקנין: זה כבר עובר כל גבול.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, הפריעו לי במהלך הנאום לא מעט.

יצחק וקנין: אף אחד לא הפריע לך.

יצחק וקנין: עזבי, נו, קיבלת את הזמן.

שולי מועלם-רפאלי: הפריעו לי במהלך הדיון לא מעט.

יצחק וקנין: את לא יכולה להשאיר את כל הדברים לסוף.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להגיד את משפט הסיום שלי.

יצחק וקנין: אבל את כבר 12 דקות.

שולי מועלם-רפאלי: משפט סיום, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: הפריעו לי כמה פעמים פה – – –

יצחק וקנין: אבל את יכולה לעלות שוב.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לסיים עכשיו.

יצחק וקנין: אני לא מאפשר לך עכשיו.

יצחק וקנין: נא לרדת.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך לעלות אחר כך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: יש לך מתנגדים לחוק, תכף תעני להם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: אדוני שר החינוך יעלה להשיב.

אילן גילאון: – – –

שולי מועלם-רפאלי: אז בסדר, אז שתתלונן עלי – – –

יצחק וקנין: נא לא להמשיך את הוויכוח ביניכם.

יצחק וקנין: אילן גילאון ושולי.

יצחק וקנין: אילן, שולי.

קריאות: – – –

שולי מועלם-רפאלי: הגיע הזמן להעמיד את המראה – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, אנא.

יצחק וקנין: סדרנים.

יצחק וקנין: אני לא רוצה להוציא את חברי הכנסת.

אילן גילאון: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – – אילן, תפסיקו לחלק ציונים – – –

יצחק וקנין: שולי, את יכולה להשיב להם אחר כך מעל הדוכן כמה שאת רוצה.

יצחק וקנין: אדוני השר, רשות הדיבור שלך, שר החינוך.

אילן גילאון: – – – נוער הזוועות – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אילן גילאון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, ואם תמשיך, אני אוציא אותך.

אילן גילאון: תוציא אותי.

יצחק וקנין: אבל אתה לא יכול להפריע בלי הפסקה.

יצחק וקנין: כמה אני יכול להתאפק.

אילן גילאון: הנה המרגיע הלאומי הגיע – – –

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

קריאות: – – –

נפתלי בנט: – – "אין כאן שני צדדים; יש שלטון אפרטהייד טרוריסטי ישראלי, שברשעות חסרת רחמים ורצחנית הורג אזרחים חפים מפשע.

מאיר כהן: – – – הפרקטיקה שלו – – –

נפתלי בנט: "היו כאן אצלנו חיילי צה"ל לשעבר מ'שוברים שתיקה'.

נפתלי בנט: כולם צריכים לקרוא את הספר שלהם כדי שנבין מה שישראל עושה – זה רצח בזדון.

נפתלי בנט: אלו האנשים שעשו את זה, והם תיעדו איך קיבלו פקודה להרוג חפים מפשע ואיך נאמר להם מפורשות על-ידי מפקדם להתקיף דווקא אנשים תמימים, ליצור תוהו ובוהו, ליצור כאוס, ועלינו להכריח את הפלסטינים להגיב בחזרה.

נפתלי בנט: המדינה היהודית מאז הקמתה נולדה בדם, נולדה בגזענות, נולדה מטיהור אתני, נולדה באפרטהייד, וכל דבר שהמדינה הזאת עשתה מיום היווסדה קשור לטיהור – טיהור של העם הפלסטיני.

נפתלי בנט: "

אמיר אוחנה: זה "שוברים שתיקה" – – –

נפתלי בנט: במילים אלה הוביל אדם בדבלין הפגנה אלימה נגד מדינת ישראל.

נפתלי בנט: "שוברים שתיקה" נתנו לו את הדלק.

נפתלי בנט: את השקרים הבוטים שלהם הם מפזרים בכל העולם בנמרצות.

נפתלי בנט: כך, למשל, דנה גולן מ"שוברים שתיקה" אמרה בפרלמנט האירופי: מה שאנחנו חווינו במבצע "צוק איתן" זה שהצבא זרק את הקוד האתי מהחלון, בלי ליידע את החברה הישראלית על הנעשה.

נפתלי בנט: ועכשיו תשמעו טוב.

נפתלי בנט: זהבה גלאון, תקשיבי טוב – –

זהבה גלאון: – – –

נפתלי בנט: – – ואני חושב שאני אשכנע אותך לתמוך בחוק.

נפתלי בנט: אבנר גבריהו סיפר – תקשיבו מה הוא סיפר: "החייל יושב למעלה עם מכונת ירייה והוא כמובן לא יכול לדייק או לכוון עם קליק ימינה או שמאלה, אלא רק על-ידי צפייה איפה הוא פגע.

נפתלי בנט: אתה רואה שם אנשים שחיים כאן, וכשאתה יורה במכונת ירייה לתוך השטח, למכונת הירייה יש לפחות רדיוס של 50 מטר, ולפתע הוא יורה במכונה הזאת על אנשים ומכוניות, וזה טירוף, אבל יש פקודות.

נפתלי בנט: ואז אתה יורה – –

אמיר אוחנה: תקשיבו, זה "שוברים שתיקה" – – –

נפתלי בנט: – – "וככה למחרת, ואחרי הפעם השלישית והרביעית זה כמו משחק וידיאו".

נפתלי בנט: כל אדם ישר-לב, משמאל ומימין, שאי-פעם שירת בצה"ל, יודע שאלה המצאות מפוברקות.

נפתלי בנט: 50 מטר זה הרדיוס פה של הכנסת.

נפתלי בנט: האם חייל צה"ל עומד עם מקלע וברדיוס כזה מתיז כדורי הרג על אזרחים?

נפתלי בנט: יש פה מישהו שמאמין בזה?

נפתלי בנט: ועכשיו, הם מבקשים לא רק להרעיל את העולם נגדנו בשנאה לישראל, אלא להרעיל גם את הילדים שלנו, את הנוער – להיכנס לבתי-הספר כאן במדינת ישראל ולהרעיל אותם עם השקרים הדוחים הללו.

נפתלי בנט: רבותי, לא ניתן להם.

נפתלי בנט: החוק שאנחנו מחוקקים היום בבית הזה הוא לא חוק נגד; הוא חוק בעד – הוא בעד מדינת ישראל, הוא בעד צבא ההגנה לישראל, הוא בעד חינוך אמיתי: חינוך לערכים, לציונות, לגיוס לשירות משמעותי בצה"ל.

נפתלי בנט: זה חוק של ישראל הפשוטה, הציונית והשפויה, שמגינה על עצמה ועל הצבא שלה ולא מוכנה להשלים עם אלה שבדומה לימי חורבן בית שני שורפים עלינו את ביתנו.

נפתלי בנט: הצורך בחוק הזה הוא הזוי.

נפתלי בנט: הרי זה היה צריך להיות טבעי ומובן מאליו שמי שמזין את ועדת גולדסטון וועדת שייבס כדי לקשור את ידי חיילי צה"ל בזמן שהם נלחמים להגן עלינו – אנחנו נכניס אותו לבתי-הספר?

נפתלי בנט: אבל חוזרי מנכ"ל לא עבדו, יועצים משפטיים לא אהבו.

נפתלי בנט: אמרתי להם מהתחלה: אם לא תאפשרו לי בדרך המלך, אני הולך על חקיקה – ותודה לחברת הכנסת שולי מועלם שמובילה את זה.

נפתלי בנט: מול הבלבול המוסרי הכבד והנורא אנחנו צריכים להגיד את האמת הפשוטה: אנחנו ציונים, אנחנו אוהבים את ישראל, אנחנו אוהבים את צבא ההגנה לישראל.

נפתלי בנט: צה"ל הוא הצבא המוסרי ביותר בעולם.

נפתלי בנט: כבר 25 שנה אני משרת בצבא האהוב שלנו, והייתי בקלנדיה, והייתי בדיר-אל-בלח, והייתי בדרום-לבנון – מעולם לא היו דברים כאלה.

נפתלי בנט: וגם אתה, חבר הכנסת בר-לב, ראית גם ראית שלא היו דברים כאלה.

נפתלי בנט: ולכן אני תמה למה מפלגת העבודה לא מצטרפת לחוק הקריטי הזה.

נפתלי בנט: מי שפוגע בצה"ל בעולם, מאבד את כרטיס הכניסה לפגוש את תלמידי ישראל.

נפתלי בנט: מי שינסה להרעיל את הנוער שלנו, לא יפגוש תלמידים.

נפתלי בנט: אנחנו בעד שיח, אנחנו בעד מגוון דעות.

נפתלי בנט: רוצה יריב אופנהיימר להיכנס לדיבייט מול אורית סטרוק – נהדר, אין פה דעה אחת, אנחנו בעד דיבייטים, אנחנו בעד ריבוי דעות, אבל יש גבול, והגבול הוא פגיעה במדינת ישראל.

נפתלי בנט: מי שמסתובב – – –

אילן גילאון: – – –

נפתלי בנט: תסביר לי, אילן, על מי אתה מגן?

נפתלי בנט: על מי אתה מגן פה, למען השם?

נפתלי בנט: איך אתה מעז להגן על ארגון שבעוד חיילינו, לוחמינו, מסתערים נגד כדורי אויב, הם יורים פה כדורי שנאה ורעל?

נפתלי בנט: איך אתה לא מתבייש?

נפתלי בנט: עליהם אתה מגן?

אילן גילאון: – – –

זהבה גלאון: אתם לא הפטריוטים – – –

נפתלי בנט: ככה מגינים על חיילי צה"ל?

נפתלי בנט: איפה איבדתם את זה?

נפתלי בנט: שמאל זה בסדר, ימין זה בסדר, אבל להגן על ארגונים נגד מדינת ישראל?

מיכל רוזין: הם לא נגד המדינה.

נפתלי בנט: בואו נדון בזה פה.

יצחק וקנין: מיכל רוזין, את עדיין עם שתי קריאות, אל תשכחי את זה.

נפתלי בנט: למה ללכת לאו"ם?

נפתלי בנט: למה ללכת לאו"ם?

תמר זנדברג: הם לא נגד המדינה.

מיכל רוזין: אתם נגד המדינה.

יצחק וקנין: אני אוציא אותך, מיכל.

נפתלי בנט: מיכל רוזין – – –

תמר זנדברג: הם לא נגד המדינה, הם נגד הכיבוש שאתם מבקשים לשמר אותו.

יצחק וקנין: חברי הכנסת ממרצ.

יצחק וקנין: תמר זנדברג.

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: אילן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

נפתלי בנט: איפה איבדתם את המצפן הבסיסי המוסרי?

נפתלי בנט: הדבר המוסרי ביותר – – –

תמר זנדברג: נגד הכיבוש זה נגד המדינה.

יצחק וקנין: תמר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

תמר זנדברג: נגד הכיבוש זה נגד המדינה.

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יצחק וקנין: אחת לפני שאני מוציא אותך.

זהבה גלאון: הם פטריוטים לא פחות ממך, אל תלמד אותנו מוסר.

נפתלי בנט: זהבה, זהבה, מיכל, אני לגמרי מקבל את הדיון בעד שטחים, נגד שטחים, הכול בסדר, אבל הגבול הוא: לא פוגעים במדינת ישראל, לא פוגעים בחיילי צה"ל.

נפתלי בנט: תתביישו.

זהבה גלאון: אתה פוגע בהם.

זהבה גלאון: אתה פוגע במדינת ישראל.

נפתלי בנט: כשחיילינו בחזית והם יורים עליהם כדורי רעל, איך עושים דבר כזה?

זהבה גלאון: אתה זה שפוגע בהם.

יצחק וקנין: זהבה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: מיכל, אני מתאפק לא להוציא אותך.

יצחק וקנין: מתאפק, את יודעת כמה אני יכול.

נפתלי בנט: חברים, יושבים פה בקהל לירן ועידו, פצועי צה"ל, הם פה, שומעים אותנו, לפני כמה דקות הם הגישו לי מכתב של פצועי צה"ל, שתומכים תמיכה עצומה במהלך הזה.

נפתלי בנט: לירן לוחם בגדוד 202 – –

מיכל רוזין: – – –

נפתלי בנט: אולי, מיכל רוזין, תקשיבי רגע.

נפתלי בנט: – – צנחן, איבד את העין שלו בקלנדיה – – –

מיכל רוזין: אתה דמגוג.

יצחק וקנין: מיכל.

נפתלי בנט: תשמעי מה הוא אמר לי לפני חמש דקות – פעם אחת תקשיבי, זה יותר חשוב.

יצחק וקנין: מיכל, אני אוציא אותך, זו הפעם האחרונה שאני מעיר לך.

יצחק וקנין: פעם אחרונה.

נפתלי בנט: לירן, שאיבד את העין שלו כדי להגן עלייך ועלי – הוא נכנס לבית-ספר, ומה ילדים שואלים אותו?

מיכל רוזין: אתה פופוליסט, אתה דמגוג.

יצחק וקנין: נא להוציא את מיכל רוזין.

יצחק וקנין: נא להוציא אותה.

מיכל רוזין: אתה דמגוג.

יצחק וקנין: תוציאו אותה.

נפתלי בנט: הם שואלים אותו: למה אתם רוצחים?

נפתלי בנט: ככה תלמידי ישראל אומרים.

נפתלי בנט: "שוברים שתיקה" והארגונים האלה יוצרים מסע של הרס.

יצחק וקנין: סדרנים, נא להוציא אותה.

יצחק וקנין: (חברת הכנסת מיכל רוזין יוצאת מאולם המליאה.

יצחק וקנין: )

נפתלי בנט: תלמיד ישראלי שואל – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יצחק וקנין: תמר זנדברג – תמר זנדברג, פעם שנייה אני קורא לך, ועוד רגע אני מוציא אותך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוחנה, אני לא אתן לעסק הזה לאבד שליטה פה.

נפתלי בנט: תקשיבו עוד פעם, אדם, לוחם צנחנים, שאיבד את עינו בשדה הקרב, אחרי שהוא מגיע לבית-הספר – – –

אילן גילאון: אתה לא הבעלים של הדבר הזה.

יצחק וקנין: אילן גילאון, פעם שנייה.

יצחק וקנין: פעם שנייה.

נפתלי בנט: אני חייב להשלים את המשפט.

אילן גילאון: אתה הבעלים של הדבר הזה?

יצחק וקנין: נא להוציא את אילן גילאון, שיירגע ויחזור.

יצחק וקנין: תצא, תירגע.

יצחק וקנין: (חבר הכנסת אילן גילאון יוצא מאולם המליאה.

יצחק וקנין: )

נפתלי בנט: אתם לא תשתיקו אותנו, זה לא יעזור.

תמר זנדברג: – – –

יצחק וקנין: תוציאו גם את תמר.

יצחק וקנין: פעם שלישית – פעם שלישית.

יצחק וקנין: תוציאו אותה.

נפתלי בנט: אף אחד לא ישתיק אותנו.

נפתלי בנט: זה לא יעזור.

נפתלי בנט: אני אהיה פֶּה ללוחמי צבא הגנה לישראל, לא את ולא אף אחד ושום איש תקשורת לא ישתיק אותנו.

תמר זנדברג: – – – (חברת הכנסת תמר זנדברג יוצאת מאולם המליאה.

תמר זנדברג: )

נפתלי בנט: עכשיו תקשיבי טוב מה לירן סיפר לי.

נפתלי בנט: אם את לא רוצה לשמוע אותי, תקשיבי ללירן.

יצחק וקנין: היא כבר לא יכולה להקשיב לך, אדוני, היא כבר בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: לצאת.

זהבה גלאון: אתה הפכת את המשרד שלך, משרד שלם של משרד החינוך – – –

יצחק וקנין: זהבה, כנראה את רוצה שאני אמשיך אתך גם.

זהבה גלאון: אתה פשוט פופוליסט, זה מה שאתה.

נפתלי בנט: זהבה, מצאת על מי להגן.

נפתלי בנט: מצאת על מי להגן.

יצחק וקנין: זהבה, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

זהבה גלאון: אתה פשוט פופוליסט.

נפתלי בנט: איבדתם את המצפן הבסיסי שמבדיל בין טוב לרע.

נפתלי בנט: טוב זה לוחמי צה"ל, רע זה מי שפוגע בצבא הגנה לישראל.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: הזמן הסתיים.

נפתלי בנט: לא, ממש לא.

יצחק וקנין: הזמן הסתיים, מה ממש לא – הזמן הסתיים.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני לא אנהג איפה ואיפה עם אף אחד פה.

יצחק וקנין: הזמן הסתיים.

נפתלי בנט: אני מבקש עוד דקה להמשיך.

יצחק וקנין: עוד דקה אני נותן לך, אדוני.

נפתלי בנט: מילה אחת בנימה אישית – אני באתי לפוליטיקה אחרי מלחמת לבנון השנייה, אחרי שראיתי מה קורה כשצבא לא מתפקד, כשצבא עם ידיים קשורות, ואני לא אתן לדבר הזה לקרות.

נפתלי בנט: אנחנו נגבה את חיילי צבא הגנה לישראל, נגבה את מדינת ישראל.

נפתלי בנט: תודה רבה.

זהבה גלאון: אתה היחיד שהיה שם?

יצחק וקנין: תודה לשר החינוך נפתלי בנט.

יצחק וקנין: מתנגד לחוק – חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר החינוך נפתלי בנט, תסביר לי בבקשה, ממה אתה פוחד?

נחמן שי: אני רוצה לדעת מה מפחיד אותך.

נחמן שי: מפחיד אותך שאנשים צעירים במדינת ישראל ישמעו דעה שהיא לא בתחומי הקונסנזוס?

דוד אמסלם: לא לא, הכבוד שלנו.

נחמן שי: מפחיד אותך שחיילים בצה"ל, הצבא המוסרי – – –

יצחק וקנין: חבר'ה – נחמן שי, אתה תקבל את כל הזמן.

איילת נחמיאס ורבין: נחמן, אתה לא שמעת, הכבוד, זה מה שאמרו.

יצחק וקנין: איילת, אנא ממך, את מפריעה לחבר שלך מהסיעה, לא יעלה על הדעת.

דוד אמסלם: הכבוד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דודי – אנא מכם.

נחמן שי: אף אחד הוא לא בעל הבית של צה"ל, פה.

נחמן שי: אתם התבלבלתם.

נחמן שי: בזמן האחרון אתם התבלבלתם, החלטתם שצה"ל שייך לכם.

נחמן שי: לא, יש לי חדשות בשבילכם, צה"ל שייך לכולם בבית הזה.

נחמן שי: לכולם.

דוד אמסלם: אין לכם כבוד, אתה והחבר'ה שלכם.

דוד אמסלם: אין לכם כבוד, אתם סמרטוטי רצפה.

דוד ביטן: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אדוני יושב-ראש הקואליציה, אתה מתכוון להפריע לי?

דוד אמסלם: אתם מבזים את מדינת ישראל, אין לך כבוד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דודי אמסלם.

נחמן שי: יש לי חדשות בשבילכם, צה"ל שייך לכולם בבית הזה, לכולם, ולשר החינוך הייתה חוויה אחת – גם לי היו חוויות מצה"ל, גם אני עברתי חוויות.

דוד אמסלם: אין לך כבוד, אין להם כבוד למדינה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דודי אמסלם, אני לא רוצה לקרוא לך.

נחמן שי: מפני שהחיילים לא – – –

שולי מועלם-רפאלי: תפסיקו לעשות מלחמות פוליטיות – – –

יצחק וקנין: שולי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

נחמן שי: אתם התבלבלתם.

אמיר אוחנה: – – –

יצחק וקנין: אמיר אוחנה.

נחמן שי: פה לא לומדים, פה כבר יודעים, ואני שואל, מה מפחיד אתכם?

דוד אמסלם: בגלל זה התנגדתם לחוק אחר.

איילת נחמיאס ורבין: תשתה מים, נחמן.

נחמן שי: אני לא פוחד מ"שוברים שתיקה", ואני לא פוחד מ"בצלם" ואני לא פוחד משום ארגון.

נחמן שי: אני אומר שעם ישראל לא פוחד בכלל, נכון, לא מדרך ארוכה ולא מדרך ארוכה מאוד, ואנחנו יכולים לעמוד בזה, השר בנט.

נחמן שי: אני אומר לך את זה במלוא הכנות.

נחמן שי: אין פה חלוקה, שאלה לא אוהבים את צה"ל ואלה כן אוהבים את צה"ל.

נחמן שי: כולנו אוהבים את צה"ל, כולנו מאמינים בצה"ל, כולנו יצאנו להגן על צה"ל בשבוע האחרון, אבל מה שאתם רוצים זה לחנוק את השיח הציבורי במדינת ישראל.

נחמן שי: ואם אתם חושבים שאנשים צעירים בני 16 ו-17, ששומעים דעות ועמדות מכל כיוון – כי אנחנו חיים היום בעולם פתוח, אין דעה שלא מגיעה אליהם, אין עמדה שלא מגיעה אליהם, אין תמונה שלא מגיעה אליהם, אז רק בבית-הספר יסגרו להם את הפה ואת העיניים?

דוד אמסלם: אין לך כבוד, אין לך כבוד לאומי.

יצחק וקנין: דודי אמסלם, תסתכל לי בעיניים.

נחמן שי: רק בבית-הספר?

נחמן שי: ואני אומר עוד פעם, אני חושב, שר החינוך, שאתה צריך לפתוח את בתי-הספר, ולתת להם להציג כל דעה וכל עמדה בפני התלמידים.

נחמן שי: אתה רואה תלמידים כל יום, ואתה יודע שהם אנשים נפלאים, הם לא יתקלקלו.

שולי מועלם-רפאלי: הכול, סרסורים – – –

יצחק וקנין: עודד, תעזור לי קצת.

נחמן שי: ואני אומר לכם, תנו לאלף פרחים לפרוח.

יצחק וקנין: שולי, מה קרה לך?

נחמן שי: מדינת ישראל היא המקום הכי נפלא בעולם, וכל דעה יכולה להתקיים בה.

שולי מועלם-רפאלי: אל תהרסו אותה.

יצחק וקנין: שולי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, זה חוק שלך.

נחמן שי: ואנחנו זכינו בעמדתנו בעולם כי כל דעה יכולה לחיות פה, במרחב שלנו, וכשהאנשים הצעירים האלה יתגייסו לצה"ל הם ישרתו בכל מקום שהם ירצו, והם ימלאו את תפקידם ואת חובתם, והם יהיו חיילים מוסריים.

