ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 179, 2016-12-19 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ט בכסלו התשע"ז, 19 בדצמבר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –

לדיון מוקדם: הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיפים 20, 21 ו-23 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016.

לדיון מוקדם: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: כישלונה ואוזלת ידה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי, האזרחי והדמוקרטי;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: תקציב המדינה המתגבש הוא אנטי-חברתי ומנציח את הפערים;

יולי יואל אדלשטיין: סדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע, קודם כול, את ההנמקה של הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני: כישלונה ואוזלת ידה של הממשלה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי, האזרחי והדמוקרטי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה ינמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו שני שרי ממשלה באו להקשיב להנמקה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, נוכחים ונעדרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב ככה הסתכל אם יש רוב לאופוזיציה – אין, כרגע לא נרשם רוב לאופוזיציה.

יוסי יונה: לא נוכל לעשות מחטף, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: זה עצוב מאוד.

יוסי יונה: אני מקדם את הצעת האי-אמון שלי – איך נאמר זאת, באווירה מאוד אינטימית – – –

עמר בר-לב: זה לא הכמות, כי אם האיכות.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: אז תמיד המעטים מחמיאים לעצמם על היותם גם האיכותיים.

יוסי יונה: בוודאי, האיכותיים נותרו אתנו, והנה, אפילו אחד מהשרים.

יוסי יונה: השרה נטשה אותנו, אז יש לנו, אם כן, נציגות של שלוש סיעות בכנסת, וכבוד היושב-ראש, בוודאי.

יוסי יונה: כנסת נכבדה, אני מכתיר את נאום האי-אמון שלי כנאום התחבושת המתחלפת, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: ולמה אני מתכוון?

יוסי יונה: ודאי שכולנו, וכל חברות וחברי הכנסת, שמחו לשמוע, ואזרחיות ואזרחי מדינת ישראל שמחו לשמוע, על היוזמה של האוצר בעניין של "חיסכון לכל ילד".

יוסי יונה: מחווה יפה, ויש לה גם משמעות אופרטיבית; הילד, הילדה, מגיעים לגיל 18 ויש בידם סכום נכבד של כסף שיכול, אכן, לשפר את מצבם, לשפר את ההזדמנויות העתידיות שלהם וכו'.

יוסי יונה: אבל הנה, מה אנחנו מגלים?

יוסי יונה: תארו לכם, אם היה בא האוצר, אדוני היושב-ראש, ואומר, הביטו, הנה פרויקט חשוב שאני רוצה לממן בעבור ילדות וילדי ישראל, אבל זו תוספת תקציבית חביבה ביותר לתקציב הקיים, אז כולנו גם היינו שמחים על הקמתה של הקרן וגם על הרחבה תקציבית.

יוסי יונה: אבל מה אנחנו מגלים?

יוסי יונה: וכאן אני מגיע, אדוני היושב-ראש, למטפורה של התחבושת המתחלפת: זה כמו אדם שסובל מפציעה ברגלו, ומישהו שם תחבושת על הרגל הפצועה, אבל הנה, נפער פצע ברגל האחרת.

יוסי יונה: מה עושים?

יוסי יונה: אין תחבושות, אז מורידים את התחבושת מרגל ימין ושמים אותה על רגל שמאל.

יוסי יונה: ולמה הכוונה?

יוסי יונה: מקצצים כדי לממן את תוכנית החיסכון, והנה, יש לנו פרטים מאוד מאוד ספציפיים במה מדובר; בגלל תוכנית החיסכון, שכולנו תומכים בה, וכולנו רוצים אותה ורוצים בה, אנחנו נאלצים גם לספוג קיצוצים נרחבים במשרדי ממשלה שונים.

יוסי יונה: חינוך – 108 מיליון שקל קיצוץ, השכלה גבוהה – 47 מיליון שקל קיצוץ.

יוסי יונה: מה יאמר בוגר האוניברסיטה, דוקטורנט, שחשב – הנה, יש פה הרחבה תקציבית והוא יוכל להיכנס אל בין כותלי האוניברסיטה ולהרצות, ואולי יש איזה תקן – לא.

יוסי יונה: ועכשיו שמים את האנשים הללו במין איזה הפרד ומשול – או שהחוקרים הצעירים באוניברסיטה יזכו לאיזה חסד מהממשלה, כי אכפת לה מההשכלה הגבוהה, או שאנחנו נעשה תוכנית חיסכון לילדים.

יוסי יונה: הרי ברור שגם זה וגם זה נדרש.

יוסי יונה: ואותו דבר בתקציבים אחרים; בתקציבי הרווחה קיצוץ של 49 מיליון שקל, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: היום הופיעו נציגים של עמותת "רעות", שעוסקת בילדים חוסים, ילדים שהופנו לשם על-ידי בית-המשפט.

יוסי יונה: צו – הפניה של בית-המשפט, משום שהם לא יכולים להישאר בחיק משפחתם.

יוסי יונה: מהו התקציב הגדול הנדרש כדי לקיים את העמותה הזאת, כדי לאפשר לה שלא לקרוס?

יוסי יונה: 6 מיליון.

יוסי יונה: אין כסף.

יוסי יונה: בבריאות – קיצוץ של 66 מיליון, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: שלטון מקומי, שמדי שבוע, כמעט, הוא בא אלינו לוועדת הכספים, לוועדת הפנים, ועוד ועוד, ומבכה את מר גורלו ואומר, הביטו אנחנו קורסים; ולוקחים מהם 88 מיליון שקל.

יוסי יונה: והנה נכנס אדוני שר השיכון, שכדי לממן את תוכנית "חיסכון לכל ילד" מקצצים ממשרדו 45 מיליון שקל.

יוסי יונה: התחבושת המתחלפת – מסירים את התחבושת מהפצע ברגל ימין, והנה נפער פצע ברגל שמאל, ושמים את התחבושת שם.

יוסי יונה: אבל הפצע ברגל ימין ממשיך לדמם.

יוסי יונה: המצוקות החברתיות ממשיכות להתקיים, זה לא שנפתרו הבעיות.

יוסי יונה: ואז לקחנו את הכסף והעברנו אותו, משום שאין צורך בו, ומימנו צרכים אחרים.

יוסי יונה: והנה בא לנו עוד קיצוץ, אתמול, קיצוץ רוחבי של מיליארד ו-200 מיליון שקל.

יוסי יונה: והאבסורד – אנחנו ישבנו היום, אדוני היושב-ראש, בוועדת הכספים, קיבלנו דפי החלפת תקציב, ובדפי החלפת תקציב, שנוגעים כמעט לשליש, גברתי יושבת-ראש הסיעה שלנו – שליש מהסעיפים של התקציב שונו, ולמעשה זה תקציב חדש, ולמעשה אולי הייתה צריכה להתקבל החלטה שדוחים את הדיון בשבוע-שבועיים, כדי שנוכל ללמוד את השינויים הללו.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש – –

מרב מיכאלי: האוצר – – –

יוסי יונה: – – אנחנו מחמיאים לעצמנו, נכון, חברת הכנסת מיכאלי?

יוסי יונה: במה?

יוסי יונה: עקומת הלמידה שלנו מאוד מאוד מרשימה.

יוסי יונה: אבל יחד עם זאת אין ביכולתנו להכיל, לספוג, לעבד, תקציב חדש.

יוסי יונה: ואומרים לנו, אוקיי, תראו, יהיו לכם שלוש שעות, לִמדו את התקציב, כתבו או הביעו הסתייגותכם, ועל כך נעשה הצבעות או דיונים.

יוסי יונה: זה לא רציני, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: זה לא רציני.

יוסי יונה: ושם גם יש לנו את הקיצוץ הזה, והראו שוב את המשחק, אדוני היושב-ראש, של התחבושת המתחלפת; חלק מהקיצוצים נועדו לממן סעיפים תקציביים אחרים, שמאוד יכול להיות שחלקם אנחנו שלמים לחלוטין אתם.

יוסי יונה: הנה חלק מהם: פיתוח כלכלי של אוכלוסיות המיעוט בישראל, החינוך הנוצרי, ניצולי שואה – עיראק, אפריקה, אלג'יריה.

יוסי יונה: אני רוצה להודיע בשמחה שהורי קיבלו איזו גמלה, כי הם ניצולי השואה, במשתמע, ויש לברך על כך, אבל כדי שהם יקבלו, משרדים אחרים צריכים לספוג את הקיצוצים הללו, ושוב: משרד החינוך – 36 מיליון שקל; רשויות מקומיות – 24 מיליון שקל; בריאות – 15 מיליון שקל; מענק בינוי ושיכון – 14 מיליון שקל; פיתוחי תחבורה – 118 מיליון שקל.

יוסי יונה: ובוודאי, בוודאי, כדי גם לממן, אדוני היושב-ראש, מהצד השני של הסקאלה, את הסאגה – איך נאמר זאת, הפיאסקו המתמשך – של רשות השידור.

יוסי יונה: שם זה עניין תקציבי, בסופו של דבר, אבל זה יותר עניין של מחדל שלטוני, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: ובוודאי יש לנו עוד flat, של 900 מיליון שקל, שזה בגלל, אדוני היושב-ראש יודע, הסכמים קואליציוניים.

יוסי יונה: כיצד אפשר בלעדיהם?

יוסי יונה: אבל גם כאשר מממנים הסכמים קואליציוניים, וחלקם לפחות, לפי השקפת עולמי, גרעיני משימה של הציונות הדתית בעיירות פיתוח – למה אנחנו צריכים את זה?

יוסי יונה: קחו את הכסף, תנו להם.

יוסי יונה: עוד פעם יבואו הגואלים ממקומות כאלה ואחרים ויצילו את דימונה ואת ירוחם?

יוסי יונה: תנו את זה לשם, לתושבים שחיים במקומות הללו.

יוסי יונה: הם לא צריכים גאולה מבחוץ.

יוסי יונה: הם לא צריכים סיוע מבחוץ.

יוסי יונה: הם יכולים להסתדר בעצמם עם הכספים הללו.

יוסי יונה: אבל הנה, יש לנו שוב את הסקאלה הזו – את המשוואה – מצד אחד מגיעים להסכמים קואליציוניים, ועושים לכאורה הרחבה תקציבית כזו או אחרת, אך מצד אחר מקצצים.

יוסי יונה: שוב, בחינוך – 88 מיליון שקל, בשיכון – 14 מיליון שקל, פיתוח ותחבורה – 105 מיליון שקל, בריאות – 26 מיליון שקל, רווחה – 27 מיליון שקל.

יוסי יונה: דרך אגב, חלק ניכר מהסעיפים הללו הם כדי לממן את עמונה בהסכמים הקואליציוניים.

יוסי יונה: אז מישהו קבע סדרי עדיפויות, כנסת נכבדה, מישהו קבע סדרי עדיפויות – ממשלת ישראל בוודאי – שלפיהם החינוך, השיכון, פיתוח תחבורה, בריאות, ורווחה – כל אלה חשובים פחות מעמונה.

העובדה הבאה: שנייה, אני מסיים, אדוני, עכשיו.

העובדה הבאה: ברשותך, חריגה של כמה שניות.

העובדה הבאה: זה אומר שבאופן כזה או אחר, ההוצאה האזרחית של ממשלת ישראל על שירותים חברתיים בעתיד, תלך ותקטן.

העובדה הבאה: זו המדיניות.

העובדה הבאה: ולכן אנחנו צפויים, אדוני היושב-ראש – עם מדיניות כלכלית שכזו, עם הצעת תקציב שכזו – לפגוע באופן חמור בשירותים החברתיים שהמדינה חייבת לספק לתושביה.

העובדה הבאה: לכן אנחנו נראה גם עלייה ביוקר המחיה, ואז, כפי שזה גם עכשיו, כישלון חרוץ של המדיניות הכלכלית של הממשלה.

העובדה הבאה: תודה אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע גם את ההנמקה של הצעת האי-אמון של סיעת מרצ: אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני, החברתי, הכלכלי והאזרחי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' ינמק.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותו.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין ישיב.

אראל מרגלית: איך קרא לך סמוטריץ היום?

יולי יואל אדלשטיין: כן, בסדר ההנמקה.

אראל מרגלית: ענית לו יפה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברים, היום בישיבת הסיעה של הליכוד שמעתי את ראש הממשלה חוגג על החלטת יאיר לפיד לא לחתום על עצומת ההדחה כנגד חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: לא לחתום, או לחתום?

עיסאווי פריג': לא לחתום.

עיסאווי פריג': הוא – – –

יולי יואל אדלשטיין: אה, לא לחתום.

ראש הממשלה: חברים, לא תולים בן-אדם בכיכר העיר לפני שנחקר.

ראש הממשלה: לא תולים אותו בכיכר העיר.

ראש הממשלה: יש חשדות – תנו למשטרה לעשות את העבודה שלה, ואחרי זה תהיה לנו דעה, תהיה לנו אמירה.

ראש הממשלה: רצתם כמו אחרי טרף?

ראש הממשלה: מצאתם טרף?

ראש הממשלה: חוק ההדחה?

ראש הממשלה: החתמה על עצומה?

ראש הממשלה: איזה תיאבון יש לכם?

ראש הממשלה: איזה תיאבון?

ראש הממשלה: אין לכם סבלנות?

ראש הממשלה: אין לכם סבלנות?

ראש הממשלה: הדבר השני, אדוני היושב-ראש, היום השתתפתי בהפגנת החקלאים בחוץ.

ראש הממשלה: אני בא מבית של חקלאי.

ראש הממשלה: לאבא שלי היו חממות של עגבניות.

אראל מרגלית: פלאח.

אראל מרגלית: אבו אל-בנדורה.

עיסאווי פריג': אבו אל-בנדורה יעני.

עיסאווי פריג': בנדורה וח'יאר.

עיסאווי פריג': בנדורה וח'יאר.

עיסאווי פריג': ח'יאר זה מלפפונים.

עיסאווי פריג': אני זוכר שהאנשים היו באים – לפלאח היה ערך.

עיסאווי פריג': היה לו מעמד.

עיסאווי פריג': יש לו הרבה עגבניות, הרבה ירקות – באים, קונים – – –

זוהיר בהלול: אתה מרתק את היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: כי החקלאים היו אצלי אחרי ההפגנה, אז אני מכיר את הסיפור.

עיסאווי פריג': אני זוכר שהייתי הולך עם אבא בתיכון.

עיסאווי פריג': עוזר.

עיסאווי פריג': היה מעמד, חברים.

עיסאווי פריג': היינו עושים את זה בכיף, חיים בכבוד.

עיסאווי פריג': לחקלאי היה מעמד.

עיסאווי פריג': היה לו משהו.

עיסאווי פריג': היום אני מעיין בחשבון שאחד החקלאים הביא ללשכה, אדוני היושב-ראש.

עיסאווי פריג': הוא מכר 423 קילו עגבניות, חברים.

עיסאווי פריג': קרוב לחצי טונה.

עיסאווי פריג': קרוב לחצי טונה.

עיסאווי פריג': והוא מראה את הצ'ק שקיבל – צ'ק מודפס יפה, עם חשבון: 220 שקל.

עיסאווי פריג': אני הייתי המום.

עיסאווי פריג': אני אומר לו: אולי לא חצי טונה?

עיסאווי פריג': אני מסתכל, זה חצי טונה, 423 קילו.

עיסאווי פריג': חצי שקל לקילו.

עיסאווי פריג': 220 שקל הצ'ק, חברים.

חיים ילין: הם מוכרים פי – – –

עיסאווי פריג': מוכרים את זה ב-6 שקלים.

עיסאווי פריג': האיש שקם בבוקר, ב-05:00, עמל ידו – אני עברתי את זה, אני עברתי את זה.

עיסאווי פריג': עם אבא ואימא עברתי את זה – עובד כל כך קשה בשביל למכור את הקילו בחצי שקל.

עיסאווי פריג': לכל המתווכים למיניהם.

עיסאווי פריג': וזה מגיע לצרכנים – אלינו – ב-6 שקלים.

עיסאווי פריג': פער תיווך של 5.5 שקל, ומי שמזיע – – –

אראל מרגלית: – – – פער שיווק של 600%.

עיסאווי פריג': 600% – מי מרוויח אותם?

עיסאווי פריג': מי שיושב במשרדים, מי שמקיש במחשב.

עיסאווי פריג': מי שמזיע וקם בבוקר, יצטרך לשלם מהכיס.

חיים ילין: הם לא מרוויחים.

חיים ילין: הם אומרים לך שהם לא מרוויחים.

עיסאווי פריג': ויש לנו מהצד השני שר חקלאות, שבמקום לדאוג לחקלאים, הוא דואג לעמונאים.

עיסאווי פריג': מביא להם 130 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': 130 מיליון לפינוי 40 משפחות.

עיסאווי פריג': תארו לעצמכם, חברים, 130 מיליון השקלים האלו, כמה היו יכולים לעזור לענף החקלאות ולחקלאים.

עיסאווי פריג': ואני מזהיר – ואל תגידו לא ידענו – בעוד כמה שנים לא יהיו חקלאים במדינה.

עיסאווי פריג': מספר החקלאים פושטי הרגל הולך וגדל משנה לשנה.

עיסאווי פריג': וזה המצב, כולנו עובדים אצל העניבות.

עיסאווי פריג': והדבר השלישי שרציתי להתייחס אליו, אדוני היושב-ראש – הבזאר הטורקי שמתקיים והתקיים אתמול ושלשום ואמור ללוות אותנו בעוד כמה ימים בוועדת הכספים.

עיסאווי פריג': אדוני, אני כחבר כנסת רוצה להרגיש את הכבוד להיות חבר כנסת, אבל כשאני בא לוועדת הכספים ורואה איך הדברים מתנהלים, אני מתבייש בעצמי.

עיסאווי פריג': הדברים מתנהלים, חברים, כבזאר טורקי, ככסף קואליציוני.

עיסאווי פריג': התקציב, אין בו שקיפות, אין בו השתקפות, ואתה חסר אונים.

עיסאווי פריג': אתמול זה התחיל, מביאים לך תקציב של קיצוץ, קיצוץ של 1.2 מיליארד.

עיסאווי פריג': פתאום מביאים.

עיסאווי פריג': ומה אנחנו יודעים?

עיסאווי פריג': איך שאני מכיר את התקציב, 80% ממנו הם טייס אוטומטי, חברים.

עיסאווי פריג': טייס אוטומטי, התקציב.

עיסאווי פריג': אולי יש 20% הגמישים שהשר או המדיניות של המשרד יכולים להסיט.

עיסאווי פריג': תארו לעצמכם, מ-20% האלה, הגמישים, 1.2 מיליארד קיצוץ רוחבי, וזה בלי ידיעת חברי הכנסת, הם רק אמורים להצביע, בלי שום דיון – בלי שום דיון מוקדם, בלי ידיעה, באמירה: זהו, החלטנו לקצץ 1.2.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': יש עמונאים, יש חרדים, יש כספים קואליציוניים שהבטחנו לאנשים, רוצים לצ'פר אותם, שיצביעו אתנו, אחרת לא יצביעו אתנו.

עיסאווי פריג': כל חבר כנסת יש לו דרישה, וכל חבר כנסת מהקואליציה, כדי לעמוד בדרישתו, צריך לשלם לו כסף קואליציוני.

עיסאווי פריג': זה המצב, וככה המדינה מתנהלת.

עיסאווי פריג': 1.2 מיליארד קיצוץ רוחבי בתקציב שאמור לקבוע את סדר העדיפות של התקציב, שבא כולו – כולו בא – מתקציבים חברתיים: מחינוך, מבריאות, מכיבוי אש, משלטון מקומי, מהמשרד לביטחון פנים.

עיסאווי פריג': משם זה בא, ובקלילות כזאת עושים מחיקה.

אדוני היושב-ראש: אמרתי היום כמה דברים שחוויתי בסדר-היום; כל הדברים – אם שלטון החוק, אם החקלאים, אם התקציב הלא-חברתי שהולך ומתהווה מול עינינו, אם ההתנהלות התקציבית ואם מדינת נערי הגבעות ששולטת ומכתיבה את סדר-היום – כל אלה הסיבה ועוד סיבות לאי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע את תשובתו של השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין על שתי הצעות האי-אמון, הראשונה מטעם המחנה הציוני והשנייה מטעם מרצ.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת – אדוני היושב-ראש, אני זקוק לעזרתך, ממרום ניסיונך: מה עונים?

יריב לוין: מה אני עונה?

יריב לוין: נו, באמת, אולי חברי מהמחנה הציוני ומסיעת מרצ, אולי תפסיקו עם זה כבר, עם ההצעות האלה – אובדן הדרך של הממשלה בתחום המדיני-חברתי.

יריב לוין: קודם כול, אני לא יודע איפה חבר הכנסת יונה.

יריב לוין: איפה חבר הכנסת יוסי יונה?

יריב לוין: הוא בכלל איננו פה.

אלי אלאלוף: הוא במעלית.

יריב לוין: הוא פה, חבר הכנסת יוסי יונה?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, זה פשוט ביזיון, אין דרך אחרת לתאר את זה.

יריב לוין: חבר הכנסת יוסי יונה בא – אני באמת רוצה להתכונן באופן רציני כדי לתת לו תשובות, אבל אני הרי לא יכול לנחש על מה הוא ידבר, אני לא מבין על מה הטרוניה, למה מבקשים לשלוח את מדינת ישראל לבחירות חדשות, באיזו עילה, מה הנושא, ואז הוא בא, מדבר כאן באמת אוסף כלשהו של דברים, חלקם אולי ראויים להתייחסות, לו אפשר היה להתכונן ולבוא ולתת תשובות מסודרות, ואחר כך הוא פשוט גם הולך, כי הרי התשובה בכלל לא מעניינת אף אחד; וגם חבר הכנסת פריג', שאומנם נמצא כאן, אבל גם הוא – – –

אראל מרגלית: יוסי יונה דיבר על התקציב וחבר הכנסת פריג' דיבר על הנושא החקלאי.

יריב לוין: נהדר, זה יוצא מן הכלל, רק לו הייתם מגישים מראש אי-אמון על הנושאים האלה באופן ספציפי, אז הייתי בא עם תשובות מסודרות.

יריב לוין: הרי אני לא שר החקלאות ואני גם לא שר האוצר.

יריב לוין: אז אני יודע, יש לי הידיעה שלי, מתוך החברות שלי בממשלה ובתהליכי קבלת ההחלטות, אבל אני חושב שבהצעת אי-אמון, כשבאים לציבור ואומרים לו: בגלל הנושא החקלאי ראוי שנלך לבחירות, כדאי שנתכונן ונבוא וניתן תשובה מסודרת.

יריב לוין: ואגב, מפי שר החקלאות, גם יותר טוב – – –

יוסי יונה: יריב, אני פה.

עיסאווי פריג': זה הסימפטום.

עיסאווי פריג': זה הסימפטום.

יריב לוין: – – – גם יותר טוב משזה יינתן מפי.

יריב לוין: ולכן, אדוני, בהינתן המצב הזה, ואף שאני חושב שהועלו כאן באמת נושאים חשובים, אבל שמחייבים לימוד ואי-אפשר לענות עליהם בצורה הזאת, אני בכל זאת רק אתייחס לדבר אחד שכן כדאי להתייחס אליו, והוא – איך אומרים – במיוחד שכתוב שזה בתחום המדיני והחברתי והכול, אז הוא בטח גם כן נכנס לתוך העניין הזה.

יריב לוין: אני חושב, רבותי, שראוי היה שתפתחו את דבריכם, קודם כול, בברכה גדולה לראש הממשלה, שחזר מביקור מצוין בשתי מדינות חשובות מאוד, ולא רק מדינות חשובות, אלא גם מדינות מוסלמיות, וקיים שם באמת באמת ביקור עבודה שיש לו חשיבות אסטרטגית בהרבה מאוד נושאים, גם ביטחוניים, גם מדיניים וגם כלכליים – כל הנושאים האלה שאתם מדברים עליהם כאן.

חיים ילין: החקלאיים גם.

עיסאווי פריג': – – –

יריב לוין: ואחרי שאתם מרבים לדבר כאן כל הזמן על הכשלים המדיניים, ועל הנזקים, ועל הבידוד המדיני, אז הנה אני אומר לכם: אין שום בידוד מדיני, ההפך הוא הנכון.

יריב לוין: מסתבר שראש ממשלת ישראל הוא אורח רצוי בחשובות שבמדינות, כולל המוסלמיות שבהן, ואני חושב שתוצאות הביקור הזה, של שיתוף פעולה נרחב בשורה ארוכה של תחומים, עם הסכמים חשובים, עם השקעות אדירות בשני הצדדים, ושיתוף של הסקטור העסקי, בדיוק כל הדברים שלא-מעט פעמים שמעתי כאן את חבר הכנסת מרגלית, למשל, מדבר עליהם, ובצדק – אני חושב ששני הביקורים האלה היו בהחלט מופת והצלחה אדירה בכיוון הזה.

יריב לוין: נדמה לי שהם רק מוכיחים שכשעובדים בצורה רצינית מצד אחד, ועומדים על הדרך ועל העמדות היסודיות שלנו מצד שני, בסוף גם מגיעים להישגים, גם זוכים להערכה בין-לאומית וגם מצליחים לקדם את ישראל – גם במישור המדיני, גם במישור החברתי, בוודאי במישור הכלכלי.

יריב לוין: ועל כן, נדמה לי, אדוני, כפי שאומרים לפעמים בבתי-המשפט, no case to answer; אין הרבה מה לענות, ואין כמובן שום סיבה להביע אי-אמון בממשלה, ואין לי ספק שהכנסת תמשיך לתמוך בממשלה, והממשלה תמשיך לעשות, ומדינת ישראל תמשיך להתקדם, ואזרחי ישראל ימשיכו לתת אמון במי שמובילים את המדינה הזאת, באחריות, וכן, בנחישות וללא מורא.

יריב לוין: תודה.

אראל מרגלית: שמרון – – – היו בעסקה?

יריב לוין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יריב לוין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יריב לוין: הצעת האי-אמון מטעם הרשימה המשותפת: תקציב המדינה המתגבש הוא אנטי-חברתי ומנציח את הפערים.

יריב לוין: מי שישיב לו הוא שר האוצר משה כחלון, שנמצא אתנו.

יריב לוין: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יריב לוין: עד עשר דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כמו שאמר השר יריב לוין, אנחנו מתמקדים בנושא האי-אמון שהגשנו.

אוסאמה סעדי: יש הרבה דברים מעניינים, בטח, ואפשר לדבר עליהם, אבל כל דבר בעתו.

אוסאמה סעדי: ואנחנו רוצים לדבר על הנושא שבחרנו ברשימה המשותפת, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: תקציב המדינה המתגבש הוא אנטי-חברתי ומנציח את הפערים ואת האי-שוויון של החברה הערבית ושל השכבות החלשות במדינה.

אוסאמה סעדי: אנחנו חושבים שהנושא הזה הוא חשוב מאוד, אדוני שר האוצר – חיים, אל תפריע לו, תן לו.

אוסאמה סעדי: עד שהוא מגיע לכנסת, שר האוצר – – –

חיים ילין: עד שרואים אותו פה.

אוסאמה סעדי: עד שרואים אותו, אחרי החוק הנורבגי – שהוא בא.

אוסאמה סעדי: עד שהוא מגיע, אז רוצים לתפוס אותו.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה כרגע ברשות הדיבור ואתה צודק.

חיים ילין: אני מתנצל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, ושר האוצר מקשיב לך.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אנחנו כבר כמה שבועות יושבים על המדוכה של התקציב ואנחנו בישורת האחרונה.

אוסאמה סעדי: אני לא חבר בוועדת הכספים, אבל בימים האחרונים אני מבלה לילות כימים, עד שעות הבוקר המוקדמות ואפילו יותר מזה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אדוני שר האוצר: ככה לא בונים חומה, ככה לא בונים תקציב.

אוסאמה סעדי: הכול בחיפזון, בדקה התשעים, בתוספת הזמן – אני שואל פה, חבר הכנסת אלאלוף, דברים מעולם הכדורגל – אבל איך אפשר – – –

אלי אלאלוף: אני "הפועל באר-שבע".

אוסאמה סעדי: אתה "הפועל באר-שבע" ואני מ"בני סח'נין" ואנחנו בסדר.

אוסאמה סעדי: אבל, איך אפשר לחוקק כך חוקים?

אוסאמה סעדי: אז יגידו לי כמו שאמר יושב-ראש הקואליציה: כל הזמן עושים את זה.

אוסאמה סעדי: אבל אם כל הזמן עושים את זה, זה לא אומר שזה נכון.

אוסאמה סעדי: צריך לשנות את השיטה.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, את עמדתך בעניין חוק ההסדרים, גם את העמדה של היועץ המשפטי לכנסת – שצריך לחוקק כמה שפחות חוקים.

אוסאמה סעדי: הבאנו אין-ספור חוקים, חוקים רציניים, אבל הדיונים לא מעמיקים, סחר-מכר.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת פריג' אמר: בזאר טורקי.

ואני אומר לכם: אני גם מכיר את עמדתך, אדוני היושב-ראש, אבל חבל שאנחנו – כנראה – נצטרך ללכת לבג"ץ כדי שבסופו של יום בג"ץ יחייב את הכנסת לחזור ולדון.

ואני אומר לכם: כל מה שביקשנו, אדוני היושב-ראש, במקום כל השעות האלה שסתם בזבזנו, יכולנו לקיים דיון ענייני אם היינו באים ביום ראשון בבוקר ומקיימים דיון.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב ידעתי רק, אדוני, לא בזבזתם כי אף אחד לא היה, אבל לא משנה.

יולי יואל אדלשטיין: הם בזבזו, אבל אל תגיד "בזבזנו", כן?

יולי יואל אדלשטיין: כי – – –

אוסאמה סעדי: לא, אחרי זה.

אוסאמה סעדי: כל ההתכתבויות, גם ביום שישי, גם ביום ראשון.

יולי יואל אדלשטיין: אה, אוקיי.

אוסאמה סעדי: אני אומר, יכולנו לעשות את זה, ארבע-חמש שעות, לקיים דיון ענייני וזהו.

אוסאמה סעדי: התקציב הזה, אנחנו אתמול גם הצבענו על קיצוץ נוסף בתקציב של 2016, חבר הכנסת מרגלית, של בערך 2 מיליארד, 2% קיצוץ רוחבי בתקציב הקניות, ותראו באיזה סעיפים היה קיצוץ: תקציב משרד החינוך – 108 מיליון שקל, תקציב משרד הרווחה – 49 מיליון שקל, תקציב משרד הבריאות – 66 מיליון שקל, רשויות מקומיות – 88 מיליון שקל, השכלה גבוהה – 47 מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: עוד לא יבש הדיו על התקציב הזה, ואתמול מאשרים בממשלה עוד קיצוץ תקציב רוחבי, חבר הכנסת חיים ילין, של 1.25 – – –

חיים ילין: אל תדאג, יהיו עוד.

חיים ילין: אני מבטיח לך, עוד נגיע לזה.

אוסאמה סעדי: אני אומר, זו התחלה.

אוסאמה סעדי: זו התחלה.

אוסאמה סעדי: זו התחלה.

אוסאמה סעדי: זו הסנונית הראשונה.

אוסאמה סעדי: זו הסנונית הראשונה.

אלי אלאלוף: – – –

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: ואז גם מקצצים עוד ועוד.

אוסאמה סעדי: אז מקצצים עכשיו – או רוצים לקצץ, עוד לא קיבלנו את זה אפילו לוועדת הכספים, כנראה נבהלו – השכלה גבוהה, עוד פעם – 23, זה לתקציב 2017–2018; בריאות – 26; רווחה – 27, אלי אלאלוף; רשויות מקומיות – 44; חינוך – 88; תחבורה – 156 מיליון.

אוסאמה סעדי: כאשר אנחנו מדברים על רווחה – ואתה פה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, חיברת דוח – אבל קיבלנו עכשיו – לפני כמה ימים פורסם הדוח על המצב העוני בישראל לשנת 2015, ואני אומר לכם, איך זה יכול להיות שבמדינה שלנו יש למעלה מ-1.7 מיליון עניים, מתוכם 764,000 ילדים מתחת לקו העוני?

אוסאמה סעדי: שיעור הילדים העניים – 30%.

אוסאמה סעדי: יש 53.3%, כמעט 54%, שיעור העוני באוכלוסייה הערבית.

אוסאמה סעדי: אדוני שר האוצר, 54%, זה שיעור העוני בחברה הערבית, ועוד מקצצים בתקציבי הרווחה ובתקציבים של השירותים החברתיים.

אוסאמה סעדי: מקצצים בשלטון המקומי, ברשויות המקומיות.

אוסאמה סעדי: היום היה כנס של ראשי הרשויות המקומיות מכל – ערבים, יהודים – ואיימו בשביתה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: מקצצים להם עוד ועוד.

אוסאמה סעדי: ואנחנו מתחננים, מבקשים – ראשי הרשויות הערביות – מתחננים למענקי איזון, אדוני שר האוצר, של 200 מיליון שקל ל-2017, 200 מיליון שקל ל-2018, להכניס את זה בבסיס התקציב.

אוסאמה סעדי: אומרים: אין כסף.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר רוצים לחלק לעמונה כדי לרצות אותם, הגזלנים האלה, שודדי הקרקעות, עבריינים, נותנים לכל משפחה מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: פתאום יש תקציב של 80-70 מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: כאשר רוצים לתת בהסכמים קואליציוניים, לפזר כסף, אז פתאום יש כסף לתוספת, תוספת לחטיבה להתיישבות, עוד כסף – 84 מיליון שקל, רשת חינוך ש"ס – 40 מיליון שקל.

אוסאמה סעדי: אומנם יש, אדוני שר האוצר, החלטה 922, והבטחתם לנו מיליארדים.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לשמוע ממך, אדוני שר האוצר – חבר הכנסת טיבי, בוא נשמע משר האוצר עכשיו, בעוד כמה דקות הוא עולה, שיגיד לנו – בחוק התקציב לשנים 2017–2018, איפה מופיעה תוכנית 922?

אוסאמה סעדי: אתמול הוספנו 70 מיליון שקל למוסדות הציבור, מבנים למוסדות הציבור.

אוסאמה סעדי: הוספנו את זה ב-2016, אבל זה חלק קטן מאוד מהתקציבים לביצוע בשנת 2016.

אוסאמה סעדי: לגבי החלק הגדול, אדוני היושב-ראש, יש קושי לאתר את התקנות התקציביות הרלוונטיות.

