ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 172, 2016-11-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ט בחשוון תשע"ז, 30 בנובמבר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל עם שאילתות דחופות, אבל לפני השאילתות הדחופות, חברי הכנסת, חברות הכנסת, ברצוני לברך את נציגי קהילת יהודי אתיופיה החיים אתנו כאן בארץ, ובראשם הקייסים המכובדים, כל ראשי הקהילה, חברי הכנסת בהווה ובעבר, לרגל חגיגות חג הסיגד שחל היום.

יולי יואל אדלשטיין: הקהילה האתיופית היא קהילה ציונית, אמיתית ושורשית, שעיניה היו נשואות לירושלים כל הימים.

יולי יואל אדלשטיין: הם סבלו מרעב, ייסורים, עוני, מאסרים ממושכים ועד מוות על מנת שיוכלו להגשים את תקוות הדורות.

יולי יואל אדלשטיין: את הגעגועים לירושלים היטיב לבטא השיר העממי של יהודי אתיופיה, שתורגם על-ידי שלמה גרוניך, ואני אצטט מדברי השיר: "חסידה חסידה אדומת מקור / האם ירושלים / אותנו עוד תזכור // חסידה חסידה לבנת כנף / בשרי בשלום העיר / בשלום ירושלים".

יולי יואל אדלשטיין: בדור האחרון זכינו אנחנו וזכו יהודי אתיופיה לגלות שכפי שהם לא שכחו את ירושלים, ירושלים לא שכחה אותם.

יולי יואל אדלשטיין: כמי שמכיר מקרוב את הקהילה ואת ההתמודדות שלה עם אתגרי העלייה והקליטה מחדש בארץ-ישראל, אני יודע שהגעגועים לירושלים שלמה ומאוחדת עדיין מקננים עמוק בלב יהודי אתיופיה, והם נותנים למסורת העתיקה ביטוי חדש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך את יהודי אתיופיה לרגל החג ומאחל לכולנו: בשנה הבאה בירושלים הבנויה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 263 מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה בנושא: פתרון דחוף לבית-האבות "רוממה" בחיפה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת סבטלובה, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד סגן השר, בית-האבות "רוממה" ברחוב אורן 33 בחיפה נפגע בשרפה.

קסניה סבטלובה: הוא אכלס 220 קשישים, רובם עולים שאינם דוברי עברית.

קסניה סבטלובה: ברצוני לשאול: מדוע מתעקש מס רכוש להתנהל מול כל דייר בנפרד – כך הודיעו לדיירים, בעצם – ולא מול הנהלת בית-האבות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: חברת הכנסת סבטלובה, השמאים של מס רכוש פרוסים כרגע בכל המקומות, בכל האתרים, ונותנים מענה יוצא מן הכלל במהירות מדהימה לכל הנפגעים.

יצחק כהן: אתמול גם הגענו לסיכום עם חברות הביטוח שבמקומות האלה הם ייתנו את הדלתא בין הפיצוי של מס רכוש לפיצוי שמכוסה בפוליסה.

יצחק כהן: על כל פנים, בכל הנוגע למבנה בית-האבות מתנהלים אנשי מס רכוש מול הבעלים של בית-האבות, וזה מה שהם צריכים לעשות.

יצחק כהן: ההתנהלות מול הדיירים עצמם היא רק בנוגע לציוד הפרטי של הדיירים.

יצחק כהן: אז החלוקה היא כזאת: מול הדיירים זה הציוד הפרטי, התכולה, ובית-האבות, הבעלים של בית-האבות, יקבלו את המענה הראוי וההולם והמהיר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן, אדוני סגן השר?

יצחק כהן: כן.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחברת הכנסת קסניה סבטלובה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, ואחריה גם חבר הכנסת יוסף ג'בארין מבקש לשאול שאלה נוספת.

קסניה סבטלובה: כבוד סגן השר, אנחנו בהחלט מודים לאנשי מס רכוש ולאנשי משרדך בכלל, וקודם כול לשר האוצר, שהודיע שהוא לא יסבול סחבת והוא מורה קודם כול לשלם ולפצות ולעזור ואחרי זה כבר להתחשבן.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת, ממש עד היום בבוקר – ואנחנו דיברנו עם ועד הדיירים – אמרו להם שבכל נושא עליהם למלא את המסמכים בעצמם, והבעלים אמרו שהם מתחילים בשיפוץ בעצמם ואחרי זה הם מקווים שבאמת יטפלו בהם ויסגרו את העניין הזה.

קסניה סבטלובה: אני פונה ומבקשת מאוד מאוד מאנשי משרדכם, תמשיכו לעשות את עבודתכם נאמנה ותעזרו לאנשים באותו ההוסטל, כאמור עולים שמתקשים בשפה העברית, בכל מה שצריך, ושהם לא יטרחו ולא יצטרכו לעבור את הסחבת בדרך.

יצחק כהן: אכן כן.

יצחק כהן: זה מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק רגע, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: בוא נשמע גם את חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואז תוכל להתייחס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן שר האוצר, בעניין השרפות, אנחנו שומעים בהודעות של המשטרה שעד היום אין שום הוכחה שיש כאן פעולה על רקע לאומני, כפי שמיהרו שרים בממשלה וראש הממשלה להודיע, אז אני מקווה שתוכל להבהיר את הסוגיה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק כהן: ראשון ראשון.

יצחק כהן: אכן, חברת הכנסת, פקידי מס רכוש עושים את העבודה במהירות האפשרית והבלתי-אפשרית, הם נותנים מענה מיידי, ואני מאוד מקווה שכשתבקרי אותם את תראי שהם מרגישים הרבה יותר טוב.

