ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 190, 2017-01-10 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ב בטבת תשע"ז, 10 בינואר 2017.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 47) (מניעת השתתפות בבחירות בשל התבטאות מועמד), של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נעבור לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי שמעוניין יוכל להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אכרם חסון, תתחיל היום את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריך – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערנו הרב, לפני יומיים איבדנו שלוש חיילות וחייל בפיגוע קשה, מחריד, בירושלים, כך שהטרור רודף את רוב האזרחים כמעט בכל מקום בעולם.

אכרם חסון: באותו יום ראשון ביקרתי בעיר במשולש, בעיר טירה, ושם ביקרתי אצל משפחת ההרוגה ליאן נאסר, אשר נהרגה בפיגוע מחריד בטורקיה עם עוד 39 אזרחים, מתוכם 25 אזרחים זרים – ישראלית אחת והשאר מערב-הסעודית, מלבנון, מתוניסיה, מהודו, ממרוקו, מירדן, מכוויית, מעיראק, מקנדה, מסוריה ומרוסיה.

אכרם חסון: כמו כן, ביקרתי אצל הפצועה רווא מנסור.

אכרם חסון: אני פונה אליך כאן, אדוני היושב-ראש:

אכרם חסון: כפי שאתה יודע, כאשר אזרח ישראלי נפגע בפעולת טרור בחוץ-לארץ הוא לא מקבל פיצוי, לא מקבל עזרה, לא מקבל תמיכה, כך שבאותו יום שנודע לאב שהוא איבד את הבת, הפרח שלו, הבחורה הצעירה, בטורקיה, לא שחררו את הגופה מבית-החולים באיסטנבול עד שהמשפחה שלחה 4,000 דולר כדי להטיס את הגופה ולהביא אותה לקבורה בישראל.

אכרם חסון: כמובן, אתה מתאר לעצמך באיזה מצב נפשי המשפחה הייתה.

אכרם חסון: ובכל זאת, פעולת טרור בתוך טורקיה – חיפשו את הישראלים, חיפשו את הזרים.

אכרם חסון: אני אומר לך גם שלצערי הרב שמעתי שאחרי שהיא נפצעה המחבל בא אליה וירה בראש ווידא הריגה.

אכרם חסון: אנחנו מדינה שערך האדם הוא ערך עליון בה, וטרור לא מבדיל בין אירופי לבין אדם מהמזרח התיכון, לא מבדיל בין יהודי לערבי.

אכרם חסון: כולם משלמים את המחיר.

אכרם חסון: אני חושב שהחוק שהצעתי לפני יומיים כדי לפצות את המשפחה, לעזור להם ולסייע להם, זה דבר שהוא מאוד אחראי, מאוד ענייני, ואני מקווה שהיושב-ראש, ביחד עם חברי הכנסת, יתמוך בהצעה שלי.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: ציינתי כבר אתמול במליאה ואציין עוד פעם שנשיאות הכנסת אישרה אתמול הצעה לדיון מהיר בוועדת החוץ והביטחון בדיוק על הנושא הזה, של ישראלים שלצערי הרב נפגעים בפיגועי טרור מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק לגמרי שיש עוד דברים בחוק לתקן.

יולי יואל אדלשטיין: כמה חברי כנסת פנו, אני גם אשמח שאתה תתעדכן, ואני מקווה שכולנו ביחד נשנה את המצב האבסורדי הקיים היום.

אכרם חסון: תבורך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת זוהיר בהלול, ואחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

זוהיר בהלול: הורסים וגודעים, אזרחים הרוסים, אנשים מופקרים – איך לא? הם ערבים.

זוהיר בהלול: תשעה בתים, ילדים בוכים, הורים זועמים – איך לא? הם ערבים.

זוהיר בהלול: מדינת הנאורים ללא חמלת היהודים מתעמרת בנטושים – איך לא? הם ערבים.

זוהיר בהלול: ממשלת החטאים דוהרת ללא מעצורים, רומסת כל ערכים – איך לא?

זוהיר בהלול: כי הם ערבים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר יעקב ליצמן, אני אתרגם את שירתו של חבר הכנסת היקר לי זוהיר בהלול, מה שהוא אמר עכשיו, לשפה הפוליטית הברורה והשקופה ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם הדברים שלו מזעזעים, אבל, לצערי הרב, כנראה רוב הפוליטיקאים – ממשלת ישראל לא מבינה את השפה הזאת, התרבותית, הנאורה, האנושית; היא מבינה רק שפה של גזענות, של אפליה, של הריסת בתים.

עבדאללה אבו מערוף: עדיין הדחפורים והבולדוזרים לא יצאו מהעיר קלנסואה, שהיום בבוקר תקפו אותה כוחות – אי-אפשר לתאר אותם – והרסו תשעה בתים של תושבים, בעיר קלנסואה, בתים שהם על אדמותיהם הפרטיות של אותם תושבים.

עבדאללה אבו מערוף: הסיבה שהאנשים שם בנו ובונים ויבנו היא המדיניות הגזענית, האפליה, שלא נותנת לנו, כאזרחים ערבים, לבנות על אדמתנו שלנו, שנשארה אחרי גזלת האדמות בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: אם היו תוכניות של הממשלה, של ועדות התכנון הארציות בכלל, לפני עשר ו-20 שנה, לא היו בונים בנייה לא מוסדרת.

עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם אני אומר, בפעם האלף: אין בנייה לא חוקית אצל האזרחים הערבים, יש בנייה לא מוסדרת; המדיניות האכזרית, הגזענית הזאת – להסדיר את כל הבנייה הלא-מוסדרת.

עבדאללה אבו מערוף: מה שנעשה היום זה מתקפה ארסית על הבתים, על העיר קלנסואה.

עבדאללה אבו מערוף: הריסת תשעה בתים ונטישת אזרחים ותינוקות ללא בית, זה מעשה – לתאר אותו בשירה אפשר, אבל צריך מילים שהן יותר גרועות מהשירה, שהמסר יגיע לאוזניו של ראש הממשלה, שאנחנו מעט רואים אותו כאן, ולשר ארדן, שאומר שיש שוויון – שוויון בהריסה, אבל לא שוויון בבניית בית, בזכויות ובפיצוי על הבתים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, יש לשים קץ למדיניות האכזרית הזאת ולהפסיק את הריסת הבתים אצל האזרחים הערבים ובכלל.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, הרש"פ לא רוצה לגנות את הפיגוע שבו נרצחו סגן יעל יקותיאל והצוערים ארז אורבך, שיר חג'אג' ושירה צור, זכרם לברכה.

ענת ברקו: כל אחת ואחד עולם ומלואו והלב שותת דם על האובדן והחלל שהותירו בהירצחם.

ענת ברקו: איך תגנה הרש"פ אם היא קוראת שמות רחובות על שם רוצח כמו יחיא עיאש, אם מאדירים שמות של מחבלים, השהידים, בשלטי חוצות; קריקטורות שמראות מחבלים זורקים גופות של חיילים לפח האשפה, קריקטורות, רצח וריקוד על הדם.

ענת ברקו: אולי זה הזמן להדגיש, לאלה שעושים את ההבחנה הדקה בין "האחים המוסלמים", "חמאס" ו"דאעש": יש בכל אחד מהם קצת מכל אחד, והם אפילו חוצי ארגונים, וטוב עשה ראש הממשלה שהוציא מחוץ לחוק את התנועה האסלאמית הצפונית.

ענת ברקו: אני רוצה לספר לכם שלפני כמה ימים באתי לנחם את המשפחה מטירה, את משפחתה של ליאן נאסר, זיכרונה לברכה, משפחה ישראלית ערבית שהאובדן שלה אדיר.

ענת ברקו: היא בחורה בתחילת חייה, מקסימה, שנרצחה בפיגוע טרור באיסטנבול רק משום שהייתה שם במקרה; חבורה של אנשים שבאו לשמוח ולחגוג ונקלעו לשם במקרה, ולכן רצחו אותם.

ענת ברקו: הטרור העיוור הזה לא מבדיל בין דם לדם.

ענת ברקו: העולם מתחיל להבין שהטרור איננו בעיה רק של מדינת ישראל, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: אנחנו חייבים לאחד כוחות ולהילחם מלחמת חורמה בטרור, וכדאי להתחיל זאת פה, בבירתנו הנצחית ירושלים: לשלול תושבות מחמולות שלמות שהעיסוק שלהן בחיים, הסטרט-אפ שלהן, זה טרור נגד יהודים, זה טרור נגד ישראלים, זה דריסה, זה דקירה, זה חגורות נפץ, זה שחיטה, זה עריפת ראשים, זה שימוש בטרקטור ושימוש במשאית.

ענת ברקו: לכן, אני מקווה שאכן שר הפנים, כפי שהוא הצהיר, יגרש את המשפחות הללו, ונגבה מחיר כבד מאלה שמתפרנסים מלהיות תליינים שלנו.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על החלטה שקיבלו שרת המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה בקשר לסמכויות של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, הגברת עורכת-הדין דינה זילבר.

נחמן שי: זה לכאורה עניין משני, בסך הכול פקידה בדרג השני במשרד היועץ המשפטי.

נחמן שי: אבל זו החלטה מרחיקת לכת בעיני, מפני שהגברת זילבר הייתה ידועה כילדה הרעה של המערכת הזאת, והיא הנפיקה כמה וכמה חוות דעת שלא נשאו חן בעיני הממונים עליה, כמו חוות דעת בעניין החטיבה להתיישבות של הסוכנות, כמו בעניין הגרעינים התורניים, כמו בעניין ניהול הגן הארכיאולוגי בירושלים.

נחמן שי: אבל אני חושב שאנחנו מצפים מאנשי מקצוע במשרדים האלה, ובראש ובראשונה במשרד המשפטים, להביע את דעתם המקצועית, והדרגים הפוליטיים שמעליהם יכולים להחליט מה הם רוצים לעשות עם חוות הדעת.

נחמן שי: הגברת זילבר לא צריכה לשלם את המחיר של הפוליטיזציה של משרד המשפטים, ואסור שהיא וחבריה יתקרנפו נוכח הלחצים המופעלים עליהם.

נחמן שי: אני חושב שזה נושא שצריך יהיה להיבדק ולהיחקר, מדוע נעשו לכאורה כמה שינויים ארגוניים.

נחמן שי: אבל בסופו של דבר, לב העניין הוא שהסמכויות המרכזיות האלה נלקחו ממנה והועברו לעובדים אחרים, אשר, אני מניח, יעשו את רצון הממונים עליהם.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב בן צור – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, השבוע טרור רצחני שלח את ידו ורצח בדם קר את חיילינו בעת ששהו בסיור חינוך בבירתנו הנצחית ירושלים.

יואב בן צור: סיור חינוך.

יואב בן צור: האם יש עוד צבא במזרח התיכון עם חיל חינוך ערכי ומוסרי כמו צבאה של ישראל, המקדיש זמן ותקציב לחינוך?

יואב בן צור: בזמן שהטרור עוסק ברובים ובפיגועי דריסה, אנחנו עוסקים בערכים ובהגנה על חיי אדם.

יואב בן צור: אך זה לא הזמן לדיבורים; זו השעה למעשים.

יואב בן צור: בימים הקרובים נקדם בדחיפות את החוק שיזם יושב-ראש תנועת ש"ס, שר הפנים הרב אריה דרעי, שישלול תושבות ללא שימוע מטרוריסטים ומשתפי פעולה עם טרור שיברחו או ברחו לחוץ-לארץ.

יואב בן צור: אני מודיע כאן: לטרור לא ניתן תעודת זהות.

יואב בן צור: אני קורא לחברי חברי הכנסת המגנים את הטרור הרצחני לתמוך בחוק, ללא שיקולי קואליציה–אופוזיציה.

יואב בן צור: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

איתן ברושי: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי הכנסת, הזדמנתי היום בתוקף תפקידי לישיבות של ועדות שונות שעסקו בסוגיות מרכזיות של הפריפריה והבירה: עסקנו בעוטף-עזה, בהארכת תוקף ההטבות; היה דיון בהיקף גדול של שותפים על מצוקת הבריאות בדרום, בבית-חולים סורוקה; אנחנו באים עכשיו מדיון על תוכנית הצפון בוועדת הכלכלה, והיה דיון מיוחד על ירושלים.

איתן ברושי: בירת ישראל, הנגב והגליל – המשולש הזה הוא משולש שהוא מרכיב חשוב ביכולת הקיום ובעוצמה של המדינה.

איתן ברושי: עוסקים הרבה מאוד בסוגיות האלה, אבל צריך לומר את האמת: ההתקדמות היא אטית, ולפעמים יש גם נסיגות.

איתן ברושי: טוב שהכנסת מוצאת את הזמן, חשוב שהממשלה תתייחס ברצינות, אבל צריך שנדע את האמת: בסופו של דבר הנגב והגליל נשארים חלשים, ובירושלים יש קשיים רבים.

איתן ברושי: לא בטוח שתקציב 2017–2018 משקף את הדאגה והמשבר בשאלות שאנחנו עוסקים בהן: גליל ונגב וירושלים.

איתן ברושי: דרך אגב, אדוני היושב-ראש, ראשי תיבות של נג"ב זה נגב גליל ביחד.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול יצאתי מבית-החולים, ובלי לחשוב פעמיים הלכתי ללוויה של שיר חג'אג' בהר-הרצל.

אורן אסף חזן: נכחו שם חברי כנסת נוספים: מוטי יוגב, עמר בר-לב, אראל מרגלית.

אורן אסף חזן: אבל זו לא הייתה הפעם הראשונה מאז התחיל גל הטרור הרצחני הזה, מאז כולנו חברים בכנסת הנוכחית, שבה לצערי לקחנו חלק במסע לוויה, בחלוקת כבוד אחרון למי שנשפך דמו ונרצח רק משום היותו יהודי.

אורן אסף חזן: ובמקום הזה לא נכחו נציגי ממשלה.

אורן אסף חזן: הדבר הזה היה בשיח הציבורי לפני כמה חודשים; רק במדינה שלנו, בתוך כל הסערות, אנחנו ממהרים לשכוח.

אורן אסף חזן: הייתה על זה ביקורת בעבר, אז גם אמרתי שאני אגיש הצעת חוק, ואמרו לי: אתה תמיד ממהר להגיש הצעות חוק שהן ברורות והגיוניות.

אורן אסף חזן: אתה מחוקק את שם המדינה, אתה קובע שצריך שיהיה דגל, ועכשיו אתה גם רוצה לחייב שרים.

אורן אסף חזן: הפעם, בניגוד למה שהיה אז, לא אכפת לי מהביקורת.

אורן אסף חזן: אני מתכוון – והיא כבר הונחה היום על שולחן המזכירות – לקדם הצעת חוק שתחייב שרים או שרות, סגני שרים או שרות, להיות נוכחים וללוות נרצחים שנפגעו בפעולות איבה, מסיבה מאוד מאוד פשוטה: אנחנו לא יכולים להיות שם רק בשביל לרוץ לטלוויזיה ולנחם, בשביל לקבל איזושהי כותרת טובה, אבל לא להיות במקום הזה של לתת אוזן קשבת, חיבוק חם, ולתת למשפחות ששילמו את המחיר הכבד מכול – לא לתת להן להבין שאנחנו נמצאים שם בשבילן.

אורן אסף חזן: אני מבקש מכל הכנסת הזאת, וגם ממך, ידידי היושב-ראש, לעזור לי לקדם את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: לפעמים מה שברור והגיוני לכל האזרחים לא תמיד ברור לפוליטיקאים.

אורן אסף חזן: דווקא במקום הזה אנחנו צריכים להיכנס.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: תשע משפחות, חרב עליהן ביתן; תשע משפחות עם בני-אדם, עם ילדים חולים, נכים.