אוסאמה סעדי: משרדי הממשלה השונים אינם מספקים מידע מספק לגבי סטטוס יישום התוכנית ואינם פועלים לתמרץ את העברת התקציבים לגורמים הרלוונטיים, לרבות הרשויות המקומיות הערביות.

אוסאמה סעדי: גם אינם עוזרים בהתגברות על החסמים השונים.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו אומרים, אדוני היושב-ראש, כבוד שר האוצר, התקציב הזה הוא לא חברתי, הוא מנציח אי-שוויון ואפליה שנמשכים שנים על שנים, והגיעה השעה לתקציב חברתי.

אוסאמה סעדי: לא רק לתת תקציבים, מה שמגיע זה הזכות שלנו, החברה הערבית, האוכלוסייה הערבית, לקבל את התקציבים, ואפילו צריך לתת העדפה מתקנת, כדי לגשר על הפערים העמוקים שנוצרו במשך עשרות שנים.

אוסאמה סעדי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר האוצר משה כחלון להשיב על הצעת האי-אמון מטעם הרשימה המשותפת.

עיסאווי פריג': מה עם החקלאים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

משה כחלון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי סגן השר, גברתי השרה, ב-18 החודשים שחלפו מאז הקמת הממשלה אנחנו מבצעים פעולות כלכליות לטובת המשק.

משה כחלון: בתקציב לשנים 2017–2018 המשכנו והגדלנו את ההוצאה הציבורית במדינת ישראל בצורה חסרת תקדים, למרות הקיצוצים.

משה כחלון: החזרנו את אחריות המדינה לבריאות, לחינוך ולרווחה.

משה כחלון: למרות הקיצוצים יש שם תוספות משמעותיות.

משה כחלון: הגדלנו את סל הבריאות – – –

קארין אלהרר: איפה?

משה כחלון: תכף נגיע ליש עתיד, קארין.

עיסאווי פריג': תתייחס ל-1.2, ל-flat.

משה כחלון: גם לזה אני אתייחס.

משה כחלון: הכול, הכול, מה שתרצו, כמה שיהיה לכם זמן – אני אדבר.

קארין אלהרר: יש לנו זמן.

משה כחלון: בטח, אתם באופוזיציה, אחרים עובדים.

משה כחלון: הגדלנו את סל הבריאות במספרים שמעולם לא היו; הוספנו שכר לחיילות ולחיילי צה"ל, 50% בבת-אחת.

משה כחלון: חברים, הכרזנו – וחבל שנמצא פה רק ידידי אראל, אבל משהו שמפלגת העבודה חרתה על דגלה, עובדי הקבלן – הכרזנו מלחמה בתופעה של עובדי הקבלן, והתחלנו במהלך אמיץ והיסטורי לקליטתם בשירות הציבורי.

משה כחלון: קארין, מה שראש מפלגתך קרא להם: אחי העבדים – אז אח אחר טיפל בהם.

קארין אלהרר: המשכת מה שהוא התחיל, אבל התפקשש לך.

משה כחלון: ואני רוצה לומר לכם, חברי מהאופוזיציה, באמת בצורה ידידותית, ללא התנגחות, ללא ניגוח פוליטי, ללא התססה, אפילו בידידות: לפני שאתם תוקפים, לפני שמעבירים ביקורת, ואמרתם: ניסינו, ביבי לא נתן לנו, האח בנט ברח לנו, אמרתם הרבה דברים יפים, אבל בתכל'ס, בתכל'ס – כלום.

קארין אלהרר: כחלון, אנחנו לא שילמנו שוחד 140 מיליון לתאגיד.

קארין אלהרר: למשל.

קארין אלהרר: היו לנו עקרונות.

רועי פולקמן: זה מסי מעבר.

משה כחלון: תראי, קארין, את יודעת מה, בואי אני אגיד לך בעשר הדקות הקרובות כל מה שעשיתם.

מירב בן ארי: רק בעשר דקות.

משה כחלון: וגם מה שלא עשו, זה כולל, במצטבר.

משה כחלון: אני אשיב גם לך, ידידי פריג'.

משה כחלון: קארין, חברי מיש עתיד, אני מבקש, אם יש לכם מחשב, תפתחו רגע את גוגל, ותפתחו ב"מצע יש עתיד"; אני אקריא לכם מה יש במצע יש עתיד.

משה כחלון: תפתחו בבקשה: הגברת התחרות בשוק הבנקאות בישראל ופירוק הריכוזיות בענף.

משה כחלון: אמרתם שתעשו, עשיתם?

קארין אלהרר: כמה בנקים – – –

משה כחלון: סליחה, ברור, עברה הצעת החוק, הנה, עזר לנו חבר הכנסת אראל מרגלית, עברה הצעת החוק שדיברתם עליה והבטחתם לבוחרים.

משה כחלון: רפורמת הקורנפלקס, אמרתם: אנחנו נעביר, עברה.

משה כחלון: אלי אלאלוף, עברה?

אלי אלאלוף: עברה.

משה כחלון: עברה.

משה כחלון: אתם העברתם?

משה כחלון: אתם דיברתם.

טלי פלוסקוב: יש כאלה שמדברים ויש כאלה שעושים.

משה כחלון: שוק הבקר, חיים ילין – הרמתם את המכסים לפטמים?

משה כחלון: מי שטיפל זה אנחנו.

משה כחלון: פירות וירקות – נכון שמפגינים, נכון שיש בעיות, אמרתם שתטפלו, פחדתם מהפגנות, פחדתם מהתקפות, נתתם לנו לעשות את זה, עשינו, אנחנו סובלים את ההתקפות, אבל 8 מיליון אזרחי מדינת ישראל קנו וקונים כל יום עגבנייה לא ב-17 שקלים, ב-5 וב-4, ודגים ובשר במחירים – – –

עיסאווי פריג': בחצי שקל, אדוני השר, החקלאי שמגדל את זה מקבל חצי שקל.

משה כחלון: מסלול פנסיה ממלכתי – דיברתם?

משה כחלון: דיברתם?

משה כחלון: תפתחו את גוגל, אני רוצה לראות אם יש לי טעות במשהו.

משה כחלון: דיברתם?

משה כחלון: אנחנו עשינו.

משה כחלון: לציבור אני אומר, שזה נקרא קרן ברירת מחדל.

משה כחלון: דיברתם על הגברת התחרות בבחירת סוכן ביטוח.

משה כחלון: עשיתם?

משה כחלון: לא.

משה כחלון: עשינו, בוצע.

משה כחלון: ביטוחי בריאות פרטיים – דיברתם.

משה כחלון: הכול במצע, אני מקריא ממצע יש עתיד.

קארין אלהרר: אני שמחה שהצטרפת לעקרונות שלנו.

משה כחלון: אני שמח להצטרף, כן, אבל אני רוצה גם קצת הגינות.

משה כחלון: לבוא ולהשמיץ ולהכפיש, במקום להתחבא ולהגיד: נכשלנו, תעשה אתה; לבוא ולהכפיש – – –

חיים ילין: מי הכפיש?

משה כחלון: כל הקבוצה שלכם.

חיים ילין: מי הכפיש?

משה כחלון: משר האוצר – – –

חיים ילין: משה, תקשיב מה שאתה עושה – אתה ממציא שאנחנו מכפישים אותך בשביל לענות לנו.

חיים ילין: תשאל את אלי אם כולנו – ואת כל אחד שהיה פה.

חיים ילין: אל תשקר.

חיים ילין: אתה לא בכנסת ולא בוועדות, אל תשקר.

משה כחלון: חיים, אתה יודע מה?

משה כחלון: חיים ילין, עד עכשיו ביקשתי שתפתחו ותגידו אם אני טועה במילה.

משה כחלון: במילה.

חיים ילין: אתה טועה.

משה כחלון: בבקשה.

חיים ילין: אתה טועה, אנחנו לא הכפשנו אותך – – –

משה כחלון: לא, סליחה, בבקשה, תביאו לו את קטעי העיתונות.

משה כחלון: אתם גיבורים בלקשקש.

משה כחלון: כשבאים ומעמידים אתכם מול המציאות, אתם מתחפרים.

משה כחלון: בואו תענו לי, אני מבקש לתת לכם חצי מהזמן שלי ותגידו לי דבר אחד לא נכון.

משה כחלון: הלאה, ביטוח לרכב – דיברתם על 5% הוזלה, הוזלנו ב-13%.

משה כחלון: דיברתם על הגברת התחרות בשוק התקשורת – בוצע, אצל איתן כבל.

משה כחלון: רפורמת היבוא, מכון התקנים, בוצע על-ידי; דיברתם – אני ביצעתי.

משה כחלון: צמיחת עסקים קטנים, הכפלת קרן הלוואות, הוספנו 6 מיליארד.

משה כחלון: דמי לידה לעצמאיות שאתם דיברתם, אנחנו עשינו.

משה כחלון: צמצום אפליית בעלי עסקים – אתם דיברתם, אנחנו עשינו.

משה כחלון: חיבור מפעלים לגז טבעי – אתם דיברתם, אנחנו עשינו.

משה כחלון: החזרת החינוך המקצועי – אתם דיברתם, אנחנו עשינו.

משה כחלון: החזרת מיליארד שקלים מקופת קק"ל – דיברתם על מיליארד, החזרנו 2.2.

משה כחלון: הגבלת שכר הבכירים – דיברתם, אנחנו עשינו; דיברתם וברחתם.

משה כחלון: נתתם לי לעשות את זה, לריב עם כל הבנקאים ולריב עם החזקים במשק.

משה כחלון: אתם לא יכולים לריב אתם, הם חברים שלכם.

משה כחלון: יישום מסקנות ועדת ששינסקי – אתם דיברתם, אנחנו יישמנו.

משה כחלון: הסכמי גג – התחלתם, המשכנו, זה נכון.

משה כחלון: דיור בר-השגה – דיברתם, עשינו.

משה כחלון: רשות להתחדשות עירונית – דיברתם, עשינו.

משה כחלון: דירה להשכיר, המשכנו את שלכם.

משה כחלון: בניית 5,000 מעונות סטודנטים – עכשיו אישרנו 20,000.

משה כחלון: העלאת הסיוע בשכר דירה לזכאי הדיור הציבורי – דיברתם, עשינו.

משה כחלון: קיצור זמנים בהמתנה – דיברתם, עשינו: 900 מיליון שקלים.

משה כחלון: חיזוק תקציבי הבריאות – אני רוצה לומר לכם שדיברתם הרבה.

משה כחלון: זו רק מסקנה אחת, אני רואה שזה לא נגמר.

משה כחלון: אבל עכשיו, כשאתם מבקרים את ה"פלאטים", יש לי שתי הערות עבורכם.

משה כחלון: האחת, יאיר לפיד היה שר האוצר, והוא אמר: flat זה דבר הכרחי; על הרקע הזה, ב-21 ביולי 2013 הוא עשה flat של 4%, ב-31 באוגוסט הוא עשה flat של 2%.

משה כחלון: הוא אמר שהגירעון זה אסון.

משה כחלון: לא, כשאני עושה flat יאיר לפיד אומר: זה מחריב.

משה כחלון: כשאתם עושים flat זה מציל, זה ההבדל.

חיים ילין: – – –

משה כחלון: כעת אתם מדברים על גירעון, חברים.

משה כחלון: יעד הגירעון של יאיר לפיד היה 3.4%, אתם יודעים כמה הגירעון שלי – כשיאיר נתן לי 3.4%?

משה כחלון: 2.15%.

משה כחלון: שהציבור יבין, כל אחוז זה 12 מיליארד.

משה כחלון: כל אחוז, ככה ברחו לו איזה 18-17 מיליארד בלי שירגיש.

משה כחלון: חברים, הדבר האחרון, אני לא רוצה להמשיך, כי כנראה דיברתם הרבה, השם ישמור, תראה עוד כמה, איך אני אגמור אתכם?

אראל מרגלית: שר האוצר, תגיד משהו על הצפון.

משה כחלון: אני מציע – אין בעיה – אני מציע שבאמת, קצת צניעות.

משה כחלון: קצת צניעות.

משה כחלון: אני לא רוצה להגיד: נכשלתם.

משה כחלון: לא הלך לכם מי יודע מה.

משה כחלון: לא הלך מי יודע – וזה בסדר, זה קורה – –

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: – – זה קורה.

משה כחלון: אבל קצת צניעות.

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: תטיילו בעולם.

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: תטיילו בעולם.

משה כחלון: תמשיכו לטייל בעולם.

משה כחלון: תקשיבי – – –

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: עכשיו אני אגיד לך משהו.

קארין אלהרר: תגיד לי – – –

משה כחלון: לתת ולפתור את הבעיה של עמונה – – –

קארין אלהרר: אדוני שר האוצר, איך קורה – – –

משה כחלון: תכף אני אוציא מה יאיר נתן – – –

קארין אלהרר: אדוני שר האוצר, איך קורה שאתה נותן לחברי כנסת שילומים כדי שיצביעו עבור התקציב שלך, שיחלקו למקורבים?

קארין אלהרר: תסביר לי את זה.

משה כחלון: תכף אני גם אוציא מה יאיר נתן.

קריאות: – – –

משה כחלון: אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

משה כחלון: קארין, קארין, אני רוצה להגיד לך משהו.

חיים ילין: מיקי כבר אמר את זה.

משה כחלון: אני – קארין, קארין – – –

חיים ילין: – – – עד שלא נקבל, אם לא נצביע בעד.

קריאות: – – –

חיים ילין: אנחנו היינו בישיבה.

מירב בן ארי: אנחנו יותר – – –

משה כחלון: קארין, אני רוצה להגיד לך משהו.

מירב בן ארי: אנחנו יותר מעורבים, אתה יודע.

משה כחלון: קארין, אני רוצה להגיד לך משהו.

משה כחלון: ב-flat של אתמול יש 150 מיליון גם לצפון, יש 230 מיליון לנשים שילדו, ויש עוד פעולות.

משה כחלון: ועידוד הצפון – עוד 1.5%.

משה כחלון: תכף אני גם אגע בצפון.

משה כחלון: אני רק רוצה לשאול אותך שאלה, אבל באמת עם יד על הלב: איך יכולת להצביע לקחת 40 מיליון שקל מטיפולי שיניים לילדים?

קארין אלהרר: היה לי גירעון כזה גדול.

קארין אלהרר: לא – – –

משה כחלון: ראש המפלגה שלך נהנה שילד בשדרות לא ישן כל הלילה מכאבי שיניים?

קארין אלהרר: אוי, באמת – – –

משה כחלון: זה מה שהוא רצה?

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: על זה את מדברת?

קארין אלהרר: כחלון – –

משה כחלון: ואני בפעולה ראשונה מחזיר את זה.

קארין אלהרר: – – זה לא מתאים לך.

משה כחלון: על זה.

משה כחלון: למה לא מתאים לי?

קריאה: – – –

משה כחלון: למה לא מתאים לי?

קריאות: – – –

משה כחלון: למה?

משה כחלון: להגיד את האמת לא מתאים לי?

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: לקחת 40 מיליון שקלים מטיפולי שיניים לילדים.

קארין אלהרר: ילד בן 14 – – –

משה כחלון: אם היו חותכים לי את היד לא הייתי מצביע על דבר כזה – –

קארין אלהרר: אוי, באמת.

משה כחלון: – – כורתים לי אותה – לא מאבד את הקריירה הפוליטית שלי.

קארין אלהרר: – – – על 150 – – –

קארין אלהרר: – – –

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: – – המנדטים צומחים.

משה כחלון: את המשק לא הצמחתם.

משה כחלון: הצמחתם את המנדטים.

משה כחלון: תמשיכו.

משה כחלון: בשביל מה אתם מתערבבים עכשיו?

משה כחלון: בשביל מה אתם נכנסים?

מיקי לוי: אדוני השר בא לתת לנו – –

משה כחלון: אתה, מיקי – –

מיקי לוי: – – ניתוח – –

משה כחלון: – – אני שמעתי גם את ההצהרות שלך.

מיקי לוי: – – ניתוח כלכלי, או שאתה רוצה לתת לנו "אני מאשים"?

משה כחלון: אני – – –

מיקי לוי: – – –

משה כחלון: אני רוצה לומר לך, מיקי, שעל חלק מהדברים אני חייב להודות לך, כי אני יודע – –

קארין אלהרר: – – –

משה כחלון: – – שהדברים שמבחינתך לא ענייניים – שיתפת פעולה בצורה מדהימה.

משה כחלון: אבל כשאתה אומר:

משה כחלון: flat – אתה לא היית פה – כשאתה אומר:

משה כחלון: flat הורס את המדינה, או מחריב את הכלכלה – – –

חיים ילין: – – –

משה כחלון: מה?

חיים ילין: גם אתה לא היית.

משה כחלון: אתם – – –

חיים ילין: אתה באת אלי כי ראש הממשלה הזה לא נתן לך את 2 מיליארד השקל כשר הרווחה.

חיים ילין: פרשת בהוגנות רבה והגעת אלי למועצה.

חיים ילין: שם שנינו היינו כשעשו את ה-flat גם – –

משה כחלון: טוב, אני רוצה – – –

חיים ילין: – – והם לא יודעים את זה אפילו.

משה כחלון: נו, אז תגיד להם.

קריאות: – – –

משה כחלון: טוב, אני לא יודע על מה אתה מדבר.

משה כחלון: אני יודע שאהבתי לבוא אליך למועצה.

משה כחלון: זה אני יודע.

קריאות: – – –

משה כחלון: יש לנו – – –

מירב בן ארי: נתת לנו מחמאה, אז אנחנו לא מוותרים.

מיקי לוי: יש לך זמן לענות – – – שלכם?

משה כחלון: אני – – –

קריאות: – – –

קארין אלהרר: מה אתם – – –

משה כחלון: מיקי, אני אמרתי קודם – –

קריאות: – – –

משה כחלון: – – אתה לא היית פה, חבר הכנסת לוי, שבזמנכם עשיתם שני "פלאטים".

משה כחלון: היית סגן שר האוצר.

משה כחלון: עשיתם שני "פלאטים": 4% ו-2%.

משה כחלון: flat זה דבר שהוא מחויב המציאות, אין מה לעשות.

משה כחלון: מה שמעניין: כשאתם עשיתם זה הציל את הכלכלה; כשאני עושה – זה מחריב את הכלכלה.

משה כחלון: כל מה שאני ביקשתי מכל – באמת מכל המערכת הזאת: באמת, הוגנות.

משה כחלון: ואני – –

קריאה: – – –

משה כחלון: – – קודם כול קראתי את כל המצע שלכם, שרציתם לעשות ולא נתנו לכם.

משה כחלון: וזה בסדר.

משה כחלון: ומה עשיתי.

משה כחלון: והיות שלא היית – ואני אחסוך ממך את הפרוטוקול, אני אתן לך את זה באופן אישי, כחבר, שתראה מה עשינו, ואולי, אם יש לך ביקורת, אני אשמח גם – או משהו לא נכון.

מיקי לוי: רק תרשה לי לומר – – –

קריאה: – – –

משה כחלון: – – חבר הכנסת אראל מרגלית, לגבי תוכנית הצפון.

משה כחלון: אנחנו ממש לקראת הסיום.

משה כחלון: גם אתמול הוספנו עוד 150 מיליון.

משה כחלון: 400 מיליון מקק"ל.

משה כחלון: בסך הכול, במצטבר, 14 מיליארד; כבר בית-חולים פוריה מקבל בית-חולים שיקומי, כמו שהתחייבנו.

משה כחלון: כמובן, זה בתהליך, אבל כבר מתחיל להיות מתוקצב.

משה כחלון: רמב"ם קיבל 35 מיליון לאונקולוגית.

משה כחלון: התשתיות, כפי שאמרתי – בין 11 ל-12 מיליארד.

משה כחלון: היתר זה בכסף שרץ.

משה כחלון: אני אעביר לך את זה בימים הקרובים, כשנסיים, ממש הכול.

אראל מרגלית: – – –

משה כחלון: וחוק הגליל – – –

אראל מרגלית: הגליל העליון מקבל?

משה כחלון: כן, זה – יפעת שאשא לא הייתה נותנת לנו מנוחה בלי זה.

אראל מרגלית: הגליל המערבי – – –

משה כחלון: כל האזור הזה.

קריאה: – – –

משה כחלון: יש חלוקה.

קריאות: – – –

משה כחלון: אנחנו נפרוס לכם, נפרוס לכם את החלוקה מול העיניים.

יפעת שאשא ביטון: – – –

משה כחלון: חוק הגליל.

משה כחלון: חוק הגליל.

משה כחלון: חברת הכנסת יפעת שאשא וחבר הכנסת יצחק וקנין – עכשיו מגדילים אותו לעשר שנים.

משה כחלון: ברושי, זו בשורה.

איתן ברושי: גם לפטם וגם לביצים.

משה כחלון: ברור.

קריאה: או, הנה – – –

איתן ברושי: אוקיי.

משה כחלון: ומטפלים בזה גם יצחק וקנין וגם יפעת שאשא, לעשר שנים.

משה כחלון: מה שהמפלגות אפילו עם האוריינטציה הכי חקלאית האריכו לשלוש, אנחנו מאריכים לעשר, ואנחנו מטפלים בכל הנושאים האלה.

משה כחלון: חברים, אני מאוד מודה לכם.

משה כחלון: אני חושב – – –

מיקי לוי: אדוני השר, אדוני השר, אדוני השר – – –

משה כחלון: כן.

מיקי לוי: – – – נכון.

מיקי לוי: רק שכחת להגיד שקיבלנו 39 מיליארד שקל גירעון, ועוד 10 מיליארד שקל שעלה "צוק איתן".

משה כחלון: אז – – –

מיקי לוי: ושכחת להגיד שבשנה שעברה היית ב-5.2% – –

מירב בן ארי: אז למה אתם – – –

מיקי לוי: – – flat.

מירב בן ארי: אז למה אתם תוקפים?

מיקי לוי: – – – הוא לא צריך את העזרה שלך.

מירב בן ארי: – – –

משה כחלון: רגע, רגע, רגע, רגע, רגע.

מיקי לוי: – – – את העזרה שלך, תאמיני לי – – –

משה כחלון: שנייה, שנייה.

משה כחלון: שנייה.

מיקי לוי: – – –

משה כחלון: אוקיי, בוא, בוא – קיבלת 3.9 – 39 מיליארד שקל גירעון, נכון?

משה כחלון: עזוב.

משה כחלון: "צוק איתן" זה קרן אחרת.

משה כחלון: בינינו, עזוב, "צוק איתן" – – –

חיים ילין: – – – קרן אחרת – – –

קריאה: איזו קרן אחרת?

משה כחלון: זה כמו קרן מס רכוש.

מיקי לוי: איזו קרן אחרת?

משה כחלון: הכסף הזה בא ממקום אחר.

מיקי לוי: – – –

חיים ילין: לא לא – – –

משה כחלון: אז בוא – אז בוא אני אשיב לך.

קריאה: – – –

משה כחלון: כמה אחוז גירעון אני – – –

מיקי לוי: בשנה שעברה – 5.2% הגעת.

משה כחלון: מירי – מירי.

מיקי לוי: מיקי.

קריאה: מיקי.

משה כחלון: מיקי – –

מיקי לוי: 5.2%, שנה שעברה – – –

משה כחלון: – – כמה – סליחה, כמה אחוז גירעון אני קיבלתי כשהגעתי?

משה כחלון: כמה השארתם לי, אחוז גירעון?

משה כחלון: 3.4%, נכון?

מיקי לוי: לא.

משה כחלון: כמה?

מיקי לוי: – – –

משה כחלון: אתה נתת לי את זה.

משה כחלון: מה.

מיקי לוי: לא.

משה כחלון: כמה?

מיקי לוי: תעשה גוגל.

משה כחלון: כמה?

משה כחלון: נו.

מיקי לוי: אולי רצינו 2.6%.

מיקי לוי: תעשה גוגל.

משה כחלון: אתה השארת לי 2.6%?

מיקי לוי: תעשה גוגל.

משה כחלון: אתה השארת לי – – –

מיקי לוי: – – – תעשה גוגל.

קריאות: – – –

משה כחלון: אתה העברת קריאה ראשונה ב-3.4%.

מיקי לוי: רציתי – – –

משה כחלון: אה, רצית.

מיקי לוי: זה הכול.

משה כחלון: אז עכשיו אני רוצה לומר לך ולצופים – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: לא נכון.

משה כחלון: – – – סליחה.

מיקי לוי: קיבלת 9 מיליארד שקל פלוס.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אדוני, אני לא חושב שתצליח לשכנע – – –

משה כחלון: פלוס במה?

משה כחלון: איזה – – – תגיד לי, עם איזה מחשב אתה עובד?

מיקי לוי: לא, זה לא יפה.

מיקי לוי: לא יפה להגיד נתונים לא נכונים.

אראל מרגלית: היה מע"מ אפס.

מיקי לוי: אדוני השר – – –

משה כחלון: מיקי, ה-GDP של מדינת ישראל – 1.2 טריליון.

משה כחלון: כשאתה לוקח 39 מיליארד, זה – נכון?

משה כחלון: מישהו – שיבדקו שם במחשב אם אני טועה.

משה כחלון: כמה זה 39 מיליארד בגירעון של – ב-3.4%?

משה כחלון: יש?

מיקי לוי: כמה היה הגירעון מ-2014, אדוני השר?

משה כחלון: אני לא הייתי פה.

משה כחלון: הייתי במכללת נתניה.

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, אדוני.

משה כחלון: תודה רבה.

מיקי לוי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר האוצר.

משה כחלון: מיקי, בקיצור – –

קריאה: – – –

משה כחלון: – – בלי סיפורים; הכול כתוב.

משה כחלון: היום הכול מתועד, לכן אין סיפורים.

משה כחלון: ותפסיקו להשמיץ.

משה כחלון: אתם יכולים – – –

חיים ילין: – – –

משה כחלון: כן.

משה כחלון: עכשיו, חיים ילין, אני אתן לך את כל הקטעים שהשמצתם, ואני מקווה שמהיום תחשבו פעמיים.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר האוצר משה כחלון על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם ננצל את ההזדמנות לברך – ביציע – את אנשי רשת "שובו" – רשת בתי-הספר "שובו", ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: שמחים לראות אתכם.

ג'מאל זחאלקה: איפה הכסף?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצעת – –

ג'מאל זחאלקה: איפה הכסף?

חיים ילין: כבוד השר, שכחת את הפתק.

יולי יואל אדלשטיין: מה כתוב?

יולי יואל אדלשטיין: מה כתוב?

חיים ילין: כבוד השר, אני לא רוצה – – –

מירב בן ארי: – – –

חיים ילין: זה סודות מדינה.

חיים ילין: הפתק הזה חשוב.

מירב בן ארי: – – –

חיים ילין: אני חייב להגיד לך – – –

מירב בן ארי: תסביר את זה.

משה כחלון: אני מרשה לך.

משה כחלון: אני מרשה לך.

מירב בן ארי: – – – לך.

חיים ילין: מה?

חיים ילין: להגיד מה כתוב שם?

משה כחלון: כן.

חיים ילין: flat 4% ועוד 2%.

מירב בן ארי: לא לא, תגיד באמת מה כתוב.

מירב בן ארי: תגיד שכתוב שם – – –

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מאוד שמח – מה היינו עושים אם לא היה טלפון נייד וגוגל, כבוד היושב-ראש?

חיים ילין: אני לא יודע מה היינו עושים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר האוצר וסגן שר האוצר לשעבר, תנסו לשכנע אחד את השני לפחות לא באמצע המליאה.

חיים ילין: כבוד שר האוצר, תן לי דקה אחת מתוך עשר הדקות שאני הולך לענות לך ולהגיד לך – כבוד שר השיכון, מכיוון שאתם חברים שלי, אנחנו לא יורדים, כבוד השר, לרמה של הכפשות כמו שאתה חושב.

חיים ילין: נמצא פה חבר הכנסת אלי כהן, תשאל אותו.

חיים ילין: בוועדת הרפורמות – מי נלחם יותר ממני על החוקים שאתה ניסית להעביר ולא הצלחת?

חיים ילין: תשאל אותו, בסדר?

חיים ילין: אם הכפשתי אי-פעם.

חיים ילין: להפך, אני רוצה להגיד לך משהו: הרי בסוף נהיה ביחד.

חיים ילין: זה שאתה תכפיש אותנו לא יגדיל אותך ולא יוריד אותנו.

חיים ילין: זה עושה אותך יותר קטן, משה, לא מתאים לך.

חיים ילין: באמת לא מתאים לך.

חיים ילין: ועכשיו אני אגיד לך משהו – – –

משה כחלון: – – –

תקשיב: כבוד היושב-ראש, אני חייב להגיד לך שבאתי לאי-אמון מוכן, אבל לאחר שאמרו שאני שמאל קיצוני, אז אני חייב להגיד לך שראש הממשלה הוציא את ההודעה ואמר, הוא כבר אמר: בנט שמאל, ליברמן שמאל, בוגי יעלון שמאל, הרמטכ"ל שמאל, ועכשיו גם לפיד ויש עתיד שמאל.

תקשיב: אני חייב להגיד לכם, אני גדלתי על האידיאולוגיה וההערצה – הכמעט עיוורת שלי – כלפי יגאל אלון.

תקשיב: באמת, אני אומר לך, ככה גידלו אותי.

תקשיב: הוא אמר משפט: עם שלא יודע את עברו, ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל.

תקשיב: למה אני אומר את זה?

תקשיב: כי כשראש הממשלה אומר על כולם שהם שמאל, הוא בעצם שוכח את העבר, ומי ששוכח את העבר ומטפל רק בכיסא שלו בהווה, הוא מפחד מעתידו הפוליטי.

תקשיב: זה מה שאני יכול להבין.

תקשיב: זה הוא לוקח את המשפט של יגאל אלון, מכווצ'ץ' אותו ולוקח אותו למקומות שהוא רוצה.

תקשיב: אני, באופן אישי, חייב להגיד לך, ראש הממשלה, כמו ראש עיר, כמו ראש מועצה, הוא אבא של אותו אזור.

תקשיב: ראש הממשלה צריך להיות האבא שלנו.

תקשיב: לא יכול להיות שהוא לוקח את אותם ילדים, את אותם אנשים שהם חלק מהעם שלו, ופוסל אותם בגלל הדעות שלהם, מפני שהם לא מתאימים לאג'נדה, מפני שהוא יודע שהאזרחים הולכים ימינה.

תקשיב: אבל כמה אפשר לכבס?

תקשיב: להכניס לבלנדר את אותן ססמאות כל הזמן?

תקשיב: אני באופן אישי מתבייש.

תקשיב: לא יכול להיות ראש ממשלה שכל הזמן מפלג את העם.

תקשיב: כשאני הולך לאיו"ש לבקר, כשאני הולך להתנחלויות לבקר, מפני שיש לי שם חברים ומפני שהוויכוח האידיאולוגי יימשך, ויש לי רגשות עמוקים מאוד כלפי אותם אנשים, שחלקם הגיעו אפילו למועצה אזורית אשכול והקימו יישובים – אז אני אומר להם: אתם ימין, אתם לא חלק מהעם?

תקשיב: איזו שפה זו?

תקשיב: זו שפה רדודה.

תקשיב: לא מתאים לראש ממשלה להיות כזה רדוד וכל הזמן, אולי, לפחד.

תקשיב: המסקנה שלי, ואני אומר לכם, חברים יקרים, שמה ששמעתי מראש הממשלה ומה ששמעתי משר האוצר, ואני באמת אוהב אותו ומעריך אותו מאוד, זה שכנראה הם מפחדים מהעתיד הפוליטי שלהם.

תקשיב: לכן, ככל שהם ירדו יותר על יש עתיד, ככה ייטב להם.

תקשיב: כך הם חושבים.

תקשיב: להגיד לך מה אומרים תמיד?

תקשיב: מה אומרים?

תקשיב: כן ירבה וכן יפרוץ.

תקשיב: אני לא צריך לדבר על המקורות, נכון?

תקשיב: אבל ככל שייתנו לנו פטיש בראש, ככה אנחנו נצמח יותר.

תקשיב: כל מי שנותן אותו, הוא פשוט ייעלם מהמפה הפוליטית.

תקשיב: אני מציע לכם, חברים יקרים, גם מכולנו, גם מהליכוד, להמשיך להכות ביש עתיד.

תקשיב: אני מתחנן בפניכם.

תקשיב: באמת אני אומר לכם את זה, אני מכבד את זה אפילו.

תקשיב: ככה זה נראה, שככל שאתם מכים בנו אנחנו גדלים.

תקשיב: ועכשיו, לגופו של עניין, אחרי שחמש דקות דיברתי על מה שקרה השבוע במדינת ישראל.

תקשיב: ב-1955 הפגיזו את קיבוץ נירים.

תקשיב: לוי אשכול הגיע ושאל אותם, אז הוא היה ראש הממשלה: מה אתם רוצים?

תקשיב: חבר הכנסת מרגלית, תשמע: אתם רוצים כסף לפיתוח חקלאי?

תקשיב: – כי אז תעשייה היה משהו – או שאתם רוצים מיגון?

תקשיב: עונים להם בנירים: רוצים גם וגם.

תקשיב: למה אני אומר את המשפט הזה?

תקשיב: כי בעצם מגיע ראש הממשלה, וגם לאחר מכן מגיע מנכ"ל ראש הממשלה, ושואלים אותי: מה אתה רוצה, מיגון או פיתוח תעשייתי?

תקשיב: אמרתי: גם וגם.

תקשיב: ככה לימדו אותי.

תקשיב: כך זה קרה.

תקשיב: ואני אומר את זה בכנות רבה.

תקשיב: אני מוריד את הכובע בפני בנימין נתניהו על התוכנית שהקים בעוטף-עזה.

תקשיב: אני אומר לכם את זה באמת.

תקשיב: אני מצדיע בפני שר האוצר שחתם על הצ'ק.

תקשיב: דרך אגב, זה היה יאיר לפיד.

תקשיב: אבל אני אומר לכם: זה בדיוק מה שנעשה, שיקמו כך את עוטף-עזה.

תקשיב: עכשיו, אני גדלתי על זה שכל הזמן באו והסבירו לי מה היה במלחמת לבנון השנייה.

תקשיב: למה אני אומר את זה?

תקשיב: כי יש טראומה ממלחמת לבנון השנייה.

תקשיב: אני מספר את הסיפור הזה כי בעצם אם אנחנו רוצים לבנות קהילות חסונות, שיכולות להתמודד עם מצבי קיצון – כמו שדוח המבקר מדבר עליהם – צריך לעשות שלושה דברים: 1.