שולי מועלם-רפאלי: גם בית-הדין הבין-לאומי בהאג – – –

נחמן שי: הם יהיו חיילים מוסריים, כי המוסר הוא לא באחריות של אף אחד בבית הזה, הוא המוסר של העם היהודי, והמוסר של עם ישראל, והחוק הזה הוא נגד המוסר הזה.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אני מבין שמי שעולה לנמק – – –

ענת ברקו: – – –

יצחק וקנין: חתום בחוק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יאיר לפיד – שלוש דקות.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: הוא רשאי לנמק אחרי שיש התנגדות.

יאיר לפיד: אדוני היושב – – –

יצחק וקנין: הוא גם חתום על החוק הזה.

יצחק וקנין: לכן הוא רשאי לנמק.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביום ראשון שעבר הייתה צעדה בבית-לחם.

יאיר לפיד: הכותרת הייתה: צעדה למען השלום.

יאיר לפיד: דבר יפה – צעדה למען השלום.

יאיר לפיד: סוף-סוף רואים פלסטינים צועדים למען השלום – עד שרואים אותם מקרוב.

יאיר לפיד: המפגינים צעדו עם תמונות של דלאל מוגרבי.

יאיר לפיד: מי שלא זוכר, דלאל מוגרבי הובילה את הפיגוע בכביש החוף בסוף שנות ה-70.

יאיר לפיד: 35 ישראלים נהרגו; 12 ילדים נרצחו, 12 ילדים.

יאיר לפיד: זו הגיבורה שלהם – אישה שרוצחת ילדים במו-ידיה.

יאיר לפיד: העובדה שהם קראו לזה צעדה למען השלום זו התגלמות של תעשיית השקרים.

יאיר לפיד: מול העולם הם מדברים על שלום, ובאותו זמן הם מקדשים את האלימות ומקדשים את ההסתה ומקדשים רצח של ילדים.

יאיר לפיד: ולתעשיית השקרים הזו יש שותפים ישראלים.

יאיר לפיד: פעם אחר פעם הוכח ש"שוברים שתיקה" משקרים, אבל לתומכיהם, גם בבית הזה, לא אכפת.

יאיר לפיד: אצלכם ישראל תמיד אשמה.

זהבה גלאון: תגיד, מה זה הפופוליזם – – –

יאיר לפיד: פעם אחר פעם התברר שהם לא באמת ארגון – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – שעוסק – –

יצחק וקנין: זהבה – – –

יאיר לפיד: – – במוסריות של צה"ל ולוחמיו.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: שולי, אל תעזרי לי.

יאיר לפיד: זה חלק מהשקר.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שולי, אל תעזרי לי.

יצחק וקנין: אל תעזרי לי.

יאיר לפיד: הם יודעים היטב שאין צבא יותר מוסרי מצבא ההגנה לישראל, אין צבא שמקפיד יותר על כללי הלוחמה.

יאיר לפיד: אבל אתכם זה לא מעניין, אצלכם תמיד ישראל אשמה.

זהבה גלאון: אותנו זה מעניין, ואנחנו פטריוטיים לא פחות ממך.

יאיר לפיד: פעם אחר פעם – –

יצחק וקנין: זהבה – – –

יאיר לפיד: – – תפסו אותם יושבים – –

קריאה: – – –

יאיר לפיד: – – בכנסים של ה-BDS – –

זהבה גלאון: – – – לא פחות ממך.

יצחק וקנין: זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יאיר לפיד: – – עוזרים להם להפיץ את הרעל שלהם בחו"ל.

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: כי אותם לא מעניין עם מי הם משתפים פעולה.

יאיר לפיד: אבל אצלכם, ישראל תמיד אשמה.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: אצלך זה פופוליזם צרוב.

יאיר לפיד: ישראל מותקפת על-ידי טרוריסטים, מנהרות – –

יצחק וקנין: זהבה – – –

יאיר לפיד: – – נחפרות – –

יצחק וקנין: זהבה – –

זהבה גלאון: – – –

יאיר לפיד: – – טילים נורים על ילדינו – –

יצחק וקנין: – – את היחידה שנשארת ממרצ פה.

יצחק וקנין: אנא.

יאיר לפיד: – – משאית דורסת צוערים בירושלים – אצלכם ישראל תמיד אשמה.

זהבה גלאון: אף אחד לא אומר את זה.

זהבה גלאון: אתה שקרן.

יאיר לפיד: במדינת ישראל יש חופש ביטוי.

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון – –

יאיר לפיד: חופש הביטוי – – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: – – תצאי להירגע.

זהבה גלאון: אתה משקר – –

יצחק וקנין: תצאי להירגע.

זהבה גלאון: – – במצח נחושה.

יאיר לפיד: במדינת ישראל יש חופש ביטוי.

יצחק וקנין: נא להוציא – – –

זהבה גלאון: – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך פעם שלישית.

יצחק וקנין: זה לא יעזור.

יאיר לפיד: חופש הביטוי לא נועד להגן על דברים נחמדים.

זהבה גלאון: – – – אתה משקר במצח נחושה.

יאיר לפיד: הוא נועד להגן על כל הדברים המגעילים – –

יצחק וקנין: נא לצאת בחוץ.

זהבה גלאון: אתה מעז להאשים אותנו – – –

יצחק וקנין: נא לצאת בחוץ ולהירגע.

יאיר לפיד: – – והמרגיזים שאנחנו לא רוצים לשמוע.

זהבה גלאון: אנחנו אמרנו שאנחנו תומכים – – –

יאיר לפיד: כל המרחב הציבורי – – –

זהבה גלאון: אל תעזי לגעת בי אפילו.

אילן גילאון: – – – אני יכול לחזור?

זהבה גלאון: – – – אני יוצאת.

אילן גילאון: רגוע.

יצחק וקנין: תנו לה לצאת.

יצחק וקנין: (חברת הכנסת זהבה גלאון יוצאת מאולם המליאה.

יצחק וקנין: )

אילן גילאון: אני רואה את יאיר לפיד – אני רגוע.

יצחק וקנין: אבל, אילן, אני אפשרתי לך להיכנס, אבל לא להפריע.

אילן גילאון: לא.

אילן גילאון: אני רגוע לגמרי.

יצחק וקנין: לא להפריע, זה הכי חשוב.

יצחק וקנין: כן.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: במדינת ישראל, אדוני היושב-ראש, יש חופש ביטוי.

יאיר לפיד: חופש הביטוי נועד להגן על כל הדברים, לא נועד להגן על דברים נחמדים; הוא נועד להגן על כל הדברים המגעילים והמרגיזים שאנחנו לא רוצים לשמוע, וכל המרחב הציבורי בגלל זה פתוח בפני השקרים של "שוברים שתיקה".

יאיר לפיד: אבל מותר למדינה להרחיק – – –

יצחק וקנין: אני מאפשר לך עוד דקה.

יצחק וקנין: הפריעו לך, אני מאפשר לך עוד דקה.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: מותר למדינה להרחיק אותם מבתי-הספר.

יאיר לפיד: זה מידתי, זה סביר, זה לא סוף הדמוקרטיה ולא נעליים.

יאיר לפיד: אני לא אתן שייפגעו בחיילי צה"ל.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: ילדים שעומדים בפני גיוס לא צריכים לשמוע עדויות שקריות – –

יצחק וקנין: אילן, מה סיכמנו?

יצחק וקנין: שאתה לא מפריע.

יאיר לפיד: – – ולא צריכים לראות צילומים מפוברקים – –

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – שכל מטרתם היא לשכנע אותם שצה"ל הוא צבא כיבוש אכזרי – –

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: – – וישראל תמיד אשמה.

אילן גילאון: – – –

יאיר לפיד: ישראל לא תמיד אשמה.

יאיר לפיד: זה נעצר כאן.

יצחק וקנין: אילן – – –

יאיר לפיד: אני קורא לכנסת להצביע בעד החוק.

אילן גילאון: – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק חינוך ממלכתי – נא להכניס את חברי הכנסת ממרצ.

יצחק וקנין: זהבה גלאון יכולה להיכנס.

יצחק וקנין: דקה, דקה, רבותי.

יצחק וקנין: זנדברג ורוזין – שייכנסו, ורק אחרי כן נצביע.

יצחק וקנין: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מניעת פעילות ארגונים הפועלים נגד מטרות החינוך ונגד צה"ל), התשע"ז–2017, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 17 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – מניעת פעילות ארגונים הפועלים נגד מטרות החינוך ונגד צה"ל), התשע"ז–2017, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 בעד, 17 מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותובא לוועדת החינוך להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3391/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא-מקום ראש הממשלה) – מוצע לקבוע חובה למנות ממלא-מקום לראש הממשלה – של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה לאדוני.

מרב מיכאלי: צהריים טובים, חברותי וחברי חברי הכנסת.

מרב מיכאלי: אני מביאה לפניכם תיקון חוקתי, הגיוני, בסיסי, פשוט וממש ממש ממש מתבקש.

מרב מיכאלי: מה שקורה היום, גבירותי ורבותי, הוא שיש לנו ראש ממשלה שמשול בעיני, אם תרצו, למי שמטיס מטוס גדול מאוד, מלא מלא נוסעות ונוסעים, ומן הסתם אוחז בידיו את ההגה ואת שלומם.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, נראה לך שאפשר לדבר ברעש הזה?

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

יצחק וקנין: סדרנים.

יואב קיש: לאיזו ועדה זה עבר?

יואב קיש: לאיזו ועדה עבר?

יצחק וקנין: חינוך.

יצחק וקנין: זה מה שכתוב גם בפרוטוקול, בסדר-היום, וזה גם מה ששמעתי בבקשה של המציעים.

יצחק וקנין: אנא, לשמור על השקט.

יצחק וקנין: כל הזמן לרשותך.

יצחק וקנין: אם נצטרך להוסיף לך זמן, נוסיף לך אותו.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: ובכן, חברי וחברותי חברות הכנסת, אני מביאה בפניכם שינוי חוקתי קטן אבל חשוב, בסיסי וממש ממש מתבקש, שעניינו היציבות השלטונית במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: וראו זה פלא, דווקא בתור חברת אופוזיציה אני מביאה משהו שעשוי, חד-משמעית, לסייע לממשלה ולקואליציה הזאת להישאר על כנה, כמעט בכל מצב, משום שבשונה ממה שאתם כל כך אוהבים להאשים אותנו, אנחנו באמת באמת, בכל לב, מאוד מאוד אוהבות ואוהבים את המדינה הזאת ודואגות ודואגים ליציבות שלה; גם ליציבות השלטונית שלה.

מרב מיכאלי: ככל שאנחנו, את הממשלה המאוד-מאוד בעייתית שלכם, שעושה דברים שלצערי פעמים רבות מזיקים למדינת ישראל, כמו הצעת החוק שזה עתה העברתם כאן – דברים שמפרקים את מדינת ישראל מבפנים – אנחנו שואפות ושואפים להחליף אתכם בקלפי, ולא לרסק את הממשלה באופן שייפגע, כאמור, ביציבות הבסיסית של ממשלה ושל המדינה.

מרב מיכאלי: יש לנו ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה – ברשותכם, אני אחזור רגע על הדימוי שנתתי קודם.

מרב מיכאלי: ראש הממשלה, אני ממשילה אותו כרגע לטייס שמטיס מטוס גדול, מלא בהמון המון נוסעות ונוסעים, והוא מחזיק את ההגה בידיים.

מרב מיכאלי: אבל, אדוני היושב-ראש, שער בנפשך שהטייס הזה מטיס את המטוס הגדול הזה עם כל הנוסעות והנוסעים בלי טייס משנה לידו.

מרב מיכאלי: אם חס וחלילה הוא לוקה בלבו, הוא חש ברע והוא מאבד את היכולת לשלוט על המטוס – הרי המטוס כולו מתרסק אם אין שם מישהו שייקח את ההגה במקומו.

מרב מיכאלי: עכשיו, החוק במדינת ישראל מאפשר לראש הממשלה למנות ממלא-מקום, כך שאם חלילה הוא במצב נבצרות, מכל סיבה שהיא, ממלא-המקום הוא-הוא ראש הממשלה בפועל; הופך להיות בעצם ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: ואין שאלה, לא מתחיל משא-ומתן, לא מתחיל הליך בחירות, לא מתחיל הליך של מאבק פוליטי, אלא פשוט, נורא ברור מי מחליף את ראש הממשלה במקרה שהוא לא מסוגל למלא את תפקידו.

מרב מיכאלי: מעבר חלק.

מרב מיכאלי: עכשיו, לאסוננו, אנחנו חווינו את הדבר הזה לפני 11 שנה.

מרב מיכאלי: ממש בשבוע שעבר ציינו 11 שנה לאירוע המוחי הקשה שתקף את ראש הממשלה המנוח אריאל שרון.

מרב מיכאלי: זה באמת הביא למצב שהוא לא היה מסוגל לתפקד כראש ממשלה, ולצערנו אחר כך הוא לא חזר להיות ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: ברגע הזה, למרבה המזל, היה ממלא-מקום ממונה, וזה היה אהוד אולמרט, שמייד תפקד כראש ממשלה בפועל, אושר על-ידי הממשלה והפך להיות ראש ממשלה, כך שהטלטלה – ואין ספק שמדובר בטלטלה; כשראש ממשלה הוא לפתע נבצר, מכל סיבה שהיא, יש טלטלה בחברה ובמדינה.

מרב מיכאלי: זה דבר קשה מאוד כשקורה משהו לראש הממשלה, ולצערי, אדוני, אנחנו חווינו את זה יותר מפעם אחת.

מרב מיכאלי: אבל לפחות המעבר השלטוני היה חלק; לפחות הממשלה לא מתחילה להיקרע בין מי שהם בעיני עצמם מועמדים לרשת את ראש הממשלה; לפחות אנחנו לא נשארות ונשארים שבועות ארוכים בלי מישהו שהוא זה שיושב בכיסא הטייס ומטיס את המטוס הזה, אלא המטוס באמת ממשיך לטוס בבטחה יחסית – כאמור, בהינתן מה שעושה הממשלה הזאת.

מרב מיכאלי: אבל, כמו שאמרתי, החוק מאפשר לראש הממשלה למנות ממלא-מקום – – –

חיים כץ: – – – לבד.

מרב מיכאלי: אבל הם לא פה.

חיים כץ: הם פה.

חיים כץ: ישראל מייצאת – – –

מרב מיכאלי: לא, אבל לישראל יש מל"טים מדהימים.

מרב מיכאלי: מי כמו אדוני, יושב-ראש ועד העובדים לשעבר של התעשייה האווירית, יודע איזה מל"טים יש לנו.

חיים כץ: 27 מטר מוטת כנף – – –

מרב מיכאלי: אבל הממשלה הזאת היא לא מל"ט.

מרב מיכאלי: הלוואי עליהם – שהיה להם את התחכום.

מרב מיכאלי: אל תיקח את זה אישית, אדוני.

חיים כץ: אז היום מטוס טס בלי טייס ומנחית בלי טייס.

מרב מיכאלי: אדוני, אל תיקח את זה אישית.

מרב מיכאלי: הלוואי, אמן, שהממשלה הזאת היה לה אפס קצהו של התחכום, הידע וההישגים שהביאו ליצירת המל"ט, ובטח ובטח המל"טים הישראליים שלנו.

חיים כץ: יש לה הרבה יותר.

מרב מיכאלי: אז כאמור, אדוני, החוק במדינת ישראל מאפשר לראש הממשלה למנות ממלא-מקום.

מרב מיכאלי: יובהר, זה מישהו שהוא בעצמו בוחר.

מרב מיכאלי: לא הכנסת בוחרת בשבילו, לא האופוזיציה חס וחלילה מכריחה אותו.

מרב מיכאלי: הוא עצמו, ראש הממשלה, יכול לבחור את מי שהוא רוצה להיות ממלא-מקומו למקרה, על כל צרה שלא תבוא.

מרב מיכאלי: התיקון שאני מציעה הוא פשוט מאוד: לחייב ראש ממשלה, כל ראש ממשלה – ודאי לא את ראש הממשלה הזה אלא כל ראש ממשלה – לחייב אותו למנות ממלא-מקום על כל צרה שלא תבוא.

מרב מיכאלי: למה הדבר דומה, אדוני?

מרב מיכאלי: ביטוח.

מרב מיכאלי: מי מאתנו שמחה להוציא כסף על ביטוח?

מרב מיכאלי: לא כיף.

מרב מיכאלי: מה הסיכוי שיהיה לנו שיטפון בבית?

מרב מיכאלי: נו, קשה לנו לצפות את המצב הזה.

מרב מיכאלי: אנחנו אוהבות ואוהבים לחשוב שהכול יתנהל בסדר, הכול יהיה כרגיל.

מרב מיכאלי: לא כיף לשלם ביטוח.

מרב מיכאלי: אבל הרי אם לא נשלם ביטוח, נמצא את עצמנו עומדות ועומדים מול שוקת שבורה, חלילה, מול בית שרוף חלילה, מול תקלות שאחר כך לא יהיה באפשרותנו לשלם את הנזק שלהן.

מרב מיכאלי: ולכן, יש לנו, למשל, אדוני, חובה של תשלום ביטוח חובה ברכב.

מרב מיכאלי: המדינה מכריחה כל אחת ואחד מאתנו שיש לה או לו רישיון נהיגה, או יותר נכון רישיון רכב, שיש בבעלותה רכב, לשלם ביטוח חובה על כל מקרה שלא יבוא.

מרב מיכאלי: תרצה השם שלעולם לא נהיה מעורבות באף תאונת דרכים, לא נגרום שום נזק, אבל ביטוח צריך לשלם.

מרב מיכאלי: זה בדיוק המצב, אדוני, עם ממלא-מקום ראש ממשלה.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה למדתי?

מרב מיכאלי: אך לפני יומיים התבשרנו כולנו שאפילו ליושב-ראש הקואליציה שלנו – תראו מה זה: יושב-ראש קואליציה לשעבר ויושב-ראש קואליציה בהווה, זה לצד זה.

יריב לוין: את יכולה לחזור על ה"לשעבר"?

דוד ביטן: אני סיכמתי אתו שאני אוכל פחות והוא יאכל יותר, שנהיה ביחד משקל דומה.

מרב מיכאלי: אבל אתה, אדוני יושב-ראש הקואליציה, מינית לעצמך ממלא-מקום, כי אפילו אתה, בגודלך המאוד מאוד מכובד ובנוכחותך רועמת-הקול ובשליטתך היוצאת מן הכלל בקואליציה, מינית לך מישהו למקרה שאתה לא נמצא או למקרה שאתה עסוק או למקרה שחלילה, אולי דלקת גרון לא תאפשר לך לרעום בקולך – ממלא-מקום שימלא את מקומך.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת אורן חזן, הרי התבשרנו שימלא את מקומו של יושב-ראש הקואליציה.

מרב מיכאלי: עכשיו, אדוני, מקל וחומר, באמת, בייסיק בייסיק בייסיק קל וחומר: אם ממלא-מקום יושב-ראש הקואליציה זקוק לממלא-מקום – כלומר, אם יושב-ראש הקואליציה זקוק לממלא-מקום, האם ראש הממשלה לא זקוק לממלא-מקום?

מרב מיכאלי: ראש הממשלה, שכמו שאמרתי הוא בראש הפירמידה, הוא מטיס את המטוס; אפשר להתווכח על הדרכים שהוא בוחר לטוס בהן כשהוא מביא אותנו ל"חורים" שתשמור אלוהים, וכמו שהוא עצמו מעיד על עצמו, פעמים רבות הוא מביא אותנו להאג או לפחות בכיוון-של או לפחות כיוונים שעלולים, שאם הרוח תמשיך לנשוב כל כך חזק כמו שהיא נושבת נגיע להאג – אבל בכל זאת, טייס.

מרב מיכאלי: אדוני, צחוק בצד, כמו שאומרות אנשים מבוגרות ממני, צחוק בצד.

מרב מיכאלי: מדובר ביציבות השלטונית של מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: אני מאחלת לראש הממשלה שאנחנו נחליף אותו בקלפי בהקדם, במהרה בימינו, בהקדם, אבל אני גם מאחלת שאם יקרה כל דבר שהוא, שלא יהיה פה חוסר יציבות; שלא נמצא את עצמנו שבועות ארוכים שאין לנו מושג מי מנהל את המדינה, ובעצם גם אף אחד לא יהיה פנוי לנהל אותה, משום שהם יהיו עסוקים בלשכנע שהם הם המתאימים ביותר להחליף את ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: לכן, חברי וחברותי חברות הכנסת, אף שעמדת הממשלה היא נגד, אלוהים יודעת למה, כי כמו שאמרתי זה יתרום ליציבותה, אני מפצירה בכן ובכם להצביע בעד הצעת החוק שלי לחובת מינוי ממלא-מקום לראש הממשלה לטובת יציבותה של המשילות וההתנהלות במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: ישיב לה השר יריב לוין.

דוד ביטן: רגע, מרב – – –

קריאות: – – –

מרב מיכאלי: אבל האופוזיציה לא מנהלת את המדינה.

דוד ביטן: למה את לא ממנה ממלא-מקום לעצמך?

מרב מיכאלי: כי זה לא דומה.

מרב מיכאלי: היא לא מנהלת את המדינה.

יצחק וקנין: השר יריב לוין ישיב.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אמרה כאן חברת הכנסת מיכאלי: יש לי הצעה – איך אמרת, אני אנסה: עניין ממש – אמרת: עניין ממש ממש קטן, תיקון חוקתי ממש ממש מתבקש.

יריב לוין: נכון?

מרב מיכאלי: זה באמת מתבקש.

יריב לוין: לא, אמרת: ממש ממש מתבקש, ואני אוסיף: ממש ממש בעיתוי מקרי לחלוטין.

יריב לוין: ממש, את יודעת, חלמת על זה במקרה עכשיו.

יריב לוין: ואני חושב – – –

מרב מיכאלי: לא, הגשתי גם בכנסת הקודמת – – –

יריב לוין: מאה אחוז.

יריב לוין: הגשת אז והגשת עכשיו אבל הבאת את זה לדיון, משום מה, פלא פלאים.

מרב מיכאלי: נו, למה לדעתך?

יריב לוין: נו, אני שואל אותך, למה?

מרב מיכאלי: לא, אני שואלת אותך.

