ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 185, 2016-12-28 00:00

טלי פלוסקוב: שלום, חברים.

טלי פלוסקוב: היום כ"ט בכסלו התשע"ז, 28 בדצמבר 2016.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הכנסת.

טלי פלוסקוב: הסעיף הראשון – הודעה למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי חברי הכנסת אוסאמה סעדי ומסעוד גנאים ביקשו להסיר את שמם מהצעת חוק הגליל (תיקון – הארכת התקופה למתן עדיפות לגליל), התשע"ז–2016, שמספרה פ/3627/20.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: כעת הודעה על החלטת הממשלה, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינויו של חבר הכנסת איוב קרא לסגן שר במשרד לשיתוף פעולה אזורי.

טלי פלוסקוב: ימסור את ההודעה השר זאב אלקין; בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן השר המיועד, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, החליטה הממשלה, לאחר שניתנה הסכמת ראש הממשלה, לאשר את מינויו של חבר הכנסת איוב קרא לתפקיד סגן שר במשרד לשיתוף פעולה אזורי.

זאב אלקין: הוא מתמנה על-ידי השר לשיתוף פעולה אזורי.

זאב אלקין: סגן השר ייכנס לתפקידו לאחר מסירת הודעה זאת בכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: כעת אני מזמינה את סגן השר, חבר הכנסת איוב קרא, להצהיר אמונים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איוב קרא: אפשר, גברתי היושבת-ראש?

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, בוודאי.

איוב קרא: כנסת נכבדה, אני, איוב קרא, בן עיזאת ווג'יה, זיכרונם לברכה, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן השר ולקיים את החלטות הכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חתימה.

איוב קרא: תודה רבה.

איוב קרא: אני מודה לכם מאוד.

טלי פלוסקוב: תודה לסגן השר חבר הכנסת איוב קרא – והמון הצלחה בתפקיד.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3523/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת, רבותי, אנחנו עוברים לחקיקה.

טלי פלוסקוב: החוק הראשון שאנחנו נדון בו היום הוא הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת איציק שמולי להציג לנו את הצעת החוק שלו.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לך עד עשר דקות לרשותך.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, באמת, חברי הכנסת, שהגיעו מים עד נפש.

איציק שמולי: מים הם משאב טבעי, משאב שבלעדיו אין חיים, ולכן הזכות למים היא זכות יסוד.

איציק שמולי: זה לפחות היה המצב לפני שהוקמו תאגידי המים במדינת ישראל.

איציק שמולי: הסעיף הראשון בסעיף המטרה של חוק תאגידי מים וביוב שחוקק הבית הזה בשנת 2001 קבע כי מטרת התאגידים להבטיח רמת שירות, איכות ואמינות נאותות, במחירים סבירים וללא אפליה בתחום המים והביוב.

איציק שמולי: אתם, חברי הכנסת, יודעים היטב כי המטרה הזאת – מאז הוקמו תאגידי המים – לא הושגה מעולם.

איציק שמולי: אדרבה, למעשה, זכותם של אזרחי ישראל למים נפגעה בשורה ארוכה מאוד של היבטים.

איציק שמולי: דוח מחלקת המחקר והמידע של הכנסת קובע כי מאז הוקמו תאגידי המים תעריף המים קפץ ביותר מ-100%.

איציק שמולי: הזינוק המטורף הזה מורגש, בין השאר, בכיסה של כל משפחה ומשפחה במדינת ישראל, ובמיוחד במשפחות מעוטות אמצעים – ובהן קשישים ואנשים עם מוגבלות – שמרגישות את הדבר הזה באופן חריף ביותר.

איציק שמולי: אבל לא רק הם; המשבר הזה של תאגידי המים פוגע גם במשפחות ממעמד הביניים, ששואלות את עצמן בכל חודש מחדש, כשמגיע החשבון: מה זורם לי בברזים של הבית, מים או קולה?

איציק שמולי: נכון, לא התאגידים הם שקובעים את תעריף המים, אבל מכיוון שמשק המים במדינת ישראל הוא משק כספי סגור, חייבת הממשלה, חייבת רשות המים, להביא בחשבון את עלות החזקתם וקיומם של 55 תאגידים מנופחים, בזבזניים ומיותרים, היושבים כאבן ריחיים על גב הציבור.

איציק שמולי: מנתוני רשות המים עולה, כי המרכיב של תאגידי המים בתעריף הוא קרוב ל-40%, שאולי אולי את רובו – אם נצליח להעביר בסופו של דבר את החוק – נצליח להוזיל לצרכנים.

איציק שמולי: גם מבקר המדינה, בדוח שלו מאוקטובר 2012, קבע חד-משמעית כי בהליך הזה של קביעת תעריפי המים עשתה המדינה עוול קשה מאוד כאשר בניכוי הגדול ביותר היא החליטה להעמיס על העלות שמשלמים הצרכנים כל מיני דברים שהם לא מן העניין, כמו עלויות ההתפלה וכמו העלות של האחזקה של תאגידי המים.

איציק שמולי: חברי חברי הכנסת, אין בעולם עוד מדינה – בטח לא בגודל של מדינת ישראל – שיש בה כל כך הרבה תאגידי מים.

איציק שמולי: בכל תאגיד – מנכ"לים, סמנכ"לים וג'ובים.

איציק שמולי: כשהדבר הזה היה מנוהל ברשויות המקומיות – באגף המים של הרשות המקומית – כל מה שהיה נדרש זה שליש מכוח-האדם שיש כיום בתאגידים.

איציק שמולי: כלי רכב, הוצאות, שכירות – בדרך כלל במקום הכי יקר ברשות המקומית – הוצאות לפרסום ומה לא.

איציק שמולי: מישהו משלם על כל החגיגה הזאת.

איציק שמולי: את החגיגה הזאת הגיע הזמן להפסיק.

איציק שמולי: מדינות גדולות פי כמה וכמה ממדינת ישראל מסתפקות בתאגיד מרכזי אחד או בתאגידים אזוריים, במספר מצומצם של תאגידים אזוריים.

איציק שמולי: רק במדינת ישראל – ג'ובים ודיבידנדים וכלי רכב ומה לא.

איציק שמולי: דוח מחלקת המחקר והמידע של הכנסת קובע שבשנת 2013 עלויות התאגידים לציבור הסתכמו ב-3.7 מיליארד שקלים, והרווח הנקי – 180 מיליון שקלים.

איציק שמולי: הייתם אומרים לעצמכם: בטח את הרווח הנקי לוקחים התאגידים ומשקיעים מחדש במשק המים.

איציק שמולי: אז חלק הם מוציאים, אבל חלק הם מושכים כל שנה כדיבידנדים בעשרות ובמיליוני שקלים, בלי שום הצדקה.

איציק שמולי: הזכות למים היא זכות שאין בסיסית ממנה.

איציק שמולי: בלי מים אין חיים, אין קיום, אין בריאות.

איציק שמולי: למרות זאת, לאחר הקמת התאגידים – ויש שיאמרו בגלל הקמת התאגידים – גם הושת מע"מ על המים, וגם הופסק הסבסוד של המדינה את משק המים.

איציק שמולי: התוצאה היא שבעבור משפחות רבות במדינת ישראל הפך חשבון המים לסיוט של ממש.

איציק שמולי: אם פעם סייעו הרשויות המקומיות למשפחות מעוטות אמצעים בסיוע כספי, בשמיטת חובות, בהסדרי חוב מיוחדים, מאז הוקמו התאגידים הסיוע מהסוג הזה כבר לא קיים.

איציק שמולי: גם אתם, חברי הכנסת, בדיוק כמוני, מקבלים כל חודש עשרות פניות ציבור מאזרחים שמתלוננים על כך שיש עלייה לא מוסברת בחשבון המים שלהם; על חיובים שגויים ומנופחים, על תקלות חוזרות ונשנות במדי המים שהתקינו להם; על חיובים לא סבירים של צריכה משותפת, ומעל הכול על אטימות ועל שרירות לב של פקידים שפשוט לא אכפת להם יותר מדי פעמים.

איציק שמולי: אני רוצה להזכיר לכנסת הזאת שהגענו בכנסת הקודמת לרמת אבסורד כזאת של-70,000–80,000 איש במדינת ישראל תאגידי המים ניתקו את המים כל שנה, עד שהכנסת הזאת החליטה והצליחה לעשות סוף לדבר הזה.

איציק שמולי: אז ניפוחי החשבונות והספסרות במים הם לא מקריים.

איציק שמולי: הגולם קם על יוצרו, ומישהו צריך להאכיל את המפלצת הזאת של 55 תאגידי מים שקמו תחת כל עץ רענן.

איציק שמולי: הזכות למים היא זכות יסוד, אך מדיניות התאגידים לא מכירה בדבר הזה.

איציק שמולי: אתם יודעים, חברי חברי הכנסת, שמדברים בבית הזה הרבה מאוד על הגירעון הכלכלי והממשלתי.

איציק שמולי: אני רוצה שנדבר קצת יותר גם על הגירעון האנושי – על חוסר היכולת של הבית הזה יותר מדי פעמים לשים את עצמו במקום של המוחלשים בחברה, לראות את העולם דרך העיניים שלהם: דרך הקשיש שאין לו בימים האלה כסף לחמם את הבית, דרך הפועל שמפוטר ממקום העבודה שלו, דרך ילד שאין לו כסף ואין להורים שלו כסף לתת לו לכריך לבית-הספר.

איציק שמולי: את מה שאיבדנו בשנים האלה אי-אפשר למדוד רק במספרים, כי אם 2 מיליון עניים במדינת ישראל חיים בתחושה יומיומית שאין להם מה להפסיד, מה שאבד הוא גם הרעיון שמונח בבסיס ההקמה של המדינה הזאת: הסולידריות החברתית ותחושת הייעוד המשותפת.

איציק שמולי: התאגידים לא השיגו את מטרות החוק שציינתי בתחילת דברי.

איציק שמולי: הם אינם מסייעים ואף מזיקים.

איציק שמולי: תקורת התאגידים ובחלק מהמקרים אי-שליטת הרשויות המקומיות עליהם מובילות לזעם של התושבים, ואכן בשנה האחרונה היו הרבה מאוד מחאות בכל רחבי ישראל כנגד מדיניות התאגידים.

איציק שמולי: ההגינות מחייבת לומר כי לזכותם של התאגידים – ביחד עם גורמים נוספים – ייאמר שהם הצליחו לצמצם את הפחת במשק המים וטיפלו היטב בתשתיות.

איציק שמולי: אבל אני סבור, וכך גם חברי, שזה לא משהו שאי-אפשר לעשות או להשיג באמצעות תאגידים אזוריים או באמצעות רשויות שיוכלו – בחלק מהמקרים לפי הצעת החוק הזו – להמשיך ולנהל את משק המים שלהן בעצמן, כל זאת בכפוף למשק כספי סגור ולרגולציה מתאימה.

איציק שמולי: לכן, בהצעת החוק ההיסטורית הזאת, גברתי היושבת-ראש, שחבר הכנסת אלי כהן – שותפי וחברי המלא – שאנחנו שותפים מלאים ושווים להובלתה בתמיכה של כל הבית הזה – ויש פה בהחלט חברי כנסת שראויים לציון מיוחד: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת איל בן ראובן, חברי הכנסת אלי כהן, מקלב ואחרים.

איציק שמולי: ביוזמה נחרצת ומלאה של התוכנית "הכול כלול" בהנחיית סיון כהן, שמלווה את קמפיין המים הזה ואת חוק המים הזה מראשיתו, אנחנו עומדים כאן היום, ועומדים בדרישה לביטול מרבית תאגידי המים במדינת ישראל ולצמצומם ל-11 תאגידים אזוריים לכל היותר, תוך כדי זה שבנסיבות מיוחדות אפשר יהיה לקבל את האישור מהשר להמשיך ולנהל את משק המים באופן עצמאי באותה רשות מקומית.

איציק שמולי: אני רוצה להודות בראש ובראשונה לך, כבוד השר, אדוני השר שטייניץ.

איציק שמולי: אילולא אתה ואילולא התמיכה שלך, לא היינו עומדים כאן היום ומציגים בפני הכנסת את הצעת החוק הזאת.

איציק שמולי: החוק הזה הוא לא רק בזכותנו, הוא גם בזכותך, ואני מלא הערכה ותודה לך.

איציק שמולי: אני רוצה להודות גם לשר הפנים ולשר האוצר שתומכים בהצעת החוק.

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליושב-ראש הקואליציה, אדוני, חבר הכנסת דוד ביטן.

איציק שמולי: על אף המחלוקות בין הקואליציה לאופוזיציה, התעלינו מעל הפוליטיקה הקטנה, והחוק הזה הובא לוועדת השרים ביום ראשון האחרון.

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליואב קיש, יושב-ראש ועדת הכנסת, שסייע לנו להוביל את החוק הזה בהליך מהיר, ולחברי הכנסת ברקו ואחרים שתומכים בהצעת החוק הזו.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לפעילים בכל רחבי הארץ, שהובילו בשנתיים האחרונות מחאה נחרצת כנגד מדיניות התאגידים; כמובן, גם לרשויות המקומיות ולראש המרכז לשלטון מקומי חיים ביבס, שאני כמהַ ומצפה שנגיע אתו ביחד, בוועדת הפנים או הרפורמות, להסכמות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

איציק שמולי: – – וכמובן לצוות שלי ולצוות של אלי כהן.

איציק שמולי: לצוות שלי – אלעד גודינגר, שיושב כאן, יריב צור שור וארז בר חיים, וכמובן, גם למתמחים המסורים.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: ישיב שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים חבר הכנסת יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחרי תשובתך, יש לנו בקשה להתנגד, ואז אחד מחברי הכנסת היוזמים יכול לעלות על הבמה ולשכנע.

טלי פלוסקוב: קודם כול תשובתך, ואז אנחנו נמשיך בדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יובל שטייניץ: תודה רבה לידידי חבר הכנסת איציק שמולי, שהציג את הצעת החוק – הצעת חוק לתיקון חוק תאגידי המים והביוב, צמצום מספר תאגידי המים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר כבר בפתח הדברים: הצעת החוק הזאת הוגשה לפני כמה חודשים.

יובל שטייניץ: הסעיף המרכזי, העניין המרכזי של צמצום מספר תאגידי המים נראה לנו – לי אישית – נכון.

יובל שטייניץ: האמת שכבר לפני שמונה-תשעה חודשים, בדיון אצלי ביקשתי לעשות עבודה ולבחון את צמצום מספר תאגידי המים.

יובל שטייניץ: היו כמה סעיפים אחרים שלא יכולנו לקבל, אבל בהידברות – ומסתבר שאפשר להשיג דברים בהידברות – עם איציק שמולי, עם אלי כהן ועם יואב קיש – שלושת הקודקודים של שתי ההצעות שהונחו כאן – הגענו בהחלט להסכמות.

יובל שטייניץ: אני שמח על הצעת החוק הזאת, שתביא לצמצום מספר תאגידי המים מ-56 תאגידים – שזה בפירוש מסורבל יותר מדי, מנופח – ל-11 תאגידים שיכסו את מרחבי הארץ.

יובל שטייניץ: התוצאה אמורה להיות התייעלות של התאגידים, חיסכון בהוצאות.

יובל שטייניץ: החיסכון הזה בהוצאות של התאגידים בגלל ההתייעלות, יתורגם להפחתה מסוימת במחיר המים, וגם – לא פחות חשוב – לשיפור השירות, כי כאשר יש 11 תאגידים, ולא 56 תאגידים, גם יכולת הפיקוח על הסטנדרטים של השירות לאזרחים והטיפול באזרחים – ייתכן שיהיו משופרים יותר.

יובל שטייניץ: ולכן, אנחנו בעד ההצעה הזאת – 56 תאגידים זה מנופח, זה מוגזם, זה מסורבל.

יובל שטייניץ: עדיף 11 תאגידים.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברים לגבי הנושא הזה.

יובל שטייניץ: ראשית, ללא קשר להצעה הזאת, אנחנו כבר מצויים במהלך תיקון 27 לחוק המים שנמצא בוועדת הפנים בראשותו של חבר הכנסת דודי אמסלם.

יובל שטייניץ: הוא מוביל את זה בנחישות רבה.

יובל שטייניץ: ברגע שהמהלך הזה יעבור – אני כבר דנתי בעניין הזה עם רשות המים – המהלך הזה, ללא קשר לצמצום מספר התאגידים, יאפשר לנו להוזיל את המים בשיעור ניכר כבר ב-2017.

יובל שטייניץ: אנחנו מדברים על הכמות הבסיסית, על 3.5 המטרים המעוקבים הבסיסיים לכל נפש, בערך 16 או 18 מטרים מעוקבים ראשונים של צריכת מים לכל משק-בית.

יובל שטייניץ: כאן אנחנו מתכננים שההוזלה תהיה בשיעור של בין 13% ל-15%.

יובל שטייניץ: אני מדבר על החודשים הקרובים, הרבה לפני התהליך של צמצום מספר התאגידים.

יובל שטייניץ: אנחנו מתכוונים להוזיל את מחיר המים בזכות ההסכמה שהגענו אליה עם האוצר, שהיטלי ההפקות יחזרו למשק המים – כמשק סגור – ולא ילכו לקופת האוצר.

יובל שטייניץ: כאן אני בהחלט מודה גם לשר דרעי ולשר כחלון, השותפים המרכזיים בהסכמה הזאת.

יובל שטייניץ: ואני אומר כאן:

יובל שטייניץ: ברגע שהחקיקה הזאת תסתיים בוועדת הפנים של דודי אמסלם, והוא באמת מוביל אותה במקצועיות ובנחישות בלתי רגילה – מגיעות מחמאות גם לדודי אמסלם, אף שהוא איננו כאן – ברגע שהחקיקה הזאת תסתיים, הכוונה שלי – ורשות המים כבר הצהירה על הכוונה הזאת, כבר הודיעה שהיא מוכנה למהלך הזה – אנחנו מתכוונים להביא להוזלה משמעותית במים למשקי-הבית כבר במחצית הראשונה, אני מקווה שכבר ברבעון הראשון של 2017, כמובן, כפוף לאישור הכנסת.

יובל שטייניץ: עכשיו אני רוצה לומר לגבי התאגידים.

יובל שטייניץ: מאז הקמת התאגידים, כמו שציין איציק שמולי ביושר, יש שני שיפורים מרכזיים: אחד, ואיציק ציין אותו, ירידה דרמטית בפחת המים ושיפור תשתיות של אספקת המים; השיפור השני הוא לא פחות חשוב: טיפול הרבה יותר טוב בביוב.

יובל שטייניץ: יש פחות זיהומי מים בישראל, פחות חדירות של ביוב לאקוויפרים ולמערכות המים, פחות זרימה של ביוב.

יובל שטייניץ: זה בעיקר נכון לגבי כפרים דרוזיים, ערביים ובדואיים.

יובל שטייניץ: הביוב סוף-סוף טופל.

יובל שטייניץ: יש הרבה פחות מקרים שהביוב זורם ברחובות.

יובל שטייניץ: סיירתי בכפרים בדואיים בגליל.

יובל שטייניץ: מבחינה בריאותית זה שיפור עצום.

יובל שטייניץ: אז יש גם שיפורים עצומים, חשובים מאוד, בבריאות הציבור – לא רק באספקת המים – בעקבות הקמת התאגידים.

יובל שטייניץ: אסור להתעלם מזה.

יובל שטייניץ: יחד עם זאת, אנחנו מחויבים ליעילות, ומה שאפשר לעשות ב-56 תאגידים אפשר לעשות טוב יותר, ביעילות רבה יותר ובחיסכון, בפחות בזבוזים, ב-11 תאגידים.

יובל שטייניץ: בדקנו את העניין הזה.

יובל שטייניץ: אנחנו כרגע מעריכים ש-11 תאגידים – זה המספר הנכון, ולכן אנחנו תומכים בהצעת החוק הזו, לאחר שכמובן הורדו ממנה דברים שלא היו רלוונטיים לצמצום מספר התאגידים או שלא יכולנו לקבל אותם.

יובל שטייניץ: אני רוצה לומר: התעריף עלה בשנים האחרונות לא רק בגלל הקמת התאגידים, או לא בעיקר.

יובל שטייניץ: צריך להגיד ביושר, אסור להטעות את הציבור.

יובל שטייניץ: התעריף עלה משתי סיבות: ראשית, תעריף הביוב, שפעם היה מופרד, כיום הוא חלק מתעריף הטיפול במים.

יובל שטייניץ: שילמו אותו גם בעבר, אבל בעבר הוא היה נפרד: ביוב לחוד, מים לחוד.

יובל שטייניץ: היום זה ביחד.

יובל שטייניץ: שנית, רוב המים בישראל כיום הם מים מהתפלה.

יובל שטייניץ: זה לא היה לפני עשר ו-15 שנים.

יובל שטייניץ: היום אנחנו מתפילים את רוב המים ולא לוקחים אותם מהטבע.

יובל שטייניץ: ההתפלה מאפשרת לנו גם בשנות בצורת להיות המדינה היחידה במזרח התיכון שאין בה בעיות באספקת מים.

יובל שטייניץ: אזרחי ישראל כבר לא צריכים לייבש את הגינות הקטנות שלהם או את המדשאות שלהם.

יובל שטייניץ: יש מים.

יובל שטייניץ: אבל התפלה עולה כסף.

יובל שטייניץ: היא גם צורכת אנרגיה.

יובל שטייניץ: לכן, אנחנו נוזיל את מחיר המים בשני אקטים.

יובל שטייניץ: הראשון, הדרמטי, ב-2017, קשור להכללה מחדש של תעריפי ההפקה במשק המים.

יובל שטייניץ: זאת הוזלה של קרוב ל-15%.

יובל שטייניץ: אני אומר כאן:

יובל שטייניץ: שברגע שהחוק הזה יחוקק – הוא לקראת קריאה שנייה ושלישית – אנחנו נוזיל את המים.

עבדאללה אבו מערוף: 7%.

יובל שטייניץ: לא, אני מדבר על המים הראשונים, על התצרוכת.

יובל שטייניץ: ההחלטה שלנו, כדי שזה יהיה בעיקר אפקטיבי גם לחלשים, למשפחות חלשות, לעשירונים התחתונים, היא שכל ההנחה בסקטור של משקי-הבית תהיה על הצריכה הבסיסית.

יובל שטייניץ: כלומר, מי שיש לו בית רגיל, קטן, ייהנה יותר; מי שיש לו וילה גדולה עם גינות ובריכה, ייהנה פחות.

יובל שטייניץ: אחר כך, האקט השני יהיה ההנחה בעקבות עניין התאגידים.

יובל שטייניץ: אני רוצה רק לציין כאן, שמולי ואלי כהן, הדרך לא פשוטה.

יובל שטייניץ: כדי לבצע תהליך של איחוד התאגידים, בשלב מסוים יצטרך להגיע גם סיוע משמעותי מהאוצר.

יובל שטייניץ: כמו שבהקמת התאגידים היה סיוע במיליארדי שקלים מהאוצר לצורך הקמת התאגידים, גם בתהליך מספר צמצום התאגידים – מטעמים שאני לא אפרט כאן ונשאיר אותם לוועדה – יהיה צריך לבוא סיוע משמעותי של משרד האוצר.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אני רק רוצה להזכיר לך שגם לרשותך עשר דקות, ואתה כבר סיימת אותן.

יובל שטייניץ: כן, אני מסיים.

יובל שטייניץ: בקיצור, איציק שמולי ואלי כהן ויואב קיש, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יובל שטייניץ: מברכת אתכם על הצעת החוק הזאת – אה, יואב קיש הגיע – ואנחנו קוראים לאשר, כמובן בתנאי שאתם מסכימים – איציק, יואב ואלי – שכל ההסכמות שלאחר הקריאה הטרומית יובאו בפני ועדת שרים והתהליך יהיה בתיאום ובהסכמה עם משרד האוצר, משרד הפנים, משרד המשפטים ומשרד האנרגיה.

יובל שטייניץ: תחת ההסכמות הללו אני מציע ומבקש מהכנסת לתמוך בהצעת החוק החשובה הזו ובמהלך החשוב הזה לצמצום ולייעול תאגידי המים בישראל.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

איציק שמולי: מסכימים לתנאים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשה להתנגד מחבר הכנסת אכרם חסון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אכרם חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתנגד עקרונית לכל התאגידים.

אכרם חסון: אני חושב שצמצום מספר התאגידים לא יעזור ולא יסייע לאזרח הפשוט, שמשלם את המחיר הגבוה.

אכרם חסון: עוד פעם ימרחו אותנו ועוד פעם נגיש הצעות לסדר-היום.

אכרם חסון: כאשר הייתי ראש עיר, ב-2004, ביקש ממני משרד הפנים להיכנס לתאגיד.

אכרם חסון: לא ידעתי מה זה תאגיד.

אכרם חסון: הלכתי לראש עיריית יבנה ללמוד מה זה תאגיד.

אכרם חסון: אז שמעתי על הביורוקרטיה, על המחירים המופקעים, על התשלום הגבוה שמשלם האזרח, על השירות הנמוך שמעניקים התאגידים, והחלטתי מאז שאני לא נכנס.

אכרם חסון: ועד עצם היום הזה בדאלית-אלכרמל ובעוספיא אין תאגיד בזכות העמידה שלי והמלחמה שלי נגד התאגידים.

אכרם חסון: אני אגיד לכם, מחיר המים לא קשור לתאגידים.