תקשיב: צריך מיגון, שתכף נדבר עליו; 2.

תקשיב: צריך חוסן, שתכף נדבר עליו; והדבר השלישי – צריך אמון.

תקשיב: אבל כשמבטיחים לצפון תוכנית ושום דבר לא יוצא מזה, שום דבר לא יוצא מזה כי צריך החלטת ממשלה כמו בעוטף-עזה ולא כסף במשרדים – בתוך התקציב שאף אחד לא יודע לאן ייעלם – נוצר חוסר אמון, וכך עולים כל התושבים, כולל ראשי המועצות מהצפון, אלינו ומפגינים, ואנחנו אתם.

תקשיב: כולם נלחמים, אופוזיציה, קואליציה.

תקשיב: מה יצא מזה?

תקשיב: שום דבר, כולל קואליציה שנמצאת שם.

תקשיב: אמון.

תקשיב: חוסן.

תקשיב: מרכזי חוסן לא הוקמו בצפון.

תקשיב: אני ביקשתי משר הרווחה, ואני במשא-ומתן אתו, אבל תדעו לכם: מי שרוצה להחזיק מעמד, חייב להבין שחוסן זה המיגון הפנימי הנפשי של כל בן-אדם.

תקשיב: מי שלא מצליח להבין את זה, לא יוכל לשרוד את המלחמות הבאות.

תקשיב: הדבר השלישי הוא המיגון.

תקשיב: קטונתי מלהסביר את הסכנות שקיימות במכה הראשונה, אני גם לא רוצה להתחיל להסביר אותן, אבל אם לקו הראשון בצפון לא יהיה מיגון, אני לא יודע איך אנחנו נצא.

תקשיב: ומה הבעיה במדינת ישראל?

תקשיב: הבעיה שבמדינת ישראל אם אתה לא חוטף, אתה לא עושה.

תקשיב: אי-אפשר למנוע את זה.

תקשיב: דוח מבקר המדינה מדבר על זה.

תקשיב: בעוטף-עזה אנחנו מבינים בדיוק מה המשמעות של המיגון.

תקשיב: למה בצפון לא ממגנים?

תקשיב: יותר מזה – המיגון שנעשה בצפון בשנות ה-70 וה-80 וה-90 הוא לא תקני.

תקשיב: הוא עובי של 20 ס"מ, כאשר כיום יודעים שאם לא יהיו לפחות 50 ס"מ, אף אחד לא ישרוד.

תקשיב: עכשיו, זה לא עניין של להפחיד, זה עניין של אחריות ומנהיגות.

תקשיב: למה צריך לחכות למלחמה כדי שיהיה מיגון?

תקשיב: אומר את זה דוח מבקר המדינה, אומר את זה צה"ל בפירוש.

תקשיב: אבל כשצה"ל אומר את זה, אז אומרים לשר הביטחון: תשים אתה את הכסף.

תקשיב: תגידו, התפקיד של שר הביטחון זה למגן?

תקשיב: את כל מיגון עוטף-עזה, עשה את זה האוצר והפרויקטור היה משרד השיכון.

תקשיב: משרד הביטחון בכלל לא היה שם.

תקשיב: חברים יקרים, קל מאוד לדבר – ולברבר – כנראה.

תקשיב: אני עשיתי, ואני מודיע לממשלת ישראל שאפשר גם לעשות והיא חייבת לעשות, והיא חייבת להתייחס לדוח מבקר המדינה.

תקשיב: כבוד השר, אני אומר לך בכנות רבה: לא צריך את כל המיגון במכה אחת.

תקשיב: תעשו את 2 הקילומטרים הראשונים.

תקשיב: תעשו את זה ביוזמתכם, לא בחקיקה, לא באי-אמון.

תקשיב: תעשו את זה כי אתם חייבים את זה.

תקשיב: זו אחריות שלכם כלפי ביטחון התושבים ואזרחי מדינת ישראל.

תקשיב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: ישיב השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להשיב בשם שר הביטחון על הצעת האי-אמון של סיעת יש עתיד.

אופיר אקוניס: אבל עוד לפני כן, אדוני – אדוני היושב-ראש, ביממה האחרונה אנחנו עדים לפרסומים חמורים ביותר על חבר כנסת בישראל, חבר הכנסת באסל גטאס, הבוגד במדינת ישראל וחובר לגרועים שבמחבלים.

אוסאמה סעדי: אתה כבר בית-משפט?

אופיר אקוניס: זה ברור שבזכות החסינות – – –

אוסאמה סעדי: כבר הרשעת אותו?

אוסאמה סעדי: עשית לו משפט?

אוסאמה סעדי: ככה שר מדבר?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אני אדבר.

אופיר אקוניס: בוגד במדינת ישראל וחובר לגרועים שבמחבלים.

אופיר אקוניס: זה ברור, אדוני היושב-ראש, שבזכות החסינות, השליחות הציבורית לכאורה של אדם שנשבע אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, ההתנהגות הזאת, של חברי הכנסת מן הסיעות הערביות – מי שנמצא כאן כבר כמה שנים בוודאי איננו מופתע – השימוש הנלוז בדמוקרטיה המפוארת שלנו כדי לחסל אותה מבפנים.

אופיר אקוניס: על זה, אדוני, התרעתי כבר בכנסת השמונה-עשרה.

אופיר אקוניס: אבל ההתנהגות של חבר הכנסת גטאס וחברי הכנסת מן הסיעה המשותפת, אדוני היושב-ראש – לא הם אשמים, אנחנו אשמים.

אופיר אקוניס: במקרה לגמרי, חבר הכנסת פרי, במקרה לגמרי, בדיוק היום לפני ארבע שנים נפסלה בוועדת הבחירות המרכזית, ביוזמתי, חברת הכנסת חנין זועבי מלכהן בכנסת, משום שעברה על חוק-יסוד: הכנסת, סעיף 7א, וכשבועיים לאחר מכן הוחזרה לכאן על-ידי שופטי בית-המשפט העליון.

אופיר אקוניס: ואני לא מן התוקפים את בית-המשפט העליון; בוודאי לא כסדר-יום.

קארין אלהרר: תודה לאל.

אופיר אקוניס: אבל, חברת הכנסת אלהרר, מי שנתן את האור הירוק להתנהגות הבוגדנית הזאת של חברי הכנסת מן הסיעה הערבית הם כל אותם השופטים אשר ישבו בהרכב שהתיר לאישה הזאת, שעברה על סעיף 7א, שתמכה והשתתפה במאבק מזוין נגד ישראל, לחזור לכאן.

קארין אלהרר: אתה שר בממשלה, אל תטיל – – – של השופטים.

אופיר אקוניס: ולכן, אם מישהו או מישהם נתנו אור ירוק להתנהגות הזאת, שאנחנו מכירים עכשיו מחבר הכנסת גטאס, לנורמות הפסולות האלה, אדוני היושב-ראש, למעשים המבישים שאליהם הידרדרה הסיעה הערבית המשותפת, לדאבון הלב, בצער רב ואפילו ביגון קודר – שופטי בית-המשפט העליון.

אופיר אקוניס: את האמת הזאת צריך פעם אחת להגיד.

אופיר אקוניס: עכשיו, חברת הכנסת אלהרר, כשזה בא מאדם, מאישיות פוליטית, שהפכה את ההתקפה על בית-המשפט העליון לקרדום פוליטי לחפור בו, זה היה יכול להישמע כמעט יומיומי.

אופיר אקוניס: אבל כיוון שאינני נמנה – – –

קארין אלהרר: לדברים שלך יש משקל.

אופיר אקוניס: – – – אינני נמנה עם אלה שרואים בבית-המשפט העליון גוף שצריך לחבוט בו כדי להרוויח קולות בפריימריז – –

קארין אלהרר: תודה לאל.

אופיר אקוניס: – – ואכן, אדוני היושב-ראש, אפשר לבדוק את התיעוד של דברי מעל הדוכן הזה, או בכלי התקשורת – מאוד ענייני כלפי בג"ץ, גם כאשר אני חושב ששוגים שגיאות חמורות, כפי שעשו פעמים רבות בעניין גירוש המסתננים הבלתי-חוקיים – פעמים רבות.

קארין אלהרר: זה בסדר להגיד שאתה לא מסכים.

רויטל סויד: אתה לא יכול להגיד שזה לתת את האור הירוק.

אופיר אקוניס: ודאי שאני יכול.

רויטל סויד: לא – – –

אופיר אקוניס: אני אומר לך גם מדוע, חברת הכנסת סויד.

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: אני אגיד לך מדוע.

אופיר אקוניס: משום ששופטי בית-המשפט העליון, שישבו והחזירו לכאן את חברת הכנסת זועבי, הם לא בזו לחבר הכנסת אקוניס, שבזמנו יזם את הפסילה של חברת הכנסת זועבי.

אופיר אקוניס: הם בזו לכנסת, הם ביטלו את חוק-יסוד: הכנסת, סעיף 7א.

אופיר אקוניס: זוהי שערורייה שאין כדוגמתה.

קארין אלהרר: אלה אמירות קשות.

קארין אלהרר: אלה אמירות קשות.

קארין אלהרר: אתה שר.

רויטל סויד: אדוני השר, אתה אומר דברים חמורים.

אופיר אקוניס: אני יודע שאני אומר דברים חמורים, משום שהדברים האלה צריכים להיות גם בשיח הציבורי.

רויטל סויד: אבל השיח שלך הוא ששופטי העליון בזו, שופטי העליון – הם החזירו.

רויטל סויד: אתה יכול לומר שאתה חושב שהם טעו בהחלטתם, וזה לגיטימי לחשוב כך, כי כל אחד יכול לטעות, גם בית-משפט.

רויטל סויד: אבל השיח שאתה אומר: הם בזו, הם החזירו – אתה עושה בדיוק את מה שאתה אומר שאתה לא עושה, וזה דה-לגיטימציה של בית-המשפט העליון.

אופיר אקוניס: קודם כול, לגבי הטעות האיומה שלהם ב-31 בדצמבר 2012, כשהחזירו את המחבלת הזאת לכנסת – – –

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: תראי, אני, יש לי ויכוח ענייני עם רוב חברי – למעט חברי מפלגתי, גם אתם מעת לעת יש ויכוחים – יש לי ויכוחים מאוד יסודיים על תפיסות עולם, ואני מקיים אותם עם חברי מפלגת העבודה ועם חברי יש עתיד ועם חברי הסיעה המשותפת.

אופיר אקוניס: תסכימי אתי, וגם חברת הכנסת אלהרר, כחברות כנסת ציוניות, בבית הזה, שמה שעשתה זועבי בזמנו חצה כל גבול וביזה ועבר – עברה על חוק-יסוד: הכנסת.

קארין אלהרר: אין ספק, בסדר גמור.

אופיר אקוניס: בית-המשפט העליון יכול מדי פעם בפעם לתת לנו קרדיט, או כפי שאמר פעם ראש ממשלה לא מטעמנו, אשראי – ראש הממשלה אשכול – לתת לנו אשראי שמדי פעם בפעם, אדוני היושב-ראש, אנחנו גם יודעים מה אנחנו עושים.

אופיר אקוניס: החוכמה לא ירדה רק על הגבעה שעליה יושב בית-המשפט העליון, יש כמה גבעות סמוכות.

אופיר אקוניס: אז האוניברסיטה העברית – בוודאי החוכמה ירדה עליה.

אופיר אקוניס: על משרדי הממשלה, כפי ששמענו כאן את שר האוצר, בוודאי ירדה, וגם על הבית הזה.

אופיר אקוניס: ואני חושב – ואני אגיד לך שוב מה אני אמרתי: נתנו אור ירוק להתנהגות, וזה בעיני דבר חמור, והגיע הזמן שגם בית-המשפט העליון יפסיק להתעלם מן המציאות.

אופיר אקוניס: כי הדבר שעשה חבר הכנסת גטאס, חומרתו איננה פחותה ממה שעשתה בזמנו, אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת זועבי.

יצחק וקנין: אני הייתי מציע, מאחר שגם בשבוע שעבר עשיתי איזו פעולה כשישבתי פה – אתה יכול לחלוק על החלטה, אתה יכול לא לקבל את ההחלטה ולא להסכים אתה – –

קארין אלהרר: יפה.

קארין אלהרר: יפה.

יצחק וקנין: – – אבל אני הייתי מציע לא לתקוף את השופטים באופן ישיר, כי בכל זאת, זה בית-משפט – –

קארין אלהרר: עליון.

יצחק וקנין: – – ואנחנו עלולים לאבד את האיזונים – גם כשהחלטות לא מוצאות חן בעינינו.

רויטל סויד: תודה ליושב-ראש.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, אינני מהנוהגים לתקוף את בית-המשפט.

אופיר אקוניס: אני גם לא תקפתי את השופטים באופן אישי.

אופיר אקוניס: בוודאי ההחלטה שגויה, וכל מי שישב בהרכב שגה, שגה שגיאה חמורה ביותר – –

קארין אלהרר: לגיטימי.

אופיר אקוניס: – – שתוצאותיה, חברת הכנסת אלהרר – – –

קארין אלהרר: זה לגיטימי.

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: אבל מה הן התוצאות של ההחלטה – זה לדרדר את הבית הזה ואת החברים בסיעה הערבית המשותפת להתנהגות שאנחנו עדים לה.

קארין אלהרר: זו הבחירה שלהם.

אופיר אקוניס: והדבר הזה הוא בלתי נסבל.

אופיר אקוניס: נמאס.

אופיר אקוניס: נמאס כבר.

אופיר אקוניס: ממש נמאס.

אופיר אקוניס: לעניין הצעת האי-אמון שנימק חבר הכנסת ילין – בשמו של שר הביטחון אביגדור ליברמן: ובכן, דוח מבקר המדינה שפורסם בחודשים האחרונים נועד לבחון את היערכות ישראל להגנה על אזרחיה מפני התקפות רקטות וטילים.

אופיר אקוניס: משרד הביטחון וצבא ההגנה לישראל למדו את ממצאיו בעיון.

אופיר אקוניס: עדיין יש פערים, חבר הכנסת ילין, במוכנות המרחב האזרחי למלחמה, בייחוד בתחום המיגון הפיזי, אשר בו אנו נדרשים בשנים מועטות להשלים פערי מיגון בבנייה ישנה בת עשרות שנים.

אופיר אקוניס: משרד הביטחון ממשיך להוביל מול כלל משרדי הממשלה תוכנית להשלמת פערים אלה, תוך שמירה על גבולות הגזרה והאחריות הנדרשת מכל גוף וגוף.

אופיר אקוניס: בדוח המבקר מפורטים היבטים רבים של מוכנות העורף לחירום, אך העיקר חסר מן הספר; בדוח לא נבחנה מוכנותו הכוללת של העורף להתמודדות עם איום זה ועם איומים נוספים.

אופיר אקוניס: טענתו המרכזית של שר הביטחון היא כי הדוח לא בחן את המענה השלם לעורף, אשר מורכב ממענה רב-שכבתי ורב-ממדי, וממצאיו מפרטים רק חלקים מהם.

אופיר אקוניס: בניגוד לדוח, אני סבור – או: סבור שר הביטחון – שיכולת המודיעין, הסיכול, ההגנה האקטיבית מפני רקטות וטילים וההתרעה לאזרח, לצד קידום תהליכי מיגון ושיפור יכולת הרשויות, מעמידים את מענה ההגנה הכולל הניתן לעורף ברמה טובה מאוד.

אופיר אקוניס: ישראל, משרד הביטחון וצה"ל משקיעים בשנים האחרונות הון עתק בשעות ובתקציבים בקידום מוכנותו של העורף.

אופיר אקוניס: בשנים האחרונות, כך תשובת משרד הביטחון, חלה התקדמות מרשימה ברמת ההגנה האקטיבית על העורף מפני כלל האיומים המופנים כלפי מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: אין הפקרה והתעלמות, כדברי הצעת האי-אמון.

אופיר אקוניס: זה המקום לציין כי יש פעולות שנדרש להשלימן, אך משיח עם ראשי הרשויות ומלימוד מעמיק של תהליכי המוכנות והתרגילים שהם עברו ועוברים בימים אלה, סבור שר הביטחון כי רוב-רובן של הרשויות בישראל כשירות להתמודד במצבי חירום.

אופיר אקוניס: לעניין פערי המיגון במדינה, בעוטף-עזה, חבר הכנסת ילין – – –

חיים ילין: לא אמרתי על עוטף, אמרתי על הצפון.

אופיר אקוניס: שנייה, אני משיב לך.

חיים ילין: – – – כל בית שם.

אופיר אקוניס: אנחנו ניתן לכם תשובה מפורטת, גם על העוטף וגם על הצפון, רק אם תמתין בסבלנות עוד דקה או שתיים.

אופיר אקוניס: ובכן, בעוטף-עזה השקיעה ישראל בשנים האחרונות מעל 2 מיליארד שקלים בקידום המיגון, הגילוי וההתרעה.

אופיר אקוניס: נוסף על כך תורגלו הרשויות וחודדו גבולות הגזרה בין הגופים השונים.

אופיר אקוניס: הדוח אף מציין לחיוב את השלמת המיגון עד לקו 7 קילומטר מהרצועה, ומציין כי כלל ההחלטות שהתקבלו על-ידי הממשלה, דוגמת מיגון מוסדות החינוך, מיושמות ויסתיימו עד לאוקטובר 2017.

אופיר אקוניס: אשר לפערי המיגון בצפון, מאז מלחמת לבנון השנייה השקיעה ישראל מעל 100 מיליון שקלים בשיפור המיגון והמקלטים, ויחד עם משרד הפנים היא תמשיך להשקיע בשנים הקרובות תוך חידוד האחריות הנדרשת מהרשויות המקומיות לכשירות המקלטים שבגזרתן.

אופיר אקוניס: אכן, המענה המיטבי להגנה על האזרח אל מול איום הנשק תלול-המסלול הוא הממ"ד; החלטת הממשלה 2025 גובשה כדי להקל על האזרח בבניית ממ"ד.

אופיר אקוניס: משרד הבינוי והשיכון, משרד הביטחון בשיתוף רח"ל ופיקוד העורף גיבשו הצעה מפורטת ואופרטיבית שתקצר תהליכים, תוזיל ותעודד בניית ממ"ד לכל בית אב.

אופיר אקוניס: הצעה זו לא קודמה עד כה.

אופיר אקוניס: משרד הביטחון ימשיך להוביל מול משרד האוצר את ההצעה ותוכניות נוספות שנועדו לצמצם את פערי המיגון.

אופיר אקוניס: לעניין פערי ההתרעה, למדינת ישראל מערכת ההתרעה המשוכללת והמתקדמת בעולם.

אופיר אקוניס: בארבע השנים האחרונות הושקעו בה מאות-מיליוני שקלים ועוד יושקעו בה כלל המשאבים הנדרשים כדי להגיע ליכולת שהוגדרה על-ידי המערכת המבצעית.

אופיר אקוניס: לסיכום, חבר הכנסת ילין, בחינת מענה ההגנה השלם לעורף, הכולל את משרדי הממשלה, גופי התשתיות, הרשויות המקומיות, הפרט והקהילה, להתמודדות עם מצבי החירום השונים, וכלל יכולת ההגנה שפיתחה מדינת ישראל להגנת העורף האזרחי, מעלה כי לצד הפערים שיש להמשיך ולפעול לצמצם אותם, הרי שהעורף הוא חזק, איתן ומוכן בנקודת הזמן הזאת יותר מאי-פעם להתמודדות עם האתגרים הצפויים לעורף מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: זה לא כתוב בתשובת משרד הביטחון, אבל אני יכול להוסיף, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ילין, שלעתים כדאי שממשלות גם יחשבו כמה שנים קדימה על צעדים מדיניים-ביטחוניים שהן עושות.

אופיר אקוניס: אני לא אכנס כאן לפירוט – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא האשמתי אותך.

חיים ילין: – – –

אופיר אקוניס: כן, צריך.

חיים ילין: – – –

אופיר אקוניס: מה אתה שואל שאלות?

אופיר אקוניס: כאשר עומדים על הדוכן הזה ומביעים תמיכה נלהבת בתוכנית ההתנתקות, האומללה, ואחר כך אומרים לך – תלך לפרוטוקול, תראה מה אמרו כאן אנשים; תראה מה אמרו כאן אנשים, שזה יחזק לו – – –

קארין אלהרר: איפה ראש הממשלה שלך?

אופיר אקוניס: אני לא הייתי אז חבר כנסת, אבל אני – – –

חיים ילין: אבל ראש הממשלה שלך הצביע בעד.

אופיר אקוניס: אבל אני במשאל המתפקדים של הליכוד הצבעתי נגד.

חיים ילין: ראש הממשלה שלך הצביע בעד, ואלקין הצביע בעד פינוי עמונה 2006.

מאיר כהן: ראש הממשלה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

אופיר אקוניס: זו לא שעת שאלות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין, תנו לשר לסיים.

אופיר אקוניס: אבל אני אומר לך, כשעושים, למשל, את תוכנית – – –

מאיר כהן: אבל תדייק.

אופיר אקוניס: לא, אני מדייק, אני לא אמרתי – חבר הכנסת כהן, לא אמרתי שום דבר שאיננו מדויק.

חיים ילין: "אני לא הייתי".

אופיר אקוניס: אתה לא היית, אני לא הייתי, חבר הכנסת מאיר כהן לא היה.

חיים ילין: האחרים אשמים.

אופיר אקוניס: דיברתי על ממשלות, וכאשר ממשלות עושות צעדים אומללים, שלא נפתח כאן – המפלגה שלי פוצלה, בזמנה, וכל מי שתמך בהתנתקות העדיף ללכת לפסולת הפוליטית הזאת ששמה קדימה – שמעת מה שאמרתי?

חיים ילין: אלקין, חבר שלך, היה שם.

אופיר אקוניס: שמעת?

אופיר אקוניס: אני לא חוזר בי במילה, לא חוזר.

חיים ילין: אלקין היה שם, הוא היה בפינוי עמונה ב-2006.

אופיר אקוניס: לא חוזר במילה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

אופיר אקוניס: פסולת פוליטית, פסולת פוליטית ששמה קדימה.

רויטל סויד: טוב שהשר צחי הנגבי כאן.

אופיר אקוניס: זה לא מעניין אותי, אז את לא מבינה.

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת מיקי לוי, אתם הערתם גם את מיקי לוי וכולם התעוררו.

אופיר אקוניס: כולם – משום שאנשים צריכים לקחת אחריות על המעשים שלהם ועל הרעיונות שלהם, ואם הם עומדים מאחורי הרעיונות שלהם, בסוף אפשר לחסוך כמה דברים חשובים, שאנחנו משקיעים בהם הרבה יותר ממה שהיינו צריכים אם לא היינו עושים חלק מן התוכניות המדיניות-ביטחוניות ששמענו עליהן.

מאיר כהן: תברך את המשלחת.

אופיר אקוניס: ובזה אני אסיים.

אופיר אקוניס: ובזה אני אסיים.

אופיר אקוניס: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: לפני שאני אזמין את יושב-ראש – – –

קריאה: קדימה זאת פסולת פוליטית – – –

מיקי לוי: אדוני השר, שני שרים – – –

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אתה לא מבין – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: אדוני השר.

אופיר אקוניס: – – – זאת פסולת – – – זה לא אכפת לי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, לפני שאני אזמין את יושב-ראש ועדת הכספים, אני רוצה לברך – רבותי, אני מקדם בברכה משלחת של חברי פרלמנט מאוסטרליה ומבריטניה, שהגיעו לכנסת במסגרת יום דיונים של דיאלוג ישראל–בריטניה–אוסטרליה.

יצחק וקנין: אני מברך את האורחים ומקווה שנמשיך להעמיק את הקשרים הטובים בין הפרלמנטים ונחתור להשגת שיתופי פעולה פוריים.

יצחק וקנין: ברוכים הבאים לירושלים.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אני מודה למשלחות מבריטניה ומאוסטרליה.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום ועוברים לדיון הסיעתי בהצעות האי-אמון.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – יעל כהן-פארן מהמחנה הציוני, ואחריה – מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: אחרי מסעוד גנאים – קארין אלהרר מסיעת יש עתיד.

מיקי לוי: איפה יושב-ראש ועדת הכספים?

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה, חברי חברות וחברי הכנסת, שלום לחברי הפרלמנט הבריטי והאוסטרלי, אני בטוחה ששם נוהגים קצת יותר בנימוס זה בזה ולא קוראים אחד לשני פסולת פוליטית.

יעל כהן-פארן: תראו, די לא ייאמן בעיני שאנחנו בחודש האחרון של השנה, חודש שבו אנחנו אמורים לפחות לדון – ולהעביר את התקציב, ואנחנו מקיימים את הדיונים האלה ברמה כזאת או אחרת.

קארין אלהרר: יעל, איפה השר?

יעל כהן-פארן: יש שר בחדר?

יצחק וקנין: השר היה פה.

יעל כהן-פארן: השר היה, היה ונעלם.

יצחק וקנין: צחי הנגבי היה פה.

יצחק וקנין: אני מבקש שהשר התורן יגיע למליאה.

יצחק וקנין: תמשיכי, אני לא לוקח לך את הזמן, הרווחת, מה שנקרא.

יעל כהן-פארן: אוקיי, הרווחתי.

יעל כהן-פארן: אז בימים שאנחנו אמורים לדון בתקציב, ואנחנו דנים בתקציב – במה אנחנו באמת מתעסקים?

יעל כהן-פארן: במה התעסקנו כאן בשבועות האחרונים, שאלה השבועות הקריטיים בהעברת תקציב המדינה?

יעל כהן-פארן: כל השיח הציבורי, כל הדיונים בכנסת היו צריכים להיות – היו אמורים להיות – סביב תקציב המדינה, אבל במה התעסקנו?

יעל כהן-פארן: רק לא בתקציב.

יעל כהן-פארן: עד לפני כמה שעות, כל מה שעניין את ראש הממשלה ואת הממשלה ואת השרים ואת השר שלא נמצא כאן – הנה, הגיע שר, שלום אדוני השר.

יצחק וקנין: יש שני שרים – שרת הקליטה.

סופה לנדבר: הייתי כאן.

יצחק וקנין: היא תמיד כאן.

סופה לנדבר: – – –

יעל כהן-פארן: עד לפני כמה שעות, כל מה שעניין אתכם היה 40 משפחות על גבעה, שנמצאו שם בניגוד לחוק, אחרי שבית-המשפט אמר להם שהם צריכים לא להיות במקום שבו הם יושבים.

יעל כהן-פארן: כל שרי הממשלה – היועץ המשפטי, יועצים משפטיים מכל הכיוונים, כולם רק התעסקו בנושא הזה, ב-40 משפחות.

יעל כהן-פארן: תגידו לי, זה נראה לכם הגיוני?

יעל כהן-פארן: זה נראה לכם הגיוני?

יעל כהן-פארן: ככה צריכה להתנהל המדינה שלנו?

יעל כהן-פארן: ככה צריכה להתנהל הכנסת?

יעל כהן-פארן: כל הדיונים שהיו כאן על חוק ההסדרה, וברקע על סידור כזה או אחר עם אותן משפחות בעמונה – אם ראש הממשלה היה מבלה פרומיל מהזמן שהוא בילה על הנושא הזה, פרומיל, אלפית, על הנושאים החשובים שאנחנו מדברים בהם בתקציב המדינה, וכאן היום, שעלו כאן עוד איכשהו בשולי הדיון הציבורי.

יעל כהן-פארן: תראו, רק לפני שבוע התפרסם דוח העוני של הביטוח הלאומי.

יעל כהן-פארן: הדוח מראה: כל משפחה חמישית בישראל היא ענייה.

יעל כהן-פארן: עוני זה הצורך לבחור בין תרופות לבין אוכל, עוני זה כשאין לך ביטחון תעסוקתי, אין לך ביטחון אם תהיה לך קורת גג מעל לראש, אין לך ביטחון אם יהיה אוכל לילדים שלך.

יעל כהן-פארן: ובמה אנחנו מתעסקים?

יעל כהן-פארן: ב-40 משפחות?

יעל כהן-פארן: החליטו לקצץ כ-160 מיליון שקל מתקציבי הבריאות, החינוך והרווחה, והעבירו 130 מיליון שקלים כדי להביא לפתרון – לפיצוי של המשפחות בעמונה.

יעל כהן-פארן: 3.25 מיליון שקל בממוצע למשפחה.

יעל כהן-פארן: כמה המדינה – כמה הממשלה השקיעה בכל אזרח בישראל?

יעל כהן-פארן: 3.25 מיליון שקל?

יעל כהן-פארן: מה המסר שעובר כאן?

יעל כהן-פארן: ששווה להיות פורע חוק?

יעל כהן-פארן: שמשתלם?

יעל כהן-פארן: זה המסר.

יעל כהן-פארן: אתם יודעים, הקמנו כאן, בכנסת, ועדה חדשה, אני אפילו חלק ממנה, אני חברה בוועדה, ועדה מיוחדת – – –

יצחק וקנין: זמנך תם.

יעל כהן-פארן: בסדר, אז תן לי רק לסיים בנקודה הזאת.

יצחק וקנין: נתתי לך אפילו דקה יותר.

יעל כהן-פארן: הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, שם מפוצץ.

יעל כהן-פארן: כל דיון בוועדה הוא התמוגגות לכל הפעילים החברתיים, אבל מה לעשות, בין הדיבורים והמעשים יש מרחק מאוד מאוד גדול.

יעל כהן-פארן: את הממשלה הזאת לא מעניינים לא הנכים ולא הקשישים, את הממשלה הזאת מעניינים רק תושבי עמונה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאשר שאלו את ראש הממשלה על ההחלטה של טראמפ להעביר את השגרירות לירושלים, הוא אמר רק מילה אחת: אדיר.

מסעוד גנאים: ואתם יודעים שיומיים לפני זה ראש הממשלה קיבל את פניו של המטוס "אדיר".

מסעוד גנאים: אני רציתי שראש הממשלה יתפאר ויגיד "אדיר" כאשר הוא באמת פותר את הבעיות הכלכליות והחברתיות של האזרחים במדינת ישראל ובכללם האזרחים הערבים; במיוחד.

מסעוד גנאים: למה אני אומר את זה, אדוני היושב-ראש?

מסעוד גנאים: כי הדוח של "לתת" על העוני הוא בושה לממשלה, הוא בושה למדינה.

מסעוד גנאים: כאשר אין הפחתה במספר או בשיעור המשפחות הערביות הסובלות מעוני, אלא להפך, יש עלייה של 53%, פסיק – כמה?

מסעוד גנאים: שלוש או ארבע משפחות שמצטרפות לקו העוני.

מסעוד גנאים: בקשר לילדים, שיעור גדול.

מסעוד גנאים: יותר מ-50% מהילדים הערבים סובלים מהעוני.

מסעוד גנאים: היום היינו בביקור בעיר רהט בדרום.

מסעוד גנאים: שם 70% מהמשפחות סובלים וסובלות מהעוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני רציתי פעם מראש הממשלה תשובה – "אדיר".

מסעוד גנאים: שייתן לי הישג כאשר הוא יציל אנשים מהעוני, יבטיח להם ביטחון כלכלי, חברתי, תזונתי.

מסעוד גנאים: במקום זה, מה עושה ראש הממשלה לאוכלוסייה הערבית?

מסעוד גנאים: בהשפעת או באפקט עמונה והמתנחלים והמאחזים הוא מזדרז במלחמת הריסת בתים ערביים שנבנו בצורה לא מורשית או בצורה לא חוקית.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, ראש ממשלה נבחר כדי להנהיג.

מסעוד גנאים: הנהגה זו אחריות.

מסעוד גנאים: אחריות זו אחריות כללית, כלפי כל אזרחי ישראל, בלי הבדל בלאום או בדת או בצבע או במין.

מסעוד גנאים: החברה הערבית סובלת ממשבר דיור.

מסעוד גנאים: במקום לפתור, לבנות, לתכנן – ההריסה אינה הפתרון.

מסעוד גנאים: יש אמרה מפורסמת, אדוני היושב-ראש, של אחד הח'ליפים הערבים, הח'ליף השני, ח'ליף א-ראשד עומר עבד אל-ח'טאב.

מסעוד גנאים: כאשר היה רעב במדינה, הוא אמר לפקידים שלו: אל תיקחו זאכּה.

מסעוד גנאים: זאכּה זה אחד מעמודי התווך של האסלאם, זאת מצווה.

מסעוד גנאים: אמר: אל תיקחו זאכּה מהאנשים בגלל הרעב; ואמר את המשפט שצריך להנהיג כל מנהיג, הוא אמר בערבית: (אומר בערבית ומתרגם:) – לא ניקח מהם מה שהוא לנו כמדינה, עד שניתן להם מה שמגיע להם.

מסעוד גנאים: זו המדיניות הצודקת וזה הדבר האדיר.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת קארין אלהרר, ואחריה – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: מירב בן ארי, סליחה.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גברתי השרה, אדוני השר, חברי וחברותי, קודם כול, האמת שהכנתי דברים סדורים מאוד לגבי העורף ולגבי דוח מבקר המדינה, וככל שיותיר לי הזמן אני אתייחס אליהם.

קארין אלהרר: אבל אני חושבת שיש לי חובה להתייחס למופע – שאם הוא לא היה עצוב הייתי רואה בו משעשע – של שר האוצר משה כחלון.

קארין אלהרר: אני לא יודעת אם שמתם לב, חברי וחברותי – הוא לא ידע לענות לי איך קרה שהוא משלם תשלומים לחברי כנסת כדי שיצביעו בעד הצעת התקציב שלו.

קארין אלהרר: הוא התפאר במימוש המצע של יש עתיד, אני מברכת אותו, ואם הוא ישלם 40 שקלים נסכים גם לפקוד אותו.

קארין אלהרר: אבל זה לא העניין.

קארין אלהרר: העניין הוא שאנחנו היו לנו עקרונות.

קארין אלהרר: אנחנו לא הסכמנו שבגלל גחמות של ראש הממשלה נבזבז 140 מיליון שקל על התאגיד.

קארין אלהרר: ולא הסכמנו לבזבז על סקטוריאליות במקום לבזבז על האזרחים, שאין להם מי שצועק – – –

שולי מועלם-רפאלי: מרוב עקרונות מערכת הבריאות רק הלכה אחורה – – –

קארין אלהרר: חברת הכנסת מועלם, יהיה לך זמן לדבר, אני בטוחה שתמצאי על מה.