מרב מיכאלי: אני כבר התייחסתי – – –

יצחק וקנין: דווקא חברת הכנסת מרב עקבית מאוד.

יריב לוין: אני מניח שאם זה היה ממש ממש קטן, וממש ממש חשוב, אז לא היית מחכה עד עכשיו בשביל להביא את זה למליאה.

יריב לוין: למה חיכית עד עכשיו?

יריב לוין: מה עורר את הרצון להביא את החוק הזה דווקא עכשיו?

מרב מיכאלי: למה לדעתך?

יריב לוין: לי יש הרבה השערות, אבל למה שאני אשער אם את פה כדי לספר לנו?

יריב לוין: הרי אני יכול לנחש אבל את בעל הדבר.

מרב מיכאלי: כמו שאמרתי, שלא ניקלע למצב שאנחנו – – –

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: זאת אומרת, שהחוק הזה – – –

יצחק וקנין: נישאר בלי ראש, את אומרת.

מרב מיכאלי: נכון.

מרב מיכאלי: שלא נגיע למצב – – –

יריב לוין: זאת אומרת שהחוק הזה הוא בעצם חוק שנולד נוכח המצב הקיים, נוכח מה שמתרחש בימים אלה.

יריב לוין: הוא לא איזו סוגיה חוקית תיאורטית כללית, שאין לה שום השלכה נקודתית עכשיו.

קארין אלהרר: על מה אתה מדבר?

יריב לוין: עכשיו תראי, חברת הכנסת מיכאלי, קודם כול, זה נוגע ללב; באמת, הדאגה שלך שהממשלה תתפקד 24 שעות, יום-יום, 365 יום בשנה, שיהיה ראש ממשלה אפקטיבי, פעיל, מוביל.

יריב לוין: הרי אני כל הזמן שומע כאן טענות: כמה דברים רעים אנחנו עושים, כמה המדיניות שלנו לא טובה, כמה היה טוב כל מעצור, בלם והפרעה לפעילותנו – רק יועילו ויצילו את המדינה.

יריב לוין: אז אני, אדוני היושב-ראש, לא מבין את ההיגיון.

יריב לוין: הרי אם כל כך רע, אז למה למהר ולייצר לנו מנגנון שיאפשר לנו לתפקד במלוא העוצמה והתנופה?

יריב לוין: לכאורה, היית צריכה לומר להפך: בוא נקבע שבכלל אי-אפשר למנות ממלא-מקום, שהממשלה תעבוד, איך אומרים, בלי שום יכולת פעולה, כמה שיותר.

קארין אלהרר: – – –

יריב לוין: מה?

קארין אלהרר: – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני אומר שוב, אני רק מנסה להבין, כי לפעמים – את יודעת, חברת הכנסת אלהרר, לפעמים אתה אומר: תשמע, כמעט שמונה שנים כאן ואתה לומד דברים חדשים ומנסה איכשהו להרכיב את הפאזל.

מנואל טרכטנברג: אבל למה חוק ההסדרה קרה מתי שקרה?

מנואל טרכטנברג: למה החוק על "שוברים שתיקה" היום?

יריב לוין: לא, זה בסדר, חבר הכנסת טרכטנברג, אני – – –

מנואל טרכטנברג: למה?

מנואל טרכטנברג: הרי זה תמיד בתגובה.

יריב לוין: בוודאי, אני לא טענתי שלא.

יריב לוין: אני מסכים.

יריב לוין: אני מסכים.

יריב לוין: אז לו הייתה באה חברת הכנסת מיכאלי והייתה אומרת: תראו, כך וכך המצב, נא תדאגו למנות ממלא-מקום, היינו מבינים איפה אנחנו חיים.

יריב לוין: אבל היא אמרה – – –

מנואל טרכטנברג: לא, כי המקרה הפרטי מעלה את השאלה הכללית.

יריב לוין: כן, אבל זה לא מה שהיא אמרה.

יריב לוין: אתה צודק, אבל זה לא מה שהיא אמרה, מה לעשות.

יריב לוין: היא אמרה: זה עניין חוקי ממש ממש קטן – –

מרב מיכאלי: אחרי זה אני רוצה לעלות.

יריב לוין: – – בוא נתקן אותו; אנחנו באיזה עולם תיאורטי בכלל, לא משהו קונקרטי, לא נוגע לעניין.

יריב לוין: ולכן, אני אומר לך, חבר הכנסת טרכטנברג, הרי אי-אפשר להתעלם מהעובדה שיש בעצם במהלך הזה, ובטח באישורו על-ידי הכנסת, במועד הזה ובעיתוי הזה, משום אמירה ביחס – שיכולה להתפרש, ואי-אפשר יהיה לבוא בטענה למי שיפרש אותה ככה, כאילו יש כאן כבר כל מיני מחשבות על מה עתיד לקרות ומה יכולות להיות תוצאות ההליכים שמתנהלים.

יריב לוין: ואני חושב שזה דבר שאי-אפשר להסכים לו.

יריב לוין: אפשר לדון בחוק הזה לגופו, אם וכאשר יסתיימו כל ההליכים הנוכחיים; אפשר היה לדון בחוק הזה לגופו לפני כמה חודשים.

יריב לוין: אני חושב שלא נכון לדון בו, ובטח ובטח שלא נכון לאשר אותו עכשיו, כי יש בו משום אמירה שמשפיעה על הליכים שאסור לנו להשפיע עליהם.

יריב לוין: יותר מזה, אני מוכרח לומר, יש גם שאלה מאוד מאוד גדולה עד כמה בכלל נכון למנות ממלא-מקום קבוע, וזו שאלה שיש עליה ויכוח.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאני באופן אישי, חברת הכנסת מיכאלי, דווקא נוטה לחשוב שהיתרונות עולים על החסרונות.

יריב לוין: אני אומר את זה בצורה גלויה, אבל אני יודע שיש סביב העניין הזה ויכוח.

יריב לוין: הראיה – שבמשך הרבה מאוד שנים, למיטב זיכרוני עשרות שנים, בכלל לא היה מוסד של ממלא-מקום.

יריב לוין: וגם כאשר באו ואמרו: הדבר הזה נדרש, לא קבעו את מה שאת מבקשת לקבוע כאן, ועשו אז דיונים ובדקו את הנושא ונשמעו דעות לכאן ולכאן, ובסוף החליטו, מכל מיני נימוקים שאין טעם אולי להתחיל למנות אותם פה, אבל הם בוודאי הגיוניים וסבירים, אמרו: לא, נייצר את האפשרות, אבל לא נחייב – למשל, בגלל המשמעות הפוליטית והקושי שדבר כזה יכול ליצור בעת הרכבת קואליציה.

יריב לוין: אגב, אני יכול להעיר עוד הערה, וגם היא חשובה: יכול להיות בכלל שצריך היה לתקן את החוק באופן הרבה יותר עמוק, ולהגיד שאם מחייבים מינויו של ממלא-מקום, חזקה – או תחול חובה שממלא-המקום הזה יבוא מתוך מפלגתו של ראש הממשלה המכהן.

יריב לוין: ולמה?

יריב לוין: כי לכאורה, אחרת נימצא במין מצב מאוד מאוד בעייתי שבתוך הליך של משא-ומתן קואליציוני, בגלל האילוצים שכולנו מכירים, תמצא את עצמה פתאום מדינת ישראל עם ראש ממשלה שאיש לא ראה בכלל אפשרות שמפלגתו תוביל את מדינת ישראל.

יריב לוין: ולכן, מכיוון שהנושא הזה, למשל, נעדר לחלוטין כאן מהצעת החוק, והוא בבחינת סוגיה אחרת לגמרי – יכול להיות, אגב, שדווקא את התיקון הזה היה נכון לעשות קודם, לפני שעושים את התיקון שמוצע כרגע על-ידך.

יריב לוין: לכן אני חושב, חברת הכנסת מיכאלי, שבעיתוי הזה לא היה נכון לדון בזה, וחבל שאנחנו נדרשים לזה, אבל בטח ובטח שלא נכון שהכנסת תאמר אמירה ותעשה מהלך מהסוג הזה, עם כל המשמעויות שהוא יקבל והאופן שבו הוא יפורש והאופן שבו הוא ייראה מבחינתה ציבורית.

יריב לוין: ואני חושב שכאשר נתנתק מהמועד הנוכחי, יכול להיות שצריך לעשות פה חשיבה יותר מעמיקה, ולעניין הזה אנחנו בוודאי נכונים.

יריב לוין: לכן, הייתי מבקש מהכנסת בשם הממשלה לדחות את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

דוד ביטן: לשבת.

דוד ביטן: כולם לשבת.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה רבה לך, השר לוין.

מרב מיכאלי: קודם כול, בשורה התחתונה צריך להגיד שאתה לא מתנגד לעיקרון שעומד בבסיס הצעת החוק שלי, וגם להיגיון שלה.

מרב מיכאלי: ההצעה שאתה אומר, שימונה ממלא-המקום מתוך מפלגתו של ראש הממשלה – אני לא מתנגדת לזה; גם בזה יש היגיון רב.

מרב מיכאלי: אבל בשביל זה יש דיונים בוועדות, ואדרבה ואדרבה, הרי מקובל במקומותינו שאת מקדמת הצעת חוק בהסכמה עם משרדי הממשלה ובהסכמה עם הקואליציה, וזה נראה לי אך סביר שבוועדת החוקה, שבה יידון החוק, אם תרצה השם, אנחנו נוסיף שממלא-המקום ייקבע מתוך מפלגתו של ראש הממשלה.

מרב מיכאלי: זה באמת נשמע לי ממש מתבקש.

מרב מיכאלי: כאמור – מתבקש.

מרב מיכאלי: אבל כמו שאמרתי, א.

מרב מיכאלי: אתה לא כופר בהיגיון של הצעת החוק ובצורך בה, אפילו, הייתי אומרת; ב.

מרב מיכאלי: מתוך דברייך עולה שאתה עצמך מבין שיש עיתוי רלוונטי להביא את הצעת החוק הזאת.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, מה שאתה אומר לי זה: אני לא רוצה שיצא כאילו זה לא באמת עיתוי, למרות שברור שזה עיתוי נכון.

מרב מיכאלי: אבל אני שואלת אותך, אדוני השר לוין: האם הגיוני שהכנסת תדחה מעליה הצעת חוק נכונה בעיתוי שהוא נכון רק בגלל שפוליטית לא נוח לנו לרמוז שבעצם העיתוי הוא נכון להצעת חוק נכונה?

מרב מיכאלי: הרי זה דבר בלתי מתקבל, זה ההפך מכל היגיון.

מרב מיכאלי: זה ההפך הגמור מכל היגיון.

מרב מיכאלי: לעניין העיתוי, תמיד מגיעים לכאן חוקים בגלל עיתויים – אם נזכיר את חוק ההסדרה פה, כמו שאמר בצדק חברי חבר הכנסת פרופסור טרכטנברג.

מרב מיכאלי: או למה הבאתם דווקא עכשיו, נניח, את החוק הזה שרוצה לתת סמכויות בלתי מתקבלות על הדעת לשר חינוך לסתום פיות לכל תלמידות ותלמידי ישראל אם ככה רק בא לו?

מרב מיכאלי: גם פה יש סיבה ועיתוי.

מרב מיכאלי: אבל חד-משמעית יש פה עיתוי נכון לדאוג ליציבות השלטונית – ואגב, אני שמחה שזה נוגע ללבך, כי הדאגה היא דאגה אמיתית ליציבות שלטונית במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: ספציפית, אני אגיד שבעיתוי הזה התברר לנו שראש הממשלה הוא אדם שמעשן כמויות כל כך גדולות של סיגריות, שעל פניו הוא נמצא בסיכון בריאותי רב, והחשש לבריאותו הוא אך מתקבל על הדעת.

מרב מיכאלי: ולכן, אדוני, דווקא מתוך תשובתך, אדוני השר, נדמה שהדבר הנכון הוא לתמוך בהצעת החוק שלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא-מקום ראש הממשלה) – מוצע לקבוע חובה למנות ממלא-מקום לראש הממשלה.

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יואל חסון: כנראה שתצטרכו ממלא-מקום בקרוב.

יואל חסון: חבל, תצטרכו ממלא-מקום.

דוד ביטן: יואל, הצבעת בעד.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עוזרים לכם, ביטן, בוקר טוב לך באמת.

איילת נחמיאס ורבין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – חובת מינוי ממלא-מקום ראש הממשלה) נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: משבר התעסוקה בצפון

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: משבר התעסוקה בצפון, מס' 5722 ו-5736, של חבר הכנסת עמיר פרץ וחבר הכנסת יגאל גואטה.

יצחק וקנין: ראשון – חבר הכנסת עמיר פרץ.

נחמן שי: רגע, סליחה.

נחמן שי: בטעות הצבעתי נגד – – –

יצחק וקנין: אתה הצבעת נגד, והכוונה שלך הייתה בעד.

יצחק וקנין: זה לא משנה את התוצאה, אבל לפרוטוקול אני אומר: נחמן שי התכוון להצביע בעד והצביע נגד.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי השר חיים כץ, חברי הכנסת, אנחנו מקיימים היום דיון שבוודאי פחות מעסיק את הגורמים הפוליטיים.

עמיר פרץ: אבל, לצערנו, אלה החיים עצמם.

עמיר פרץ: להביט אל הצפון ולראות את זעקתם של האנשים שם, ולהבין שבעצם הדבר המרכזי שמכריע אצל אדם – היכן הוא מחליט לקשור את גורלו ואת גורל משפחתו – ובכן, מקורות תעסוקה הם הדבר המרכזי שבסופו של עניין משפיע על יכולת ההתפתחות, על יכולת הצמיחה של כל אזור.

עמיר פרץ: מתרחש בצפון דבר מדהים, דבר והיפוכו: מצד אחד, אנחנו רואים איך ההזדמנויות להשכלה של צעירים – הם מגיעים לצפון לכמה שנים, וקושרים את עצמם רגשית עם אותם אזורים, ופתאום, כשהם מתלבטים אם להישאר בצפון, אז המציאות המרה נגלית לנגד עיניהם.

עמיר פרץ: לא צריך להבין יותר מדי בפערים כדי לרדת לעומק העניין.

עמיר פרץ: הרי, אדוני היושב-ראש, השכר הממוצע במרכז הארץ אל מול השכר הממוצע בדרום – הדרום השתפר; ואז הולכים לצפון, ומסתבר ששם המשבר עוד יותר עמוק, והשכר הממוצע של מי שעובד בצפון כל כך נמוך וכל כך בלתי אפשרי להתקיים ממנו.

עמיר פרץ: אני חושב שאין שאלה.

עמיר פרץ: אדוני השר, מי כמוך מבין מה זה מקום עבודה.

עמיר פרץ: אתה הרי שנים רבות טיפלת באחד הארגונים הגדולים ביותר במדינת ישראל – עם מקומות עבודה מגוונים.

עמיר פרץ: מי שחושב שבתעשייה האווירית יש רק מהנדסים, טועה.

עמיר פרץ: יש את כל סוגי בעלי המקצוע שם, מכל הסוגים.

עמיר פרץ: אבל כולם שם ידעו שהם מתפרנסים בכבוד, שהם יכולים אחר כך לבוא, אחרי עבודה קשה, ולכלכל את משפחתם, לתת את הדברים המינימליים שהם נזקקים להם.

עמיר פרץ: ואני יודע שיש עוד מרכיב, וידברו בו.

עמיר פרץ: ראינו את הכתבות שהופצו בשבועות האחרונים על איכות החיים בצפון, על המצב הקשה גם בצריכת תרבות – שלכל דבר קטן הם צריכים לנסוע, שזה עולה להם המון כסף.

עמיר פרץ: אבל כל הדברים האלה הם בטלים לעומת מקור תעסוקה אמיתי ויציב עם שכר הוגן.

עמיר פרץ: מה זה עוזר שמשקיעים כל כך הרבה במערכת החינוך?

עמיר פרץ: אני הסתובבתי בפתיחת השנה בבתי-ספר בקריית-שמונה.

עמיר פרץ: פשוט להתפעל – איך הצוותים, איך ההורים, איך כולם יוצאים מגדרם כדי לקדם את הילדים האלה.

עמיר פרץ: אחר כך ראינו את מכללת תל-חי ומקומות חינוך נוספים שהם אבן שואבת לאנשים האלה, לצעירים האלה.

עמיר פרץ: והם מוכנים לקשור את חייהם עם הצפון.

עמיר פרץ: אבל אז, כשמציעים להם שכר של 5,000, 6,000 ו-7,000 שקל, איך הם יוכלו להתקיים?

עמיר פרץ: איך הם יוכלו לפרנס את משפחתם אפילו אם יש שני בני-זוג עובדים?

עמיר פרץ: ונניח שכל אחד מרוויח 8,000 שקל, יפה – אין בנמצא, אבל נניח – איך הם מצליחים להחזיר 5,000 שקל משכנתה או שכר דירה ועוד 5,000 שקל מעונות לילדים ועוד 1,000 שקל על הוצאות של חשמל ומים ועוד 1,000 שקל על הוצאות האגרה והבנזין של הרכב?

עמיר פרץ: ומה נותר?

עמיר פרץ: איך הולכים למכולת, אדוני היושב-ראש?

יצחק וקנין: לא נותר.

יצחק וקנין: לא נותר גם הזמן.

יצחק וקנין: אבל עוד דקה לרשותך, אדוני.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אין לי אלא לומר שזעקת הצפון היא מחויבות מוסרית של כולנו – מי כמוך יודע, איש שגר בצפון כל ימי חייו.

עמיר פרץ: אני גר בדרום, ולכן לא רציתי לערב נושא בנושא.

עמיר פרץ: ודאי, אם היינו דנים בדרום – יש לי הרבה מאוד מה לומר.

עמיר פרץ: אבל אני מכיר את הצפון.

עמיר פרץ: ביליתי שם כל כך הרבה עם מפעלים שנסגרו, עם אנשים שאיבדו את מטה לחמם והמשיכו להיאחז בקרקע.

עמיר פרץ: האנשים האלה הם ציונים אמיתיים – אנשים שמוכנים להישאר ולחזק את כנפיה של מדינת ישראל.

עמיר פרץ: אנחנו, לצערי הרב, לא נותנים להם את הכלים המינימליים כדי להצדיק את המחויבות הזאת שלהם.

עמיר פרץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יגאל גואטה; זאת הצעה רגילה, ולכן יש לו עשר דקות.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כמדי שבוע-שבועיים אני עומד כאן ומעלה על ראש שמחתנו את זעקת תושבי הפריפריה שקולם אינו נשמע.

יגאל גואטה: אני וחלק מחברי מדברים ומקדמים גם כאן וגם בוועדות את הצורך בשיקום ובקידום של הפריפריה; פעם זאת הפריפריה הדרומית, פעם זאת הפריפריה הצפונית, פעם זאת הפריפריה החברתית והמוחלשת שגרה במרכזי הערים.

יגאל גואטה: אבל היום, אדוני היושב-ראש, אני עומד כאן – ובניגוד לשאר הפעמים אני קצת נרגש גם – כשליח ציבור, במיוחד כמי שגדל בצפון, מהסיבה שלפני כמה ימים הממשלה אישרה את התוכנית לפיתוח הצפון בתקציב עתק של 15 מיליארד שקלים.

יגאל גואטה: התכנית גובשה בשיתוף פעולה של שר האוצר משה כחלון והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל הרב אריה דרעי, שעשו עד קצה גבול היכולת מבחינתם כדי שהתוכנית תיכנס לתקציב השנתי בכל זאת, אחרי שהתוכנית, כידוע, ירדה מסדר-היום של הממשלה – למי שלא זוכר.

יגאל גואטה: כאן המקום להודות להם על כך שהם שמים את הפריפריה במרכז, כפי שביקשה חברתי חברת הכנסת אורלי לוי – לשים את הפריפריה במרכז; לא להביא את זה לפה, אלא שהפריפריה תהפוך להיות מרכז.

יגאל גואטה: אהבתי את המשפט הזה בוועדה.

יגאל גואטה: במסגרת התוכנית יופעלו כלים לסיוע ולהגברת הפעילות העסקית בצפון בהיקף של למעלה מ-650 מיליון שקל בשנתיים הקרובות; כמו כן, יוקצו תקציבים להגדלת הפריון בתעשייה ובמסחר ויופנה תקציב ייעודי לתמיכה בעסקים קטנים ובינוניים – וזה, דרך אגב, להיות או לחדול עבור העסקים הקטנים.

יגאל גואטה: למי שלא יודע, בשנה החולפת נסגרו בישראל כ-43,000 עסקים קטנים.

יגאל גואטה: המשמעות של זה היא ש-43,000 משפחות נותרו ללא תעסוקה, וכנראה גם עם חובות לבנקים ולספקים.

יגאל גואטה: עוד במסגרת התוכנית, יופעלו כלים שונים למשיכת חברות לאזור הצפון, שיכללו, בין היתר, הטבות מס ומענקים – דבר שבאופן טבעי יוביל לגידול בהיצע מקומות התעסוקה בצפון ולשיפור איכות החיים של תושבי הצפון.

יגאל גואטה: יש עוד סיבה, חברי, שיכולה להוסיף על תחושת הסיפוק הקטנה – עליית שכר המינימום מתחילת השנה.

יגאל גואטה: כמו שאתם יודעים, חברים, שכר המינימום לשכבות החלשות ולתושבי הפריפריה הוא בהרבה מקרים גם שכר המקסימום.

יגאל גואטה: הודות למאבקו של שר הפנים הרב אריה דרעי, שכר המינימום עלה וימשיך לעלות עד לסך של 5,300 שקלים.

יגאל גואטה: אבל שלא נטעה, חברים, גם לאחר ההצלחות הללו – למה אתה צוחק, השר?

חיים כץ: העלאת שכר המינימום מגדילה את מספר העניים בישראל.

יגאל גואטה: מגדיל?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אני אסביר לך אחר כך, מלמעלה, למה.

יגאל גואטה: בסדר.

יגאל גואטה: אחר כך תסביר לי.

יגאל גואטה: אבל בינתיים יש להם ממה לחיות.

חיים כץ: אבל זה מגדיל את מספר העניים.

יגאל גואטה: עד עכשיו אין להם ממה לחיות.

יגאל גואטה: הם מתים.