אכרם חסון: רשות המים יכולה להוזיל את מחירי המים מחר, בלי לשאול את התאגידים.

אכרם חסון: התאגידים לא קובעים בנושא הזה.

אכרם חסון: אבל כאשר חוקקו את החוק של התאגידים קבעו שאזרח שיבקש מד מים ישלם אגרה, היטל, בגובה 162 שקל פר-מ"ק.

אכרם חסון: ולכן, ידידי איציק, אם תושב בירכא ירצה להקים 1,000 מ"ר איסכורית שעולים 100,000 שקל, הוא יצטרך לשלם 162,000 שקל רק היטל מים.

אכרם חסון: זה ללא היטלים לוועדת התכנון, ללא היתר בנייה – ללא כלום.

אכרם חסון: אני אומר לך, הדבר הזה הוא בלוף אחד גדול.

אכרם חסון: העסק הזה נעשה כדי לפתור בעיה לכל מיני עובדים, שימצאו להם ג'ובים על חשבון האזרח הפשוט.

אכרם חסון: אתמול קיבלתי פנייה מאישה ממשפחת אבו מוך בבאקה-אל-ע'רביה.

אכרם חסון: שלחו לה לפני שבוע – היא אלמנה עם שני ילדים – תשלום חשבון מים 50,000 שקל.

אכרם חסון: התקשרה, התאגיד לא נמצא בבאקה-אל-ע'רביה.

אכרם חסון: היא צריכה לנסוע לאום-אלפחם.

אכרם חסון: תבואי מחר, תבואי עוד יומיים, עושים לה עיקולים.

אכרם חסון: אין להם רחמנות, אין להם אלוהים.

אכרם חסון: התאגידים האלה לא מתאימים למצב הסוציו-אקונומי הכי נמוך, שלא הובא בחשבון בהיטלים.

אכרם חסון: לכן אני מתנגד.

אכרם חסון: אני אומר לכם, אני מציע לחברי הכנסת – ואתם מייצגים את האזרחים במדינת ישראל: תלכו תבדקו מה עם התאגיד אל-עין בכפר ירכא, בג'וליס, באבו-סנאן, באל-מאכר, באל-מזרעה, ביאנוח-ג'ת – נכשל.

אכרם חסון: מבקר המדינה כתב דוח קשה ביותר.

אכרם חסון: אותו דבר התאגיד נכשל במודיעין.

אכרם חסון: ראש עיריית אשקלון יצא מהתאגיד.

אכרם חסון: מדוע אנחנו צריכים לצמצם ולהשאיר את העול הזה על כתפי האזרח הפשוט?

אכרם חסון: אני חושב שאנחנו עוד פעם עושים טעות.

אכרם חסון: מובילים אותנו למהלך שעוד פעם נצטער עליו.

אכרם חסון: צריך לבטל את התאגידים, כי ראשי הרשויות כבר אין להם סמכויות.

אכרם חסון: הם הפכו להיות פקידים במדינת ישראל.

אכרם חסון: ואני אומר לכם: יפה שעה אחת קודם.

אכרם חסון: תאמינו לי.

אכרם חסון: תלכו לאזרחים, ותשאלו אותם בכל מקום.

אכרם חסון: מחירי המים לא עלו, ידידי איציק שמולי, ב-100%.

אכרם חסון: בהרבה מקומות הם עלו ב-300%.

אכרם חסון: אין מי שיפקח, אין מי שיבדוק, אין מי שייתן תשובות.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אכרם חסון: לכן אני מתנגד נחרצות לכל התאגידים בארץ.

אכרם חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אכרם חסון.

טלי פלוסקוב: אחד מהיוזמים יכול לחזור לכאן לשכנע.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי כהן – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק שמגיעה היום באה לטפל באמת במוצר הבסיסי, הראשון במעלה, שזה באמת הנושא של המים.

אלי כהן: והנושא של התאגידים, ידידי וחברי הטוב אכרם חסון, זה בדיוק המקרה שהגולם קם על יוצרו.

אלי כהן: ככלל, הקמת התאגידים נועדה באמת למנוע מהרשויות המקומיות את המצב שבכספים מהמים משתמשים לתשלומי שכר ולתשלומים אחרים, אבל במקום לבוא ולקבוע משק כספי סגור, הקימו מנגנונים מנופחים, מיותרים, לא יעילים, בזבזניים, ולזה אנחנו צריכים לשים סוף, מתוך מטרה להוריד את תאגידי המים.

אלי כהן: הקימו תאגיד, מינו מנכ"ל; מנכ"ל, אז צריך סמנכ"לים; יש תאגיד, צריך יו"ר דירקטוריון; יש דירקטורים, הם כבר לא יושבים במשרדי העירייה, צריכים משרדים חדשים.

אלי כהן: בפנייה שהגיעה אלי גם מראש עיריית רעננה זאב בילסקי הוא מציג שרק ברעננה עצמה העלות לציבור היא 7 מיליון שקלים בשנה.

אלי כהן: כלומר, סגירת התאגידים – בשלב הראשון צמצום מספרם ואחרי זה סגירה של 40 מייד ואחרי זה את כולם – תחסוך יותר מ-400 מיליון שקלים, במטרה להוזיל את מחירי המים.

אלי כהן: כאמור, זה יתווסף להורדה של 15% שכבר מתוכננת.

אלי כהן: יש כאלה שאומרים שההוזלה של מחירי המים תהיה 5% נוספים, שיתווספו ל-15% שמתוכננים בתחילת השנה.

אלי כהן: ולנו יש אחריות לכספי ציבור, לנו יש אחריות לבוא ולהוזיל את המים, לבוא ולהוזיל את המוצר הבסיסי הזה.

אלי כהן: הקמת התאגידים כשלעצמה לא יצרה רק מנגנון מנופח, אלא גם המעבר מתאגיד עירוני לחברה היה בו פשוט משום ניסיון להוציא מהציבור את תשלומי המע"מ הנוספים, שכאמור גולגלו בעוד 17% נוספים, שגם הם תרמו לעלייה משמעותית במחירי המים.

אלי כהן: בשנה האחרונה הגענו למצב שהתאגידים מחלקים דיבידנדים.

אלי כהן: האם הגיוני שמים יהפכו למקור רווח עבור הרשויות המקומיות?

אלי כהן: המים זה מוצר שלא רק שהוא צריך להיות במחיר עלות, אלא הוא צריך להיות אפילו מסובסד.

איתן ברושי: אלי, תתחיל ב"מקורות".

איתן ברושי: תתחיל ב"מקורות".

אלי כהן: ולכן, חבר הכנסת ברושי, הנושא הזה של ביטול התאגידים והחזרת העיריות נועד, בין היתר, לבוא ולצמצם גם את הנושא של השתת המע"מ, שלא הייתה מוצדקת מלכתחילה.

אלי כהן: לא בכדי על הצעת החוק הזאת חתמו 87 חברי כנסת, שלמעשה מראים לציבור שאכפת לנו: אנחנו קשובים לציבור, ואנחנו כאן נמצאים לבוא ולטפל בנושא של יוקר המחיה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אלי כהן: אגב, אותם תאגידים במהלך השנה הזאת דאגו לגבות מהחייבים שלהם ריבית של 8% ו-9%, ולכן הובלנו מאבק, חבר הכנסת שמולי ואני, וזה ירד, ומינואר הקרוב גם הריבית תצומצם ל-4% בלבד.

טלי פלוסקוב: תודה.

אלי כהן: ולכן ההצעה של סגירת תאגידי המים היא הצעה מתבקשת.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, בבקשה.

אלי כהן: גברתי, בדיוק עוד 30 שניות.

אלי כהן: קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת איציק שמולי, שותפי המלא בהצעה.

אלי כהן: לא בכדי הוא חבר הכנסת החברתי ביותר שקיים בכנסת.

אלי כהן: אני מודה לך באמת על שיתוף הפעולה ועל הנחישות המשותפת שלנו יחד בהובלת המהלך; כמובן, לציבור כולו שתומך בנו, וגם לערוץ 10, ל"הכול כלול" ולסיון כהן על כל הקמפיין, שלווה באמת בראייה של כולם.

טלי פלוסקוב: תודה.

אלי כהן: באמת שני משפטים אחרונים, גברתי.

אלי כהן: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון, שמוביל את המהלך הזה במגזר הדרוזי, וכמובן לשר האוצר משה כחלון ולשר התשתיות חבר הכנסת יובל שטייניץ על תמיכה בחוק.

נחמן שי: ושר השיכון.

אלי כהן: אני קורא לכל חברי הכנסת לבוא ולתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת.

אלי כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת אנחנו נצביע על הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 55 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

יואב קיש: כלכלה, איציק?

קריאה: ועדת הכלכלה.

רויטל סויד: כלכלה.

יואב קיש: רפורמות.

טלי פלוסקוב: רבותי, זהו, אין ויכוח.

טלי פלוסקוב: ברגע שאני שומעת שני שמות, שתי ועדות, זה עובר לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתמשיך בטיפול בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: הייתה פה הצעה של ועדת הכלכלה והצעה של ועדת הרפורמות, לכן זה עובר לוועדת הכנסת להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, רבותי.

טלי פלוסקוב: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת קיש, בבקשה.

): כבוד היושבת-ראש, מישהו שכח משקפיים.

): של מי המשקפיים האלה?

טלי פלוסקוב: תשאיר לנו אותם – – –

): השר שטייניץ?

): זה שלך?

): אני אביא לך את זה, בסדר.

טלי פלוסקוב: מהר מאוד מצאת את בעל החפץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

): כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, יש לי כמה הודעות, וההודעה האחרונה דורשת הצבעה.

): ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי ימונו ממלאי-מקום קבועים בוועדות הבאות: מטעם סיעת המחנה הציוני: בוועדת המדע והטכנולוגיה יכהן חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; בוועדת החוקה, חוק ומשפט תכהן חברת הכנסת מרב מיכאלי כממלאת-מקום.

): הודעה נוספת – ועדת הכנסת קבעה כי הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל תדון בהצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 6), התשע"ז–2016, מ/1102, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): בנוסף, ביום כ"ב בכסלו התשע"ז, 22 בדצמבר 2016, מסרתי הודעה במליאה על חילופי אישים בוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה בהתאם לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע.

): הודעתי כי חבר הכנסת חמד עמאר מחליף את חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר בוועדה זו.

): הודעה זו נמסרה מבלי שעברה את אישורה של ועדת הכנסת.

): אני מבקש לתקן את הטעות ולהודיע כי ועדת הכנסת אישרה היום – זה היה בעצם ביום שני – את בחירתו של חבר הכנסת חמד עמאר במקום חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר בוועדה המשותפת האמורה, מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה.

): זו ההודעה שדורשת הצבעה, חברים.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, ו' בכסלו התשע"ז, 6 בדצמבר 2016, על העברת הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מסעוד גנאים בנושא: דוח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מגלה כי חמישית מ-44,000 מקרי פגיעה בקטינים הם בקטינים עם מוגבלות, לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): ועדת הכנסת החליטה היום להמליץ לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה לסדר-היום האמורה מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

): אני מבין, חבר הכנסת מסעוד גנאים, שזה מקובל עליך.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת קיש.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו נצביע כעת על הודעת הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד הצעת ועדת הכנסת – 42 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הנושא: דוח משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מגלה כי חמישית מ-44,000 מקרי פגיעה בקטינים הם בקטינים עם מוגבלות מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 42 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההודעה של ועדת הכנסת אושרה.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת חמד עמאר, יחיאל חיליק בר ואוסאמה סעדי בנושא: ישראל ראשונה בשיעור הילדים שנהרגים בתאונות דרכים, על-פי דוחות ה-OECD.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3073/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק ממשל זמין, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: הנמקה מהמקום – חבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן – הנמקה מהמקום.

טלי פלוסקוב: בבקשה תציג לנו את הצעת החוק שלך.

טלי פלוסקוב: ההצעה הזאת ללא תשובת הממשלה, ולכן מייד אחרי הנמקת ההצעה נצביע.

דוד ביטן: הצעת חוק ממשל זמין, מה שהיא אומרת זה שפקידי ממשלה, חברות ממשלתיות, רשויות מקומיות וכו' יצטרכו לפרסם את כתובת האימייל שלהם על מנת שתושבי המדינה, אזרחי המדינה, יוכלו לפנות אליהם באופן ישיר, כמו שפונים לחברי הכנסת.

דוד ביטן: מה שקורה היום, שלכל גוף יש מרכז לפניות ציבור, אפשר לפנות רק אליו, ובעצם לוקח הרבה מאוד זמן עד שבכלל פנייה מטופלת.

דוד ביטן: מה שאני אומר – ועשיתי את זה בשיתוף עם מוקד 99 – שבסופו של דבר אפשר יהיה לעשות פנייה ישירה, אז אני מוותר על הטלפון שכתוב בחוק, אבל בסופו של דבר האימייל כן.

דוד ביטן: הגעתי לסיכום עם הממשלה שהטיפול אחרי הקריאה הטרומית יעוכב לשישה שבועות, והממשלה צריכה להביא – היא תביא בתוך שישה שבועות תקנות, שינוי של תקנות המידע, באופן שייתן מענה על העניין הזה; אם לא יהיה מענה אז כמובן הסיכום הזה לא תופס, וכמובן, בתיאום אתי – שאני אראה שזה נותן מענה.

דוד ביטן: אם לא יצליחו בתוך שישה שבועות, אז זה ימשיך לקריאה ראשונה.

דוד ביטן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: יש בקשה להתנגד מחבר הכנסת ישראל אייכלר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: כבוד חברי הכנסת, ההצעה להזיז במשהו את הביורוקרטיה השלטונית הממסדית היא הצעה טובה מאוד, אבל היא לוקה בחסר, כי אם ישלחו את כתובת האינטרנט בלבד, אז זה כמו את כתובת הבניין.

ישראל אייכלר: צריך שיהיה בכל משרד ממשלתי – כבר דיברנו על זה הרבה שנים – נציב פניות הציבור.

ישראל אייכלר: כמו שיש מבקר המשרד שבודק שחיתויות, צריך להיות נציב פניות הציבור בלשכת המנכ"ל שעונה ישירות בטלפון ובמייל ובכל דבר לכל אזרח שיש לו בעיה ספציפית שחורגת – לא מבחינת שחיתות אלא מבחינה של לפנים משורת הדין, ויש הרבה מקרים כאלה.

ישראל אייכלר: וזה מביא אותי להצעת החוק הקודמת, גברתי היושבת-ראש, בעניין של תאגידי המים.

ישראל אייכלר: את היית ראשת עיר ואת יודעת מה זה.

ישראל אייכלר: כשהיו המים בעיריות הייתה ועדת הנחות לאנשים שאין להם.

ישראל אייכלר: ישבו שם עובדים סוציאליים וחברי עירייה ודנו על כל תיק ותיק, והייתה להם סמכות חוקית לתת הנחה במים.

טלי פלוסקוב: כמו שקיים היום בארנונה.

ישראל אייכלר: כמו שקיים היום בארנונה, כן, נכון.

ישראל אייכלר: ברגע שהעבירו את המים לתאגידים, האזרחים איבדו את הזכות הזאת – ומדובר בעניים ביותר – ותאגידי המים אומרים: על-פי החוק אנחנו לא יכולים לתת הנחה.

ישראל אייכלר: אדם שאין לו כסף למים, אי-אפשר לעזור לו.

ישראל אייכלר: הגשתי הצעת חוק וביקשתי כמה וכמה פעמים בוועדת שרים, במשרד האוצר ובמשרד התשתיות לאפשר הקמה – בתאגידי המים הקיימים, שאנחנו נגדם בכלל, אבל כל זמן שהם קיימים, שיהיו שם ועדות הנחה שמורכבות מעובד סוציאלי, מנציג העירייה – הרי העירייה היא 50% בעלים בתאגיד – וההצעה הזאת נדחתה שוב ושוב.

ישראל אייכלר: במשרד האנרגיה והתשתיות אמרו שצריך להביא תקציב נוסף של מיליארדים, עוד מיליארדים – ממש גוזמאות שאין כדוגמתן.

ישראל אייכלר: ולכן, אני טוען שברגע שיצמצמו את מספר תאגידי המים – זה דבר חשוב, ולכן תמכנו בחוק הזה – רק ל-11; אני חושב שצריך לבטל את כולם, אבל כל מה שדיברו כאן על הבזבוזים בתאגידי המים ועל היוקר – הרי כשהקימו את תאגידי המים אמרו שרוצים להוזיל את המים, וזה רק ייקר – אבל כל זמן – ואני רוצה להיות בטוח – דיברתי עם חבר הכנסת שמולי – שלא יחייבו עיריות שעדיין לא נכנסו לתאגידים שייכנסו לתאגידים – כי פה כתוב שיחייבו אותן.

ישראל אייכלר: לא ולא.

ישראל אייכלר: עיריות שאין להן עדיין תאגידים לא חייבות להיכנס לתאגיד, וגם התאגידים – צריך לאפשר להם להקים ועדות הנחות כמו בעיריות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

טלי פלוסקוב: כאמור, חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק ממשל זמין, התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 בעד ההצעה להסיר את הצעת החוק מסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ממשל זמין, התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 52 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ממשל זמין, התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3126/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק חובת החזקת תכשיר אפינפרין במקומות ציבוריים – אני מקווה שאנחנו נשמע עכשיו הנמקה – של חבר הכנסת יהודה גליק וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: להצעה זו הוצמדה הצעה נוספת, של חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק, יש לך עד עשר דקות להציג את ההצעה, וליואל חסון יהיו עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש חברת הכנסת טלי פלוסקוב, גברתי המזכירה והסגן, ירדנה ונאזם, הקלדניות המתוקות היקרות, חברי וחברותי – –

קריאה: הסדרנים.

יהודה גליק: – – חברי הכנסת המתוקים והמתוקות וגם הסדרנים הנפלאים, ראשית, אני מבקש להתנצל שאני קצת מתרגש.

יהודה גליק: זו הפעם הראשונה שאני מעלה הצעת חוק בכנסת.

יהודה גליק: אבל ראשית, תרשו לי שתי הערות קטנות.

יהודה גליק: א.

יהודה גליק: באמת אני שמח שזה חל בחג החנוכה, חג שכולו הארת פנים, חג שכולו אור, ואני באמת שולח לכולם חג כשר ושמח.

יהודה גליק: ההערה השנייה, חברי – אני מבקש מכם הקשבה קצת.

יהודה גליק: חנוכה זה גם מלשון חינוך.

יהודה גליק: היום הייתה לנו ישיבת ועדת החינוך שלא הוסיפה כבוד לכנסת, לא הוסיפה כבוד לכנסת.

יהודה גליק: ואני שמח – לצערי, זה מימין ומשמאל – שהיה דיון חשוב, אבל בזה שמכנים צד אחד בשם "בוגדים" וצד שני "כלבים" לא משכנעים אף אחד.

יהודה גליק: אני מבקש מחברי הכנסת: אם נדע להקפיד זה על זה, זה לזה, זה עם זה, ביחס של כבוד והקשבה, נדמה לי שנוכל להתקדם הרבה יותר.

יהודה גליק: נקודה אחרונה לפני החוק עצמו: אני באמת רוצה להזמין את כולם.

יהודה גליק: החל מהיום, בוועדת החינוך – ותודה ליושב-ראש ועדת החינוך יעקב מרגי – התערוכה "ירושלים של שלום" בוועדת החינוך.

יהודה גליק: אני מזמין אתכם להיכנס ולראות איך ירושלים היא סמל של חיים ביחד, של כבוד זה לזה, של שלום.

יהודה גליק: ועכשיו, גבירותי ורבותי, חברי וחברותי, להצעת החוק, הצעת חוק חובת החזקת תכשיר אפינפרין במקומות ציבוריים.

יהודה גליק: חברי, אני יודע שאסור להציג שום דבר במליאה, אבל, ברשותכם, כיוון שחלק מהחברים שאלו אותי מה זה, אז אני מבקש מהיושבת-ראש רק להראות שזה הדבר.

טלי פלוסקוב: – – –

יהודה גליק: לא להציג את זה?

יהודה גליק: לא להציג את זה.

יהודה גליק: לא מרשים לי להציג את זה.

יהודה גליק: מי שיראה, אני מסתובב עם זה בכיס מאז אני בן שמונה, לכל מקום, כי יש לי אלרגיה לבוטנים, שיכולה להביא גם לסכנת חיים.

יהודה גליק: לא פעם ולא פעמיים הדבר הזה הציל את החיים שלי, לאחר שאכלתי אוכל שהיו בו בוטנים בלי שידעתי, ונאלצתי להשתמש בזריקת אדרנלין.

יהודה גליק: כשהייתי צעיר לא היה לנו מזרק אוטומטי, והיינו צריכים להשתמש בקפסולה ובמזרק ולהכין את זה לבד.

יהודה גליק: האפינפרין הזה הוא הדבר הכי פשוט שבעולם: פשוט מחזיקים אותו, מוציאים את הפקק, שמים על הרגל.

יהודה גליק: אין בו שום נזק למי שמשת

יהודה גליק: מש בו והוא בריא – סך הכול קצת אדרנלין – לא מזיק לאף אחד.

יהודה גליק: אז הצעת החוק מבקשת שבכל חדר אוכל ציבורי יחזיקו את הדבר הזה, כדי שלא יהיו אנשים שייכנסו לסכנת חיים.

יהודה גליק: מדובר בסכנת חיים בתוך פחות מדקה.

יהודה גליק: אפשר פשוט למות.

יהודה גליק: התגובה האלרגית היא שוק אנפילקטי – זה מצר, גורם לנפיחות ומצר את קנה הנשימה, את כלי הנשימה, ואנשים יכולים למות, ולא רק יכולים – זה קורה, וזה קרה, לצערנו, הרבה מדי פעמים.

יהודה גליק: למשל, ברחבי ארצות-הברית, בבתי-הספר יש איסור להכניס כל מיני דברים אלרגניים.

יהודה גליק: פעם נתתי הרצאה בבית-ספר בניו-יורק, בריברדייל, אמרו לי: בית-הספר שלנו הוא nut free, חוץ מזה שבכיתה ג' יש ילדה שקוראים לה שקד.

יהודה גליק: וזה בארצות-הברית, שפעם אכלו כולם peanut butter and jelly.

יהודה גליק: ממרח בוטנים היה המאכל האמריקני, והוציאו את זה מכל בתי-הספר.

יהודה גליק: בכל מסעדה בארצות-הברית יש המתקן הזה, האפיפן.

יהודה גליק: לא צריך הכשרה כדי ללמוד, אפשר לעשות הכשרה של שתי דקות.

יהודה גליק: כל חייל לומד על אטרופין; זה עוד יותר קל מזה.

יהודה גליק: זה מזרק אוטומטי.

יהודה גליק: העלות של זה למסעדה או לחדר-האוכל היא 150 שקלים פעם בשנתיים.

יהודה גליק: כיוון שלא רצינו לעשות רגולציה, קבענו שזה יהיה רק במקומות שמאכילים מעל 200 אנשים בפעם אחת.

יהודה גליק: כלומר, רק במקומות גדולים.

יהודה גליק: למרות זאת, פנה אלי שר התיירות וביקש שלא להוסיף רגולציה על בתי-המלון, ולכן סיכמתי אתו שנביא את זה לדיון בוועדה, ואני אכבד את בקשתו.

יהודה גליק: אבל לא מדובר בתוספת רגולציה; הרי יש להם תיק עזרה ראשונה, מד"א כבר הכניס את האפיפן בתיקי העזרה הראשונה.

יהודה גליק: אנחנו בסך הכול מבקשים שזה יהיה בתוך תיק העזרה הראשונה.

יהודה גליק: יתרה מזאת, קראנו לזה חוק האפיפן, אבל אני מקווה שבוועדה נשנה את זה לחוק המזרק האוטומטי, כי אפיפן זה שם של חברה ואנחנו לא רוצים לכבד דווקא חברה מסוימת.

יהודה גליק: אנחנו רוצים לעודד חברות נוספות שייצרו את זה זול יותר, כדי שזה יהיה זול עוד יותר.

יהודה גליק: מעבר לדבר הזה, אני רוצה לומר שהחוק הזה כבר עבר בכנסת פעמיים בקריאה ראשונה: הוא עבר בכנסת שלפני הקודמת.

יהודה גליק: חברת הכנסת רחל אדטו ממפלגת קדימה העבירה אותו בקריאה ראשונה – התפזרה הכנסת; חברת הכנסת יפעת קריב מיש עתיד העבירה אותו בכנסת הקודמת.

יהודה גליק: חברת הכנסת יפעת קריב, אגב, מלווה אותי בדבר הזה כבר הרבה זמן, ממש בהמון אכפתיות.

יהודה גליק: אני באתי לכנסת, רציתי להעביר את זה.

יהודה גליק: לא ידעתי שזה כבר עבר, אבל יפעת קריב באמת מסייעת לי בעניין הזה.

יהודה גליק: והיא העבירה אותו – ושוב הכנסת התפזרה.

יהודה גליק: ברוך השם, תודה לאל, עכשיו בכנסת הזאת יש אופוזיציה מאוד קונסטרוקטיבית והיא רוצה להחזיק מעמד עוד שנתיים, אז הפעם אני מקווה שנגיע גם לקריאה שלישית, שהכנסת הזאת תחזיק מעמד עוד קרוב לשלוש שנים ויש מספיק זמן.