קארין אלהרר: זה בטח יהיה על עמונה, נכון?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

קארין אלהרר: זה יפתיע אותי.

שולי מועלם-רפאלי: כיוון שרוב הזמן אני לא מדברת על עמונה – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע – – –

קארין אלהרר: מפני שבשבועות האחרונים כנסת ישראל התעסקה בעמונה, עמונה, עמונה.

קארין אלהרר: חוץ מזה היה עוד משהו?

קארין אלהרר: דוח העוני, מישהו זוכר אותו?

קארין אלהרר: איפה כחלון?

מירב בן ארי: מי אימץ את ההמלצות של דוח העוני?

מירב בן ארי: מי אימץ?

קארין אלהרר: איפה כחלון?

יצחק וקנין: מירב, את מדברת אחריה, מייד אחריה.

קארין אלהרר: חברת הכנסת בן ארי – – –

יצחק וקנין: אפילו אני לא אתן לה שנייה אחת שאת לא תדברי אחריה.

יצחק וקנין: מייד אחריה את עולה ויש לך הזמן שלך, אז לא להפריע.

קארין אלהרר: אדוני, יש לי רק שלוש דקות, אז אם אפשר, שלא יפריעו לי.

יצחק וקנין: אני אוסיף לך עוד דקה אם צריך.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: תראו, איפה כחלון הרפורמטור?

קארין אלהרר: מה, הוא בא לספר לי עכשיו על הרפורמה של רפואת שיניים לילדים?

קארין אלהרר: זה היה הדבר הכי קריטי?

קארין אלהרר: אני מנסה להבין את זה.

קארין אלהרר: תפסיקו להיות פופוליסטיים.

קארין אלהרר: זה טוב שהמשכתם ברפורמות שהתחלנו, כל הכבוד לכם, אבל אל תעבדו על הציבור.

קארין אלהרר: קיצוץ flat של 6.45 – ואני אעשה לכם ספוילר: זו לא המילה האחרונה, יהיו עוד קיצוצי רוחב.

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: כי צריך לשלם.

קארין אלהרר: צריך לשלם לחברי כנסת, כדי שירימו את האצבע ויצביעו בעד.

קארין אלהרר: שבועות מכופפים את הידיים, יושב-ראש ועדת הכספים ושר האוצר, על תוכנית מס דירה שלישית.

קארין אלהרר: אם הייתם מבזבזים את הזמן בלהגיע להסכמה לפני, אולי לא היינו צריכים להגיע למצב שמביאים את החוק המתוקן דקה לפני 12 בלילה, כשחברי כנסת בכלל לא ראו אותו.

קארין אלהרר: תפסיקו לעבוד על הציבור.

קארין אלהרר: ואתה לא יכול להתפאר באותן תוכניות שנתיים.

קארין אלהרר: הייתי מצפה משר האוצר – –

יצחק וקנין: תודה.

קארין אלהרר: – – שיבוא ויציג תקציב חברתי.

קארין אלהרר: הזמן של הממשלה הזאת – באמת, תאריך התפוגה עבר.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

מיקי לוי: מה זה, איך לא רשמו אותי?

יצחק וקנין: בדיון סיעתי אפשר רק אחד מהסיעה.

יצחק וקנין: רק אם אתה רוצה לחלק את שלוש הדקות לשניים – ואני לא חושב שפה אפשר לחלק שלוש.

מיקי לוי: תודה, אדוני.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, אני חייבת גם לענות לך, כי את יודעת, חברת הכנסת אלהרר – – –

קארין אלהרר: רגע, מה עם "אדוני השר"?

קארין אלהרר: הוא יושב כאן גם.

מירב בן ארי: גברתי השרה, אדוני השר, כן – בסדר, היא יותר מקשיבה פשוט – איך את, שנמצאת בכל הדיונים, ובכלל חברי כנסת, אומרים שזה לא תקציב חברתי?

מירב בן ארי: זה פשוט בעיני – אני לא יודעת אם זה הפרחות שאתם זורקים לאוויר.

מירב בן ארי: איך אפשר לומר דבר כזה?

מירב בן ארי: איך אפשר לבוא ולהגיד שתוכנית שהייתה תקועה שנים, כמו "חיסכון לכל ילד", שבסוף מכניסה כסף לילדים בגיל 21, בסוף עוד באים ואומרים לי "זה לא תקציב חברתי"?

מירב בן ארי: כל מה שאתם רואים בעיניים – הצרות לצורך העניין – זה את המשברים, אבל אתם כל הדברים הטובים, רפורמות עצומות – ציין שר האוצר, אני לא רוצה לחזור על זה, אבל ישבת שם והקשבת – ממכון התקנים, לבנקים, שלא לדבר על תקציבי הרווחה, שאת – חבר הכנסת אילטוב, תן לי רגע, אני מנסה לשדר לחברה שלי, שהיא באמת חברה שלי, כמה דברים קורים בתקציב הזה, שלהצביע נגדו זה להצביע נגד חברתיות.

מירב בן ארי: ולא דיברתי על הדיור הציבורי.

מירב בן ארי: שנים שתקועות דירות שאף אחד לא השתמש בהן.

קארין אלהרר: – – – שלא נכנסו לדוח העוני?

מירב בן ארי: מה?

קארין אלהרר: איפה אלי אלאלוף שאמר שלא מיישמים את רפורמת העוני?

מירב בן ארי: אלי אלאלוף, חבר הכנסת אלי אלאלוף, שאני חברה בוועדה שלו ופעילה מאוד בוועדה, העביר בעצמו רפורמות מרחיקות לכת שעליהן אני בכלל לא מדברת.

מירב בן ארי: אין מישהו שלקח את דוח העוני ויישם מתוכו כמו שר האוצר משה כחלון.

מירב בן ארי: אני מתפלאת עלייך, כי את יודעת מה?

מירב בן ארי: מילא אם הייתם מביאים איזה בשורה.

מירב בן ארי: אני יודעת שכל דבר שאני אומרת לכם, אמרת שלא הספקתם, כי היה לכם – לא הספקתם, לא הספקתם.

מירב בן ארי: אבל את יודעת, אני בחצי שנה שהייתי בכנסת העברתי את מענק הלימודים נגיד ב-33 מיליון שקל.

מירב בן ארי: כן, מה לעשות, בחצי שנה.

מירב בן ארי: ושנה וחצי – אתה כל הזמן – כל פעם שמשהו מגיע לדיון אתם אומרים שלא הספקתם.

מירב בן ארי: אני מציעה לך ולחברי הכנסת מיש עתיד, ובכלל, כי גם חבר הכנסת מיקי לוי, שהיה כל כך פעיל בדיונים בוועדות, בא ובאמת לקח חלק – חבר הכנסת לוי, איך אתה?

מירב בן ארי: איך תצביע נגד התקציב הזה?

מירב בן ארי: איך?

קריאה: – – –

מירב בן ארי: איך אתה תצביע נגד התקציב הזה?

מיקי רוזנטל: בלי שום בעיה.

מירב בן ארי: הרי אתה הצבעת אתי בעד, בוא נגיד, ברפורמה של העצמאים.

עליזה לביא: מירב, אבל איך תצביעי?

מירב בן ארי: אני אצביע על זה בלב שלם, כי אין תקציב חברתי טוב יותר מזה.

עליזה לביא: – – – חינוך, חינוך – – –

מירב בן ארי: חינוך – התקציב השני בגודלו במדינת ישראל.

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע לדוברת.

יצחק וקנין: יש לה סך הכול שלוש דקות ואתם מפריעים לה.

מירב בן ארי: 60 מיליארד שקל, חברת הכנסת לביא, חברתי, להשכלה הגבוהה, תוכנית חומש לחמש שנים.

מירב בן ארי: מיליארדים להשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: – – –

יצחק וקנין: תודה.

מירב בן ארי: רגע.

מירב בן ארי: נגמר לי הזמן?

מירב בן ארי: הם נתנו לי – – –

מירב בן ארי: לא, אני רוצה רק להגיד משפט אחרון.

מירב בן ארי: אם אתם מצביעים נגד התקציב הזה אתם מצביעים נגד היותכם חברי כנסת חברתיים, ואתם כאלה.

מירב בן ארי: וחבל.

מירב בן ארי: תהנהני, תהנהני.

מירב בן ארי: הרפורמות שהיו פה בשנה וחצי האחרונות – לא היה אירוע כזה, בטח לא בתקופה שאתם הייתם.

מירב בן ארי: תודה.

יצחק וקנין: תודה למירב בן ארי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, ואחריה יעלה חבר הכנסת יגאל גואטה.

קארין אלהרר: – – –

שולי מועלם-רפאלי: שאני לא מדברת על עמונה.

שולי מועלם-רפאלי: ידעתי שתישארי.

שולי מועלם-רפאלי: את אשת עקרונות.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, שלוש דקות לרשותך.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, אדוני השר, חברי וחברותי, כמו שהבטחתי לחברת הכנסת אלהרר – באמת חברה, כידוע – אני לא מתכוונת לדבר על עמונה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שנכון לכולנו להוריד, להוריד.

קארין אלהרר: – – –

שולי מועלם-רפאלי: ברוך השם, בחסדי השם יתברך והעזרה שקיבלנו בבית הזה באמירות החשובות.

שולי מועלם-רפאלי: אבל כדי לא לדבר על עמונה, חברתי קארין – – –

קארין אלהרר: זה לא הבית, זה אתם.

שולי מועלם-רפאלי: לא, לא.

שולי מועלם-רפאלי: כדי לא לדבר על עמונה, אני מבקשת להתחיל מהתגובה המאוד-בעייתית בעיני שהוציא ראש הרשימה המשותפת שדיבר על זה שהמעשים שמיוחסים לחבר הכנסת באסל גטאס הם חמורים מאוד והוא מצפה שהם יידונו בבית-המשפט או בגופים החוקרים ולא בבית-דין שדה.

שולי מועלם-רפאלי: על הדבר המהותי אני כמובן מסכימה אתו, כי אף אחד לא מתכוון לעשות פה בית-משפט שדה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מה שהפתיע אותי זה סוף ההודעה.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף ההודעה הוא כותב: אתם מנצלים את ההזדמנות לעשות מסע של דה-לגיטימציה לערביי ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: ואני חשבתי לתומי שמה שעושים חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, אותם שלושת המוסקטרים מבל"ד, הוא בדיוק הדבר שעליו הוא מתלונן עלינו.

שולי מועלם-רפאלי: חברי הכנסת של בל"ד, כל אחד בתורו – איכשהו אף אחד בכנסת לפחות, וגם בציבור, לא נפל אתמול מהכיסא מול ההאשמות החמורות נגד באסל גטאס.

שולי מועלם-רפאלי: כי מי שפעם אחת היה על ה"מרמרה" ומי שפעם אחת כיוון טילים של ה"חיזבאללה", ומי שפעם שלישית קורא לרוצחים המתועבים האלה של שלושת הנערים "לוחמי חופש", ומי שפעם אחת הולך לנחם הורים של מחבלים שרוצחים בדם קר אזרחים ישראלים, יהודים וערבים כאחד – לא מופתע, לא מופתע לגלות שחבר הכנסת באסל גטאס מעביר אמצעי לחימה או מעביר טלפונים שדרכם מתקשרים מחבלים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אני רוצה ככה להביא לידיעת מי שלא שמע שחבר הכנסת באסל גטאס לא סתם – הוא הלך לבקר ממש מישהו נורא נורא נורא מסכן באמת, שרק היה בחוליה, אותו חבר חוליה וליד דאקה, שהיה בחוליית המחבלים שחטפה ועינתה ורצחה את החייל משה תמם.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו נחשפנו לסיפור הזה, כי למישהו היה דחוף מאוד לעשות הצגה בתיאטרון "אל-מידאן" על מה שעובר על וליד דאקה, המחבל שחטף, עינה ורצח חייל ישראלי, מה עובר עליו בשנות הכלא.

שולי מועלם-רפאלי: אז למחבל הזה טרח חבר הכנסת באסל גטאס והביא טלפון, כי נורא נורא קשה לו בכלא – –

עודד פורר: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – כי ברור, ברור לחלוטין שתנאי הכליאה שלו הם כל כך קשים, והדבר היחיד שחסר לו זה טלפון לתאם את החטיפות והרציחות הבאות עם החברים שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אני רוצה להגיד פה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי וידידנו עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אנחנו מנתחים את דברי חברת הכנסת מועלם.

יצחק וקנין: כן, אבל הקול שלכם ממש נשמע עד כאן.

יצחק וקנין: משפט אחרון, משפט אחרון.

שולי מועלם-רפאלי: אני רק רוצה, בבקשה, להגיד פה, אדוני, את הדבר הבא.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת באסל גטאס צריך ללכת לכלא.

שולי מועלם-רפאלי: אם אכן יתבררו הדברים, כנראה יצטרך ללכת לכלא.

שולי מועלם-רפאלי: אם יתבררו הדברים.

שולי מועלם-רפאלי: חברתי פה שהיא מעולם המשפט, פעם ראשונה אני אשתמש במינוח שאתם משתמשים בו תמיד: כמובן עומדת לו חזקת החפות, או חפות.

שולי מועלם-רפאלי: אני התלבטתי איך אומרים את זה בעברית, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: חזקת החפות או חזקת החפות?

זוהיר בהלול: החפּות, החפּות.

קריאה: חפּות.

שולי מועלם-רפאלי: עם פ"א דגושה, אוקיי.

שולי מועלם-רפאלי: משהו נוסף למדתי.

יצחק וקנין: דגושה.

יצחק וקנין: איך אמרו "הגששים"?

יצחק וקנין: בי"ת דגושה אחרי אותיות בכל"מ.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק, בדיוק.

רויטל סויד: – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני רק רוצה לבקש שלא נטעה ועכשיו בגלל חבר כנסת אחד שסרח נפסיק את הכלי הפרלמנטרי החשוב הזה – ביקור אסירים ועבודה פרלמנטרית בהשגחה על מה שקורה בבתי-הכלא הישראליים.

יצחק וקנין: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אני בטוחה לחלוטין שרשויות החוק במדינת ישראל יעשו את הדבר הנכון, ומי שצריך למצוא את עצמו בכלא, יגיע לשם ומהר.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יגאל גואטה, ואחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

יגאל גואטה: עיסאווי – – –

עיסאווי פריג': – – – אבל תגיד כמה כספים קואליציוניים קיבלו, זה בסדר?

עיסאווי פריג': מה המחיר?

יצחק וקנין: מה אתה רוצה?

יצחק וקנין: על הדוכן שיגיד את זה?

יצחק וקנין: שלוש דקות לחבר הכנסת יגאל גואטה.

יגאל גואטה: אתה יודע, בפעם הקודמת ש"ס קיבלה מיליארד שקלים קואליציוניים.

יגאל גואטה: 650 הלכו לתחבורה ציבורית, 350 הולך לחוק המים, אז לידיעתך הרבה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש – – –

קארין אלהרר: רגע, רגע.

קארין אלהרר: איפה הכסף – – –

קריאה: תזכה אותנו גם.

עיסאווי פריג': מיקי זוהר לא יודע.

עיסאווי פריג': מיקי זוהר – – –

יצחק וקנין: גדול העונה מהמברך.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, בשבוע שעבר שוב פורסם דוח העוני.

יגאל גואטה: ברוך השם, אנחנו מקום ראשון בסולם העוני בקרב המדינות המפותחות.

קריאה: – – –

יגאל גואטה: לא, פעם קודמת היינו אחד לפני אחרון, לפני מקסיקו.

יגאל גואטה: עכשיו הדבר היחיד שאפשר להתנחם בו זה שמפה אין לאיפה לרדת.

יגאל גואטה: אנחנו למטה.

עיסאווי פריג': הם מקזזים את – – –

יגאל גואטה: ואני שואל אתכם, רבותי – –

מירב בן ארי: המצב של החרדים – – – השתפר המצב.

יגאל גואטה: – – אני באמת שואל אותך, מירב, שואל אותך, מה עוד צריך לקרות כדי שאנחנו פה נזדעזע ונוריד את החיוך הטיפשי הזה מעל הפרצוף שלנו?

יגאל גואטה: מה עוד צריך לקרות?

עיסאווי פריג': לך תהיה – – – לך תהיה – – –

יגאל גואטה: ראש הממשלה דאז, גולדה מאיר, עליה השלום, בהתייחסותה לנושא העוני אמרה: כל מה שהמדינה הזו יכולה לחסוך מביטחון, כל פרוטה, קודש רק לאלה שאין להם.

יגאל גואטה: כן, תוספת לילדים.

יגאל גואטה: כן, תוספת לכל מה שנחוץ כדי להעלות את רמת חייהם של אלה שהם מתחת לקו.

יגאל גואטה: אחריה בא ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל ואמר:

יגאל גואטה: סדר העדיפויות של הממשלה הזו הוא חינוך ומלחמה באבטלה.

יגאל גואטה: לאחר מכן בא ראש הממשלה שמעון פרס ז"ל – השם יעזור, אני רואה שכולם ז"ל פה, לא שמתי לב – אני מרגיש רע מאוד מכך שבישראל יש יותר מ-800,000 ילדים רעבים.

יצחק וקנין: – – –

יגאל גואטה: אריק שרון ז"ל אמר – לא אני עשיתי את זה – אמר:

יגאל גואטה: העוני איננו גזירת גורל, נטפל בו.

יגאל גואטה: אהוד אולמרט – בסדר, חי; להבדיל בין המתים לחיים – אמר:

יגאל גואטה: העוני מתחיל לאיים על החברה.

יגאל גואטה: וראש הממשלה הנוכחי אמר ב-2006: בתוך שלוש שנים נמגר את העוני בישראל.

קארין אלהרר: – – – סופר-טנקר.

יגאל גואטה: מאז קום המדינה כל המנהיגים דיברו על מיגור העוני.

יגאל גואטה: לצערנו, חלקם כבר אינם כאן, אבל, רבותי, העוני כאן ובגדול.

יצחק וקנין: כאן ובועט.

יגאל גואטה: העוני עדיין כאן, חי נושם ובועט בכולנו.

יגאל גואטה: הוא מאיים על קיומנו.

יגאל גואטה: עיסאווי, אתה יודע שבמגזר שלך העוני כזה גרוע.

עיסאווי פריג': – – –

יגאל גואטה: מה אתה מפטפט כשאני מדבר על העוני?

יגאל גואטה: אתה לא מבין?

יגאל גואטה: אתה לא מזדעזע?

יגאל גואטה: אני מזדעזע ממצב העוני במגזר הערבי.

יגאל גואטה: אתה לא מזדעזע?

עיסאווי פריג': אני מזדעזע – הייתי בבני-ברק – – –

יגאל גואטה: אתם יודעים מה?

יגאל גואטה: אולי זה באמת – אולי זה באמת לא פוגע בכולנו – – –

קריאה: שיעור החרדים – – –

יגאל גואטה: אתה תוריד לי את זה מהזמן.

יגאל גואטה: נכון, אני אמרתי, הצד השווה שבהם: בני-מיעוטים, מזרחים וחרדים.

יגאל גואטה: ואחזור ואומר.

יגאל גואטה: אז אולי זה לא פוגע בכולנו, אולי לא כולנו מרגישים את הבעיטות שלו, ולכן עדיין זה המצב.

יגאל גואטה: רק מה הבעיה, שעד שהשבע יהיה רעב – –

יצחק וקנין: משפט אחרון.

יגאל גואטה: – – ויבין על מה מדובר, הרעב ימות.

יגאל גואטה: חברי באופוזיציה, הצעות האי-אמון שלכם, שאתם מגישים חדשים לבקרים בנושאים השונים, זה נחמד, אבל זה לא מוביל אותנו לשום מקום.

יגאל גואטה: אני חושב שאם לעם ישראל או לעניים במדינת ישראל הייתה הדרך או הזכות להגיש הצעת אי-אמון בכנסת בכל הקשור למיגור העוני, הם היו מצביעים פה-אחד נגד, ללא הבחנה בין האופוזיציה לקואליציה.

יגאל גואטה: רבותי, כן, כולנו, כולל עיסאווי וכולל אחמד טיבי, כולנו היינו הולכים הביתה, אופוזיציה וקואליציה.

יגאל גואטה: אני אחזור – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יגאל גואטה: – – אם לעניים האלה הייתה זכות לעשות הצעת אי-אמון, כולנו היינו הולכים הביתה.

יצחק וקנין: אם אפשר לסכם.

יגאל גואטה: אני מסכם.

יגאל גואטה: רבותי, רק בשביל ההמחשה, כי כולם עומדים פה וכל אחד מנסה לשבח את השר שלו, ואם אני ארצה לשבח את יושב-ראש תנועת ש"ס – –

מירב בן ארי: מה זה קשור?

יגאל גואטה: – – יש לי הרבה מה לשבח על מה שהוא עשה בתחבורה הציבורית ומה שהוא עשה בכול – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

מירב בן ארי: עשה עבודה מצוינת.

מירב בן ארי: השר שלך, תפרגן לו.

יצחק וקנין: תודה.

יגאל גואטה: – – ואפשר לשבח.

יגאל גואטה: אני מפרגן.

יגאל גואטה: כולם עושים – –

יצחק וקנין: תודה.

יגאל גואטה: – – אני לא בא להלין פה על אף אחד, אבל לא יכול להיות שעשרות שנים כולם צועקים פה על העוני, והעוני עדיין קיים.

מירב בן ארי: אבל לפחות עושים.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: נא לסיים.

יגאל גואטה: עושים, אבל לא מספיק.

יגאל גואטה: לא עושים מספיק.

יגאל גואטה: במקום לעמוד פה – לעמוד ולשבח זה בסדר – – –

מירב בן ארי: – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, זמנו עבר מזמן, אני רק מתאפק.

יגאל גואטה: לסיום, אדוני – אבל הפריעו לי – אני רוצה לשאול שאלה קטנה, אדוני היושב-ראש, לפני שאני מסיים, כי מירב מפריעה לי.

יגאל גואטה: אני יכול לשאול אתכם שאלה?

יגאל גואטה: למה אין יום העוני בכנסת?

מירב בן ארי: יש.

יגאל גואטה: יש?

יגאל גואטה: מתי?

יצחק וקנין: תעדכני אותו מתי יש.

מירב בן ארי: – – –

יגאל גואטה: חככתי בדעתי – – –

יצחק וקנין: אדוני, נא לסיים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יגאל גואטה.

יגאל גואטה: אבל לא נותנים לי.

יצחק וקנין: לא, לא, עבר – – –

יגאל גואטה: אבל גם הם האריכו.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, ניתן לו קרדיט, כי הוא חדש.

יגאל גואטה: חככתי בדעתי, איך זה יכול להיות שאני שנה פה ולא הייתי ביום העוני בכנסת?

שולי מועלם-רפאלי: אדוני צריך לשאול את עצמו את זה.

יגאל גואטה: את יודעת למה?

יגאל גואטה: זה קורה ב-20 באוקטובר, כשכולנו בפגרה.

יגאל גואטה: אולי זה קצת סימבולי.

יגאל גואטה: תסלחי לי שאני אומר לך, כשמדובר בטיפול בעניים, כולנו, לצערנו הרב, הולכים לפגרה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יגאל גואטה: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני קורא לחברי מהאופוזיציה, דוח העוני מעיד כי אנחנו במלחמה, ובמלחמה כמו במלחמה, עלינו להתאחד, ועל כן עלינו לשלב כוחות ולצאת למלחמה באויב מספר אחת של מדינת ישראל, הלוא הוא העוני.

יגאל גואטה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –

מטעם הממשלה: החלטת ועדת הכנסת בדבר סדרי הדיון בקריאה שנייה ובקריאה שלישית של הצעת חוק התקציב ושל הצעות החוק הנלוות.

מטעם הממשלה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: 1.

יצחק וקנין: כישלונה ואוזלת ידה בתחום המדיני, הכלכלי, החברתי, האזרחי והדמוקרטי;

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: תקציב המדינה המתגבש הוא אנטי-חברתי ומנציח את הפערים;

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: תודה, אדוני, חבר הכנסת גואטה, אחרי שדיברת איזה שבע-שמונה דקות שהן שלוש – – –

יגאל גואטה: מה, אתה סופר לי?

עודד פורר: – – – חשוב לי – לא, אני אגיד לך, האמת, חשוב לי דווקא שהאופוזיציה תשמע אותי, אני אגיד לך למה.

עודד פורר: כי היום זה יום שחור לכנסת; החדשות שאנחנו שמענו ב-24 השעות האחרונות הן בהחלט יום שחור לכנסת, ואני חושב שאני, אם מדברים על הצעות אי-אמון, הצעת האי-אמון הזאת צריכה להיות לחברי הכנסת שטומנים את ראשם בחול.

עודד פורר: בהתחלה, המנהיג שלהם ברח מהארץ לאחר שנחשד בעבירות ריגול חמורות ובמתן נקודות ציון לרקטות של ה"חיזבאללה", ואתם שתקתם, כי הטילים לא פגעו בכם ישירות; אחר כך הם עלו על משט, ואתם שתקתם, כי לא הייתם בשיט; אחר כך הם עמדו דקת דומייה עם משפחות מחבלים לזכר הטרוריסטים, ואתם שתקתם, כי זה היה רק עם המשפחות; אחר כך הם גינו את הסעודים כי הם הכריזו על ה"חיזבאללה" ארגון טרור, ואתם שתקתם, כי הודעת הגינוי אולי הייתה בשפה הערבית; אחר כך הם החרימו את ההלוויה של הנשיא פרס, וראש הרשימה שלהם העדיף ללכת לאזכרה לערפאת, ואתם שתקתם, כי רציתם גם – רציתם גם לבקר במוקטעה.

מאיר כהן: אולי תפסיק.

עודד פורר: ועכשיו, עכשיו – – –

מאיר כהן: אולי תפסיק.

מאיר כהן: מה, אתה מסית נגדנו?

מאיר כהן: תתבייש קצת.

עודד פורר: עכשיו הוא נתפס מבריח למחבלים בכלא – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן.

עודד פורר: – – – הוא נתפס מבריח למחבלים בכלא הישראלי – – –

מאיר כהן: מה אתה עושה?

עודד פורר: – – – ואתם באופוזיציה מגלגלים עיניים לשמים – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

מאיר כהן: מה זה "אתם שתקתם"?

עודד פורר: אני אגיד לך מה זה "אתם שתקתם", אני אגיד לך מה זה – – –

מאיר כהן: – – – אנחנו שתקנו?

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: תדייק לפחות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: תדייק לפחות.

מאיר כהן: כל אחד שעולה – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן, אתה משמש סגן יושב-ראש הכנסת.

מאיר כהן: מה אתם רוצים, דם?

מאיר כהן: זה בוגד וצריך לטפל בו, אבל מה אתה מסית נגד חצי עם, תגיד לי?

מאיר כהן: מה קרה לך?

מאיר כהן: זה מה שמלמד אתכם ביבי?

מאיר כהן: תחשבו שיש – – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה.

עודד פורר: מפאת כבודי אליך, חבר הכנסת כהן – – –

מאיר כהן: אל תכבד אותי, אל תסית נגדי.

עודד פורר: אני מכבד אותך, לא יעזור.

עודד פורר: גם אם תצעק עלי אני אמשיך לכבד אותך.

עודד פורר: אבל אתם המשכתם לשתוק, והיחידים שצעקו פה על העניינים האלה זה אנחנו, פעם אחר פעם.

יחיאל חיליק בר: זה שקר וכזב.

עודד פורר: וכשעולה חוק ההדחה – – –

יחיאל חיליק בר: הם צעקו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיליק בר.

יצחק וקנין: רבותי.

עודד פורר: וכשעולה חוק ההדחה, אתם מגינים עליהם.

עודד פורר: אז אל תגידו לנו עכשיו – במובנים האלה.

עודד פורר: לכן אני אומר, הגיע הזמן להוציא את הראש מהחול ולחתום על היוזמה הזאת, להדיח את חבר הכנסת גטאס, כי בדיוק, בדיוק לעת הזאת – – –

מיקי לוי: – – – זה ייקח שלוש שנים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי.

עודד פורר: בדיוק לעת הזאת בא החוק הזה, כדי לטפל באלה שמשתמשים בחסינות שלהם – –

מירב בן ארי: – – –

עודד פורר: – – שמשתמשים ביכולת שלהם כחברי כנסת להסתובב חופשי, כדי להבריח טלפונים לכלא.

מירב בן ארי: – – –

עודד פורר: כדי להבריח טלפונים לכלא – – –

מיקי לוי: – – –

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת.

עודד פורר: – – – שיש בהם דרישה לסייע לטרור.

עודד פורר: כמו שהוא סייע לטרור אז, הוא מסייע גם עכשיו.

מאיר כהן: אין ויכוח.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אני אתן לך לעלות לדוכן להתארגן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי וחבר הכנסת עודד פורר, אנא שבו במקומותיכם.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

מאיר כהן: אני מבקש סליחה על ההתפרצות.

יצחק וקנין: ההתפרצות שלך הייתה במקומה, והשתדלתי לתת לך אפילו להשמיע את דבריך.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, רבותי, אנחנו אומנם בקואליציה, אבל קשה לי לתמוך השבוע בתקציב של 800 מיליארדי שקלים, בקירוב, שנלקחים מפתם של אזרחי הארץ הזאת, ובעיקר ממסים עקיפים שחלים על מוצרים ושירותים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להפריד בין מסים שאנשים שיש להם מפרישים לצורכי המדינה, לאנשים שאין להם, לבין מסים רגרסיביים שהעשיר והעני, הפקיד השלטוני והעובד במגזר הפרטי, משלמים אותו מס, כמו מע"מ בכל מיני שירותים, ואגרות.

ישראל אייכלר: יש בזה משהו של עושק וגזל של אנשים עניים, של אנשים שעובדים במגזר הפרטי, שמפרנסים את מוסדות השלטון ואת הצרכים שחלקם טובים לכולם, אבל חלקם הם מאוד סקטוריאליים.

ישראל אייכלר: אחד הדברים, אדוני היושב-ראש, שנורא כאב לי, שמתוך משרד האוצר, של ידידנו שר האוצר משה כחלון – שדיבר פה מאוד יפה היום, אבל עדיין יש במשרדו אנשים שיודעים להוציא לתקשורת ידיעה אכזרית ומרושעת כאילו קיצוץ רוחבי של מיליארד ו-200 מיליון שקל מצורכי החינוך והרווחה הולכים לרשתות החינוך החרדיות, וכולם באים אחר כך וצועקים – הנה, יש כסף קואליציוני ואין כסף לילדים העניים.

ישראל אייכלר: מי זה הילדים העניים האלה?

ישראל אייכלר: זה אותם ילדים שלומדים ברשתות החרדיות, אלה הילדים העניים ביותר במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אלה הרשתות העניות ביותר במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה עכשיו לעשות חשבון, בשתי הדקות שיש לי, כמה עשרות מיליארדים האוניברסיטאות מקבלות, וזה לא הולך לסטודנטים – זה הולך לפרופסורה, למשכורות שפרופסור יש לו יותר מאשר לחבר כנסת.

יוסי יונה: לא נכון.

ישראל אייכלר: לא נכון?

ישראל אייכלר: אל תדבר על הפרופסורים הזוטרים, המרצים הזוטרים.

יוסי יונה: לא, אני זוטר?

ישראל אייכלר: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: אתה פרופסור בכיר?

ישראל אייכלר: אולי תשים את התלוש שהיה לך שם, ותשווה את זה לחבר כנסת.

יוסי יונה: אני אביא לך.

יוסי יונה: הם מרוויחים יותר.

ישראל אייכלר: גם באוניברסיטאות יש המון עוולות.

ישראל אייכלר: יש הרבה אנשים שמקבלים מעט, ויש אנשים שנוסעים לחוץ-לארץ – אין לי זמן לפרט לך, אתה יודע, פרופסור יונה, יותר טוב ממני כמה כסף הולך – מיליארדים – לא לסטודנטים, אלא לאליטה של האקדמיה.

ישראל אייכלר: אין עיני צרה בהם – אבל לבוא ולדבר, להטיל על הילדים המסכנים שזה מה שלוקח את הכסף מהחינוך והרווחה?

ישראל אייכלר: אני שומע חברי כנסת חברתיים שאומרים – לוקחים מילדי העניים ונותנים לעשירים – אלה ילדי העניים, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: לכן, התקציב הוא כל כך לא הוגן.

ישראל אייכלר: אני יושב בוועדה לפניות הציבור.

ישראל אייכלר: היום היה לנו, למשל, דיון על כך שאין ועדות רפואיות באילת.

ישראל אייכלר: אתה לא תאמין, אדוני היושב-ראש, מה הסיבה – אין תקציב להביא רופאים פעם בחודש או פעמיים בחודש – לטוס לאילת לקבל את האנשים.

ישראל אייכלר: אבל הנכים שצריכים לטוס לתל-השומר ולבאר-שבע, לנסוע שעות ארוכות – זה יש; וזה רק דוגמה אחת של המון עוולות.

יצחק וקנין: תודה, לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: ואחריו – יסכם את הדיון – השר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: בבקשה.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: עוד לא לקחתי לך את הזמן.

יצחק וקנין: אני מחכה עד שאתה תוריד ותתמקם, והכול יהיה בסדר.

יצחק וקנין: לעיסאווי יש איזה יחס עודף פה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אם ישנו, חברים, אני שמעתי את שר האוצר משה כחלון, שענה על הצעת האי-אמון של מרצ ושל המחנה הציוני.

עיסאווי פריג': במוקד הדברים של שר האוצר היה שהוא משווה את התקציב שהוא מציע ואת הדברים שהוא הולך לעשות – לתקופתו של שר האוצר הקודם יאיר לפיד; מין גיליון השוואה: אני עשיתי, עשו ככה, עשיתי, ועשו ככה.

עיסאווי פריג': אני הייתי מצפה משר האוצר, שאומר את הדברים – הוא צריך להסתכל על המצע, ומה הבטיח.

עיסאווי פריג': אל תסתכל על יאיר לפיד, שהוא המשל העליון, ואני הולך אחריו.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': יש לך מצע פוליטי, הבטחת, תבדוק את עצמך, פשוט מאוד.

עיסאווי פריג': זה דבר אחד.

עיסאווי פריג': לשם כך, אני רוצה להתייחס לנקודה, ידידי גפני, מההיבט המקצועי.