יגאל גואטה: זה בדיוק כמו שיושבים פה ומדברים על קצבת נכות לנכה 100% שאין לו הכנסה נוספת, וכולנו סוגרים את העיניים וחושבים שכאילו הוא יכול להתקיים מ-2,432 שקלים.

יגאל גואטה: מישהו פה חושב ככה?

יגאל גואטה: אף אחד לא חושב.

יגאל גואטה: אבל מצביעים נגד.

יגאל גואטה: למה?

יגאל גואטה: שימות.

יגאל גואטה: אבל שלא נטעה, חברים, גם לאחר ההצלחות הללו לא ננוח על זרי הדפנה.

יגאל גואטה: עוד הרבה עבודה לפנינו, ועלינו לעקוב ולדאוג שאכן התקציב כולו עובר ומיושם.

יגאל גואטה: כי אתם יודעים, למדנו פה במשך התקופה הקצרה הזאת שגם מה שכתוב בספר לא תמיד עובר, ולא תמיד כמו שצריך, ולא תמיד מגיע למקומות הנכונים.

יגאל גואטה: לאחר מכן עלינו לדעת שבזה לא הסתיימה עבודתנו, ועדיין, עם כל 15 המיליארד האלה לא פתרנו את בעיית הצפון.

יגאל גואטה: צריך להמשיך ולהיאבק בכל הכוח עד שבאמת גם האזרחים וגם העסקים וגם הילדים שלומדים באוניברסיטאות שם, כולם ירגישו שבאמת הם שווים בין שווים ואף יותר מזה.

יגאל גואטה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי עמיר פרץ, שמעת את יגאל גואטה, הוא ענה לך על מה הממשלה הולכת לעשות בצפון, הוא נתן סקירה מקיפה, כאילו, ואני לא צריך להשיב, לצורך העניין.

חיים כץ: אבל אני אשיב.

חיים כץ: יגאל גואטה, חברי, אני זוכר את תחילת דרכי בכנסת ישראל, אי-שם בשנת 1999, יחד עם עמיר פרץ במפלגת עם אחד, ואנחנו דואגים ומנסים להעלות את שכר המינימום.

חיים כץ: לאחרונה ראיתי את דוח העוני של הביטוח הלאומי.

חיים כץ: כשראיתי את דוח העוני של הביטוח הלאומי, והבנתי איך נקבע קו העוני, חייכתי כמו שחייכתי עכשיו.

חיים כץ: לשמחתי, שכר המינימום הולך לעלות בינואר – או כבר עלה בינואר – ל-5,000 שקל.

חיים כץ: כשאני מסתכל על קו העוני ליחיד, בגיל מסוים הוא 3,158 שקלים, וכשאתה מסתכל על אותו יחיד שמקבל קצבת זיקנה ומקבל הבטחת הכנסה – הוא 3,151 שקלים; 7 שקלים פחות – לא שאם ניתן לו עוד 8 שקלים הוא יעבור את קו העוני, הוא לא יהיה עני.

חיים כץ: אז נדבר על עומק העוני, בסדר?

חיים כץ: אבל אז התברר לי, כשהתחלתי לבדוק למה לא מוציאים את כולם בכסף קטן – כי קו העוני צמוד לשכר חברי הכנסת, והקצבאות צמודות למדד, ובשלוש השנים האחרונות המדד לא עלה.

חיים כץ: היום, כשאתה מעלה את שכר המינימום, לשמחתי, קו העוני יעלה, וייכנסו עוד עניים, המספר יגדל, כי – מה לעשות, ההצמדה של קו העוני לשכר הממוצע במשק – בהעלאת שכר המינימום השכר הממוצע במשק עולה, והקצבאות צמודות למדד ולא מתעדכנות.

חיים כץ: לכן, מצד אחד אנחנו שמחים להעלות את שכר המינימום, אבל סטטיסטית אנחנו מרעים את מצבם, לפחות סטטיסטית.

יגאל גואטה: – – –

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: בוא נצמיד אותם לשכר חברי הכנסת.

חיים כץ: תגיש הצעת חוק כזאת.

חיים כץ: תגיש הצעת חוק להצמיד את הקצבאות – – –

יגאל גואטה: – – – בוועדת שרים, כן – – –

חיים כץ: אני לא חבר בוועדת שרים.

חיים כץ: אני לא חבר בוועדת שרים, ואתה ממפלגה שיש לה שר חברתי, שדואג לפריפריה, וידאג לזקנים, וידאג לקצבאות – ותאמין לי, זה יעשה יופי של סדר.

חיים כץ: אל תגיד – אני, אתה חלק ממפלגה שחרתה על דגלה לעזור למסכנים ולחלשים, אז תעשה.

יגאל גואטה: זה מה שאנחנו עושים.

חיים כץ: תעשה.

חיים כץ: אל תעבוד, תעשה.

חיים כץ: תודה.

עמיר פרץ: אני לא מתערב לכם.

חיים כץ: אבל אתה מסכים אתי – ואפילו תתמוך בהצעת חוק כזאת, ודאי – להצמיד את הקצבאות, בטח את הבטחת ההכנסה, לשכר חברי הכנסת.

עמיר פרץ: לשכר הממוצע.

חיים כץ: לשכר הממוצע.

עמיר פרץ: כן, כי שכר חברי הכנסת יכול להשתנות.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: הוא צמוד לממוצע.

חיים כץ: אבל בשביל התקשורת – בוא נצמיד את זה לשכר חברי הכנסת.

חיים כץ: זה נשמע – למה חברי הכנסת צמודים לשכר הממוצע והקצבאות לא צמודות לשכר הממוצע?

יגאל גואטה: ואז יגידו שאתה עובד עליהם, כי – – –

חיים כץ: לא עובד על אף אחד.

יגאל גואטה: – – – לממוצע זה בסדר גמור.

חיים כץ: אתה יודע מה זה יעשה?

חיים כץ: זה יוריד את מספר העניים במדינת ישראל ב-11.1%, סטטיסטית.

חיים כץ: 187,000 קשישים יצאו מקו העוני, בהגדרה.

חיים כץ: מטורף, נכון?

חיים כץ: אז הנה.

עמיר פרץ: בסדר, אתה צודק.

עמיר פרץ: בסטטיסטיקה, אבל בעומק העוני – – –

חיים כץ: לא בעומק העוני, אבל אם קו העוני נקבע ככה, 187,000 קשישים יצאו מקו העוני, ופתאום תראה שינוי של 11.1%.

חיים כץ: זה משהו דרמטי.

חיים כץ: אז בואו נעשה משהו דרמטי.

חיים כץ: יחד עם זה, בתחילת השבוע, אדוני חבר הכנסת עמיר פרץ, חברי – – –

יגאל גואטה: – – – הצעת החוק הזאת, אבל תגמור לי עם הצעת החוק של הביטוח הלאומי.

יגאל גואטה: היא מתעכבת אצלך כבר חודשיים.

חיים כץ: מאחר שאמרתי לך שאני לא חבר ועדת שרים, יחד עם זה, הביטוח הלאומי – אני אקבע את סדר העדיפויות, ואני מחליט כשאני רואה את כל התמונה – אתה רואה דבר אחד, יכול להיות שהוא חשוב – ואין לי כסף בלי הגבלה – – –

יגאל גואטה: זה לא עניין של כסף.

יגאל גואטה: זה לא יכול להיות שהביטוח הלאומי תובע את האזרח שבע שנים – – – מוחקים לו את החוב.

יגאל גואטה: זה נורמלי?

חיים כץ: מאחר שיש לי עוד 24 שניות – ממשלת ישראל החליטה השבוע לעודד את הצפון בהרבה מאוד כסף:

חיים כץ: בשנתיים הקרובות ייכנסו למעגל התעסוקה מענקים של 90 מיליון שקל לחברות המעסיקות עובדים בצפון; סיוע כספי של 60 מיליון שקל ייכנס לעסקים הפועלים בצפון.

חיים כץ: מענקי השקעות נוספים – עד 30% מגובה ההשקעה – למפעלים הנמצאים ברשויות המקומיות באזורי התעשייה בצפון המסווגים 1–4 פריפריאליות; פיתוח ושדרוג אזורי תעשייה קיימים במחוז הצפון בתקציב של 138 מיליון שקל – הכול בשנתיים הקרובות; פעילות לחיזוק עסקים קטנים ובינוניים במחוז הצפון, בין היתר בהענקת ליווי, מתן ייעוץ והפעלת חממות עסקיות אזוריות בתקציב של 44 מיליון שקל; תוכניות להגברת פריון בעסקים קטנים ובינוניים בתקציב של 30 מיליון שקל; קידום הקמת מכון לייצור מתקדם וחדשנות תעשייתית – 20 מיליון שקל; הקמת חממה ביו-טכנולוגית נוספת שתהווה מקור משיכה ליזמים – 27 מיליון שקל; הסרת חסמים וכלים נוספים שמשפיעים במישרין או בעקיפין על הגברת התעסוקה בצפון בצורה משמעותית; נוסף על כך, במסגרת הסיוע של משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לתעסוקה בצפון, העניק המשרד שוברים ביחס של 40% מכלל השוברים שהוענקו להכשרה מקצועית בארץ, ומספר התלמידים המתוקצבים הוא כשליש מכלל התלמידים בארץ.

חיים כץ: בנושא התעסוקה באוכלוסייה הערבית בצפון – יש 11 מרכזי הכוון הנמצאים באזור הצפון ומשרתים 54 יישובים, בעלות תקציבית של 21 מיליון שקל לשנה.

חיים כץ: בשנת 2016 בלבד שירתה התוכנית באזור הצפון 5,730 משתתפים, בשיעור השמה רב-שנתי של 54%.

חיים כץ: נוסף על כך המשרד מנהל תוכנית להשמת אקדמאים ערבים בעלי השכלה טכנולוגית בתעשייה עתירת ידע, ובתחום זה הושמו בשנתיים האחרונות 324 מועמדים בחברות היי-טק מובילות.

חיים כץ: גם בתחום מעונות-היום, המאפשרים להורים לצאת לעבודה – בתקציב 2017 הוגדל באופן משמעותי תקציב הבינוי.

חיים כץ: יש פה פעילות ישירה מול התנועה – מול המגזר הערבי, ורואים שינוי דרסטי בארבעת החודשים האחרונים, שינוי דרסטי, של הפעלת מעונות ומשפחתונים בצפון.

חיים כץ: דרסטי.

חיים כץ: אני רוצה להגיד לך – לפני ארבעה חודשים, כאשר קיבלתי את בינוי המעונות על שנת 2014, לא 2017, וכבר היום, כשאנחנו ב-12 בחודש, כבר יצא קול קורא וכבר יש הקצאות, לבנייה ב-2017.

חיים כץ: אני לא חושב שיש לזה אח ורע, בסדר, אבל כשקיבלתי את העניין של המעונות, בסוף אוגוסט היו 23 מעונות עם סמלים – סמל זה מעון שנותן סבסוד – 23 מעונות, ב-31 בדצמבר זה גדל ל-95.

חיים כץ: באוצר אומרים – אנחנו רואים את הסבסוד, וסבסוד זה אומר נשים שיוצאות לעבודה.

חיים כץ: זה גדל דרמטית, לפחות פי-ארבעה, כי פתאום החליטו ללחוץ, ולא לוותר, ולנהל את זה כפרויקט עסקי, והעסק זז.

חיים כץ: אז גם שם אנחנו רואים תנועה גדולה.

חיים כץ: רציתי לשאול אותך מה אתה רוצה לעשות עם ההצעה – אתה מסתפק בתשובת השר?

חיים כץ: מה אתה רוצה?

חיים כץ: איזו ועדה?

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: ועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: אני תומך במעבר לוועדת העבודה והרווחה.

חיים כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הבעת דעה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; בבקשה, דקה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אתמול פתחנו את הבוקר בוועדה לצדק חלוקתי, כאשר דנו על מצב הבריאות בפריפריה הדרומית, על סורוקה – האם צריך להקים בית-חולים נוסף, האם צריך להרחיב, מה הדרישה, והפערים המטורפים בין הפריפריה הדרומית לפריפריה הצפונית.

אורלי לוי אבקסיס: במהלך היום המשכנו לוועדה אחרת, לוועדת הכלכלה, ושם היה דיון על מצב הפריפריה הצפונית.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לכם משהו: נורא התבלבלתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שמערבבים אותנו – משסים את אלו באלו; כי מדינת ישראל באה ואומרת, דרך משרד הבריאות:

אורלי לוי אבקסיס: נתנו למעלה מ-500 מיליון לקופת-חולים כללית כדי שתחזק את סורוקה.

אורלי לוי אבקסיס: באים מסורוקה ואומרים: סליחה, אבל אמרתם לנו שגם את "העמק" בעפולה.

אורלי לוי אבקסיס: אז לאן?

אורלי לוי אבקסיס: האם הכסף נמצא?

אורלי לוי אבקסיס: לאן הוא הלך?

אורלי לוי אבקסיס: למה הוא לא צבוע?

אורלי לוי אבקסיס: משרדי הממשלה, יש להם אינטרס לא לצבוע את הכסף, כדי שמחר-מחרתיים הם יוכלו להצביע על האשם האחר, על קבלן המשנה, כאילו הוא עשה טעות.

אורלי לוי אבקסיס: יש איזשהו פלוס אדיר באמורפיות הזאת, בטשטוש, במעורפלות הזאת, כדי להסיר אחריות.

אורלי לוי אבקסיס: גם לילדים שלנו בפריפריה מגיעה בריאות בדיוק כמו לילדים במרכז הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: בעד – זה להעביר לוועדת העבודה והרווחה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חמד עמאר: ההצעות לסדר-היום תעבורנה לוועדת העבודה והרווחה.

חמד עמאר: ההתקפות הקשות על בית-הדין הצבאי והרמטכ"ל בעקבות הרשעתו של החייל אלאור אזריה

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה: ההתקפות הקשות על בית-הדין הצבאי והרמטכ"ל בעקבות הרשעתו של החייל אלאור אזריה – הצעות לסדר-היום מס' 5677, 5684, 5689, 5712, 5717 ו-5732.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רואה בהצעה הזאת המשך למה שהתרחש במליאה לפני שעה קלה בהקשר של ההצעה שהציע שר החינוך לגבי הכניסה של ארגונים מסוימים לבתי-הספר.

נחמן שי: אנחנו נמצאים באחד מרגעי המבחן של הדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: לפעמים לא רואים את הרגע בחשיבותו כשהוא מתרחש, אבל אחר כך, בפרספקטיבה היסטורית, זה מתברר.

נחמן שי: המשפט הזה הגדיר מה מותר ומה אסור לחיילי צה"ל לעשות, והוא הגדיר את זה בצורה חדה וברורה.

נחמן שי: אני אגיד לכם מעבר לכך: לא מעניין אותי מה יהיה גזר-הדין, לא מעניין אותי.

נחמן שי: גם את זה, כמובן, אני משאיר להכרעת בית-המשפט.

נחמן שי: לא מעניין אותי.

נחמן שי: אבל מה שכן מעניין אותי זה הדברים הברורים שנאמרו שם, מה מותר ומה אסור לחיילי צה"ל לעשות.

נחמן שי: כשב-1956 התרחש הטבח בכפר-קאסם, באו בתי-הדין, באה מערכת המשפט במדינת ישראל, ובית-הדין הצבאי הרים דגל שחור ואמר: לא יורים באנשים חפים מפשע.

נחמן שי: ובכן, במקרה הזה, לא היה אדם חף מפשע.

נחמן שי: על הרצפה שכב מחבל שבא לרצוח, ודינו, אם זה היה מתנהל כמו שמתנהלים אירועים מהסוג הזה, למות.

נחמן שי: אבל מרגע שהוא היה חסר אונים, ואני לא אחזור על כל מה שנאמר, אסור היה לירות בו.

נחמן שי: התגובה בחברה הישראלית היא המאלפת.

נחמן שי: במקום שהחברה כולה תתייצב מאחורי בית-הדין, מאחורי צה"ל ומאחורי הרמטכ"ל, השתוללו פה ברשתות החברתיות וברחובות אלפי אנשים.

נחמן שי: מאיימים, קוראים למוות, מאחלים לילדים שלי שיירצחו על-ידי מחבלים – זה מה שהם מצאו לומר – מאחלים לנשיאה של בית-הדין הצבאי, לאותה שופטת, מאיה הלר – ואני מחפש את הציטוט, אני רוצה שתשמעו אותו: "לקחת רימון ולפוצץ את השופטת ואת כל החלקים שלה לפזר במקומות שונים, שיאכלו אותה הכלבים, ה' ישלם לה על הכול".

נחמן שי: ככה מדברים במדינת ישראל בשנת 2017.

נחמן שי: ואני חיכיתי שהאדמה תזדעזע, ואני חיכיתי שהכנסת הזאת תזדעזע, ואני חיכיתי שהממשלה וראש הממשלה יאמרו דברים.

נחמן שי: לבנו עם החייל – זה בסדר, אפשר להגיד את זה, אולי קרתה לו טרגדיה; אבל מה עִם עם ישראל?

נחמן שי: ומה עם צה"ל?

נחמן שי: ומה עם הערכים שבלעדיהם מדינת ישראל היא לא מדינת חוק ולא מדינת צדק?

נחמן שי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, בפיגוע הדריסה ביום ראשון – פיגוע ברברי, נוראי וכואב – קיבלנו תזכורת מיהם האויבים שלנו, מה טיבם, מה טבעם וכמה אכזרים וצמאי דם הם.

ענת ברקו: אויבים כאלה הם אויבים מרים, שייצאו את תרבות הטרור שלהם לכל העולם.

ענת ברקו: אבל למה לנו להתקוטט ולהכות איש את אחיו ולהגביר את המחנאות ואת הפלגנות?

ענת ברקו: במלחמות פנים אין מנצחים, יש מפסידים בלבד.

ענת ברקו: אכן, המקרה של החייל אלאור אזריה הצית בבתינו את אש המחלוקת.

ענת ברקו: זו בוערת עתה במלוא עוזה בלהבות ובטונים גבוהים מאוד, והדבר אינו מוסיף לחוסן החברתי שלנו, לא תורם לעניין עצמו ואף נראה כי לא מקל עם החייל.

ענת ברקו: אין צורך לומר שהדבר מקשה עלינו להיות חדים ומרוכזים בלחימה האמיתית, עם האויבים האמיתיים שלנו, חדורי השנאה ותאבי הרצח, שממתינים לכל הזדמנות להרע לנו, כפי שראינו לפני ימים אחדים.

ענת ברקו: במלחמות הפנים אין מנצחים.

ענת ברקו: יש רק מפסידים.

ענת ברקו: דרך ההתלהמות, ההתעמתות, הניגוח וההסתה לא תוביל לשום מקום.

ענת ברקו: אפשר להעביר ביקורת, אפשר להציג השקפות עולם משונות ומגוונות, אבל לא בדרך של נאצות, השמצות, קללות ואיומים.

ענת ברקו: הכול צריך להיות ענייני, תוך שמירת כבודם של מוסדות המדינה וגופי השלטון שלנו ושל ממלאי התפקידים.

ענת ברקו: צה"ל, צה"ל שלנו, הוא גוף ערכי, מצוין, שמופקד על ביטחוננו כאן.

ענת ברקו: משרתים בו החיילים של כולנו.

ענת ברקו: רק אתמול הלכתי לבקר את הפצועים מהפיגוע; איזה אהבה לארץ, איזו מחויבות אחד כלפי השני, אחת כלפי השנייה.

ענת ברקו: אין דבר כזה בשום מקום בעולם.

ענת ברקו: צריך לשמור על המוסד הזה.

ענת ברקו: אפשר להשמיע דעה אחרת בנחת רוח, אבל בטח לא לבזות את צה"ל, את בתי-המשפט הצבאיים, והפגיעה במפקד מספר אחת שלנו, הרמטכ"ל, היא פגיעה שראויה לכל גינוי.

ענת ברקו: זה ברור שהחלשת צה"ל ומפקדיו תגרום לנזק למדינה בטווח הארוך והקצר.

ענת ברקו: את בתי-המשפט הצבאיים ומערכת הצבאית באופן כללי אני מכירה מצוין, מתוקף זה שישבתי בהרבה מאוד הרכבים, גם כשופטת צד, גם בוועדות לעיון בעונש כנציגת הרמטכ"ל וכנציגת שר הביטחון.

ענת ברקו: הם עושים עבודה מצוינת, מקצועית ורצינית, עם אמון בצדקת הדרך.

ענת ברקו: מערכת השיפוט הצבאית אמרה את דברה והרשיעה את החייל.

ענת ברקו: נכון, היא עשתה זאת במילים קשות ונוקשות, ומסמך הכרעת הדין שהוציאה מתחת ידה הוא מסמך נוקב וקשה לעיכול.

ענת ברקו: אבל לא חולקים על הכרעת דין במסע של הכפשות – לא בקללות, לא בנאצות ולא בדברי הסתה.

ענת ברקו: רוב האנשים שעשו את זה, אני מניחה שגם לא קראו את הכרעת הדין.

ענת ברקו: בכל אופן, האנשים הללו הרגישו בני-חורין להטיל מורא על השופטים, ומכך יש להביע סלידה ושאט נפש.

ענת ברקו: זה מסכן את החברה שלנו, זה מסכן את חוסנה של מדינת ישראל, ואני קוראת לריסון עצמי.

ענת ברקו: גם אם הדבר כואב והוא בנפשנו, אנחנו יודעים שהאירוע היה מורכב, מלחיץ וקשה, אבל מערכת המשפט פסקה וצריך לתת זמן לדברים להתנהל.

ענת ברקו: החייל יכול להגיש מחילה – עוד דקה, ברשותך; תודה – החייל יכול להגיש בקשת מחילה לאלוף, ואם הוא ילך בתהליך של ערעור – הוא יגיש בקשת מחילה לרמטכ"ל.

ענת ברקו: יש את האינסטנציות הללו.

ענת ברקו: ומובן שהאנשים הללו מכירים את המורכבות של הסיטואציות האלה, וברור שהם לא מסתכלים על זה באופן סטרילי.

ענת ברקו: לי ברור כי הגם שמעשהו של החייל עלה כדי עבירה, ומסתייגים ממנו בצבא, עדיין רואים אותו בהקשר של האירוע עצמו – עדיין מדובר בחייל.

ענת ברקו: חייל הוא, ולא פושע שהחברה צריכה להיפרע ממנו.