יהודה גליק: חברי חברי הכנסת, אני כל כך מאושר שהצעת החוק הראשונה שלי היא לא קונטרוברסלית – היא גם בהסכמת הממשלה, היא גם – למשל, חברת הכנסת יעל גרמן, שרת הבריאות לשעבר, עודדה אותי בחוק הזה וגם היא חתמה עליו, חברי כנסת מימין ומשמאל חתמו עליו.

יהודה גליק: זה באמת מרגש אותי מאוד שהצעת החוק שלי היא לא הצעה שיש בה משום מחלוקת בציבור אלא להפך, תרומה לחיי אדם.

יהודה גליק: כמובן, קבעו שמונת ימי חנוכה אלו להודות; אני מרגיש כבוד גדול להודות לכמה אנשים.

יהודה גליק: כמו שכבר הזכרתי, חברת הכנסת לשעבר רחל אדטו שהעבירה, וחברת הכנסת לשעבר יפעת קריב, שבאמת עזרה לי המון, אבל גם חבר הכנסת יואל חסון, שמעביר הצעה דומה מייד אחרי.

יהודה גליק: אני רוצה גם להודות לכמה אנשים פרטיים: אודליה אלבו.

יהודה גליק: אודליה אלבו היא מייסדת עמותת אנפילקסיס – לאלרגיות מזון.

יהודה גליק: יש לה ילד שהוא אלרגי, והיא מלווה אותי ובאמת מטפלת בנושא הזה בהרבה מסירות נפש.

יהודה גליק: אני רוצה להודות למירי כהן ממשרד הבריאות, שהדריכה והנחתה אותנו; אני רוצה גם להודות לשלומית רידר וצבי טסלר מעמותת יה"ל – העמותה לאלרגיות מזון.

יהודה גליק: אני, כמובן, רוצה להודות לשרי הממשלה, ועדת השרים בראשות השרה שקד, וכמובן לשר יריב לוין, שהסביר לי על הקושי של הממשלה הזאת, שלא רוצה להכביד על בעלי עסקים עם רגולציות נוספות.

יהודה גליק: באמת בעניין הזה אני מבין את זה ואני מקבל את זה.

יהודה גליק: זאת עמדת ראש הממשלה, והיא עמדה נכונה.

יהודה גליק: אנחנו לא רוצים להוסיף רגולציה.

יהודה גליק: נקווה שהדבר הזה הוא לא תוספת רגולציה, אלא הוא בתוך רגולציה קיימת, ויש בזה משום חיי אדם ונעשה את זה בצורה הכי מאוזנת ובתיאום עם הממשלה.

יהודה גליק: אני כמובן, מכאן שוב, לקראת סיום, אני שוב מנצל את כמה הדקות שנשארו לי רק לומר שאני כל כך רוצה שהחנוכה הזה יהיה חג שכולו אור בינינו.

יהודה גליק: ואני מזמין את כולם, בבקשה, להיכנס לתערוכה שמוצגת בשבועיים הקרובים בוועדת החינוך.

יהודה גליק: היה שם אתמול חבר הכנסת חיים ילין, חבר הכנסת זוהיר בהלול, היום ביקרה שם חברת הכנסת ציפי לבני, כמובן, חבר הכנסת יעקב מרגי, חבר הכנסת ידידי אילן גילאון.

יהודה גליק: חברי הכנסת, זה פשוט מראה את הפנים היפות של ירושלים.

יהודה גליק: יש שם 50 תמונות של ירושלים – – –

נחמן שי: איפה זה?

יהודה גליק: בוועדת החינוך.

יהודה גליק: 50 תמונות של ירושלים שהולכות להיות מוצגות ב-50 מקומות בעולם – התחלנו מהכנסת, זה יסתיים באו"ם.

יהודה גליק: התמונות הן פשוט תמונות אנושיות של חיי היום-יום בירושלים.

חיים ילין: בוא נתחיל מניו-זילנד ואחרי זה נעבור – – –

יהודה גליק: יהיה גם בניו-זילנד וגם בסנגל, אל תדאג.

חיים ילין: כל מי שהצביע נגדנו.

יהודה גליק: פשוט, העניין הוא שבשנה הקרובה אנחנו נהיה עדים בעולם לאנשים שיגידו שירושלים היא עיר של אפרטהייד, כי איפה הם רואים את ירושלים בחדשות?

יהודה גליק: בפיצוצים, במחסומים.

יהודה גליק: ירושלים היא עיר של חיים.

יהודה גליק: רק לספר לכם אנקדוטה אישית: אני אומנם נפגעתי על-ידי מחבל מוסלמי, אבל מנתח הלב-חזה שלי היה מוסלמי.

יהודה גליק: ואני שמח שבירושלים יש אנשים ערבים, יהודים, נוצרים ומוסלמים, בכל התפקידים.

יהודה גליק: וזאת עיר של שלום.

יהודה גליק: ירושלים היא עיר של שלום.

יהודה גליק: אני תמיד מקפיד לסיים לפני הזמן שלי, ולכן אני קורא לכולכם לתמוך בחוק הזה.

יהודה גליק: אני מקווה מאוד שנתרום להצלת חיים, ובעזרת השם, שוב, שבוע וחג של הארת פנים זה לזה, וכולנו יחד נוסיף כבוד למדינת ישראל.

יהודה גליק: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/805/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, יש לנו הצעת חוק שהוצמדה, של חבר הכנסת יואל חסון: הצעת חוק החזקת מזרקי אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: את השם של התרופה, הקראתי נכון?

יהודה גליק: אפינפרין.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני שמחה מאוד שאני לא מכירה את השם הזה, אבל בכל אופן – – –

יהודה גליק: אפיפן – – –

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני באמת שמח להציג את הצעת החוק הזאת, שחבר הכנסת גליק הציג ופירט.

יואל חסון: אני הגשתי את הצעת החוק הזאת ממש עם כינונה של הכנסת העשרים, אולי אחת מהצעות החוק הראשונות שהנחתי.

יואל חסון: אני רוצה גם, בהזדמנות הזאת, לתת כאן קרדיט חשוב לחברת הכנסת לשעבר רחל אדטו, שהייתה הראשונה שהעלתה את הנושא הזה בכנסת וביקשה להעביר הצעת חוק כזאת.

יואל חסון: חברת הכנסת אדטו הייתה באמת מחברות הכנסת הטובות והמקצועיות בתחום הרפואי.

יואל חסון: היא, כמובן, בעצמה רופאה ועסקה בנושאים האלה.

יואל חסון: ואחריה, בכנסת התשע-עשרה – חברת הכנסת יפעת קריב.

יואל חסון: וגם לי יש מזל גדול שחבר הכנסת גליק, איש הקואליציה, העלה הצעה דומה, כי אחרת, כנראה, לא היה לי סיכוי להעביר אותה.

יואל חסון: אז אני קודם כול מודה לך ואני שמח – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אוקיי.

יואל חסון: אתה אומר, השר, שהיית תומך גם בהצעה שלי.

יואל חסון: אז אני מודה לך על זה, אדוני השר, ומודה גם לקואליציה ולממשלה שגם תומכת בהצעה הזאת.

יואל חסון: ואני חושב שבאמת קודם כול צריך לומר פה על אותם מזרקים: אנחנו זוכרים את אותו סיפור על בחורה צעירה שישבה בבית-קפה בתל-אביב וקיבלה התקף אלרגיה חמור ביותר שבסופו, לצערי, היא מתה באותו בית-קפה, באותה מסעדה.

יואל חסון: אם היה באותו מקום אז את אותם מזרקים – אפינפרין או אפיפן, כל אחד קורא את זה, יש מה שנקרא גרסה מקצועית וגרסה עממית – – –

יהודה גליק: התכשיר הוא אפיפן, והחומר הוא אפינפרין.

יואל חסון: אפיפן.

יואל חסון: אפינפרין ואפיפן זה המכשיר, נכון.

יואל חסון: אני הבנתי שמבטאים פ"א דגושה רק בראשון, לא בשני.

יהודה גליק: אפּיפּן.

יואל חסון: זה פעמיים p?

יהודה גליק: פעמיים p.

יואל חסון: פעמיים p, מאה אחוז.

יואל חסון: אז אפּיפּן.

יואל חסון: זה יכול היה להיות הרבה יותר "הֵפִּי" לאותם אנשים חולי אלרגיות, או בעלי אלרגיות, אם היה לכם את אותו מזרק.

יואל חסון: גם באותו מקרה טרגי, אם היה באותה מסעדה המזרק הזה – חייה, סביר להניח, היו ניצלים.

יואל חסון: הצעת החוק הזאת באמת חשובה, כי יש יותר ויותר אנשים שסובלים במדינת ישראל מאלרגיות.

יואל חסון: חלקם, אגב, לא מודעים לחומרה או לא מודעים לה עד הסוף.

יואל חסון: אצלנו, אפרופו הנושא של הבוטנים, ההרגל שלנו להאכיל את התינוקות הרכים שלנו ב"במבה" מהרגע הראשון, כנראה גרם להם להיות מחוסנים לפחות לאלרגיה הזאת.

יואל חסון: אבל עדיין, זו תופעה קיימת, והיא מסוכנת להרבה מאוד אנשים.

יואל חסון: אנחנו רוצים באמת לצמצם את החשיפה והנזק באמצעות המזרקים האלה.

יואל חסון: זאת חקיקה שהיא באמת בסופו של דבר מצילה חיים.

יואל חסון: היא לא תתפוס, כנראה, כותרות גדולות והיא לא תפתח את מהדורות החדשות, אבל היא תפתח את החיים של הרבה מאוד אנשים, שיודעים היום שהם לא יכולים לאכול במקומות מסוימים, פתוחים, בלי לוודא ולבדוק – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יואל חסון: – – מהקצה של הקצה, אף שהם צריכים – אני אסיים, לא שמתי לב – ההצעה הזאת באמת יכולה לעזור להם.

יואל חסון: אני, כמובן, אדוני השר, מחויב לכל הסיכומים שסיכמתם עם חבר הכנסת גליק, ואתאם זאת עם הממשלה ועם משרד הבריאות.

יואל חסון: אני מודה לכם על התמיכה.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יואל פשוט טועה, כי אני חושב שהחוק הוא זול ופשוט – שני הדברים.

יעקב ליצמן: ולכן אין טעם להתנגד.

יואל חסון: תודה.

יעקב ליצמן: אסביר עוד מעט מבחינת המשרד, אבל – – –

יהודה גליק: להפך, אומרים שזה peanuts.

יעקב ליצמן: מה?

יהודה גליק: זה peanuts.

יעקב ליצמן: peanuts – יש אנשים שאלרגיים ל-peanuts, אבל אם אני חושב – היו לי הרבה דיונים במשרד על זה, הדבר הזה פשוט וזול.

יעקב ליצמן: לא צריך להיות – זה לא נורא שיהיה.

יעקב ליצמן: כמה זה עולה?

יעקב ליצמן: 100 שקל או משהו; אני לא זוכר כמה.

יעקב ליצמן: זה צריך להיות במקום ציבורי שנותנים בו אוכל, ובבתי-ספר.

יעקב ליצמן: לדעתי, זה צריך להיות.

יעקב ליצמן: זו התשובה העיקרית.

יעקב ליצמן: אני רוצה אבל לענות, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: הצעת חוק החזקת מזרקי אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ו–2016, עוסקת בהחזקת תכשיר אפינפרין במסעדות וכן במוסדות חינוך, לשימוש במצבים של תגובת אלרגיה חריפה למזון מסוג מסוים, אשר יכול להציל חיים.

יעקב ליצמן: מתן התרופה באופן מיידי הוא חיוני, שכן מדובר בפעולה מצילת חיים שיש לבצע בשטח מייד.

יעקב ליצמן: הידרדרות תופעות האלרגיה עד למצב של חנק ומוות עשויה להימשך דקות מעטות.

יעקב ליצמן: לצערנו, ידועים מקרים שבהם פיתחו אנשים תגובה אלרגית עקב אכילה במסעדה, אשר אף הסתיימו במוות.

יעקב ליצמן: תשומת לב מיוחדת יש לתת דווקא לאוכלוסיית הילדים, אשר ייחודית בכך שחלקם אינם מודעים להיותם אלרגיים לחומר מסוים.

יעקב ליצמן: התגובה האלרגית עשויה להופיע לראשונה ללא כל הכנה מוקדמת.

יעקב ליצמן: לעומת זאת, מטופלים המודעים לאלרגיה יכולים להצטייד מבעוד מועד במזרק אפינפרין מתאים ולשאת אותו עמם.

יעקב ליצמן: הממשלה תומכת בהצעת החוק, ככל שהיא נוגעת למוסדות החינוך, כדי שהתכשיר יהיה נגיש להזרקה במקרים המתאימים לילדים על-ידי סייעת, ולצורך הצלת חיים.

יעקב ליצמן: במסגרת הליך החקיקה תבקש הממשלה לתאם את נוסח החוק, כך שלא יחול לעת הזו על עסקים פרטיים.

יעקב ליצמן: לא אהסס להגיד שאולי בהמשך אני מוכן גם לבדוק אפשרות לתמוך גם בהחזקה בעסקים, אבל כרגע – רק במוסדות חינוך.

יעקב ליצמן: לפיכך אני מציע לחברי הכנסת לקבל את ההצעה, בדגש על מתן מענה לפעולות הצלת חיים ביחס לילדים במוסדות חינוך.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר ליצמן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: יהיו לנו שתי הצבעות רצופות.

טלי פלוסקוב: ההצבעה הראשונה על הצעת חוק חובת החזקת תכשיר אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יהודה גליק.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 56 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת החזקת תכשיר אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 56 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק חובת החזקת תכשיר אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק החזקת מזרקי אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החזקת מזרקי אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 55 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק החזקת מזרקי אפינפרין במקומות ציבוריים, התשע"ה–2015, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק השקעות משותפות בנאמנות (תיקון מס' 27) (קרנות סל), התשע"ז–2016; הצעת חוק להסרת תוכן שפרסומו הוא עבירה מרשת האינטרנט, התשע"ז–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3124/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על השכרה על מגורים באמצעות מלכ"ר), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יגאל גואטה וקבוצת חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ההצעה הזו בתמיכת הממשלה.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

יגאל גואטה: תודה.

יגאל גואטה: מבטיח לא לממש את כל עשר הדקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יגאל גואטה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת – –

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

יגאל גואטה: – – הצעת החוק החברתית הזאת, שעליה חתומים חברים מכל סיעות הבית, נועדה למעשה לתקן פרשנות שגויה שניתנה לחוק.

יגאל גואטה: החוק במתכונתו הנוכחית פוטר מתשלום מע"מ – גברתי היושבת-ראש, הרעש פה נורא ואיום.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהצוותים – חבר הכנסת אוחנה, חבר הכנסת אמיר אוחנה – –

אמיר אוחנה: סליחה.

טלי פלוסקוב: – – קצת כבוד לידיד שלך שעומד כאן.

יגאל גואטה: החוק במתכונתו הנוכחית פוטר מתשלום מע"מ כל השכרת דירה למגורים.

יגאל גואטה: גם אדם שיש לו עשר דירות מגורים פטור ממע"מ.

יגאל גואטה: בשתי מילים, אדם שיש לו עשר דירות למגורים, 20 דירות, שזה עסק לכל דבר, והוא בא להשכיר אותן, הוא פטור ממע"מ.

יגאל גואטה: החוק פטר אותו ממע"מ, כי זה דירות למגורים.

יגאל גואטה: וזה בסדר.

יגאל גואטה: איפה הבעיה?

יגאל גואטה: לצערי הרב, בא מע"מ ונתן פרשנות שגויה, המחייבת מלכ"רים בתשלום מע"מ.

יגאל גואטה: חלק אינטגרלי מהפעילות שלהם מחייב תנאי מגורים.

יגאל גואטה: לדוגמה, האגודה למען החייל שוכרת דירות בעבור חיילים בודדים – מחייבים אותה לשלם מע"מ.

יגאל גואטה: אז זה שיש לו 20 דירות והוא משכיר אותן לא משלם מע"מ, והאגודה למען החייל משלמת מע"מ.

יגאל גואטה: הוסטלים לחוסים – יש הרי תוכניות של דירות לוויין, כדי לשלב פגועי נפש בקהילה.

יגאל גואטה: ההוסטלים שוכרים בעבורם דירות בקהילה.

יגאל גואטה: ומחייבים את העמותות, את המלכ"רים האלה, לשלם מע"מ.

יגאל גואטה: ויש ארגונים שמטפלים בנוער שוליים, ששמים אותם בדירות; ויש בנות שירות לאומי שנמצאות בדירות; ויש ישיבות שנמצאות בדירות.

יגאל גואטה: וכל העמותות והמלכ"רים האלה – מחייבים אותם במע"מ.

יגאל גואטה: לכן אני מבקש, ואני חושב – שוב, זו הצעת חוק חברתית, כי כל הארגונים האלה, בדרך כלל הפעילות שלהם היא חברתית – ולכן אני מבקש מהחברים את תמיכתם בחוק.

יגאל גואטה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן; בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו מבקשים קצת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: אין הרבה חברי כנסת באולם, אבל הרעש כאילו כל ה-120 כאן.

טלי פלוסקוב: אדוני, רק להזכירך שגם לרשותך עד עשר דקות.

יצחק כהן: לא, אנחנו לא צריכים עשר דקות, הזמן קצר והמלאכה מרובה – –

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יצחק כהן: – – והפועלים לא עצלים, ונר חנוכה מתקרב, הדלקה בשקיעה, צאת הכוכבים.

יצחק כהן: כדאי לקצר, נכון?

אלעזר שטרן: עד שתכלה רגל מן השוק.

נחמן שי: לא, לא, קח את הזמן שלך.

יצחק כהן: ברל כצנלסון אמר "לא" – לא.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על השכרה למגורים באמצעות מלכ"ר), של חבר הכנסת הרב יגאל גואטה, פ/3124.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה – אני רוצה שתקשיב, הרב יגאל.

יגאל גואטה: אני מקשיב בקשב רב.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בלבד.

יצחק כהן: הצעת החוק תקודם בהסכמת משרדי האוצר – בבקשה?

קריאה: – – –

יצחק כהן: היא תקודם בהסכמת משרדי האוצר והמשפטים ותחזור לוועדת השרים לענייני חקיקה – לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: האם מקובל עליך, אדוני?

יצחק כהן: מקובל התנאי?

יגאל גואטה: מקובל – – –

טלי פלוסקוב: מקובל.

יצחק כהן: בבקשה?

יגאל גואטה: אמרת "בלבד".

יגאל גואטה: בקריאה טרומית.

יגאל גואטה: זה לא בלבד.

יגאל גואטה: עכשיו בקריאה טרומית, בתיאום עם האוצר והמשפטים, ואחרי זה נמשיך בדיון.

יצחק כהן: העיקר שתהיה מתואם עם האוצר והמשפטים.

יגאל גואטה: – – –

יצחק כהן: בסדר.

יצחק כהן: אז אני מבקש מחברי לתמוך בהצעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אני מבינה מהיוזם – חבר הכנסת יגאל גואטה, לפרוטוקול: האם אתה מסכים עם כל מה שנאמר כרגע על-ידי סגן שר האוצר?

יגאל גואטה: כן.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על השכרה למגורים באמצעות מלכ"ר), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 53 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על השכרה למגורים באמצעות מלכ"ר), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 53 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס על השכרה למגורים באמצעות מלכ"ר), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3371/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – דואר זבל), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: הנמקה מהמקום, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לך דקה אחת.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, הצעת חוק זו, לתיקון סעיף 30א לחוק התקשורת, באה להגיד דבר אחד: כשאדם רוכש לעצמו טלפון, פלאפון, הוא זה שיחליט מה הוא צריך, מה השימושים, מה הוא רוצה לעשות בו, איזה צרכים יש לו בו; ולא שמישהו ישתלט עליו מרחוק על-ידי כך שהוא מתקשר אליו הלוך ושוב, עוד טלפון ועוד טלפון, לא בשעות היום, ובוודאי לא בשעות הלילה וגם לא לפנות בוקר.

אורי מקלב: תופעה נוספת שיש, מערכת צנתוקים, מערכת אוטומטית של שליחת הודעות על-ידי טלפון; הוא בא ואומר לו: אני מטלפן, אתה תחזור אלי.

אורי מקלב: התופעות האלה מטרידות את האנשים, קשות, הן הפרעות, הן גם הטרדות, הן גם חדירה לרשות הפרט.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, אנחנו בזמנו תיקנו את החוק על דבר מסחרי.

אורי מקלב: דבר מסחרי זה דבר שהוא צרכני, רכישה של משהו.

אורי מקלב: תיקנו אחרי זה, בתמיכה שלנו, גם לגבי תרומות על-ידי טלפון, מתוך נקודת הנחה שבתרומות אנחנו לא יודעים מי עומד מאחורי זה, ולפעמים גם גופים שרלטניים וגופים לא קיימים גם מבקשים – כשאנחנו לא יודעים.

אורי מקלב: גם את זה מנענו.

אורי מקלב: לא מנענו תכנים של חדשות, של רכילות, של מדור אופנה, מדור בידור, מדור אירועים; את כל זה אנחנו רוצים למנוע, על-ידי כך שייאסר לשלוח הודעות כאלה ומסרים וצלצולים.

אורי מקלב: אדם רוכש טלפון, הוא זה שצריך להחליט מה הוא הוא יעשה בו ואיך יעשה בו, ולא שמישהו אחר יקבע לו ויטריד אותו, כשהתופעות כאלה באמת גרמו לתופעות קשות של פחדים של אנשים, הטרדות של אנשים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: לא צריך להסביר מה קורה למבוגר שמקבל טלפון ב-24:00.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: יש לנו שר שמשיב?

מירב בן ארי: לא, אין שר.

טלי פלוסקוב: יש לנו שר שמשיב.

טלי פלוסקוב: ישיב השר – – –

אורי מקלב: הממשלה תומכת.

טלי פלוסקוב: הממשלה תומכת, אין תשובה.

טלי פלוסקוב: אין תשובה של השר, רבותי, אם כן, בגלל שהממשלה תומכת – – –

קריאה: ועדת העבודה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – דואר זבל), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – דואר זבל), התשע"ז–2016, לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 49 חברי כנסת בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – דואר זבל), התשע"ז–2016 עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הכלכלה – – –

יצחק כהן: לוועדת המדע.

טלי פלוסקוב: עבודה?

טלי פלוסקוב: יש הצעה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: מדע.

יואב קיש: מדע וטכנולוגיה.

טלי פלוסקוב: מדע, לוועדת המדע.

טלי פלוסקוב: מוסכם על כולם ועדת המדע?

נחמן שי: כן.

טלי פלוסקוב: מוסכם.

טלי פלוסקוב: אז הצעת החוק עוברת לוועדת המדע להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 26), התשע"ז–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3289/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – משיכת כספי הפיקדון לחיילים משוחררים שנקלעו לבעיות כלכליות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: אני לא חושב שצריך עשר דקות בשביל לדבר על החוק הזה, הוא בסך הכול די פשוט, וחבל שנדרשים שוב לחקיקה כדי לתקן את העניין הזה, אבל זה בהחלט נושא שדרוש בו תיקון.

עודד פורר: סעיף 9 לחוק קליטת חיילים משוחררים קובע את סכום הפיקדון שנזקף לזכותו של חייל משוחרר שסיים את שירותו הסדיר ואת התנאים שבהם הוא יכול למשוך את הפיקדון, אם זה בגלל נישואין או אם זה לטובת לימודים, ואם הוא לא מושך אותם אז כעבור חמש שנים הוא יכול להשתמש בכספי הפיקדון.

עודד פורר: אממה, כמו שאומרים אצלנו, לפעמים חייל נקלע לקשיים.

עודד פורר: חייל משוחרר, בטח אם הוא חייל בודד, עלול למצוא את עצמו בסבך הביורוקרטי, שיש לו חוב לאיזושהי חברת סלולר, או שיש לו איזשהו חוב לבנק שמגיע לכמה אלפי שקלים, ופתאום, אחרי שחוזר איזה תשלום אחד לחברת הסלולר, ממש מייד אחרי שהוא השתחרר, הוא מוצא את עצמו מתמודד עם הוצאה לפועל ועם רשות האכיפה והגבייה שרודפת אחריו – כששוכב לו איזה פיקדון של קרוב ל-30,000 שקל שהוא יכול היה להשתמש בו כדי באמת להתחיל את חייו עם דף חלק, מה שנקרא.

עודד פורר: הצעת החוק הזאת באה לאפשר לחייל משוחרר שנפתחו נגדו הליכי הוצאה לפועל או הליכים של רשות האכיפה והגבייה להשתמש בעד מחצית מכספי הפיקדון כדי למשוך אותם, לשלם את זה ובאמת להתחיל דף חלק.

עודד פורר: אני רוצה להודות לשר הביטחון וגם לשר האוצר, שניאותו לקחת חלק ולתמוך בפנייה הזאת.

עודד פורר: אני חושב שפה נצליח שוב לסייע קצת לחיילים המשתחררים, הבודדים והלא-בודדים, אף-על-פי שרוב החיילים שנפגעים מהעניין הזה הם חיילים בודדים – סיפורים של מישהו, שבגלל שהיה מצלצל הביתה לקנדה, להורים שלו, או לארצות-הברית, מצא את עצמו מתעסק עם הליכי הוצאה לפועל דווקא בחופשת השחרור שלו.

עודד פורר: ועם התמיכה פה אני בטוח שהוא יוכל למשוך את כספי הפיקדון ולהתחיל דף חלק.