עיסאווי פריג': לי זה לא נראה, ולא מריח טוב, ולא מקצועי, זה ממש חובבני – להביא תקציב, ואחרי שבועיים לעשות flat – זה אומר דורשני; לא ככה עושים, לא ככה בונים חומה, לא ככה.

עיסאווי פריג': ואל תשווה עשה 2% ועשה 4% flat.

עיסאווי פריג': אל תשווה, עזוב אותו, תסתכל על עצמך.

עיסאווי פריג': ואני אומר לך, להביא תקציב, ואחרי רק שבועיים, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים – אתה מהנפילים כאן, מהדור של לפני ואחרי.

עיסאווי פריג': ישבת שם באופוזיציה, ועכשיו אתה יושב בקואליציה.

עיסאווי פריג': תיארת לעצמך מצב שתביא תקציב, אחרי שבועיים, עם קיצוץ רוחבי, flat?

עיסאווי פריג': עוד אין תקציב, איך זה?

עיסאווי פריג': זה לא נראה טוב, לא מריח טוב.

עיסאווי פריג': בוא נדבר – ומשם הכול מתחיל.

עיסאווי פריג': ועכשיו אני רוצה להחזיר אתכם אחורה, ולשער מ-40 מטר שהבקעת במע"מ 0% עם השר יאיר לפיד, והצלחת לכופף – ועכשיו במיסוי על דירה שלישית אתה עושה את זה בגדול.

עיסאווי פריג': אתה עושה את זה בגדול, יעני, אתה נותן תחושה לאוצר – לצאת עם, אבל הם בלי כלום – איזה אמנות, אני מוריד בפניך את הכובע, ממש ככה זה.

עיסאווי פריג': יצא משהו, ונכנס משהו, ויצא משהו אחר, וכולם מבסוטים.

עיסאווי פריג': אז, חברים, בוא נסתכל אחד על השני, ונגיד – אנחנו לא מנהלים תקציב, אנחנו מנהלים גיליון מספרים של טייס אוטומטי, והעניינים ממשיכים.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון השר אופיר אקוניס, שר המדע, הטכנולוגיה והחלל.

אופיר אקוניס: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני אתייחס כמובן לנושאים שעלו בדיון – בדיונים – בדיון אחד על כמה הצעות אי-אמון.

אופיר אקוניס: אני מבקש להתייחס בראש ובראשונה לנושא שאני העליתי כאן.

אופיר אקוניס: אני אחזור, אדוני היושב-ראש, על עמדתי, שאינני חוזר בי ממנה, והיא, חבר הכנסת פריג', החלטתו השגויה של בית-המשפט לאפשר לחברת הכנסת זועבי להתמודד לכנסת התשע-עשרה.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים על התקציב.

אופיר אקוניס: אנחנו תכף נדבר גם על התקציב.

אופיר אקוניס: אני אמרתי שאני אתייחס למכלול הדיון, ואני מתכוון להתייחס למכלול הדיון.

אופיר אקוניס: אני גם רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שאם התפרשה – אני מבקש גם לפרוטוקול, גם לצופים, גם לחברת הכנסת אלהרר – אם התפרשה מתקפה אישית על השופטים, כמובן לא זאת הייתה הכוונה.

אופיר אקוניס: הכוונה הייתה להחלטתם השגויה – כמובן הדבר הזה בסוף הוא, חברת הכנסת אלהרר, על-ידי בני-אדם, כמוך, כמוני, כמו יושבי הבית, כמו הצופים בנו כעת בערוץ 99, גם השופטים הם בני-אדם – טעו, אמרו "הגששים" כבר, טעה, טעות, טעיתם, טועים, וכדומה וכדומה, וזאת הייתה טעות.

אופיר אקוניס: ההחלטה נתנה אור ירוק להתנהגות בלתי אחראית, שבאה לידי ביטוי בכך שאני קורא עכשיו, חבר הכנסת אילטוב, שלא מוצאים את חבר הכנסת גטאס; לא מוצאים אותו, איננו, לא קיים.

אופיר אקוניס: מה זה פה, מה, הוא ירד למחתרת?

אופיר אקוניס: אם הוא עומד מאחורי פעולותיו, אדוני היושב-ראש, הוא לא יוכל להסתתר מאחורי החסינות שלו.

אופיר אקוניס: החסינות הזאת לא תקנה לו כמובן שום זכות יתר, הוא יצטרך להיות, חבר הכנסת בר, בחקירה משטרתית על שיתוף פעולה עם מחבלים, עם אסירים שהם מחבלים ביטחוניים, ולתת את הדין, כאשר הדבר הזה כמובן יבוא להכרעתו של בית-המשפט.

אופיר אקוניס: אבל ההתנהגות הזאת בוודאי צריכה להיות מגונה, אדוני היושב-ראש, שר התיירות לוין, מקיר אל קיר בבית הזה – זה פשוט לא יכול להיות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת עודה, ממך אני מצפה לגינוי.

אופיר אקוניס: ממך, כראש הרשימה הערבית המשותפת – לגנות כל התנהגות שהיא בבחינת עבירה על החוק, וכפי שאנחנו למדים מן הפרסומים יש כאן עבירה על החוק.

אופיר אקוניס: זה דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: הוויכוח יכול וצריך להיות.

אופיר אקוניס: שום דבר אני אינני מסכים, לא אתך, על כלום, על כלום – לא אתך, ולא עם חברת הכנסת סלימאן, ולא עם חבר הכנסת חנין, ולא עם חבר הכנסת אבו מערוף, ולא עם חבר הכנסת בהלול – אין הסכמות, לא במדיני, לא בביטחוני, לא בכלכלי, לא בחברתי; אבל יש הסכמה אחת: המסגרת צריכה להישמר.

אופיר אקוניס: ואם הוא למד מחבר הכנסת בשארה, אז הוא למד ממורה מאוד לא טוב, מאוד לא טוב.

אופיר אקוניס: והפגיעה – וזה הדבר החשוב – הפגיעה היא, בסופו של דבר, בסופו של דבר, חבר הכנסת בהלול – מה אומרים עכשיו בציבור, בציבור הישראלי, על כל גווניו, אולי למעט כמה מאוהדיו של חבר הכנסת גטאס?

אופיר אקוניס: הרי הדבר הזה מביא לראייה שלילית ביותר, לא רק של חברי הכנסת הערבים מן הסיעה הערבית, אלא גם, לדאבון הלב, על ציבור גדול באוכלוסייה הערבית שומרת החוק במדינת ישראל.

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: הרי אין דבר כזה, להכליל את כל הערבים.

אופיר אקוניס: אני לא בא מהז'אנר הזה.

אופיר אקוניס: כמו שאני מתנגד שיכלילו את כל היהודים, או שיכלילו את כל הפלסטינים, או שיכלילו את כל האמריקנים או את כל הבריטים או את כל הפרסים.

אופיר אקוניס: אבל הדבר הזה, חבר הכנסת עודה, יוצר ומעמיק את הדימוי השלילי – שמה לעשות, קיים גם בציבוריות הישראלית.

אופיר אקוניס: ולכן נדרש הגינוי שלכם.

אופיר אקוניס: הגינוי שלי הוא מובן מאליו.

אופיר אקוניס: הגינוי של ראש הממשלה הוא מובן מאליו.

אופיר אקוניס: הגינוי של חברי הכנסת מהאופוזיציה צריך להיות – במידה רבה מאוד, חבר הכנסת בר – מובן מאליו.

אופיר אקוניס: אבל, אדוני היושב-ראש, לדאבון הלב, איננו מובן מאליו, וזה הדבר שצריך להתרחש.

אופיר אקוניס: מכאן אני עובר, אדוני, לדבר שאי-אפשר שהבית הזה יתעלם ממנו, אי-אפשר, ולצערי, כמעט באופן גורף – וגם כאן אינני מכליל – רוב הבית כן מתעלם ממנו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, בחודש האחרון גוברים גילויי ההסתה האישית נגד ראש הממשלה ומגיעים לרמה כזאת שמזכירה את גילויי ההסתה שהיו נגד ראש הממשלה יצחק רבין, זכרו לברכה.

אופיר אקוניס: אף אחד אינו יכול, חבר הכנסת עודה, להתעלם מאווירה קשה מאוד שהייתה בציבוריות הישראלית, אדוני היושב-ראש, במחצית הראשונה של שנות ה-90.

אופיר אקוניס: אבל אני – אני, ואני מקווה שרבים מחברי הכנסת – לא יסבלו את הצביעות הזאת שבה גינו ואנחנו בתנועת הליכוד גינינו באופן עקיב את ההסתה נגד ראש הממשלה – את ההסתה, לא את הביקורת.

אופיר אקוניס: יש שני דברים שצריך לשים לב להבדל ביניהם.

אופיר אקוניס: מותר להעביר ביקורת, מותר היה להעביר ביקורת על יצחק רבין, מותר להעביר ביקורת על בנימין נתניהו, מותר להעביר ביקורת על יולי אדלשטיין, מותר להעביר ביקורת על אופיר אקוניס ועל ענת ברקו.

אופיר אקוניס: הכול מותר, אבל לשמור על הכללים ולשמור על המסגרת.

אופיר אקוניס: והדבר הזה, אדוני היושב-ראש, נפרץ בחודש האחרון בצורה מסוכנת.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין ליוותה את ראש הממשלה יצחק רבין – אני זוכר את זה – וראתה את המראות והזדעזעה, וגם אני הזדעזעתי.

אופיר אקוניס: אין ראש ממשלה שהוא רוצח.

אופיר אקוניס: אין.

אופיר אקוניס: אני אמנע מלעשות את החשבון ההיסטורי, אבל אני אפתח סוגריים ואזכיר שלצערי הרב, אדוני היושב-ראש, הביטוי הנלוז הזה שנשמע בשיח הפוליטי במדינת ישראל, נכנס, אדוני – כדאי לשים לב אליו היטב ולהסיר את כל מסכות הצביעות – נגד מנחם בגין במלחמת לבנון הראשונה, כשעוד היה מבצע "שלום הגליל".

אופיר אקוניס: הוא כונה על-ידי מפגיני השמאל בכיכר-פריז, לא רחוק מכאן, כיכר-פריז בירושלים, הסמוכה לבית ראש הממשלה: רוצח.

אופיר אקוניס: בגין רוצח.

אופיר אקוניס: ואני מצטט, כן, לפרוטוקול שאיננו מוקלט, הביטוי ממפגיני השמאל לראש הממשלה מנחם בגין: בגין רוצח.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: והדבר הזה, לצערי הרב, נמשך בשיח הפוליטי, ועבר אחר כך לאחד מיורשיו, ואל יצחק רבין.

אופיר אקוניס: מנחם בגין לא רוצח, יצחק רבין לא רוצח, בנימין נתניהו לא רוצח, שמעון פרס לא רוצח, יצחק שמיר לא, לוי אשכול לא, בן-גוריון לא, גולדה מאיר לא.

אופיר אקוניס: אף אחד מראשי – אהוד ברק, אהוד אולמרט.

אופיר אקוניס: אפשר לחלוק, אפשר להתווכח – הנה היא הזירה, הנה היא הזירה.

אופיר אקוניס: הזירה היא פה, זאת הזירה לוויכוח.

אופיר אקוניס: ואני, לצערי, אדוני היושב-ראש, לא שמעתי גינוי מקיר אל קיר על שני מיצגי – הם קראו לעצמם: מיצגי אמנות, חבר הכנסת אוחנה – המיצג ב"בצלאל" והמיצג בשנקר.

אופיר אקוניס: אם אלה מיצגי האמנות, אז אולי הטעם האמנותי שלי הוא לא כל כך טוב.

יוסי יונה: מה לא שמעת?

אופיר אקוניס: סליחה?

יוסי יונה: לא שמעתי גינויים מקיר אל קיר.

מיקי רוזנטל: עזוב אותו, עזוב.

מיקי רוזנטל: אל תגיב לו.

מיקי רוזנטל: נכון.

מיקי רוזנטל: תשבש, תעוות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רוזנטל, אתה עסוק הרי – – –

מיקי רוזנטל: זה לא פייר, מה שאתה עושה.

אופיר אקוניס: אתה עסוק בלהכפיש את חבריך.

מיקי רוזנטל: 90% מהאנשים פה, 90% מהאנשים – – –

אופיר אקוניס: אתה משתף פעולה עם ערוצי טלוויזיה כדי להכפיש את חבריך.

אופיר אקוניס: מעשה לא קולגיאלי שאתה עושה פה, שחורג מכל נורמה מפרלמנט.

אופיר אקוניס: אז תעשה לי טובה ואל תטיף לי, לפני שאני אתחיל להטיף לך, ואז אנחנו נצטרך פה הרבה מאוד שעות.

מיקי רוזנטל: אוי, אוי, אוי, באמת האורים והתומים של המושב.

אופיר אקוניס: אל תטיף לי, אל תטיף לי.

אופיר אקוניס: גם אתה לא אחראי על המוסר.

מיקי רוזנטל: בעניין הזה, של הפקולטה של "בצלאל", 90% מהאנשים פה אמרו שזה לא ראוי – – –

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: יפה מאוד.

מיקי רוזנטל: וראוי שתגיד את זה, ולא תגיד הפוך מזה.

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

אופיר אקוניס: אולי לא שמעתי מספיק טוב.

אופיר אקוניס: יכול להיות שזה היה בקטנה.

אופיר אקוניס: אני לא שמעתי גינויים כפי שהיו צריכים להישמע, והארץ הייתה צריכה להזדעזע מהחבל הכרוך סביב צווארו של ראש הממשלה.

יוסי יונה: אבל, אופיר, בבקשה, עמד כאן איתן כבל, מייד לאחר מכן אני עמדתי על הדוכן אחריו, וגינינו באופן חד-משמעי את העניין הזה.

אופיר אקוניס: טוב מאוד.

יוסי יונה: אז אל תגיד שלא – – –

אופיר אקוניס: ובכן, טוב עשיתם.

אופיר אקוניס: הדבר הזה צריך – אם אתם באמת גיניתם, חבר הכנסת יונה, אם גיניתם, טוב עשיתם.

מיקי רוזנטל: זה לא אם.

מיקי רוזנטל: זה לא אם.

אופיר אקוניס: בסדר, חבר הכנסת רוזנטל, גיניתם?

אופיר אקוניס: טוב עשיתם.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, אני לא נכנסתי להיבט של מימון המוסד הזה או המוסד האחר.

אופיר אקוניס: אני לא נכנסתי לדבר הזה, למרות שראוי לבחון מפעם לפעם, באמת, בצורה רוחבית, מי הם המוסדות שמקבלים את התמיכה, כדי לרווח את התמיכה ולתת תמיכה לעוד מוסדות.

אופיר אקוניס: הרי זה לא מוסדות שהם כזה ראה וקדש, שרק הם מקבלים, אבל זה ויכוח אחר לגמרי.

אופיר אקוניס: השיח הבריוני שמתקיים פה, והוא מתקיים מכל קצות הקשת הפוליטית, צריך להתכנס לא כשיח בריוני, אדוני היושב-ראש, אלא כשיח רעיוני, אל המקום הזה, אל דיוני מליאת הכנסת.

אופיר אקוניס: אבל הוא עבר למיצגי האמנות הללו ולקריאות איומות ונוראות, גם ב"בצלאל", גם בשנקר, גם במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: הדבר הזה, מוטב לו שייפסק בהקדם אפשרי.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אתייחס לעוד נקודה, אדוני היושב-ראש, שעלתה לסדר-היום בימים האחרונים, והיא תגובתה של האופוזיציה למינויו – האם מנהלת הסיעה קוטעת את נאומו חוצב הלהבות של שר המדע?

אופיר אקוניס: כן.

אופיר אקוניס: טוב, אז אני בכל זאת אומַר כך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, בניגוד לכמה מראשי האופוזיציה שלא קידמו בברכה את השגריר האמריקני החדש, אנחנו מקדמים אותו בברכה, ואנחנו מקדמים בברכה גם את המדיניות החדשה, הרעננה, המרעננת גם את השיח המיושן והמשעמם שהיה קיים בזירה הבין-לאומית בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה דבר חשוב.

אופיר אקוניס: זה לא הכול צריך להיות אוטומט.

אופיר אקוניס: לא הכול צריך להיות מייד – נכנס ממשל חדש, אז חוזר על עקבותיו של הממשל הקודם.

אופיר אקוניס: אפשר לשנות מדיניות, חבר הכנסת יונה, אפשר לקבל בזרועות פתוחות את השגריר החדש.

אופיר אקוניס: היה פה דווקא לא מטעם סיעת העבודה, יותר מטעם סיעת מרצ.

אופיר אקוניס: ראיתי דברים קשים מאוד שנאמרו נגד שגריר מיועד, שבסופו של דבר, הם יצטרכו לעבוד אתו גם כן.

אופיר אקוניס: אני מאחל למרצ שנים ארוכות באופוזיציה, אבל יכול להיות – תיאורטית – יכול להיות מצב שמרצ, אולי פעם, אולי, אינני יודע, לא נראה סביר, אבל אולי תהיה שותפה לשלטון, לא תהיה מפלגת שלטון, תהיה שותפה – ומה יקרה אז?

אופיר אקוניס: ומה יקרה במצב כזה?

אופיר אקוניס: אז כדאי לחשוב לפני שחותמים פה, אדוני היושב-ראש, על פטיציות נגד מועמדים לנשיאות ארצות-הברית או מדברים נגד החלטה לגיטימית להציב כאן שגריר שמדיניותו איננה מתיישבת עם מדיניות האופוזיציה.

אופיר אקוניס: גברתי מנהלת הסיעה, אני מיציתי את טיעוני, על אף שעוד יכולתי להמשיך.

אופיר אקוניס: אני מבקש מכל סיעות הקואליציה, בוודאי – הרי גם אם סיעות האופוזיציה רוצות בכך, אדוני היושב-ראש – להתנגד להצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המדע אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

המחנה הציוני: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 42 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע בסדר הנמקת ההצעות.

יולי יואל אדלשטיין: 42 בעד, 57 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת המחנה הציוני לא התקבלה.

להצעת מרצ: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה – 47 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת מרצ להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 47 בעד, 58 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת מרצ לא התקבלה.

מטעם הרשימה המשותפת: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 48 נגד – 57 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 48, 57 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלת ישראל מפקירה את אזרחיה ומתעלמת מאי-מוכנות העורף למצב חירום, מטעם יש עתיד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 48 נגד – 58 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 48 בעד, 58 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש למסור הודעה מטעם הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה, למיטב הבנתי, טעונה הצבעה.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, שרים, שרות, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה ביום ו' בחשוון התשע"ז, 7 בנובמבר 2016, על פיצול הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית והעברת פרק י' – תשתיות להולכה ולאחסון של נפט, לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

יואב קיש: ועדת הכנסת החליטה היום להציע לכנסת כי פרק י' האמור יעבור לדיון בוועדת הכספים.

יואב קיש: אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נצביע על ההודעה, על ההמלצה, כפי שמסר אותה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת קיש.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד – – –

דב חנין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, מה?

דב חנין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שמעתי אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הצבענו.

יולי יואל אדלשטיין: מה רצית, דב, להתנגד?

יולי יואל אדלשטיין: דב?

יולי יואל אדלשטיין: אה?

דב חנין: יש דיון.

דב חנין: בטח שיש דיון, איזו שאלה.

דוד ביטן: – – –

דב חנין: יש דיון.

יואב קיש: איזה דיון?

דוד ביטן: איזה דיון?

דב חנין: דיון על זה.

דוד ביטן: בוועדת הכנסת עושים דיון.

יואב קיש: זה הודעה והצבעה, מה פתאום?

יואב קיש: אין דיון בהודעות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא הודיע הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נרשמת לדיון על ועדת כספים.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רשום ראשון הדוברים היום.

יואב קיש: זהו.

יואב קיש: זהו.

יואב קיש: נגמר.

יואב קיש: הצבעה מס' 5 בעד הצעת ועדת הכנסת – 71 נגד – 8 נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את פרק י' בהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, מוועדת החוץ וביטחון לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 71 בעד, שמונה התנגדו, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה של ועדת הכנסת אושרה.

קריאה: לא הכרזת על ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזתי על ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: לא שמעתי את חבר הכנסת דב חנין, בסוף הסתבר שהייתה טעות מצדו, הוא חשב שמדובר בהצבעה אחרת.

יאיר לפיד: אני הפסדתי את ההצבעה.

יאיר לפיד: אני לא הצבעתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע לפרוטוקול שהתכוונו להצביע בעד ההודעה חברי הכנסת לפיד, ילין, שטרן, מיקי לוי, מיכל רוזין, עליזה לביא, ועוד רבים-רבים וטובים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: [נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיפים 20, 21 ו-23 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן בסוף תהיה הצבעה, שימו לב.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הבקשה יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, על-פי הצעת ועדת הכספים, מחליטה הכנסת, לפי סעיף 84(ב) לתקנון הכנסת, לאשר את החלטת הוועדה לפצל את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את סעיפים 20, 21 ו-23 וחלק אחר מההצעה יכלול את יתר הוראות הצעת החוק.

משה גפני: ביום ו' בחשוון התשע"ז, 7 בנובמבר 2016, החליטה ועדת הכנסת להעביר את הטיפול בסעיפים 20, 21 ו-23 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, שעניינם מיסוי פיצויי פיטורים, לוועדת הכספים.

משה גפני: נוכח השאלות הרבות והמורכבות שמעוררים התיקונים המוצעים לחוק פיצויי פיטורים ולחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל), החליטה הוועדה שיהיה זה נכון לדון בפרק זה בנפרד מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית כולה.

משה גפני: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש את אישור המליאה, כדי שנוכל לקיים את הדיון באופן רגיל ושוטף, ולא בתוך חוק ההסדרים, לגבי הנושא הזה, שעניינו פיצויי פיטורים, פיקוח על שירותים פיננסיים, דברים מורכבים, שצריך לקיים אותם באופן מסודר.

משה גפני: אני מבקש את אישור הכנסת, ואני מקווה שאני מסיים את העבודה של אישור התקציב, בגלל שזה היה לא קל.

משה גפני: תצא הודעה – אני מכנס את הוועדה בשעה 19:00 כדי לאשר את התקציב.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים דיון על ההצעה, רבותי.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני סוגר את רשימת הדוברים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני ראש הממשלה, עמיתי השרים, חברי חברי הכנסת, למי שספרי התקציב מסובכים לו מדי להבנה, החלטת הממשלה אתמול מספרת את כל הסיפור בקליפת אגוז.

דב חנין: זה הסיפור כולו: מה חשוב לממשלה הזאת, ומה לגמרי לא חשוב.

דב חנין: אתם החלטתם אתמול שאפשר לקצץ בבריאות.

דב חנין: אפשר לקצץ ברווחה, אפשר לקצץ בהשכלה הגבוהה.

דב חנין: אחרי שהגשתם לכנסת תקציב, אתם ברגע האחרון קיצצתם 1.2 מיליארד שקלים.

דב חנין: כי זה לא חשוב.

דב חנין: כי צריך כסף לדברים אחרים.

דב חנין: כי צריך 150 מיליון שקלים לפצות את מתנחלי עמונה, שיושבים על אדמות שבית-משפט קבע שהן שייכות למישהו אחר, לבני-אדם אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון – – –

דב חנין: אותם צריך לפצות, ואותם צריך לממן.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת דב חנין – – –

דב חנין: ומבטיחים לכל משפחה וילה של 180 מטר מרובע על גבעה סמוכה.

דב חנין: אותם צריך לשקם.

דב חנין: ולא צריך לשקם בישראל את הקשישים, ולא חשוב להם לשקם בישראל את הנכים ואת העניים ואת החולים ואת הנזקקים ואת הילדים במצוקה.

דב חנין: כל אלה לא חשובים.

דב חנין: וצריך לתת עוד מיליונים לוועד מתנחלי חברון ברגע האחרון.

דב חנין: וצריך לתת עוד 84 מיליון שקלים לחטיבה להתיישבות.

דב חנין: וצריך לממן את דחיית ההפעלה של תאגיד השידור הציבורי, כי ראש הממשלה פתאום החליט שזה לא מתאים לו.

דב חנין: ולכן מקצצים.

דב חנין: מקצצים 156 מיליון שקלים מתקציב התחבורה בישראל.

דב חנין: אוטובוסים בישראל זה לא חשוב, אבל בשטחים, להתנחלויות – מוסיפים עוד אוטובוסים.

דב חנין: תראו את ההחלטה מאתמול: אוטובוסים בשטחים כן, אוטובוסים בתוך ישראל לא.

דב חנין: מתנחלים והסכמים קואליציוניים – אפילו השר גלעד ארדן אומר לשרה שקד שהבית היהודי דואג רק לקבוצה מסוימת של אלה שיקרים וקרובים ללבו: מתנחלים, החינוך הממלכתי-דתי, על חשבון דברים אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: לא השר ארדן.

דב חנין: למה הנצחת רבנים חשובה יותר מהצלת חיים של בני-אדם, מהשקעה במערכת הבריאות, בבתי-החולים, בתקציב הבריאות שנמצא בדיאטה כל כך קיצונית?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אם צריך היה לתמצת את כל העוול, את כל הטמטום ואת כל הרשע שבממשלה הזאת בהחלטה אחת, אפשר לראות את זה בהחלטה של אתמול.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואחריו – אחרונת הדוברים, סתיו שפיר.

אורלי לוי אבקסיס: מה אתי, אדוני?

יצחק וקנין: לא ביקשת.

יצחק וקנין: אני סגרתי את הרשימה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים, שרות, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום הגיע לבקר אותי בכנסת חבר שלי, לירז מזרחי, והוא הביא את הבן שלו, רני, להראות לו מה זה הדמוקרטיה בישראל, להראות לו איך בכנסת ישראל מנהלים את המדינה.

אורן אסף חזן: במשך שעה שאני מסתובב אתם אני צריך להסביר להם למה יש חברי כנסת שיושבים באופוזיציה, חלקם בספסלים האחוריים, חלקם בספסלים האחוריים יותר, שגם כאשר מגיעים חוקים טובים לוועדת הכספים, הם מתנגדים.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: ככה.

אורן אסף חזן: אני אומר לרני: רני, זה כמו בבית-הספר, שחבר שלך עושה לך פרינציפ.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: ככה.

אורן אסף חזן: טוב שאתם לא עונים: נגעתי בלבן טיפקס קופץ על כל העולם.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שאתם תבינו שיש רגעים שבהם צריך לשים את הפוליטיקה בצד.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שאנחנו נראה לחברים שלנו, גם ללירז שיושב פה עם הבן שלו רני, וגם לאחרים שמסתכלים עלינו מעבר למסך, שיש רגעים שבאמת באמת הדאגה שלנו לאזרחים עומדת לנגד עינינו.

אורן אסף חזן: היום בבוקר אני ידעתי לעשות את זה.

אורן אסף חזן: אני, דווקא אני מהקואליציה, באתי ואמרתי שאני מבקש שקיפות.

אורן אסף חזן: דווקא מי שאתם חושבים שעושה הכי הרבה רעש כדי לדאוג להתנחלויות – –

יחיאל חיליק בר: אתה עושה רעש?

יחיאל חיליק בר: אתה?

אורן אסף חזן: – – כדי לדאוג לציבור הליכודי, בא ומראה לכם שהוא ענייני, שהוא דואג לציבור בישראל.

אורן אסף חזן: ואגב ענייני, אני חושב שזו גם הבמה להודות לראש הממשלה נתניהו על אף שהיו אחרים שמנסים לגזור קרדיט על עמונה.

אורן אסף חזן: יש רק אחד שעומד בראש הממשלה הזאת, שאם הוא לא היה מביא את הפתרון, כנראה שהמראות הקשים לא היו נחסכים מאתנו.

אורן אסף חזן: אז זה המקום להגיד לו תודה.

אורן אסף חזן: ואתם רוצים שאני אספר לכם עוד משהו?

אורן אסף חזן: חברים, אצלנו בליכוד דואגים גם לעמונה וגם לדימונה.

אורן אסף חזן: דואגים גם ליהודה ושומרון וגם לפריפריה הנגבית, הגלילית.

אורן אסף חזן: אנחנו שמים את הפוליטיקה בצד ומסתכלים על אזרחי מדינת ישראל כמקשה אחת.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי יש דור צעיר, שחלקו יושב כאן, והחלק האחר שלו מסתכל עלינו בטלוויזיה ומנסה להבין מה אנחנו עשינו היום למען אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אז בעוד בערך שעה-שעתיים נגיע כולנו יחדיו לוועדת הכספים בניסיון להעביר את תקציב המדינה.

אורן אסף חזן: אם נשים לרגע בצד את כל הכספים הקואליציוניים, את כל הוויכוחים הריקים מתוכן, ונסתכל באמת על האנשים ששלחו אותנו לכאן, על הדור הבא, על רני שיושב ומסתכל עלינו, ונסתכל לאזרחים בעיניים ונבין שיש רגעים שיש לנו חובה על הכתפיים, ולא רק הכיסא הוא מה שמניע אותנו, אולי ביחד נצליח להביא בשורה טובה יותר לאזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אדוני ראש הממשלה, אני מנצל את ההזדמנות, שוב, לברך אותך, גם על הפתרון לעמונה, גם על תקציב שבעזרת השם עד סוף הערב הזה יביא פתרון אמיתי וענייני לנגב ולגליל, ליהודה ושומרון, לירושלים בירתנו הנצחית ולכלל אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סתיו שפיר, ומייד אחרי כן תתקיים הצבעה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

סתיו שפיר: ראש הממשלה, כל עוד אתה כאן אולי תואיל ותענה לנו כאן, לאזרחי ישראל, מה קרה לתוכנית הצפון.

סתיו שפיר: איך יכול להיות שאנחנו היום, ערב ההצבעה על התקציב, ושקל אחד מההבטחות, שקל אחד מההבטחה – –

טלי פלוסקוב: גברתי, לפני חצי שעה קיבלת תשובה.

סתיו שפיר: – – שאתם הבטחתם בקולכם, שאתה הבטחת והתחייבת עליו בהחלטת ממשלה ובמסיבות עיתונאים – שקל אחד לא נכנס לתקציב.

סתיו שפיר: אחד.

סתיו שפיר: הכנסת מצביעה היום על תקציב שאין בו תוכנית לצפון – –

טלי פלוסקוב: איפה היית לפני חצי שעה כששמענו את התשובה של שר האוצר?

סתיו שפיר: – – אין בו שקל אחד לצפון.

סתיו שפיר: הכנסת מצביעה היום על תקציב שאין בו שקל אחד לתוכנית לצמצום הפערים ולמגזר הערבי.

סתיו שפיר: הכנסת מצביעה על תקציב שאין בו שקל אחד לתוכנית ליוצאי אתיופיה.

סתיו שפיר: לתוכנית למלחמה בעוני.

סתיו שפיר: כולן תוכניות שאתה, ראש הממשלה, הבטחת, שאתה עמדת מאחורי מיקרופון והבטחת לציבור הישראלי תוכניות שהיו צריכות להיכנס לתקציב הזה והן אינן, אפילו לא שקל אחד.

סתיו שפיר: מה חושב ראש הממשלה?

סתיו שפיר: הוא חושב שהציבור מטומטם?

סתיו שפיר: הוא חושב שהציבור לא רואה?

סתיו שפיר: הוא חושב שהציבור לא רואה איך בשביל 40 משפחות בעמונה הופכים את העולם?

סתיו שפיר: עושים ישיבת ממשלה, אין-ספור ישיבות ממשלה, מקצצים 3 מיליארד שקלים בתקציבים חברתיים, 3 מיליארד שקלים, כדי להכניס את זה לתקציב המדינה, את עמונה, את הפיצוי.

סתיו שפיר: 3 מיליון שקלים למשפחה, אבל התוכנית של הצפון לא נמצאת בתקציב?

סתיו שפיר: 18 מיליארד שקלים שהובטחו לצפון ואין שקל בתקציב?

סתיו שפיר: אתם לא מתביישים?

אורן אסף חזן: סתיו, זה לא נכון.

אורן אסף חזן: סתיו, זה לא נכון.

טלי פלוסקוב: תתביישי לך.

יצחק וקנין: נא לא להפריע, חברים.

סתיו שפיר: חברי הקואליציה, אני יודעת, אני יודעת שיש ביניכם רבים שאכפת להם, מאוד אכפת להם.

סתיו שפיר: אתם נכנסתם לכנסת עם רצון אמיתי לעזור – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: נא לא להפריע לה.

סתיו שפיר: – – ואיך יכול להיות שאתם כרגע לא משמיעים קול זעקה, שאתם לא באים ואומרים: אנחנו על התקציב הזה לא נצביע בלי הצפון?

סתיו שפיר: לא, לא מדובר בסתם הבטחות סרק, אנחנו לא נצביע עד שלא נראה שקל לשקל, שחור על גבי לבן, בתוך נייר התקציב.

אורן אסף חזן: סתיו – – –

סתיו שפיר: חברים, היום מתקיימת ההצבעה.

סתיו שפיר: הערב ועדת הכספים תתכנס להצביע על הצעת חוק התקציב, החוק החשוב ביותר שהכנסת מעבירה.

סתיו שפיר: החוזה בין המדינה לבין אזרחיה, החוזה שדן בכספי המסים שכולנו עובדים כל כך קשה בשבילם.

סתיו שפיר: אבל אותם כספים שצריכים להגיע למעמד הביניים, לשירותי הבריאות והרווחה, להציל אנשים ממוות ומחולי, לשפר את המצב של החברה הישראלית, להגן על העניים, שמספרם הולך וגדל משנה לשנה, להגן על ניצולי השואה ועל הקשישים ועל כך שלכל ילד תהיה זכות לחינוך הוגן – הרי בשביל זה יש לנו מדינה, כדי לדאוג אחד לאחר, כדי לדאוג לעתיד של כולנו כאן ביחד.

סתיו שפיר: אבל במקום זה, כל מה שאנחנו שומעים – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

סתיו שפיר: – – זה ספינים מהבוקר עד הערב, ושקל אחד, אדוני היושב-ראש, שקל אחד מההבטחות האלה כרגע עוד לא בתקציב שאנחנו אמורים להצביע עליו בעוד שעות מספר.

סתיו שפיר: ראש הממשלה, אני אשמח מאוד לשמוע את תשובתך על השאלות האלה.

סתיו שפיר: זה הדבר החשוב ביותר שיש לך להגיד היום לציבור הישראלי.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: סתיו, ראשי הרשויות בצפון מרוצים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש הוועדה, אתה רוצה לסכם או לעבור להצבעה?