דב חנין: הבתים נהרסו היום.

דב חנין: כדי שנמנע כל אפשרות לטעות, לא מדובר בעמונה.

דב חנין: הם לא לקחו אדמה לא להם.

דב חנין: הם לא בנו את ביתם על קרקע מדינה.

דב חנין: הם בנו את הבית הזה על אדמה פרטית שלהם.

דב חנין: אם אפשר היה לקבל שם רישיונות בנייה, הם היו עושים את זה ברצון.

דב חנין: ביקרתי בבתים האלה, אדוני היושב-ראש, וראיתי את האנשים האלה – אנשים שעבדו ובזיעת אפם בנו את ביתם; אנשים שאין להם משאבים, אין להם כסף.

דב חנין: וכשנהרס הבית הזה הם מסתכלים מסביב ושואלים איזה עתיד נשאר להם.

דב חנין: למה הרסו את הבתים האלה?

דב חנין: הרי את הבתים האלה אפשר להכשיר.

דב חנין: כבר היום אנחנו יודעים שיש, נמצאת על השולחן תוכנית להכשרת הבנייה הזאת.

דב חנין: למה הרסו את הבתים אלה?

דב חנין: אומר לנו ראש הממשלה שהוא עשה את זה כדי להפגין שמה שאולי יקרה בעמונה עושים עכשיו מראש לאזרחים ערבים בישראל.

דב חנין: שני המקרים אינם דומים, אינם דומים, אבל ראש הממשלה הזה הוכיח פעם נוספת שהוא איבד כל גבול וכל קו אדום.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אם רוצים לראות איך נראה הרוע בחיים שלנו, צריך לראות בקלנסואה איך נראים החיים של האנשים שבתיהם נהרסו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אומנם הנושא הבוער והחשוב הוא באמת הרצח שנעשה אתמול בירושלים, אבל אני רוצה, להבדיל, לדבר על משהו אחד שעשינו היום בכנסת, בוועדת הכספים, בתמיכה של שר הבריאות ושר האוצר – וזה חשוב לומר, כי הרבה פעמים לא רואים את העשייה של חברי הכנסת ובכלל.

מירב בן ארי: במשך שנים, שנים, משנות ה-60, יצרנים שייצרו תמרוקים – בשמים וקרמים – פשוט, בכל פעם שהם ייצאו לחו"ל, רק לחו"ל, הם היו צריכים גם לשלם אגרה כאן וגם להוציא רישיון על כל מוצר.

מירב בן ארי: אולי בעיניכם זה נראה פשוט, אבל בעיני כל יצרן כזה זה היה עודף רגולציה, ביורוקרטיה, ופשוט – עד לרמה של ייאוש, שמנהלי מפעלים מתקשרים אלי מה שנקרא בזעקות.

מירב בן ארי: אני שמחה ששני השרים התגייסו.

מירב בן ארי: היום ביטלנו להם גם את העניין של תשלום האגרה וגם את העניין שהם צריכים להוציא רישיון.

מירב בן ארי: הם יכולים לייצא לחו"ל בלי רגולציה, ובכך הקלנו מעט את הביורוקרטיה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בשנים האחרונות רישום הסטודנטים העולים למוסדות אקדמיים בארץ ירד באופן דרסטי.

אברהם נגוסה: נחשפנו לכך הבוקר בדיון נוקב ומעמיק בוועדה בראשותי, בהשתתפות האוניברסיטאות ונציגי העולים.

אברהם נגוסה: המפתח לשילוב העולים החדשים בחברה הישראלית הוא השכלה.

אברהם נגוסה: היום בדיון נחשפנו גם למקרים שבהם עולים צעירים מבריקים ומוכשרים לא מתקבלים ללימודים בגלל דרישה מוגזמת של ידע בעברית של האוניברסיטאות.

אברהם נגוסה: זאת סוגיה שעל הכנסת להתגייס לפתור, ואני באופן אישי מתכוון לפעול עד שהחסמים העומדים בפני העולים באקדמיה יוסרו באופן מלא.

אברהם נגוסה: אני פונה לחברי חברי הכנסת להצטרף למאמץ הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמיר אוחנה – בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: תודה לך.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני הולך להפתיע ולתת טיפ, בלעז, או תשר בעברית, ליושב-ראש האופוזיציה, לחבר הכנסת בוז'י הרצוג, כיצד לעצור את המנדטים הנוהרים מהמחנה הציוני לכיוון יש עתיד.

אמיר אוחנה: באסל גטאס עדיין חבר כנסת, ועדיין חבר כנסת עד שיסתיים משפטו ופסק-הדין יהפוך לחלוט, כלומר שלא ניתן לערער עליו, אלא אם ננקוט את הליך ההדחה, שמחייב 60 חתימות של 60 חברי כנסת מהקואליציה, זה כבר יש, ועשרה חברי כנסת מהאופוזיציה.

יעל כהן-פארן: אפילו בני בגין לא מוכן לחתום – – –

אמיר אוחנה: ומי שהולך לגנוב לכם את המנדטים, שבסקרים הולכים ומתמעטים, זה יהיה יאיר לפיד, כי הם יחתמו על הדחת את המחבל הזה מכנסת ישראל ואתם תישארו בחוץ.

נחמן שי: רק בית-משפט מחליט במדינת ישראל, רק בית-משפט מחליט מי מחבל ומי – – –

אמיר אוחנה: בזכותכם באסל גטאס ימשיך להיות חבר כנסת עד סוף כהונתו בכנסת העשרים.

נחמן שי: מה אתה – – –

אמיר אוחנה: אוי ואבוי.

אמיר אוחנה: מצביעיכם כבר מסתייגים מכם וממשיכים לנהור לכיוון יש עתיד.

אמיר אוחנה: תעצרו את זה, בחייכם.

אמיר אוחנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

אורן אסף חזן: נחמן, הוא הודה, אל תשכח.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום המודעות לבריאות

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לציון יום המודעות לבריאות – הצעות לסדר-היום מס' 5638, 5663, 5710, 5728, 5737, 5738 ו-5741.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד לרגל יום המודעות לבריאות שהתקיים היום כאן בכנסת בדיונים של כמה מהוועדות.

יולי יואל אדלשטיין: יום זה, העומד בסימן "בריאות ומניעה תחילה", מתקיים בשיתוף עם ההסתדרות הרפואית בישראל וביוזמתה המבורכת של חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: במרוץ החיים התובעני של האדם הממוצע, בתוך שלל העיסוקים, שבראשם עבודה, משפחה, גידול ילדים ומטלות תובעניות אחרות, אנחנו עלולים לא פעם לשכוח את הדבר החשוב ביותר: אנחנו ובריאותנו.

יולי יואל אדלשטיין: השמירה על בריאותנו הנפשית והגופנית מוטלת על כל אחד ואחת מאתנו.

יולי יואל אדלשטיין: זה נשמע מובן מאליו, אבל לא תמיד עומד במבחן המציאות והשגרה.

יולי יואל אדלשטיין: מילת המפתח היא ככל הנראה איזון.

יולי יואל אדלשטיין: אין צורך להיות מומחה רפואי כדי להמליץ לכולנו לחתור להגיע לאיזון, מכל הבחינות: בין עבודה לשעות פנאי, בין פעילות גופנית למנוחה, בין צריכת מזון בעל ערך לכזה המסב לנו הנאה.

יולי יואל אדלשטיין: ככלל, מלאכת האיזון בין גוף לנפש עשויה להיות תובענית, אבל תוצאותיה משתלמות.

יולי יואל אדלשטיין: אמר מי שאמר שאנחנו מעריכים את הבריאות רק בשעת מחלתנו.

יולי יואל אדלשטיין: לצערנו, פעמים רבות אמירה זו נכונה.

יולי יואל אדלשטיין: כשהכול בסדר, תודה לאל, אנחנו עוסקים בשלנו.

יולי יואל אדלשטיין: כל יציאה מן השגרה, כל מחלה או רק חשד, מעוררים בנו הערכה לבריאות תקינה ולמערכות הגוף המתפקדות באופן כל כך הרמוני ועדין.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם במניעה עסקינן, חשוב שניתן את הדעת למניעת מחלות או לתופעות שעלולות לפגוע בבריאותנו התקינה.

יולי יואל אדלשטיין: עלינו לספק את צורכי הגוף באופן מבוקר, תוך שימת לב מתמדת לכך שלא הזנחנו שום תחום הדורש ביקורת ותחזוקה מתמדת.

יולי יואל אדלשטיין: יום מיוחד זה ודאי מעלה תרומה חשובה לתודעה חיונית זו.

יולי יואל אדלשטיין: כדאי גם להוסיף שרק לפני כמה ימים גם ציינו כאן יום של אורח חיים בריא, וגם בו השתתפו לא מעט חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך בברכת יישר כוח את היוזמים ואת כל השותפים לארגון היום הזה, ומתכבד להזמין את המציעה הראשונה של הדיון, חברת הכנסת יעל גרמן, לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, מיכאל מלכיאלי, מירב בן ארי, וכן הלאה.

יעל גרמן: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה שנתת את חסותך ושהסכמת לערוך את היום הזה, לא בפעם הראשונה.

יעל גרמן: אני רוצה, ראשית, לומר תודה להר"י, הסתדרות הרופאים הישראלית, ולמי שעומד בראשה, לפרופסור אידלמן, ליאוניד אידלמן, ולחן, שעשו רבות למען היום ולמעשה הם יוזמים ממש יחד אתנו.

יעל גרמן: השדולה היא גם בראשותי אבל גם בראשות דב חנין, שולי מועלם, חיליק בר ואילן גילאון.

יעל גרמן: כולנו יחד עבדנו ועמלנו רבות כדי שהיום הזה יצליח, ואני חושבת שבהחלט העלינו לסדר-היום נושאים רבים שמן הראוי שנדון בהם בכנסת, לא רק ביום הבריאות אלא יום-יום.

יעל גרמן: אחד הנושאים האחרונים שאנחנו דנו בהם, ממש עכשיו, בכנס האחרון של השדולה שערכנו, היה הנושא של התורים בבתי-החולים.

יעל גרמן: כולנו יודעים שיש תורים ארוכים מאוד בבתי-החולים.

יעל גרמן: כולנו גם יודעים שאנחנו מכוונים, שמשרד הבריאות – גם כאשר אני הייתי שרת בריאות וגם כאשר מר ליצמן היום שר בריאות – רוצה לצמצם את התורים.

יעל גרמן: תורים ארוכים עושים שני דברים: קודם כול, הם גורמים לכך שאנשים לא יכולים לקבל את הטיפול המגיע להם, עד כדי כך שזה יכול להגיע גם למוות; שנית, הם גורמים לפערים גדולים במערכת הבריאות, פערים כלכליים, כי מה שקורה הוא שכאשר בן-אדם לא יכול להגיע ולא יכול באמת לקבל את מבוקשו בבית-החולים הציבורי, הוא מוציא מכיסו – במידה שיש לו כסף; הוא מגיע לבית-חולים פרטי או לשר"פ, ושם, בעזרת הכסף, הוא מקבל תור מקוצר.

יעל גרמן: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

יעל גרמן: אני רוצה להזכיר לכולם שבשנת 2015, בתקציב 2015, אנחנו אישרנו מיליארד ש"ח לקיצור תורים: 300 מיליון היו חד-פעמיים ו-700 מיליון היו לבסיס.

יעל גרמן: אם באמת אותו תקציב היה מאושר, ה-700 מיליון לבסיס היו 2.1 מיליארד – והיו יכולים לעשות הרבה.

יעל גרמן: כן, נכון, הכסף לבדו לא ישנה, צריך גם לשנות את הניהול, צריך שתהיה תוכנית, צריך בהחלט לבטל את ה-cap כאשר אנחנו מדברים על צמצום תורים ולאפשר לבתי-חולים לעשות את הניתוחים הנוספים בלי שהם יסבלו או בלי שהם יפסידו.

יעל גרמן: אבל, אדוני השר, אתה יודע, יש לך תוכנית, יש במשרד הבריאות תוכנית לקיצור תורים, תוכנית מאוד מסודרת, שבאה ומראה שניתן היום לערוך עשרות-אלפי ניתוחים נוספים אחר הצהריים – בכפוף, כמובן, לכך שיימצא הכסף; יש תוכנית שמראה שבתי-חולים יכולים היום להוסיף למכסת הניתוחים שלהם אחר הצהריים עוד עשרות-אלפי ניתוחים בלי שהם יזדקקו למיטה אחת נוספת או לבינוי נוסף.

יעל גרמן: אז בהזדמנות הזאת אני פונה לאוצר – לא לשר הבריאות, כי אני בטוחה שהוא רוצה בזה ממש כמוני, אלא לאוצר: להוסיף את הכסף הנחוץ.

יעל גרמן: ואם חסר הכסף, הרי שיש הצעת חוק שאני מבקשת להעלות – היא עדיין לא עלתה לוועדת השרים, אבל זו ההזדמנות לעשות לה פרומו – הצעת חוק שמדברת על הטבת נזקים והשבת עלויות עבור טיפול רפואי.

יעל גרמן: זוהי הצעת חוק שדרך אגב עברה בקנדה, וכתוצאה מכך שההצעה הזו עברה תבעו את חברות הטבק וקיבלו למעלה מ-300 מיליארד דולרים קנדיים בקנדה.

יעל גרמן: אם ההצעה הזאת תעבור, הרי שארגונים – גם המדינה, גם קופות-החולים וגם חברות הביטוח יוכלו לתבוע בגין הנזקים שנגרמים כתוצאה מהעישון וההוצאה שנגרמת לקופות-החולים, למדינה ולחברות הביטוח כתוצאה מכך שמעשנים; יוכלו לתבוע את חברות הטבק, לקבל לפחות עשרות מיליארדים, ואולי המיליארדים האלה הם אלו שיוכלו בסופו של דבר לתת את הכסף המצופה ולצמצם את התורים ולהוסיף בריאות.

יעל גרמן: אני רוצה להודות מעל הבמה הזאת לכל מי שלקח חלק במלאכה, לכל מי שעזר לארגן את היום הזה, ובראש ובראשונה ליועצת הנפלאה שלי שיושבת כאן, לאביבה קוגוס, שעשתה באמת עבודה נהדרת, וכמובן לדניאל, ליונתן, ללירון, לטלי ולקסם, לכל העוזרים הפרלמנטריים.

יעל גרמן: וזו לא הפעם הראשונה שאני באה ואומרת שאנחנו אולי נמצאים בפרונט, אבל הם עושים לנו את כל העבודה.

יעל גרמן: תודה רבה, ושנהיה בריאים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת הד"ר עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כבוד השר יעקב ליצמן, חברי כנסת נכבדים, טוב עושה הכנסת שהיא מציינת את יום הבריאות, ויש לציין בחיוב את קיום היום הזה בוועדות שונות בכנסת הבוקר ובמשך היום – בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדה לקידום מעמד האישה, בוועדה לצדק חלוקתי ובוועדת המדע.

עבדאללה אבו מערוף: דנו בהרבה נושאים שקשורים לרפואה ואיך לשפר ולקדם את הרפואה, במיוחד את השירות הרפואי ובכלל את מערכת הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת אני צריך להודות גם להסתדרות הרפואית בראשותו של פרופסור ליאוניד אידלמן על תרומתה ביום הזה – ובארגון כבר עורכים את זה שלוש שנים והכנסת מציינת את זה שלוש שנים.

עבדאללה אבו מערוף: מהי מחלה, לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי?

עבדאללה אבו מערוף: מחלה היא פגיעה בגופו או בנפשו של אדם הגורמת לתפקוד לקוי של הגוף או הנפש ומונעת ממנו לתפקד באופן רגיל; זה מה שנקרא מחלה, ולכן אנחנו חייבים לשאוף, לראות, עם ההגדרה הזאת, איך אפשר שבגופו של בן-אדם לא יהיו הליקויים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה בריאות?