ענת ברקו: אדרבה, צריך לנהוג בו מנהג בית הלל.

ענת ברקו: ואם בית-הדין הצבאי יחליט למצות עמו את הדין, יש מספיק דרכים לעשות את זה, וכמובן גם להקל.

ענת ברקו: אבל לעשות את זה מתוך כבוד למערכת הצבאית ולמערכת המשפט, ולהכיר בכך שהאויבים שלנו, אדוני היושב-ראש, לא מתלבטים בסוגיות מוסריות מהסוג הזה.

ענת ברקו: וכמו שנאמר, דברי חכמים בנחת נשמעים, וזה הזמן להזכיר שוב: במלחמות פנימיות אין מנצחים, יש רק מפסידים.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – –

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

מירב בן ארי: – – כנסת נכבדה, ראיתי שהנושא של ההצעה לסדר-היום, גם באמת הגנה על בית-הדין, אבל בעיקר על הרמטכ"ל, ולכן ביקשתי להביע את דעתי בעניין.

מירב בן ארי: ראשית, אני מסכימה גם עם חבר הכנסת נחמן שי וגם עם חברת הכנסת ברקו – עם הדברים שלכם.

מירב בן ארי: אני כן רוצה להגיד מילה לגבי הרמטכ"ל, בעיקר לאור המשפט – המשפט – השיר ששרו שם כמה אנשים קיצוניים: גדי, גדי, תיזהר, רבין מחפש חבר.

מירב בן ארי: לכל אדם זה כמובן נשמע – מעבר לאמירה קיצונית זו אמירה מזעזעת בעיני.

מירב בן ארי: אני חושבת שהיה כאן – אני לא יכולה להגיד התנערות – אבל לא באו ולא באמת הגנו על הרמטכ"ל, לכן אני חושבת שהדיון הזה חשוב.

מירב בן ארי: באופן אישי אני גם אספר לך, אדוני היושב-ראש, שהוא גם היה המפקד שלי במשך שנה וחצי.

מירב בן ארי: אני זכיתי בשני מפקדים אדירים בחיי: אחד, זיכרונו לברכה, ארז גרשטיין, והשני, ייבדל לחיים ארוכים, גדי איזנקוט.

מירב בן ארי: ולכן באמת חשוב לי לומר מילה אחת בעניין של גדי.

מירב בן ארי: אני לא אתן את כל סיפור חייו וכמה באמת הוא עבר, אבל בסופו של דבר אני חושבת שהדבר שהכי מפריע לי, ואת זה אני גם אומרת לך, סגן השר בן-דהן, שאתה אדם רציני מאוד – אני חושבת שאנחנו באיזשהו מקום, כחברה, ובעיקר כחברי כנסת, לא נתנו גיבוי אמיתי לרמטכ"ל בנושא הזה.

מירב בן ארי: עכשיו, באמת לא משנה מה אנחנו חושבים על תוצאות המשפט, על אלאור אזריה, העוול.

מירב בן ארי: מבחינתי, המשפחה הזאת היא משפחה שנכנסה לטרגדיה עצומה, ובאמת לבי להם.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך, אם אתה זוכר שם, בזמן המשפט, אני – קודם כול, אני אף פעם לא התבטאתי, אני נותנת לבית-המשפט – אבל הגנתי על המ"פ.

מירב בן ארי: היה גם אירוע ששלחו את התמונות שלו בווטסאפ, והגנתי עליו גם פה, שוב, מתוך הגנה על חיילי צה"ל וקציני צה"ל, כי זה מה שאנחנו צריכים לעשות בתור חברי הכנסת; אל לנו להתערב במשפט עצמו – אנחנו כן, אבל, צריכים להיות פה.

מירב בן ארי: לדעתי – אני חייבת לומר משהו – לא עשינו כמו שצריך, ולא הגנו, והאירוע הזה, שהיה מחוץ לבית-המשפט, שפגע גם באנשי תקשורת, הרבה אנשים נפגעו שם, אבל בעיקר, בעיקר, בעיקר הרמטכ"ל, שבאמת, אפשר לומר, חטף את כל האש, והייתה כאן מין ישיבה מן הצד.

מירב בן ארי: אני מסכימה עם חברת הכנסת ברקו שאמרה שביקורת היא דבר נכון, ויש לי ביקורת גם על כל התהליך, יש לי ביקורת גם על זה שאלאור אזריה נמצא עדיין בקו האש, ועדיין יש כל מיני יועצים – טובים, לא טובים – אבל בסופו של דבר החייל הזה לא מקבל את ההגנה הראויה לו, בעיני.

מירב בן ארי: אבל מה שהכי חשוב זה שבסופו של דבר, גם אם יש לך ביקורת וגם אם יש חופש ביטוי, יש דרך להביע אותם.

מירב בן ארי: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש – אני לא אאריך כמו ענת, אפילו שהקשבתי לה לכול – צה"ל הוא צבא העם; אנחנו מדברים על זה הרבה בוועדת החוץ והביטחון – הוא צבא העם.

מירב בן ארי: אנחנו נציגי העם.

מירב בן ארי: אם אתה מחבר את זה שאתה נציג העם אל מול זה שצה"ל הוא צבא העם, אנחנו היינו צריכים להיות יותר חדים ויותר נחרצים בהגנה על הרמטכ"ל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יגאל גואטה.

חמד עמאר: עד שיגיע, אני רוצה לברך את האורחים ביציע, ראש האופוזיציה של דרום-אפריקה וחברי פרלמנט ממפלגתו, Democratic Alliance, ברוכים הבאים לכנסת ישראל.

חמד עמאר: (מחיאות כפיים)

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש – –

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

יגאל גואטה: – – מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אין ספק שזו טרגדיה עצומה, הסיפור של החייל הזה – שאני כן רוצה לקרוא לו הילד – אלאור אזריה.

יגאל גואטה: אבל אני לא יכול שלא לפתוח במשל שמובא במדרש תהילים, שהוא מהמדרשים הקדומים ביותר.

יגאל גואטה: מסופר שם על איזה מלך שחלה במחלה קשה, ואמרו לו שאין תרופה למחלה הזאת, עד שהגיע איזה רופא מיוחד ואמר לו: תשמע, יש לי איזה פתרון למחלה שלך, אבל אתה חייב לשתות חלב לביאה.

יגאל גואטה: אמר: מאיפה נביא?

יגאל גואטה: אמר לו: נכון, זה קשה, אבל תביא חלב של לביאה ותשתה את זה, ואתה תבריא.

יגאל גואטה: התחיל לשאול את כל העוזרים שלו והשרים איך מביאים חלב לביאה.

יגאל גואטה: אחד מהעוזרים אמר לו: יש לי דרך להביא לך חלב לביאה.

יגאל גואטה: אמר לו: איך?

יגאל גואטה: אמר לו: תן לי עשר עזים, ואני מביא לך חלב לביאה.

מירב בן ארי: עשרה עזים.

יגאל גואטה: עשר עזים.

מירב בן ארי: עשרה.

יגאל גואטה: עשר.

יגאל גואטה: עז זה נקבה.

יגאל גואטה: תיש זה זכר.

מירב בן ארי: אתה צודק.

יגאל גואטה: תודה לך.

מירב בן ארי: אבל איך אני מקשיבה לך?

יגאל גואטה: כל כך חיכיתי שמישהו יעיר לי.

יגאל גואטה: תודה לך.

יגאל גואטה: גם עז וגם עזה זה נקבה, ותיש זה הזכר.

מירב בן ארי: כל הכבוד.

יגאל גואטה: בכל אופן, נתן לו המלך עשר עזים, אמר: לך, לך מהר ותביא את החלב הזה.

יגאל גואטה: הלך לעיר רחוקה, הייתה שם לביאה עם הגורים שלה.

יגאל גואטה: אי-אפשר ישר להיכנס לכלוב של הלביאה, אז הוא, ככה מרחוק, זרק עז, והתקרב קצת, אחרי קצת זמן זרק עוד עז והתקרב עוד קצת, עד שהוא ככה התיידד עם הלביאה הזאת, והתחיל ללטף אותה, ותוך כדי זה גם חלב אותה ומילא ככה כד יפה של חלב לביאה.

יגאל גואטה: והוא, שמח וטוב לב, מתחיל לנסוע חזרה הביתה, למלך.

יגאל גואטה: בדרך הוא עוצר במלונית, ישן בלילה שם, והוא חולם חלום, שכל האיברים שלו רבים אחד עם השני: הידיים אומרות: ואללה, אם לא בזכותנו, שחלבנו את הלביאה, מי היה מביא את החלב?

יגאל גואטה: והרגליים אומרות: אם לא אנחנו היינו הולכות, מי היה מביא?

יגאל גואטה: וכל האיברים רבים על הקרדיט, כמו בכנסת פה.

יגאל גואטה: בסוף בסוף בסוף אומרת להם הלשון: על מה אתם מדברים?

יגאל גואטה: אם אני לא הייתי אומרת את זה, מי בכלל פה – לא היה מתחיל כל הסיפור הזה.

יגאל גואטה: ידיים, רגליים – הכול זה אני.

יגאל גואטה: אמרו לה: מי את בכלל?

יגאל גואטה: אפילו עצם אין לך, ואת נמצאת במקום חשוך.

יגאל גואטה: כבוד השר, למה אתה מפריע למירב להקשיב?

יגאל גואטה: עכשיו היא לא תוכל לתקן אותי על זכר ונקבה?

אופיר אקוניס: למה אתה יוצא מנקודת הנחה שאני פוגע בלהקשיב?

יגאל גואטה: כי איך שבאת, ישר היא הסתובבה אליך.

יגאל גואטה: תראה איזה חתיך אתה.

אופיר אקוניס: – – –

יגאל גואטה: איך אפשר?

יגאל גואטה: אתה יכול לעבור ליד מישהו ולא לקחת את תשומת לבו?

חמד עמאר: אני מבקש לסיים.

יגאל גואטה: כן.

חמד עמאר: סיפור מעניין, אבל – – –

יגאל גואטה: בכל אופן, התחילו לריב, ואז הוא הגיע אל המלך והלשון אמרה לכל האיברים: עכשיו אני אראה לכם באמת מי פה קובעת את סדר-היום.

יגאל גואטה: ואז המלך מחכה: או, ברוך הבא, נו, מה הבאת?

יגאל גואטה: הוא אומר למלך: הבאתי לך חלב של כלבה.

יגאל גואטה: אומר לו המלך: מה?

יגאל גואטה: מה הבאת?

יגאל גואטה: אומר: חלב של כלבה.

יגאל גואטה: אומר לשומרים: תפסו אותו, קחו אותו, לכו תתלו אותו, מה זה – חלב של כלבה?

יגאל גואטה: בדרך לגרדום כולם בוכים, אומרים: תשמע, תחזיר – אבל אמרתי לכם שהכול ביד הלשון.

יגאל גואטה: אתם רואים, עכשיו, הולכים לתלייה ביד הלשון.

יגאל גואטה: אמרו לו: תעשה טובה, תשנה את גזר-הדין.

יגאל גואטה: בדרך לתלייה הלשון אומרת למלך: למה אתה לוקח אותי לתלייה?

יגאל גואטה: אז הוא אומר: אמרת שהבאת חלב של כלבה.

יגאל גואטה: אומר: לא, פשוט אני בא מעיירה שללביאה קוראים כלבה, אבל זה חלב של לביאה, תבדוק את זה.

יגאל גואטה: אכן בדקו את זה, וראו שזה חלב של לביאה, והחזירו אותו – וחיים ומוות ביד הלשון.

יגאל גואטה: ולכן, חברי חברי הכנסת, מאז אותה ירייה שנורתה לפני כתשעה חודשים, נשברו קולמוסים רבים – –

קריאה: עכשיו אתה מתחיל את – – –

יגאל גואטה: לא, לא.

יגאל גואטה: אני מסיים, זה הסיום.

יגאל גואטה: – – ותחת כל מיקרופון רענן שמענו כל מיני כתבים ושדרנים, ולצערי, גם חברי כנסת, שאפילו אולי אם הכוונה הייתה טובה, המעשה לא היה טוב.

יגאל גואטה: וחכמינו אומרים: אם מילה שווה סלע, שתיקה שווה שניים.

יגאל גואטה: אז בואו, נשאיר את הנושא הזה כנושא שהשתיקה יפה לו.

יגאל גואטה: אני בטוח שאם היה קצת יותר שקט בכל הפרשייה הזאת, היא הייתה מסתיימת בצורה אחרת.

יגאל גואטה: בואו ניתן לזה קצת שקט, בתקווה גדולה שבאמת הנושא הזה יבוא לפתרון טוב ונשמע בשורות טובות.

יגאל גואטה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מרדכי יוגב.

מרדכי יוגב: ברשות היושב-ראש, כנסת נכבדה, בראשית דברי אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחות של ארבעת קציני וקצינות בה"ד 1 שנהרגו בטרור בירושלים ולמשפחת ההרוג בחיפה, ורפואה שלמה לכל הפצועים.

מרדכי יוגב: בשבוע האחרון חווינו פרשה כואבת שהביאה להתבטאויות מפלגות בחברה.

מרדכי יוגב: אחריות כולנו כמנהיגים, מכל הקצוות, היא לקבל את הכרעת הדין, לגבות את צה"ל ומפקדיו ולחזק ולגבות גם את בנינו חיילי צה"ל, שבעת שירותם הם בראש ובראשונה בנים של המפקדים.

מרדכי יוגב: כבר אמרתי שאני בעד הקלה לחייל אלאור אזריה, וגם חנינה – חייל שהיה חייל מצטיין, וגם אם עבר תקלה, התקלה עדיין הייתה בתוך אירוע מבצעי, וצריכים אנו, ההנהגה, הפיקוד הבכיר, לקחת את האחריות לתקלות כאלה שיכולות להתרחש.

מרדכי יוגב: מאידך גיסא, באתי לומר כאן בקול ברור שלא ישתמע לשתי פנים:

מרדכי יוגב: אין שום זכות לאף אחד לקרוא קריאות אלימות כנגד מפקדי צה"ל והרמטכ"ל, שמוסרים את כל חייהם על ביטחוננו.

מרדכי יוגב: כעת חובה להתבונן ולפעול על ההשלכות השונות של הכרעת הדין – במישור הערכי, ההשלכות החברתיות והמבצעיות – ויש צורך בפעולות כדי ליישר אמות מידה מוסריות, לצנן להבות, לאחד לבבות ולהגביר את האמון בצה"ל ובמפקדיו.

מרדכי יוגב: הבא להורגך – השכם להורגו; זה הכלל המוסרי הבסיסי של ברירת המחדל, והבסיס להוראות הפתיחה באש בצה"ל ובכל מקום.

מרדכי יוגב: הוא מקנה, מחד גיסא, זכות להרוג את מי שמסכן את חייך או חיי זולתך, ולגבות בכך כל חייל, שוטר ואזרח שנמצא בסכנת חיים, לו או למי שבסביבתו.

מרדכי יוגב: יחד עם זאת, משחלפה בוודאות סכנת החיים, אין שום היתר להרוג, אלא לכל היותר לפצוע על מנת לעוצרו מלפגוע.

מרדכי יוגב: שלא נתבלבל גם – היה פה מחבל רוצח שבא להרוג את חיילי צה"ל שפעלו במשימת הגנה בחברון, אחד מהם אף נדקר ונפצע על-ידי המחבל שנורה, וכל האירוע, גם אם עברו כמה דקות, עדיין היה בתוך הזירה המבצעית, וככזה, עם ההתרגשות של הדברים, ראוי היה שייחקר וגם יישפט, בעיני, בדרגי הפיקוד הבכירים, ולא ברשויות המשפט הפליליות; כשם שגם כיום אני סבור שכל תחקיר, איך נהגו החיילים כאן או בפעולה אחרת, ראוי שייעשה בצה"ל, ובצה"ל בלבד, ונקבל את תחקיריהם של מפקדי צה"ל.

מרדכי יוגב: אני לפחות מקבל את מה שיאמרו כל מפקדי צה"ל, זוטרים כבכירים, והרמטכ"ל בראשם, כי אין מקצוען מהם, ושהאחריות על כתפיו, ומה שיאמרו – ראוי לנו שנגבה אותם.

מרדכי יוגב: לא הפלסטינים, עם של רוצחים, הם שישפיעו על עקרונות המוסר בצה"ל; גם לא יתר אומות העולם בצביעותן.

מרדכי יוגב: צה"ל הוא צבא מוסרי יותר מכל צבאות העולם, ועם ישראל הוא עם מוסרי יותר מכל עמי העולם.

מרדכי יוגב: זאת פרשה כואבת וקשה.

מרדכי יוגב: נחפש כל דרך לצאת ממנה מחוזקים ומאוחדים.

מרדכי יוגב: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר כהן – אחרון הדוברים.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, ראו, חברי, אדוני היושב-ראש, אחת הבעיות של המקום הזה – כשהתרגשה עלינו אותה פרשה חשבו חברי כנסת ושרים, וראש הממשלה, שאפשר להלך בין הטיפות; אפשר להגיד גם את זה ואפשר להגיד גם את זה; אני אגיד לכל אחד מה שהוא רוצה לשמוע.

מאיר כהן: במקום שאין נחישות, אתה הופך להיות לטובל ושרץ בידך.

מאיר כהן: אתה צודק, חבר הכנסת יוגב, שלא היה צריך לערער על זה שצה"ל היה אמור לעשות את התחקיר.

מאיר כהן: אני מסכים אתך לגמרי.

מאיר כהן: אתה היית מפקד בצבא, כולנו היינו, וברור מי צריך לעשות את התחקירים ומי צריך להפיק את הלקחים, לשפוט ולהעניש.

מאיר כהן: אבל מה לעשות שחלק מהבית הזה הלך לרקוד על הדם?

מאיר כהן: אז אנחנו עכשיו מגלגלים עיניים לשמים ואומרים: לא, את זה לא רצינו.

מאיר כהן: יכולנו ללכת לבית-המשפט ולחזק את אלאור אזריה, ויכולנו ללכת ולהטיל דופי בקוד האתי של צה"ל, ויכולנו ללכת ולזעוק.

מאיר כהן: אבל עכשיו, כשפוגעים ברמטכ"ל, אנחנו מגלגלים עיניים: לא לזה לא התכוונו.

מאיר כהן: גם אם חס ושלום – ואני לא חושד בכשרים – גם אם לא התכוונו חלק מחברי, אבל לשם בדיוק זה מוביל.

מאיר כהן: אני מסביר לתלמידים כשאני עומד בפניהם ולחברי הטובים ביותר: צה"ל הוא לא צבא של כנופיות, אנחנו לא צבא של כנופיות.

מאיר כהן: יוגב, אתה היית מפקד בכיר בצבא, אתה יודע את זה.

מאיר כהן: אנחנו לא צבא של כנופיות; אנחנו צבא שמתנהל על-פי הוראות ועל-פי קודים אתיים ועל-פי חוקים והוראות פתיחה באש שהן מאוד מאוד ברורות.

מאיר כהן: ולכן, רצוי היה שנפיק לקח בבית הזה, שכשמשהו מתרחש בצבא, נסמוך על האנשים האלה שנמצאים שם.

מאיר כהן: הם יודעים לעשות את זה הכי טוב.

מאיר כהן: ואני, בהזדמנות הזאת, א.

מאיר כהן: רוצה להודות לכולם על כך שלפחות אנחנו מתאחדים סביב הרמטכ"ל וסביב צה"ל.

מאיר כהן: זה הדבר שתמיד נדע לשמור עליו מעבר לכל ויכוח.

מאיר כהן: אם יש קונסנזוס במדינה הזאת זה צה"ל, מפקדיו והרמטכ"ל.

מאיר כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון – בבקשה – חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת הגישו בקשה להעלות על סדר-היום שתי סוגיות הנוגעות להרשעתו של סמל אלאור אזריה בהריגה על-ידי בית-הדין הצבאי המחוזי: האחת – המתקפה האישית על הרמטכ"ל ועל בית-הדין הצבאי ושופטיו; והשנייה נוגעת לאפשרות לחון את סמל אזריה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, נגד סמל אזריה הוגש כתב-אישום לבית-הדין הצבאי המחוזי בגין כך שביום 24 במרס 2016 ירה בחברון במחבל פלסטיני אשר נוטרל קודם לכן על-ידי כוח צה"ל שהיה במקום.

אלי בן-דהן: בכתב-האישום הואשם החייל בעבירת הריגה לפי חוק העונשין ובהתנהגות שאינה הולמת לפי חוק השיפוט הצבאי.

אלי בן-דהן: ביום 4 בינואר 2017 הרשיע בית-הדין הצבאי המחוזי את סמל אזריה בעבירות שיוחסו לו בכתב-האישום, וזאת לאחר שדחה את כל טענותיו כפי שהועלו במהלך ההליך.

אלי בן-דהן: לאחר ההרשעה הושמעה ביקורת כלפי הרמטכ"ל וכלפי שופטי בית-הדין הצבאי, כמו גם כלפי מערכת המשפט הצבאית, ולצדה השתלחות אלימה, חסרת רסן, הכוללת גם איומים חמורים לפגיעה בקצינים – יש להודות, בעיקר ברשת החברתית.

אלי בן-דהן: יש להוקיע, לגנות ולדחות בכל התוקף כל אמירה מסוג זה.

אלי בן-דהן: מערכת המשפט הצבאית נהנית מעצמאות מוחלטת ופועלת באופן ענייני ומקצועי.

אלי בן-דהן: בעניינו של הסמל אזריה נערך הליך משפטי מלא והוגן.

אלי בן-דהן: במערכת המשפט הצבאית זכאי כל נאשם להגנה המוענקת לו ללא תשלום על-ידי הסנגוריה הצבאית.

אלי בן-דהן: גם לסמל אזריה ניתנה האפשרות לקבל הגנה מידי סנגור בכיר במילואים, אולם זכותו גם לבחור בסנגורים פרטיים, וכך בחר סמל אזריה.

אלי בן-דהן: במהלך המשפט הוצעו למשפחת אזריה ליווי וסיוע מטעם גורמי הצבא.

אלי בן-דהן: בנוסף, סמל אזריה יצא לחופשות סדורות והתאפשרה לו קבלת ביקורים באופן סדור לאורך כל תקופת המשפט.

אלי בן-דהן: שר הביטחון וצה"ל מגנים כל התקפה על מערכת המשפט הצבאית והקצינים הנמנים עמה בבתי-הדין הצבאיים ובפרקליטות הצבאית.