משה גפני: הצבעה.

יצחק וקנין: הצבעה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על בקשת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיפים 20, 21 ו-23 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018, התשע"ז–2016.

יצחק וקנין: הצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד ההודעה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכספים – 78 נגד – 7 נמנעים – אין הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיפים 20, 21 ו-23 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 78 בעד, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הודעת ועדת הכספים בדבר פיצול הסעיפים כפי שקראתי, אושרה ותועבר לוועדת הכספים להמשך הדיונים על אישור התקציב.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני אעשה את זה בנוסח קצר, מכיוון שמדובר בסך הכול בתיקונים טכניים במסגרת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, שכאמור התקבל על-ידי חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה ב-4 באוגוסט 2016, בהתאם להצעת היועץ המשפטי לכנסת לפי סעיף 10א לפקודת סדרי השלטון והמשפט, שבו יש תיקונים – תיקונים בסעיפים 4 ו-7, תיקונים בעיקר לשוניים וטכניים.

אלי כהן: בסעיף 24(1), שמתקן את סעיף 6א לחוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה), בשל השמטה מקרית לא תוקנה ההפניה לחוק שמכוחו נקבעת רשימת השמאים הנזכרת באותו סעיף; תיקונים בסעיף 28 שמתייחסים לנושא של חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה) – וכאן, חברת הכנסת לוי אבקסיס, יש גם אותו תיקון חשוב שמדבר על כך שדיירי הדיור הציבורי יוכלו לרכוש את הדירה לפי המחיר המקורי, טרם ההתחדשות העירונית, ולכן, למען הסר ספק, אנחנו עושים תיקון בסעיף הזה, ועוד סוגיות שקשורות לסעיפים 30(א) ו-25(3), לעניין החלטות ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת לקביעת תחילה מיידית, וכן תיקוני דפוס.

אלי כהן: על רקע זאת, אדוני, אבקש מהכנסת לאשר את הצעת ההחלטה כאמור.

אלי כהן: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלי כהן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני פותח את הדיון בהחלטת הוועדה המיוחדת.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין – שלוש דקות.

יצחק וקנין: אחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן; אחריו – נחמן שי, ואחרונה – אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: מי שירצה בדקה הקרובה להירשם, אני אאפשר זאת, אבל אני מודיע על סגירת הרשימה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, רבותי השרים, אני רוצה לומר לכם, הפעם לגמרי הגזמתם.

דב חנין: חוק הסדרים כזה, ובלגן כזה בעבודת הממשלה והכנסת, אני לא זוכר בעשר השנים שאני כאן.

דב חנין: הממשלה הזאת לא מכבדת את הכנסת, לא מכבדת את הציבור, אבל לא פחות חשוב מזה – היא לא מכבדת גם את עצמה.

דב חנין: רמה כל כך לא מקצועית של עבודה, בלגן כזה בלתי אפשרי, חקיקה שמובאת לכנסת ברגע האחרון ממש, עם שינויים משמעותיים, התעלמות מעמדה של יועצים משפטיים, התעלמות מהעמדה של היועצת המשפטית של ועדת הכספים, התעלמות מעמדתו של היועץ המשפטי לכנסת לגבי פגם מהותי שנפל בעומק הדברים בהליך החקיקה – כל הדברים האלה לא מעניינים את הממשלה.

דב חנין: הממשלה הזאת לא מתעניינת לא בכללים ובנורמות וגם לא בתוכן, העיקר לקדם סדר עדיפויות הפוך, לקדם את המטרות הפוליטיות הצרות של המפלגות שמרכיבות את הקואליציה, ומה זה משנה שהציבור ישלם?

דב חנין: מה זה משנה שההליך הפרלמנטרי התקין ייפגע בצורה קיצונית?

דב חנין: איך אתם מצפים שמישהו יקרא את הטקסטים האין-סופיים שאתם מייצרים ברגע האחרון?

דב חנין: אתם חושבים שחברי הכנסת יכולים לקרוא את כל הנתונים שאתם הפצצתם אותנו בהם?

דב חנין: ומאחורי הערפל הזה, של הבלגן, עמיתי חברי הכנסת, אתם מבצעים מהלכים פסולים; אתם מבצעים מהלכים שאתם צריכים להתבייש בהם, כי אתם מקצצים בתקציבים החברתיים הרגישים ביותר כדי לקדם מטרות פוליטיות, כדי לקדם את הפיצוי של מתנחלי עמונה ואת הקמת הווילות בגבעה הסמוכה לכל אחת מהמשפחות, כדי לקדם את השיגעון שאחז בראש הממשלה כשהוא החליט שתאגיד השידור הציבורי לא יכול לשדר, מכיוון שהוא לא רוצה שידור ציבורי.

דב חנין: אז הדחייה של עוד שלושה חודשים, שעולה הרבה מאוד כסף, תבוא, כן, על חשבון תקציבים חיוניים לציבור, על חשבון תקציבי בריאות, וחינוך, ורווחה, והשכלה גבוהה, ותחבורה ציבורית, וכל מיני דברים נוספים.

דב חנין: אין לכם בושה, ותפקידה של הכנסת לומר לכם היום: מספיק, די.

דב חנין: הדרך הזאת הגיעה לקצה, והממשלה הזאת לא יכולה עוד להמשיך בדרך הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורן אסף חזן – –

אורן אסף חזן: מוותר.

יצחק וקנין: – – מוותר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: ואחריה אנחנו עוברים מייד להצבעה, אלא אם כן יושב-ראש הוועדה יבקש לסכם את הדיון.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חברי אלי כהן, תראה, יש דברים שאנחנו רואים עין בעין, ואני חושבת שבהשקפת העולם החברתית שלנו יש הרבה מן המשותף – מאשר מן המפריד.

אורלי לוי אבקסיס: ראינו את הדברים גם כאשר ניסינו לתקן את החוק להתחדשות עירונית, ראינו את הדברים גם בנושא של דיור ציבורי, אפילו ברעיון שלנו למשכנתה של 90%, איך שהצטרפת וגם הגשת חוק דומה.

אותך שאלה: אני באמת רוצה לדעת אם היה דבר כזה מאז – אולי – שהכנסת קמה; שהכנסת אמורה להצביע על חוק תקציב שלא הוגש בכלל לוועדת הכספים?

אותך שאלה: מישהו יכול להעלות בדעתו שמשרד כמו משרד השיכון לא הציג את התקציב בוועדת הכספים, לא נשאלו השאלות, אין לנו מושג כמה כסף באמת יש בדיור ציבורי, כמה כסף באמת יש בהשתתפות בשכר דירה, כמה כסף באמת יש בשיקום שכונות חברתי ופיזי, ואנחנו אמורים להצביע.

אותך שאלה: אדוני יושב-ראש הקואליציה, מר דוד ביטן, מה יהיה עם תקציב משרד השיכון, האם אנחנו נדע על איזה תקציב אנחנו מצביעים?

אותך שאלה: שר השיכון בעצמו לא יודע, סגן השר בעצמו לא יודע, הם עדיין בדיונים בינם ובין האוצר.

אותך שאלה: התקציב לא הוצג בוועדת הכספים, איך אפשר להצביע עליו בכנסת?

אותך שאלה: עכשיו, זה סדרי דין – אני לא יודעת איזה עזים יש בפנים, אני לא יודעת אם התקציב הוא טוב או רע, אני לא יכולה לגבש את דעתי.

אותך שאלה: אבל אם השר הרלוונטי לא הגיש אותו לוועדת הכספים, כנראה הוא בעצמו לא מרוצה ממנו, ואם הוא לא מרוצה ממנו, איך הם יכולים לשכנע אותנו להצביע בעד?

אותך שאלה: אני שואלת אותך, אדוני היושב-ראש, אתה חבר בוועדת הכספים, ראית פעם תקציב שעובר בלי שמשרד כל כך גדול כמו משרד השיכון הציג את התקציב לוועדה?

אותך שאלה: זה קרה בעבר?

אותך שאלה: לי זה לא זכור.

אותך שאלה: ועל מה אצה לנו הדרך?

אותך שאלה: על מה?

אותך שאלה: גם אם נעבור את חודש דצמבר, יש עד מרס לאשר את התקציב.

אותך שאלה: האם אנחנו מצביעים על איזשהו תקציב אמורפי שאחר כך ייצקו בו תוכן או לא?

יצחק וקנין: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מבקשת מחברי הקואליציה, בואו לא נהפוך את זה לשוק.

אורלי לוי אבקסיס: בואו, תסמכו עלינו שנהיה ענייניים – מה שטוב, נצביע בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבטיחה שאני לא אהיה אופוזיציה לכל דבר.

אורלי לוי אבקסיס: כשיהיו דברים טובים, אני אצביע בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בשביל זה אנחנו צריכים לראות תקציב מוצג.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לקואליציה לחזור בה מההצבעות בימי שלישי ורביעי הקרובים, כל עוד התקציב הרלוונטי לא יידון בוועדת הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם לא יודעת אם זה מותר על-פי חוק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתכוונת לפנות ליועץ המשפטי לכנסת וליועץ המשפטי לממשלה ולבדוק אם אפשר בכלל להצביע על תקציב שלא הוצג בוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: הצבעה.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אנחנו נצביע על החלטת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות ובהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובסעיפים מהצעת חוק ההסדרים בדבר תיקוני טעויות בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016.

יצחק וקנין: מי בעד הודעת יושב-ראש הוועדה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד הצעת הוועדה – 62 נגד – אין נמנעים – אין הצעת הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות ובהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פיצול דירות) ובסעיפים מהצעת חוק ההסדרים בדבר תיקוני טעויות בחוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 62 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הודעת הוועדה נתקבלה.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק סיוע כלכלי לעידוד לומדי תורה וסטודנטים נזקקים, התשע"ז–2016, שהחזירה ועדת הכספים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1099); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 185) (הארכת משך הזכאות לגמלת סיעוד בתקופת אשפוז), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק שר הרווחה.

יצחק וקנין: אולי יש שר אחר שמציג את זה בשמו?

יצחק וקנין: השרה סופה לנדבר, אולי את מציגה את הצעת החוק בשם שר הרווחה?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אם כן, אני ממש מצטער, אני אעבור לסעיף הבא, עד שיבוא שר הרווחה.

סופה לנדבר: אורי אריאל.

יצחק וקנין: אורי אריאל?

יצחק וקנין: אם תגידו לי איפה הוא נמצא, אני אעזור לכם.

יצחק וקנין: סעיף 6, לדיון מוקדם, הצעת חוק הביטוח – זה מוצמד.

יצחק וקנין: סעיף 7, הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים – גם סגן השר לא נמצא פה.

יצחק וקנין: אם כן, יציג את הצעת חוק הביטוח הלאומי – אני חוזר אליה – השר צחי הנגבי.

יצחק וקנין: מה שהבהרנו כרגע, שמי שמציג את הצעת החוק זה לא אורי אריאל, אלא צחי הנגבי.

יצחק וקנין: הצעת חוק של חבר הכנסת עמר בר-לב מוצמדת להצעת חוק זו.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני השר צחי הנגבי יציג את הצעת החוק.

צחי הנגבי: תודה רבה, אדוני.

צחי הנגבי: כנסת נכבדה, אני רוצה להציע – בשם משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים – תיקון לחוק, שמתקן עיוות במצב הנוכחי וייטיב עם זקנים סיעודיים, שלצערנו זקוקים מדי פעם לאשפוז בבתי-חולים.

צחי הנגבי: היום המצב הוא שכאשר מבוטח סיעודי הזכאי לשירות וסיוע של מטפל נכנס לאשפוז זמני בבית-חולים, הוא ימשיך להיות זכאי לתשלום גמלת הסיעוד אך ורק למשך 14 ימים, שבועיים, מיום האשפוז.

צחי הנגבי: זאת לנוכח המציאות העגומה המוכרת, שבה לרוב לא ניתן לו בבית-החולים הטיפול הדרוש לחולה סיעודי.

צחי הנגבי: אנחנו יודעים שעבור קשישים מן הסוג הזה אשפוז מתארך הרבה פעמים מעבר לשבועיים, והכנסת מתבקשת היום לתקן את העיוות, שרק למי שיש יכולת כלכלית לשאת בהמשך התשלום עבור העובד הסיעודי – רק הוא ממשיך לקבל את התשלום הנדרש.

צחי הנגבי: הבקשה היא להאריך את התקופה למשך אשפוז סביר והגיוני של חודש ימים.

צחי הנגבי: בהצעת החוק הזאת, שמונחת לפני הבית, יימשך התשלום לאותו מבוטח עבור הטיפול שמגיע לו גם כשהוא בבית-חולים לחודש ימים, תקופה שברור שבמצבים כאלה הגיוני שיש צורך בטיפול בבית-החולים, ואין שום סיבה שתישלל ממנו הזכאות לטיפול הסיעודי הנדרש.

צחי הנגבי: הצעת החוק הזאת מיטיבה עם האוכלוסייה הקשישה בארצנו, ותתרום, ולו מעט, לרווחה לזקוקים לסיוע.

צחי הנגבי: אבקש מן הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

צחי הנגבי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר צחי הנגבי.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1968/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: להצעה זו הוצמדה הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת משך הזכאות לגמלת סיעוד בעת אשפוז), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עמר בר-לב וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: יציג את ההצעה חבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: כאמור, הדיון בשתי ההצעות יהיה משולב – הצבעה נפרדת על כל חוק.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: אני נרגש לעמוד כאן

עמר בר-לב: היום ולהגיש את הצעת החוק לגמלת סיעוד בעת אשפוז.

עמר בר-לב: מדובר בהצעת חוק בת שורה אחת, למעשה בתיקון לחוק, ואני מקריא את השורה: בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה–1995, בסעיף 227(ב), במקום 14 ימים יבוא: 30 ימים.

עמר בר-לב: זאת הצעת החוק.

עמר בר-לב: את הצעת החוק הזאת הגשתי בכנסת הקודמת, והיא לא התקבלה – היא לא עברה בכנסת הקודמת.

עמר בר-לב: קראנו לה אצלי בלשכה: "הצעת החוק של סבא חזקאל" – הצעת החוק של סבא חזקאל; היא נולדה לאחר שסבא חזקאל, סבה של היועצת הפרלמנטרית הקודמת שלי, אושפז בבית-חולים.

עמר בר-לב: ואותו סב מופלא של שיר סגל, היועצת, לחם בצבא האדום נגד הנאצים, עלה לארץ ולחם ונפצע במלחמות ישראל, בנה את המדינה בעשר אצבעותיו, ולדבריו – אמר שכל מה שעבר במשך כל חייו לא היה נורא כמו להיות סיעודי.

עמר בר-לב: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק אנושית, חברתית, שמעגנת זכות בסיסית ויסודית.

עמר בר-לב: מטרתה למנוע מצב שבו נשללת בתום פרק זמן קצרצר של 14 יום גמלת סיעוד מאדם שמאושפז, מרגע שנבלע מאחורי דלתות בית-החולים.

עמר בר-לב: במצב הקיים היום, גמלת הסיעוד נשללת ממנו בתוך 14 יום.

עמר בר-לב: ובמילים פשוטות וקשות יותר: בתוך שבועיים נאלץ המטופל להיפרד מהמטפל שלו, ואחרי שהוא יוצא מבית-החולים, למצוא מטפל אחר.

עמר בר-לב: ואתם, חברי חברי הכנסת, יודעים כמה חשוב לבן-אדם סיעודי הקשר בינו לבין המטפל שלו.

עמר בר-לב: התיקון להצעת החוק מבקש להאריך את משך הזמן הזה בסך הכול מ-14 יום ל-30 יום, עד לשלילה הגמלה.

עמר בר-לב: גם 30 יום אינם מספיקים, אבל כמו במקרים אחרים, אני מאמין בתהליכים שמתקדמים בכיוון הנכון, וזאת התקדמות; זה צעד קטן, אבל צעד קטן בכיוון הנכון.

עמר בר-לב: כיוזם הצעת החוק הזאת בכנסת הקודמת ובכנסת הזאת, אני רוצה להודות לשר הרווחה, ששמע על הצעת החוק הזאת, אימץ אותה ובאמת הגיש אותה בעקבות הצעת החוק שאני יזמתי כהצעת הממשלה.

עמר בר-לב: אני רוצה גם להודות שוב לסבא חזקאל, לשיר סגל, היועצת הפרלמנטרית שלי, שהביאה את הנושא לידיעתי, ואני מברך את שניהם על הצעת החוק הזאת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, כאמור, כפי שאמרתי, אנחנו עוברים לדיון משולב על שתי הצעות החוק.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

יצחק וקנין: איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, האמת שכאשר הנושא הזה עולה כאן, במליאה, אני עומד כאן ברגשות מעורבים, כי, מצד אחד, אין שום ספק שהצעת החוק שהממשלה מביאה – הצעת חוק שהקדים ויזם חברי חבר הכנסת עמר בר-לב – מטפלת באחת הסוגיות הכאובות ביותר בעולם הסיעוד.

איציק שמולי: ואני חושב שהמעבר הזה או ההארכה הזאת מ-14 יום ל-30 יום בוודאי תיתן מזור לחולים רבים שנמצאים במצב דחק, והמדינה לא תמיד יודעת להיות שם בעבורם.

איציק שמולי: זו הצעה ברוכה שיש לתמוך בה, כמובן.

איציק שמולי: עם זאת, כאשר עולה הנושא של הסיעוד יום אחד לפני שהתקציב מגיע לכנסת, אז בואו נסתכל על המסגרת הגדולה, כי בשדולה שאנחנו קיימנו – חברי דב חנין, אתה ואני ועוד חברי כנסת נוספים – הגיע שר הבריאות והבטיח הבטחה מפורשת, שכתובה גם בתוך ההסכמים הקואליציוניים – – –

קארין אלהרר: – – –

איציק שמולי: ביטוח סיעודי ממלכתי.

איציק שמולי: ב-1 בינואר 2017 היה אמור להיות לאזרחי ישראל ביטוח סיעודי ממלכתי.

איציק שמולי: עכשיו, בואו רק נבין מה זה אומר: כיום, ההסדר שלנו עם המדינה עובד כך שכל החיים אתה משלם ביטוח לאומי ומס בריאות, וברגע האמת, כשאתה צריך איזשהו כיסוי סיעודי, מדינת ישראל אומרת לרוב הישראלים: לא מגיע לכם.

איציק שמולי: גם אלה שמקבלים, מקבלים מעט מאוד.

איציק שמולי: ברגע האמת מדינת ישראל, גם אם אתה במצב סיעודי, תקרא לך ותגיד לך: סליחה, תביא את הילדים ותביא את החתנים ותביא את הכלות ותביא את בני-הזוג, תביא את כולם כדי שהם ישלמו על האשפוז הסיעודי, ולא המדינה.

איציק שמולי: וגם אלה שמקבלים, מקבלים לכל היותר – במצב סיעודי בקהילה – 18–22 שעות בשבוע.

איציק שמולי: מה לעשות שבשבוע יש עוד 140 וכמה שעות.

איציק שמולי: ולכן, צריך להבין שהנושא של האי-כיסוי הסיעודי בתוך הסל הממלכתי הוא הצורך הדחוף ביותר כיום בתחום הבריאות במדינת ישראל.

איציק שמולי: לא אני אומר – שר הבריאות אומר כבר חצי שנה.

איציק שמולי: אבל בסופו של דבר, ברגע האמת הדבר הזה לא נכנס לתקציב.

איציק שמולי: ועם כל הערכתי ועם כל הכבוד שאני רוחש לשר הבריאות – הוא שר מצוין – בתחום הזה אני חושב שהביקורת היא במקומה.

איציק שמולי: בתחום הזה, 180,000–200,000 אנשים במדינת ישראל שנופלים לתוך הבור הסיעודי פשוט לא יודעים – –

חמד עמאר: נא לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

איציק שמולי: – – פשוט לא יודעים איך לצאת ממנו.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יהודה גליק?

חמד עמאר: איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית?

חמד עמאר: אינו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון?

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב דיבר.

חמד עמאר: דיבר חבר הכנסת עמר בר-לב?

חמד עמאר: שמעתי אותו.

חמד עמאר: זהבה גלאון?

חמד עמאר: אינה נוכחת.

חמד עמאר: ישראל אייכלר.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חמד עמאר: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

זוהיר בהלול: שלום לכם.

זוהיר בהלול: אמש בעכו נפגשתי עם קציני חיל הים העתידיים של מדינת ישראל, צעירים קודחי מוח ואנשים מעניינים מאוד, ששאלו אותי שאלות נוקבות ומעניינות.

נחמן שי: קודחי מוח?

יחיאל חיליק בר: מוח קודח.

נחמן שי: זה לא נקרא קודחי מוח.

נחמן שי: קודחי מוח זה מוח שקודחים בו.

זוהיר בהלול: אני – – – נחמן.

זוהיר בהלול: קודחי מוח.

יחיאל חיליק בר: יש לי שני אחים בוגרים שהם קציני ים.

נחמן שי: – – –

זוהיר בהלול: קודחי מוח.

זוהיר בהלול: כן, בוודאי, זה מה שאמרתי.

נחמן שי: אני לא רוצה לקחת לך את הזמן – – –

זוהיר בהלול: האם אני יכול להתחיל מהתחלה כדי שנחמן, אחרי שהפנים את מה שאמרתי – – –

חמד עמאר: תמשיך, תמשיך.

חמד עמאר: אם תצטרך עוד קצת – – –

יחיאל חיליק בר: יש לי שני אחים בוגרים קציני ים.

זוהיר בהלול: כן, יפה מאוד.

זוהיר בהלול: אבל באמת צעירים מעניינים, ודיברתי אתם על תהליכים שעוברת החברה הערבית בתוך מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אחד מהנדבכים החשובים בשיחתי אתם, אדוני היושב-ראש, היה שהמיעוט הערבי רוצה להשתלב בחיי המדינה.

זוהיר בהלול: הצעירים הערבים רוצים להשתלב בחיי ההיי-טק ולא להיות מודרים אל מחוץ למעגל ההשפעה במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: דיברנו כמובן על חסמים.

זוהיר בהלול: החסמים הם לא קטנים, הם חסמים מכריעים מאוד בדרך לשילובם של הערבים בחיי המדינה.

זוהיר בהלול: כמובן, גם העליתי את הסוגיה – העובדה שבשל רמתה הירודה של מערכת החינוך הערבית לעומת מערכת החינוך העברית, נאלצים רוב הסטודנטים והסטודנטיות שלנו לכתת רגליים ולנדוד למדינות מחוץ לישראל, מה שלעתים יש לו השלכות לא כל כך חיוביות.

זוהיר בהלול: ובכל זאת, דיברנו על האקלים, והאקלים הוא שקובע את הטון בתוך החברה הישראלית.

זוהיר בהלול: ומגיעה פרשה שאנחנו מדברים עליה כבר מאתמול, ונציגי הממשלה, אדוני היושב-ראש, מתחרים ביניהם כאילו מדובר בתוכנית ריאליטי כדי להסית לא רק כנגד חבר הכנסת שנחשד במה שפורסם – ועדיין אין משפט כיאה למדינה דמוקרטית – פתאום עולים כמו בתוכנית ריאליטי, מעלים חשדות כנגד כל הציבור הערבי.

זוהיר בהלול: שוב מטילים רבב ודופי בהתנהגות של הציבור הערבי כאילו שכל הציבור הערבי היה מעורב באותה פרשה – שעדיין לא התבררה.

זוהיר בהלול: האיש אפילו עוד לא הגיע לחקירה משטרתית, כיאה למדינה בעלת צביון דמוקרטי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

זוהיר בהלול: ולכן, אני בא אל מול העיניים שלכם ומבקש לא להסית כנגד הציבור שלי.

זוהיר בהלול: לא להתחרות בגינויים חריפים כנגד ההתנהלות של הציבור הערבי.

זוהיר בהלול: מדינת ישראל עברה, אדוני היושב-ראש, יותר מעשר מלחמות במהלך קיומה, ולא ידוע לי שהציבור הערבי ארב בפינה כדי לפגע בביטחון של המדינה.

זוהיר בהלול: הציבור הערבי גילה לאורך כל הדרך התנהגות אזרחית ממושמעת.

זוהיר בהלול: לכן, ניתנת לנו הזכות לתבוע מכם להשתתק ולו לרגע, ולתת למשטרה לחקור את הסיפור הזה מבלי לערב את כל הציבור הערבי.

זוהיר בהלול: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת עליזה לביא.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, חוק חשוב.

עליזה לביא: חוק חשוב מאוד.

עליזה לביא: הצעת חוק שבאה – אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת בר-לב, על החוק החשוב מאוד הזה, ולספר לכם על עבודה שאני מנסה להוביל כאן.

עליזה לביא: נפגשתי לפני כחודש עם מנכ"ל הביטוח הלאומי, ואני מוצאת את הבמה הזאת כדי לשתף אתכם בדבר קבוצה של נשים שלא מקבלות סיוע מהביטוח הלאומי.

עליזה לביא: אני עומדת היום בכנסת כיושבת-ראש ועדת המשנה בוועדה למיגור סחר בנשים בזנות.

עליזה לביא: אנחנו עסוקים מאוד בצורך למגר את התופעה הזאת של זנות, ולהביא לכך שהרבה מאוד – – –

אלי אלאלוף: – – –

עליזה לביא: של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עליזה לביא: בתוך הוועדה הוקמה ועדה למיגור סחר בנשים, ומאחר שמדינת ישראל, בשמחה רבה אני אומרת את זה, מיגרה את הסחר בנשים – אנחנו כבר כמה שנים מקבלים אות על מיגור הסחר בנשים – אבל מהצד האחר, התופעה לא נמוגה והזנות במדינת ישראל הולכת וגדלה.

עליזה לביא: אנחנו רואים את זה במנעד של גילאים: ילדים, נוער ונשים.

עליזה לביא: גם הרבה אימהות.

עליזה לביא: הדוח האחרון של הוועדה המשותפת למנכ"לים של משרד הרווחה והמשרד לביטחון פנים מלמד אותנו שיש תופעות שלא הכרנו מבחינת נשים שנמצאות במעגל הזנות – הרבה אימהות.

עליזה לביא: גם נשים שהן עובדות ומשלימות הכנסה.

עליזה לביא: פניתי למנכ"ל הביטוח הלאומי מתוך תקווה לשיתוף פעולה, לראות איך מסייעים לנשים שמבקשות קצבת נכות.

עליזה לביא: על המקום הזה של האילוץ – רובן הגדול הגיעו לשם – לא בחרו – אם זה בעקבות פגיעה מינית – הרבה מאוד מהנשים, חלקן הגדול בעקבות פגיעה מינית מתמשכת בגיל הילדות, הנערות – אונס – מגיעות לעסוק בזנות.

עליזה לביא: להיות בעולם הזנות.

עליזה לביא: ואנחנו מבקשים לסייע להן.

עליזה לביא: חלק מהן פונות לביטוח הלאומי, ואנחנו רוצות שתפנינה יותר, ואנחנו מבקשים לאפשר – באפשרות של קצבת הנכות – מענק, גם נפשי וגם פיזי.

עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם בפגישה הזאת שקיימנו עם מנכ"ל הביטוח הלאומי, שבאמת גילה הבנה למקום ולמציאות הזאת, של הנשים האלה, שכמו שאמרתי, מספרן גדל, וכבר קבענו ישיבת המשך עם הגורמים המקצועיים הנוגעים בדבר, ומצאתי לנכון להעלות כאן ולשתף אתכם, כי הצעת החוק שעולה עכשיו, באמת יש לה חשיבות מאוד גדולה במדינה, שאנחנו מדברים פה על הומניות, על מוסר, על דרך, על לסייע ולעזור, להתבונן אחורה ולראות למי לא התאפשר ומי – –

חמד עמאר: תודה רבה.

עליזה לביא: – – סיפור חייו קשה, ולראות איך אנחנו, בעזרת הכלים של המדינה, מסייעים.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חבר הכנסת מיקי לוי – איננו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל גרמן – –

קריאה: – – – מוותרת.

חמד עמאר: – – מוותרת.

חמד עמאר: חברת הכנסת רויטל סויד; חבר הכנסת נחמן שי.

צחי הנגבי: – – – אתה לא יכול לוותר פעם?

צחי הנגבי: פעם אחת.

נחמן שי: אני כבר ויתרתי היום – – –

צחי הנגבי: – – –

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, החיים שלנו לא מורכבים כנראה מדברים גדולים, אלא מצעדים קטנים, והצעת החוק הזאת היא קטנה, היא בסך הכול מסייעת למי שהתאשפז במוסד סיעודי וזקוק לעזרה מעבר לשבועיים, לחודש ימים, להמשיך את העזרה הקודמת, לקבל אותה.

נחמן שי: אבל העולם כולו, כנראה, נושע בזכות מחוות קטנות כאלה, לא יקרות, אבל חשובות, מחוות כמעט אנושיות – אנשים שנזקקים לטיפול, לא יכולים להיפרד ממנו, רוצים להאריך אותו לעוד תקופה קצרה כשהם נכנסים לטיפול סיעודי או למחלקה סיעודית – בבית-אבות או במסגרת אחרת.

נחמן שי: ואני רוצה לומר לכם שהרושם שלי, על סמך מה שקורה בוועדות אחרות ובמסגרות אחרות בבית הזה, לגבי ההתייחסות לאוכלוסייה המבוגרת במדינת ישראל, שכל פעם מכנים אותה בשם אחר; היום היה לי ויכוח עם נציג של משרד הקליטה, שעל המקום קרא להם קשישים.

נחמן שי: אצלו כל מי שהוא למעלה מגיל 60 ומשהו הוא קשיש, באופן אוטומטי.

נחמן שי: ואני אמרתי לו: אדוני, הם לא קשישים ולא קשישות, הם אזרחים ותיקים.

נחמן שי: יש הגדרה בחוק במדינת ישראל למסגרת הזאת.

אלי אלאלוף: נפגעת אישית?

נחמן שי: מה?

אלי אלאלוף: נפגעת אישית?

נחמן שי: כן, נפגעתי אישית, אני מודה.

נחמן שי: שאלתי אותו אם הוא חושב שאני קשיש, אז הוא אמר: לא, אתה לא.

נחמן שי: אמרתי: למה?

נחמן שי: אני – אולי אני, בגיל שלי, גם כן – אנשים – זה היה דיון על קצבאות דיור, שמשרד – לא משרד השיכון, במקרה הזה, אלא משרד הקליטה – מסייע לאוכלוסייה מסוימת בתמיכה של 400 שקל.

נחמן שי: רצינו להעלות אותה, היה ויכוח, אז שר השיכון במקרה מכיר את הסוגיה הזאת של דיור ציבורי.

נחמן שי: אבל מה אני רוצה לומר?

נחמן שי: אני רוצה לומר שאי-אפשר להמשיך להתייחס לאוכלוסייה המבוגרת במדינת ישראל בדרך שמתייחסים אליה, וחייבת לבוא איזושהי תפיסה כוללת, שתסתכל על המכלול – על המכלול של החיים של הציבור הגדול הזה במדינת ישראל.

נחמן שי: פעם אחת זו מערכת הבריאות, פעם שנייה זו מערכת הרווחה, פעם שלישית זו מערכת הרשויות המקומיות, רביעית – חברת החשמל, מים, ארנונה.

נחמן שי: בכל מקום הם מגיעים – הם שם, והם יהיו פה, כי הציבור הזה גדול וגדל.

נחמן שי: לכן, כל תיקון קטן כזה הוא חשוב, אני מכבד אותו ומברך עליו, אבל אם לא תיעשה פה עבודה גדולה שתתייחס לתכנון הלאומי איך מדינת ישראל מתכוונת להתמודד או לעודד את האוכלוסייה המבוגרת שלה, שהולכת וגדלה במהירות, בקצב יותר מהיר מאשר האוכלוסייה הזאת בעולם כולו – אם לא יהיו פתרון או מחשבה כוללת, אנחנו נמשיך לראות מחזות קשים מאוד ולחפש פתרונות לכל עניין ועניין.

נחמן שי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; חבר הכנסת אורן אסף חזן.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין – אחרון הדוברים.

חמד עמאר: אנחנו אחרי זה עוברים להצבעה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ברכות ליוזמי הצעת החוק החשובה הזאת, גם יוזם הצעת החוק הפרטית.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, כשאנחנו מדברים היום בכנסת על הנושא של גמלת סיעוד, אנחנו חייבים לדבר על מה שקורה בתחום הביטוח הסיעודי, ואנחנו חייבים לדבר על מה שקורה בתחום הביטוח הסיעודי היום, ערב אישור התקציב, מכיוון שהפרו הבטחה מפורשת להכליל את הביטוח הסיעודי בסל הבריאות הציבורי הכללי.

דב חנין: הבטיחו לנו, אמרו לנו שיהיה ביטוח סיעודי בסל הבריאות הציבורי.

דב חנין: לא רק לנו הבטיחו, זה אפילו נכלל בהסכמים קואליציוניים.

דב חנין: אבל מה אנחנו למדים?

דב חנין: שיש כנראה גם בממשלה הרעה הזאת הסכמים קואליציוניים מדרג א', שהם הסכמים קדושים, שאותם חייבים למלא גם אם זה לצפצף על החלטות של בית-המשפט העליון, גם אם זה לצפצף על רכוש פרטי של אנשים, גם אם זה להסתבך עם כל הקהילה הבין-לאומית, כי המתנחלים זה הסכם קואליציוני, ולסייע להם זה בבת-עינם של אנשי הבית היהודי.

דב חנין: אבל שום דבר אחר לא נחשב; ביטוח סיעודי, שגם הוא נכלל בהסכם הקואליציוני – לאן הוא נעלם?

דב חנין: למה הוא לא נמצא בספר התקציב?

דב חנין: מה שקורה בתחום הביטוח הסיעודי, עמיתי חברי הכנסת, זה מציאות בלתי נסבלת; לא ייתכן שאנשים שנזקקים לביטוח סיעודי יופקרו, כי אין להם – כי אין להם.

דב חנין: לא ייתכן שאנחנו נמשיך בשערורייה הזאת של הביטוחים הקולקטיביים שלא מבטחים, ובשערורייה הזאת של אנשים שמשלמים כסף לביטוח סיעודי רק כדי אחר כך לראות שחברות הביטוח מרמות אותם, שחברות הביטוח דורשות תנאים בלתי אפשריים.