עודד פורר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו, בשם שר הביטחון, השר זאב אלקין; בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, בהצעת החוק שלפנינו מציעים חברי הכנסת מימוש מחצית מכספי הפיקדון לצורך כיסוי חובותיו של חייל משוחרר שננקט לגביו הליך הוצאה לפועל לפי חוק ההוצאה לפועל או הליך לפי חוק המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות.

זאב אלקין: על-פי המצב החוקי הקיים היום, חוק קליטת חיילים משוחררים מאפשר משיכת הפיקדון העומד לזכות החיילים המשוחררים, וזאת בתוך חמש שנים מיום השחרור ורק לאחת מהמטרות הקבועות בחוק: השכלה, הכשרה מקצועית, רכישת דירה, הקמת עסק, נישואים ולימודי נהיגה.

זאב אלקין: בימים אלה עמל משרד הביטחון על הכנת תזכיר לתיקון החוק, שיופץ לציבור בשבועות הקרובים.

זאב אלקין: בין התיקונים בתזכיר החוק יוצע להוסיף מטרות שונות שלשמן ניתן יהיה לממש את הפיקדון.

זאב אלקין: כך, בין השאר, יוצע לסייע לחייל משוחרר להתמודד עם מצוקות שונות, ובהן גם מצוקות כספיות.

זאב אלקין: מאחר שנושא זה יקבל את ביטויו בהצעת חוק ממשלתית, הממשלה מבקשת כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק הפרטית בקריאה טרומית בלבד בשלב זה, בתנאי שחברי הכנסת המציעים מסכימים למזג בעתיד את הצעתם עם הצעת החוק הממשלתית – אתם מסכימים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר זאב אלקין.

טלי פלוסקוב: יש הסכמה מחברי הכנסת המציעים, כפי שהבנתי.

טלי פלוסקוב: ולכן, רבותי, אנחנו נצביע על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – משיכת כספי הפיקדון לחיילים משוחררים שנקלעו לבעיות כלכליות), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – משיכת כספי הפיקדון לחיילים משוחררים שנקלעו לבעיות כלכליות), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 45 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – משיכת כספי הפיקדון לחיילים משוחררים שנקלעו לבעיות כלכליות), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חבר הכנסת אמיר אוחנה מבקש להצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3323/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – הצבת דגל באירוע ציבורי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אורן אסף חזן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת אורן אסף חזן, עשר דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אורן אסף חזן: המשיב צריך להשיב.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת בראש, השרים, חברותי, חברי חברי הכנסת, בשעה טובה אנחנו צועדים עוד צעד כדי לחנך את אלה שעושים הכול כדי לבזות את המדינה, להתכחש לה, אבל לא מתביישים תוך צביעות רבה לשבת בכנסת, לאכול מהיד של המדינה הזאת, לנסוע בכלי הרכב שלה, ליהנות מהמשכורת, מהעוזרים, מהתקציבים.

אורן אסף חזן: לא מתביישים ליהנות מכל הטוב הזה, בשעה שהם פוגעים במדינה.

אורן אסף חזן: אני מביא בפניכם היום תיקון לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, תיקון שיקבע דבר פשוט: כשכל אחד ואחת מכם – גם אתם, חברי הכנסת הפלסטינים שיושבים בכנסת; גם אתם – כשכל אחד ואחת מכם ילך להופיע בפני עם ישראל כולו, שלא לומר בפני העולם, הוא לא יתבייש לעמוד כאשר דגל ישראל ניצב לצדו.

אורן אסף חזן: הפכנו לחברה שמתביישת בסמלים שלה, הפכנו לחברה שמי שמבזה את הדגל, דורך עליו, שורף אותו, הוא גיבור אמנות, גיבור תרבות, בשעה שמי שמניף את הדגל שלנו בגאווה הוא לא יותר מאשר קיצוני משיחי.

אורן אסף חזן: ב-28 באוקטובר 1948 חוקק לראשונה ונקבע שהדגל שלנו, כפי שאנחנו מכירים אותו – מגן-דוד עם הפסים הכחולים לצדו – הוא הדגל והסמל של מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: ב-28 באוקטובר 1981 נולדתי אני.

אורן אסף חזן: זה מצחיק לראות את הקשר המספרי והסימבולי בין הדברים.

אורן אסף חזן: אגב, התאריך העברי שלי הוא ל' בתשרי – גם הכנסת הזאת, אבן הפינה שלה הונחה בל' בתשרי, אז כנראה לא סתם אני עומד פה פעם אחר פעם ונלחם כדי שאנחנו נשמור על כל מה שקשור לסמלים שלנו, לזהות שלנו.

אורן אסף חזן: לעתים אני מתבייש לראות אותנו כחברה שעושה הכול כדי להתרחק מהמורשת שלה.

אורן אסף חזן: לא רק זו הרחוקה, שהתחילה בדרכי אבות, מאברהם, יצחק ויעקב, לא רק זו, אלא גם זו שהחלה לא מזמן, לפני קצת פחות מ-69 שנים.

אורן אסף חזן: אז לא התביישנו לעמוד למול אותו או"ם-שמום – אני רוצה לשדרג ולהגיד לכם: זה לא או"ם-שמום, זה או"ם-כלום – ולהגיד שזה שלנו.

אורן אסף חזן: אז לא התביישנו לרוץ במרדף כדי להניף את הדגל שלנו בכל מקום.

אורן אסף חזן: לא התביישנו להתעטף בטלית.

אורן אסף חזן: לא התביישנו לקום בבוקר ולהגיד שחרית.

אורן אסף חזן: היינו גאים אז במוצא שלנו, בזהות שלנו, בדבר היחיד שקושר ומחבר בין כל אחת ואחד מאתנו – העובדה שכולנו יהודים ויהודיות.

אורן אסף חזן: כולנו חלק מעם הנצח שלא מפחד מדרך ארוכה, שבעזרת החוק הזה גם יחייב את המחבל העבריין גטאס – עוד לפני שהוא ייכנס לכלא – כשהוא מגיע בפעם הבאה לוועידה של מפלגת המחבלים בל"ד, להציב את דגל ישראל שם.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: ככה.

אורן אסף חזן: כי ככה החלטנו.

אורן אסף חזן: כי מדינה שעומדת על זכותה ומכירה בסמלים שלה, תדע גם לעמוד איתן מול כל החלטה בזויה, הזויה ובדיונית של איזה או"ם-כלום שנמצא מעבר לים ומנסה להזיז אותנו כמו כלים שלובים.

אורן אסף חזן: התבשרנו הבוקר על הקשר הייחודי והמדהים שבין המחבל גטאס למי שעד לפני כמה ימים עוד האמנתי שהוא מנהיג העולם החופשי, אבל מסתבר שהוא לא אחרון השליחים של אותו עם בדיוני פלסטיני; האיש שיצא ממנו ה"חוסיין" בימים האחרונים, הלוא הוא אובמה, שעשה הכול כדי לפגוע במדינת ישראל.

אורן אסף חזן: זה הקשר.

אורן אסף חזן: האחד מבריח טלפונים למחבלים, השני מריץ הצעות של מחבלים בביתן האו"ם, ובסופו של דבר אנחנו ניצבים מול חברים וחברות גם בבית הזה.

אורן אסף חזן: לא ערבים שאין להם זיקה למורשת, להיסטוריה, לקשר הבלתי מתפשר של עם ישראל לאדמתו, לארצו, לארץ-ישראל, אלא בשר מבשרנו, דם מדמנו, אחינו יהודים ויהודיות שלעתים אני מרגיש שהם שכחו שהם כאלה.

אורן אסף חזן: שכשמכים בהם פעם אחת, הם מגישים את הלחי השנייה.

אורן אסף חזן: וכשמכים בלחי השנייה, הם נותנים גם את הראש, ואין להם בעיה גם לצעוד בבושת פנים בשם אותם אלה שנמצאים מעבר לים, אבל מנסים להכתיב לנו מה היא המציאות.

אורן אסף חזן: הם שוכחים שבוקר-בוקר, שעה-שעה, הם מסתייעים ביכולות שלנו, לא רק באפריקה ביכולות חקלאיות, אלא העולם כולו, בהתמודדות שלו מול הטרור – חברים – אותו טרור שעד לא מזמן אמרו שהוא טרור שקשור לאותו סכסוך ישראלי מול העם הבדיוני הפלסטיני.

אורן אסף חזן: כיום כבר כולם מבינים שזה אסלאם קיצוני, אסלאם קיצוני שכל מהותו לחרב את העולם.

אורן אסף חזן: אבל אנחנו?

אורן אסף חזן: אנחנו נמצאים כאן, בארץ-ישראל, ולא מתביישים להגיד שהדגל שלנו – של כולנו – הוא כחול ולבן היום, אתמול, היה גם ויהיה גם מחר.

אורן אסף חזן: חברים, המציאות הזאת שיושבים פה חבורה של חברי כנסת פישרים, שמוכנים למכור את נשמתם רק בשביל איזושהי כותרת זולה, שעומדים ומתרפסים פעם אחר פעם בפני אסופה של מחבלים – המציאות הזאת תסתיים.

אורן אסף חזן: כיף לי לראות – פחות כיף לי לראות אותו בכנסת – אבל כיף לי לראות שהוא נכנס לשמוע את דברי, כי גם טיבי, מי שהיה היועץ של הארכי-מחבל וכיום יושב בכנסת ישראל ובמתק שפתיים מחלחל ומניע ריב ומדון נגד מדינת ישראל, גם הוא יצטרך – אם לא בגלל שהוא מבין שזה מה שהוא צריך אלא בגלל שנחייב אותו – להעמיד ולהניף את דגל מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: ביום שני הבא, עת כינוס ישיבות הסיעה, אני מתכוון לבוא אישית ולוודא שחברי הרשימה הפלסטינית – זו שאחד מחבריה כבר נמצא ובעזרת השם גם יישאר לשנים רבות מאחורי סורג ובריח, וחלק נוסף מחבריה יגיע לשם כנראה בקרוב.

אורן אסף חזן: אני נתקל במציאות שחברי כנסת רבים לא מסוגלים להתמודד עם האמת.

אורן אסף חזן: חברים, זו לא האמת שלי, זו האמת של עם ישראל.

אורן אסף חזן: עם ישראל, שבמשך אלפיים שנה חלם לחזור לאדמתו, חלם להיות עם חופשי בארצו.

אורן אסף חזן: אני אגלה לכם סוד: אנחנו עדיין לא כאלה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שניפרד מהכבלים הגלותיים, הגיע הזמן שנשתחרר מחבלי ושרשראות הפחד של מה יאמרו בגויים.

אורן אסף חזן: סיפרתי לכם לא מזמן שנכחתי באירוע, ובאותו אירוע ניגשה אלי גברת נחמדה ואמרה לי: חבר הכנסת חזן, אני מכירה אותך.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: מאיפה את מכירה אותי?

אורן אסף חזן: היא אמרה לי: אתה, אתה השובב הזה מהכנסת.

אורן אסף חזן: לרגע אחד הורדתי קצת את מבטי ואמרתי: אני מתנצל, לא התכוונתי להיות כזה שובב.

אורן אסף חזן: היא אמרה לי: אני כועסת עליך מאוד.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: על מה יש לך לכעוס עלי?

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: אני כועסת עליך כי אתה עמדת בכנסת וצעקת על הערבים, על חברי הכנסת הערבים.

אורן אסף חזן: אמרתי לה: תשמעי, כשאני מדבר מהבטן, אני מדבר מהלב ואני צועק את הצעקה של עם ישראל השפוי – השפוי ברובו – אז אני מתנצל אם נפגעת.

אורן אסף חזן: היא אומרת לי: אתה הבנת אותי לא נכון.

אורן אסף חזן: אני כועסת עליך, כי לא צעקת מספיק.

אורן אסף חזן: אנחנו שפכנו דם כדי שתהיה לנו מדינה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנפסיק לחשוב מה יאמרו הגויים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנתחיל להכתיב להם.

אורן אסף חזן: אני אגלה לכם סוד: זה לא עניין של "הגיע הזמן" – זה רק עניין של להשיב עטרה ליושנה, כי ככה תמיד עשינו.

אורן אסף חזן: בימי החנוכה האלה אנחנו נזכרים – ודיברנו על כך רבות – שלפני אלפיים שנה היו אחרים שניסו להרחיק אותנו מהזהות שלנו, והיום יש דומים להם דווקא מתוך הבית הזה.

אורן אסף חזן: רגע לפני שאני מסיים אני רוצה להגיד לכולם: הגיע הזמן להניף את הדגל, לשאת אותו לא רק ציונה אלא לכל מקום בארץ-ישראל.

אורן אסף חזן: חברי חברי הכנסת, אני מודה לכם על התמיכה.

אורן אסף חזן: התמיכה הזאת היא לא בי; התמיכה הזאת היא במדינת ישראל, היא בגאווה במורשת, היא בגאווה בסמלים.

אורן אסף חזן: אני גם רוצה להגיד לכם עוד פעם: לא תמו המלחמה והמאבק שלנו בשונאינו מבית שיושבים כאן ובאויבינו מחוץ.

אורן אסף חזן: זה הזמן גם להזכיר ברגעים אלה את אחינו היקרים הדר גולדין, שנמצא כבר 765 ימים מעבר לקווי האויב בשבי המר, ואורון שאול שנמצא כבר 788 ימים באותו מקום אכזר.

אורן אסף חזן: צריך גם להזכיר את האזרח, אזרח תמים שלא עשה דבר רע, אברה מנגיסטו, שלא מקבל ביקורים הומניטריים, אבל אנחנו נותנים לחברי כנסת עבריינים בכנסת להבריח אמצעי לחימה למחבלים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לא רק לקדם חוקים שמגדירים את הזהות שלנו – הגיע הזמן לקדם חוקים שמגרשים מכאן מחבלים תומכי טרור.

אורן אסף חזן: כמו שאמרתי בעבר, הסרנו חסינות מעל מחבל אחד; השלב הבא הוא להסיר את החסינות מעל יתר המחבלים.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים ואומר – –

טלי פלוסקוב: לסיכום.

אורן אסף חזן: – – ראינו היום חברי כנסת שנלחמים בשם הבוגדים של "שוברים שתיקה".

אורן אסף חזן: אמרתי: בוגד אחד, גטאס, כבר בדרך לכלא – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: – – יתר הבוגדים יהיו בדרך אחריו.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: עם ישראל חי, חברים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: יש בקשה להתנגד מחבר הכנסת חיים ילין, אחרי התשובה של סגן השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, ישיב לנו סגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחרי התשובה של הממשלה תהיה לכם אופציה להתנגד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אדוני, רק להזכירך, עד עשר דקות יש לך.

משולם נהרי: אם ארצה לנצל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, התש"ט–1949, כך שתחול חובה להציג את דגל ישראל בכל אירוע ציבורי שבו משתתף נציג רשמי של המדינה; ואם הנציג מיועד לשאת נאום, יוצב הדגל על הבמה שעליה ינאם, במקום בולט לעין ולאורך כל זמן הנאום.

משולם נהרי: הגדרת "נציג רשמי" כוללת את נשיא המדינה, ראש הממשלה, חברי הכנסת, שרי הממשלה ושגרירי מדינת ישראל.

משולם נהרי: אם השתתף נציג רשמי באירוע ציבורי שלא הוצג בו הדגל, כאמור, לא יוכל נציג זה להשתתף באירוע ציבורי של הגוף שארגן את האירוע, וזאת במשך שישה חודשים.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת לקבוע עבירה שלפיה מי שעובר על ההוראות הנ"ל דינו קנס של 5,000 ש"ח.

משולם נהרי: לפי דברי ההסבר, מטרתה של הצעת החוק היא "למנוע מצב שבו משתתף נציג רשמי של המדינה באירוע שבו לא מוצב דגל המדינה".

משולם נהרי: אדוני המציע, אשמח מאוד אם תאזין לחלק החשוב הזה: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה ביום 25 בדצמבר 2016 לתמוך בקריאה טרומית בהצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה של חבר כנסת אורן אסף חזן ואחרים, ובתנאי שהמשך הליכי החקיקה ייעשה בהסכמת משרד הפנים ומשרד המשפטים, ועל-פי המתווה הבא: א.

משולם נהרי: חובת הנפת הדגל תוחל רק באירוע ציבורי שמתקיים בתוך המשרד הראשי של משרדי הממשלה ושל הרשויות והתאגידים שהוקמו בחוק, המנויים בסעיף 2א(1) לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, התש"ט–1949; ב.

משולם נהרי: לא תוטלנה סנקציות בגין אי-הנפה; ג.

משולם נהרי: החוק יהיה טריטוריאלי ולא יחול על פעילותם של נציגי המדינה בחו"ל.

משולם נהרי: האם אדוני מסכים?

מיקי רוזנטל: מה המשמעות של החוק?

אורן אסף חזן: זה לא בדיוק, אבל בגדול כן.

משולם נהרי: אין "בגדול".

אורן אסף חזן: זה לא מה שסיכמתי עם משרד המשפטים.

משולם נהרי: גברתי, אלה התנאים, וזו ההחלטה של ועדת – – –

עיסאווי פריג': הוא לא מסכים.

עיסאווי פריג': הוא לא מסכים.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: מה שאומר שהחוק מיותר ומטומטם.

אורן אסף חזן: בסדר, בסדר.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, האם מקובלת עליך ההצעה של סגן השר?

מיקי רוזנטל: לא, לא מקובל.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אם עכשיו יהיו לך שלוש דקות אפשרות לחזור לכאן, אתה תגיע.

טלי פלוסקוב: כעיקרון, עכשיו אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: אם זה יהיה מקובל עליו אז אתם ממליצים לתמוך.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני מבינה.

משולם נהרי: כן, זו החלטת הוועדה, והתמיכה מותנית בהסכמה לשלושת התנאים הללו.

טלי פלוסקוב: כן.

משולם נהרי: הוא רוצה?

טלי פלוסקוב: כן, הוא יחזור.

טלי פלוסקוב: אבל בסדר, אנחנו נלך לפי זה.

טלי פלוסקוב: אם לא תהיה הסכמה, אז הממשלה – – –

אורן אסף חזן: נותן הסכמה.

טלי פלוסקוב: הוא מסכים, מסכים.

אורן אסף חזן: מסכים, מסכים.

מיקי רוזנטל: הוא לא מסכים.

מיקי רוזנטל: זה לא נכון, הוא אמר שהוא לא מסכים.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, סגן השר רוצה לסכם את הנאום שלו.

אורן אסף חזן: אני מסכים, מסכים, בסדר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: מסכים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

משולם נהרי: מסכים.

משולם נהרי: דודו.

מיקי רוזנטל: הוא מסכים לבטל את החוק שלו.

מיקי רוזנטל: התנאים של הממשלה מבטלים את החוק.

טלי פלוסקוב: יש עוד?

משולם נהרי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין מבקש להתנגד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן, אם חבר הכנסת אורן אסף חזן ימצא לנכון לחזור לכאן לשכנע, יש לזכותו.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

חיים ילין: רגע, אני צריך לעמוד פה.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת: מדברים כאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא עושים פה הצגות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: אני לא עושה הצגה.

חיים ילין: אני צריך לעמוד לפני הדגל.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, כמה שנאה יכולה להיות אצל בן-אדם?

חיים ילין: כמה?

חיים ילין: כמה אפשר להפוך את אהבת מדינת ישראל, את הדגל ואת ההמנון לשנאה?

חיים ילין: כמה?

אורן אסף חזן: כמה אפשר להיות – – –

חיים ילין: זו שאלה שאני שואל את עצמי.

חיים ילין: כמה אפשר להגיד על שלושה רבעים ממדינת ישראל שהם חבורת בוגדים?

חיים ילין: כמה אפשר כל הזמן לדבר ולדבר – –

אורן אסף חזן: – – –

חיים ילין: – – להטיף, לחנך?

חיים ילין: כמה?

חיים ילין: היום חבר הכנסת בא ואומר שהוא גאה להיות סרסור של זונות, אבל חברת כנסת אחת אמרה לו שהיא ספסרית והיא סוחרת במחבלים.

חיים ילין: כמה אפשר להגיד את הדברים ברמה הזאת בוועדת החינוך?

חיים ילין: כמה אפשר להמשיך ולהטיף לכל מדינת ישראל?

אורן אסף חזן: עד – – – מפה.

אורן אסף חזן: עד שנעיף מפה את הבוגדים.

חיים ילין: כמה וכמה?

אורן אסף חזן: – – –

חיים ילין: אבל לא באתי לדבר רק על זה.

חיים ילין: במקום שאנשים נלחמים, אנשים נותנים את חייהם, והוא קורא להם בוגדים – במקום הזה באתי לדבר.

חיים ילין: מטיפים לנו פה על ציונות, מטיפים לנו פה על ארץ-ישראל, ובסופו של דבר קוראים לנו בוגדים – לכולם.

חיים ילין: כל מי שלא נקרא עוד בוגד – בדרך.

נחמן שי: בוגד, בגוד, בגד.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, אני אומר לך שכל מי שמוציא את המילה הזאת מהפה בקונוטציות כמו שהוא הוציא אותה היום, צריך להוציא אותו החוצה, בדיוק כמו שלוש קריאות.

חיים ילין: אני מציע שהחוק הזה יעבור בעוד הסתייגות.

חיים ילין: סגן שר הפנים, אני מציע עוד הסתייגות: שכל פעם שמדינות מצביעות באו"ם תיסגר הכנסת וכולנו נלך לאותן מדינות עם דגל ישראל להסביר להם כמה אנחנו אוהבים את מדינת ישראל.

חיים ילין: למה אני אומר לך את זה?

חיים ילין: כי ראש הממשלה מתנגד לסגנית השר חוטובלי – ואני מאוד מעריך אותה, למרות שאידיאולוגית אין לי כלום אתה כמעט – –

יהודה גליק: יש לך הרבה.

חיים ילין: – – אבל היא יודעת דבר אחד: שלא מביאים אנשים לנזיפה.

חיים ילין: כשיוצאים למלחמה, יוצאים למלחמה על מדינת ישראל – לצאת כל כנסת ישראל עם דגל ישראל לניו-זילנד, לכל המדינות האלה שעכשיו הוא רוצה לסגור.

חיים ילין: לא נלחמים פה במדינת ישראל על התדמית של מדינת ישראל.

חיים ילין: נלחמים שם בחוץ – ואת זה לא יודעים לעשות.

חיים ילין: את החוק הזה צריך לבוא וללמד את חוץ-לארץ, את כל המדינות בגולה, מה אנחנו עוברים, מה זה טרור ואיך נלחמים מול טרור ומה זה ציונות ופטריוטיות – את כולם, קואליציה ואופוזיציה, צריכים לעשות בחוץ-לארץ.

חיים ילין: לא פה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, בבקשה.

חיים ילין: אני מסכם.

חיים ילין: אבל ראש הממשלה בוחר – ואני מזמין את כולכם לראות את הסרט המצויר "מולאן 2".

חיים ילין: ב"מולאן 2" הגיבורה עושה את התנועה הזאת – הפרד ומשול, הפרד ומשול.

חיים ילין: זה בדיוק מה שראש הממשלה שלנו עושה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: הוא מפריד את העם, הוא שומר על הכיסא והוא ממשיך במשילות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן?

טלי פלוסקוב: איפה הוא?

טלי פלוסקוב: אני לא רואה אותו.

טלי פלוסקוב: האם אתה מעוניין, חבר הכנסת אורן אסף חזן?

נחמן שי: אל תוותר, אורן.

נחמן שי: אורן, אל תוותר.

נחמן שי: רוצים דגלים קטנים קטנים כאלה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: "כחול ולבן אתמול, היום וגם מחר.

אורן אסף חזן: הדגל שלי – – –" היושבת-ראש, השרים, חברי הטובים וחברותי בקואליציה, חלקם גם באופוזיציה, אני מחייך.

אורן אסף חזן: אני מחייך, כי הציבור בישראל סוף סוף רואה את הפרצוף המכוער שלכם, סוף סוף הוא יוצא החוצה.

נחמן שי: אה, אה – – –

אורן אסף חזן: אם לא הספיק כשנתבקשתם לחתום על הדחה של מחבל בכנסת ישראל – לא פחות ולא יותר: מחבל.

אורן אסף חזן: נשים לרגע בצד את העובדה שאתם לא עוזרים לנו להתמודד מול יתר המחבלים שעומדים ליד הדוכן הזה ומכנים את חיילי צה"ל רוצחים, מחבלים אחרים שעומדים בדוכן הזה וקוראים לצאת לפיגועים, מסיתים מעל בימת הכנסת.

אורן אסף חזן: מחבלים אחרים שיושבים מעל הדוכן הזה וקוראים למרד.

אלי אלאלוף: – – –

אורן אסף חזן: אז בואו נשים לרגע בצד את זה שאת זה אתם מוכנים לקבל.

אורן אסף חזן: עם זה אנחנו יודעים להתמודד.

אורן אסף חזן: הם פעם אחר פעם נתקעים בי ונתקלים בי ואני סותם להם את הפה.

אורן אסף חזן: אבל העובדה שלא הסכמתם ואתם לא מוכנים לחתום על הדחה של מחבל – זה כבר סיפור אחר.

אורן אסף חזן: והיום אנחנו מגלים את הפרצוף המכוער הנוסף שלכם, אותו מוסר כפול של השמאל הקיצוני שהפך להיות השמאל – –

קריאה: להדיח אותך – – –

אורן אסף חזן: – – שמתרפס מול הפלסטינים, הפלסטינים הדמיוניים שיושבים פה בכנסת.