אלי בן-דהן: החלטותיהם של המשרתים במערכת המשפט הצבאית מתקבלות באופן עצמאי ומקצועי.

אלי בן-דהן: שר הביטחון הדגיש בדבריו בטקס בבית נשיא המדינה את עצמאותם של שופטי בית-הדין הצבאי וחובתם לשמור על שלטון החוק בלא מורא, וכך הם פועלים.

אלי בן-דהן: כאן ברצוני להדגיש כי יש להתייחס לביקורת שהושמעה בפרופורציה הנכונה.

אלי בן-דהן: ברוך השם, לא הרמטכ"ל ולא שופטי בית-הדין הצבאי נמצאים בסכנת חיים.

אלי בן-דהן: בהפגנה שהייתה נגד החלטת בית-הדין השתתפו כמה מאות בודדות, ורק קומץ קטן קרא קריאות גנאי, והראיה – שרק אדם אחד נעצר בגין קריאות אלו.

אלי בן-דהן: השמעת ביקורת וקיום שיח ציבורי הולם על דברי הרמטכ"ל או הכרעת הדין של בית-הדין הצבאי הנה לגיטימית – ראש העיר של דימונה לשעבר, אני מבאר-שבע הקטנה, שעוד זכרנו שקראנו לדימונה, דמיונה, כידוע לך.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

אלי בן-דהן: השמעת ביקורת וקיום שיח ציבורי הולם על דברי הרמטכ"ל או הכרעת הדין של בית-הדין הצבאי הנה לגיטימית ומותרת במסגרת חופש הביטוי, וזאת לאור זכותו של כל אדם במדינת ישראל לחופש הביטוי.

אלי בן-דהן: ואולם, כמובן, לצד הביקורת, הביקורת אינה יכולה לזלוג לכדי איומים או דברי הסתה בוטים.

אלי בן-דהן: כולנו מגנים זאת.

אלי בן-דהן: אני רוצה לסיים.

אלי בן-דהן: לסמל אזריה, בא-כוחו ומשפחתו נתונה הזכות לפנות בבקשת חנינה לאחר גזר-דין חלוט שיינתן בעניינו.

אלי בן-דהן: כמובן, לא זה המקום לדון בבקשת חנינה בטרם הושלם ההליך המשפטי.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני סגן השר?

אלי בן-דהן: מבחינתי, אשמח אם תסתפקו בכך.

אלי בן-דהן: הם רוצים עוד דיון?

אלי בן-דהן: אני לא חושב שיש צורך בעוד דיון.

מאיר כהן: אני מבקש דיון בוועדת החינוך.

חמד עמאר: דיון בוועדת החינוך.

אלי בן-דהן: אין לי התנגדות.

חמד עמאר: אז אנחנו נצביע על דיון בוועדת החינוך.

חמד עמאר: יש – – –

נחמן שי: מצטרפים.

נחמן שי: מצטרף – – –

קריאה: אני מוותר על – – –

חמד עמאר: הוא ויתר.

חמד עמאר: שאר החברים מסכימים לוועדת החינוך?

נחמן שי: כן, כן.

נחמן שי: אני מצטרף.

קריאות: – – –

מרדכי יוגב: אני מציע – – –

קריאות: נכון – – –

חמד עמאר: מספיק שחבר כנסת אחד יבקש דיון – אנחנו מצביעים.

חמד עמאר: ואם סגן השר מסכים, אז – – –

אלי בן-דהן: אני לא רואה התנגדות.

אלי בן-דהן: אני חושב שאפשר להסתפק בזה.

קריאה: מסתפקים.

חמד עמאר: מסתפקים?

קריאות: כן.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון הבא.

חמד עמאר: מסתפקים, תודה.

אלי בן-דהן: תודה.

אלי בן-דהן: הסתה פרועה נגד חיילים חרדים המתגייסים לצה"ל

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הסתה פרועה נגד חיילים חרדים המתגייסים לצה"ל, מס' 5690, 5696, 5699, 5715 ו-5729.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

מאיר כהן: נבקש – – – הוא אמר שהוא – – – תזכיר את החגיגה שעשו בבני-ברק.

חמד עמאר: בבקשה, עד שלוש דקות.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, תראו, אם תעשו בגוגל ככה חיפוש, תרשמו: חייל חרדי הותקף – מהר מאוד עולות לכם הרבה תוצאות.

עודד פורר: ככה, רק בעמוד הראשון:

עודד פורר: ב-1 בספטמבר חייל חרדי הותקף במירון, חולץ על-ידי המשטרה – פורסם ב"כיכר השבת"; ב-18 בספטמבר חייל חרדי הותקף בבית-כנסת בירושלים – פורסם בערוץ 20; ב-10 באוקטובר חיילים חרדים הותקפו במאה-שערים – פורסם ב-ynet; ב-12 בנובמבר חייל חרדי מותקף בבית-שמש, וכמובן שעם הגעת כוחות המשטרה התוקפים נמלטו – פורסם ב"חדרי חרדים"; ב-1 בינואר חייל חרדי מותקף מילולית בבני-ברק, מזמין משטרה – פורסם בערוץ 7.

עודד פורר: רק במוצאי השבת האחרונה ראינו את הכתבה שפורסמה בערוץ 2 על התלאות שעוברים החיילים החרדים, וההסתה, ההסתה הפרועה שמתבצעת כנגדם בחברה שבה הם חיים.

עודד פורר: תראו, אני שירתי בצבא, ועשיתי אפילו שירות קבע.

עודד פורר: שירתי בחובלים.

עודד פורר: הייתי יוצא עם המדים גאה.

עודד פורר: הכי אהבתי לצאת – בחיל הים יש יום חיל הים, וביום העצמאות אתה יוצא עם מדים לבנים.

עודד פורר: אתה מסתובב כמו טווס.

עודד פורר: זה חלק מהגאווה שלנו כאן ומהיכולת שלנו לשרת.

עודד פורר: ועכשיו באים החיילים החרדים, וכשהם יוצאים הביתה הם צריכים להסתתר, ולהתחבא, ואולי להוריד את המדים לפני שהם מגיעים.

עודד פורר: ולכן, אני חושב שצריך להעריך – א.

עודד פורר: את המשרתים שבהם, הרבה מעבר למי שמשרתים איפה שנוח, כשאתה מגיע חזרה לחברה שלך.

עודד פורר: אבל חלה עלינו החובה למנוע את ההסתה הפרועה הזאת כנגד מי שמבצע את חובתו, את חובתו האזרחית.

עודד פורר: ופה אני חייב לומר שאתמול פרסמו גם איך מקבלים בשירה וריקודים את המסית כשהוא משוחרר מהמעצר, והוא עוד מתראיין ואומר: אני אמשיך.

עודד פורר: הוא לא מכה על חטא.

עודד פורר: אבל אני אומר לכם, ואני אומר את זה גם לחברי חברי הכנסת שלא נמצאים כאן: ההנהגה, ההנהגה החרדית, הכדור הזה מתגלגל לפתחכם כשאתם משפילים מבט ולא רוצים להתעמת עם החבורה הזאת.

עודד פורר: יש כאן בעיה קשה מאוד, ואני רוצה דווקא כן לציין לחיוב – ואולי אני עושה לו חיים קשים בחברה שלו – אבל חבר הכנסת מרגי עומד בעניין הזה, וסופג על העניין הזה, ומקבל על העניין הזה שבמקום שאין אנשים הוא איש.

עודד פורר: אבל במקום שאין אנשים אני רוצה שכל חברי הכנסת החרדים וכל ההנהגה החרדית יהיו איש; שכולם יבואו ויעמדו כחומה בצורה ויגנו עליהם, כי כשהם לא מגינים עליהם, זה בסוף תוקף אותם.

עודד פורר: וראינו איך חבר הכנסת – כבר לא חבר כנסת – איך סגן השר פרוש בעצמו סופג התקפות כי הוא לא מספיק קיצוני בתגובות שלו כלפי הנושא של גיוס חרדים.

עודד פורר: זה יגיע אל כל מי שמשפיל את המבט שלו, וזה בדיוק כמו שאנחנו למדנו, מי ששירת בצבא: כשאתה לא מטפל באיזושהי בעיה שיש לך כשהיא קטנה, אתה תיתקל בה כשהיא גדולה.

עודד פורר: וכל אלה שלא נמצאים כאן מההנהגה החרדית, שהיו צריכים לעמוד ולהגן על החיילים החרדים האלה, ימצאו את עצמם מותקפים על-ידי אותו אספסוף.

עודד פורר: ואנחנו צריכים לדרוש מרשויות האכיפה – ובזה אני מסיים, אדוני – אנחנו צריכים לדרוש מהם לעצור לא רק את התוקפים ולא רק את המסיתים, אלא גם את כל אלה שצולמו מקבלים בשירה וריקודים את אותו משתחרר ממעצר.

עודד פורר: כל אחד ואחת מהם צריכים להיות מוזמנים לחקירה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש – עד שלוש דקות.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני עומד כאן היום גאה ומתבייש.

יואב קיש: אני גאה בכל אחד ואחד מהחיילים החרדים שהחליטו להתגייס לצה"ל, ומתבייש במי שפוגע בהם, מנסה להוקיע אותם, להפחיד אותם, ומגנה את גיוסם לצה"ל.

יואב קיש: לפני כשנה וחצי, כשהכנסת הזאת רק התחילה למלא את תפקידה, עבר משהו משמעותי פה – עבר חוק גיוס לצה"ל שנגע במגזר החרדי, והוא עבר בתמיכת המפלגות החרדיות, לראשונה.

יואב קיש: אני, דרך אגב, לא הצבעתי על החוק, כי אני באתי בתפיסה אחרת, ואמרתי: אנחנו צריכים חוק אחד.

יואב קיש: אבל אני יכול להגיד לכם שמולי בליכוד אמרו: חברים, בואו נעשה את זה ביחד, בהבנה ובהסכמה.

יואב קיש: וזו הגישה שבסוף גם אני הבנתי: אוקיי, הולכים עם זה.

יואב קיש: ואני חושב שאותו מיעוט קולני במגזר החרדי – חייבים לגנות אותו.

יואב קיש: אנחנו לא יכולים להישאר פה בשקט, ואני מצטרף לקריאתו של חבר הכנסת פורר.

יואב קיש: הקריאה הזאת היא בעיקר לרבנים ולחברי הכנסת החרדים, ובאמת אני חושב שבעניין הזה חבר הכנסת מרגי בהחלט עושה ואומר את האמירה שלו.

יואב קיש: ואני שואל אתכם: כמה פעמים הבעתם הסכמה בריש גלי שמי שלא לומד תורה, מי שאינו אברך – שיצא לצבא?

יואב קיש: הרי זה מקובל על כולם.

יואב קיש: אז מדוע כשמגיע הרגע אתם נאלמים דום?

יואב קיש: רוצים לשמור על האברכים שלומדים תורה – זה מקובל, אבל עכשיו צריך לשמור על אלה שמתגייסים.

יואב קיש: אנחנו רואים אומנם עלייה במספרי הגיוס של חרדים לצה"ל, וגם בגיוס ללוחמים ולמסלולים קרביים בצה"ל.

יואב קיש: אני שוב פונה ומבקש לשמוע את הקול של חברי הכנסת החרדים שמגנה בחריפות את ההסתה וההתקפות נגד אותם חיילים.

יואב קיש: אתם צריכים להיות חוד החנית שלהם במאבק הזה, בשמירה עליהם.

יואב קיש: בנוסף, אני מבקש לפנות גם למשטרה.

יואב קיש: עד לאחרונה הייתי יושב-ראש ועדת משנה בוועדת חוץ וביטחון בנושא כוח-אדם, ועסקנו רבות בנושא של הסתה נגד חיילים חרדים.

יואב קיש: קראנו לשיתוף פעולה בין המסגרות – וזה צה"ל, זה המשטרה, זה הפרקליטות – בשביל לקצר את התהליכים האלה.

יואב קיש: צריך להמשיך להקצות את המשאבים לדבר הזה.

יואב קיש: אנחנו צריכים לייצר מצב שחייל חרדי יסתובב גאה ובטוח ברחובות; ואת המסיתים לרדוף, שירגישו רדופים ושימצאו את עצמם מאחורי סורג ובריח.

יואב קיש: אני מצדיע לחיילים החרדים.

יואב קיש: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: חברותי, חברי, חברי הכנסת, אדוני השר, אתה יודע, אדוני, לדבר על הנושא הזה בין שבעה לשבעה בשבוע שנרצחו חיילות וחיילים שלנו – המתח הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

עליזה לביא: אני מקשיבה לחברי, שותפי להצעה לסדר-היום.

עליזה לביא: לא יעלה על הדעת, לא יעלה על הדעת, בושה.

עליזה לביא: שיתביישו כל המסיתים, המתקיפים בצורה מכוערת נגד חיילי צה"ל, נגד חיילים שבאים מהקהילה החרדית ומתגייסים לצבא הגנה לישראל.

עליזה לביא: יש להם את הזכות לשרת בצבא של העם היהודי, בתקופה שבה זכינו לחיות, לגדול, לגדל את הילדים שלנו כשיש צבא לעם היהודי – ובדורות קודמים לא היה.

עליזה לביא: הם שותפים לנס, לנס הזה של קיבוץ גלויות ושל הקמת המדינה והשמירה עליה, ובאים במתקפה מכוערת מהבית שלהם, מהקהילה שלהם, פעילים קיצונים מהפלג הירושלמי, ומפרסמים מאגר עם תמונות ופרטים של חיילים חרדים.

עליזה לביא: שיימינג עושים להם.

עליזה לביא: במקום שהם יתביישו, הם עושים שיימינג לאלה שבוחרים לשרת בצבא.

עליזה לביא: זה קמפיין מביש, קמפיין נוראי, שקורא לציבור להוקיע את אותם חיילים ששומרים על כולנו.

עליזה לביא: שנים אנחנו רואים התנכלות לחיילים חרדים ופעולות אקטיביות נגדם, כגון הטרדה בבית, הפגנות, הפחדות של משפחה.

עליזה לביא: לא אחת אנחנו שומעים על חיילים שנאלצים להחליף את המדים שלהם, אם זה בשירותים של תחנה מרכזית או אם זה כמה בתים או כמה רחובות לפני השכונה, שלא יראו, כי יזרקו אבנים או כי ישפכו עליו כל מיני דברים כאלה ואחרים.

עליזה לביא: בניית מאגר של תמונות של חיילים – לאן הגענו?

עליזה לביא: בניית מאגר שמתעדכן בתמונות ובשמות של חיילים חרדים – זו קריאה ממשית, זו הסתה כנגד חיילים.

עליזה לביא: ואנחנו כולנו – זה לא עניין של שמאל–ימין, דתיים–חילונים, חרדים ואחרים; זה החיילים של כולנו, והתפקיד של כולנו לשמור ולראות איך אנחנו, כולנו, מתמודדים עם התופעות הנוראיות והמבישות הללו.

עליזה לביא: התופעות המכוערות האלה באות דווקא בתקופה שבה אנחנו עדים ורואים שיותר ויותר מתגייסים לצבא מהמרחב החרדי, ובכל שנה מתווספים יותר חיילים שמוצאים את עצמם – השנה 3,200 חיילים, גידול ב-500 חיילים, יותר, מהשנה הקודמת.

עליזה לביא: העיר אלעד – העיר אלעד מובילה במדד, באחוז החיילים הקרביים מבין המתגייסים, כשיותר מ-50% שם הולכים לתפקידים קרביים ומסכנים את החיים שלהם למען כולנו, כולל למען ה-50% מהאוכלוסייה בישראל שלא בוחרים, או שמוצאים את הדרך לא לשרת בצבא.

חמד עמאר: נא לסיים.

עליזה לביא: בשנה הקודמת הייתה הפעם הראשונה שחייל חרדי התקבל לקורס טיס יוקרתי.

עליזה לביא: אני מקווה מאוד שהוא יפתח את הדלת לאלה שבאים אחריו בתור.

עליזה לביא: אל תפחדו, אתם עושים מעשה שהוא באמת בנשמתה של החברה בישראל.

עליזה לביא: אנחנו אתכם, ואני מוקיעה את אלו המפחידים והמסיתים, ואדוני, המקום שלהם הוא מאחורי סורג ובריח.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, סגן השר, תופעת ההסתה והשיימינג כלפי החיילים חרדים הולכת ומתעצמת, והיא עלתה כאן במליאת הכנסת פעמים רבות על-ידי ועל-ידי – אני חייב לציין – חברים מעטים מן הבית הזה.

יעקב מרגי: אני מדגיש: חברים מעטים מן הבית הזה.

יעקב מרגי: תשובות רבות קיבלנו המביעות אמפתיה וחיבוק לחיילים, ויד קשה כלפי המסיתים.

יעקב מרגי: שמענו רבות, אך מכל האירועים הרבים, בצער רב אני אומר, בוצע רק מעצר אחד לכמה ימים, ותו לא.

יעקב מרגי: השבוע אותם גורמים רשעים ארורים – סליחה על הביטויים הבוטים; כדי שיהיה חומר למחשבה על גבי גזית, שכל חייו – ובסך הכול מה הוא עשה למען המדינה, הוא קיבל מיקרופון ויודע לכתוב – משתלח באנשים.

יעקב מרגי: לא מצאתי אותו מגנה את הטרוריסט המפגע – ואני סוטה מהנושא, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: עכשיו שולחים לי איך הוא התבטא על ההצעה שלי לקבור את המחבל יחד עם ראש של חזיר.

יעקב מרגי: הרי הם אוחזים שהם הולכים לגן-עדן, ומחכות להם – כל מיני שקצים ורמשים.

יעקב מרגי: וידוע שבאמונה שלהם מי שצמוד לחזיר, הוא טמא.

יעקב מרגי: הייתי מצפה שהוא לפחות ישתוק, אבל הוא העדיף להשתלח בחבר הכנסת מרגי מאשר לגנות את המחבל.

יעקב מרגי: אז כדי שיהיה לו עוד חומר – הרי מה הוא עשה למען מדינת ישראל?

יעקב מרגי: קיבל מיקרופון – אז השבוע אותם גורמים רשעים ארורים הגדילו לעשות; מעשה המעיד כי איבדו כל רגש וחמלה – זעזוע, וללא חמלה: לפגוע בבני-משפחה של הרוגי תאונת האופנוע במוצאי-שבת המתגוררים באלעד.

יעקב מרגי: ההרוגים בתאונה היו חיילים חרדים.

יעקב מרגי: בבני משפחותיהם פגעו בצורה בוטה: במודעות האבל, במקום "בצער רב", כתבו: "בשמחה", "חרד"ק".

יעקב מרגי: מחקו את זה, והם חזרו על המעשה.

יעקב מרגי: אבל אני לא מלין עליהם, אני אסביר לכם למה, ואתם תבינו על מי אני הולך להלין.

יעקב מרגי: פעם אחר פעם, בעוד בני המשפחה מבכים את אובדן יקיריהם, באו אותם פורעים עם שלטי ה"חרד"ק", ואף ציינו בחוצפה על מודעות האבל התלויות בפתח בית המשפחה כי מדובר בחרד"ק.

יעקב מרגי: ממשלת ישראל, המשטרה וצה״ל יתעוררו רק כאשר תהיה פגיעה פיזית בחייל חרדי, או לחלופין, כאשר חייל חרדי ייקח את הדין וישיב לתוקפיו מנה אחת אפיים, נתכנס פה ונשפוך מלל, ונשפוך דמעות תנין, ונקים ועדות חקירה איך קרה שיהודי הורג יהודי.

יעקב מרגי: רבותי, חובה עלינו להבין כי אין זה מאבקם של החיילים החרדים, זהו מאבק של החברה החרדית ושל החברה הישראלית.

יעקב מרגי: אדוני, בדרך כלל אני לא – פה אני מבקש דקה תוספת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כיום המאבק של החברה החרדית הנו על הגיוס והיחס לחיילים המשרתים בצה"ל, אולם ייתכן שמחר המאבק יעסוק בזכות לבחור ולהיבחר, תוכני הלימוד ופסקי ההלכה – הרי הם לא יעצרו בחיילים החרדים.

יעקב מרגי: מאידך גיסא, החברה הישראלית מבקשת להציב יעדי גיוס במטרה לשלב כמה שיותר חרדים במערכת, אולם ברור כי מספר החרדים המתגייסים לשירות מלא נמצא במגמת ירידה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: בואו נשאל את עצמנו למה.

יעקב מרגי: כאשר לא תהיה עמידה ביעדים שהציבה הממשלה, את מי נוכל להאשים, את החברה החרדית?

יעקב מרגי: אני אומר לכם בכנות: לא.

יעקב מרגי: כי הם עשו מעשה – אתם יודעים, אתם רואים באיזה ויכוח ציבורי הם נמצאים, פנימי.

יעקב מרגי: ויכוח פנימי עמוק.

יעקב מרגי: אני מבקש להבין מדוע אותם מפגינים ופורעים שהפגינו מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, ד"ר אביחי מנדלבליט, המשטרה עצרה אותם, הגישה כתב-אישום.

יעקב מרגי: אף הוגשו כתבי-אישום – מיידי, לא שנה.

יעקב מרגי: יואב קיש, מתי הייתה ועדת המשנה אצלך?

עודד פורר: – – –

יואב קיש: עבדנו קשה מאוד ולא רואים תוצאות.

יעקב מרגי: אני מסיים, אדוני.

יעקב מרגי: אני אומר: הפורעים האלה – יודעים מי הם; יודעים את בתי-הדפוס; יודעים מי מממן.

יעקב מרגי: יורדים לחיי החיילים החרדים.

יעקב מרגי: ננקטת יד רכה, ולא נעשות פעולות מיידיות למיגור התופעה.

יעקב מרגי: אין לי אלא לסכם ולהגיש מסקנותי לחייל החרדי: 1.

יעקב מרגי: החברה החרדית הפקירה אתכם; 2.

יעקב מרגי: צה"ל כנראה מפקיר אתכם; 3.

יעקב מרגי: גם המשטרה לא תגן עליכם.

יעקב מרגי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם משהו: אני שמח.

אלי בן-דהן: אני שמח, כי חברי המשכן סוף-סוף התעוררו.

אלי בן-דהן: במהלך השנה וחצי האחרונות היו פה דיונים במליאה בדיוק באותו נושא, ומי נכח בהם?