דב חנין: אנחנו לא יכולים להמשיך במצב שבו נכה על כיסא גלגלים, יאמרו לו: אדוני, לך אין בעיית ניידות, אתה יכול להתנייד עם כיסא הגלגלים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, ההפקרות הזאת, של המשכת-השארת הביטוח הסיעודי מחוץ למטרייה הציבורית, היא הפקרות שפוגעת בבני-אדם, עולה הרבה כסף, מנוגדת לכל היגיון ומנוגדת לגמרי להבטחות לציבור.

דב חנין: לא מפתיע אצל הממשלה הזאת.

דב חנין: אבל אנחנו, לפחות בכנסת, צריכים לבוא אתה חשבון.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת, חברי הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 185) (הארכת משך הזכאות לגמלת סיעוד בתקופת אשפוז), התשע"ז–2016, בקריאה ראשונה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 185) (הארכת משך הזכאות לגמלת סיעוד בתקופת אשפוז), התשע"ז–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 28, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה, אלי אלאלוף ושרן השכל.

חמד עמאר: עוד מישהו לפרוטוקול?

חמד עמאר: סתיו שפיר.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים על הצעת החוק המוצמדת, של חבר הכנסת עמר בר-לב, בקריאה טרומית.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת משך הזכאות לגמלת סיעוד בעת אשפוז), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 34, אין נמנעים ואין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – מוצמדת להצעת החוק הממשלתית.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1100); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון והוראת שעה), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג – חבר הכנסת משולם נהרי, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק לערוך את התיקונים הנדרשים בהסדרים שנקבעו בחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009, לצורך החלתו על כלל תושבי המדינה, כהסדר של קבע.

משולם נהרי: תיקונים אלה מוצעים לאור ממצאי תקופת המבחן שנקבעה בחוק והמסקנות שעלו בעקבותיה, בין השאר מדיווחי הרשויות השונות, וכן לאור המלצת הוועדה המייעצת שמונתה למשך תקופת המבחן.

משולם נהרי: החוק המקורי הסדיר את הסמכות לנטילת אמצעים ביומטריים מתושבים לצורך הנפקת מסמכי זיהוי, הפקת נתונים ביומטריים מאמצעים אלה, הכללתם במסמכי זיהוי ובמאגר ביומטרי שינוהל על-ידי הרשות שתוקם לצורך זה במשרד הפנים, והדרכים לבירור ולאימות זהותו של אדם בדרך של השוואה ביומטרית מול מסמכי הזיהוי הביומטריים או מול המאגר הביומטרי.

משולם נהרי: כמו כן הסדיר החוק את אופן הטיפול במידע ביומטרי שניטל לפיו, העברתו אל המאגר הביומטרי וממנו והשימוש בו.

משולם נהרי: ההסדרים שבחוק, ובהם הקמת המאגר, נועדו למנוע התחזות וגנבת זהות ולספק לתיעוד החכם את רמת המהימנות הנדרשת.

משולם נהרי: בהתאם לסעיף 41(1) לחוק, קבע שר הפנים, בהתייעצות עם שר האוצר ושר המשפטים ובאישור ועדה משותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת ולוועדת המדע והטכנולוגיה של הכנסת, בצו תקופת מבחן.

משולם נהרי: תקופת המבחן נקבעה במטרה לבחון את אופן היישום של הוראות החוק, את נחיצות קיומו של מאגר ביומטרי ומטרותיו, את המידע שיש לשמור במאגר ואת אופן השימוש בו.

משולם נהרי: תקופת המבחן מכוח הצו החלה ביום כ"ב בתמוז התשע"ג, 30 ביוני 2013, והוארכה בשתי תקופות נוספות של תשעה חודשים כל אחת.

משולם נהרי: סיום התקופה הנוכחית צפוי ב-31 בדצמבר 2016.

משולם נהרי: בתקופת המבחן ביצע משרד הפנים מכלול פעולות הנדרשות ליישום החוק בהתאם להוראות החוק והצו שנקבע לפיו.

משולם נהרי: פעולות אלה כללו, בין היתר: ביצוע בדיקות זיהוי ואימות זהות בידי רשות האוכלוסין בהתאם להוראות סעיף 8א לצו וביצוע בדיקות יישום ושמירת מידע במאגר על-ידי הרשות לניהול המאגר הביומטרי לצורך בחינת נחיצות קיומו של המאגר ומטרותיו, היקף המידע שיש לשמור בו ואופן השימוש בו.

משולם נהרי: כלל המבחנים והבדיקות אשר בוצעו על-ידי הרשויות, וכן המלצות הוועדה המייעצת והממונה על היישומים הביומטריים במשרד ראש הממשלה, הובילו למסקנה חד-משמעית בדבר נחיצותו של מאגר ביומטרי לצורכי מניעת גנבת זהות והתחזות וכדי להבטיח תיעוד אמין ומהימן.

משולם נהרי: בתקופת המבחן קיבלו יותר ממיליון מתושבי מדינת ישראל, לפי בחירתם, תיעוד ביומטרי לאומי.

משולם נהרי: במסגרת בחינת הנושא על-ידי שר הפנים קיים השר פגישות עם גורמי המקצוע השונים, עם נציגי הרשויות המעורבות בפרויקט, עם נציגי המשטרה וגורמי הביטחון, עם הוועדה המייעצת אשר פיקחה על תקופת המבחן ועם נציגי המתנגדים.

משולם נהרי: משהושלם תהליך הבחינה הנדרשת בכל הקשור לשאלת נחיצות המאגר והיקף המידע שיישמר בו, שוכנע השר כי יש צורך בקיומו של מאגר ביומטרי, וכי הדבר יגשים את המטרה שלשמה נחקק החוק והוקם המאגר, קרי: מניעת התחזות וגנבת זהות והבטחת המהימנות הנדרשת לתיעוד חכם.

משולם נהרי: כמו כן שוכנע השר כי ננקטו כל האמצעים הדרושים להגנה על פרטיות התושבים, אבטחת המידע במאגר ביומטרי ומניעת ניצולו לרעה, וכן כי התקיימו כל הדרישות לפי חוק זה.

משולם נהרי: לצד ההחלטה כי ההסדרים שבחוק יחולו על כלל התושבים, החליט השר כי יש לערוך תיקונים בהסדרים הקיימים, וכן להחיל חלק מההסדרים האלה כהוראת שעה למשך חמש שנים, שיהיה אפשר להאריכה בצו לתקופות נוספות, בלי לפגוע בתכליות העומדות ביסוד הקמתו והפעלתו של המאגר הביומטרי.

משולם נהרי: במסגרת תיקונים אלו נקבעו כהוראת שעה למשך חמש שנים כאמור הוראות לעניין הכללת תמונות טביעות אצבע של תושבים שהסכימו לכך בכתב, במאגר.

משולם נהרי: תושבים שהסכימו שתמונות טביעות האצבע שניטלו מהן ייכללו במאגר יקבלו מסמכי זיהוי לתוקף של עשר שנים.

משולם נהרי: תושבים אשר הסכימו שרק תמונות תווי הפנים שלהם ייכללו במאגר יקבלו תיעוד אשר תוקפו יוגבל לחמש שנים.

משולם נהרי: עם זאת, לאחר שלוש שנים יבחן השר את סוגיית קיצור התוקף.

משולם נהרי: הצורך בהגבלת תוקף התיעוד לחמש שנים נובע מהסיבה הבאה: הגורם העיקרי המשפיע על היכולת להשוות שתי תמונות של אותו אדם במאגר ביומטרי הכולל תמונות תווי פנים בלבד הוא טווח הזמן שעבר בין נטילת תמונות תווי הפנים.

משולם נהרי: פער הזמנים מתבטא בשינויים הנובעים מגדילה, הזדקנות, שינויים במשקל, חשיפה לשמש, מחלות ועוד.

משולם נהרי: פער זה מכונה בשפה המקצועית aging.

משולם נהרי: על רקע הקשיים והמגבלות ביכולת השימוש וקביעת זיהוי במאגר לפי תמונות פנים, בשל חלוף הזמן ממועד נטילת תמונות הפנים, ובשים לב לצורך ליתן מענה לתוכניות העומדות ביסוד המאגר, ובמטרה למנוע גנבת זהות ולשמור על תיעוד אמין, יוגבל תוקפם של מסמכי זיהוי של תושבים שרק תמונות תווי הפנים שלהם נכללו במאגר לחמש שנים.

משולם נהרי: נוסף על כך, תמונות טביעות האצבע יועברו לרשות לצורך בדיקת השוואה עם תמונות טביעות האצבע של תושבים הנכללות במאגר, אך לא ייאגרו באופן ממוחשב מעבר לנדרש.

משולם נהרי: בדיקת ההשוואה נדרשת, בין השאר, במטרה למנוע מצבי התחזות של תושב המבקש לשמור תמונות תווי פנים בלבד לתושב שגם תמונות טביעות האצבע שלו שמורות במאגר, משום שבשל אורך התקופה קיים קושי בזיהוי בין תמונת הפנים שנמסרה לבין תמונות הפנים שמסרו תושבים אחרים לפני יותר מחמש שנים.

משולם נהרי: בתום הליך ההשוואה וקבלת תוצאת זיהוי – יימחקו תמונות טביעות האצבע של התושב.

משולם נהרי: נוסף על כך, תושב שנתן את הסכמתו להכללת תמונות טביעות האצבע והנתונים הביומטריים שהופקו מהן במאגר הביומטרי יוכל לבקש במועד שבו הוא מבקש הנפקת מסמך זיהוי חדש את מחיקת טביעות האצבע שלו מן המאגר, והכול בדרך ובתנאים שקבע השר.

משולם נהרי: כמו כן, בשל הקשיים בקביעת זהות בחלוף הזמן בהסתמך על תמונות פנים בלבד, אם יש בידי תושב המבקש מחיקה כאמור בעת הגשת הבקשה להנפקת מסמך זיהוי חדש, מסמך זיהוי אחר בתוקף, יהיה מסמך הזיהוי האחר בטל עם הגשת הבקשה האמורה.

משולם נהרי: בהתאם לכך, תוקפו של מסמך הזיהוי החדש שיונפק לתושב כאמור יהיה לתקופה שלא תעלה על חמש שנים.

משולם נהרי: תושבים שתמונות טביעות האצבע שלהם ניטלו מהם בתקופת המבחן יוכלו לבקש את מחיקת תמונות טביעות האצבע שלהם מהמאגר הביומטרי, בתוך תקופת מעבר שיקבע השר, ובדרך שיקבע.

משולם נהרי: כלומר, תושבים אלה יוכלו לבקש את המחיקה גם שלא בעת הנפקת מסמך זיהוי חדש.

משולם נהרי: אם ביקש תושב את מחיקת טביעות האצבע שלו מן המאגר, יהיו מסמכי הזיהוי שבידו בטלים עם הגשת הבקשה.

משולם נהרי: בתקופת המעבר לא יחולו הוראות החוק המאפשרות מסירת מידע מתוך המאגר, לרבות לרשויות הביטחון והמשטרה, לגבי נתוני טביעות האצבע של תושבים שנתנו הסכמתם לכלול את טביעות האצבע שלהם במאגר בתקופת המבחן.

משולם נהרי: בתקופת הוראת השעה תתקיים חובת דיווח לוועדה המשותפת למאגר הביומטרי על מספר התושבים שכל אמצעי הזיהוי הביומטריים שלהם נכללים במאגר ומספר התושבים שרק תמונות תווי הפנים שלהם נכללו במאגר.

משולם נהרי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו פותחים את הצעת החוק לדיון; אני סוגר את רשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, חוק המאגר הביומטרי הוא חוק גרוע, הוא חוק מסוכן והוא גם חוק מיותר.

דב חנין: בואו נתחיל בהתחלה; אני מתנגד למאגר הביומטרי מהיום הראשון שהדבר הזה הובא לכנסת, ואני מתנגד למאגר ביומטרי גם מסיבה עקרונית וגם מסיבות מעשיות.

דב חנין: מסיבה עקרונית אני מתנגד, מכיוון שאני לא רוצה לחיות בחברת האח הגדול.

דב חנין: אני לא רוצה לחיות במקום שבו נתוני הגוף שלי נמצאים בידי השלטון, והוא יכול לעשות בהם מה שהוא רוצה.

דב חנין: מבחינה מעשית אני מתנגד להצעת החוק הזאת, קודם כול כי ממש לא צריך מאגר ביומטרי.

דב חנין: כולנו בכנסת בעד תעודות זהות חכמות.

דב חנין: אבל תעודת זהות חכמה שבה הנתונים הביומטריים נמצאים בצ'יפ שנמצא על התעודה – תעודה כזאת, שמאפשרת להשוות ביני, האדם שמציג את התעודה, לבין התעודה שאני מציג, לגמרי לא מחייבת הכללת כל הנתונים הביומטריים שלי במאגר כלשהו.

דב חנין: וכאשר הנתונים נכללים במאגר, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו צריכים לדעת שבדיוק כמו כל מאגר אחר, גם המאגר הביומטרי, בסופו של דבר, במוקדם או במאוחר, ייפרץ.

דב חנין: אני יודע שיגידו לי שזה מאגר מאובטח, שזה מאגר בטוח – את זה אתם לא יכולים להגיד על המאגרים של הפנטגון האמריקני?

דב חנין: אתם לא יכולים להגיד את זה על המאגרים של משרד החוץ האמריקני?

דב חנין: אבל גם המאגרים של הפנטגון וגם המאגרים של משרד החוץ האמריקני, כולם נמצאים עכשיו ב"ויקיליקס".

דב חנין: אז, כמובן, תמיד אפשר להגיד לי שהאמריקנים לא יודעים לאבטח ואצלנו יודעים לאבטח יותר.

דב חנין: אתם לא זוכרים את הסיפור של המאגר של משרד הפנים שנפרץ ויצא החוצה?

דב חנין: לא במקרה גם גורמי ביטחון בישראל מטילים ספק בתבונה ובתועלת שבמאגר ביומטרי כזה.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, מאז שהתחיל הוויכוח הזה בכנסת, כאן – ואני זוכר את היום הראשון שניהלתי אותו – מאז התחיל הוויכוח הזה כאן, הספקות רק הלכו והתרבו, סימני השאלה רק התעצמו.

דב חנין: אנחנו מאז למדנו בדוח של מבקר המדינה שחלק גדול מהטענות ששימשו להצדקת המאגר הביומטרי היו ללא בסיס.

דב חנין: במקום להסיק מסקנות, במקום להבין שהכיוון הזה הוא מיותר, מסוכן, מזיק, בעייתי, הממשלה הזאת – כמה כל כך לא מפתיע – חוזרת עם הרעיון הגרוע הזה לכנסת ורוצה לחייב את כולנו, אזרחי ישראל, להכניס את נתוני הגוף שלנו למאגר ביומטרי.

חמד עמאר: תודה רבה.

דב חנין: כמה מיותר, כמה מזיק, כמה מסוכן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, השר, חברים וחברות הכנסת – –

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

יואב קיש: – – החוק כפי שהוגש עכשיו למליאת הכנסת הוא חוק בעייתי, חוק לא טוב, ואני מתנגד לו.

יואב קיש: אני מאוד מעריך את השר אריה דרעי, ויש לו הרבה מאוד זכויות, עומדות לרשותו, גם בעשייה שלו וגם במשרד שלו.

יואב קיש: בעניין הזה, של החוק של המאגר הביומטרי, אין לי ספק שרשויות הביטחון במדינת ישראל שמחות לכלי הזה – יש לו ערך מסוים, אני בעצמי יכול להבין את הערך של מאגר כזה לרשויות הביטחון.

יואב קיש: מול התועלת שנמצאת במקום הזה, ובהחלט, כמו שאמרתי, רואים את הערך שלו, עומדות בצד השני זכויות הפרט – זכויות הפרט, ובאיזו מציאות אנחנו רוצים לחיות.

יואב קיש: האם בשביל אותו מאגר שישמש את זרועות הביטחון אנחנו מוכנים שכל אחד ואחת מאתנו יהיה מחויב להצטלם, לתת את טביעות האצבע שלו?

יואב קיש: ואם לא?

יואב קיש: נדמה לי שאפילו באחת הגרסאות היה עניין של מאסר, אני עוד לא יודע אם זה נשאר או לא נשאר – – –

יעל גרמן: לא נשאר.

יואב קיש: לא נשאר.

יואב קיש: אבל החובה מוטלת, לתת את הפרטים הביומטריים שלנו לעניין הזה.

יואב קיש: כמובן, אני בעד תעודת זהות חכמה, אנחנו מתקדמים לשם, הולכים לשם, ראוי שזה יהיה.

יואב קיש: אין ספק שאפשר להשתמש בנתונים האלה – אבל להשתמש בהם אך ורק לטובת הפרט, לשימושו הוא, כשהוא עובר בביקורת דרכונים, כשהוא עובר במקומות זרים אחרים שצריך להשתמש בדבר הזה.

יואב קיש: יש הבדל גדול אם אנחנו אוספים את המידע הזה למאגר, ועכשיו מתחילים להריץ עליו חיתוכים כאלה ואחרים.

יואב קיש: הדבר הזה, לתפיסתי, מנוגד למדינה שאני רוצה לחיות בה.

יואב קיש: אני מבין את התועלת של רשויות הביטחון, אבל אני חושב שחייבים להבין את הנזק הצפוי והפוטנציאלי שיכול להיות ממאגר כזה.

יואב קיש: ואת העניין הזה, עם כל הכבוד לשר אריה דרעי, שאני מאוד מעריך אותו – במקום הזה אנחנו נהיה חייבים לעשות תיקון.

יואב קיש: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר גלנט וסגן השר, סגן שר הפנים, החוק הזה מ-2009, ועד עכשיו לא רק מתלבטים אם לחוקק או לא לחוקק, בגלל שאין בו – חוק בעייתי מאוד, ולא לשווא, כאן אני לא רואה אפילו עניין של אופוזיציה וקואליציה.

עבדאללה אבו מערוף: זה עניין של היגיון ודמוקרטיה ועניין של שכל נבון.

עבדאללה אבו מערוף: אז החוק הזה מ-2009 התנגדו לו אנשים, חברי כנסת, שמכל מיני סיבות – והם לא נחשבים אנשים שהם בצד השמאלי או בצד הימני, אבל יותר מהצד הימני, היותר-ימני.

עבדאללה אבו מערוף: אני אגיד את שמותיהם, למשל, של מי שהיו נגד בממשלה: משה יעלון, גדעון סער, דוד רותם, חבר הכנסת וכבוד היושב-ראש שישנו כאן עכשיו חמד עמאר.

עבדאללה אבו מערוף: וגם היו גם אנשים מהחלק השני: דב חנין והורוביץ ואחרים.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק בעייתי מאוד מבחינה דמוקרטית, לא רק בגלל שזה האח הענק, לא רק האח הגדול, חוק מסוכן, אין לו טעם.

עבדאללה אבו מערוף: מה המטרה של המאגר הביומטרי הזה?

עבדאללה אבו מערוף: מה המטרה?

עבדאללה אבו מערוף: לאן חותרים הלאה?

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו אומרים שאמצעי זיהוי כלשהם – עוד מעט תגידו אמצעי זיהוי של דנ"א, וכולם יודעים מה זה אמצעי של דנ"א.

עבדאללה אבו מערוף: מה המטרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עבדאללה אבו מערוף: איך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

עבדאללה אבו מערוף: נכון.

עבדאללה אבו מערוף: אתה חושב שהם לא חשבו על הרעיון הזה?

עבדאללה אבו מערוף: ומה הלאה?

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי זה?

עבדאללה אבו מערוף: זה פוגע קשות בפרטיות, בדמוקרטיה, של בני-אדם, וזה מנוגד לזכויות הדמוקרטיות שישנן.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו חייבים להגן על הדמוקרטיה ועל זכויות הפרט.

עבדאללה אבו מערוף: – – – זה פרוץ.

עבדאללה אבו מערוף: זה כמובן פרוץ, ואנחנו בעידן אינטרנט, שהוא פרוץ לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: ונניח שהוא לא פרוץ – אין לזה טעם.

עבדאללה אבו מערוף: האם זה טוב למקרי פשע?

עבדאללה אבו מערוף: נניח שנפענח מקרי פשע.

עבדאללה אבו מערוף: כמה מקרי פשע אפשר לפענח מהמאגר הביומטרי?

עבדאללה אבו מערוף: הרי במדינות שעשו פיילוטים לעניין הזה, הם ירדו מזה – כל מדינות המערב.

עבדאללה אבו מערוף: כמה מדינות ישנן?

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו תמיד עושים דוגמה.

עבדאללה אבו מערוף: אני נגד להשוות, אבל בכל זאת – להשוות דברים טובים שיוכיחו את עצמם כן לטוב או לרע.

עבדאללה אבו מערוף: אז המאגר במדינות האחרות, מתקדמות, מדינות המערב, הוכיח את עצמו לרעה והם ירדו מהעניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: זה דבר שהוא לא טוב גם בהרבה מדינות מערביות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, לעשות אמצעי זיהוי או תעודת זיהוי חכמה – כן, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לחדור לפרטיות של אנשים?

עבדאללה אבו מערוף: זה לא יועיל בכלל, בכלל זה לא יועיל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני חושב שהדבר הזה לא ראוי שיהיה, המדינה לא צריכה אותו.

עבדאללה אבו מערוף: ואפילו גם, יותר מזה, אפילו השלטונות של החוק והשלטונות של הביטחון, שב"כ ומוסד, הם לא בעד החוק הזה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: הסכנות שלו הן יותר מאשר משהו חיובי שיש לו.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, לא רצוי שהמאגר הזה יהיה, ואני פונה לחברי הכנסת לא להצביע בעדו.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, מדברים כאן על תעודת זהות ודרכון ביומטריים, בזמן שישנם אזרחים ערבים בדואים בנגב שעדיין אין להם תעודת זהות.

טלב אבו עראר: בכלל.

טלב אבו עראר: דיברנו על זה עם משרד הפנים, ועד היום העניין הזה לא טופל: אזרח במדינת ישראל שאין לו תעודת זהות.

טלב אבו עראר: לנושא השני שרציתי לדבר עליו, דבריו של נתניהו שקרא לרשויות האכיפה להרוס בתיהם של הערבים בארץ.

טלב אבו עראר: מתי?

טלב אבו עראר: מה העיתוי?

טלב אבו עראר: הוא אמר את זה בזמן המשא-ומתן על פינוי עמונה, כדי לרצות את המתנחלים.

טלב אבו עראר: וכמה מאות מיליונים הושקעו או הוקצו לתושבי עמונה כדי שיסכימו להתפנות לא ממקום ששייך להם אלא שייך לפלסטינים, בצורה שכל אחד מאתנו יודע שרק מכוח הכיבוש השתלטה ישראל על האדמה הזו – מיליונים.

טלב אבו עראר: בכל המדינה הזדהו, גילו סולידריות, כלפי תושבי עמונה המסכנים; איך כאב גם נתניהו, ועד עכשיו כואב לו.

טלב אבו עראר: ומה שכאב לו עוד יותר, שבנט – התחרה עם בנט, ובנט הוא המוביל שם – וכל ממשלת ישראל עכשיו, מי שבאמת, מי שמנהיג אותה, הבית היהודי ובנט הגדול.

טלב אבו עראר: ולכן, איך רצה נתניהו להחזיר לו, לעצמו את הכבוד, בכך שיהרוס, יגביר את ההריסה במגזר או בחברה הערבית או במגזר הבדואי.

טלב אבו עראר: בדרום במיוחד.

טלב אבו עראר: הוא לא מסתפק שרק ב-2015 הרס, חבר הכנסת זוהיר בהלול, 1,000 בתים לבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: רק בשנת 2015, אשתקד.

טלב אבו עראר: הוא לא מסתפק בכך.

טלב אבו עראר: וגם, כשהורסים בית של ערבי או של בדואי, כבוד השר, לא דואגים כמו שדואגת הממשלה עכשיו לתושבי עמונה, שכל כולם 70 משפחות.

טלב אבו עראר: 70 בתים.

טלב אבו עראר: לא יודע כמה בתים, 70?

טלב אבו עראר: אבל שם בתים 1,000, 2,000, 3,000, ויש עדיין צווי הריסה ל-30,000 בתים במגזר הבדואי בנגב ומתכוונים להרוס בלי לחשוב ובלי לחשוש בכלל שהם אזרחים במדינת ישראל.

טלב אבו עראר: ולכן, צריך לדאוג לכל אזרח לפחות לקורת גג.

חמד עמאר: תודה רבה.

טלב אבו עראר: ואם זה המצב, והוא באמת מצב בלתי נסבל, מכובדי היושב-ראש, צריך לדאוג לפתרונות.

טלב אבו עראר: להכיר ביישובים הערביים-בדואיים בנגב – זה הפתרון היחיד שיש לנו.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חברי הדגישו את המסוכנות ואת החומרה של החוק הזה, במיוחד העניין של המאגר הביומטרי, שהוא מסוכן ורגיש מאוד ומכיל את כל הפרטים על אודות הבן-אדם.

אוסאמה סעדי: לא במקרה קראו לזה חוק האח הגדול.

אוסאמה סעדי: אבל לא רק פוליטיקאים מתנגדים לחוק הזה; חברי עבדאללה אבו מערוף הזכיר כמה שרים לשעבר ופוליטיקאים לשעבר.

אוסאמה סעדי: אבל אני הלכתי ובדקתי וראיתי שאפילו 74 – טלב אבו עראר – 74 מדעני מחשב בכירים במדינה מזהירים מפני המאגר הביומטרי ואומרים שמדובר במאגר מסוכן.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, שלא ימכרו לנו לוקשים.

אוסאמה סעדי: אפילו הבכירים שבמדעני המחשב מתנגדים למאגר הזה ואומרים שהם לא יכולים להבטיח שבאמת לא תהיה דליפה מהמאגר הזה.

אוסאמה סעדי: והם כבר פרצו – כל אנשי הסייבר וכל ההאקרים למיניהם פרצו – לא רק לפנטגון, פרצו לאתרים הרגישים ביותר, אז מי לנו שיבטיח שבאמת המאגר הזה יהיה חסין ומוגן ולא יפרצו אליו?

אוסאמה סעדי: עכשיו, תראו גם – – –

טלב אבו עראר: – – –

אוסאמה סעדי: כן, חלק.

אוסאמה סעדי: אני הבנתי שאפילו, שמענו את חברנו יואב קיש שהוא מתנגד לחוק הזה.

אוסאמה סעדי: דחו את זה כבר מ-2009.

אוסאמה סעדי: כל פעם עושים פיילוט ומאריכים את זה.

אוסאמה סעדי: מה המהירות?

אוסאמה סעדי: מה אצה לכם הדרך שכבר אתם רוצים לחוקק את זה?

אוסאמה סעדי: ברוב המדינות אין מאגר ביומטרי.

אוסאמה סעדי: באירופה – אולי חוץ מפורטוגל ועוד כמה מדינות – ברוב המדינות שהן דיקטטורות יש מאגר ביומטרי.

אוסאמה סעדי: ואני חושב שאתם בקואליציה לא רוצים להימנות עם הדיקטטורות האלה.

אוסאמה סעדי: ולכן, מובן שאנחנו ברשימה המשותפת מתנגדים לחוק הזה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

חמד עמאר: מי שאני מוחק את השם שלו וקורא את השם שלו – אני לא חוזר; הוא לא ידבר.

חמד עמאר: חבר הכנסת איתן כבל – אינו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת חיים ילין – –

תמר זנדברג: – – –

חמד עמאר: – – בבקשה.

חמד עמאר: לא, אני העליתי אותך, תדבר.

חמד עמאר: לא, שבי בבקשה, אחריו אני אתן לך לדבר.

חמד עמאר: תני לו לדבר, הוא כבר עלה, לא נוריד אותו.

חיים ילין: אין לי בעיה.

תמר זנדברג: – – –

חמד עמאר: בבקשה, דבר.

חמד עמאר: אחריך היא תעלה, אפילו שאמרתי שהיא לא תעלה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני, קודם כול, הייתי בכל הדיונים, ואני חייב להגיד לכם שאני מאוד בעד התעודה הביומטרית החדשה, שבעצם תקפיץ אותנו מדרגה מבחינת הטכנולוגיה.

חיים ילין: אבל אני נגד המאגר.

חיים ילין: תראו, היה ויכוח נוקב בוועדה, גם בין בעלי המקצוע.

חיים ילין: היו משרד הפנים והמשרד לביטחון הפנים, שרצו גם תמונה וגם טביעות אצבע.

חיים ילין: והיו גם המל"ל ומשרד ראש הממשלה, שהסתפקו רק בתמונה.

חיים ילין: היו גם אנשים אחרים, שהגיעו, בעלי מקצוע, שחלקם הגדול הקימו פה את הסייבר, וחלקם הגדול מרצים לאלקטרוניקה ואינטרנט בטכניון, וראה זה פלא, הם אומרים בכלל ששום מדינה באירופה ובעולם לא מחזיקה במאגר ביומטרי.

חיים ילין: אף אחד לא מחזיק.

חיים ילין: אלא מה?

חיים ילין: יש כמה שיטות.

חיים ילין: שיטה אחת היא להקים את המאגר, לצלם את כולם.

חיים ילין: ברגע שכולם מצולמים, לפרק את המאגר.

חיים ילין: זה מה שעשו באנגליה.

חיים ילין: חלק מהמדינות אמרו, בכלל אנחנו לא רוצים.

חיים ילין: הטענה לגבי זה שבכניסה לארצות-הברית כל אחד צריך תמונה ונכנס למאגר – זה בחירה שלי.

חיים ילין: אם אני לא אגיע לארצות-הברית, אני לא אופיע שם.

חיים ילין: זה בדיוק הסיפור; הסיפור הוא מה אני מקבל – החלטה – ומה אני לא מקבל – החלטה.

חיים ילין: בעידן של היום, שלכל אחד יש פלאפון, וכל אחד עושה שימוש בו, המילה המפורסמת שיש: "התר".

חיים ילין: התר כניסה לתמונות, התר כניסה לפה, התר כניסה לשם.

חיים ילין: אנחנו יכולים לאשר או לא לאשר.

חיים ילין: זו בחירה שלנו.

חיים ילין: אבל פה בחוק – הוא פוגע בצנעת הפרט.

חיים ילין: תראו מה מגוחך פה.

חיים ילין: שאלתי את משטרת ישראל, למה אתם צריכים את המאגר הזה, והם אומרים לי: אנחנו חייבים מיידית לקבל תשובה.

חיים ילין: כשאני שואל את בעלי המקצוע, הם אומרים: אבל אנחנו לא יכולים לתת תשובה מיידית.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי המאגר מאובטח, הוא נמצא במקום אחר, הוא לא מחובר לשאילתה.

חיים ילין: תהיה שאילתה, יחפשו במאגר וייתנו תשובה.

חיים ילין: חברים, בינתיים הבן-אדם התפוצץ.

חיים ילין: צר לי להודיע לכם את זה.

חיים ילין: זאת אומרת, אין שום סיבה בעולם.

חיים ילין: עכשיו אומרים, רוצים נגד זיופים.

חיים ילין: בבקשה, אין שום בעיה.

חיים ילין: אז תקימו את המאגר, ותורידו אותו.

חיים ילין: הרי – מה הסכנה בסוף?

חיים ילין: הסכנה בסוף, שהמאגר הזה ייפול לידיים של אנשים שאנחנו לא רוצים שזה ייפול לידיהם.

חיים ילין: מה הסיכוי?

חיים ילין: איני יודע.

חיים ילין: אבל אמרו שם בעלי מקצוע שאין הגנה במאה אחוז.

חיים ילין: אז, לדעתי, אנחנו שמענו – ואני מאוד מכבד את חבר הכנסת קיש, מהקואליציה, שגם הוא מתנגד.

חיים ילין: זה לא עניין אידיאולוגי, זה לא עניין של ימין ושמאל, זה עניין של שמירת הפרטיות של כל בן-אדם.

חיים ילין: זאת צריכה להיות בחירה שלו.

חיים ילין: בשום פנים ואופן אני לא חושב שהחוק הזה בשל.

חיים ילין: אני חושב שהוא צריך להגיע בחזרה למשרד הפנים, ולקבל את הפשרה האולטימטיבית; מאגר – ברגע שמסיימים את הפרויקט הזה, להשמיד אותו, ולהשאיר אותנו עם התעודות החכמות, בלי המאגר.

חיים ילין: אני מבין, זו צריכה להיות פשרה, אני חושב שעם הפשרה הזאת כולם יכולים לחיות.

חיים ילין: כולם.

חיים ילין: זה משהו שבעצם נוסה גם בעולם.

חיים ילין: אנחנו יודעים את זה.

חיים ילין: להשאיר מאגר שהוא בידי אנשים, שאפשר לפרוץ אותו ובסופו של דבר לזייף את כל התעודות האלה, הרבה יותר מסוכן מאשר – התעודה הביומטרית.

חיים ילין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, סליחה על הבלבול.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

תמר זנדברג: תראו, חברות וחברים, אני מקשיבה כאן לדיון, והאמת שכריתי אוזן במיוחד לחברי הקואליציה.

תמר זנדברג: אחד אחרי השני עלו כאן חברי הקואליציה ובעצם הביעו התנגדות למאגר הביומטרי.

תמר זנדברג: אני רוצה לספר לכם שזה מצב יחסית חדש; לפני כמה שנים, אפילו בכנסת הזאת, בטח בכנסת הקודמת, היו תומכים נלהבים ומקדמים, ממש מסורים ואידיאולוגיים למאגר הביומטרי – שרי פנים, חברי כנסת שיזמו וממש קידמו וכל הזמן הסבירו לנו את היתרונות.

שלי יחימוביץ': – – –

תמר זנדברג: נכון, ביניהם – אגב, אם נעבור על רשימת השמות – מפאינה קירשנבאום ועד סילבן שלום ומאיר שטרית, אנחנו נגלה קבוצה של אנשים שכבר אינם כאן, ומהתמיכה שלהם לא נשאר הרבה ולא בטוח שהיה צריך ללכת לאורם.

תמר זנדברג: אבל היום אני באמת האזנתי קשב רב, ואני יכולה גם לספר לכם, בתור מי שמתבטאת הרבה ומאוד מתנגדת למאגר הביומטרי, שבדיונים, מפאנלים בבתי-ספר ועד תוכניות אירוח בטלוויזיה, מחפשים תמיד בעד ונגד – אין בעד.