עבדאללה אבו מערוף: בריאות היא מצב של רווחה גופנית, נפשית וחברתית, ולא רק היעדר מחלה.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן, היעדר מחלה זה לא רק בן-אדם בריא; יש כאלה שמגדירים בריאות כמצב של חיים פוריים מבחינה כלכלית וחברתית.

עבדאללה אבו מערוף: כחברי הכנסת, המסר שלנו ביום הזה חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: למרות שבמדינה יש מערכת בריאות טובה מאוד, מצוינת, מבחינת הרמה הרפואית והמדע, יש הרבה דברים שהם עדיין לקויים, ובמיוחד השירות הרפואי במערכת הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: זו החוליה החלשה ביותר – השירות הרפואי, שגורם לכל הפגמים במערכת הבריאות:

עבדאללה אבו מערוף: אם זה תורים ארוכים, אם זה שירות ללא נגישות, אם זה הבדלים בין פריפריה למרכז.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו לא מדברים על הרמה המקצועית ברפואה והידע והמדע הרפואי, אלא על השירות הרפואי, שהוא הפגם הגדול ביותר, החור הגדול ביותר, שגורם לכל המינוס של מערכת הבריאות בישראל.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן, יש קשר הדוק בין שירות לקוי, מעט שירות בהרבה מקומות, לבין המצב הסוציו-אקונומי אצל המון אנשים.

עבדאללה אבו מערוף: 1.7 מיליון אנשים בישראל עניים, ובמעגל הקסמים שישנו הם כמובן חולים יותר ובריאותם לקויה יותר והם עניים.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני לא יכול לקנות לעצמו תרופות, ולא למשפחתו, כמובן.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני עובד יותר שעות מכולם בשביל להתפרנס, ועל כן הוא סובל ממחלות רבות יותר משאר האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני מעדיף לקנות תרופות במקום אוכל, או להפך, ובשני הדברים הוא פוגע בבריאות שלו.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני יסבול ממחלות נפשיות קשות, גם מיתר לחץ דם, גם מסוכרת ואפילו מדיכאון.

עבדאללה אבו מערוף: לכן יהיה מעגל קסמים אצל האדם העני והמחלות עוד יגדלו אצלו.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מסתבר שאנו לא ממש מודעים לגוף שלנו.

עבדאללה אבו מערוף: למה?

עבדאללה אבו מערוף: כי במערכת הבריאות בכלל – המודעות שלנו לבריאות לקויה, וכנראה משקיעים מעט במודעות של האזרחים איך להיות אחראים לגוף שלנו.

עבדאללה אבו מערוף: החינוך הבריאותי הטוב: התעמלות, ספורט, תעמולה, מאבק הדוק, לא מתפשר, נגד עישון – כל הדברים האלה הם במידה רבה לקויים במערכת הבריאות ובכלל ובמערכת הציבורית; הם נותנים לבן-אדם להבין מה זה ערך הבריאות שלו.

עבדאללה אבו מערוף: המודעות לבריאות שלנו כאזרחים היא לקויה, ולכן חובה על משרד הבריאות ובכלל על המערכות – אפילו מודעות, שאדם ידע על מניעה של מחלות מסוימות, איך להימנע, איך לקיים אורח חיים בריא – גם לזה צריכה להיות מודעות טובה.

עבדאללה אבו מערוף: למשל, בשנה שעברה הצעתי חוק חינוך חובה בבתי-הספר – לבריאות, שאדם ידע את ערך הבריאות שלו בגיל מוקדם; אבל החוק נדחה, ולא הייתה סיבה לדחיית החוק אלא כאילו תירוץ שמערכת החינוך לא מחייבת שיעורי בריאות, קידום בריאות וחינוך לבריאות בבתי-הספר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע אם התירוץ הזה מוצדק או לא.

עבדאללה אבו מערוף: היום השתתפתי ברוב דיוני הוועדות בנושא בריאות.

עבדאללה אבו מערוף: לא אפרט כאן על הליקויים שישנם, ואני מקווה שמהיום הזה יצא מסר, בנוכחות שר הבריאות כאן, שאכן צריך לעשות שינוים רדיקליים במערכת הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: לא מספיק לשים 4 מיליארד שקל כשלא תהיה רגולציה טובה עם הזרוע המבצעת של קופות-החולים; צריך להיות קשר הדוק, וצריך שהרגולטור, שהוא משרד הבריאות, ידע איפה ואיך זה מתבצע ולאן הולך כל שקל ושקל לטובת הציבור, ואכן לשפר את השירות הרפואי ואכן לקדם את הרפואה הציבורית.

עבדאללה אבו מערוף: כל שקל שיושקע ברפואה הציבורית יחזור גם למשרד הבריאות וגם לאוצר, וזה טוב.

עבדאללה אבו מערוף: כל שקל חסר יגרום ליותר מחלות וליותר תחלואה, וזה יפגע בבריאות הציבור בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני מקווה ואני רוצה שיצא מסר – לא רק על הנייר – שאכן יתחילו בתוכניות, לשנתיים, לחמש שנים, לעשר שנים, תוכניות מקצועיות של משרד הבריאות איך לשפר את כל מערך הרפואה והשירות הרפואי בישראל.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי השר, הכנסת מציינת היום את יום המודעות לבריאות.

מיכאל מלכיאלי: האמת היא, אדוני השר, שאתה מהבודדים שלקחו את המשרד שלך ומינפו את נושא הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: אין היום אדם במדינת ישראל שלא מכיר את האמירות שלך בנושא הסופגניות, הג'אנק פוד ועוד.

מיכאל מלכיאלי: הכנסת מודעות שרבים-רבים לפניך לא הצליחו להשריש כל כך.

מיכאל מלכיאלי: אני אפתח בגמרא, מסכת שבת, אתה בוודאי מכיר.

מיכאל מלכיאלי: הגמרא מספרת שרב הונא פוגש את בנו רבה ושואל אותו: למה אתה לא הולך לשיעורים של רב חסדא?

מיכאל מלכיאלי: רב חסדא מוסר שיעורים, למה אתה לא הולך לשמוע אותו.

מיכאל מלכיאלי: עונה רבה לאביו רב הונא: כי יש שם דברים משעממים בשיעור, זה לא דבר שמרתק אותי.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר לו: תן לי דוגמאות, מה נאמר שם בשיעור?

מיכאל מלכיאלי: ואז הוא אומר לו שרב חסדא פותח כל פעם בדבר של בריאות: תאכלו מהאוכל הזה, אל תאכלו את המאכל המסוים השני, תפעילו את הגוף שלכם, תמעטו בכל מיני דברים.

מיכאל מלכיאלי: אומר לו רב הונא – במקום אחר הגמרא אומרת שהוא אמר שחינוך הילדים זה הדבר הגדול ביותר שיש בכלל, כצו אלוהי.

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר לו: הרב שלך פותח את היום שלו, של לימוד התורה, בדבר של בריאות, לך ותהיה דבק ברב הזה.

מיכאל מלכיאלי: ולכן אז הלך רב הונא ורשם את בנו רבה לישיבה של רב חסדא, כי הוא היה מתחיל את השיעור שלו כל פעם בנושא של בריאות.

מיכאל מלכיאלי: מי לנו גדול מהרמב"ם?

מיכאל מלכיאלי: הרמב"ם, עם כל חוכמתו הגדולה, היה גם רופא, והוא גם כתב ספר וכתבים – שנאבדו ברובם – בנושא רפואה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, פעם שאלו אותו, את הרמב"ם – אומרים את המשפט "העיקר הבריאות".

מיכאל מלכיאלי: אומרים לו: מה זה הבריאות, על איזו בריאות אתה מדבר?

מיכאל מלכיאלי: העיקר זה אכילה או התנהגויות אחרות?

מיכאל מלכיאלי: יש מכתב, ואני לא יודע את הלשון, אבל הרמב"ם אומר שבמילה בריאות יש את כל הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: אז אומרים: מה הכוונה?

מיכאל מלכיאלי: הוא אומר: בריאות זה ראשי תיבות של שלושה דברים, והרמב"ם כותב במקום אחר שמי שיקיים את שלושת הדברים האלה מובטחת לו בריאות.

מיכאל מלכיאלי: הוא כותב ככה – בריאות זה ראשי תיבות: בולם רוגזו יפחית אוכלו ויגביר תנועתו.

מיכאל מלכיאלי: אלה ראשי תיבות של המילה בריאות.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאם הכנסת החליטה לציין את יום המודעות לבריאות, צריך להעלות על נס את שלושת הדברים המיוחדים האלה: קודם כול, בולם רוגזו; מרגיזים אותך – תבלום את הרוגז שלך.

מיכאל מלכיאלי: הייתי פעם אצל רופא השיניים שלי והיה כתוב שם: להתרגז פירושו להעניש את עצמך על טיפשותם של אחרים.

מיכאל מלכיאלי: זה בולם רוגזו.

מיכאל מלכיאלי: דבר שני – יפחית אוכלו ויגביר תנועתו, שזה בכלל הנושא של הבריאות.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: יישר כוח.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שלא גוזרים על הציבור גזירות שהוא לא יכול לעמוד בהן – זה לגבי בולם רוגזו, בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל נשתדל, נשתדל על-פי דרכו של הרמב"ם.

מיכאל מלכיאלי: – – –

מירב בן ארי: זה ממש היה קצר וקולע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחברת הכנסת גרמן – אבל אני רואה שהיא לא כאן – להגיד לה תודה על היום הזה.

מירב בן ארי: אני הייתי בכמה ועדות, וגם אפילו הסתובבתי בין הרופאים ועשיתי בדיקת עיניים; זה נראה בסדר, אבל צריך עוד להמשיך לבדוק את זה.

מירב בן ארי: תודה רבה לכל הרופאים שהיו כאן היום ונתנו לנו ולעובדי הכנסת את ההזדמנות באמת לעשות בדיקות, שאני מודה – בתפקיד של חברי כנסת וחברות כנסת, בטח יודעים, אנחנו תמיד אחרונים, בסוף.

מירב בן ארי: התלבטתי על מה לדבר ביום הבריאות.

מירב בן ארי: דיברנו בוועדת החינוך על אורח חיים בריא, דיברנו על המצב של התלמידים בבתי-הספר, שהסתגלו לאורח חיים ישבני, כמו שהגדירו את זה במשרד החינוך.

מירב בן ארי: זאת אומרת שאנחנו במקום האחרון – אני לא יודעת אם אתם יודעים אבל אנחנו במקום האחרון בנושא של הספורט בבתי-הספר.

מירב בן ארי: אנחנו מעולים בסמ"סים ובטלפונים, אנחנו מספר ארבע בעולם, אבל מבחינת ספורט המצב קשה, וזה גם מתחבר למה שדיברת, אדוני היושב-ראש, על אורח חיים בריא, ודיברנו על זה לא מזמן.

מירב בן ארי: אז אחרי שהתלבטתי, החלטתי שבעצם אני אדבר על המצב שלי, כי אני לא יודעת, גם החיים קצרים וגם זמן המליאה, ואני לא יודעת מה יהיה בקדנציה הבאה – אני לא יודעת כמה פעמים תהיה לי ההזדמנות לעמוד כאן

מירב בן ארי: באמצע חודש שביעי ולדבר על בריאות של נשים.

מירב בן ארי: אז תסלחו לי, אבל אני אנצל את המצב לדבר דווקא על המקום של ההיריון, ובאמת על אורח החיים שהשתנה.

מירב בן ארי: אני יודעת שלרובכן זה פשוט, ויש הרבה נשים כאן שעברו ארבעה או חמישה הריונות כבר, אבל בשבילי זו פעם ראשונה, וזה בגיל 41, שזה יחסית גיל מבוגר – יחסית.

מירב בן ארי: כולם אומרים: כן, זה רגיל וזה טבעי, אבל בשבילי זה לא רגיל וזה לא טבעי.

מירב בן ארי: ואדם ספורטיבי – חיים מחייך – – –

חיים ילין: הכול בראש.

מירב בן ארי: נכון.

חיים ילין: הגיל בראש, לא בשום מקום אחר.

מירב בן ארי: חיים מחייך, כי עשינו ביחד אפילו מרוץ למען הדרוזים.

מירב בן ארי: אדם ספורטיבי, אדם שרץ, אדם שעושה הרבה פעילויות, פתאום מרגיש שכל החיים שלו משתנים, וזה דבר לא פשוט.

מירב בן ארי: אדם שהוא בריא תמיד – גם היום אני מרגישה שאני אדם בריא, אבל עדיין אני לא לבד בעולם, ויש לי אחריות מאוד משמעותית, ולרוץ, אתמול, בין הצבעה – לרוץ ממקום למקום, זה לדעת שזאת כבר אחריות מאוד מאוד גדולה.

מירב בן ארי: אז אני רוצה לשלוח מכאן לכל הנשים בהיריון שנמצאות באותו מצב כמוני, באמת גם את החוזק וגם את האומץ, וגם לבוא ולהבין שאנחנו לא לבד בעולם ויש לנו אחריות.

מירב בן ארי: לשמחתי, יש לי אחריות עליה, אבל כל מי שבאמת יש לו אחריות לעוברים – להבין באמת את החשיבות של בריאות טובה, של מודעות למצב, ואיך אני אומרת?

מירב בן ארי: זו אומנם לא מחלה, חלילה, אבל זה בהחלט לא המצב הרגיל שלנו.

מירב בן ארי: לכן אני מנצלת את המקום הזה של הכנסת גם כדי לאחל הריונות בריאים וטובים לשאר הנשים במדינת ישראל, אבל גם כמובן לשבח ולומר משהו טוב על מערכת הבריאות, אדוני השר, שמלווה אותי כבר שבעה וחצי חודשים, ובאמת עושה עבודה נפלאה, וזכיתי בצוות רפואי שמלווה אותי.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

חיים ילין: לעולם לא יהיה לי נאום כזה.

מירב בן ארי: – – –

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברות וחברי הכנסת, תראו, אנחנו מציינים פה היום את יום המודעות לבריאות.

יעל כהן-פארן: לצערנו, כמו שגם אמרת בתחילת דבריך, אנחנו בדרך כלל מתחילים להיות מודעים לבריאות כשהיא נעדרת.

יעל כהן-פארן: דיברנו הרבה היום בוועדת הכנסת – וגם אני רוצה להצטרף ולהודות לשר שהשתתף בוועדות, וכמובן לשדולות, וליעל גרמן, שלא נמצאת כאן, שארגנה את היום הזה.

יעל כהן-פארן: דיברנו הרבה על מערכת הבריאות, על התקציבים החסרים, על התורים הארוכים, על הקיפוח של הפריפריה.

יעל כהן-פארן: אין ספק שיש הרבה מאוד מה לעשות כדי להבריא את מערכת הבריאות שלנו, וצריך גם לשנות סדרי עדיפויות מבחינה תקציבית כדי לעשות את זה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שפה באמת, גם בדיונים שעלו בוועדות, אנחנו לא חלוקים בדעותינו, קואליציה ואופוזיציה, וכולם רוצים, לפחות היום, להתגייס ביחד כדי להביא לשיפור משמעותי.

יעל כהן-פארן: אבל צריך לזכור שמדובר בחיים של אנשים, בחיים שלפעמים נגדעים בגלל ליקויים במערכת, ואנחנו חייבים לזכור את זה, זה מעל הכול.

יעל כהן-פארן: באמת זה מעל הכול.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה לדבר על בריאות, ולא רק על מערכת הבריאות.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לדבר על זה שהשקעה נכונה בבריאות היא לא רק לדבר על החולי אלא למנוע אותו, ואנחנו מדברים על זה – זה נכון כמובן ברמה הפרטנית, אבל גם ברמה המשקית; גם ברמה של כל המשק אנחנו היום משלמים מחיר של התנהלות של הרבה מאוד שנים שלא השקיעה במניעת המחלות.