אלי בן-דהן: רק חבר הכנסת מרגי ואנוכי.

אלי בן-דהן: אני שמח שכנראה התחקיר ששודר בערוץ 2 עורר את כולנו, אני שמח על כך, ומקווה מאוד שההתעוררות הזאת לא תשכך במהרה.

אלי בן-דהן: אני רוצה לספר לכם, רבותי, שלפני שנה וחצי הגעתי לביתו של אחד החיילים, חרדי שסבל מהסתה.

אלי בן-דהן: הוא ביקש להיפגש אתי, ואמר לי: עד היום אף אחד מאנשי הציבור שפניתי אליהם לא נפגש אתי.

אלי בן-דהן: אתה הראשון שהסכים להגיע אלי הביתה להיפגש.

אלי בן-דהן: למה הגעתי אליו הביתה?

אלי בן-דהן: כדי שאוכל להיפגש גם עם אשתו ולראות את ילדיו.

אלי בן-דהן: הוא הביא אתו עוד כמה חברים שגם הם סבלו מהסתה.

אלי בן-דהן: ההסתה הפרועה הזאת מתחילה בטלפונים ב-02:00.

אלי בן-דהן: האישה התעוררה, דיברה רגע – ניתקה; כעבור רבע שעה, 20 דקות – פעם נוספת; עוד חצי שעה – פעם נוספת; לצערי, אני יכול לומר לכם, לימים, בעקבות הפעילות שלי בעניין הזה, גם אותי הטרידו בשיטה הזאת ונתנו לי לטעום מה זו ההטרדה שהם סובלים.

אלי בן-דהן: תמונת המצב שנחשפה לנגד עיני הייתה קשה.

אלי בן-דהן: גורמי אכיפת החוק פעלו בעצלתיים לטיפול בתלונות על ההסתה נגד חיילים חרדים, ובהתאם, חיילים לא הגישו תלונות במשטרה.

אלי בן-דהן: מאז, בעקבות לחצי, הוקם צוות משותף מיוחד לטפל בכל התלונות הנוגעות להסתה נגד חיילים חרדים.

אלי בן-דהן: בצוות יש נציגים של פרקליטות המדינה, משטרת ישראל וצבא ההגנה לישראל.

אלי בן-דהן: רק לפני כעשרה ימים הצוות הזה נפגש בלשכתי, בחדרי במשרד הביטחון, ועברתי אתם תלונה-תלונה.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לכם שהיום ההתייחסות של משטרת ישראל שונה לחלוטין; יש מעקב שמתבצע כל הזמן, על כל תלונה.

עליזה לביא: במה?

אלי בן-דהן: תלונה שנסגרה, נפתחה מחדש בעקבות פנייה של הצוות.

אלי בן-דהן: במה משתנה?

אלי בן-דהן: אני אספר לך.

אלי בן-דהן: ביום חמישי האחרון, בלילה, נעצרה דמות מרכזית מאוד שעוסקת בתחום הזה של הסתה נגד חיילים חרדים.

אלי בן-דהן: לפני כחודש ימים דמות אחרת בעולם החרדי, שהסיתה נגד חייל בבית-שמש, ניסתה לברוח לחו"ל ונעצרה בנתב"ג.

אלי בן-דהן: הדברים הללו לא היו קודם.

אלי בן-דהן: הם קיימים כיום, כי אכן משטרת ישראל מפעילה אמצעים מודיעיניים ומבצעים חדשים כדי לאתר את המסיתים ואת מארגני הקמפיין.

אלי בן-דהן: בעניין הזה אני יכול לומר לכם שגם פועלים לאתר את שביל הכסף – מי מממן את קמפיין ההסתה – בתקווה שברגע שנגיע לכך נוכל לשים את ידנו עליהם ולעצור את המימון.

אלי בן-דהן: לאחרונה פנה שר הביטחון אל השר לביטחון פנים ואל שרת המשפטים בדרישה שיפעלו בתחומים שבאחריות משרדיהם כדי למגר את תופעת האלימות כלפי חיילים חרדים המשרתים בצה"ל ולבדוק אם אכן ההתנכלות הזאת עולה לידי עבירה פלילית.

אלי בן-דהן: המשימה אינה קלה.

אלי בן-דהן: מארגני הקמפיין ככל הנראה מלווים בייעוץ משפטי, מה שמקשה מאוד את תפיסתם.

אלי בן-דהן: עם זאת, על כל רשויות המדינה להבין שהסתה נגד החיילים חרדים היא הסתה חמורה, שפועלת בלב-לבה של מדינת ישראל ופוגעת בצבא ההגנה לישראל.

אלי בן-דהן: את ההסתה הזאת צריך לעצור, כי אם היא לא תיעצר כאן, חס ושלום אנחנו עלולים להגיע לראות גם פגיעות בנפש.

אלי בן-דהן: האלימות הזאת היא רעה חולה שיש לפעול בכל האמצעים נגדה, ולכן אנחנו מגנים בכל תוקף כל פגיעה בצה"ל ובמשרתיו.

אלי בן-דהן: ואני אומר כאן:

אלי בן-דהן: אני מצפה שגם אנשי הציבור החרדים, הרבנים ומנהיגי הציבור החרדי – גם הם יגנו.

אלי בן-דהן: אומר לכם, רבותי, כרב בישראל: חילול השם הנגרם על-ידי המסיתים הללו נגד חיילים הוא ביזוי התורה.

אלי בן-דהן: הם כאילו פועלים בשם התורה.

אלי בן-דהן: אני אומר לכם, הם לא פועלים בשם התורה; הם פועלים נגד התורה.

אלי בן-דהן: זו לא דרכה של תורה, לפגוע ברכוש פרטי או ציבורי, או לפגוע פגיעות אישיות או העלבות של חיילים.

אלי בן-דהן: זו לא דרכה של תורה.

אלי בן-דהן: אני מצפה שכל מי שיש לו עדיין נגיעה לעניין – מנהיגים, רבנים – כן, לרבנים יש השפעה גדולה.

אלי בן-דהן: אם רבנים יצאו בקריאה שהדרך הזאת היא דרך אסורה, היא מנוגדת לדין תורה, אני מאמין שאותם פרחחים יפסיקו את הדרך הזאת.

אלי בן-דהן: לצערי, חברי הכנסת החרדים לא נמצאים פה.

אלי בן-דהן: אני מצפה גם מהם לגנות את האלימות המילולית והפיזית נגד חיילים חרדים.

אלי בן-דהן: אי-אפשר להסכים להמשך הפגיעה בכוחות הביטחון.

אלי בן-דהן: הניסיון הזה של פגיעה בחיילי צה"ל לא ירפה את ידינו.

אלי בן-דהן: צה"ל ימשיך לפעול לשילוב כל אוכלוסיות המשרתים במסגרת הצבאית, ובפרט חיילים חרדים, בצבא.

אלי בן-דהן: צה"ל ימשיך להקים מסגרות מיוחדות עבור חיילים חרדים.

אלי בן-דהן: רק לאחרונה הוקמה פלוגה חדשה בצנחנים, הראשונה בהיסטוריה של צה"ל.

אלי בן-דהן: המסגרות הללו מאפשרות למי שלא לומד ורוצה להתגייס – להתגייס לצה"ל, תוך שהוא ממשיך לקיים את אורחות חייו החרדיים, ומשרת שירות משמעותי.

אלי בן-דהן: אני יכול להבטיחכם שמערכת הביטחון, צה"ל ומפקדיו, ואני באופן אישי, נמשיך להעניק תמיכה לכל החיילים מכל האוכלוסיות המבקשים לתרום את תרומתם למדינה, ובפרט לחיילים החרדים.

אלי בן-דהן: תודה רבה לכם.

יואב קיש: אפשר שאלה?

יואב קיש: אתה במקרה מכיר מה הסטטוס של – – – שלהם מצה"ל, מהשנה-שנתיים האחרונות – איפה אנחנו עומדים?

יואב קיש: בעקבות ההסתה הנוראית.

חמד עמאר: האם יש עלייה או יש ירידה?

חמד עמאר: זו השאלה.

עליזה לביא: יש עלייה.

עליזה לביא: אמרתי את זה.

יואב קיש: – – –

אלי בן-דהן: לא בדקתי בימים האחרונים.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר שלאחרונה כשבדקתי, לפני כמה חודשים, בגרף ההתגייסות הייתה פגיעה מזערית ביותר.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני סגן השר?

אלי בן-דהן: מה שתרצו.

עודד פורר: אני חושב שנעשה דיון בוועדת הפנים.

אלי בן-דהן: למה ועדת הפנים דווקא?

מירב בן ארי: זה נוגע – – –

אלי בן-דהן: אין לי התנגדות.

יואב קיש: פנים.

אלי בן-דהן: מקובל עלי שיתקיים דיון בוועדת הפנים.

יואב קיש: פה-אחד.

חמד עמאר: אז נצביע על ועדת הפנים.

יואל חסון: למה לא חוץ וביטחון?

אלי בן-דהן: כי זה נוגע בעיקר למשטרה, יואל.

ענת ברקו: – – –

חמד עמאר: ענת ברקו – הבעת דעה, דקה.

חמד עמאר: בבקשה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני סגן שר הביטחון, לפני כמה זמן ישבתי עם אחד מחברי הכנסת החרדים, והוא הראה לי תמונה של הדלקת נרות חנוכה באולם ענקי, עם הרבה מאוד צעירים חרדים, ואני אמרתי לו: אני רואה כאן אוגדת שריון.

ענת ברקו: ואני אומרת לך שזה יגיע.

ענת ברקו: ביום הזיכרון האחרון, במסגרת זה שאני באמת עוברת בין בתי-עלמין צבאיים, הגעתי באופן מתוכנן לבית-עלמין בבני-ברק, לקבר של חלל חרדי ממלחמת יום העצמאות שלנו, מלחמת השחרור.

ענת ברקו: זאת אומרת שחיילים חרדים לחמו כאן, נפלו כאן, שילמו בדם, ולא מספיק מכירים בזה.

ענת ברקו: משהו השתנה.

ענת ברקו: משהו השתנה.

ענת ברקו: עכשיו, הם על הכתפיים של צה"ל.

ענת ברקו: אנחנו רוצים לקלוט כמה שיותר חיילים, כמה שיותר אנשים, ואני חושבת שהחברה החרדית הפכה להיות חברה עם בעיה קשה, כי יש הרבה מאוד אנשים שלא לומדים תורה, השבאב החרדים, כפי שהם נקראים.

ענת ברקו: פרחחים שמסתובבים ברחובות, שהסיכוי שלהם היחיד להגיע למשהו בחיים שלהם זה להתגייס לצה"ל.

ענת ברקו: ואסור לחבל במאמץ הזה.

ענת ברקו: יש חבר'ה מצוינים בצה"ל, לוחמים, תוכניתנים, עוסקים בעבודות – בטכנולוגיות, באמת בתפקידים מגוונים.

חמד עמאר: תודה רבה.

ענת ברקו: אדוני, אני רק רוצה לומר שפעם אחת – ברשותך, עוד חצי דקה – פעם אחת, כשצעדתי בשדרה החמישית בניו-יורק ביום העצמאות שלנו, ראיתי המון אהבה וחיבוק לעם ישראל.

ענת ברקו: אבל עמדה שם קבוצת חרדים שרק עמדה וקיללה את המדינה.

ענת ברקו: לדעתי אלה אותם אנשים; אלו אותם נתיבים של הכסף שצריך לעקוב אחריהם ופשוט צריך לטפל בהם דרך המשטרה, ולעשות להם "בוק" עם פוטו-רצח ולהכניס אותם לכלא.

חמד עמאר: תודה רבה.

ענת ברקו: לא לתת להם לפגוע בחיילים החרדים.

ענת ברקו: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירב בן ארי, דקה, בבקשה.

עליזה לביא: אפשר גם הערה?

עליזה לביא: רק שאלה לשר.

חמד עמאר: אחרי זה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני נשארתי פה אפילו שאני לא מהמציעים, נשארתי כי זה דיון חשוב בעיני, גם בגלל מה שהיה כאן, וגם לשמוע את התשובה של חבר הכנסת בן-דהן.

מירב בן ארי: רואים שאתה מעורה בעניינים ובפרטים.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר משהו.

מירב בן ארי: לדעתי – אני לא מהמציעים, שוב, כי דיברתי בנושא ההסתה נגד הרמטכ"ל – לדעתי זו צריכה להיות ועדה משותפת של ועדת הפנים וועדת החוץ והביטחון.

מירב בן ארי: אני רק חושבת את זה, כי בעיני זה גם ההגנה של המשטרה אבל זאת גם ההתנהלות בתוך הצבא.

מירב בן ארי: אנחנו לא יודעים אם – – –

יואב קיש: – – –

ענת ברקו: – – –

מירב בן ארי: אני זוכרת שהיה דיון אחד, שהיינו אצלך, שאתה היית יו"ר ועדה.

יואב קיש: – – –

מירב בן ארי: כן.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת – – –

מירב בן ארי: רגע, אני דיברתי 30 שניות, אדוני.

עליזה לביא: – – – עצרו חיילים – ואחרי שעה הוא שוחרר.

עליזה לביא: אז מה – – –

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: אם כך, אדוני היושב-ראש, זה מעבר לחוץ וביטחון, כי שם עשינו מספיק דיונים.

מירב בן ארי: צריך להיות כאן איזשהו מנגנון שבא וגם עוצר את ההסתה, אבל גם מטפל באכיפה וענישה לאותם אנשים.

מירב בן ארי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת בן ארי.

יואל חסון: הערה חשובה מאוד.

יואל חסון: אנחנו ניגשים להצבעה.

יואל חסון: יש פה הסכמה על ועדת הפנים.

יואל חסון: הסכמה על ועדת הפנים.

יואל חסון: ולכן, מי שבעד ועדת הפנים יצביע בעד, מי שנגד יצביע נגד.

יואל חסון: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעות לסדר-היום: הסתה פרועה נגד חיילים חרדים המתגייסים לצה"ל, תועברנה להמשך דיון בוועדת הפנים.

יואל חסון: הודעת סגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק המים (תיקון מס' 27), התשע"ז–2017, שהחזירה הוועדה המשותפת לוועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת הכלכלה לדיון בהצעת חוק המים כאמור.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לשכת עורכי-הדין (תיקון מס' 39), התשע"ז–2017.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איציק שמולי, אורלי לוי אבקסיס, קארין אלהרר, אורן אסף חזן ואילן גילאון בנושא: זריקת אם יחידנית עם שתי בנותיה הקטנות לרחוב מדירת דיור ציבורי.

נאזם בדר: תודה.

יואל חסון: תודה לך, אדוני.

יואל חסון: הרגלי השתייה של הנוער הישראלי

יואל חסון: המשך סדר-היום – הצעה לסדר-היום נוספת: הרגלי השתייה של הנוער הישראלי, מס' 5713, 5733 ו-5734.

יואל חסון: ראשון המציעים – חבר הכנסת יצחק וקנין, ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אפשר להגיד שזאת הצעה לסדר-היום של סגני יושב-ראש הכנסת.

יואל חסון: כולם סגנים.

מאיר כהן: אני רוצה הבעת דעה, אפשר?

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שההצעה הזאת היא כל כך במקומה בתקופה הזאת.

יצחק וקנין: אני אסביר.

יצחק וקנין: אני זוכר שהיה דיון בנושא הזה לפני כשנתיים – יותר, שלוש שנים – בוועדת הכספים, כאשר רצו למסות את האלכוהול, ומיסו אותו בצורה מסיבית, ואז אני אמרתי שם, שלצערי הרב, הרגלי השתייה של הנוער – ואני אומר לכם, כשאני אומר נוער, זה לא פוסח על שום חברה, לצערי הרב, אפילו לא על החברה החרדית.

יצחק וקנין: אני אומר, זה פשה, הנגע הזה, בכל החברה הישראלית; אתה הולך לאירועים, אתה מוצא שם את הרד-בול, ואת הוודקה, ואת הערבוב של הדבר הזה, ואנשים יוצאים עם ראש מנופח, שלא לדבר על ההשלכות של כל הדברים האלה כשהחבר'ה הצעירים האלה גם צריכים לעלות על הגה, לא מעט תאונות היו בגלל הדברים הללו, לצערי הרב, אני אומר.

יצחק וקנין: מכיוון שאני רואה את זה גם כדבר שפשה, לצערנו, גם בחברה שלנו, בציבור החרדי, ולא פעם אני מעיר על הדברים הללו.

יצחק וקנין: אני לא יכול להגיד שזה כל – זה דבר שנכנס ולא היה לפני כן; לא הייתה תרבות כזאת, שלוקחים וודקה עם רד-בול וכל מיני דברים שמערבבים אותם – בחברה הישראלית בכלל זה מכה שלא כתובה בשום מקום.

יצחק וקנין: אין היום אירוע שלא מביאים את השתייה הזאת.

יצחק וקנין: החבר'ה שותים לשוכרה, נוהגים אחר כך, במיוחד מי שיוצא לבילויים שלו בסוף-שבוע.

יצחק וקנין: זה מביא דברים – לי יש שני חברים שנהרגו בתאונת דרכים – משפחה שלמה נספתה מדבר כזה, שמי שנהג ברכב היה שתוי לחלוטין.

יצחק וקנין: ולכן אני חושב שצריך למצוא איזו דרך – ואני אומר את זה לסגן שר החינוך – יותר להסביר את הדברים הללו.

יצחק וקנין: אנחנו מוצאים את עצמנו במקום שלא היינו בו.

יצחק וקנין: זה דבר שהוא נגע יותר מכל הנגעים שיש בחברה הישראלית.

יצחק וקנין: אני אומר, יש הרבה נגעים, אבל הנגע הזה ממש מפיל אותנו לקרשים, ואני שומע את זה פעם אחר פעם – החבר'ה הצעירים גומרים את הבליינות שלהם ועולים על ההגה, ולפעמים זאת כל החבורה, אין גם מי שיחליף את הנהג, שלא – אומרים, החבר'ה שותים.

יצחק וקנין: אחד לא ישתה, כולם שותים.

יצחק וקנין: וזאת תרבות של בילוי שלא הכרנו בשנים עברו.

יצחק וקנין: לכן אני חושב שכל גורם היום שיכול לתת את כל מה שהוא יכול לטובת הדבר הזה, כדי למנוע, כדי לתת גם הסברה לחבר'ה הצעירים.

יצחק וקנין: החבר'ה לא מבינים מה ההשלכות של הדברים ומה ההשפעה.

יצחק וקנין: שלא לדבר על זה שלפעמים שמים כל מיני סמים בתוך השתייה הזאת, ומערבבים את הכול יחד, וכבר קרו מקרים שאדם פתאום הופך להיות צמח, הוא לא בהכרה בכלל, לא חוזר להכרה.

יצחק וקנין: החשיבות של הדבר הזה היא מחויבת המציאות, אדוני סגן שר החינוך, בהסברה בבתי-ספר, לעשות פעולות שידריכו ויכוונו את הנוער.

יצחק וקנין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת וקנין.

יואל חסון: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה, סגן יושב-ראש הכנסת.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שהחלפת אותי.

חמד עמאר: נושא חשוב.

חמד עמאר: אני גם רוצה להודות למציע, סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת וקנין.

חמד עמאר: אני ביקשתי דיון דחוף בנושא לפני שלוש שנים, ארבע שנים.

חמד עמאר: אותו נושא.

חמד עמאר: וקיימנו דיון כאן, במליאה, וקיוויתי שהתופעה הזאת או שתיעלם או שמספר הצעירים, הילדים, ששותים – ירד.

חמד עמאר: ודווקא להפך, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: יש לנו עלייה, בארבע השנים האחרונות, של 30% בשתיית אלכוהול בקרב צעירים.

חמד עמאר: אנחנו מקום שני באירופה בשתיית אלכוהול של ילדים בני 11.

חמד עמאר: ילדים בגיל 11 שותים אלכוהול.

חמד עמאר: 19% מאותם ילדים שותים אלכוהול.

חמד עמאר: אני עדיין לא מצליח להבין ולקלוט.

חמד עמאר: אולי – בזמננו לא היינו שותים בגיל 11, ואפילו לא בגיל 17 ו-18.

חמד עמאר: אבל ילדים בגיל 11 – לשתות אלכוהול?

חמד עמאר: כל המחקרים מוכיחים ששתיית אלכוהול אצל ילדים יכולה לגרום לפגיעה חמורה ביותר ולנזק בלתי הפיך ואפילו למוות.

חמד עמאר: בחדרי מיון בסופי-שבוע אתה רואה ילדים בני 11, בני עשר, מגיעים שיכורים לגמרי לחדרי מיון.

חמד עמאר: התופעה הזאת חייבת להיעלם.

חמד עמאר: אני אגיד לך, אדוני היושב-ראש, זה גם עניין של אכיפה.

חמד עמאר: נפתחו 1,900 תיקים בנושא מכירת אלכוהול לצעירים מתחת לגיל 18.

חמד עמאר: מתוכם נסגרו 1,170 תיקים.

חמד עמאר: קרוב ל-60% מהתיקים נסגרו, בגלל חוסר עניין לציבור, אין ראיות מספיקות, עבריין בלתי ידוע – כל מיני סיבות.

חמד עמאר: אני אגיד לכם: כמעט אין אכיפה בנושא.

חמד עמאר: אני גר בשפרעם, ולא זכור לי שניידת אחת שאלה: לאיזה גיל אתה מוכר?

חמד עמאר: או אכפה את זה באיזשהו מקום שמוכר אלכוהול.

חמד עמאר: בנושא תאונות דרכים, ואתה הדגשת: 69 תאונות דרכים נגרמו בשנת 2016 כתוצאה משתיית אלכוהול, ומתוכן ארבע תאונות דרכים קטלניות.

חמד עמאר: אנשים נהרגו – בקרב צעירים, רק על צעירים דיברתי.

חמד עמאר: אני בעצמי חוקקתי חוק אלכוהול אפס לפני שש שנים.

חמד עמאר: עד עכשיו אין אכיפה בנושא.

חמד עמאר: שוב אני פונה לשר לביטחון פנים: מתי יהיו "ינשופים" לאכיפת החוק החשוב הזה?

חמד עמאר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר, סגן יושב-ראש הכנסת.