יואל חסון: אורן – – – זה מה שהם יעשו לך.

אורן אסף חזן: אגב, אני רואה את הפרצופים שלהם, אני מבקש מהסדרנים אם אפשר להגיש ממחטות לח"כים הערבים מהרשימה הפלסטינית המשותפת.

אורן אסף חזן: אגב, באתי להגיד לח"כים הערבים ממרצ כי מרצ היום, זה נהיה כמו הרשימה המשותפת.

אורן אסף חזן: אולי תעשו, אולי תעשו, רשימה משותפת כפולה: זהבה גלאון, באסל גטאס, אילן גילאון, אחמד טיבי, וכן הלאה וכן הלאה.

נחמן שי: – – –

אורן אסף חזן: אולי אנחנו בארץ-ישראל, במדינת היהודים, נניף את הדגל גבוה בגאווה, גם פה וגם מעבר לים, כי אנחנו לא מתביישים.

קסניה סבטלובה: לא מתביישים זה – – –

אורן אסף חזן: אם אתם רוצים לקבל מכות, להמשיך לקבל מכות, תגידו לי.

אורן אסף חזן: אני אכוון אתכם לכל מיני שכונות פה במדינה ששם מרביצים לנכנסים.

אורן אסף חזן: אני מסיים, אני מסיים ואומר רק דבר אחד; אני אגיד את זה בצורה פשוטה שכל עם ישראל ישמע: יש פה חבורה של פתטיים, חברי כנסת שלא יודעים לענות אידיאולוגית, אז פוגעים.

אורן אסף חזן: אז לאלה שקראו לי בשם גנאי כזה שבית-המשפט קבע שלא היה – כן, זהבה גלאון היא סרסורית של מחבלים.

אורן אסף חזן: ההבדל ביני לבינה שבמקרה שלי בית-משפט קבע שלא היה וזהבה עדיין לא נשפטה.

אורן אסף חזן: וכמו שאמרתי, ואני מסכם, מחבל אחד כבר נשפט והוא בדרך להיות מאחורי סורג ובריח.

אורן אסף חזן: לאט-לאט, הוא הראשון, היתר בדרך.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

אורן אסף חזן: חברים, תרימו את הדגל בגאווה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו – על-פי בקשת הממשלה ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נמנע קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: לא שומעים.

טלי פלוסקוב: בהצבעות בבקשה בקול רם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד יגאל גואטה – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד יהודה גליק – בעד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – נגד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – נגד תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן –

אורן אסף חזן: בעד הנפת הדגל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד אכרם חסון – בעד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – נגד מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – נגד שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – בעד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – נגד רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – בעד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – נגד עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא לעבור על השמות של חברי הכנסת שלא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינה נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד רחל עזריה – אינה נוכחת עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת סתיו שפיר – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת שלא הצביעו עד כה ורוצים להצביע – חבר הכנסת חיים ילין?

חיים ילין: נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) חיים ילין – נגד

טלי פלוסקוב: יש עוד חברי כנסת שמעוניינים להצביע?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: תמה ההצבעה.

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תוצאות ההצבעה: בעד – 44 חברי כנסת, מתנגדים – 34, נמנע אחד.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – הצבת דגל באירוע ציבורי), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: איזו?

אחמד טיבי: ועדת – – –

טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, ביקשו פה שתי ועדות: אחת מהן היא ועדת הפנים והגנת הסביבה, והשנייה היא הוועדה למאבק בנגע הסמים.

טלי פלוסקוב: לכן, ההצעה עוברת לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתמשיך בטיפול בהצעת החוק הנ"ל.

טלי פלוסקוב: רבותי, הודעה אישית לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, לרשותך עד חמש דקות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת קצת להירגע.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, צוותים, שקט באולם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היינו עדים לפני כמה דקות לאחד משיאי ההתבהמות של הכנסת הזאת.

זהבה גלאון: אנחנו מכירים את זה כשרימות קטנות מכרסמות, תולעים קטנים מכרסמים.

זהבה גלאון: אנחנו רואים כאן תולעת שעמדה על הדוכן ומכרסמת ביסודות הדמוקרטיה, כי כשמכנים חברי כנסת באופן קולקטיבי "בוגדים" והכנסת הזאת אינה מזדעקת, אתם מכרסמים ביסודות הדמוקרטיה.

זהבה גלאון: ועוברים על זה לסדר-היום, כי יש כאן מישהו שלא מתחילים אתו ולא מתעסקים אתו, והוא יכול לעמוד כאן על הדוכן ולומר דברים שהאוזן לא סובלת.

זהבה גלאון: כן, האוזן לא סובלת הכול.

זהבה גלאון: אנחנו ראינו כבר איך מילים הופכות לאצבע על ההדק; אנחנו ראינו איך אנשים תפסו אותן כפשוטן.

זהבה גלאון: ועומד לו כאן חבר כנסת זחוח ומעז להאשים אנשים פטריוטים, מחויבים לכנסת הזאת, מסיעות האופוזיציה, כבוגדים, כמשתפי פעולה.

זהבה גלאון: והכנסת לא מזדעקת, והיא לא אומרת מילה, ואחר כך שואלים איפה היינו.

זהבה גלאון: תולעים כאלה קטנות מכרסמות.

זהבה גלאון: אתם יודעים מה מאפיין רימות?

זהבה גלאון: שאין להן שכל.

זהבה גלאון: זה הדבר שמאפיין אותן; הן תולעים, הן יודעות לכרסם.

זהבה גלאון: זה מה שקורה כאן – הרימות הקטנות האלה מכרסמות בכנסת, ואז עומד כאן חבר כנסת על הדוכן זחוח.

זהבה גלאון: ואני שואלת: איפה החברים שלו?

זהבה גלאון: איך אתם שותקים?

זהבה גלאון: מי ששותק, הופך להיות שותף לרימות האלה, לתולעים האלה.

זהבה גלאון: אפס שכל – אבל לכרסם כן.

זהבה גלאון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

אורן אסף חזן: אוי אוי אוי אוי אוי אוי אוי.

מאיר כהן: חבר הכנסת חזן, מספיק.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/3446/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות לאומי-אזרחי (תיקון – איסור מימון מדינה זרה), של חבר הכנסת אמיר אוחנה.

מאיר כהן: בבקשה אדוני, עשר דקות לרשותך.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברי וחברותי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק הזאת היא לעשות סוף לאבסורד ולהפסיק את הסיוע שמדינת ישראל נותנת לגופים הפועלים נגדה.

אמיר אוחנה: אני רוצה קודם להודות לידידי יושב-ראש הקואליציה, שהצטרף להצעת החוק הזאת, ולשרים שסייעו להעביר אותה בוועדת השרים לענייני חקיקה; אחד מהם הוא השר אקוניס, שגם ישיב.

אמיר אוחנה: אני יודע, השר אקוניס, שזה נושא שבוער בעצמותיך, ואני רוצה להודות לך.

אמיר אוחנה: חברים, דמיינו את התרחיש הבא: אדם שאיננו יכול לשרת בצה"ל, אם מסיבה רפואית, אם מסיבה דתית או אחרת, אבל הוא רוצה לסייע למדינת ישראל, מגיע לשירות הלאומי ואומר: אני רוצה לעזור.

אמיר אוחנה: מסתכלים בשירות הלאומי ואומרים: כן, יש תקן פנוי ב"בצלם", לך תעזור ל"בצלם", זה יהיה הסיוע שלך למדינת ישראל.

אמיר אוחנה: כבודו, אני רוצה להזכיר שכשאנחנו מדברים על "בצלם", אנחנו מדברים על ארגון, קודם כול, שעיקר המימון שלו ממדינות זרות, מממשלות זרות, והדבר הזה אומר שלכל הפחות האינטרסים של מדינת ישראל ושל הממשלות הללו אינם חופפים, ובמקרה הרע הם ממש סותרים.

אמיר אוחנה: אבל יותר מזה, אדוני, אנחנו מדברים על ארגון שהעומד בראשו בשיא תקופת הלחימה ב"צוק איתן", בעוד חיילינו נהרגים, 67 חיילים, בעוד אזרחינו נהרגים, רץ לרשתות הטלוויזיה הזרות כדי לקרוא למדינת ישראל ולחיילי צה"ל "פושעי מלחמה" – על מה?

אמיר אוחנה: על ששמו להם למטרה לפגוע בבתיהם של מפקדי ה"חמאס".

אמיר אוחנה: עליהם הוא הולך להגן – על מפקדי ה"חמאס".

זהבה גלאון: אתה ממש שקרן.

זהבה גלאון: אתה יודע שאתה ממש שקרן?

אמיר אוחנה: גברתי, את אמרת לי "שקרן" – –

זהבה גלאון: כן.

אמיר אוחנה: – – ואני מצטט את זה, ואני אוכיח לך שאת השקרנית.

זהבה גלאון: לא, ממש לא.

אמיר אוחנה: את השקרנית.

אמיר אוחנה: חגי אלעד הלך, בשיא תקופת הלחימה ב"צוק איתן", להציג את מדינת ישראל כפושעת מלחמה על כך ששמה למטרה לפגוע בבתיהם של מפקדי "חמאס".

זהבה גלאון: הוא מייצג את ה"חמאס"?

זהבה גלאון: נו, באמת.

אמיר אוחנה: אני אראה את זה בפייסבוק ונראה מי השקרנים, זהבה גלאון.

אמיר אוחנה: אנחנו יודעים מי השקרנים.

זהבה גלאון: – – –

עיסאווי פריג': אתה תפסיד בתחרות הזאת.

עיסאווי פריג': אתה תפסיד בתחרות הזאת.

אמיר אוחנה: לא זו אף זו, הלך אותו אדם העומד בראש "בצלם" לפני חודשיים למועצת הביטחון של האו"ם וקרא למדינות העולם לנקוט סנקציות חריפות כלפי ישראל, וראינו שהתוצאה לא איחרה לבוא.

אמיר אוחנה: חלק מהנהלת "בצלם", אדוני – צריך לשמוע את הקולות שהם משמיעים, כן?

אמיר אוחנה: – הגברת אורלי נוי מהנהלת "בצלם" אומרת – –

זהבה גלאון: היא לא מהנהלת "בצלם".

זהבה גלאון: היא לא שם, שנים היא לא שם.

אמיר אוחנה: – – אי-אפשר להבין באמת את זוועות הכיבוש של 67' בלי להכיר – גברתי – באסון, בנכבה של 48'.

זהבה גלאון: היא לא שם, ואתה משקר פעם שנייה.

אמיר אוחנה: על מה את מגינה?

אמיר אוחנה: לא את עמונה הם רוצים.

זהבה גלאון: אבל היא לא שם, אבל היא לא שם, על מה אתה מדבר?

אמיר אוחנה: לא את עמונה ולא את אריאל הם רוצים.

עיסאווי פריג': זה לא נכון.

מאיר כהן: אני מבקש משניכם להפסיק.

זהבה גלאון: – – –

אמיר אוחנה: מה שהם רוצים, גברתי, זה את "יאפא, ועכא, וביסאן ואל-קודס".

אמיר אוחנה: כפי שאמרה אותה גברת, זה האסון: הקמתה של מדינת ישראל; יפו ועכו ובית-שאן וירושלים.

אמיר אוחנה: איך ניתן לטעון עוד כי את טובתה של מדינת ישראל הם מבקשים?

אמיר אוחנה: הוויכוח בין ימין לשמאל בציבוריות הישראלית, בעד או נגד הקמת מדינה פלסטינית, בעד או נגד מסירת יהודה ושומרון, הוא ויכוח מקובל ולגיטימי.

אמיר אוחנה: בין זה ובין "בצלם" המרחק ענק.

אמיר אוחנה: אני פונה דווקא אל החברים משמאל, דווקא אלה שהמקום הזה, מדינת ישראל, חשוב להם, אלה שהעם הזה, עם ישראל, יקר להם, שלא תומכים בימין, שלא בחרו בנתניהו, אבל הם אוהבי הארץ: הדיון סביב "בצלם" אינו באמת דיון סביב העתיד של יהודה ושומרון, או אם תרצו הגדה המערבית והשטחים וההתנחלויות.

אמיר אוחנה: השפה אולי שונה, אבל המקומות אינם.

אמיר אוחנה: הוויכוח הזה הוא לגיטימי.

אמיר אוחנה: אני אינני חושב כך, אתם כן, וזה לגמרי לא הופך אתכם בעיני לבוגדים, אויבים – זה לא הופך, לא הופך – –

קארין אלהרר: אה, תודה.

אמיר אוחנה: – – אלא, במקרה הגרוע, ליריבים פוליטיים בני עם אחד – לא צריך להיות ציניים, חברת הכנסת אלהרר, אני אומר את זה מכל הלב; גדלנו יחד, למדנו יחד, נמשיך לחיות כאן יחד, ואני יודע, חברת הכנסת אלהרר – כי אני מכיר אתכם ואני מכיר את הקהל – שכשאויבים אמיתיים קמים עלינו, אתם רצים כתף לצד כתף יחד עם כל אוהבי הארץ הזאת להגן עליה ועל תושביה בגופכם.

אמיר אוחנה: צו 8 או לא, אתם קמים ועושים את מה שצריך, את מה שנכון.

אמיר אוחנה: אבל מה שעושה ארגון "בצלם" הוא שונה, הוא שונה מאוד.

אמיר אוחנה: הארגון הזה, שעיקר המימון שלו מגיע מממשלות זרות, ששולח את העומד בראשו לטנף, לערער את היציבות, לא של ממשלת הימין, חברים – אני מזכיר שמי שטבע את המונח "בלי בג"ץ ובלי 'בצלם'" לא היה ראש ממשלת הימין – אלא של מדינת ישראל ושל חיילי צה"ל בפני העולם ולהפוך למסכן ולקורבן את מי שהם בפועל שוחטי תינוקות במכוון.

אמיר אוחנה: הם יטענו במתק שפתיים שהם כמוכם חושבים על טובתה של מדינת ישראל; הם ישקרו.

אמיר אוחנה: שימו לב לדברים שהם אומרים.

אמיר אוחנה: איך אפשר לטעון שזו טובתה של מדינת ישראל כשהולכים ל-Sky News בשיא תקופת הלחימה ואומרים את הדברים הללו?

אמיר אוחנה: אני מזכיר: מדובר במלחמה שאנחנו נקטנו כמלחמת מגן אחרי אלפי טילים, כשהמטרה של כל אחד ואחד מהם הייתה לחסל אותנו, בלי הבחנה בין ימין לשמאל, יהודים וערבים – את כולנו.

אמיר אוחנה: מידע אישי אני יכול לומר שכאשר אנשי צבא וביטחון מגיעים ארצה ללמוד על המאבק שלנו בטרור, הם נדהמים לשמוע איזה משאבים וכמה צה"ל משקיע בניסיונות להפחית פגיעה באוכלוסייה בלתי מעורבת בסביבה כה צפופה.

אמיר אוחנה: "הקש בגג", כרוזים, טלפונים למיניהם, כאשר ה"חמאס" מנסה לעשות ככל יכולתו כדי למקסם פגיעה זו ומאיים על תושבי עזה המבקשים למלט את עצמם ואת בני משפחותיהם, תוך ידיעה שאידיוטים שימושיים בארץ ובעולם נוכח מראות קשים – והם קשים – של אזרחים שייפגעו, ישלחו את חציהם לעבר הצד המתגונן, הוא מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: עכשיו אני מצטט, חברת הכנסת גלאון.

אמיר אוחנה: שימו לב לדברים שאומר מנכ"ל "בצלם".

אמיר אוחנה: זה ציטוט: "ישראל פוגעת באופן בלתי חוקי בבתיהם של מפקדי ה"חמאס".

אמיר אוחנה: התקפות אלה הן עבירה על-פי הדין הבין-לאומי".

אמיר אוחנה: הרבה נזעקו להגן, כמו חברת הכנסת גלאון, על כך שאין בכך כדי להגן על "חמאס", אז מה יש בזה?

אמיר אוחנה: זה מה שהוא עושה.

אמיר אוחנה: בואו נחשוב על זה רגע: אם הערכת כוחות הביטחון היא שחיסול מפקדי ה"חמאס" גם כשהם שוהים בבתיהם – ואפילו אינם לבדם – יביא לשינוי פני המערכה וייתכן אף להפסקת הלחימה, דבר שיחסוך חיי בלתי מעורבים בשני הצדדים – בוודאי רבים יותר בצד העזתי – האם עליהם לעשות זאת למרות המחיר האפשרי בחיי בלתי מעורבים, או להימנע מלעשות זאת למרות המחיר הוודאי בחיי כאלה?

אמיר אוחנה: על זה אתם רוצים להגן?

אמיר אוחנה: לזה אתם רוצים לתרום?

אמיר אוחנה: ולהבדיל – שמעו את קולונל ריצ'רד קאמפ, שלא רק שאיננו ישראלי, גם יהודי איננו.

אמיר אוחנה: מה שהוא כן: הוא איש צבא עתיר ניסיון וידע.

אמיר אוחנה: בסיומם של הדברים שהוא נושא באו"ם בנוגע למבצע "עופרת יצוקה", שימו לב מה הוא אומר: "יותר מכול, האבדות האזרחיות היו תוצאה של דרך הלחימה של "חמאס", אשר בכוונה ניסה להקריב את אזרחיו שלו.

אמיר אוחנה: לישראל לא הייתה ברירה אלא להגן על אנשיה מפני טילי ה'חמאס'.

אמיר אוחנה: צ"ל עשה יותר להגנת זכויות האזרחים באזור לחימה מאשר כל צבא אחר בהיסטוריה של הלחימה".

אמיר אוחנה: כן, זה בסדר לחשוב אחרת.

אמיר אוחנה: זה בסדר להתווכח.

אמיר אוחנה: אפילו לקלל הולך, כפי שראינו כאן לא אחת.

אמיר אוחנה: אנחנו במזרח התיכון, ומדובר על החיים של כולנו.

אמיר אוחנה: אבל זה לא מה שעושה "בצלם".

אמיר אוחנה: "בצלם" מספקת הגנה באצטלה של זכויות אדם לא רק לגרועים שבאויבינו, אלא לאויבי העולם החופשי.

אמיר אוחנה: שאלו את עצמכם האם אנשי ה"חמאס", שוחטי התינוקות במיטותיהם, מדכאי זכויות הנשים, קוטלי ההומואים, משחיתי חופש הביטוי, המייחלים ליום שבו יזעקו העצים והאבנים למוסלמים לטבוח ביהודים – סעיף 7 לאמנת "חמאס" – נתרמים מפועלה של "בצלם" או לא?

אמיר אוחנה: ומדינת ישראל שאתם אוהבים, בלי קשר לחלוקה המפלגתית ימין ושמאל, נתרמת או ניזוקה?

אמיר אוחנה: צ'רצ'יל אמר פעם: "עשיתי לעצמי כלל: לעולם לא לבקר או להתקיף את הממשלה של מדינתי כשאני בחו"ל.

אמיר אוחנה: כשאני בארצי – אני משלים את החסר".

אמיר אוחנה: איפה הוא ואיפה הגמדים הפרלמנטריים שאתם?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני השר, השר אקוניס, בבקשה.

מאיר כהן: ישיב בשם הממשלה השר אקוניס.

מאיר כהן: גם לך, אדוני, עשר דקות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברות וחברי הכנסת, אדוני, ברשותך, לפני התייחסות הממשלה להצעת החוק של חבר הכנסת אוחנה וחבר הכנסת ביטן, אני חושב שאי-אפשר שלא להתייחס לנאום או להודעה שאמורה להיות משודרת בעוד כחמש שעות מוושינגטון לכאן.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אזרחי ישראל, ג'ון קרי, אנחנו לעולם לא נחזור לקווי ה-4 ביוני 1967.

אופיר אקוניס: לעולם לא.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, ג'ון קרי, שר החוץ היוצא של ממשל אובמה, יכול להגיד הערב כל מה שהוא רוצה.

אופיר אקוניס: אבל כדי שלא תהיה לו, אדוני היושב-ראש, ולאחרים בממשל האמריקני היוצא, שלא תהיה להם שום אי-הבנה: ישראל לעולם לא תיסוג לקווי 67' – לא בשומרון, לא ביהודה, לא ברמת-הגולן ולא בירושלים.

אופיר אקוניס: לג'ון קרי ולממשל היוצא, חבר הכנסת פרי, ולכל מי שהצביע בשבוע שעבר במועצת הביטחון, אני אומר היום מירושלים: אין עם כובש בארצו.

אופיר אקוניס: אין דבר כזה.

יואל חסון: תספח, למה אתה לא מספח?

יואל חסון: אתם שקרנים.

אופיר אקוניס: אנחנו בנינו ואנחנו נבנה במולדת ההיסטורית של העם היהודי, מכוח הזכות ולא בזכות הכוח.

שלי יחימוביץ': אבל למה לא לספח?

אופיר אקוניס: אנחנו היינו – אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לערער על זה, אפילו ג'ון קרי, חברת הכנסת יחימוביץ, לא יוכל לערער על כך – היינו פה לפני כולם, ואין שום החלטה, או שום נאום, או שום הודעה שתשודר הערב בוושינגטון שתשנה את העובדה הבסיסית ביותר, היסודית ביותר, האמיתית ביותר: הארץ הזאת, ארץ-ישראל, היא ארצו של עם ישראל.

אופיר אקוניס: יש קשיים, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: נתגבר עליהם.

אופיר אקוניס: התגברנו עליהם.

אופיר אקוניס: אנחנו מדליקים היום, נדמה לי, כבר נר חמישי של חנוכה.

אופיר אקוניס: היה קושי, היה קושי גדול, כי אנחנו צריכים לזכור את זה.

אופיר אקוניס: זה היה קשה, היה מאבק – הצלחנו, אנחנו פה.

אופיר אקוניס: המאבק הזה נמשך – חבר הכנסת פריג', אני רואה שאתה מחייך, ודאי הדלקת נר חנוכה בכל ערב מהערבים של חנוכה, בחמשת הימים האחרונים.

אופיר אקוניס: אפילו אתה לא יכול לערער על העובדות.

אופיר אקוניס: עובדות, עובדות, עובדות.

אופיר אקוניס: מדיניות צריכה להתבסס על עובדות ולא על בדיות.

אופיר אקוניס: כל עוד, אדוני היושב-ראש, היא מתבססת על בדיות, כמובן אין לה שום היתכנות.

אופיר אקוניס: יכולה להתקבל כל החלטה, אנחנו ממשיכים.

אופיר אקוניס: לעניין הצעתם של חבר הכנסת אוחנה וחבר הכנסת דוד ביטן, אני אומר כמובן מייד בהתחלה: הממשלה תומכת בהצעת החוק – ביוזמת החקיקה – של חברי הכנסת אוחנה וביטן, לתיקון חוק השירות הלאומי האזרחי כך שיכלול איסור על ביצוע שירות לאומי בארגונים המקבלים את מימונם ממדינות זרות.

אופיר אקוניס: אני לא חושב, חברת הכנסת גלאון, שיש צורך להשתמש בכינויים שאפשר להדביק לכל אחד במערכת הפוליטית: כינויים, כינויי גנאי, כינויים מעליבים, או כינויים שעשויים להתקבל, אדוני היושב-ראש, אצל חלק מן השומעים אותם, כפגיעה או כהעלבה.

אופיר אקוניס: על העיקרון אני כן רוצה לדבר אתך, דווקא אתך, משום שהדבר הזה, גברתי, שבו ה-NGOs מקבלים מימון מקרנות של מדינות זרות – את כדמוקרטית שמאמינה בדמוקרטיה, היית צריכה לצאת חוצץ – כפי שנאמר בעבר על-ידי חברת הכנסת יחימוביץ פעמים רבות, לצאת חוצץ – לצאת חוצץ זה שלך לא?

אופיר אקוניס: אמרתי.

שלי יחימוביץ': זה לא אני, זו הדמות שלי.

אופיר אקוניס: אז הדמות שלך.

אופיר אקוניס: אז עם הדמות שלך נחכה לפורים, עכשיו חנוכה.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, חברת הכנסת גלאון, זוהי התערבות של מדינות זרות בדמוקרטיה הישראלית.

אופיר אקוניס: אני לא מדבר על אופי הפעילות כרגע.

אופיר אקוניס: בעיני הוא חמור, בעיני הוא חמור, בעיני הוא פסול.

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: אני לא אומר את זה על אופי הפעילות – את יודעת מה דעתי על אופי הפעילות של "שוברים שתיקה" של "בצלם", של "עדאלה" וכדומה, וכדומה – אני מדבר על העיקרון.

אופיר אקוניס: עכשיו, מה היה קורה, חבר הכנסת פרי, אם מדינות זרות, קרנות של מדינות זרות היו מזרימות כסף רק לעמותות של הימין?

אופיר אקוניס: כאשר קורה כרגע המצב האבסורדי – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: חברת הכנסת גלאון, הקרן של הוד מלכותה מבריטניה מתערבת בוויכוח פוליטי-פנימי במדינת ישראל כאשר היא מזרימה כספים.

אופיר אקוניס: אותו דבר עושים ההולנדים, אותו דבר עושות, כמובן, אדוני היושב-ראש, מדינות סקנדינביה שלהן יש קשר הדוק, חבר הכנסת פריג', לסכסוך הישראלי–ערבי.

אופיר אקוניס: מה זה הדוק?