יעל כהן-פארן: אני לא מדברת רק על צחצוח שיניים או גילוי מוקדם של תסמינים והתחסנות מפני מחלות; אני מדברת קודם כול – זה גם עלה כאן – על אורח חיים בריא, על מזון בריא, על סביבת חיים בריאה, על אוויר נקי, על מים זכים, על קרקע שלא מרעילה את מי שחי בה.

יעל כהן-פארן: לצערי אני באמת בתחומים האלה לא רואה את המדינה משקיעה מספיק; לפעמים אני אפילו אגיד שהיא נכשלת.

יעל כהן-פארן: וזאת משימה שגם משרד הבריאות – אני קוראת לך, השר, להוביל את התחום הזה, כי יש לזה השפעות בריאותיות והשפעות תקציביות אדירות על מדינת ישראל; אבל ההחלטות שקשורות לאנרגיה, שקשורות למפעלים מזהמים, נלקחות, מה לעשות, במשרדים אחרים, ובגלל זה, זה מחייב התגייסות ממשלתית כוללת והלימה בין כל צעדי המדיניות של כלל המשרדים.

יעל כהן-פארן: אז באמת אני רוצה להתייחס לכמה נושאים, בשתיים וחצי הדקות שיש לי.

יעל כהן-פארן: קודם כול, זה מתחיל בתזונה.

יעל כהן-פארן: אנחנו רואים היום סל מוצרים מסובסד שבכלל לא חופף את המדיניות שמשרד הבריאות ממליץ עליה או אמור להמליץ עליה לגבי מזון בריא.

יעל כהן-פארן: מסבסדים, תחת זה, קמח לבן, סוכר לבן, שמנת מתוקה 38%, גבינה צהובה 28%, דברים ממש ממש לא בריאים.

יעל כהן-פארן: ואנחנו רואים את זה בתוצאות: הילדים, אחד מכל חמישה ילדים בכיתה א' סובל מעודף משקל; סדר גודל של 20% מהמבוגרים סובלים ממש מהשמנת יתר, לא רק מעודף משקל; אנחנו רואים שהעלויות של התחום הזה הן אדירות ומוערכות בערך בעשירית מההוצאה הלאומית השנתית על בריאות – העלויות של תחלואה מהשמנה.

יעל כהן-פארן: על נושאים אחרים כמו זיהום אוויר דיברתי.

יעל כהן-פארן: אני מדברת כל הזמן על מפרץ חיפה, על זיהום אוויר מתחבורה, על זיהום אוויר מתחנות כוח.

יעל כהן-פארן: זה באמת מביא לתמותה, לפי משרד הבריאות, של 1,600 אנשים בשנה בישראל; לפי המשרד להגנת הסביבה – 2,500 אנשים, אז תלוי את מי שואלים.

יעל כהן-פארן: שני המספרים זה משהו שלא צריך לעבור עליו בשקט ובשלווה, זה פשוט מזעזע אותי שאנחנו מתייחסים לזה באיזושהי שלוות נפש.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לראות שינוי דרמטי בהתייחסות לנושא הזה.

יעל כהן-פארן: למרות שיש חוק אוויר נקי, למרות שיש הרבה מאוד הצהרות, אני לא רואה שינוי דרמטי באמת במצב זיהום האוויר, במצב איכות האוויר.

יעל כהן-פארן: זה הבסיס, מה שאנחנו נושמים, אנחנו פסיביים.

יעל כהן-פארן: ואם נדבר על פסיביות, אנחנו גם חייבים להתייחס לנזקי העישון.

יעל כהן-פארן: לפי משרד הבריאות, 1,500 איש בשנה מתים מעישון פסיבי, וסדר גודל של 10,000 מתים מהשפעות העישון בישראל בשנה, לפי ארגון הבריאות העולמי.

יעל כהן-פארן: כמעט 90% מכל מקרי סרטן הריאות הם אצל מעשנים.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים פה על תופעות באמת רחבות, והן בכל הסקטורים באוכלוסייה.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לקרוא לאנשים להפסיק לעשן, ולעשות את זה באמת בכל הכוח ובכל התעוזה.

יעל כהן-פארן: יש נושא של חומרי הדברה.

יעל כהן-פארן: בישראל, אני לא יודעת אם אתם יודעים, השימוש בחומרי הדברה בישראל הוא מהגבוהים ב-OECD.

יעל כהן-פארן: אנחנו חשופים להרבה יותר חומרי הדברה בהשוואה למדינות אחרות בעולם.

יעל כהן-פארן: גם במזון נשארים שרידי חומרי הדברה, וגם בקרב אוכלוסיות שחשופות אליהם כי זה פשוט בשדות ליד הבית שלהן.

יעל כהן-פארן: יש בזה המון המון סיכונים בריאותיים: אסתמה, השפעות קוגניטיביות והורמונליות וסרטן.

יעל כהן-פארן: חומרי הדברה אלו באמת חומרים איומים ונוראים, ואין על זה אכיפה מספקת, ואין על זה הסדרה.

יעל כהן-פארן: על כל אלה אני יכולה להוסיף גם בנייה על קרקעות מזוהמות, שהרבה פעמים לא מטופלות באופן מספק, וייבוא של מוצרים זולים שלא מפקחים עליהם והם פולטים הרבה מאוד מזהמים.

יעל כהן-פארן: הממשלה חייבת לשנות גישה ולטפל לא רק בתופעות של החולי אלא גם למנוע אותו ולחזק את הבריאות, את הסביבה הבריאה ואת החיים הבריאים, כי באמת אלה החיים שלנו.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו ישיב לכל המציעים שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, שר הבריאות, כנסת נכבדה, אורחים יקרים, צופים, תראו, כשראיתי שמציינים היום את יום הבריאות בכנסת התלבטתי רבות על מה לדבר: אם לעלות לכאן ועוד פעם לתקוף את מערכת הבריאות, שעברה שינויים, את מה שהיה בעבר, לאן אנחנו צועדים קדימה; אם לדבר על הקשיים במיטות ועל החולים במסדרונות; אם לדבר גם על ההישגים, על ההגדלה שהבאנו לסל הבריאות, 400 מיליון שקלים בתקציב האחרון, ועל הפעילות שהמשרד הנוכחי מבצע; אם לדבר על ביקורת ציבורית.

אורן אסף חזן: כל כך הרבה נושאים לדבר עליהם, ואפשר למרוח פה שעות על גבי שעות על הדוכן, גם שבחים, גם ביקורת, גם מקלות וגם גזרים.

אורן אסף חזן: אבל ברגע אחד הבנתי שבסופו של יום, אם יש לי הזכות לשבת בכנסת, לעמוד מעל הדוכן הזה ולדבר אל הציבור שרואה אותנו עכשיו או שיצפה בנו אחר כך, אם אני לא אנצל את הבמה הזו כדי לשתף ולגרום לאנשים לשנות את אורח חייהם – לנסות לחיות חיים טובים יותר, בריאים יותר, בלי הסתכלות על מודל של יופי, על מודל של חוכמה, בלי אינטריגות פנימיות, בלי מאבקים אלא על דבר אחד קטן, על הקושי היומיומי שאנשים חווים – אז אני חטאתי לעיקר.

אורן אסף חזן: אם אני לא אעמוד כאן ואשתף בסיפור האישי שלי, זה שרחוק מהמצלמות, רחוק מהסיפורים על בולגריה או לא יודע מה, אלא קשור למה שאני עברתי, ואני אנסה לתמצת את זה בשלוש הדקות שנשארו לי – אם אני לא אהיה מספיק אמיץ כדי לשתף, איך אני יכול לצפות מהחברה שלנו, 1.

אורן אסף חזן: לקבל את השני, ו-2.

אורן אסף חזן: לשתף בעצמו.

אורן אסף חזן: אז אני רוצה לספר לכם שאני רק אתמול השתחררתי אחרי שמונה ימים בבית-חולים.

אורן אסף חזן: הייתי שוב מאושפז, כמו שקרה רבות בשנתיים מאז שנבחרתי לכנסת.

אורן אסף חזן: התאשפזתי בגלל בעיה קטנה, שבאה לבקר עם החורף מיליארדי אנשים ברחבי העולם, מיליונים כאן בארץ, אסתמה וסינוסיטיס.

אורן אסף חזן: אבל לפני האשפוז הזה היה לי סיפור חיים.

אורן אסף חזן: הוא התחיל בלידה קשה שעברה אימא שלי.

אורן אסף חזן: הסתבכה: בלעתי מי שפיר, בלעתי דם, נקרשו.

אורן אסף חזן: עברתי ברית מילה רק בגיל חצי שנה, כי עד גיל חצי שנה הייתי צריך להיות מורדם באינקובטור.

אורן אסף חזן: עד גיל שלוש, on ו-off, בית-חולים – בגיל שלוש רשמית השתחררתי.

אורן אסף חזן: עד לפני כמה שנים בכלל היו בטוחים שיש לי סיסטיק פיברוזיס.

אורן אסף חזן: הריאות שלי ביום-יום – הרבה חברי כנסת רואים אותי משתעל, רואים אותי גם צועק, ואומרים לי: איך אתה מצליח?

אורן אסף חזן: אז לפעמים הלב והראש חזקים יותר מהכול, אבל הריאות שלי ביום-יום עובדות כ-60%.

אורן אסף חזן: אני סובל ממחיקת ריאות.

נחמן שי: תאר לך שזה היה 100%, מה היה קורה כאן בכנסת.

אורן אסף חזן: הקדמת את הפאנץ' בסוף.

נחמן שי: כן.

אורן אסף חזן: אתה יודע, הרופא אתמול בבית-החולים – – –

נחמן שי: אם זה 60% – – –

אורן אסף חזן: הרופא אתמול בבית-החולים, ב"הדסה", אומר לי: תשמע, אנחנו נביא אותך ל-100%.

אורן אסף חזן: אמרתי: אני לא בטוח שכולם בכנסת ישמחו.

אורן אסף חזן: אני סובל גם מסינוסיטיס ובעיות בסיליות, בריריות.

אורן אסף חזן: אצל רוב בני-האדם, כשאנחנו נושמים אוויר, את אותו אוויר שיעל נלחמת עליו כל כך, כמו רבים בבית הזה – – –

נחמן שי: אם אתה ממשיך, אני מביא אלונקה.

אורן אסף חזן: אנחנו מכניסים חמצן, הריריות זורקות את הפחמן הדו-חמצני החוצה, אצלי זה פשוט נשאר בפנים ואז נוצרות דלקות.

אורן אסף חזן: אבל הסיפור הוא לא זה, גם לא זה שסיפרו לפני יותר משנה שאני פגעתי בבעלי מוגבלויות, העלבתי – כשאני בעל מוגבלות בעצמי; לעתים אני משאיר אותה בבית, לפעמים אני לוקח אותה לבית-חולים.

אורן אסף חזן: אבל אני אספר לכם סוד: אני לא קיבלתי תעודה בכיתה י' בבית-הספר, גם לא בכיתה ו', כי פשוט הייתי בבית-חולים כל השנה.

אורן אסף חזן: מה אני אעשה, אלה היו חיי.

אורן אסף חזן: רובם עברו בבית-החולים שניידר לילדים, גם בתקופת הצבא, אחרי זה בבית-החולים בילינסון, עכשיו אני גם פה ב"הדסה".

אורן אסף חזן: אבל אני מספר לכם את זה לא כדי שמישהו ירחם עלי – בכלל, רחמים זה דבר אכזר, אסור לרחם על אף אחד; אני מספר לכם את זה, רבותי, כי חוץ ממני יש מיליונים פה בארץ שסובלים.

אורן אסף חזן: אנחנו עומדים פה, מנהלים דיונים, מנהלים שיחות, מנסים לשנות את שגרת היום, אבל יש אנשים שחיים את המצוקות האלה.

אורן אסף חזן: ואתם יודעים מה, לפעמים הם מתביישים.

אורן אסף חזן: הם מתביישים, כי אתה חולה וכולם הולכים לאיזו מסיבה, כולם מספיקים ללכת להשתתף בחידון התנ"ך – מה שלא יצא לי, כי גם אז הייתי בבית-חולים – כולם מתגייסים עם פרופיל גבוה והולכים לסיירות, חלקם גם לטיס – אבל גם לצבא לא ממש רצו לגייס אותי, אז נלחמתי ובסוף התגייסתי עם פרופיל 45.

אורן אסף חזן: יש אנשים שקשה להם, ולעתים מתוך המקום הזה הם רוצים להראות משהו כלפי חוץ, ואז מודל היופי בא לידי ביטוי; צעירים וצעירות שהולכים לאיבוד ונקלעים לתוך הפרעות אכילה ומחלות קשות אחרות, ושוכחים שבסוף נפש בריאה בגוף בריא זה הסוד.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, אם אנחנו לא נדע להכיל את עצמנו ולסביבה שלנו לא תהיה מספיק סבלנות אלינו, אף אחד לא יוכל להכיל אותנו.

אורן אסף חזן: וכשאנחנו עומדים כאן בכנסת הזו ומדברים באמת על מאבק בזיהום האוויר ומאבק בסופגניות ובג'אנק פוד ובמה שלא יהיה – אני לא אומר שצריך להכניס את כולם ולעטוף אותם בניילונים; אני אומר בדיוק להפך.

אורן אסף חזן: בדיוק איפה שלי היה קשה, לקחתי את עצמי ונאבקתי – ובזה אני מסיים, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: אמרו לי: אסור כלבים – יש לי כלב; אסור סוסים – גידלתי סוסים; אסור טיולים – טיילתי בכל העולם, בעיקר בארץ-ישראל שאני כל כך אוהב.

אורן אסף חזן: אבל עשיתי, כי זה הכול מתחיל ונגמר בראש.

אורן אסף חזן: אז תיקחו את עצמכם ותראו שאפשר, ותאמינו לי שאם אני הצלחתי, מהמקום הקטן שלי, מהוויכוח הקטן שלי, מהריב הפנימי שלי עם הבעיות שאני עובר, כל אחד ואחת מכם יכול.

אורן אסף חזן: גם השמים הם לא הגבול.

אורן אסף חזן: רבותי, תהיו בריאים, אל תזניחו, קחו את עצמכם, תטפלו ותקשיבו להורים כשהם אומרים לכם ללכת לקופת-חולים.

אורן אסף חזן: רפואה שלמה לכולם, וחברים, בריאות זו לא רק אמירה, זו דרך חיים.

אורן אסף חזן: פשוט תחיו נכון יותר ובריא יותר.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב למציעים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורן אסף חזן: חיים, לא תיתן לי נאום בלי הערות ביניים?

אורן אסף חזן: עד שבן-אדם פורק את הלב – – –

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני שמח על הדיון הזה של יום המודעות לבריאות בכנסת.

יעקב ליצמן: לפני שאני אולי אעיר כמה הערות כתוצאה מהדיון, אני רוצה להבהיר את מדיניות משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: פערים בבריאות ובשירותי בריאות בין פריפריה גיאוגרפית וחברתית למרכז הם בעיה ידועה ומתועדת, ועל כך אין עוררין.

יעקב ליצמן: לא זו בלבד שמשרד הבריאות מודע לכך אלא שהוא זה המפרסם מעקב שנתי, זה שבע שנים, על פערי בריאות, על מנת לנטר אחר הבעיה ולמלא תפקידו בשיקוף הנתונים לציבור.

יעקב ליצמן: אומנם קיימים פערים בתשומות, דוגמת מיטות, כוח-אדם ומכשור רפואי בין פריפריה למרכז, אך מעיון מעמיק בדוח תוכלו להבחין בשינויים הבאים: א.