תמר זנדברג: אי-אפשר למצוא דוברים שיתמכו במאגר הביומטרי, ועדיין, בדרך פלא, הדבר הזה ממשיך להתקדם, למרות כל המהמורות שהוא עבר בדרך, למרות כל ההוכחות על הנזקים ולמרות שהנחיצות לא הוכחה.

תמר זנדברג: למרות העובדה שכל ראשי הוועדות שקידמו את הדיונים, חברי כנסת, אומרים לנו בגלוי ובסמוי שהם פשוט מתנגדים, עדיין הדבר הזה ממשיך לדהור, ולא רק זה, הוא מגיע לכאן היום בפטור מחובת הנחה, בשבוע שבו מאושר התקציב ושבועיים לפני הדדליין הסופי להעברת הדבר הזה.

תמר זנדברג: חברים, זו תהיה בכייה לדורות.

תמר זנדברג: זו החלטה דרמטית שלא מעבירים אותה לא בכזה מחטף ולא עם התנגדות כל כך גורפת.

תמר זנדברג: הרי אנחנו לא חושבים – לא מעלים על הדעת – שזה לא ידלוף, ואנחנו לא מעלים על הדעת שבאמת צריך את זה.

תמר זנדברג: אפילו תומכי – או אלה שמציעים – הרשות למאגר הביומטרי כבר מתחילה לצמצם ומסבירה לנו שטביעת האצבע תהיה וולונטרית ובהוראת שעה לחמש שנים; ככל הנראה ההארכה היא כדי לעמוד מול בג"ץ, כדי שבג"ץ לא יוכל להגיד שזה לא סביר.

תמר זנדברג: לזה זה מיועד.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, נכבדי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה רק לגלות לכם שבינתיים, מאז שאנחנו דנו – חברי בוועדת החוקה, חוק ומשפט – ועד היום, הצליחו כבר לשנות את החוק בצורה מאוד דרמטית; סתם אני יכולה לקרוא לכם שהיום, בחוק החדש, הם אומרים שמיליון ו-100,000 התושבים שכבר יש להם – נמצאים במאגר הביומטרי – ויש להם תעודות זהות ביומטריות, למעשה בחוק החדש יוכלו לבקש, וימחקו את טביעות האצבע שלהם.

יעל גרמן: זאת אומרת שהמאבק שלנו – חברי, אני מדברת אל דב, ואל אוסאמה – חלק מהמאבק שלנו הצליח.

יעל גרמן: הנה, אני יכולה לומר לכם – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יעל גרמן: את לא בוועדה שלנו, את – – – חברה טובה מאוד.

יעל גרמן: למשל, אם ביקש התושב את מחיקת טביעת האצבע שלו מן המאגר, יהיו מסמכי הזיהוי שבידו בטלים עם הגשת הבקשה ויונפקו לו מסמכי זיהוי חדשים.

יעל גרמן: ולא רק זה, אלא מוצע כי גם לא יחולו עד תום תקופת המעבר הוראות החוק המאפשרות מסירת מידע לרשויות הביטחון.

יעל גרמן: אמר כאן חברי דב, וחזרו ואמרו אחריו כמה חברים, שהחוק הזה למעשה מיותר.

יעל גרמן: הרי מה רוצים במאגר הביומטרי?

יעל גרמן: במאגר הביומטרי רצו ליצור מצב שלא יהיה אפשר ליצור זהות כפולה, או לזייף את תעודת הזהות שלנו, כדי שבאמת, שלטונות החוק – וגם אנחנו – נדע שאף אחד לא יכול לקחת לנו את תעודת הזהות ולשכפל אותנו.

יעל גרמן: אבל את זה אפשר לעשות בלי מאגר.

יעל גרמן: צריך בשלב הראשון ליצור מאגר ארעי שבו באמת יירשמו כל התושבים, ויעשו הצלבה כדי לוודא שאף אחד לא נרשם פעמיים, אבל לאחר מכן אין צורך במאגר.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לכם, גם לביטחוניסטים שבקרבנו שחושבים שאולי המאגר נחוץ לצורכי טרור – אז אני יכולה לומר לכם שמומחים אמרו שאין צורך.

יעל גרמן: גם המטה ללוחמה בטרור אמר, גם הממונה על היישומים הביומטריים, גם הסטטיסטיקן הממשלתי – כולם קבעו בדוחות שפורסמו בשנים האחרונות שאין כל צורך במאגר.

יעל גרמן: אז אני רוצה לשאול, אם גם גורמי הביטחון וגם הסטטיסטיקן הראשי וגם כמובן גורמים מדעיים שאומרים שכיום אפשר לפרוץ כל מאגר; אם כולם אומרים שאין צורך במאגר, ואם כבר החוק הזה עלה 50% קדימה, ובא ואמר שלא חייבים למסור טביעות אצבע – אני מציעה שאנחנו נלך עוד צעד אחד קדימה ונחליט שלאחר שכל תעודות הזהות החכמות יירשמו המאגר יבוטל.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, כולם מדברים על הצורך בתעודות חכמות, ביומטריות, כי העולם כבר איבד את הפרטיות.

ישראל אייכלר: כבר אין פרטיות בימינו, כך שגם החוששים שמא ייוודעו דברים פרטיים – אין כיום פרטיות, ודאי לא לאנשי ציבור, אבל גם לא לאדם פרטי.

ישראל אייכלר: אבל אם כבוד סגן השר מדבר על הצורך למנוע זיוף של זהות – שאדם יבוא ויציג את עצמו בזהות מזויפת – אנחנו צריכים לחשוב גם על זיוף של היהדות; זה הרבה יותר מסוכן לנו ולקיומנו מאשר אדם פרטי שיזייף את זהותו.

ישראל אייכלר: אם צריך לשמור בכל מיני טכנולוגיות את הזהות הפרטית של האדם, בוודאי שהזהות היהודית צריכה עכשיו הגנה גדולה מאוד מפני רוחות של התבוללות והתייוונות שמבקשות לעקר את הזהות היהודית מהיותם עם אלוהי ישראל, עם ה', שתעודת הזהות שלו היא התנ"ך והתלמוד וההלכה וארץ-ישראל, המסורה מדור לדור במסירות נפש – שתהפוך לאיזה תרבות אמריקנית, או סינית, או הודית; או כל מה שהיה פעם התייוונות.

ישראל אייכלר: המדרש מספר לנו שהמטרה של היוונים – הרי אנחנו יודעים, אדוני היושב-ראש, שזה לא היה כמו המן הרשע שרצה להשמיד, להרוג ולאבד את כל היהודים.

ישראל אייכלר: לא – הם רק רצו שבני ישראל יהיו כמוהם, שיעזבו את האמונה באלוהיהם וילכו לתרבות היוונית.

ישראל אייכלר: הם דרשו כמה וכמה דברים, גזירות גדולות ונוראות, כדי שבני ישראל לא יוכלו לשמור על זהותם.

ישראל אייכלר: המדרש אומר על זה את הפסוק של ירמיהו הנביא: "עשוקים בני ישראל ובני יהודה, גואלם ה' צבאות שמו, ריב יריב את ריבם למען ארגיע את הארץ".

ישראל אייכלר: הם אמרו, אנחנו נעשה להם כאלה גזירות – עד שהם עצמם יבעטו באלוהיהם ויאמינו בתרבות שלנו.

ישראל אייכלר: דבר ראשון, הם אסרו על שמירת הצניעות והפרטיות, וגזרו שלאף אחד לא יהיה דלת לבית.

ישראל אייכלר: לא תאמינו, אבל זה היה בעולם המודרני של המתייוונים.

ישראל אייכלר: ומי שאין לו דלת, אין לו כבוד ואין לו צניעות.

ישראל אייכלר: הם רצו לעשות איזה מין קומוניזם אורבני, אולי בית-ילדים משותף.

ישראל אייכלר: אמר להם הקב"ה: שימו מזוזות, בזכות המזוזה אתם תוכלו לעמוד, והם עמדו בגזירה הזאת שלוש שנים.

ישראל אייכלר: הגזירה השנייה הייתה לחקוק על קרן השור והשה, שזה היה הרכב שלהם, שאין להם חלק באלוהי ישראל.

ישראל אייכלר: הם ידעו שבני ישראל לא יעשו את זה בשום אופן.

ישראל אייכלר: היהודים לא יחקקו שאין להם חלק באלוהי ישראל, הם הבינו שבלי אלוהי ישראל הם לא קיימים בכלל.

ישראל אייכלר: לא היה להם שור לחרישה, כי הם מכרו את השוורים, ולא חלב ולא גבינה מהעזים – הם מכרו את כל הצאן שהיה להם כדי שלא יצטרכו לקיים את החוק הזה.

ישראל אייכלר: הם הסתדרו, ואחר כך בא אנטיוכוס ואמר: הבה נתחכמה לו, לבטל מהם את יום השבת שמייחד את הזהות היהודית.

ישראל אייכלר: מצוות ברית מילה שמזהה אותם, וראש חודש ומועדי ישראל.

ישראל אייכלר: מתתיהו בן יוחנן ובניו באו ונלחמו – כולנו יודעים את התוצאה, כל השאר היסטוריה של חנוכה.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה שנלמד מימי החנוכה האלה, ששמירת הזהות היהודית – על זה כל קיומנו – אם תעודה היא ביומטרית כזאת או אחרת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים, חבר הכנסת איתן כבל, אחריה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני, תמונות פנים הרבה יותר יעילות בזיהוי אנשים במערכות ביומטריות מאשר טביעות אצבע.

יעל כהן-פארן: את זה לא אמרו מתנגדי המאגר הביומטרי.

יעל כהן-פארן: זאת מסקנה של בדיקה שביצעה רשות האוכלוסין וההגירה, הנחשבת אחת התומכות של המאגר הביומטרי, ולא ברור לי אפוא מדוע הם בכלל תומכים בהכנסת טביעות האצבע למאגר.

את זה: אז בניגוד לכל מדינות העולם המערבי, רק בישראל ייאספו טביעות אצבע ותמונות פנים של כל אזרחי המדינה, ויאגרו אותן, בניגוד לדעתם של המון מומחים, וכולל דעתם של הממונה על היישומים הביומטריים וראש המטה ללוחמה בטרור.

את זה: הם יחשפו בכך את אזרחי ישראל לסיכונים חמורים מאוד שעלולים להיות עם דליפת המאגר.

את זה: עכשיו, תראו, גם בתוך הממשלה, מי שעמד – הממונה על היישומים הביומטריים במשרד ראש הממשלה והוועדה שמפקחת על פעילות המאגר הניסיוני על הפיילוט סבורים שצריך להשתמש במאגר רק בצילומי פנים, ולא בטביעות אצבע.

את זה: אז אני באמת לא מבינה איך אחרי ששוב עולות הטענות המופרכות, שלא לומר השקריות, שנטענו כשבכלל כל הדבר הזה יצא לפיילוט, יצא לדרך – והיום הוא עומד לפתחנו; אני לא מבינה איך כשיש מקסימום 100 זיופים בשנה – ניסיונות לזייף תעודות – בשביל אותם 100, שזה מעט מאוד ממיליוני התעודות שמופקות בישראל כל שנה, אנחנו הולכים לסכן כך את אזרחי מדינת ישראל; אנחנו הולכים להפקיר את המידע האישי, הפרטי שלהם שעלול לדלוף, שעלול לצאת החוצה ועלול לסכן את כולנו.

את זה: אני קוראת לכם, לכולכם, לכל חברי הכנסת, בואו נעצור את זה עכשיו, את הדבר המטופש הזה, לפני שיהיה מאוחר מדי.

את זה: אני קוראת לכם להתנגד להצעת החוק.

את זה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת איתן כבל.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמות פרלמנטריות, אדוני היושב-ראש, כשמדברים על הקמת המאגר הביומטרי, כשמגיעים לדיונים בוועדות, הדבר שאומרים: מה אתם דואגים?

איתן כבל: כל מי שהוא בסדר, יש לו מה לדאוג?

איתן כבל: ואני אומר לך, אדוני השר, שלעתים מרוב ביטחון, רוב הציבור שהוא ישר-דרך מוצא את עצמו נפגע.

איתן כבל: אנחנו בנסיבות האלה – אדוני היושב-ראש, אתה היחיד שאני יכול לדבר אתו פה, כי כולם עסוקים – אני יכול לומר לך, ותרשום את זה לפניך, שזה רק עניין של זמן שאנחנו נמצא את עצמנו מבכים את הרגע הזה.

על כך: הרי מה יקרה עכשיו?

על כך: האם כתוצאה מהעובדה שיהיה מאגר ביומטרי מדינת ישראל תתחזק עוד יותר מול אויביה?

על כך: האם נצליח למצוא עכשיו – יותר ממה שאנחנו מצליחים עד היום – לתפוס פושעים וגנבים?

דוד אמסלם: כן, כן.

איתן כבל: כן, כן – אני שמעתי את זה, דוד.

איתן כבל: דודי, בטח, דודי, בוודאי, רק יהיה המאגר, מההרים השוטרים יצליחו להגיע לתוך המאגר להתחיל להוציא את כולם.

איתן כבל: חברים יקרים – – –

דוד אמסלם: – – – תעודות זהות – – –

איתן כבל: יש הבדל בין תעודת זהות למאגר ביומטרי.

דוד אמסלם: נו, ואיך תזהה?

איתן כבל: אלה שתי נקודות שונות.

איתן כבל: תעודת זהות היה צריך לעשות כבר מזמן.

דוד אמסלם: אבל איך ידעו שזה אתה?

איתן כבל: זו לא בעיה.

דוד אמסלם: איך ידעו?

איתן כבל: יש היום דרכים לעשות את זה – – –

דוד אמסלם: אותך מכירים – – –

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: זה לא אותי.

איתן כבל: דודי אמסלם, אני רואה שכבר עבדו עליך יפה בוועדת הפנים – – –

דוד אמסלם: לא עבדו.

איתן כבל: לא, לא, התכוונתי עבדו לא במובן – – –

דוד אמסלם: אם אני חולק עליך אז עבדו עלי, ככה זה עובד?

איתן כבל: לא, דודי, לא התכוונתי, חס וחלילה – – –

דוד אמסלם: אם אני לא מסכים אתך, עבדו עלי?

איתן כבל: דודי, לא התכוונתי עבדו במובן של תכמנו אותך, אלא שעשו עליך עבודה חזקה מאוד.

דוד אמסלם: למה, יש פה אידיאולוגיה?

דוד אמסלם: איזו אידיאולוגיה?

איתן כבל: תזכור, דודי, דודי, הרי אתה ואני – לא, לא, זה לא עניין של אידיאולוגיה.

איתן כבל: אתה ואני בעניינים האלה לא צריכים לראות את הדברים משני צדי המתרס.

איתן כבל: בשורה התחתונה, תזכור, יש שם המידע שאין כדוגמתו על אזרחי מדינת ישראל.

איתן כבל: ואתה יכול להגיד לי: לבנקים יש, לקופות-החולים יש, אבל כמו זה אין.

איתן כבל: ואומרים לי, הוא לא ייפרץ.

דוד אמסלם: איזה מידע?

איתן כבל: עליך.

איתן כבל: סליחה, למה אני צריך?

איתן כבל: סליחה, שיהיה מידע עליך.

איתן כבל: למה עלי?

איתן כבל: זה לא רק זה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: נעשה את הוויכוח בוועדה.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון סגן שר הפנים משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, איתן?

משולם נהרי: חבר הכנסת איתן, אני מתפלא עליך.

משולם נהרי: אתה יודע כמה יש במאגר של הצבא, טביעת אצבעות, עם עשר האצבעות.

משולם נהרי: בעשר האצבעות?

איתן כבל: אדוני, אני רוצה לומר לך – –

משולם נהרי: אתה יודע כמה?

משולם נהרי: אתה הרי יודע.

איתן כבל: – – אני יודע הכול.

איתן כבל: אז למה צריך עוד?

איתן כבל: אז למה צריך עוד?

משולם נהרי: יש לך מאגר של 4 מיליון, מפני שאתה הולך להסדיר את כל התושבים במדינת ישראל.

איתן כבל: תאמין לי, ישבתי בדיונים, הייתי בוועדה שעסקה בזה.

איתן כבל: שמעתי את כולם.

איתן כבל: סתם עוד מאגר.

משולם נהרי: חוץ מזה שיש לך כמיליון תושבים שמרצון ביקשו את התעודות הביומטריות.

משולם נהרי: רוב-רובם יש להם.

משולם נהרי: רוב-רובם נמצאים במאגר.

משולם נהרי: אני שומע את החששות שמאגר כזה יכול להיפרץ, והסכנות שיש בו.

משולם נהרי: את בעצמך אמרת, חברת הכנסת יעל גרמן, שבמסגרת החוק – זה לא אותו חוק מקורי – יש כל מיני אפשרויות וביטחונות שמאפשרים לאדם לבחור לו את המסלול שהוא רוצה.

משולם נהרי: לא מחייבים את כולם שיהיו תמונות פנים – –

יעל גרמן: – – –

משולם נהרי: סליחה, אני לא סיימתי את המשפט.

משולם נהרי: – – יחד עם טביעת אצבעות.

משולם נהרי: זאת אומרת, יהיו תווי פנים, תמונת פנים, ומי שירצה, גם טביעת אצבעות.

משולם נהרי: ההבדל יהיה שפה הוא יקבל תעודה לעשר שנים, ופה לחמש שנים.

משולם נהרי: חמש שנים זה לא נקמה.

משולם נהרי: זה לא בגלל שהוא סירב לטביעת אצבעות, אלא מפני שבתווי פנים אחרי חמש שנים יש הזדקנות, יש שינויים.

משולם נהרי: קשה לזהות, וצריך לעשות את זה יותר פעמים מאשר טביעת אצבעות.

משולם נהרי: טביעת אצבעות מחזיקה להרבה יותר זמן, יותר שנים.

יעל גרמן: אז או – – – חמש שנים לכולם – – –

משולם נהרי: לא, אין לכולם.

משולם נהרי: יש הבדל.

משולם נהרי: טביעת אצבעות – – – זה לא משתנה.

משולם נהרי: פנים משתנות.

משולם נהרי: אני הייתי עושה לך מבחן זיהוי דרך תווי פנים, היית רואה את ההבדלים, היית רואה כל שינוי קטן.

משולם נהרי: קשה מאוד לזהות.

יעל כהן-פארן: – – – ברשות ההגירה – – – הטעות הייתה אפסית – – –

משולם נהרי: לגבי החשש הזה – שמא ייפרץ, או עד כמה הוא מאובטח, המאגר הזה – אני רוצה להגיד שקודם כול אין תעודות זיהוי מול הנתונים.

משולם נהרי: כל אחד יש לו מספר סידורי, וקשה מאוד לשייך את טביעת האצבעות ותמונת הפנים, להגיע לאדם, למספר תעודות הזיהוי שלו, אלא זה מוצפן על-ידי מספר סידורי.

משולם נהרי: אין שם דנ"א, אין מידע על חשבונות בנק, אין מידע על בעלות על נכסים, אין מידע על הרשעות פליליות, אין פרטים ביוגרפיים כגון שם, טלפון, מצב משפחתי, לאום, דת, מין וכיוצא בזה.

משולם נהרי: אין מידע על דוחות חניה, אין מידע על רישיון נהיגה.

משולם נהרי: קשה מאוד, קשה מאוד להשתמש בנתונים הללו מול האדם עצמו.

משולם נהרי: כל הגורמים הביטחוניים – ואני לא מזלזל בהם, ואני חושב שאנחנו צריכים להיות גאים בגופי הביטחון של מדינת ישראל – שבדקו את הנושא הזה במשך תקופה ארוכה, בסופו של דבר המליצו על המאגר.

משולם נהרי: אני רק לא מבין מדוע אנחנו ממעטים בערך עצמנו.

משולם נהרי: אמרו שכמעט אין מאגרים כאלה, אבל דווקא מדינות שמכבדות את עצמן – – –

חיים ילין: אין מאגרים.

משולם נהרי: אין מאגרים?

משולם נהרי: אז אני רוצה – – –

חיים ילין: הממ"מ הביא לנו דוח שאין מאגרים – – –

משולם נהרי: אז אני רוצה להגיד לך, אני רוצה לומר לך שיש מאגרים ביומטריים בעולם.

משולם נהרי: יש לך בדנמרק, יש לך בבריטניה.

משולם נהרי: אתה רוצה לומר לי שזה לא נכון?

חיים ילין: הם השמידו.

חיים ילין: בבריטניה השמידו את המאגר אחרי שהוא כמעט דלף.

משולם נהרי: הוא לא קיים יותר?

חיים ילין: הוא לא קיים.

משולם נהרי: בספרד גם לא קיים?

משולם נהרי: כולם?

חיים ילין: אני לא יודע.

חיים ילין: אני כמוך – – – לבדוק איפה.

משולם נהרי: אז אני אומר לך שלמדינות האלה יש מאגרים ביומטריים, וגם אצלנו – יש תקופה – החוק הזה הוא כהוראת שעה – יש תקופה שאם אדם רוצה שימחקו את הנתונים שלו, יכולים למחוק את טביעת האצבעות שלו.

משולם נהרי: בכל אופן, עדיין נשארת לאדם היכולת לבחור איך וכיצד – – –

דב חנין: – – –

משולם נהרי: מה?

דב חנין: – – – פיליבסטר – – –

משולם נהרי: אולי בוא תעזור לי.

דב חנין: אני מוכן לעלות, אני מוכן – – –

משולם נהרי: רוב-רובם כבר נמצאים במאגר, וגם היום יש דרישה למאגר.

משולם נהרי: גם כשיוצאים לארצות-הברית, אני לא ראיתי מישהו שמתנגד לטביעת אצבעות, וגם כשמוציאים ויזה, מבקשים טביעת אצבעות של כל עשר האצבעות, ואף אחד לא שואל, ואף אחד לא דואג שייפרץ המאגר והכול.

משולם נהרי: אבל מצד שני – מצד שני, הסכנות שמולן אנחנו עומדים הן קשות, הן רבות, ואנחנו לא יכולים לאפשר לעצמנו – חבר'ה, אתם מפריעים לי, דוד – דודו, אתה מפריע לי.

חמד עמאר: בבקשה.

משולם נהרי: דווקא אנחנו, כמדינה שמאיימים על ביטחונה, ויש בה גורמים שמאיימים על ביטחוננו, אנחנו צריכים להיות יותר זהירים מכל דבר.

משולם נהרי: הנושא נבדק בצורה יסודית, מומחים בדקו את הנושא הזה.

משולם נהרי: נכון שיש כאלה שלא מסכימים – חיים, חיים, נכון שיש כאלה שלא מסכימים, אבל רוב-רובם חושבים שזה חשוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': חוק רע.

משולם נהרי: מה?

בצלאל סמוטריץ': חוק רע מאוד.

משולם נהרי: למה רע?

משולם נהרי: איפה היית עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': – – – אני מציית לקואליציה, אני אצביע בעד.

משולם נהרי: אני יכול לבקש ועדה?

משולם נהרי: ועדה משותפת.

חמד עמאר: לא, יש ועדה.

חמד עמאר: צריך להקים ועדה.

משולם נהרי: אבל הוועדה קיימת.

משולם נהרי: הוועדה המשותפת קיימת.

חמד עמאר: היא תעבור לוועדת הכנסת, שתקבע להעביר לוועדה המשותפת לוועדת החוקה – אבל היא צריכה לעבור לוועדת הכנסת, ככה רשום.

משולם נהרי: טוב, רבותי, אני חושב שהחוק הזה – מיצו את כל מה שאפשר לעשות עם החוק, וכל ההגנות הנדרשות הובאו בחשבון, ועם התיקונים החדשים לעומת החוק המקורי – זה נועד להבטיח את המקסימום שאפשר, כדי להגן על המאגר ולהגן על התושבים.

משולם נהרי: על כן אני מבקש מכל חברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 25 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון והוראת שעה), התשע"ז–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 41, נגד – 25.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה, ותועבר לוועדת הכנסת, שתקבע להעבירה לוועדה המשותפת לוועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה, בהתאם לחוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009 – לוועדת הכנסת, הצעת החוק עוברת.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1101); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 229) (פטור ממס לרשות מקומית על הכנסה מדיבידנד או מריבית והפרשי הצמדה מאת תאגיד מים וביוב), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 229) (פטור ממס לרשות מקומית על הכנסה מדיבידנד או מריבית והפרשי הצמדה מאת תאגיד מים וביוב), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: בסעיף 9(2)(א1) לפקודת מס הכנסה נקבע, כהוראת שעה, כי רשות מקומית שמחזיקה באמצעי שליטה בתאגיד מים וביוב תהיה פטורה ממס על הכנסה מדיבידנד או מריבית המשתלמים לה על-ידי אותו תאגיד.

יצחק כהן: הוראת השעה האמורה החלה בשנת 2011 והסתיימה בסוף שנת 2015.

יצחק כהן: הוראה זו נקבעה בשל חשיבות קיומם של תאגידי מים וביוב כגופים נפרדים מהרשויות המקומיות, שמטרתם להבטיח רמת שירות נאותה בתחום שירותי המים והביוב, על-ידי ניהול עסקי מקצועי ויעיל של מערכת המים והביוב ברשות המקומית, ולעודד הקמת תאגידי מים וביוב על-ידי רשויות מקומיות שטרם הקימו תאגידים כאמור.

יצחק כהן: בשל מורכבות ההקמה של תאגידי המים והביוב, עד היום טרם הושלם תהליך ההתאגדות, ויש רשויות מקומיות אשר טרם הספיקו להקים תאגידים כאמור.

יצחק כהן: כמו כן, התאגידים אשר הוקמו מצויים עדיין בשלבי ביסוס, ועל כן יש הצדקה להמשיך לעודד את פעילותם.

יצחק כהן: לפיכך מוצע, אדוני היושב-ראש, בהצעת חוק זו, להאריך את התקופה שבה יינתן פטור ממס לרשות מקומית שהתאגידים האמורים נמצאים בשליטתה, לפי סעיף 9(2)(א1) לפקודת מס הכנסה, עד תום שנת המס 2018.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, והואיל ומדובר בפטור ממס, להעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לדיון בהצעת החוק.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

חמד עמאר: הדובר הראשון, חבר הכנסת אורן אסף חזן – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת יהודה גליק.

חמד עמאר: חבר הכנסת יהודה גליק, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברותי חברות הכנסת, המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, חברים, אני מניח שכולכם ראיתם בדקות האחרונות על מסכי הפלאפונים את הסרטון המזעזע שהגיע בדקות האחרונות מטורקיה, שבו אדם התנקש בחייו של שגריר רוסיה.

יהודה גליק: התמונות האלה החזירו אותי אחורה, שנתיים, לניסיון ההתנקשות בחיי; מחזירות אותי אחורה פעם נוספת לזה שאנשים חושבים שאלוהים שלח אותם, ופעם נוספת מדברים בשם אללהו אכבר ורוצים לרצוח אנשים אחרים.

יהודה גליק: העולם כולו צריך לעמוד ולהתנגד, להילחם נגד התופעה הנוראית הזאת של אנשים שבשם אלוהים, שכל-כולו שלום, שכל-כולו זועק חיים, רוצחים אנשים אחרים בשם אלוהים, אלוהים שאומר "לא תרצח", ואנשים רוצחים בשמו.

יהודה גליק: הדבר הזה מזעזע.

יהודה גליק: אני מכאן שולח את תנחומינו לרוסיה, על הדבר הנורא הזה.

יהודה גליק: אני מקווה שכולנו כולנו מאוחדים במאבק נגד אנשים שרוצחים בשם אלוהים.

יהודה גליק: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לחבר הכנסת גליק בהוקעה של אותו רצח נפשע של השגריר הרוסי באנקרה.

דב חנין: כל פגיעה כזאת היא מעשה נפשע שצריך להוקיע אותו, וכולנו צריכים להיות מאוחדים בהוקעה כזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מילים על הצעת החוק שלפנינו.

דב חנין: הצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, בהיבט הנקודתי, היא נכונה, כי היא בעצם מאפשרת הקלה לעירייה, אבל בהיבט הרוחבי המהותי זה חלק מאותו מנגנון מעוות ולוקה של תאגידי מים וביוב, מנגנון שמזמן היה צריך לשים לו קץ.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה הבטיחו לנו כשהתחילו עם המהלך הזה, של הקמת תאגידי המים והביוב?

דב חנין: הבטיחו לנו זה יהיה המהלך שייעל את המערכת, שזה יוזיל את המים, זה יועיל למשק מים יותר טוב וגם יחסוך לצרכנים.

דב חנין: והאמת, עמיתי חברי הכנסת, היא בדיוק הפוכה; מה שנוצר כאן זה מערכת שהיא מעוותת ובזבזנית.

דב חנין: בזבזנית, כי צריך היה להקים תאגידים, והתאגידים צריכים להרוויח, וכדי להרוויח ממים צריך לאפשר משטר מחירים שיאפשר את הרווח הזה, ולתאגידים יש גם מנגנונים, ואת המנגנונים האלה צריך לפרנס, ולכן, מה שקודם נעשה על-ידי מערכת מינימליסטית בתוך הרשות המקומית נעשה עכשיו על-ידי מנגנון חדש, מיותר, בזבזני, שעולה לצרכנים הרבה כסף ולא מועיל למערכת הציבורית בשום היבט.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא מעל הבמה הזאת לעשות שינוי בתחום הזה; הגיע הזמן להעביר את משק המים שלנו לרשויות אזוריות, ציבוריות, שינהלו את משק המים הזה לא כדי לייצר רווחים אלא כדי לספק לאנשים מים, כדי לספק לאנשים את הזכות למים.

דב חנין: הגיוני יותר לנהל את משק המים ברמה האזורית, יותר נכון מאשר לנהל אותו ברמה המקומית, אבל בוודאי הגיע הזמן להתפטר מהתאגידים.

דב חנין: זו תהיה בשורה טובה לציבור וזו תהיה בשורה טובה קודם כול לאלה שכאשר התאגידים נכנסים, מחירי המים שלהם קופצים למעלה.

דב חנין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי – אחרון הדוברים.

חיים ילין: התגעגענו אליך, מר כהן.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

חיים ילין: מר כהן, התגעגענו.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני שאבתי עדות דווקא, הפוך על הפוך, מדבריו של ראש הממשלה שלא תהיה איפה ואיפה בין יהודים וערבים, במיוחד בכל נושא התכנון והבנייה, ויחס בין יהודים וערבים.

אחמד טיבי: אני חושב שאם מסתכלים מהמקום האחר, וראש הממשלה יתחיל לנהוג כך, זו תהיה מהפכה.

אחמד טיבי: כלומר, ערבים יוכלו לגזול קרקע של יהודים ולקבל תמיכת קואליציה וממשלה שלמה.

אחמד טיבי: מהיום והלאה, כל יישוב יהודי שנהרס, אפשר להקים במקומו יישוב ערבי – הבנת, חבר הכנסת ילין?

אחמד טיבי: אין איפה ואיפה.

יהודה גליק: כמו שעשיתם בהר-הבית – הרסתם בית-מקדש, בניתם כיפת-סלע.

אחמד טיבי: ולכן, דווקא צריך להתעודד מהליברליות שנפלה על ראש הממשלה.

דוד ביטן: מה עושים?

אחמד טיבי: מה עושים?

אחמד טיבי: ברצון הזה להשוות לא תהיה איפה ואיפה.

אחמד טיבי: כלומר, אם פלסטינים – – –

עבדאללה אבו מערוף: זה תלוי באיזה יום בשבוע.

אחמד טיבי: עבדאללה, אם פלסטינים יצאו להפגין, לא יירו בהם, הם יחזרו הביתה בשלום, גם אם יזרקו אבנים, ממש כמו פה, בבר-אילן – זורקים אבנים על השוטרים, פוצעים אותם, אבל חוזרים הביתה בשלום, לא יורים בהם והורגים אותם.

אחמד טיבי: זה נקרא: אין איפה ואיפה.

אחמד טיבי: למשל, מחירי האוטובוסים, הנסיעות באוטובוסים בתוך היישובים, יהיו חצי ממחירי הנסיעות ביישובים של היהודים.

אחמד טיבי: אין איפה ואיפה; ההקצבה לנפש – יעלו לערבים, כי אין איפה ואיפה.

אחמד טיבי: אתה מבין?

אחמד טיבי: צריך להביט ולראות את החיוב בדברים של ראש הממשלה.

אחמד טיבי: כלומר, גם יהודים יוכלו לנהור לקלפיות חופשי, חופשי לנהור, לנהור חופשי, באוטובוסים, גם.

עבדאללה אבו מערוף: בתנאי שיצביעו ליכוד.

דוד ביטן: לא, מרצ, שיצביעו מרצ, גם טוב.

אחמד טיבי: חופשי, באוטובוסים.

אחמד טיבי: אה, גם ערבים יתקבלו לעבודה בכל מקום, 50% בשירות הציבורי.

דוד ביטן: אחמד, קח ממני חצי דקה.

דוד ביטן: תוסיף לו חצי דקה שלי.

אחמד טיבי: תראה מה היא עשתה.

אחמד טיבי: לכן, צריך לומר לראש הממשלה שזה היה ספין מביך, לא רציני, לא כך מתבטא ראש ממשלה, שחושש מפינוי איזו התנחלונת קטנה, שהיא פשע מלחמה, על קרקע שנגזלה מפלסטינים, ומפנים אותם לקרקע אחרת שנגזלה מפלסטינים תחת החוק הנורא הקרוי "נוכחים נפקדים".

אחמד טיבי: הנפקדים הם לא נפקדים, הם נוכחים כמה מאות מטרים משם, וקוראים להם מרים, עטאללה, יוסף – אלו בעלי הקרקעות.

אחמד טיבי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעות, סגן השר.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה, נא לשבת.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אני מפעיל את ההצבעה.

חמד עמאר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – 13 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 229) (פטור ממס לרשות מקומית על הכנסה מדיבידנד או מריבית והפרשי הצמדה מאת תאגיד מים וביוב), התשע"ז–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 33, נגד – 16.

חמד עמאר: הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכספים להמשך הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: לוועדת הפנים.

חמד עמאר: לוועדת הכנסת, כדי שתחליט.

חמד עמאר: תם סדר-היום.

חמד עמאר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ' בכסלו התשע"ז, 20 בדצמבר – – –

דוד ביטן: ועדת הפנים, אין כספים, הוא חזר בו.

חמד עמאר: אז תעבור לוועדת הפנים.