אופיר אקוניס: קשר הדוק מאוד לארצות סקנדינביה עם הסכסוך הישראלי–ערבי.

עיסאווי פריג': מה זה קשור להצעת החוק?

יואל חסון: מסכן אוחנה, הוא נעלב שאתה לא מתייחס לחוק שלו.

אופיר אקוניס: אולי לא הקשבת, חבר הכנסת חסון.

אופיר אקוניס: זו בדיוק התייחסות לחוק של חבר הכנסת אוחנה.

אופיר אקוניס: אני הייתי מצפה ממך להיות מראשוני המצביעים בעד החוק הנכון הזה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מתנגד לחוק.

מאיר כהן: אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, צדק חבר הכנסת מאיר אוחנה.

מאיר כהן: אמיר, אמיר.

עיסאווי פריג': אמיר אוחנה.

עיסאווי פריג': צדק כשדיבר על גמדים פרלמנטריים.

עיסאווי פריג': זה אכן יום הגמדים הפרלמנטריים.

עיסאווי פריג': אחד אחרי השני עולים כאן.

עיסאווי פריג': התחלנו עם הגיבור, הרצל חזן, ועכשיו אתך.

עיסאווי פריג': זה באמת יום הגמדים הפרלמנטריים.

עיסאווי פריג': יום הפופוליסטים.

אמיר אוחנה: אנחנו חמישה ואתם 30.

עיסאווי פריג': יום הפופוליסטים.

עיסאווי פריג': חבורת גמדים.

עיסאווי פריג': תלמד, תלמד, לפני שאתה מוציא את המילים מהפה.

עיסאווי פריג': תלמד.

אורן אסף חזן: עיסאווי, אני 1.80 מ'.

אורן אסף חזן: זה לא גמד.

אורן אסף חזן: 1.80 מ' זה לא גמד.

עיסאווי פריג': שני גמדים, שאני רואה אתכם.

עיסאווי פריג': גמדים.

עיסאווי פריג': חברים, שירות לאומי הוא טוב – –

אורן אסף חזן: ואמיר יותר גבוה ממני.

עיסאווי פריג': – – הוא טוב להתנחלות בסילואן, הוא טוב לרכוש אדמה מערבים, הוא טוב לבנות התנחלויות.

אורן אסף חזן: מצוין.

עיסאווי פריג': הוא טוב לשרת את הימין.

אורן אסף חזן: מצוין.

עיסאווי פריג': הוא טוב ללמד דת בבתי-ספר ממלכתיים.

אורן אסף חזן: מצוין.

עיסאווי פריג': הוא טוב, אבל שירות לאומי שילמד זכויות אדם, במיוחד אם מדובר בפלסטינים – לא, לא.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: אורן חזן, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

עיסאווי פריג': שירות לאומי הוא שלנו.

עיסאווי פריג': הוא בא לשרת את המחנה שלנו.

עיסאווי פריג': וכל מי שלא חושב כמונו, מקומו – בוגד.

עיסאווי פריג': אמרנו לכם, אל תתחילו עם הערבים כי זה יגיע לשמאלנים ויגיע לכל אחד ואחד.

עיסאווי פריג': ועכשיו כל המחנה הבוגד הוא בסכנה, כי בשלב זה, זה בוגד.

עיסאווי פריג': אחרי הבגידה תבוא גם התראה נוספת.

עיסאווי פריג': חברים, מה זה טובתה של מדינת ישראל, אני שואל אתכם, מה זה טובתה של מדינת ישראל?

עיסאווי פריג': האם טובתה של מדינת ישראל – אני שואל אתכם, רוצה להבין כי אני רוצה לפעול למען טובת המדינה שלי.

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': האם טובתה של מדינת ישראל להמשיך במפעל ההתנחלויות?

אורן אסף חזן: כן.

עיסאווי פריג': האם טובתה של מדינת ישראל להמשיך לרכוש קרקעות בלב סילואן?

אורן אסף חזן: כן.

עיסאווי פריג': יפה, יפה, חבורת גמדים.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': האם טובתה של מדינת ישראל – –

אורן אסף חזן: כמה פתטי אפשר להיות?

עיסאווי פריג': – – להמשיך במאחזים, בעמונה?

עיסאווי פריג': כן, נכון?

אורן אסף חזן: כן.

עיסאווי פריג': אני וחברי חושבים שטובתה של מדינת ישראל לשמור על הבצלם, על האנושיות שלה.

עיסאווי פריג': ואני חושב שסיום הכיבוש הוא טובתה של מדינת ישראל, חברים.

עיסאווי פריג': תפסיקו עם השטויות שלכם.

עיסאווי פריג': אתם, אין לכם גבול.

עיסאווי פריג': זה אחד הדברים.

עיסאווי פריג': והדבר השני, נתון שיהיה ידוע לכל החברים.

עיסאווי פריג': ידוע לכם ש"בצלם" מיועד לה תקן אחד, שלא איישו אותו עד עכשיו?

עיסאווי פריג': בשנה האחרונה כלום.

אמיר אוחנה: – – –

עיסאווי פריג': זה לא נכון.

עיסאווי פריג': לא נכון.

אורן אסף חזן: – – –

אמיר אוחנה: אל תתווכח אתי.

אמיר אוחנה: עיסאווי, אל תתווכח אתי.

אמיר אוחנה: אל תתווכח אתי.

עיסאווי פריג': תרבות השקר הזו, צריך להפסיק אותה.

אורן אסף חזן: – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עיסאווי פריג': חברים, אני קורא לאנשים בקואליציה, לא לגמדים שעולים כאן, לאנשים שהם באמת עם ראש על הכתפיים וחשובה להם המדינה – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': – – החוק הזה, צריך להתנגד לו ולהוריד אותו מסדר-היום.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים – אתה רוצה?

אורן אסף חזן: – – – מי שלא טוב לו יכול לעזוב.

אמיר אוחנה: קודם כול, תודה, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת פריג', אמרת שהשנה התקן הזה לא היה מאויש בכלל.

אמיר אוחנה: זה לא נכון.

אמיר אוחנה: עד אוגוסט שירת אדם בשירות לאומי ב"בצלם".

אמיר אוחנה: התקן עדיין קיים, וכמובן, לא מדובר פה בעניין של כוח-אדם.

אמיר אוחנה: שלושה, אגב, איישו אותו בשנים האחרונות, שלושה.

אמיר אוחנה: לא מדובר בכוח-אדם, אני לא חושב שהדבר הזה יפסיק את פעולתה של "בצלם".

אמיר אוחנה: ואני אגיד לך עוד משהו: זו לא מטרת החוק.

אמיר אוחנה: החוק הזה – שימו לב, חברים – לא אומר: נוציא את "בצלם" מחוץ לחוק, נכניס אותם לבית-סוהר, נתלה אותם על העץ הכי גבוה – –

זהבה גלאון: תודה רבה, תודה רבה, באמת תודה.

אמיר אוחנה: – – נסתום להם את הפה.

אמיר אוחנה: החוק הזה בא להפסיק את האבסורד שמדינת ישראל בעצמה מספקת למי שיוצא נגדה כוח-אדם באמצעות השירות הלאומי.

אמיר אוחנה: זה האבסורד שהחוק הזה בא למנוע, ואני מבקש מחברי להצטרף להצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מה החליטו בקואליציה?

מאיר כהן: הצבעה שמית או אלקטרונית?

קריאה: – – –

מאיר כהן: הממשלה מבקשת הצבעה שמית, גברתי המזכירה.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו מתחילים את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – נגד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – נגד זאב אלקין – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – בעד יואב בן צור – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – נגד יהודה גליק – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – בעד יעל גרמן – אינה נוכחת אברהם דיכטר – בעד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – נגד שרן השכל – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – נגד ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – בעד דב חנין – נגד אכרם חסון – בעד יואל חסון – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – בעד יצחק כהן – בעד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – בעד יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – נגד רויטל סויד – נגד ניסן סלומינסקי –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – בעד יעקב פרי – נגד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת לקרוא שוב?

מאיר כהן: כן, כן, גברתי, לקרוא בשמותיהם.

מאיר כהן: אנחנו נעבור על השמות שוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד נאוה בוקר – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת יעל גרמן – אינה נוכחת צחי הנגבי – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת רועי פולקמן – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת נחמן שי – נגד סתיו שפיר – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: יש מישהו או מישהי שלא קראו בשמו מחברי הכנסת?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: ההצבעה תמה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, בעד הצעת החוק – 49 חברים, נגד – 29 חברים.

מאיר כהן: הצעת חוק שירות לאומי-אזרחי (תיקון – איסור מימון מדינה זרה), התשע"ז–2016, עברה בקריאה טרומית ותעבור להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/3128/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק העונשין (תיקון – הכנת פרסום בדבר שירותי זנות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: תשיב שרת המשפטים בשם הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: אין תשובה והצבעה היום.

מאיר כהן: אכן, אין תשובה והצבעה.

מאיר כהן: רק הצגת החוק?

קריאה: תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: במועד אחר.

מאיר כהן: זה הסיכום?

עאידה תומא סלימאן: כן, זה הסיכום.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הצעת החוק או תיקון החוק שאני מעלה היום הוא עם קבוצה של חברי הכנסת: חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת סעדי, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, יעל גרמן, עמר בר-לב, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, עליזה לביא, זהבה גלאון, איימן עודה וטלב אבו עראר.

עאידה תומא סלימאן: כפי שאתם רואים, יש קבוצה די מכובדת של חברי כנסת שיוזמים אתי את החוק הזה, כי הרעיון שעומד מאחורי התיקון שאני מעלה – כיום חוק העונשין קובע איסור על פרסום מתן שירותי זנות.

עאידה תומא סלימאן: הרעש הוא בלתי נסבל.

מאיר כהן: בבקשה, חברים, זה מפריע לחברת הכנסת להציג את הצעת החוק.

מאיר כהן: אני מבקש שקט.

מאיר כהן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כיום החוק אוסר פרסום מתן שירותי זנות.

עאידה תומא סלימאן: לא מובע בו באופן מאוד ברור איסור הכנת פרסום.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, כל בתי-הדפוס, כל האנשים שעוסקים במלאכת הכנת הפרסום עצמו, לפני שהוא יוצא, כמעט לא חושבים שהם עוברים עבירה, ובהרבה מקרים לא אוכפים עליהם את החוק; ברוב המקרים לא אוכפים עליהם את החוק.

עאידה תומא סלימאן: מה שאנחנו מציעים פה זה שהחוק יכלול גם כן את כל מי שמכין דבר פרסום – אם זה בתי-דפוס או אם זה גרפיקאים למיניהם, או מי שכותב את הטקסט, או מי שמאייר וכו'.

עאידה תומא סלימאן: למה הצעתי את ההצעה הזאת?

עאידה תומא סלימאן: בתחילת דרכי כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, בתחילת הקדנציה, ניהלתי גם, לתקופה של שישה חודשים, את הדיונים, פעם בשבועיים, סביב המאבק בתופעת הזנות והסחר בבני-אדם.

עאידה תומא סלימאן: תוך כדי הדיונים, והבנת חומרת המצב של נושא ושל תופעת הזנות במדינת ישראל, במיוחד לאחר ההצלחה שהייתה במאבק בסחר בבני-אדם, וכמובן במיוחד סחר בנשים למטרת העסקתן בזנות, וניצולן בזנות, עלתה ושגשגה תופעת הזנות המקומית וניצול נשים אזרחיות המדינה בתופעה המחפירה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: הייתי צריכה להגיע לבתי-משפט בתל-אביב כאשר עמדה מול בית-המשפט בקשה לצו סגירת אחד מהמועדונים שבהם התנהלו כל נושאי הזנות האלה וכל הפעילות של הזנות.

עאידה תומא סלימאן: הגעתי לשם, נכנסתי לבית-המשפט, אני יוצאת מבית-המשפט, והפלא ופלא, אתם יודעים מה היה על חלון האוטו שלי בכניסה לבית-המשפט?

עאידה תומא סלימאן: פלאייר פרסום לשירותי זנות.

עאידה תומא סלימאן: אני מסתכלת על הקרקע, ואני רואה שהאזור כולו מלא בכרטיסי ביקור שמפרסמים שירותי זנות.

עאידה תומא סלימאן: וכששאלתי אם זו תופעה שכיחה בתל-אביב – כמי שבאה מעכו וזה לא כל כך נפוץ שם, אמרו לי שמאז שהתחיל המאבק בפרסומים באינטרנט ובפרסומים בעיתונים לשירותי זנות, כל המאמץ הועבר לפרסום מסוג זה, של פלאיירים, של כרטיסי ביקור, שמופצים בכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: היום יש בתי-מלון במדינת ישראל, לצערי הרב, שעומדים שם ה-bellboys, האנשים שעומדים בפתח הכניסה לבית-המלון, ובסתר, או לא בסתר, מחלקים פלאיירים כאלה וכרטיסים כאלה לבאי בית-המלון.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אתה יכול להיכנס עם המשפחה שלך, עם הילדים שלך, או אתה יכול לטייל באיזשהו פארק עם הילדים שלך, לקחת אותם לשחק, ואז ילד בן חמש, ילדה בת שש או שבע או שמונה, יכולה לקחת לידיים שלה את הכרטיסים האלה ולשאול – לשאול את כולנו: מה מפורסם פה?

עאידה תומא סלימאן: מה זה בדיוק?

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהגיע הזמן להכריז באמת מלחמה מאוד קשה נגד הפרסומים האלה, ולא רק נגד מי שמחזיק ביד שלו את הכרטיסים ומחלק אותם, אלא גם מי שמכין את הכרטיס, מי שמדפיס את הפלאייר.

עאידה תומא סלימאן: כשהגשתי את הצעת החוק – ואני חייבת להודות פה – נשאלתי בעלייה לדוכן אם יש תשובה.

עאידה תומא סלימאן: ועדת השרים לחקיקה, לצערי הרב, החליטה נגד – לא לתמוך.

עאידה תומא סלימאן: ואז הוגש ערר מהשר לביטחון הפנים, חבר הכנסת גלעד ארדן, ואני מודה לו על זה, ומודה על התמיכה בהצעת החוק הזאת, כי הוא הבין שהצעה זו נותנת כלי מאוד חשוב למשטרה לבצע את העבודה שלה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מההתנגדות להצעת החוק הייתה שהגרסה הקיימת מאפשרת פרשנות שיכולה לתת למשטרה כלי להשתמש בו גם כדי להגיש כתבי-אישום ולחקור מקומות אשר מכינים להדפסה.

עאידה תומא סלימאן: ואני שואלת, כאשר המשטרה צריכה להסתמך על פרשנות, כאשר לא ברור בחוק, בצורה הכי ברורה, שהכנה לדפוס והדפסה של שירותי זנות ופרסום שירותי זנות הם עבירה על החוק, המשטרה אכן תתחיל לאכוף את זה בצורה אקטיבית, או תחכה לאיזשהו מקרה שאולי יגיעו בחקירה שלהם גם למי שהדפיס, ואולי, אולי, יחליטו שזה לא הדבר הכי חשוב ולא יגישו כתבי-אישום?

עאידה תומא סלימאן: אני ניסיתי לברר כמה כתבי-אישום הוגשו נגד מי שמכין לדפוס, והתברר שיש מעט מאוד מקרים שהוגשו כתבי-אישום נגד מי שמכין את הפרסומים האלה, ויכול להיות שזה לא יותר ממה שאפשר לספור על כף יד אחת.

עאידה תומא סלימאן: אז – נו, באמת, זאת אכיפה?

עאידה תומא סלימאן: זה שימוש בפרשנות שמשרד המשפטים מדבר עליה, או שצריך באופן הכי ברור לשים את זה בחוק כדי גם לשלוח מסר חברתי?

עאידה תומא סלימאן: הרי בחוקים שלנו – אנחנו לא רק מחוקקים כדי להגיד זה בסדר וזה עבירה, אלא גם כדי לשלוח מסר לכלל האזרחים על העמדה של הבית הזה כלפי מה שהחוק מדבר עליו.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהבית הזה צריך לשלוח מסר די ברור, שמי שנותן יד לפרסום שירותי זנות, כולל בזה שהוא מכין את הפרסומים האלה להדפסה, עובר על החוק.

מאיר כהן: חבר הכנסת בגין, נעים לי תמיד לשמוע אותך, אבל לא עכשיו.

מאיר כהן: זה מפריע.

זאב בנימין בגין: אני בעד.

עאידה תומא סלימאן: אז יופי, תן לי להמשיך, כי אני מרגישה כל הזמן שאני מעלה את הקול שלי יותר ויותר.

זאב בנימין בגין: השתכנענו, עאידה.

זאב בנימין בגין: השתכנענו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שהבית הזה, על כל המורכבות של החברים שלו, ישלח מסר די ברור, שאנשים ואזרחים צריכים להיות מודעים לכך שברגע שהם נותנים יד להכנת פרסומים לזנות הם לא רק עוברים על החוק, אלא הם נותנים יד לסחר בגופה של אישה ולסחר ברוחה של אישה, לשעבד אותה למצב איום, ולא מתקבל על הדעת שמשרד המשפטים יעמוד נגד הצעת תיקון כזו, לא מתקבל על הדעת שלא ייתן למשטרה את הכלי החשוב הזה כדי להשתמש בו נגד תופעת הזנות החמורה הקיימת במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב אומרת, אני מבקשת ומקווה שהתשובה אשר תגיע אחר כך ממשרד המשפטים תהיה תגובה ותשובה תומכת בהצעת החוק, כדי שנוכל להעביר אותה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1461/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ערבי), התשע"ו–2015 – למה?

מאיר כהן: 2016.

מאיר כהן: טעות – של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: גם על זה?

מאיר כהן: לא לא לא, כאן יש – סגן שר החינוך מאיר פרוש ישיב בשם הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: יש הצבעה עכשיו?

מאיר כהן: אין הצבעה עכשיו.

דוד ביטן: גם פה אין הצבעה, נכון?

ג'מאל זחאלקה: זה כולל הצבעה.

ג'מאל זחאלקה: כן, יש.

מאיר כהן: זה כולל הצבעה.

מאיר כהן: הקודמת לא כללה הצבעה ותשובה.

מאיר כהן: זה כן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: עשר דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד – – –

מאיר כהן: צד ימין, המחנה הציוני, בבקשה שקט.

מאיר כהן: תודה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אחד מכללי היסוד של דמוקרטיה, כל דמוקרטיה, הוא שדמוקרטיה זה לא רק שלטון הרוב, אלא גם זכויות המיעוט.

ג'מאל זחאלקה: בלי זכויות המיעוט אין דמוקרטיה, יש מיוריזציה – כה אמר דוד לוי, אמר מיוריזציה – כלומר, יש שלטון של טירניות של הרוב.

ג'מאל זחאלקה: אם אין זכויות למיעוט, אף אחד לא יכול להתהדר שיש כאן דמוקרטיה.

ג'מאל זחאלקה: על-פי העיקרון הדמוקרטי הזה, ועל-פי תפיסת העולם של זכויות אדם, ועל-פי החוק הבין-לאומי, ועל-פי מצע ויסודות מוצקים בתפיסת עולם דמוקרטית, בתפיסת עולם של זכויות אדם וקבוצות, אני מציע את הצעת החוק שלי.

ג'מאל זחאלקה: היא לא גחמה, היא לא איזשהו רעיון, אלא אני נשען על דברים מאוד מאוד מוצקים בעקרונות זכויות האדם והדמוקרטיה, וגם החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: הצעתי היא לאפשר ניהול עצמי של מערכת החינוך הערבית.

ג'מאל זחאלקה: זה קיים בהרבה מדינות בעולם.

ג'מאל זחאלקה: יש הרבה דוגמאות של מצב דומה שבו מיעוט מנהל את מערכת החינוך שלו.

ג'מאל זחאלקה: אבל למה ללכת רחוק?

ג'מאל זחאלקה: בארץ.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להעתיק – אומנם בבחינות לא יצא לי להעתיק, באוניברסיטה, אבל כאן אני מוכן להעתיק – את אותו חוק של חינוך ממלכתי-דתי, שייתנו לנו את אותן זכויות שנותנים לקבוצה מהיהודים.

ג'מאל זחאלקה: אני אפילו דורש פחות עצמאות משל החינוך העצמאי של החרדים – שאני תומך בו, אני חושב שזכותם; משהו בין לבין, ומסתפק במועט, אבל גם העיקרון חשוב, והגיע הזמן לשנות.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא זקוקים לאפוטרופוסים על החינוך הערבי, לא זקוקים שמזרחנים ואנשי שב"כ ינהלו לנו את מערכת החינוך, את היסודות שלה, אלא הדרישה כאן היא לא חינוך עצמאי אלא חינוך ממלכתי רשמי.

ג'מאל זחאלקה: למה היהודים הדתיים, מה שנקרא דתיים-לאומיים, שיש להם מערכת חינוך, החינוך הממלכתי-דתי – מכירים בשונות שלהם מהקבוצה המרכזית בישראל, ואומרים: להם יש זכות לחינוך שיש בו סוג של אוטונומיה, רמה מסוימת של ניהול עצמי?

ג'מאל זחאלקה: למה הם שונים מהאחרים?

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, האזרחים הערבים, לא שונים מאותה קבוצה בהרבה יותר: מבחינת תרבות, מבחינת שפה, מבחינת מורשת?

ג'מאל זחאלקה: למה לקבוצה שהיא שונה נגיד ב-20% נותנים אוטונומיה מסוימת, ניהול עצמי, ולקבוצה ששונה ב-50% ו-60% לא נותנים?

ג'מאל זחאלקה: הסיבות הן פוליטיות, אנטי-חינוכיות.

ג'מאל זחאלקה: אנטי-חינוכיות.

ג'מאל זחאלקה: אני תכף אגיד כמה מילים על האמנות הבין-לאומיות בנדון, אבל למה ללכת רחוק?

ג'מאל זחאלקה: יש כאן דוגמה, אפילו לא צריך להתאמץ.

ג'מאל זחאלקה: משרד החינוך לא נאלץ להמציא דברים חדשים לעולם; הוא פשוט יכול לקחת את הדוגמה ואת המנגנונים שמפעילים את החינוך הממלכתי-דתי, להעביר את זה לחינוך הערבי, ויהיה ניהול עצמי, מבחינת השלד של העניין, עם תכנים שונים, מתאימים.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא דורשים יותר –Is it too much?

ג'מאל זחאלקה: ; האם זה יותר מדי?

ג'מאל זחאלקה: אני עכשיו לא רוצה להתייחס לחרדים.

ג'מאל זחאלקה: אצלם העצמאות החינוכית היא הרבה יותר גדולה; משרד החינוך, אין לו שום שליטה שם.

ג'מאל זחאלקה: אני מכבד זאת, שיהיה ברור, אבל מה שאני מציע הוא חינוך ממלכתי שיש בו האלמנט של הניהול העצמי.

ג'מאל זחאלקה: האמנות הבין-לאומיות, כבוד היושב-ראש, ברורות מאוד בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: כל האמנות הבין-לאומיות, כולן – זו האירופית וזו הבין-לאומית, משנות ה-60 המוקדמות ומשנות ה-90; בעיקר רוב האמנות נכתבו דווקא בשנות ה-60 ובשנות ה-90, בדבר זכויות המיעוטים – כולן מדברות על הזכות לניהול עצמי של החינוך בשפה זו או אחרת.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מוכנים גם לקבל על עצמנו את ההגבלות שבחוק הבין-לאומי, שמטיל אונסק"ו על עניין הניהול העצמי של מערכות חינוך של מיעוטים.

ג'מאל זחאלקה: והנה מה שנכתב.

ג'מאל זחאלקה: אני אקרא את האמנה של אונסק"ו משנת 1960, שנכנסה לתוקף במאי 1962, כבר ב-1962:

ג'מאל זחאלקה: מכירה בזכויותיהם של מיעוטים לאומיים להוציא לפועל את פעולותיהם החינוכיות, כולל אחזקת בתי-ספר, וכן מאפשרת את השימוש בשפת המיעוט בחינוך.

ג'מאל זחאלקה: אונסק"ו אומר שלושה תנאים, מגבלות, שאנחנו מראש מוכנים לקבל אותן.

ג'מאל זחאלקה: מהן המגבלות?

ג'מאל זחאלקה: 1.

ג'מאל זחאלקה: אסור למערכת החינוך של המיעוט למנוע מבני המיעוט את הבנת התרבות ולשון החברה בכללותה ואסור לה לפגוע בריבונות המדינה – מקבלים; 2.

ג'מאל זחאלקה: רמת החינוך חייבת להיות תואמת סטנדרטים כלליים הנקבעים על-ידי הרשויות המוסמכות – מקבלים ועוד איך.

ג'מאל זחאלקה: אני לא רוצה מתמטיקה לערבים וביולוגיה לערבים; אני רוצה שעיקר הניהול העצמי הפדגוגי יתמקד בדברים שאנחנו שונים בהם מהחברה הישראלית.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה מתמטיקה שתצא למכון ויצמן, וגם ביולוגיה וגם כימיה – אותם דברים.

ג'מאל זחאלקה: זה בעניין המדעים, וגם בעניינים אחרים שיהיו אוניברסליים.

ג'מאל זחאלקה: אין לנו שום בעיה.

ג'מאל זחאלקה: מה שמייחד אותי תרבותית – העניין של השפה הערבית, ספרות ערבית, מורשת, לימודי קוראן, כמו שיש לימודי תנ"ך, דברים אחרים – אלו דברים שאנחנו רוצים את העצמאות היחסית בהם.