יעקב ליצמן: שיעור רופאים לנפש – שיפור במחוזות צפון ודרום בין השנים 2006 ו-2008 – ממוצע תלת-שנתי – לשנים 2013–2015:

יעקב ליצמן: מ-1.6 ו-2.1 ל-2.3 ו-3.1, בהתאמה.

יעקב ליצמן: קרי, חל שיפור אבסולוטי וצמצום מסוים של הפער היחסי.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: שיעור האחיות לנפש – שיפור משמעותי במחוז הצפון ושיפור קל בדרום: עלייה מ-3.7 ו-3.2 בשנים 2008–2010 – ממוצע תלת-שנתי – ל-4.4 ו-3.3 בשנים 2013–2015.

יעקב ליצמן: קרי, חל שיפור אבסולוטי וצמצום של הפער היחסי.

יעקב ליצמן: ג.

יעקב ליצמן: מיטות אשפוז – אין שינויים משמעותיים לאורך השנים.

יעקב ליצמן: ביחס לשיעור מיטות כלליות, הוספת מיטות בבית-החולים החדש, "אסותא" אשדוד, צפויה להגדיל את שיעור המיטות בדרום.

יעקב ליצמן: מבחינת מיטות ייעודיות בתחום השיקום, צפויה להיות גדילה עם הקמת בית-החולים השיקומי בצפון.

יעקב ליצמן: ד.

יעקב ליצמן: מכשור רפואי, מוקדי לילה, שיפוץ ובינוי – כידוע, הפריפריות הגיאוגרפיות תועדפו במכשור רפואי דוגמת MRI, הוקמו במימון משותף עם הקופות והרשויות המקומיות מוקדי לילה נוספים בפריפריה, וניתנו תקציבים לבינוי ושיפוץ של מחלקות בפריפריה, כפי שדיווחנו בחוברת.

יעקב ליצמן: מינהל תכנון ובינוי מוסדות רפואה ביצע בשנים האחרונות פרויקטים בסכום של כ-859 מיליון שקל בבתי-חולים ממשלתיים, וכמו כן יש מימון השקעות בבתי-חולים של "שירותי בריאות כללית" בסכום של 275 מיליון שקל.

יעקב ליצמן: בהתייחס לשירותי הרפואה בקהילה, החל מנובמבר 2010 נכלל המשתנה הדמוגרפי בנוסחת הקפיטציה, באופן שמתגמל את קופות-החולים ביתר בעבור מבוטחים תושבי הפריפריה.

יעקב ליצמן: צריך לברר – המנכ"ל או השר מעוניינים לדרוש תעדוף נוסף לתושבי הפריפריה במסגרת הקפיטציה.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש תעדוף או לא?

יעקב ליצמן: אני אמרתי שיש.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעקב ליצמן: יש.

יעקב ליצמן: אנחנו עושים הרבה דברים שמתעדפים.

יעקב ליצמן: כן, בהחלט.

יעקב ליצמן: במבחני תמיכה בקופות-החולים ניתן תעדוף בתגמול הכספי בעבור מתן שירות רפואי לתושבי הפריפריה – מבחן תמיכה בשיקום בית, למשל.

יעקב ליצמן: מבחני תמיכה אחרים, העתידים להתפרסם בקרוב, יקדמו את תחום הרפואה מרחוק במטרה לגשר על פערי שירות בין מרכז לפריפריה.

יעקב ליצמן: אגב, אנחנו גם הולכים לפרסם על זיהומים בבתי-חולים.

יעקב ליצמן: זה אמור להיות משהו גדול מאוד.

יעקב ליצמן: בהתייחס לפערים בתוצאי בריאות – תוחלת חיים, תמותת תינוקות, סוכרת וכדומה – כפי שיודעים נכבדי, כאן נכנסים היבטים נוספים המשפיעים על בריאות: הכנסה, השכלה, תעסוקה, תנאי חיים ועוד.

יעקב ליצמן: עד להקמתה ותקצובה של תוכנית זו, משרדי ימשיך לקדם את צמצום האי-שוויון בבריאות באמצעות היחידה הייעודית הפועלת בנושא זה במשרד ובאמצעות יחידות המטה הנוספות.

יעקב ליצמן: אני לא יודע אם יש עוד משרד ממשלתי שיש בו מחלקה מיוחדת לצמצום פערים.

יעקב ליצמן: במשרד הבריאות יש.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: זה המשרד היחיד.

יעקב ליצמן: בחודשיים הקרובים יפרסם המשרד את התוכנית הארבע-שנתית שלו לצמצום האי-שוויון בבריאות.

יעקב ליצמן: כדי לעשות מהפך של ממש בפערים בבריאות נדרשת עבודה בין-משרדית, קבועה ומתוקצבת.

יעקב ליצמן: נשמח אם נכבדי יסייעו באחת ההמלצות שנבקש לקדם, של החלטה בין-משרדית, רב-שנתית ומתוקצבת לצמצום פערים בבריאות.

יעקב ליצמן: נוסף על כך יקדם המשרד תוכניות נוספות לצמצום האי-שוויון על רקע מקום מגורים, תוכניות ייעודיות בנושא של עוני, בנושא של אי-שוויון בתוחלת החיים ועוד; זאת, לצד תוכניות בתחום הרחבת טיפולי השיניים לשנתונים נוספים, הנחות בהשתתפויות עצמיות, שירותי תרגום לשפות, הכשרות לעובדים במערכת על עוני ואי-שוויון, תעדוף שכונות חלשות בתוך יישובים בתמיכות המשרד בקופות-החולים, שינוי בנוסחת ההקצאה לקופות ועוד.

יעקב ליצמן: הכנסנו את צמצום האי-שוויון לתוך כל המקומות האלה, כולל קופות-החולים.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר כמה דברים על הדיון.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת גרמן, בקשר לתקצוב לקיצור תורים, אנחנו מגישים את זה בשבוע הבא.

יעקב ליצמן: אנחנו כבר הגשנו את זה.

יעקב ליצמן: באוצר כרגע יש משא-ומתן.

יעקב ליצמן: הפערים לא גדולים, ואני מקווה שנוכל לגמור ממש בימים הקרובים.

יעקב ליצמן: זה הרבה כסף, וזה אמור להקל את קיצור התורים.

יעל גרמן: הלוואי.

יעקב ליצמן: גם אני אומר הלוואי.

יעקב ליצמן: הדבר השני – אני לא רואה כאן במדינה שאנחנו נקבל כסף מהמאבק בעישון.

יעקב ליצמן: אני רוצה להבהיר חד-משמעית: אני נגד עישון, חריף נגד עישון.

יעקב ליצמן: חריף נגד עישון.

יעקב ליצמן: אני לא מעשן.

יעקב ליצמן: אבא, זיכרונו לברכה, עישן פעם שתי קופסאות ביום.

יעקב ליצמן: הוא קיבל דלקת ריאות – –

קריאה: הוא יצא בזול.

יעקב ליצמן: – – וכשהוא יצא מבית-החולים – הוא היה בגיל 40 ומשהו.

יעקב ליצמן: כשהוא יצא מבית-חולים הרופא ליווה אותו ואמר לו, באנגלית: Rabbi, your lungs are black black – הריאות שלך שחורות שחורות –If you would not stop smoking, you will die , ואז הוא עישן שתי קופסאות ביום.

יעקב ליצמן: הוא הפסיק באותו לילה – שתי קופסאות ביום – וחי עוד 40 ומשהו שנה.

יעקב ליצמן: קודם כול, אני נגד עישון, חריף.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להתייחס לכל התחקירים למיניהם, השטויות שהיו שם.

יעקב ליצמן: אני הגבתי מה שהגבתי, אבל כעיקרון יש לי את השיטות שלי להילחם בעישון; יש לי כיוונים אחרים מאלה שיש לאחרים.

יעקב ליצמן: זה הנושא שלי בקשר לזה.

יעל גרמן: אבל למה החוק לא יעבור?

יעל גרמן: חוק שיכניס למדינה – – –

אורלי לוי אבקסיס: איזה חוק, איזה חוק?

יעל גרמן: חוק השבה – חוק שמאפשר לחברות הביטוח ולקופות-החולים ולמדינה לתבוע את חברות הסיגריות על הנזקים שנגרמו.

נאוה בוקר: חברים, תיתנו לשר להמשיך, בבקשה.

יעקב ליצמן: אז אני אומר ככה: החוק, גם את זה נבדוק.

יעקב ליצמן: אמרתי: אני כרגע באוכל.

יעקב ליצמן: אוכל זה המניעה הכי חשובה.

יעקב ליצמן: איך הזכרת?

יעקב ליצמן: השמנה – את הזכרת את זה, נדמה לי – ההשמנה, זה נורא ואיום במדינה.

יעקב ליצמן: נורא ואיום.

יעקב ליצמן: מספר ארבע בעולם.

יעקב ליצמן: זה צריך טיפול.

חיים ילין: עישון זה מספר אחת.

יעקב ליצמן: בעישון ירדנו דרסטית.

יעקב ליצמן: אנחנו ירדנו בעישון דרסטית.

חיים ילין: מי?

יעקב ליצמן: מדינת ישראל.

יעקב ליצמן: הבעיה בעישון היא יותר במגזר הערבי – שגם צריך לטפל בהם, בהחלט כן, נרגילות וכל הדברים, אני לא מזלזל – אבל כרגע המאבק שלי הוא בעניין האוכל.

יעקב ליצמן: אמרתי על הסופגניות, ובואו אני אגיד לכם דבר: מכירת הסופגניות ירדה בחנוכה דרסטית.

יעקב ליצמן: וזה טוב.

יעקב ליצמן: כי אנשים לא היו מודעים לנזק ולא היו מודעים לאוכל.

יעקב ליצמן: סוף-סוף אנחנו מכניסים את זה.

יעקב ליצמן: זה התחיל בג'אנק פוד, התחיל במדבקות בירוק ובאדום, מה שהולך להיות בעוד שנה.

יעקב ליצמן: בהרבה כיוונים אנחנו מטפלים עכשיו באוכל, וזה יותר חשוב.

יעקב ליצמן: המניעה יותר חשובה מהכול.

אורלי לוי אבקסיס: – – – צריך גם שיהיה – – – נגישות לאוכל בריא.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי ילדה שהיא צמחונית.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי – – –

יעקב ליצמן: רגע, רגע, אני אגיד גם על זה.

יעקב ליצמן: למשל, משרד הבריאות, ביוזמתי, לפני חודשיים-שלושה הוציא מכרז לסבסד לחולי צליאק את המזון שלהם.

יעקב ליצמן: אנחנו מסיימים את המכרז הזה.

יעקב ליצמן: בשבועות הקרובים זה הולך לצאת.

מירב בן ארי: יצא, נדמה לי.

יעקב ליצמן: יצא.

יעקב ליצמן: אבל אני מתכוון שעדיין לא הודיעו מי – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב ליצמן: מה?

מירב בן ארי: גם – – –

יעקב ליצמן: כן, אבל עדיין לא הודיעו מי זכה, החברות.

יעקב ליצמן: נדמה לי שאנחנו הולכים לסבסד ב-15 מיליון שקל את האוכל.

יעקב ליצמן: מירב עזרה הרבה בזה.

יעקב ליצמן: הולכים לסבסד אוכל לחולים.

יעקב ליצמן: זה חלק מהמניעה.

מירב בן ארי: זה יהיה בכל הארץ.

יעקב ליצמן: כן, בהחלט, בכל הארץ.

יעקב ליצמן: לכן אני אומר: ברור שאנחנו עושים דברים.

יעקב ליצמן: הלוואי שהייתי יכול לעשות בנושא של קמח מלא.

יעקב ליצמן: הלוואי.

יעקב ליצמן: קמח מלא זה בריא ואין סיבה – אני אומר לכם בגילוי לב – – –

אורלי לוי אבקסיס: אין סיבה – – –

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: אין סיבה בעולם שקמח מלא יעלה כפול מקמח רגיל.

יעקב ליצמן: אין סיבה בעולם.

קריאות: – – –

יעקב ליצמן: את צריכה לדבר בקול.

יעקב ליצמן: לא שומעים.

יעל כהן-פארן: שבתי-חולים ממשלתיים יתחילו, ושידעו שהם קונים רק לחם מלא.

יעקב ליצמן: אני לא יכול להגיד אם כאן או כאן.

יעקב ליצמן: זה אומר: בבתי-ספר, וזה אומר: בבתי-חולים.

יעקב ליצמן: אם לעשות משהו, אנחנו צריכים לעשות זאת לכולם.

יעקב ליצמן: זאת דעתי.

יעקב ליצמן: אני לא מבחין.

יעקב ליצמן: לך תתחיל להבחין.

חיים ילין: היום יש סבסוד של הקמח הרגיל.

חיים ילין: מה אנחנו עושים?

חיים ילין: אנחנו מסבסדים את הלא-בריא.

חיים ילין: תסבסד את הבריא – – –

יעקב ליצמן: אז, חיים, תן לי להפתיע אותך.

יעקב ליצמן: תן לי להפתיע אותך.

יעקב ליצמן: מותר לי להפתיע אותך פעם?

חיים ילין: אתה מפתיע אותי כל הזמן.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז תן לי להגיד לך משהו.

יעקב ליצמן: אני ניסיתי לבדוק ומנסה עדיין לבדוק מאיפה בא כל הסיפור הזה של הקמח המלא.

חיים ילין: הלבן – – –

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: קמח מלא עולה כפול.

יעקב ליצמן: מאיפה זה בא?

יעקב ליצמן: ביקרתי במאפיות.

יעקב ליצמן: הלכתי לשאול.

יעקב ליצמן: אז מה הם אומרים לי – אני לא בדקתי, אני זהיר, אבל הם אומרים לי שהרשתות עושות את זה כי הן לא מרוויחות על הקמח הרגיל.

יעקב ליצמן: וזה – אם זה אמת, זה חמור.

יעקב ליצמן: אם זה אמת – אני לא יודע, לא בדקתי – אבל אם זה אמת, זה חמור.

יעקב ליצמן: לכן אנחנו צריכים לחפש את הדרך.

יעקב ליצמן: אגב, אני רוצה לקרוא לראשי הרשתות אלי – לא לכולם, מי שירצה לבוא – ואני רוצה לבדוק במבט ישיר אתם מה המצב כאן.

יעקב ליצמן: מי שלא רוצה לאכול לחם מלא, קמח מלא, שלא יאכל, אבל תפקידי לפחות לאפשר שאף אחד לא ישלם פי-שניים על קמח מלא.

יעקב ליצמן: לכן, אני מודע גם לזה, ואני רוצה לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לדאוג – – – מחירים.

יעקב ליצמן: מה?

אורלי לוי אבקסיס: צריך לדאוג – – – מחירים.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: לזה מישהו אחר צריך לדאוג, לא אני.

אורלי לוי אבקסיס: אבל צריך לעורר – – – בעבר כבר גילו – – – מאפיות – – –

יעקב ליצמן: אני לא רוצה להיכנס לזה, כי זה יסבך אותי באיזשהו מקום.

מירב בן ארי: הם תיאמו מחירים יקרים.

יעקב ליצמן: אבל אני חושב שזה ברור שאלה דברים שאנחנו צריכים לבדוק.

יעקב ליצמן: זיהום אוויר – אני בהחלט מודע לכך, ואני מוטרד, במקומות מסוימים, במקומות מסוימים.

יעקב ליצמן: אגב, את דיברת אתי פעם על חיפה, נכון?

יעקב ליצמן: בזמנו, לפני – – –

יעל כהן-פארן: – – – את הצעת החוק שלי – – –

יעקב ליצמן: שאני הולך להפיל?

יעל כהן-פארן: זה כבר נפל – – –

יעקב ליצמן: זה לא אצלי, זה אצל אלקין.