יצחק וקנין: יעלה סגן יושב-ראש הכנסת יואל חסון.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אחר כך אנחנו נשמע את הבעת הדעה של סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר פרוש: עוד לא סגן יושב-ראש – – –

יואל חסון: לא, לא.

יואל חסון: הוא אמר: מאיר כהן.

יצחק וקנין: אמרתי: מאיר כהן.

מאיר פרוש: אה, זה בסדר.

יצחק וקנין: סגן יושב-ראש הכנסת, הוא ביקש דעה נוספת.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כמה שנים, כשהבעיה הייתה פחות נפוצה אבל אני יכול לומר שאני זיהיתי כבר את התופעה ולאן היא הולכת, הגשתי הצעת חוק בכנסת שמבקשת להגביל את השימוש במשקאות אנרגיה בגיל – מגיל 18, כמו שמדברים לגבי אלכוהול.

יואל חסון: משרד הבריאות וגורמים מקצועיים וכולם הסבירו לי כמה זה חוק שאסור שיהיה.

יואל חסון: מה פתאום?

יואל חסון: זה לא משקה אלכוהולי, אין שום סיבה.

יואל חסון: למה בעצם?

יואל חסון: מה ההבדל בין זה לבין קולה?

יואל חסון: קצת יותר קפאין, מה קרה?

יואל חסון: ואני אמרתי אז שזה לא המשקה עצמו אלא זה מה שמערבבים אתו, ושהציבור לא רואה במשקה משקה בפני עצמו, בוודאי חבר'ה צעירים, אלא רואה בו הזדמנות למהול, להמתיק אולי קצת את האלכוהול.

יואל חסון: אתם זוכרים – עדיין יש בינינו הבדלים, אבל לדעתי אתם גם זוכרים שכשהיינו קטנים היה "שנדי".

יואל חסון: אתם זוכרים, פעם היה "שנדי".

יואל חסון: מה זה היה "שנדי"?

יחיאל חיליק בר: עד היום אנחנו שותים, מה?

יואל חסון: יש "שנדי" עד היום?

יואל חסון: מה זה "שנדי"?

יצחק וקנין: בירה מתוקה.

יואל חסון: "שנדי" זה "ספרייט" ובירה.

יחיאל חיליק בר: אתה פשוט התקדמת לשמפניה ורודה, אז כבר שכחת מה"שנדי".

יחיאל חיליק בר: אנחנו עדיין שותים "שנדי".

מאיר כהן: מה?

יחיאל חיליק בר: הוא התקדם לשמפניה ורודה, אז הוא שכח – – –

יואל חסון: איפה אני ואיפה שמפניה ורודה?

יואל חסון: איפה אני ואיפה שמפניה ורודה?

יחיאל חיליק בר: אנחנו עדיין שותים "שנדי" בפריפריה.

שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה להראות את בורותי ולהגיד שעד השבוע לא ידעתי שיש דבר כזה שמפניה ורודה?

יחיאל חיליק בר: שולי, גם אנחנו.

יחיאל חיליק בר: תתפלאי.

יואל חסון: בואו לא נשנה את הנושא, אבל במקומךְ אני הייתי נעלב ששרה לא הזמינה אותך לשמפניה ורודה.

עליזה לביא: חוץ מזה – – – שידעו בנות כמה אנחנו?

יואל חסון: בכל אופן, נחזור לעניין.

יואל חסון: היה פעם – יש עדיין, אומר לי חבר הכנסת בר – "שנדי".

יואל חסון: מה זה למעשה?

יואל חסון: זה ערבוב של "ספרייט" עם בירה.

יואל חסון: למה היינו עושים את זה?

יואל חסון: כדי להמתיק קצת את הטעם המר של הבירה.

יואל חסון: אז היום הרבה צעירים לוקחים את משקאות האנרגיה, מערבבים את זה עם האלכוהול, עם הוודקה או עם העראק, ואגב, בדרך כלל אלכוהול לא ברמה כזאת גבוהה ולא איכותי במיוחד, כדי קצת להמתיק את האלכוהול.

יואל חסון: אמרתי בדיוק את הדבר הזה, שמשקאות האנרגיה הם זרז, הם תמריץ, לשימוש באלכוהול ולשתיית אלכוהול על-ידי בני-נוער.

יואל חסון: פשוט מאוד.

יואל חסון: לצערי, הייתה התנגדות ענפה לדבר הזה והתקדמנו לכאן, כשהיום האלכוהול יחד עם משקאות האנרגיה הפכו להיות למשקאות בסיס לכל בילוי של בני-נוער גילאי 14, 15 ו-16.

יואל חסון: ואתם יודעים מה?

יואל חסון: אני חושב שגם מי שהוא מעל גיל 18 – לפעמים יש לי ספקות אם הם יודעים לשתות ויודעים להתנהל בחוכמה אחרי שתיית אלכוהול.

יואל חסון: אנחנו חייבים לעשות מעשה בדבר הזה, חברי חברי הכנסת.

יואל חסון: כמו שהכנסת ידעה, בחקיקות בעבר, לבוא ולהגביל, לדוגמה, את מכירת האלכוהול בשעות מסוימות, או חבר הכנסת לשעבר אלכס מילר, שהעביר חוק חשוב שאסור לשתות אלכוהול במרחבים ציבוריים – היינו עדים לתופעה של בני-נוער ששותים אלכוהול בגנים ציבוריים, במרחבים ציבוריים, והיום זה אסור על-פי חוק – אפשר וצריך להילחם, אדוני סגן השר, בהגבלת בני-נוער בשימוש באלכוהול.

יואל חסון: צריך לייצר כאן אכיפה, מלחמה בדבר הזה.

יואל חסון: והגיע הזמן להגביל את השימוש במשקאות אנרגיה לגיל 18 ומעלה לפחות, אם לא לגיל 21, לפחות, כי הם הזרז המשמעותי לשימוש באלכוהול בקרב בני-נוער ומתחת לגיל 18.

יואל חסון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת מאיר כהן.

קריאה: – – – אחרי סגן השר.

חמד עמאר: אה, סגן שר החינוך.

חמד עמאר: סליחה, חבר הכנסת מאיר כהן.

חמד עמאר: סגן שר החינוך.

חמד עמאר: סליחה.

מאיר פרוש: – – –

חמד עמאר: סגן שר החינוך.

יואל חסון: אני מבקש שסגן השר יתייחס, בתשובה שלו, לְמה זה שמפניה ורודה ויסביר אם יש – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: – – – ידע.

מאיר פרוש: איך אתה רוצה שאני אדע?

יואל חסון: לא – – –

מאיר פרוש: אני אפילו לא יודע להבדיל בין צבעים.

חמד עמאר: לפי השאלה שלך, אני חושב שלך יש הכי הרבה ידע בנושא.

חמד עמאר: אז אתה תסביר את זה בהזדמנויות אחרות.

יואל חסון: אז לפחות אם זה כשר.

יואל חסון: לא שתיתי שמפניה ורודה מימי.

יואל חסון: לא ידעתי – – –

חמד עמאר: סליחה, אדוני סגן השר.

חמד עמאר: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שלושת הסגנים התייצבו כאן מעל הדוכן והעלו נושא חשוב בהצעה דחופה לסדר-היום בעניין הרגלי השתייה של הנוער הישראלי תלמידי "הצופים".

מאיר פרוש: התופעה שתוארה בכתבה אכן מציירת תמונת מצב עגומה של מעורבות בני-נוער חניכי תנועת "הצופים" בשתיית אלכוהול, אך יחד עם זאת, התיאור בכתבה גרם גם לעוול לנוכח פועלה הערכי והחינוכי המתמשך של התנועה; כמו שתמיד אנחנו מתקיפים מישהו ולא זוכרים בדיוק גם לציין את הדברים הטובים שעושים.

חמד עמאר: אני חושב שכולנו הקפדנו לא להזכיר בכלל את תנועת הנוער.

מאיר פרוש: שמע, משרד החינוך מבקש לתת את התשובה הזו, אתה רוצה שאני אומר את מה שאני חושב על הנושא של שתיית אלכוהול?

מאיר כהן: תגיד.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אבל – – –

מאיר פרוש: זה לא יישמע כמו סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: זה יישמע לגמרי אחרת.

חמד עמאר: לא להזכיר את תנועת הנוער.

מאיר פרוש: בימים האחרונים התקבלו במשרד מכתבי תמיכה רבים של ראשי ערים, תנועות נוער, חניכי תנועות והורים שמביעים מחאה על הכתבה ועל הכתמת תנועה שלמה בגלל התנהגות של בודדים.

מאיר פרוש: משרד החינוך – מינהל חברה ונוער, ובכלל זה תנועות הנוער, מודעים לתופעת השתייה הנפוצה בקרב בני-הנוער, שלא פוסחת על חניכי התנועות, ולכן פועלים רבות למיגור התופעה הן במסגרות החינוכיות הפורמליות והן במסגרות הבלתי-פורמליות.

מאיר פרוש: במסגרת עשייתן החינוכית והערכית תנועות הנוער עוסקות ומתמודדות באופן אמיץ בתחום המאתגר של מניעת השימוש באלכוהול ובסמים, מתוך הכרת המציאות של תרבות הנוער ומתוך תחושת מחויבות ואחריות.

מאיר פרוש: תנועות הנוער לקחו על עצמן להתמודד עם הסוגיה המורכבת הזאת, ובראשן כמה וכמה תנועות, ולכן אני רוצה להביע הערכה לפעולה הזאת.

מאיר פרוש: מזה חמש שנים מתקיים שולחן עגול בהשתתפות משרד החינוך – השירות הפסיכולוגי הייעוצי, מינהל חברה ונוער, מועצת תנועות הנוער והרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.

מאיר פרוש: במסגרת זו נעשית עבודה מערכתית עם כלל התנועות ללמידת התופעה בתרבות בני-הנוער, לקביעת מדיניות תנועתית, ללמידת דרכי התמודדות ולמתן כלים לשיח משמעותי על מנת להביא לשינוי.

מאיר פרוש: לצד המפגשים הקבוצתיים עם התנועות נעשה ליווי פרטני על-ידי מדריכת שפ"י במשרד החינוך ומנחה מטעם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול לבניית תוכנית מותאמת לערכי התנועה ולצרכיה ולמתן ליווי והדרכה במקרים של אירועים חריגים.

מאיר פרוש: חשוב לנו לומר – אני מדגיש בשם המשרד – חשוב לנו לומר דברים שנאמרו מעל במה זו כמה פעמים: משרד החינוך אינו מקל ראש בתופעה, ופועל בתוך בתי-הספר ובמסגרות הבלתי-פורמליות למניעתה, הן באמצעות תוכניות המועברות לתלמידים, הן באמצעות הכשרת צוותי החינוך והן באמצעות גיוס ההורים לשיתוף פעולה.

מאיר פרוש: כמו כן, המערכת יודעת לתת מענה גם כאשר אנו נתקלים באירועים דוגמת האירועים שתוארו בכתבה.

מאיר פרוש: המענה ניתן באופן מותאם לאירוע באמצעות הגורמים בתנועות הנוער והצוות החינוכי הבית-ספרי, בשיתוף פעולה עם כל הגורמים.

מאיר פרוש: המשרד עובד בשיתוף מלא עם ועדי ההורים, מועצות התלמידים, משרדי הממשלה והרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול, ושותף גם לתוכניות לאומיות דוגמת התוכנית הלאומית לצמצום שתייה בעייתית של אלכוהול, כדי למגר ולצמצם תופעות אלה.

מאיר פרוש: עם כל זאת חשוב לציין כי המלחמה בשימוש בסמים ובחומרים ממכרים מצריכה שילוב כוחות של כלל הגורמים הנוגעים בדבר.

מאיר פרוש: רק כך נוכל למגר את התופעה.

מאיר פרוש: יש לי פה שורה שלמה של פעולות שהמשרד עושה, ואני יכול לתת זאת באופן אישי לאלה שהגישו את ההצעה כדי שהם ידעו איך המשרד פועל.

מאיר פרוש: אני לא יודע אם זה הזמן לפרט את הכול בפני הרכב די חסר של המליאה – אני משתמש בלשון זהירה.

מאיר פרוש: אני מתחייב לתת לחבר הכנסת עמאר, לחבר הכנסת חסון ולחבר הכנסת וקנין העתק ממה שהמשרד מפרט, ומבקש שלפחות חברי הכנסת המציעים ידעו את הדבר הזה.

מאיר פרוש: אני רק רוצה לומר, כחבר כנסת ולא כסגן שר החינוך – אני רוצה לומר לכם שאני מכיר את משרד החינוך – חבר הכנסת כהן, אני רוצה לומר כמה מילים; הצעה שלי לא כסגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אני מכיר את משרד החינוך כאשר הוא רוצה לטפל בבעיות ובנושאים שחשוב לו שלא יקרו ושלא יתנהל כך בית-ספר או כל מה שהוא מוסד חינוכי.

מאיר פרוש: יש לו גם דרכים של ענישה כספית למוסדות.

מאיר פרוש: למה לא מנסים את הדבר הזה?

מאיר פרוש: מוסד שיש לו אחוזים ניכרים, בית-ספר שיש לו אחוזים ניכרים – צריך לקרוא לסדר את אותו מנהל, את אותה מנהלת.

מאיר פרוש: אותה תנועה שיש בה אחוזים ניכרים של הדברים האלה – למה רק לעודד ולא לבקש מהם כספים חזרה, או לדרוש מהם שיתאימו את עצמם לפחות, ולא שנשמע פה חברי כנסת שבאים ואומרים: תראה, בכל שנה האחוז עולה ועולה יותר ויותר.

מאיר פרוש: למה שזה יעלה?

מאיר פרוש: הרי הם מקבלים כספים מהמדינה, הם מקבלים כסף ממשרד החינוך.

מאיר פרוש: למה הם לא צריכים לתת דין-וחשבון על מה שקורה בבית-ספר?

מאיר פרוש: את זה אמרתי לא כסגן שר, מה שאמרתי לא כתוב פה בתשובה של המשרד, אבל אני חושב שאם משרד החינוך נוהג במקרים אחרים וקונס גם בכספים, בהרבה כסף – – –

יואל חסון: אדוני, אני רוצה לשאול אותך – – –

מאיר פרוש: תיתן לו אחר כך זכות – – –

יואל חסון: זה בלתי אפשרי.

יואל חסון: אין לי אפשרות, אז אני אשאל אותך רגע שאלה, ברשות היושב-ראש, כי זה משהו מוזר מה שקרה עכשיו.

יואל חסון: אתה קראת עכשיו תשובה של המשרד כמו איזה שליח, אבל אתה סגן השר, אתה הדרג המחליט.

יואל חסון: התשובה שלך אמורה להיות המדיניות של המשרד – – – לא מה שקראת במליאה.

מאיר פרוש: אם היושב-ראש מרשה לי, אני אומר לך.

מאיר פרוש: אני אמרתי את מה שאמרתי וקראתי את מה שקראתי למרות שחברי הכנסת לא הזכירו את זה.

מאיר פרוש: אני חשבתי שכן צריכים לומר היכן זה היה, שלא נחשוב כולנו שכל תנועות הנוער כך נראות.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: אם קרה לנו המקרה הזה בתנועת "הצופים", אז אמרתי את זה.

מאיר פרוש: כך המשרד חושב, וגם אני חושב שנכון לומר את זה, כדי שלפחות אלה ששומעים אותנו בבית, ידעו שקרה מה שקרה בתנועה מסוימת, ואולי התנועה הזאת תלמד שאם קורים דברים חמורים כאלה, אז עם ישראל יודע על זה ומדברים על זה בכנסת.

מאיר פרוש: מתוך הגישה הזאת אני בא ואומר – לא מה שהמשרד אומר, אני בא ואומר:

מאיר פרוש: אני יודע שמשרד החינוך גם קונס מוסדות חינוך אם הוא חושב שהמוסדות לא מתנהגים בסדר.

מאיר פרוש: אני מעלה הצעה בין חברי הכנסת, אנחנו מדברים בינינו: איך יכול להיות דבר כזה שאנחנו לא בודקים מוסד, בית-ספר, שיש בו אחוזים ניכרים של אלימות או שתיית אלכוהול?

מאיר פרוש: צריך למצוא – דרך איך המוסד מרגיש, בית-הספר מרגיש משהו לא בסדר עם היציבות שלו, או תנועת נוער.

מאיר פרוש: אם קורים בו דברים כאלה, הוא צריך לדעת שהכסף לא מובטח לו אם הוא לא יעשה פעולות כדי למגר את התופעה הזאת.

מאיר פרוש: הצעתי הצעה – – –

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני?

מאיר פרוש: חברים, כשהם מעלים את זה פה, הכוונה שלהם זה למליאה, אבל אני מתאר לעצמי שירצו – יותר טוב שזה יהיה בוועדת החינוך.

יואל חסון: אני דווקא חושב שוועדת הסמים, כי אלכוהול וכל הסוגיה – זו הוועדה שמתאימה לזה.

חמד עמאר: או ועדת החינוך.

חמד עמאר: ועדת הסמים או ועדת החינוך.

מאיר כהן: ועדת החינוך.

חמד עמאר: ועדת החינוך.

חמד עמאר: נדון בזה, כי זה מה שהעלה סגן השר, אז ניגע בדברים האלה.

מאיר פרוש: יש לך גם הצעה של חבר הכנסת חסון.

מאיר פרוש: הוא אמר סמים, אז ועדת הכנסת צריכה להחליט את זה.

חמד עמאר: נלך בהסכמה.

יואל חסון: הרוב רוצים חינוך.

חמד עמאר: חבר הכנסת מאיר כהן, הבעת דעה, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר החינוך, ראו, אני לא בא בטענות לשר לביטחון פנים; הכול זה חינוך, חינוך, חינוך, חבר הכנסת חסון.

מאיר כהן: יש היום קלות בלתי נסבלת בבתי-ספר תיכון בכל מה שקשור לשתיית אלכוהול.

מאיר כהן: הילדים שלנו, למי שיסתכל על המאמר הזה – הילדים שלנו, בכיתות ו' – 10% מתלמידי כיתות ו' טוענים שהם כבר פעם אחת לפחות צרכו מנה של אלכוהול.

מאיר כהן: יש אפילו הסכמה שבשתיקה, יש אפילו הסכמה בקריצת עין.

מאיר כהן: כשהולכים המורים והמנהלים למסיבות, אז הם שותים, וכשהולכים לאירועים שגם התלמידים שלהם נמצאים שם, זה חלק חברתי.

מאיר כהן: היום שתיית אלכוהול זה סיפור חברתי במדינת ישראל, והוא מסוכן לא פחות מאשר הסמים, ובטח בגילי תיכון.

מאיר כהן: חבריא, צודק סגן השר: יש טיולים שנתיים שהופכים להיות חגיגה של אלכוהול, ולא תמיד החגיגות האלה מדווחות, ולא תמיד בתי-הספר מתמודדים עם זה נכון.

מאיר כהן: לכן, שוב ושוב החינוך – שם הוא מתחיל ושם הוא נגמר.

מאיר כהן: ככל שנהיה נחושים בסיפור האלכוהול והסמים, ואם האמירה של משרד החינוך תהיה לא החלטית – 30 שנה ניהלתי בית-ספר, ובמקום להגיד לא לסמים, היו אומרים לא לדברים מסכני חיים.

מאיר כהן: צריך להגיד: לא לסמים ולא לאלכוהול.

מאיר כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: בעד – להעביר לוועדת החינוך.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 6, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה תעבור לוועדת החינוך.

חמד עמאר: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן לענות על שאילתה של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, שאילתה מס' 691: הרס סביבתי על-ידי פלסטינים.

חמד עמאר: בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אחר צהריים טובים, אדוני השר, חברי – רק חברי חברי הכנסת, אין פה היום חברותי – הרשמות חברותי, אדוני סגן השר, לאחרונה פורסם על הקמת מפעל מלט על-ידי הרשות הפלסטינית במדבר יהודה.

שולי מועלם-רפאלי: רצוני לשאול: 1.

שולי מועלם-רפאלי: האם הידיעה אכן נכונה?

שולי מועלם-רפאלי: 2.

שולי מועלם-רפאלי: אם כן – האם מקודמת תוכנית לבניית מפעל מלט בנחל-חצצון בתוך "שמורה הסכמית"?

שולי מועלם-רפאלי: 3.

שולי מועלם-רפאלי: האם תוכנית זו אושרה על-ידי גורמים ישראליים? 4.

שולי מועלם-רפאלי: מה עושה ויעשה המינהל האזרחי כדי לעצור את הקמת המפעל?

שולי מועלם-רפאלי: 5.

שולי מועלם-רפאלי: מדוע מדינת ישראל מעלימה עין מפעילות הרשות הפלסטינית ב"שמורה הסכמית"?

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכוונה להקים מפעל מלט בנחל-חצצון אכן מוכרת לגורמי המתפ"ש והמינהל האזרחי.

אלי בן-דהן: מבדיקה שבוצעה, חלק מהשטח המיועד להקמת המפעל הנו בשטח B ב"שמורה הסכמית" שבה חל איסור בנייה.

אלי בן-דהן: המינהל האזרחי פנה ליזם באופן רשמי והבהיר לו כי לנוכח ההשלכות של הקמת המפעל בהיבטי איכות סביבה, חשמל, מים, פגיעה בשגרה ואיכות החיים של תושבי האזור, לצד העובדה שמדובר בשטח שבו אסורה הבנייה, מדינת ישראל מתנגדת להקמת המפעל.

אלי בן-דהן: המינהל עוקב אחר הדברים, וככל הידוע, מאז הפנייה ליזם לא חודשו העבודות במקום.

אלי בן-דהן: אם יתברר לפקחי המינהל האזרחי כי העבודות יחודשו במקום זה או במקום אחר האסור לבנייה, יינקטו כל הפעולות הנדרשות נגד היזם.

חמד עמאר: שאלה נוספת או מסתפקת?

שולי מועלם-רפאלי: לא, התשובה מספקת מבחינתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שבמינהל האזרחי, אדוני – תקן אותי אם אני טועה – יש איזה סדר עבודה שבו הם בודקים את התפתחות הדברים.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני סגן השר.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת עיסאווי פריג' ואוסאמה סעדי בנושא: ליקויים חמורים בהתנהלות חברות ההסעות לילדים עם מוגבלות במזרח-ירושלים.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ח בטבת התשע"ז, 16 בינואר 2017, בשעה 16:00.

חמד עמאר: ישיבה זו נעולה.