ג'מאל זחאלקה: לכן המגבלה הזאת – לא רק שאנחנו מקבלים אותה אלא דורשים אותה, ודורשים שתהיה השקעה ועבודה מסודרת בעניינים האלה.

מאיר כהן: גברתי שרת התרבות, שומעים – – –

ג'מאל זחאלקה: דבר שלישי: הכניסה לבתי-הספר של המיעוט – – –

מאיר כהן: אדוני, סליחה.

מאיר כהן: גברתי שרת התרבות, שומעים את שיחתך.

מאיר כהן: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: הכניסה לבתי-הספר של המיעוט חייבת להיות בגדר רשות ולא חובה – מקבלים ועוד איך.

ג'מאל זחאלקה: כל אחד יכול ללמוד.

ג'מאל זחאלקה: גם יהודים יכולים ללמוד בבתי-הספר של המיעוט הערבי, ואנחנו נוכל ללמוד בבתי-ספר יהודיים.

ג'מאל זחאלקה: אין שום הגבלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו לא מכריחים אף אחד מהציבור שלנו לבוא ללמוד בבתי-הספר האלה וגם לא עושים ההפך.

ג'מאל זחאלקה: לכן, אני חושב שההיגיון, גם במצב המינהלי הפדגוגי בארץ – זה תואם את הקיים, לא שונה ממנו, גם ברמת ההסדרים שקיימים בעולם זה תואם, וגם ברמת החוק הבין-לאומי זה תואם, אבל בעיקר, בעיקר – –

מאיר כהן: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: – – זה תואם לגמרי את תפיסת העולם הדמוקרטית של זכויות מיעוט ולא רק שלטון של הרוב.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: סגן השר פרוש – בבקשה – ישיב בשם הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הנ"ל נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום 25 בדצמבר 2016, והיא נדחתה.

מאיר פרוש: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, ולהוסיף את החינוך הממלכתי-ערבי כזרם מוכר נוסף בחינוך הממלכתי.

מאיר פרוש: בנוסף, מבקשת הצעת חוק זו להוסיף לחוק חינוך ממלכתי סעיף אשר יקבע את מטרות החינוך הערבי, כדלקמן:

מאיר פרוש: מטרת החינוך הערבי היא להשתית את החינוך הערבי במדינה על הערכים הנאורים שבמורשת הערבית, הישגי המדע, אהבת המולדת, ערכי הדמוקרטיה, נאמנות לחוקי המדינה, שוויון בין המינים ובין העמים והשאיפה לחברה הבנויה על חירות, שוויון, סובלנות, עזרה הדדית ואהבת הבריות.

מאיר פרוש: זאת ועוד, מבוקש בהצעת חוק זו כי בהרכב ועד החינוך יינתן ביטוי הולם לייצוגה של החברה הערבית; כמו כן, תוקם מועצה לחינוך הערבי, אשר השר ייוועץ בה בטרם יעשה שימוש בסמכויות הנתונות לו ביחס לחינוך הערבי.

מאיר פרוש: אז קודם כול, אני רוצה לומר לחבר הכנסת זחאלקה, שבשלהי כהונת ממשלת רבין-פרס ב-1996, שר החינוך, התרבות והספורט אמנון רובינשטיין תיקן תקנות חינוך ממלכתי (מועצה מייעצת לחינוך הערבי), והדבר הזה פורסם והוא קיים.

קריאה: – – –

מאיר פרוש: אני רוצה רק לתקן משהו.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לחבר הכנסת זחאלקה שזה לא בדיוק כמו שהשתמשת במינוח, שלחינוך העצמאי יש את כל העצמאות שיש לו.

מאיר פרוש: זה לא נכון, בחינוך החרדי יש הבדלים.

מאיר פרוש: החינוך העצמאי הוא חלק ממה שעשו בשעתו את החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי, כאשר יש מוכר שאינו רשמי שיש לו עצמאות מסוימת, אבל בוודאי ובוודאי שמשרד החינוך מעורב בחלק מהדברים.

מאיר פרוש: יש כן חלק, יש חלק שקוראים לו מוסדות פטור, שהם פטורים מחוק חינוך חובה, אלה תלמודי-התורה.

מאיר פרוש: זה מעט מאוד מהציבור החרדי.

מאיר פרוש: אם במחוז החרדי יש יותר מ-400,000 ילדים, מדובר פה ב-40,000–50,000.

מאיר פרוש: אז כמו שהחינוך העצמאי הוא אומנם חלק ממה שהיה אז בשעתו בחוק חינוך ממלכתי וממלכתי-דתי – שהיה מוכר שאינו רשמי, וזה החינוך העצמאי, שיש לו עצמאות מסוימת, אבל כן יש שם קשר עם המשרד – החינוך הערבי היה חלק מחוק חינוך ממלכתי.

מאיר פרוש: בניגוד למה שאמרתי קודם, מוסדות פטור זה משהו אחר.

מאיר פרוש: לכן ההצעה היא לדחות את הצעת החוק הזו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת זחאלקה, לרשותך שלוש דקות.

מאיר כהן: לא?

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: הצבעה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ערבי), של חבר הכנסת זחאלקה.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנא לשבת.

עיסאווי פריג': אתם פוחדים מחינוך ממלכתי לערבים, אני לא מבין אתכם.

עיסאווי פריג': – – – חינוך ממלכתי לערבים לא?

עיסאווי פריג': אז מה כן?

עיסאווי פריג': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חינוך ערבי), התשע"ה–2015, נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 41 מתנגדים, עשרה בעד, נמנע אחד.

מאיר כהן: הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2818/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ואנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (תשלום דמי חניה לפי שעה), של חבר הכנסת עמר בר-לב וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: תשיב השרה מירי רגב, בשם שר התחבורה.

מיקי רוזנטל: הצעה מצוינת.

מאיר כהן: אדוני.

עמר בר-לב: אז, השרה, חשוב שתקשיבי, שתדעי על מה לענות.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך.

מירי רגב: – – – רק השופר.

עמר בר-לב: שלחו אותך למשימה קשה.

מירי רגב: ממש לא.

מירי רגב: אין לי שום כוונה להתווכח אתך.

עמר בר-לב: לא, לא, אני יודע.

עמר בר-לב: קשה – – –

מירי רגב: תפנה לשר התחבורה – לא אלי.

מירי רגב: אני רק – – –

מאיר כהן: כן, ברור, ברור.

עמר בר-לב: לא, אני בהחלט מסכים אתך.

עמר בר-לב: לכן אני אומר: שלחו אותך למשימה בעייתית.

מאיר כהן: אדוני, תציג את הצעת החוק.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני מביא בפניכם היום הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (תשלום דמי חניה לפי שעה), ולפי התיקון המוצע – בכל חניון רכב בישראל.

עמר בר-לב: זאת אומרת, לא יהיה חניון שיהיה שם רק תשלום יומי כי אם תשלום לפי שעה, או גם תשלום יומי למי שמגיע ליום.

עמר בר-לב: בסוף שנת 2014, אדוני היושב-ראש, ערכה המועצה לצרכנות בדיקה מדגמית בלא פחות מ-85 חניונים בתשע הערים הגדולות במדינת ישראל.

עמר בר-לב: תוצאות הבדיקה משקפות מציאות בלתי מתקבלת על הדעת.

עמר בר-לב: לפי הבדיקה, בסוף 2014, 43% מהחניונים במדינת ישראל – מוצע שם רק מחיר יומי.

עמר בר-לב: ומה המשמעות?

עמר בר-לב: שוב, אתה רוצה להחנות, נגיד ליד בית-ספר, אתה רוצה להוריד את הילדים שלך לבית-הספר, נכנס לרבע שעה, ל-20 דקות – חייב לשלם תשלום יומי.

עמר בר-לב: אותו מחקר גם בדק את גובה התשלומים באותם חניונים שמבקשים תשלום יומי, כי הרי אם יבקשו 10 שקלים ליום, אז מצוין.

עמר בר-לב: אבל מתברר שבירושלים המחיר הממוצע היה לא פחות מאשר 60 שקלים ליום, גם למישהו שנכנס לחצי שעה או לשעה, ובתל-אביב זה היה קצת יותר נמוך, מעל 40 שקלים ליום.

עמר בר-לב: ומי הם אותם נהגים שמשלמים?

עמר בר-לב: עוברי אורח, אנשים, כמו שאמרתי, שמביאים את הילדים לבתי-ספר, סטודנטים, משפחות צעירות, משפחות מבוגרות.

עמר בר-לב: בקיצור, כולנו.

עמר בר-לב: ולכן הצעת החוק שלי מציעה תיקון קל, הגיוני מבחינה צרכנית, ומאוד פשוט: לחייב את בעלי החניונים האלה להציג – אם הם רוצים תשלום ליום, מצוין, שיציגו תשלום ליום; אבל גם, לצדו יהיה תשלום פר שעה, פר חצי שעה, כמו שמקובל בחניונים האחרים.

עמר בר-לב: והבן-אדם שנכנס להחנות יחליט: אם הוא רוצה ליום, ישלם את התשלום היומי; אם הוא רוצה לחצי שעה או לשעה וחצי, ישלם את התשלום המתאים.

עמר בר-לב: וזה מאוד מאוד חשוב, כי מי מאתנו לא נכנס לא פעם לחניון, ורק כשהוא נכנס וכבר עמד בקופה התברר לו שהתשלום הוא יומי, ואז יש לך כבר בעיה לחזור אחורה, לפעמים ישנם הדוקרנים האלה, ואתה לכוד.

עמר בר-לב: אז לכן, מעבר לתשלום השעתי חייב להיות גם פרסום גלוי וברור.

עמר בר-לב: עכשיו, לפני שאושר כאן תקציב המדינה בשבוע שעבר, דיברתי, כמו יתר חברי המחנה הציוני, על המסים הסמויים.

עמר בר-לב: וחלק מהמסים הסמויים זה היעדר תחבורה ציבורית במדינת ישראל.

עמר בר-לב: כתוצאה מזה רובנו, בוודאי אלה שמסוגלים לרכוש, רוכשים מכוניות ומשלמים אלפי שקלים בחודש, לעתים בשביל נסיעות של מספר קילומטרים קטן מדי חודש.

עמר בר-לב: אבל פשוט אין ברירה אחרת, כי אין מקום להחנות, והמקומות שיש – חלקם גובים מחירים בלתי מתקבלים על הדעת, ועל-ידי זה אנחנו משלמים עוד סוג של מסים סמויים.

עמר בר-לב: עכשיו, הצעת החוק הזאת הוגשה לוועדת השרים לענייני חקיקה בראשית השבוע, והתברר שוועדת השרים התנגדה.

עמר בר-לב: אז אני שואל: מדוע ממשלת ישראל מתנגדת לדבר כל כך פשוט, לדבר כל כך צרכני, שיבוא לתועלת הציבור כולו?

עמר בר-לב: והתשובה שקיבלתי, או שהבנתי, היא שזה התנגדות של משרד האוצר, והוא מתנגד בשם התחרות החופשית.

עמר בר-לב: הוא אומר: אלה חניונים פרטיים, חניונים פרטיים בבעלות פרטית.

עמר בר-לב: האנשים, הבעלים, יחליטו על-פי כוחות השוק איך לקבוע את רמת התשלום.

עמר בר-לב: וכאן, שוב, עגל הזהב שנקרא "תחרות חופשית" הוצא מהרפת, אבל הדוגמה לא רלוונטית.

עמר בר-לב: כי, שוב, באותם מקומות שיש חניון שמשלמים בו עבור – – –

מאיר כהן: חבריא, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: במיוחד בצד ימין, אני פעמיים כבר מעיר לכם.

עמר בר-לב: תודה, אדוני.

עמר בר-לב: אותם חניונים שבהם התשלום הוא יומי, אין לצדם חניונים אחרים שבאמת מאפשרים תחרות חופשית ומבחר לצרכן.

עמר בר-לב: בדרך כלל במקומות האלה יש חניון אחד, ברדיוס גדול סביבו אין חניון אחר, ובעצם את זה שהחונה שבוי בידיהם מנצלים לרעה על-ידי זה שקובעים מחיר מופקע לאותן שעות או חצאי שעות שכל אחד מאתנו נכנס לחניון.

עמר בר-לב: לכן הטענה, עגל הזהב הזה, שמדי פעם האוצר והממשלה מוציאה וקוראת לו "תחרות חופשית" – הוא לא רלוונטי.

עמר בר-לב: לא מדובר כאן בתחרות, מדובר כאן בצרכנים שנשבים בידי בעלי חניונים פרטיים.

עמר בר-לב: כפי שאמרתי קודם, מדובר בעשרות אחוזים, בעשרות חניונים, בקרוב ל-40% מהחניונים.

עמר בר-לב: אני גם בעד תחרות חופשית, אבל כמובן לא במקרה הזה ולא בתור ססמה שברגע שמציגים אותה כל דבר אחר מתגמד לעומתה.

עמר בר-לב: לסיכום, אני יכול לומר שכאשר יש תחבורה ציבורית לא ראויה, המחייבת את רוב אזרחי המדינה שמסוגלים לעמוד בכך לרכוש רכב פרטי ולשלם אלפי שקלים מדי חודש ועל-ידי זה לשלם מסים סמויים למדינה ולגורמים אחרים כמו גורמים פרטיים כאלה – כאמור, 40% מהחניונים הם חניונים כאלה, ששובים את החונים ובעלי הרכב ולא מאפשרים להם באמת בחירה אמיתית.

עמר בר-לב: לכן גם אין כאן שוק חופשי אמיתי והאזרחים בעצם שבויים בידי מונופול אזורי קטן ששולט על כל האזור.

עמר בר-לב: לכן אני מבקש גם מהקואליציה: אף שוועדת השרים התנגדה, אני מבקש שתשקלו שוב ותחשבו על טובת הצרכנים.

עמר בר-לב: במשפט אחרון, אני רוצה להודות למועצה לצרכנות, שהביאה את הנושא לידיעתי.

עמר בר-לב: אני רוצה להודות לאהוד פלג, לשעבר מנכ"ל המועצה לצרכנות, שהביא את הנושא ונתן לי את הנתונים ושכנע אותי להגיש את הצעת החוק הזאת.

עמר בר-לב: זאת הצעת חוק ראויה, ואני מאוד מאוד מקווה שהכנסת כן תאשר אותה לטובת כל אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: השרה מירי רגב תשיב בשם שר התחבורה.

מאיר כהן: חברי הכנסת, לא נהוג לדבר במשכן במליאה בטלפונים.

מאיר כהן: סגן השר, אדוני, אנא מכם, תפסיקו עם זה.

מאיר כהן: מי שרוצה לדבר, שיצא החוצה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוגב, גם אתה.

מאיר כהן: תפסיקו עם זה.

מאיר כהן: זה בניגוד לתקנון.

מירי רגב: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: חנוכה שמח.

מירי רגב: חברי, כידוע לך, אני לא מביעה כאן את עמדתי האישית באשר להצעת החוק שלך ושל חבריך, אני מקריאה כאן כשרה תורנית את תשובתו של השר ישראל כץ.

יואל חסון: האם את, באופן אישי, תומכת, השרה?

מירי רגב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרתה של הצעת החוק לקבוע כי בין השעה 06:00 לשעה 20:00, דמי החניה בחניון ייגבו לפי יחידות זמן של 15 דקות החל מתום שעת החניה הראשונה, אך ניתן יהיה לגבות גם דמי חניה כוללים בעד יום, שבוע או חודש.

מירי רגב: באופן זה הצרכן יכול לבחור את האופציה הזולה ביותר עבורו לפי משך הזמן שבו השתמש בשירותי החניון.

מירי רגב: עוד מוצע, למען נוחות הצרכנים ולמען הגילוי הנאות, כי מפעיל חניון יפרסם במקום בולט בכניסה לחניון את דמי החניה שהוא גובה בעד השעה הראשונה, עבור יחידת זמן של 15 דקות, וכן את גובה דמי החניה הכוללים בעד יום, שבוע או חודש, אם מפעיל החניון גובה דמי חניה בעד פרקי זמן אלו.

מירי רגב: יצוין כי כיום, לפי לשון החוק הקיים, אפשר לחנות גם לפי יחידות זמן של 15 דקות מתום השעה הראשונה, אך זה בגדר אופציה לבעלי החניון להחליט על אופן הפעלת החניונים: יומי, שבועי, חודשי וכדומה.

מירי רגב: הצעת החוק עשויה לעודד שימוש ברכב פרטי, בניגוד למדיניות הממשלה ומשרד התחבורה.

מירי רגב: לפיכך, עמדת הממשלה היא להתנגד לחוק המוצע.

מירי רגב: מה שאני גם מציעה לך, חברי, משום שיכול להיות שהאוצר יתנגד, כפי שאתה אומר וכפי שאתה יודע – אני לא יודעת, לא הייתי בוועדת השרים הזאת – בגלל ענייני שוק חופשי, משום שבסך הכול האוצר גם יכול להבין היבטים כאלה ואחרים שבסופו של דבר הם נכונים לאזרח: גם אם נפיל את הצעת החוק הזאת היום – ונפיל אותה – אתה יודע שאתה יכול להעביר הצעת חוק בעוד חצי שנה.

מירי רגב: חצי שנה זה עבודת מטה שאתה יכול לעשות מול האוצר ומשרד התחבורה, ויכול להיות שתצליח לשכנע אותם להעביר את הצעת החוק הזאת.

מירי רגב: שיהיה בהצלחה לכולנו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, הממשלה מתנגדת.

מאיר כהן: אדוני חבר הכנסת בר-לב, אתה מקבל את הצעתה?

מאיר כהן: יש התנגדות של הממשלה.

עמר בר-לב: לא, לא מקבל.

מאיר כהן: בבקשה, אז יש לך שלוש דקות להגיב, ונעבור להצבעה.

עמר בר-לב: שמעתי טיעון מעניין של משרד התחבורה.

עמר בר-לב: הטיעון אומר: מכיוון שאנחנו רוצים להגביל את הרכב הפרטי, אז אנחנו לא נאפשר את טובת הצרכנים, ונאפשר לגורמים כאלה או אחרים לגבות מהצרכנים מחיר מופקע.

עמר בר-לב: הסבר כזה לא שמעתי עד היום.

עמר בר-לב: אז אני מציע, לפי ההיגיון הזה: בואו בכלל נעלה את המחירים גם ב-60% מהחניונים – אלה שבהם כן אפשר להיכנס ולחנות לשעה או לשעה וחצי; בואו גם שם נעלה את המחיר רק ליום.

עמר בר-לב: ואתם יודעים מה, למה ליום?

עמר בר-לב: יהיה מחיר לשבוע: אתה נכנס לחניון לשעתיים, משלם מחיר לשבוע, וזה יהיה הפתרון של מדינת ישראל כדי להקטין את מספר הרכבים הפרטיים.

עמר בר-לב: זאת תשובה עלובה, מבזה ובושתית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: להזכירכם, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה – מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (תשלום דמי חניה לפי שעה), התשע"ו–2016, נתקבלה.

מאיר כהן: 23 בעד, 35 מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2314/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – ערב השנה האזרחית החדשה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי כנסת.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדי שנה יוצאים מיליוני אנשים ברחבי העולם לחגוג את ערב השנה האזרחית החדשה, הנובי גוד.

יואל רזבוזוב: בישראל חוגגים את היום המיוחד הזה למעלה ממיליון אזרחים יוצאי ברית-המועצות לשעבר.

יואל רזבוזוב: אליהם מצטרפים לחגיגות אזרחים רבים – – –

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: אני מדבר לכל אלה שמסביב, בתאים, אי-אפשר לשמוע כאן.

מאיר כהן: בבקשה.

יואל רזבוזוב: אני חוזר.

יואל רזבוזוב: בישראל חוגגים את היום המיוחד הזה למעלה ממיליון אזרחים יוצאי ברית-המועצות לשעבר.

יואל רזבוזוב: אליהם מצטרפים לחגיגות אזרחים רבים שרק מחפשים סיבה לשמוח במציאות הישראלית.

יואל רזבוזוב: בניגוד לטעות הנפוצה, הנובי גוד הוא חג נטול זהות דתית ופוליטית.

יואל רזבוזוב: כולם יודעים ששיא הערב הוא בחצות הלילה, עם כניסת השנה האזרחית החדשה.

יואל רזבוזוב: כולם מכירים את התמונות ממרכזי הערים בעולם, שם החוגגים סופרים לאחור את השניות האחרונות של השנה.

יואל רזבוזוב: אלא שישנו הבדל אחד משמעותי בינינו לבין מדינות העולם: אצלנו, כך קובע החוק, אסור לחגוג אחרי השעה 23:00.

יואל רזבוזוב: לכל אזרחי המדינה, אלו שעלו לישראל ואלו שנולדו פה, מגיע לחגוג את ערב השנה האזרחית החדשה מבלי שיסגרו להם את המסיבה באמצע.

יואל רזבוזוב: ההגבלות בחוק למניעת מפגעים אינן מתירות חגיגות ושימוש באמצעי הגברה מעבר לשעה 23:00.

יואל רזבוזוב: ישנם רק חמישה מועדים במהלך השנה שבהם מותר לחגוג גם אחרי השעה הזו, אך, כאמור, נובי גוד הוא לא אחד מהם.

יואל רזבוזוב: חג המימונה, למשל, נוסף במהלך השנה האחרונה, לאחר הצעת החוק של חבר הכנסת מיקי זוהר.

יואל רזבוזוב: אנו כיבדנו את הבקשה והצבענו בעד החוק.

יואל רזבוזוב: היום אני מציג בפניכם חוק דומה, ואומר: הפסיקו את ההתעלמות מהנובי גוד, שכל כך חשוב לציבור העולים.

יואל רזבוזוב: בברית-המועצות אסור היה לחגוג חגים דתיים, וכך הפך נובי גוד לחג החשוב ביותר בתרבות הרוסית.

יואל רזבוזוב: היום, 25 שנים אחרי העלייה הגדולה, אנחנו כבר לא צריכים להתנצל על החג שלנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו רוצים הכרה רשמית בנובי גוד, וזה למעשה מה שהצעת החוק שלי מבקשת.

יואל רזבוזוב: החג הזה הוא חלק מהתרבות שלנו.

יואל רזבוזוב: כבר 25 שנים העלייה הרוסית תורמת רבות לכלכלה ולתרבות של מדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: החג הזה הוא חלק משמעותי בתרבות שלנו, וכמו שאנחנו מכבדים תרבויות אחרות, אני מבקש מכם, כבדו גם את שלנו.

יואל רזבוזוב: אני יודע שלרבים מחברי הקואליציה יהיה קשה להצביע נגד הצעת החוק הזאת.

יואל רזבוזוב: אל תצביעו נגד החוק של סנטה נובי גוד בלוח השנה הישראלי – הוא מוציא מהלקסיקון את המילה סילבסטר.

יואל רזבוזוב: זוהי לא בקשה מופרכת.

יואל רזבוזוב: המדינה כבר מכירה בקיומו של החג הזה.

יואל רזבוזוב: משרד החינוך, למשל, כבר אימץ המלצות שהגשתי לו לגבי נובי גוד, וכיום מותר לתלמידים עולים להיעדר מהיום הראשון בשנה האזרחית לאחר חגיגות נובי גוד.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק הזאת נתמכת גם על-ידי איגוד המסעדות והברים בישראל וגם על-ידי איגוד המועדונים הישראלי.

יואל רזבוזוב: הם פנו אלי ואמרו שמדי שנה הם שמחים לארח ישראלים רבים שיוצאים לחגוג ולבלות בערב הנובי גוד, אלא שבכל שנה, לצערם, הם נאלצים לשלם דוחות בסך אלפי שקלים או לסבול מסנקציות אחרות בגלל הפרה של תקנות הרעש.

יואל רזבוזוב: מה הם בסך הכול מבקשים?

יואל רזבוזוב: לאפשר לעם ישראל לחגוג את נובי גוד בלי לעבור על החוק.

יואל רזבוזוב: השר הממונה על תקנות הרעש, השר להגנת הסביבה, זאב אלקין, אתה בעצמך עלית לישראל, אתה מכיר מהבית את חשיבותו של נובי גוד ויודע שלחג הזה אין שום זהות דתית.

יואל רזבוזוב: כבוד השר אלקין, אני פונה אליך כי אני יודע עד כמה החג הזה חשוב לך ולציבור שאתה מייצג.

יואל רזבוזוב: אני לא צריך שהחוק הזה יהיה רשום על שמי.

יואל רזבוזוב: טובת ציבור העולים בישראל והציבור בכלל חשובה לי מכל קרדיט כזה או אחר.

יואל רזבוזוב: אתה, כשר הממונה על החוק הזה, יכול לתקן אותו בתקנות משרדך כבר היום.

יואל רזבוזוב: אתה יכול לתת בשורה גדולה ליותר ממיליון אזרחים יוצאי חבר המדינות כבר עכשיו.

יואל רזבוזוב: בוא תתחייב בפניהם שבנובי גוד הזה כולנו נוכל לחגוג את החג הזה כמו שהיינו רוצים.

יואל רזבוזוב: מובן שאם לא אשמע התחייבות כזו, אנחנו נצטרך להצביע על החוק.

יואל רזבוזוב: חברים, אל תתעלמו מהתרבות הרוסית.

יואל רזבוזוב: בואו ותראו שאתם בעד ציבור העולים, בואו ותראו שאתם מכבדים אותם ואת תרבותם.

יואל רזבוזוב: מפה אאחל "סנובים גודם" לכל עם ישראל.