יעקב ליצמן: אגב, הוא יושב שבעה.

יעקב ליצמן: מה שאני רוצה להגיד לכם: זיהום האוויר במקומות האלו זה מאוטובוסים.

יעקב ליצמן: אוטובוסים עולים על ההר, עולים גבוה, מוציאים עשן, מוציאים את כל הלכלוך, כל הדברים.

יעקב ליצמן: וכפי שיש בחיפה, יש בכל מיני מקומות; תתפלאו לשמוע, בכיכר-השבת בירושלים יש.

יעל כהן-פארן: דיברנו על זה.

יעל כהן-פארן: בחיפה זה גם אוטובוסים וגם בתי-הזיקוק.

יעל כהן-פארן: זה יותר גרוע, יותר גרוע מכיכר-השבת.

יעקב ליצמן: בתי-הזיקוק זה עוד סיפור, ואני אמרתי לך פעם:

יעקב ליצמן: אני לא אהסס לצאת נגד חברות אם יש בהן בעיה ספציפית.

יעקב ליצמן: אני מחכה עדיין, נדמה לי לאיכות הסביבה.

יעקב ליצמן: אבל זה לא רק זה – ושם לפחות עושים דברים, מנסים להגן קצת, המפעלים.

יעקב ליצמן: אבל באוטובוסים?

יעקב ליצמן: לדעתי, צריך לחייב את כל האוטובוסים במקומות שעולים – יש פילטרים, יש דברים, ואפשר לחייב אותם לעשות את זה.

יעקב ליצמן: אז אני אומר, כל הדברים האלו – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא דיברת על – – – והשיקומיים.

אורלי לוי אבקסיס: בפריפריה זה קטסטרופה אחת גדולה.

יעקב ליצמן: אז קודם כול, את יודעת שבצפון אנחנו פותחים עכשיו חדש, בפוריה, בהשקעה, אנחנו משקיעים הרבה כסף.

יעקב ליצמן: גם הסכמתי ואני מאשר בכרמיאל, הם גם רוצים לעשות שיקום.

יעקב ליצמן: יש תוספת מיטות בצפון, בבית-החולים שם.

יעקב ליצמן: בסורוקה.

יעקב ליצמן: עשינו כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: כמובן, אני לא יודע מאיפה להתחיל.

יעקב ליצמן: תקציבים – קיבלתי תוספת ממשרד האוצר, אבל כמובן, יש לי סדרי עדיפויות.

יעקב ליצמן: זו פעם ראשונה שקיבלנו תוספת 160 מיליון שקל בסל התרופות.

יעקב ליצמן: זה דבר אדיר.

יעקב ליצמן: תשאלו את חברי הוועדה איך הם פתחו את העיניים הפעם.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, מה שקורה, גם המסגרות שקיימות היום לאשפוזים סיעודיים ולטיפול ושיקום, בעיקר בפריפריה – זה קטסטרופה; אלה שקיימים, אולי כדאי לסגור אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקבלת כל כך הרבה תלונות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בודק בתקופה האחרונה את כולם.

יעקב ליצמן: הוא משנה והוא דורש שינויים גם בקיבוצים, גם בכל מקום.

יעקב ליצמן: הוא עושה את זה, הוא דורש את זה.

יעקב ליצמן: לכן, אנחנו באמצע העבודה, קשה לי להתייחס כרגע.

יעקב ליצמן: אחרי שנסיים אני אוכל לעדכן יותר.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להודות לכם היום.

יעקב ליצמן: אני ביליתי היום די הרבה שעות בכנסת – בכל הוועדות שהשתתפתי.

יעקב ליצמן: נהניתי, אף שפה ושם הייתה גם ביקורת; ביקורת – צריך לתקן, אבל בסך הכול אנחנו משתדלים לעשות את הדברים הנכונים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: מה השר מציע?

יעקב ליצמן: מה שרוצים.

יעקב ליצמן: ועדה?

יעקב ליצמן: הרי היו היום ועדות.

מירב בן ארי: – – –

נאוה בוקר: זה היה בוועדות.

יעקב ליצמן: אני מציע להסתפק בתשובת השר, כי היו דיונים.

מירב בן ארי: כן, היו בכל הוועדות היום.

נאוה בוקר: בסדר גמור, מסתפקים בתשובת השר.

יחיאל חיליק בר: רגע, אבל יש לך פה מציעים, סליחה.

נאוה בוקר: המציעה לא נמצאת.

מירב בן ארי: המציעה הלכה.

קריאה: רוצים דיון – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, מה אתה – – –

יחיאל חיליק בר: רגע, סליחה – – –

נאוה בוקר: סליחה, אדוני.

נאוה בוקר: אני רוצה לשאול אותו מה הוא מבקש.

עבדאללה אבו מערוף: דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: בשמחה.

נאוה בוקר: הבעת דעה – חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

מירב בן ארי: להצביע?

נאוה בוקר: קודם כול הבעת דעה, ולאחר מכן הצבעה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני שר הבריאות, גם לך תודה, ותודה לכל אלה שלקחו חלק ביום החשוב הזה, יום הבריאות בכנסת, יוזמה שלנו יחד עם ההסתדרות הרפואית בישראל.

דב חנין: אני רוצה, אדוני השר, לזרוק אתגר: בקדנציה הקודמת אנחנו הגשנו ביחד הצעת חוק שמנסה לתת פתרון רוחבי לבעיות של מערכת הבריאות.

דב חנין: הפתרון הרוחבי הזה אומר שהמערכת הזאת צריכה יותר כסף, והכסף הזה צריך לשמש גם לקיצור תורים, גם לייעול המערכת, גם לתגבור בתי-החולים, והוא יכול וצריך להגיע מהעלאה קטנה, מצומצמת, במס הבריאות.

דב חנין: החוק הזה – – –

יעקב ליצמן: דיברתי על סיעוד.

דב חנין: אדוני דיבר על סיעוד, ואנחנו מדברים גם על עוד כמה מרכיבים נוספים.

יעקב ליצמן: לא דיברתי על זה כי זה כרגע בוועדה מיוחדת.

יעקב ליצמן: לא ארפה מהנושא הזה.

דב חנין: אז א.

דב חנין: אני מודה לך.

דב חנין: החוק הזה נמצא כרגע על שולחן הכנסת, ואני מקווה, אדוני השר, שכאשר הוא יגיע להצבעה אתה תוכל ללחוץ על הממשלה כדי שלפחות יאפשרו לנו להעביר אותו בקריאה הטרומית ולנהל כאן, בכנסת, את המשך הוויכוח על הנושאים האלה – –

נאוה בוקר: נא לסיים, אדוני.

דב חנין: – – כי אם החוק הזה ייפול בקריאה הטרומית בכנסת, בעצם המסגרת הזאת תישאר רק בדיונים סגורים בתוך הממשלה.

דב חנין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חיליק בר, דקה לרשותך.

נאוה בוקר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, קודם אני רוצה לברך שלושה אורחים שהגיעו מלונדון לירושלים: את אפרים פדהצור, את ישראל בר-און ואת מר יחיא באקר.

יחיאל חיליק בר: ברוכים הבאים לכנסת, Welcome to Israel.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, אנחנו לא חושדים בך שלא אכפת לך מבריאות, אנחנו יודעים שאכפת לך מבריאות, אנחנו רק רוצים לקרוא לילד בשמו.

יחיאל חיליק בר: ערכנו היום סדרה של דיונים שהיו לנו מאוד מאוד כואבים, והמסקנה היא אחת ופשוטה: אנחנו חיים פה בשתי מדינות.

יחיאל חיליק בר: במדינה אחת, אם אתה חי באזורים מסוימים – תל-אביב, אולי חיפה, רמת-גן – אתה מקבל בריאות טובה יותר, חינוך טוב יותר, רווחה טובה יותר.

יחיאל חיליק בר: היום דיברנו על קיצור של התורים: ילד שנולד בפריפריה, בטבריה, צריך לחכות 64 שבועות לתור לבדיקה איכותית, אל מול 18 שבועות במרכז.

יחיאל חיליק בר: מזעזע.

יחיאל חיליק בר: ועד שאנחנו לא נקרא לילד בשמו ונבין שצריכות להיות פה העדפות תקציביות ברורות בפריפריה – לבתי-החולים, למיטות, לשירותי הבריאות – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: שנייה, אני מסיים.

יחיאל חיליק בר: – – וכמובן כמובן, לנושא של קיצור איכותי והבטחת רפואה איכותית, לא ישתנה המצב הזה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו קוראים לך, כמי שאכפת לו מזה, לבקש תוספות תקציביות משמעותיות על מנת להשוות את השוויון בבריאות בפריפריה לשוויון בבריאות במרכז.

יחיאל חיליק בר: במדינה של 500 ק"מ לא צריך שתהיה פריפריה, ובוודאי לא כשזה נוגע לשירותי בריאות.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: מי שבעד – להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הדיון יעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: בתמיכת השר.

נאוה בוקר: בתמיכת השר, כמובן.

נאוה בוקר: בהחלט.

נאוה בוקר: מחסור בתחנות מד"א במגזר הבדואי גורם לתמותת ילדים

נאוה בוקר: נעבור להצעה דחופה לסדר-היום בנושא:

נאוה בוקר: מחסור בתחנות מד"א במגזר הבדואי גורם לתמותת ילדים – הצעה מס' 5727.

נאוה בוקר: ההצעה היא של חבר הכנסת טלב אבו עראר.

נאוה בוקר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, לפני כשעה חזרתי מהעיר קלנסואה, שבה נהרסו היום יותר מעשרה בתים שבנויים על קרקע פרטית.

טלב אבו עראר: צווי הריסה נמסרו ביום ראשון, שלשום.

טלב אבו עראר: בעיני ובעיני כל אדם שיש לו שכל ישר זה פשע, זה טרור.

טלב אבו עראר: להרוס בלי לאפשר לתושבים, לבעלי הבתים האלו, לערער – אי-אפשר.

טלב אבו עראר: אני בטוח שראש הממשלה נתניהו, שמסית כל הזמן ושהייתה לו הנחיה ברורה להמשיך להרוס כמה שיותר בתים, שבזה הוא מתגאה – הוא וגלעד ארדן, שגם כתב היום בפייסבוק שלו שהוא גאה בזה – נדמה לי שהמדיניות הזו היא במיוחד בתקופה הזו, כדי לכסות תקשורתית על החקירה שמתנהלת נגד נתניהו, ראש הממשלה.

טלב אבו עראר: ממש תקופה קשה לנתניהו, אבל אי-אפשר גם לפגוע באזרחי המדינה הערבים, להרוס להם את הבתים בלי לאפשר להם לערער ואפילו לאפשר להם לעבור מבתים אלו לבתים אחרים.

טלב אבו עראר: עכשיו לענייננו.

טלב אבו עראר: מכובדי השר – המחסור בתחנות מד"א באזור הנגב ובמגזר הבדואי שם.

טלב אבו עראר: כפי שידוע לך, מכובדי השר, בנגב חיים יותר מ-220,000 בני-אדם.

טלב אבו עראר: תחנות מד"א קיימות רק ביישובים המוכרים, ביישובי הקבע, בשבעת היישובים.

טלב אבו עראר: גם הניידת או האמבולנס שם עובדים עד השעה 15:00, בשעה שרוב התאונות או רוב המצבים שמצריכים באמת אמבולנס הם אחרי 15:00.

טלב אבו עראר: לא לשכוח גם שיש יותר מ-90,000 נפשות שאין להם תחנות מד"א, דבר שגורם לאחוז גבוה יותר של תמותת ילדים במצבים שאי-אפשר, לא ניתן לעזור לתושבים שם, שיש אצלם באמת כל מיני תאונות והם זקוקים לעזרה, זקוקים לטיפול הרפואי שם.

טלב אבו עראר: דבר כזה, נדמה לי שצריך – לא יודע, לפחות ביישובים הבלתי-מוכרים לדאוג שם לאמבולנס 4X4 למען ההגעה לאנשים שם; לדאוג גם שבכל יישוב תהיה תחנת מד"א שתאפשר לאנשים לקבל את הסיוע הרפואי הדרוש.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי השר.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

נאוה בוקר: ישיב שר הבריאות יעקב ליצמן, בבקשה.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, זמינות שירותי חירום רפואיים היא חיונית למתן מענה רפואי מציל חיים.

יעקב ליצמן: לא פעם ההבדל בין חיים למוות הנו בטווח של כמה דקות בודדות, וחובה על כולנו לעשות את כל האפשר כדי לשפר את הזמינות החיונית כל כך.

יעקב ליצמן: חיזוק שירותי החירום הרפואיים ומתן מענה מיידי מציל חיים לאוכלוסייה הבדואית הם הכרחיים לאור מאפייניה הייחודיים של אוכלוסייה זו.

יעקב ליצמן: דוח "בטרם" על היפגעות ילדים שפורסם בשנת 2014 קבע: הסיכון של ילד ערבי ממחוז הדרום להיפגע ולהיהרג גבוה פי-12 מהסיכון של ילד יהודי ממחוז תל-אביב.

יעקב ליצמן: הצורך בפינוי מיידי עקב שיעורי היפגעות גבוהים יותר – בילדים בפרט אולם לא רק – כמו גם שיעור תמותת תינוקות בקרב אוכלוסייה זו, שהוא הגבוה בישראל, ונתוני התחלואה והתמותה מצביעים אף הם על פגיעותה של אוכלוסייה זו ועל הצורך לחזקה.

יעקב ליצמן: בשל הנתונים הגיאוגרפיים, פריסת היישובים והריחוק מבתי-חולים כמו גם ממרכזים רפואיים אחרים היכולים לתת מענה מיידי במקרי חירום, יש צורך לחזק את שירותי מד"א מצילי החיים הניתנים לתושבי המגזר הבדואי.

יעקב ליצמן: בהתאם לכך גיבש משרד הבריאות, יחד עם מגן-דוד-אדום, תוכנית לחיזוק שירותי רפואת החירום ביישובים הבדואיים.

יעקב ליצמן: התוכנית כוללת הוספת אמבולנסים וניידות לטיפול נמרץ, סיוע בהפעלת אמבולנסים יישוביים, מתן ציוד רפואי מציל חיים, כמו מכשירי החייאה, קורסי עזרה ראשונה לאוכלוסייה ועוד.

יעקב ליצמן: התוכנית תיתן מענה על צורכי החירום הרפואיים של האוכלוסייה במקום ותשפרם לאין-ערוך לעומת המצב הקיים.

יעקב ליצמן: התוכנית הוגשה בשנה החולפת על-ידי משרד הבריאות לשר החקלאות ופיתוח הכפר, האחראי גם למינהלת הבדואים, וזאת במטרה להכליל נושא חשוב זה בתוכנית לחיזוק היישובים הבדואיים במסגרת החלטת ממשלה שהוכנה ואמורה לבוא לאישור הממשלה בזמן הקרוב.

יעקב ליצמן: אני סבור – כפי שהודיעו גורמי המקצוע במשרדי לפני כמה חודשים לשר החקלאות – שלא ניתן לתגבר ולחזק את האוכלוסייה הבדואית בלא לדאוג לדבר הבסיסי והחיוני כל כך של הצלת חיים באמצעות חיזוק שירותי ההצלה הרפואיים, ואי-הכללת נושא זה בהחלטת הממשלה תעשה עוול לאוכלוסייה זו.

יעקב ליצמן: מעל במה זו אני קורא לשר החקלאות ולשר האוצר, כמו גם לשאר חברי בממשלה, שהנושא יובא לאישורה בקרוב, לכלול בתוכנית החשובה לחיזוק היישובים הבדואיים גם את חיזוק המענה הרפואי המציל חיים.

יעקב ליצמן: אני משתדל, אנחנו משתדלים, בהחלט, לתמוך בזה שזה יהיה כלול.

יעקב ליצמן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר.

נאוה בוקר: עכשיו יש שאילתות לשר הבריאות.

יעקב ליצמן: לא מצביעים על זה?

נאוה בוקר: אדוני השר, אתה מציע שזה יעבור – – –

יעקב ליצמן: – – –

נאוה בוקר: זו הצעה לסדר-היום.

נאוה בוקר: בהחלט.

מירב בן ארי: – – –

נאוה בוקר: הצעתך – להעביר לוועדה?

יעקב ליצמן: – – – ועדה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אבו עראר, איזו ועדה?

יעקב ליצמן: עבודה ורווחה.

טלב אבו עראר: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: ההצעה לסדר-היום בנושא: מחסור בתחנות מד"א במגזר הבדואי גורם לתמותת ילדים – תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: הצבעה.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

קריאה: מה זה?

קריאה: ועדה?

נאוה בוקר: לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאוה בוקר: כן.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 11, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה תועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלב אבו עראר: – – – כבוד.

קריאה: – – – בשמחה.

נאוה בוקר: אדוני שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן ישיב על השאילתות הבאות.

נאוה בוקר: חברת הכנסת שרן השכל – שאילתה 711: אישור בקשות לקבלת מרשם לקנאביס רפואי.

נאוה בוקר: בבקשה.

שרן השכל: שלום, כבוד השר.

שרן השכל: לדברי היועץ הרפואי הראשי ליחידה לקנאביס רפואי, ד"ר דור, מגיעות 200–300 המלצות ביום למתן טיפול בקנאביס רפואי; 80%–90% מהן מאושרות – זה מה שהוא אמר.

שרן השכל: בשנת 2015 אושרו כ-1,000 בקשות חדשות בלבד.

שרן השכל: אישור 100 בקשות חדשות ביום אינו מסתכם ב-1,000 מטופלים חדשים בשנה.

שרן השכל: אני מבקשת לשמוע באמת הסבר לזה; בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, חברת הכנסת שרן השכל.

יעקב ליצמן: בעת הזאת מספר המטופלים בקנאביס לשימוש רפואי במדינת ישראל הנו – –

שרן השכל: – – –

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: – – 26,000 חולים, ומתוכם כ-8,000 חולים אונקולוגיים.

יעקב ליצמן: אני רוצה שתדעו, ודיברנו על זה גם השבוע, כשהופעתי, שגם לעומת מדינות אחרות – אנחנו פי-עשרה במשתמשים בקנאביס; גם את זה צריך לבדוק, אבל בואו נעזוב את זה.

יעקב ליצמן: למשל, החולים האונקולוגיים – אני מבין.

יעקב ליצמן: דברים אחרים צריך לבדוק.

יעקב ליצמן: מדי יום מגיעות ליחידה לקנאביס רפואי במשרד הבריאות כמה מאות פניות, כאשר מתוך סך הפניות המתקבלות בכל יום הרוב אכן נענות בחיוב.

יעקב ליצמן: עם זאת, צריך לדייק ולהבהיר שלא כל הבקשות המגיעות הנן בקשות של מטופלים חדשים לקבל רישיון לשימוש בקנאביס רפואי.

יעקב ליצמן: הפניות כוללות, מלבד בקשות חדשות, גם בקשות חידוש רישיון לקנאביס; בקשות לשינוי מינון; בקשות לשינויי מקור אספקה; בקשות לשינוי צורת צריכה; בקשות לשינוי פרטים ברישיון; המצאת חומר רפואי נוסף לתיק המטופל; בקשות לערר על החלטת מנהל; בקשות להוצאת רישיון במקום רישיון שאבד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

שרן השכל: לא.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאילתה מס' 714 של חבר הכנסת חיים ילין: התמחות בתזונה.

נאוה בוקר: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, לפני שאני מקריא, אני חייב להודות שמעט מאוד פעמים ראיתי שרים שמבלים יום שלם בכנסת – אתה יודע, תמיד יש עיסוקים אחרים – ואני מברך אותך על זה.

יעקב ליצמן: תודה.

חיים ילין: שאלתי: סטודנטים למדעי התזונה נאלצים לחכות כשנתיים בתום לימודיהם עד שיוכלו להתחיל את ההתמחות, מכיוון שהשיבוץ להתמחות נעשה באמצעות הגרלה ויש מחסור בתקנים.

חיים ילין: רצוני לשאול: 1.

חיים ילין: מה נעשה לפתיחת תקנים נוספים?

חיים ילין: 2.

חיים ילין: מדוע אין משנים את השיטה כך שההתמחות תהיה בזמן הלימודים?

חיים ילין: תודה.

יעקב ליצמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: ההמתנה הארוכה הקיימת כיום להכשרה מעשית נובעת מכמה סיבות: 1.

יעקב ליצמן: פתיחת בתי-ספר חדשים עם מספר גדול של סטודנטים שכולם מחויבים בהכשרה מעשית.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: היעדר מקומות מספקים לביצוע הכשרה מעשית – לא גדלו בהתאם לגידול במספר התלמידים; יש יותר תלמידים סוף-סוף, אבל אין מספיק מקומות שיעשו את ההכשרה.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: מיעוט תקינה של תזונאים בבתי-החולים ובבריאות הציבור, שמקשה על קבלת הסטז'רים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות פועל להרחבת התקינה של התזונאים לסטנדרט תקינה גבוה יותר בבתי-החולים, ובמקביל אנו פועלים מול המועצה להשכלה גבוהה לקדם שנה רביעית, שתכלול גם את ההכשרה המעשית.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

חיים ילין: כן, זו שאלה נוספת.

חיים ילין: לפי התקנון אתה לא חייב לענות, אבל אני מוצא הזדמנות – –

יעקב ליצמן: לא, לא, זה בסדר.

חיים ילין: – – לשאול אותך שאלה.

חיים ילין: אתמול, כשעליתי פה לנאומים בני דקה, אמרתי למשותפת שלא יכול להיות שאף אחד לא מגנה את מעשה הטרור שאנחנו חווינו לפני כיומיים.

חיים ילין: ואכן, כך, עלו.

חיים ילין: אני פונה אליך כאיש חרדי: האלימות שקיימת כלפי החרדים החיילים שמתגייסים היא, לדעתי, בלתי נסבלת.

חיים ילין: בכלל אלימות.

נאוה בוקר: זה לא שייך לנושא.

נאוה בוקר: אני מצטערת.

נאוה בוקר: אתה לא יכול.

חיים ילין: אמרתי, אמרתי.

חיים ילין: אני יכול מה שאני רוצה – אפשר לא לענות.

חיים ילין: אני מצפה מהשרים – כשאלה שנייה אני יכול, בסדר?

נאוה בוקר: בסדר.

נאוה בוקר: אבל הוא לא חייב.

חיים ילין: אני מצטער.

חיים ילין: השר יכול לא לענות לי.

חיים ילין: אין שום בעיה עם זה, אני גם אכבד את זה.

חיים ילין: אני פשוט נלחם נגד האלימות, זה מה שאני מנסה לעשות.

חיים ילין: למה אתם לא מוקיעים, באמת, את האלימות הזאת?

חיים ילין: בלי קשר מי מתגייס, מי לא מתגייס, מי עושה שירות, מי לא עושה שירות.

חיים ילין: אלימות בכלל זה דבר לא בריא, בשום קהילה, גם בקהילות סגורות.

חיים ילין: תודה.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך תשובה פשוטה: אנחנו מגנים כל אלימות.

יעקב ליצמן: זה – כל דבר מיותר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאילתה מס' 720, של חבר הכנסת אורי מקלב: רכישת "ריטלין".

אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, עשרות-אלפי ילדים בישראל משתמשים ב"ריטלין".

אורי מקלב: לפי התקנות הקיימות, לא ניתן לספק את התרופה מעבר לחודש ימים, והרכישה תתבצע בהפרש בן 30 יום מהרכישה הקודמת.

אורי מקלב: מצב הדברים הנוכחי מכביד מאוד על ההורים.

אורי מקלב: השאלות: 1.

אורי מקלב: האם ישקול השר למחוק את התרופה מרשימת הסמים המסוכנים?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם לא – מדוע לא יתאפשר להורים לרכוש "ריטלין" לשלושה חודשים מראש לכל הפחות?

יעקב ליצמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: 1.

יעקב ליצמן: לא ניתן להסיר את החומר הפעיל methylphenidate, ואני לא יודע איך – זו מילה באנגלית – מרשימת הסמים.

יעקב ליצמן: זאת רשימה סגורה על-ידי ארגונים בין-לאומיים ואמנות שישראל חתומה עליהן.

יעקב ליצמן: אז פשוט אנו מנועים מלעשות את זה.

יעקב ליצמן: כי יש חומר מסוים שם.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בוחן את האפשרות לשנות את תקנות הסמים המסוכנים ולאפשר רכישה לשלושה חודשים.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את זה.

יעקב ליצמן: יודגש כי הנ"ל הגיוני רק לאחר שהמטופל יציב והגיע למינון קבוע המתאים לו.

יעקב ליצמן: מטבע הדברים, במיוחד באוכלוסיית הילדים, המינון משתנה, ובמיוחד בחודשים הראשונים.

יעקב ליצמן: עד שהמינון מותאם, תיתכן רכישה שלא לצורך, ולכן הגיוני לאפשר מרשם לשלושה חודשים כאשר המינון קבוע, אך רכישה מדי חודש לפחות בתחילת הטיפול.

יעקב ליצמן: השינוי הנ"ל יובא לכנסת לאחר קבלת הערות הציבור ויידון בוועדה הרלוונטית.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

אורי מקלב: קודם כול, לפני השאלה, באמת תודה רבה, אדוני, אתה איש בשורה להורים עם הבדיקה הזאת, ואנחנו מקווים שהתוצאה תהיה חיובית; היא תקל מאוד על ההורים – שהמרשם יהיה פעם בשלושה חודשים ולא פעם בחודש, נניח, כפי שאתה אמרת, אחרי שהמינון כבר יהיה קבוע.

אורי מקלב: אבל אם אנחנו כבר בסוגיה הזאת עסקינן, אז מעניין לעניין באותו עניין.

אורי מקלב: מה שקורה היום הוא שקופות-החולים יותר ויותר מצמצמות את הטווח של המרשמים – לחולים כרוניים, לחולים אונקולוגיים, לחולים שמקבלים תרופות יקרות.

אורי מקלב: פעם הטווחים היו יותר ארוכים, והיום בקופות-החולים בהנחיה לרופאים מצמצמים את זה מאוד, וזה גורם טרחה רבה.

אורי מקלב: יש בזה משהו אכזרי כלפי החולים האונקולוגיים, שכאילו אולי הם לא יחזיקו מעמד ולמה שהם יישארו עם תרופות, תרופות אולי לא, יקרות.

אורי מקלב: מצד שני, החולים האלה, במיוחד החולים האונקולוגיים, מאוד מאוד תשושים.

אורי מקלב: כל הביורוקרטיה והמרשמים והעמידה בתור, ואנחנו יודעים שהמקומות האלה – לעמוד במקומות ציבוריים לא נוח להם ולא בריא להם ומסוכן להם.

אורי מקלב: מעבר לזה, יש טרחה לעמוד אצל הרופא, לקבל את ההסכמה, ולתרופות האלה, על-פי רוב לא מספיק הרופא המטפל, אלא צריך להביא מהרופא המחוזי, וזו ביורוקרטיה הולכת וחוזרת, ואישורים – ולכן הם יוצאים בסופו של דבר מאוד מוטרדים ומטורטרים בעניין.

אורי מקלב: האם המשרד יכול לפקח על הזליגה וצמצום הטווחים שקורים בתקופה האחרונה בקופות-החולים?

אורי מקלב: תודה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

יעקב ליצמן: אני פשוט לא מכיר טוב את הנושא.

יעקב ליצמן: אני מציע שתכתוב לי, בכתב, על הנושא הזה, ואני אעביר לאנשי המקצוע.

יעקב ליצמן: אני אשתדל להקל.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאילתה מס' 748 של חבר הכנסת יואל חסון: תקציב בלתי מנוצל – טיפולי שיניים לקשישים.

נאוה בוקר: בבקשה.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, בשנים 2013–2015 תקציב טיפולי שיניים לקשישים עמד על סך של 1.626 מיליון שקל ומתוכו נוצלו רק 145,000 שקל – 9%.

יואל חסון: ברצוני לשאול: 1.

יואל חסון: מדוע נוצלו רק 9%?

יואל חסון: 2.

יואל חסון: מה נעשה עם 1.481 מיליון השקל שלא נוצלו?

יעקב ליצמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: 1–2.

יעקב ליצמן: התקציב המדובר הנו חלק מפיילוט טיפולי שיניים לקשישים שקיים במשרד הבריאות במשותף עם משרד הרווחה, הגמלאים והעיריות השונות.

יעקב ליצמן: הפיילוט הסתיים בשנת 2010.

יעקב ליצמן: ניתן לציין כי בשנים 2013–2015 ניצול תקציב טיפולי השיניים לקשישים עמד על אחוז ביצוע נמוך היות שמדובר בהשלמות של התחייבויות מתקופת הרצת הפיילוט, כאשר התוכנית כלל לא הייתה פעילה בשנים אלו.

יעקב ליצמן: התקנה נסגרה סופית ונמחקה ממערכות התקציב בשנת 2015.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין שבמשרד הבריאות, עם השרה גילה גמליאל, עם שר האוצר, שהסכים לכך – אנחנו בודקים אפשרות להביא טיפול שיניים לקשישים, מבוגרים.

יעקב ליצמן: לא החלטנו על איזה גיל, אם מ-67 או מ-70, תלוי כמה כסף יש, אבל סכום די גדול.

יעקב ליצמן: לתת טיפולי שיניים לקשישים.

יעקב ליצמן: זה דבר חדש וזו יכולה להיות בשורה גדולה.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

אלי אלאלוף: אבל, אדוני השר, דוח העוני קובע – ממליץ, אחרי בדיקה יסודית, מגיל 75.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך את האמת, אדוני, אנחנו בודקים אפשרות אפילו להגדיל את זה – מגיל 70.

אלי אלאלוף: לאור הגודל – – –

יעקב ליצמן: כן, אבל, כמובן, גם תלוי איזה סוגי טיפולים אנחנו נאשר.

יעקב ליצמן: זה הכול כסף.

יעקב ליצמן: אבל שר האוצר דווקא היה איש בשורה.

יעקב ליצמן: הוא דיבר אתי על זה, ואני מאוד מכבד – מה שהוא רוצה לעשות.

נאוה בוקר: בבקשה.

יואל חסון: אדוני השר, אני קודם כול רוצה לברך אותך על ההתנהלות שלך ושל המשרד שלך בכל הקשור לשאילתות והיחס לשאילתות.

יואל חסון: אנחנו עוסקים בנושא הזה של מהירות התגובה והתגובה בכלל של משרדים אחרים, ואני באמת מודה לך על התגובות, שהן בדרך כלל מהירות ויעילות.

יואל חסון: צריך לומר, ההתייחסות שלי לגבי תקציב לא מנוצל הגיעה, אדוני השר, מחוברת שהכין המרכז להעצמת האזרח.

יואל חסון: שם הכניסו ועשו בדיקה, ככה, במסרקות ברזל, של כל תקציבי המדינה מ-2013 עד 2015, והוכיחו המון אי-ניצולי תקציב, ברמה גבוהה מאוד.

יואל חסון: והתוצאה היא שדברים שהממשלה רוצה לקיים לטובת האזרח או לטובת מטרות שונות, לא מתקיימים בפועל.

יואל חסון: רציתי לשאול אותך: האם אתה מכיר את החוברת הזאת, והאם אתה עוקב אחרי אי-ניצול תקציבים במשרדך?