יואל רזבוזוב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, ישיב השר זאב אלקין.

מאיר כהן: בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חברתי השרה, חברי חברי הכנסת, וקודם כול יוזמי החוק, חברי הכנסת יואל רזבוזוב, יאיר לפיד, טלי פלוסקוב, סופה לנדבר, לפני שנהייתה לשרה, קסניה סבטלובה ועפר שלח.

זאב אלקין: עמד כאן יואל ונימק למה לדעתו התאריך הזה, 31 בדצמבר, הלילה הזה צריך להיות מוחרג מתקנות חוק הרעש.

זאב אלקין: והאמת, מה שהוא ביקש – הוא לא ביקש משהו חריג שלא קיים לגבי אירועים אחרים.

זאב אלקין: יש מסורת ויש דרך מסוימת להחריג אירועים מסוימים מהמגבלות של חוק הרעש, מהמגבלות של תקנות הרעש.

זאב אלקין: הדבר נעשה, אגב, בתקופה האחרונה לגבי ל"ג בעומר, ואפילו לגבי המימונה הייתה יוזמת חקיקה שבסוף תורגמה לתיקון של התקנות.

זאב אלקין: הצעת החוק של חבר הכנסת רזבוזוב וחבריו עלתה לדיון בוועדת השרים ביום ראשון האחרון.

זאב אלקין: לצערי, בנסיבות אישיות, לא נכחתי, הייתי בחו"ל – לא נכחתי באותה ישיבה.

זאב אלקין: הודיעו שם, ואני מוכן לשתף אותך בזה, שאני באופן אישי מתכוון לתמוך בהצעת החוק או להציע לפתור את זה בתקנות.

זאב אלקין: אתה צודק ששתי האופציות פתוחות, ובהחלט אפשר לעשות את זה גם בתקנות, אולי יותר מהר.

זאב אלקין: הדיון בוועדה לא התקיים היות שהנושא הוא באופן מקצועי בתחום האחריות של המשרד שלנו, והיו גם עמדות אחרות, וגם אני לא רציתי שהדיון יתקיים בהיעדרי, ואני לא אוכל להגן על הצעת החוק ולא אוכל להגן על התיקון שאתה מציע, ולכן הוחלט לדחות את זה בשבועיים.

זאב אלקין: אבל בהחלט בכוונתי, בדיון שיתקיים, אני מניח – אם תבקש את זה בעוד שבועיים בוועדת שרים לחקיקה, אני מתכוון להציע לוועדה או לתמוך בהצעת החוק או להנחות אותי לפתור את העניין בתקנות.

זאב אלקין: ולכן, אני מציע לך – חבל; הרי ברור שברוב קואליציה–אופוזיציה זה ייפול פה, אבל אני חושב שבהחלט יש סיכוי טוב מאוד לפתור את הנושא, מה גם שסך הכול מדינת ישראל הכירה במעמד של האירוע הזה; 1 בינואר נכנס לרשימה של ימי הבחירה במשק, כל עובד יכול לבחור אותו כאחת מהאופציות, לכן אין פה משהו חריג, שלראשונה תהיה איזושהי הכרה של המדינה בציבור שמציין את היום, ובהחלט יש הרבה היגיון בדבריך שבלילה כזה אפשר להחריג את זה מחוק הרעש – זה לא אומר שהייתי ממליץ לציבור להרעיש בלי הפסקה ולהפריע את מנוחת השכנים, אבל כמו שזה גם נכון לגבי המימונה ול"ג בעומר וחגים אחרים, בהחלט אפשר להקפיד קצת פחות ולא לאכוף ביום הספציפי הזה.

זאב אלקין: זאת עמדתי לפחות.

זאב אלקין: אני מתכוון להילחם עליה בפורומים הרלוונטיים, אני בטוח שיהיו גם שרים אחרים שיתמכו בי בעניין הזה, והיות שיש סיכוי טוב להגיע לתוצאה שאתה רוצה להגיע אליה, אם בתקנות ואם בחקיקה, אני הייתי מבקש ממך שלא נצביע היום, אלא תאפשר לנו לסיים את הדיון, ואני מקווה שנצליח להביא גם לתוצאה ששנינו רוצים להגיע אליה.

זאב אלקין: לכן, אני פונה אליך ומציע שנדחה את ההצבעה ונמצה את הדיון בוועדת שרים לחקיקה.

מאיר כהן: אדוני?

יואל רזבוזוב: – – –

מאיר כהן: אם כן, על-פי סעיף 35, אנחנו דוחים את ההצבעה.

מאיר כהן: ההצבעה תתקיים במועד אחר, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הצלת החקלאות בישראל

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הצלת החקלאות בישראל, מס' 5480.

מאיר כהן: ינמק המציע, חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: אתה מכוון את השעון?

מאיר כהן: כן כן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת – שולחן הממשלה, אני מקווה שיתמלא בהמשך – –

מאיר כהן: אני מבקש מכולם.

איתן ברושי: – – הגענו לקצה הסבלנות, ואין לנו מנוס – כדי להציל את החקלאות מקריסה, יש צורך להקים בדחיפות ועדת חקירה פרלמנטרית לנושא הצלת החקלאות בישראל ולבדיקת מצבה הקשה.

איתן ברושי: אין מדיניות, אין ודאות ויציבות, וכך לא תהיה חקלאות.

איתן ברושי: זהו איום אסטרטגי על ישראל.

איתן ברושי: רק בשבוע שעבר הגיעו אלפי חקלאים ובני-נוער מכל הארץ כדי להפגין מול הכנסת ולהביע את מחאתם ודאגתם העמוקה למצב של החקלאות ולעתידה ולעתידם של החקלאים.

איתן ברושי: זוהי הזדמנות להודות ולשבח את התאחדות חקלאי ישראל, התאחדות האיכרים, תנועת המושבים, המועצות האזוריות, הקיבוצים, "הנוער העובד והלומד" ו"בני המושבים", על הארגון וההתגייסות המרשימה.

איתן ברושי: החקלאות שלנו היא מפוארת, רבת הישגים וקוצרת תשבחות בכל העולם.

איתן ברושי: העידו על כך ראש הממשלה ונשיא המדינה כאשר חזרו ממסעות בחוץ-לארץ.

איתן ברושי: לנוכח הכשל המתמשך של הטיפול הממשלתי בנושא החקלאות, יש צורך דחוף לבצע בדיקה פרלמנטרית מסודרת, שתוכל להציף את הבעיות ולגבש יחד את הפתרונות.

איתן ברושי: מצב החקלאות הישראלית מידרדר במהירות, עקב משבר גדול בייצוא, שהוא מנוע הצמיחה העיקרי, בקרוב למיליארד שקל בשנה.

איתן ברושי: חלה ירידה תלולה במספר העוסקים בחקלאות, והגענו ל-0.56% מכלל המועסקים במשק, שזה המקום הנמוך במערב.

איתן ברושי: התוצר הגולמי החקלאי לא גדל מעבר ל-30 מיליארד שקלים בארבע השנים האחרונות, ונוצרה תחושה קשה שאין לחקלאות תקווה ואין לה עתיד.

איתן ברושי: הממשלה תומכת רק במחצית התמיכה הממוצעת הקיימת במדינות ה-OECD, אין כל מדיניות לאומית ואין תקציב ואין חזון למען החקלאות בישראל.

איתן ברושי: ממחקר שהכין עבורי מרכז המחקר והמידע של הכנסת לכבוד יום החקלאות וההתיישבות שנערך בחודש נובמבר האחרון, עולה כי קיימת עליה במדד מחירי התשומה בשיעור גבוה יותר ממדד מחירי התפוקה.

איתן ברושי: כלומר, מחירי התשומות לחקלאים עלו בקצב מהיר יותר מאשר מחירי המוצרים שאותם החקלאים מוכרים לסיטונאים ולתעשייה.

איתן ברושי: פריון העבודה של ענף החקלאות בשנת 2010 היה נמוך משמעותית מזה המקובל ב-OECD, ועמד על קצת יותר ממחציתו בלבד.

איתן ברושי: כמו כן, מדוח בנק ישראל עולה כי בשנת 2011 פער הפריון בחקלאות בין ישראל לממוצע בעולם עמד על 44.3%.

איתן ברושי: פערי התיווך בשיווק פירות וירקות מגיעים לעשרות אחוזים – בין המחיר המשולם לחקלאי למחיר שמשלם הצרכן.

איתן ברושי: משקל התמיכות בחקלאים מסך התקבולים בישראל עומד רק על 13%, והוא נמוך בהשוואה לממוצע של האיחוד האירופי, שעומד על 17% ו-19%.

איתן ברושי: בחרתי להקדיש את חלקו הגדול של הנאום שלי לדבריהם של החקלאים.

איתן ברושי: אני רוצה להקריא לכם מכתב, חלקים ממכתב, ששלח חקלאי פעיל, שכתב מדם לבו לאחר ההפגנה.

איתן ברושי: אני מציע לכם להקשיב: "הגעתי אתמול להפגנה בירושלים עם חלק נכבד מחקלאי ישראל.

איתן ברושי: הגעתי לכעוס והגעתי לזעוק את זעקתי.

איתן ברושי: כן, גם זעקת אחי החקלאים, חברים מצביעי הימין ומצביעי השמאל, יוצאי עדות המזרח ואשכנזים.

איתן ברושי: הגעתי לזעוק את זעקת משפחתי, אבל, בפעם האחרונה, בעתיד זאת תהיה זעקתם של כל תושבי ישראל – – – בתוך שנה אנחנו, החקלאים – – –

מאיר כהן: סליחה, אני מבקש שקט שם.

מאיר כהן: סליחה, בצד שמאל, שקט.

איתן ברושי: "בתוך שנה אנחנו, החקלאים, נפעל לחסל את החקלאות, נסגור את המים ונלך הביתה.

איתן ברושי: אנחנו לא נהיה המסכנים, לא נהיה לנטל על החברה.

איתן ברושי: אנחנו נעסוק בעיסוקים אחרים.

איתן ברושי: כמוני, כמו רבים מבני דורי, אנחנו עם ראש על הכתפיים, בעלי תארים, לוחמים בצה"ל, מפקדים לשעבר, נהיה יד אחת ביחד עם אלה שיותר קשה להם, המבוגרים, שפחות חזקים.

איתן ברושי: ביחד נעזור אחד לשני להסב את עיסוקנו למשהו אחר שהוא לא חקלאות.

איתן ברושי: החקלאות בישראל תיסגר.

איתן ברושי: ואם היא תיסגר, היא כבר לא תוכל לשוב.

איתן ברושי: "בפעם הבאה שמישהו יעלה להפגין בירושלים – אלה לא יהיו החקלאים.

איתן ברושי: אנחנו סיימנו.

איתן ברושי: בפעם הבאה אלה יהיו עובדי מפעל הקרטונים משדרות, עובדי מפעל הפלסטיק מהצפון, נהגי המשאיות, עובדי המסוף בנמל בן-גוריון ועוד.

איתן ברושי: – – – ואחריהם יבואו רבבות-רבבות של אזרחים, אזרחי ישראל, עשירים ועניים, ימנים ושמאלנים, אשכנזים ויוצאי עדות המזרח.

איתן ברושי: הם יכעסו, יזעקו שאין להם מה לאכול, שאין להם תוצרת טרייה, אין להם פירות וירקות וחלב וביצים וגבינות ופרחים.

איתן ברושי: כל תוצרת חקלאית שתהיה תעלה הון, והיא לא תהיה בהישג יד.

איתן ברושי: ואם היא תהיה, היא תהיה באיכות ירודה והיא תהיה מסוכנת לבריאות, והיא תגיע ממדינות שכנות לא יציבות באזור – – –" "את מי הקולחין שאנחנו משתמשים בהם לחקלאות אנחנו נזרים לים.

איתן ברושי: כן, את מי השפד"ן ואת קולחי עמק-חפר וקולחי הצפון.

איתן ברושי: אנחנו כבר לא נצטרך אותם, כי את הפרדסים ואת המטעים אנחנו ננטוש.

איתן ברושי: אתם, נושאי המשרה, תצטרכו לטפל בהם.

איתן ברושי: זהו, הכול כבר נאמר – שמירה על האדמות, שמירה על ריאות ירוקות, ביטחון תזונתי לאזרחי ישראל, שמירת הגבולות, יישוב הארץ ושימוש במי קולחין – או במילים אחרות: את הביוב של אזרחי המדינה אנחנו קונים ומשתמשים אתם לגידולים לפי הכללים – מתן פרנסה למשפחות רבות" – חקלאים ואחרים – "ייצוא סחורות והכנסת כסף זר למדינה, ייצוא ידע וטכנולוגיה חקלאית המושתתת על מחקר ופיתוח של הייצור החקלאי המקומי – – – אז זהו, חברים, מעכשיו חוקי המשחק הולכים להשתנות.

איתן ברושי: מעכשיו אתם וכלל האזרחים תבואו לבקש מאתנו שנמשיך לייצר, אתם תשלמו לנו שנעבד את האדמות.

איתן ברושי: אתם תשאלו אותנו:

איתן ברושי: מה אתם צריכים כדי להמשיך לעשות כאן חקלאות?

איתן ברושי: זה מה שיקרה בקרוב.

איתן ברושי: היוצרות הולכים להתהפך.

איתן ברושי: העם בישראל יגיע למשכן הכנסת בהמוניו, ואתם תשבו בפנים ותטכסו עצה.

איתן ברושי: אתם אז תקראו לנו.

איתן ברושי: " מי כותב את זה?

איתן ברושי: "אני עופר, חקלאי ממרכז הארץ, בן 44, דור שלישי להתיישבות ולחקלאות, נשוי ואב לשלושה, בעל תואר ראשון ושני במינהל ומשפטים, מתנדב כלוחם ביחידה מובחרת במילואים מעל 20 שנה.

איתן ברושי: " וכעת אני רוצה להקריא לכם קטע ממכתב שכתב חברי נחום זרחי, אב שכול ממושב נהלל, המושב הראשון בישראל.

איתן ברושי: אני מכיר אותו מקרוב כראש המועצה האזורית עמק-יזרעאל לשעבר.

איתן ברושי: הוא כותב: "כמ"פ טנקים ביום כיפור זכיתי להיפגע מספר פעמים, ולאחר הפציעה המשכתי להילחם.

איתן ברושי: אני אבא לארבעה חיילים, שלוש בנות ובן.

איתן ברושי: שלושה מהם קצינים וקצינות ביחידות קרביות אני יודע מה זה להיות אבא של חייל – – – אני אב שכול.

איתן ברושי: בשנת 2001 טל, בתי הבכורה, שהייתה קצינה בצה"ל, סטודנטית מצטיינת באוניברסיטה העברית בירושלים, נפטרה בחטף, והיא בת 24.

איתן ברושי: ביום האחרון למלחמת לבנון השנייה, ב-13 באוגוסט 2006, צור בני, קצין שריון במילואים, נפל בקרב.

איתן ברושי: צור, בן ממשיך במשק החקלאי של משפחת זרחי, דור רביעי בנהלל, בן אשר ראה את עתידו כחקלאי, רפתן בנהלל".

איתן ברושי: והוא פונה לראש הממשלה במכתבו ואומר: "למה אתה והמדיניות של ממשלתך גורמים לאלפי חקלאים, ששורשיהם קשורים ונטועים עמוקות לאדמה החקלאית, שזהו ביתם, לאבד את פרנסתם ובהמשך המציאות תנשלם מביתם?

איתן ברושי: " והוא חותם: "נחום זרחי, מס' אישי 2030450, בן נהלל, פשוט שריונר וחקלאי בהישרדות.

איתן ברושי: " ביקרתי אתמול בערבה התיכונה, אימפריה של חקלאות – אימפריה קורסת.

איתן ברושי: נפגשתי עם החקלאים וסיירתי במשקים, ואני רוצה להקריא קטע קצר ממכתב שקיבלת לאחר הסיור ממרכז המשק ומזכיר מושב עין-יהב: "מר בנימין נתניהו, רק אם מישהו כמוך וכמו חברי הממשלה יבינו זאת נוכל להמשיך לחיות פה.

איתן ברושי: אני מבקש ממך, לאחר תקופה של יותר מעשור שאתה מוביל את המדינה, שתגיע גם לערבה, תגיע לשמוע את התושבים, תבוא הנה ותסתכל לאנשים פה בלבן של העיניים.

איתן ברושי: תן לאנשים מוטיבציה להמשיך ולקוות, להמשיך ליצור, להמשיך לשמור על הערבה שתגדל ותפרח.

איתן ברושי: מסביבי כבר הרבה אנשים נוטשים את החקלאות בשנים האחרונות.

איתן ברושי: אין דור צעיר שאומר לעצמו שזה מקצוע ראוי ואין תחושה של המשכיות, אין תחושה שאפשר לשרוד במקצוע הזה.

איתן ברושי: המלחמות הבלתי-נגמרות בטחנות הרוח, ההפסדים העצומים – –

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אדוני, אתה צריך לסיים.

איתן ברושי: אני מתקרב.

איתן ברושי: – – "משפחות של חקלאים איבדו את כל מה שהיה להם, אנשים שעבדו כל חייהם קשה מבלי להתלונן נשארו חסרי כול".

איתן ברושי: ואני אומר פה, תקשיבו, אלה שמדברים בצד: רק בשבוע שעבר התאבד חקלאי מהערבה בשל המצב, ואין אופק.

איתן ברושי: אתם לא מבינים שההתפוררות הזאת בכמה שנים הורסת מפעל התיישבות של יותר מיובל שנים.

מאיר כהן: תודה.

איתן ברושי: עוד משפט לסיום.

איתן ברושי: אני רוצה לומר – – –

מאיר כהן: אדוני, אני מבקש ממך.

איתן ברושי: רגע, לפחות משפט אחד.

מאיר כהן: אתה מדבר, כבר קיבלת, היות שזה מרגש – – –

איתן ברושי: עוד דקה.

איתן ברושי: אני קורא לקואליציה לראות בהצעה הזאת הזדמנות ולא איום.

איתן ברושי: אתם הרי חושבים כמוני – –

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן ברושי: – – הגיע הזמן לטפל בחקלאות.

איתן ברושי: זה לא איום על הקואליציה, זו הזדמנות למדינת ישראל.

איתן ברושי: ההצבעה היא שמית, היא הצבעה ערכית, מוסרית.

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן ברושי: כל אחד ייבחן על-פי הצבעתו, גם באופוזיציה וגם בקואליציה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת ברושי.

איתן ברושי: צריך להציל את החקלאות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תשובת השר אורי אריאל – השרה מירי רגב; בבקשה, גברתי – בשם שר החקלאות אורי אריאל.

מאיר כהן: בבקשה.

יואל חסון: האם גם החקלאות היא היסטוריה או רק אובמה, השרה רגב?

מירי רגב: כרגע רק אובמה.

יואל חסון: מה את אומרת?

מירי רגב: אובמה כרגע.

מירי רגב: אתה יודע כמוני הרי.

יואל חסון: נראה לי שהחקלאות יותר.

מירי רגב: אבל תשאל את שלום שמחון ואת אורית נוקד, הם היו שרי חקלאות פעם.

יואל חסון: החקלאות הייתה במצב הרבה יותר טוב.

מירי רגב: תשאל אותם מה הם חושבים על החקלאות, ומה הם השאירו מהחקלאות, אז בוא לא נדבר על החקלאות.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי השרה.

מירי רגב: ידידי, ברושי, אתה באמת חבר, אני מאוד מעריכה אותך, ואני חייבת להגיד לך שאני מסכימה עם כל הדברים שלך.

מירי רגב: אני חושבת שאנחנו צריכים ביחד לעשות מהלך שיחזק את החקלאות בארץ.

מירי רגב: שוב, אני לא מקריאה מתשובתו של השר אורי אריאל, אני אומרת את דעתי.

מירי רגב: אנחנו צריכים לעשות הכול כדי לטפל ולהשקיע בחקלאות בארץ.

מירי רגב: הבת שלי עושה עכשיו "עבודה עברית".

מירי רגב: היא השתחררה מהצבא, וזו העבודה שהיא החליטה לעשות במשך חצי שנה בערבה.

מירי רגב: אנחנו מבינים את החשיבות של הציונות, של החלוציות, של ההתיישבות, של שמירת הקרקעות, ושהחקלאות היא שגריר מצוין של מדינת ישראל.

מירי רגב: מאידך – אני חושבת שהפתרון הוא לא בוועדת חקירה.

מירי רגב: ועדת חקירה מעולם לא הביאה פתרונות, היא מוצאת אשמים, ואנחנו לא באנו למצוא אשמים.

מירי רגב: אנחנו רוצים למצוא פתרון אמיתי לבעיית החקלאים במדינת ישראל, ויש לך פרטנרים, יש לך ממשלה שמבינה את חשיבות ההתיישבות, מבינה את חשיבות החקלאים.

מירי רגב: צריך לשבת על זה בצורה מסודרת, אם אתה החלטת שאתה מייצג אותם, יחד עם הארגונים החקלאיים – ואתה יודע שגם בתוך הארגונים החקלאיים הם לא מסכימים – יחד עם השר אורי אריאל ויחד עם האוצר, ולהביא פתרונות.

מירי רגב: אני מוכנה להיות חלק מאלה שיעזרו לך לקדם את המפגש הזה, אבל ועדת חקירה שעליה אתה מבקש מאתנו היום להצביע – אתה לא מבקש מאתנו להצביע היום אם אנחנו בעד החקלאות; כולנו בעד החקלאות לא פחות ממך.

מירי רגב: אתה מבקש להצביע על ועדת חקירה, ואני מתנגדת לוועדת חקירה, כי היא לא תעזור לחקלאים.

מירי רגב: ולכן, אם באמת אתה רוצה לעזור לחקלאים, אני מוכנה ללכת אתך בעניין הזה, שנקים יחד עם מי שצריך בממשלה צוותים לעזור לחקלאים, זה באמת בדמנו; אני אוהבת את החקלאים, אני מאמינה בהם, ואני מאמינה בשליחות שלהם, וזאת הצעתי כחברת הממשלה, ולאור זה שניתנה לי הזכות או החובה לעמוד כאן כשרה תורנית ולענות את תשובתו של השר אריאל.

מירי רגב: אני אומרת לך את זה ואני קוראת לך שנשתף פעולה.

מירי רגב: ולכן, ההצבעה היום היא לא הצבעה על החקלאות, אלא הצבעה על ועדת חקירה, ואנחנו מתנגדים להקמת ועדת חקירה.

מירי רגב: אני אעבור לתשובתו של – – –

קריאה: – – –

מירי רגב: לא צריך.

מירי רגב: אוקיי, אז אני לא מקריאה את תשובתו של אורי אריאל.

מירי רגב: אנחנו נצביע על הצעתך על ועדת חקירה, אנחנו נפיל את עניין ועדת החקירה, אבל אני מוכנה ללכת יחד אתך כדי לעשות כל מה שצריך כדי לחזק את החקלאות ואת החקלאים שלנו.

נחמן שי: יפה מאוד, רק שהייתם צריכים לעשות את זה לפני, ולא אחרי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: חבר הכנסת ברושי, הצבעה על להעביר לוועדת הכנסת ולהחליט איפה דנים המשך דיון?

מירי רגב: לא, אנחנו מתנגדים לוועדת חקירה.

מירי רגב: אנחנו מפילים את זה.

דוד ביטן: לא, בהתחלה הוא רצה – – –

מירי רגב: לא.

מירי רגב: הוא אמר – – –

מאיר כהן: אז עכשיו אנחנו עורכים הצבעה בעד או נגד העברה לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: הם ביקשו שמית – אנחנו נערוך הצבעה שמית.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי המזכירה.

יואל חסון: מי שמצביע בעד – הוא בעד ועדת חקירה פרלמנטרית.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד

מאיר כהן: המזכירה, חברי הכנסת רוצים לחדד שוב.

ירדנה מלר-הורוביץ: ההצבעה על הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית; על-פי התקנון, מקימה ועדת הכנסת, ולכן ההצבעה היא בעד או נגד העברה לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: כדי להקים ועדה פרלמנטרית.

מאיר כהן: בסדר?

מאיר כהן: ברור?

יצחק הרצוג: תתחילי מההתחלה.

מאיר כהן: מי שבעד – הוא בעד ועדת חקירה.

מאיר כהן: מי שנגד – הוא נגד.

מאיר כהן: בבקשה להמשיך.

יצחק הרצוג: שתתחיל מההתחלה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד

יואל חסון: איך נגד?

יואל חסון: איך?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח

יואל חסון: שר החקלאות – אינו נוכח.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת לקרוא שוב?

מאיר כהן: כן, נא לחזור.

מאיר כהן: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיק לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח

מאיר כהן: לא לא, הוא כאן.

עמיר פרץ: לא משתתף.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עמיר פרץ – אינו משתתף בהצבעה יואב קיש – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת עפר שלח – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: יש מישהי או מישהו מחברי הכנסת שנמצא כאן ולא קראו בשמו?

מאיר כהן: השר אקוניס, בבקשה – נגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אופיר אקוניס – נגד יש עוד מישהו?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: יש?

מאיר כהן: תמה ההצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

קריאה: דוד ביטן – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: ובכן, בעד הצעתו של חבר הכנסת ברושי – 24, נגד – 39.

מאיר כהן: ההצעה נדחתה.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, ד' בטבת התשע"ז, 2 בינואר 2017, בשעה 16:00.

מאיר כהן: הישיבה הזו נעולה.

מאיר כהן: חג שמח לכולם.