יעקב ליצמן: קודם כול, אני לא מכיר את החוברת, אבל אני מכיר את משרד הבריאות, משרדי.

יעקב ליצמן: אני מאוד מאוד מאוד מקפיד שאנחנו ננצל הכול, כי יש לנו חסר בתקציבים; שננצל את זה.

יעקב ליצמן: לפעמים, בגלל כל מיני סיבות טכניות, אי-אפשר לנצל, אז אנחנו מעבירים את זה לכספים מחויבים, אתה מכיר את זה.

יעקב ליצמן: אבל, חלילה וחס להחזיר כסף.

יעקב ליצמן: אנחנו משוועים לעוד כסף.

יעקב ליצמן: לכן, משרד הבריאות, אני מאוד משתדל ומקפיד שלא יחזור כסף.

יעקב ליצמן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני שר הבריאות.

נאוה בוקר: סגן שר החינוך מאיר פרוש ישיב על השאילתות הבאות.

נאוה בוקר: שאילתה מס' 450, של חברת הכנסת עליזה לביא: התאמת מערכת החינוך לעולם התעסוקה העתידי.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: לא שומעים אותך.

מאיר פרוש: אין לה מיקרופון.

נאוה בוקר: אולי תתקרבי.

עליזה לביא: בסדר?

עליזה לביא: אדוני שומע?

נאוה בוקר: כן.

נאוה בוקר: שומעים.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני סגן שר החינוך, מסקר שנערך לרגל יום "אתגרי המחר בתעסוקה" שקיימתי פה בכנסת עלה ש-40% מהישראלים ישקלו לרדת מהארץ אם לא ימצאו עבודה.

עליזה לביא: מומחים ועתידולוגים מתריעים שבעתיד לא יהיו מקומות עבודה ושמערכת החינוך לא מותאמת לשוק העבודה העתידי – והוא ממש פה בפתח.

עליזה לביא: רצוני לשאול: אדוני, מה נעשֶה ומה נעשָה במערכת החינוך כדי להתאים לדרישות שוק התעסוקה העתידי ולהכשרת הדור הבא כראוי?

עליזה לביא: זה כבר פה, אדוני.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת לביא, בתשובה על השאילתה שלך אומר את הדברים הבאים: המאה ה-21 אכן מציבה בפני מערכת החינוך אתגרים שחייבו שינוי בתפיסת הלמידה.

מאיר פרוש: המציאות הדינמית המשתנה תדיר, המתאפיינת בהצפה של מידע, השינויים במבנה ההייררכי של מקורות הידע והנגישות של המידע, עולם התעסוקה המשתנה וההתפתחויות הטכנולוגיות, וביניהן הטכנולוגיה הדיגיטלית – כל אלה ועוד הובילו את מערכת החינוך לחשב מסלול מחדש ולבצע שינוי עמוק במבנה הלמידה, באופן הלמידה ובמטרותיה.

מאיר פרוש: באוגוסט 2014 אימץ המשרד מודל למידה חדש, מודל הלמידה המשמעותית, ויצא לתוכנית הלאומית ללמידה משמעותית.

מאיר פרוש: התוכנית ללמידה משמעותית שינתה את פני ההוראה והלמידה במערכת החינוך והציבה כמטרה עיצוב בוגר ערכי המצויד בכלים מעשיים, כישורים ומיומנויות שיסייעו לו להתמודד עם האתגרים הגדולים של המאה ה-21.

מאיר פרוש: בשונה מהליך הלמידה בעבר, מודל הלמידה המשמעותית שם דגש על לימוד עצמי, פיתוח כושר החשיבה והיצירתיות, יכולת עבודה בצוות ומעורבות חברתית.

מאיר פרוש: אלה כישורים הנדרשים כבר כיום, ויידרשו ביתר שאת גם בעולם העבודה העתידי; לא עוד שינון אלא למידה חווייתית והתנסותית, משמעותית ומאתגרת, שבה התלמיד מעורר שאלות, מאתר מקורות מידע, מעבד מידע ויוצר ידע חדש הרלוונטי לעולמו האישי ולחיים בעידן הטכנולוגי במאה ה-21.

מאיר פרוש: שר החינוך הנוכחי, שראה בתוכנית חשיבות רבה – בדיוק מהטעמים העתידיים שאליהם את מתייחסת בשאלתך – החליט להמשיך בהטמעתה גם בקדנציה זו.

מאיר פרוש: התוכנית ללמידה משמעותית מיושמת כיום בכל תחומי הדעת ובכל הגילאים, ובמשרד ממשיכים בהעמקת הטמעתה.

מאיר פרוש: חשוב להוסיף כי מערכת החינוך אינה פועלת בוואקום.

מאיר פרוש: מערכת החינוך קשובה כל העת למגמות בארץ ובעולם ומקיימת שיח מתמיד ושיתופי פעולה הדוקים עם התעשייה, צה"ל, האקדמיה וארגונים מהמגזר השלישי.

מאיר פרוש: המערכת שואפת להתאים את עצמה כל העת לעולם המשתנה תדיר ורואה חשיבות בהיותה רלוונטית, עדכנית ורואה פני העתיד.

מאיר פרוש: תוכנית העבודה של מערכת החינוך לשנים הבאות מתייחסת לסוגיה הנדונה בכמה מטרות מרכזיות.

מאיר פרוש: מטרות אלה קובעות יעדים לטיפוח אישיותו של הלומד ומימושו העצמי, ובד בבד רואות את פני העתיד בחברה ובמשק של המאה ה-21.

מאיר פרוש: תוכניות עומק הפועלות במערכת כנגזרת ממטרות העבודה, כגון חיזוק החינוך הטכנולוגי-מקצועי, קידום לימודי המתמטיקה והאנגלית, תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי, תוכנית "אתגרים" למגזר הערבי, תוכנית "הדרך החדשה" להשתלבותם המיטבית של יוצאי העדה האתיופית – כל אלה ועוד מכוונים ליצירת בוגר המסוגל להתמודד עם אתגרי המאה ה-21 ובתוך כך להשתלב בחברה, באקדמיה ובשוק העבודה העתידי.

מאיר פרוש: כדוגמה ניתן להתייחס לתוכנית לקידום לימודי המתמטיקה.

מאיר פרוש: זוהי תוכנית שהוגדרה כיעד אסטרטגי, ומטרתה לייצר את התשתית לחיזוק הכלכלה הישראלית ולהיותה של ישראל מובילה עולמית בפיתוחים אקדמיים, תעשייתיים – היי-טק – וצבאיים, כמו "כיפת ברזל".

מאיר פרוש: נקודת המוצא שהובילה את המהלך לקידום לימודי המתמטיקה ברמה של חמש יחידות לימוד היא שבמתמטיקה ובמדעים נמצאים המדענים הבאים, ממציאי "כיפת ברזל" הבאים והיזמים של הדור הבא.

מאיר פרוש: בחיזוק תחומים אלו יהיו בידי הבוגר הכלים להשתלבות באקדמיה ובשוק העבודה בעתיד, ובד בבד, הדבר יתרום לעתידה ולחיזוק חוסנה של מדינת ישראל.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: יש שאלה נוספת?

עליזה לביא: אדוני, תודה על התשובה שלך, אבל אני רוצה באמת להבין: האם המערכת מודעת לכך שבעוד קרוב לעשר שנים 40% מהמקצועות ייעלמו, להכוונה המקצועית שצריכה להיערך במערכת החינוך, וגם לנתון שיביא לנו – בסביבות 2050, 50% מכוח העבודה יהיו אנשים שיבואו מהמגזרים גם הערבי וגם החרדי, וזה יקרין על כל אותם דברים שאתה כרגע דיברת עליהם.

עליזה לביא: אז איך כמערכת, אם בכלל, משרד החינוך מתייחס?

עליזה לביא: האם הנושא הזה עולה בישיבות, בעבודה – ההבנה של המציאות שמשתנה, ואיך זה מתכתב עם המציאות שמחכה לנו בפתח?

עליזה לביא: האם זה נושא שעל סדר-היום בכלל?

מאיר פרוש: גברתי חברת הכנסת לביא, מהתשובה המפורטת שנתתי, ביקשתי והמשרד מבקש לתת דגש, כדי שהכנסת תבין, כדי שאת תביני, שהנושא הזה נלמד באופן שוטף במשרד.

מאיר פרוש: הוא עם היד על הדופק.

מאיר פרוש: הוא בודק את הדברים המשתנים, ובודק את הדברים שנעלמים, וחושב מה הם הדברים שיהיו בעתיד.

מאיר פרוש: אף אחד מאתנו לא יכול לדעת בדיוק מה יהיה בעתיד.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים שיהיו שינויים, ובשביל שלא נופתע, המשרד עם היד על הדופק.

מאיר פרוש: אם את רוצה לדעת מה התשובה הזאת אומרת, בלי להיכנס לפרטים, התשובה היא שהמשרד נערך.

מאיר פרוש: אני לא יכול לומר שאנחנו ערוכים במאה אחוז.

מאיר פרוש: למשל, הזכרת שבעתיד החרדים יהיו גורם יותר משמעותי בשוק העבודה.

מאיר פרוש: בתשובה שהקראתי, לא ראיתי שיש התייחסות למה שיש לחרדים.

מאיר פרוש: ערבים – הזכרתי; אתיופים – הזכרתי.

מאיר פרוש: אני חושב שהחרדים הם יותר מהערבים והאתיופים ביחד במדינת ישראל.

מאיר פרוש: בכל אופן, אני לא אומר שאנחנו ערוכים לכל מה שאנחנו צריכים להיות ערוכים לו, אבל המשרד עם היד על הדופק, בודק, חושב, רוצה להצליח, רוצה להיות זה שנותן את התשובה על השאלה שאת או אחרים שואלים, ובצדק.

עליזה לביא: אתן דוגמה: למשל – – –

מאיר פרוש: זה לא דיאלוג.

מאיר פרוש: התשובה היא שהמשרד יושב עם היד על הדופק ועושה.

מאיר פרוש: עושה מספיק?

מאיר פרוש: אז אני נתתי את הדוגמה של החרדים, שאין לי תשובה עליה פה בכתב.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שהוא מנסה.

מאיר פרוש: את שואלת אותי – תמיד יכול להיות שאפשר להביא עוד רעיונות.

מאיר פרוש: אם יש לך רעיונות – ישמחו לשמוע, אבל המשרד יושב על המדוכה הזאת.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים לשאילה האחרונה להיום, מס' 663, של חבר הכנסת אלי כהן: שילוב בוגרי המגזר החרדי במשק.

נאוה בוקר: בבקשה.

אלי כהן: במל"ג ובמשרד-החינוך מגדירים "חרדי" מי שלמד מכיתה ט' עד כיתה י"ב במוסדות חרדיים.

אלי כהן: ההגדרה היא משנת 2008.

אלי כהן: 20% מהחרדים, שנשרו מהלימודים לפני גיל 18, נמנע מהם להשתלב באקדמיה ובמשק.

אלי כהן: ברצוני לשאול: מה ייעשה לתיקון ההגדרה, כדי לסייע ל-20% שנשרו להשתלב במשק?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת אלי כהן, התשובה היא כדלהלן: המועצה להשכלה גבוהה – המל"ג, והוועדה לתכנון ותקצוב – ות"ת, משקיעות מאמצים ומשאבים רבים להנגשת הלימודים לאוכלוסייה החרדית – תכף אגיד הערה לעניין הזה – כדי לאפשר לאלו מהם המעוניינים בכך לרכוש השכלה אקדמית.

מאיר פרוש: הנגשת ההשכלה הגבוהה לאוכלוסייה החרדית הייתה אחד מיעדיה המרכזיים של תוכנית החומש שהסתיימה, וממשיכה בתוכנית החומש החדשה.

מאיר פרוש: הסוגיה הנזכרת בשאילתה מוכרת לנו, ועל כן אופן הפיקוח בודק את המופע האחרון של התלמידים במערכת החינוך.

מאיר פרוש: לפיכך, תלמידים בחינוך חרדי שנשרו לפני סוף לימודיהם מוגדרים כחרדים לצורך לימודים במסגרות האקדמיות לאוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: זאת אומרת, אף שהם נרשמים ככאלה שנשרו, הם מקבלים כן – חכה שנייה, אני עוד לא – הם כן מקבלים.

מאיר פרוש: התשובה אומרת ככה: לפיכך, תלמידים בחינוך חרדים שנשרו לפני סוף לימודיהם מוגדרים כחרדים לצורך לימודים במסגרות האקדמיות לאוכלוסייה החרדית.

מאיר פרוש: למשל, אני רוצה לומר לך: בצבא, כשמנסים למדוד כמה חרדים מתגייסים, אז אם אתה מדבר על נושרים, הם לא נחשבים לחרדים, אז פה יש איזושהי פריבילגיה.

אלי כהן: – – –

מאיר פרוש: אבל אני עדיין לא סיימתי.

אלי כהן: אני מקשיב, אדוני.

מאיר פרוש: אני יכול להעלות עוד נושא.

אלי כהן: אני מקשיב בקשב רב, אדוני.

מאיר פרוש: אני יכול להעלות עוד נושא.

מאיר פרוש: יש בנות חרדיות שמוגדרות כחסידות חב"ד או צאנז, שהמוסדות שלהן הם בהגדרה ממלכתי-דתי.

מאיר פרוש: בנות כאלה, כאשר הן מבקשות לקבל את הזכויות שמקבלים עבור לימודי אקדמיה, לא נחשבות לחרדיות.

מאיר פרוש: אני, לפחות, כבר מתעסק יותר משנה עם המל"ג בדבר הזה.

מאיר פרוש: הרי הבנות האלה הן חרדיות לכל דבר, אורח החיים שלהן חרדי, אבל מכיוון שבהגדרה שלהן – הוריהן או מוריהן החליטו בשעתו – ובמערכת הלימודים הן בממלכתי-דתי, הן לא נחשבות חרדיות ולא מקבלים אותן והן לא זכאיות ללימודי אקדמיה שנותנים לחרדים.

מאיר פרוש: אז יש דברים שעוסקים מולם.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שאם אתה מעלה את זה פה אתה בוודאי גם מעלה את זה מול המל"ג והוות"ת באופן שוטף.

מאיר פרוש: אבל אני אומר לך שוב: יש כאן פריבילגיה, כי בספירת האלה מהחרדים שבאים לצבא, אם הם נושרים הם לא נחשבים כחרדים.

מאיר פרוש: אז הנה, במל"ג הם נחשבים לחרדים.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

אלי כהן: רק, אדוני, להבהיר: מה שאתה הבהרת – יכול להיות שאלה שהם כן נושרים כן יוּתר להם להשתלב ולהיכנס ללימודים?

מאיר פרוש: כן, כן.

אלי כהן: תודה, אדוני.

מאיר פרוש: אני מקריא שוב: הסוגיה הנזכרת בשאילתה מוכרת לנו – –

אלי כהן: לא, לא, לא, הקראת.

אלי כהן: אני רק הבהרתי.

מאיר פרוש: אני רוצה שיהיה ברור גם לקצרנית, כן?

מאיר פרוש: – – ועל כן אופן הפיקוח בודק את המופע האחרון של התלמידים במערכת החינוך.

מאיר פרוש: לפיכך, תלמידים בחינוך החרדי שנשרו לפני סוף לימודיהם מוגדרים כחרדים לצורך לימודים במסגרות אקדמיות לאוכלוסייה החרדית.

אלי כהן: תודה, אדוני.

מאיר פרוש: מה שבצבא – הם לא נחשבים כחרדים.

אלי כהן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לסגן השר מאיר פרוש.

נאוה בוקר: תם סדר-היום.

נאוה בוקר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ג בטבת התשע"ז, 11 בינואר 2017, בשעה 11:00.

נאוה בוקר: ישיבה זו נעולה.