יצחק כהן: לגבי שאלתך, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, כרגע, ממש ברגעים אלה קיבלתי את הרשימה הסופית – לא הסופית, סליחה, מה שהסתמן עד לרגע זה – של המקומות שבהם לא היה אירוע, וזה מעט מאוד, 99% או 95% מהמקומות זה היה אירוע של פיגוע על רקע פעילות עוינת.

יוסף ג'בארין: כמה?

יצחק כהן: כמעט 95%.

יוסף ג'בארין: – – –

יצחק כהן: 95%, כן.

יצחק כהן: יש מקומות שעדיין נבדקים.

יצחק כהן: בבית-מאיר – 21 מבנים ולול; בהר-חלוץ – 12 מבנים ורכב אחד; בנטף – מבנה אחד שנבדק לגביו אם הוא קשור לפעילות העוינת או לא.

יצחק כהן: אבל שאר המקומות, בכל המקומות זו פעילות חבלנית עוינת, לצערי הרב.

יוסף ג'בארין: זה הודעה של המשטרה?

יצחק כהן: עכשיו קיבלתי את זה מהשולחן שבו בודקים את הדברים במשטרת ישראל יחד עם רשות המסים.

יצחק כהן: את זה קיבלתי ממנהל רשות המסים, שהצוותים שלו יושבים במשטרה ובודקים את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: לצערי.

יוסף ג'בארין: לא, כי אם הם בודקים אז אין תשובה.

יצחק כהן: לא, יש תשובה על הכול.

יצחק כהן: המעט, מספר הבתים הבודדים האלה – עדיין בודקים לגביהם.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר התייחס למקומות שעדיין אין לגביהם תשובה, כך אני הבנתי.

יצחק כהן: מעל 90% זה פעילות חבלנית עוינת, לצערי הרב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 259 מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין בנושא: אי-רישום פסיכולוגים חינוכיים מחוץ-לארץ.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, עשרות בוגרי פסיכולוגיה חינוכית מחוץ-לארץ, הרבה מהם מירדן, לא הורשו לאחרונה להתחיל בהשתלמות כדי שיוכלו לעסוק במקצוע, אלא נדרשו להמתין שנה מלאה – להשתלמות הבאה.

יוסף ג'בארין: ברצוני לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: מה ייעשה כדי לאפשר לבוגרים להשתלב בהשתלמות הזאת בהקדם האפשרי?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: לחלופין, מה ייעשה לפתיחת השתלמות נוספת ללא המתנה כה ארוכה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ג'בארין, חברי הכנסת שנוכחים כאן במליאה, לשאלתך הדחופה: השירות הפסיכולוגי-ייעוצי במשרד החינוך פתח מסלול לימודי השלמה לפסיכולוגים בוגרי מגמות אקדמיות לא יישומיות מהארץ ומחוץ-לארץ על מנת לאפשר לקבוצה של לומדי מגמות אלה להיקלט בשפ"חים, ויחד עם זאת להבטיח שירות פסיכולוגי מקצועי לילדים בגני-הילדים ובבתי-הספר.

מאיר פרוש: הליך הקבלה למסלול לימודי ההשלמה כולל הגשת מסמכים המעידים על קורסים וציונים, המלצות של מרצים, משימת כתיבה וראיון קבלה.

מאיר פרוש: ראיון הקבלה כולל הערכה של יכולת ניתוח ואינטגרציה של תכנים תיאורטיים, יכולת התמודדות עם מצבי לחץ, מידת המוטיבציה לעבודה עם ילדים ונוער, התנסות מעשית המעידה על יכולת ועניין ביחסים בין-אישיים ומעורבות חברתית, הבעה בכתב ובעל-פה ועוד.

מאיר פרוש: הליך הקבלה רגיש-תרבותית, והצוות המראיין כולל נציג מהמגזר הערבי.

מאיר פרוש: אני מבקש להעיר שלא מדובר בהשתלמות.

מאיר פרוש: סף הכניסה לתוכנית מבוסס על רמה מקצועית.

מאיר פרוש: למסלול לימודים זה נבחרים הטובים והמתאימים ביותר מבין המועמדים.

מאיר פרוש: מועמד שלא התקבל ללימודים במסלול ההשלמה שפתח המשרד פשוט לא עמד בקריטריונים שנקבעו.

מאיר פרוש: מסלול לימודים זה נפתח לראשונה בשנת 2015, ועד כה נפתחו שני מחזורים.

מאיר פרוש: בשני המחזורים לא הייתה הגבלת מקום – לא הייתה הגבלת מקום – אלא סף מקצועי.

מאיר פרוש: במחזור השנה לומדים 45 – ערבים ויהודים גם יחד – מתוך 83 מועמדים שביקשו ללמוד במסלול.

מאיר פרוש: יודגש כי ניתנה עדיפות מובהקת לתלמידים מהמגזר הערבי.

מאיר פרוש: מתוך סך המתקבלים: 67% יהודים, 33% ערבים.

מאיר פרוש: נוכח האמור, נראה שטענתך באשר לעשרות בוגרי פסיכולוגיה שלא הורשו להתחיל בהשתלמות ונדרשו להמתין שנה, אינה נכונה או שאינה משקפת את המציאות והמטרות של מסלול לימודים זה, כי הסברתי שלא הייתה בעיה של מקום, ואם מישהו לא התקבל הבעיה הייתה יותר בתחום המקצועי.

יוסף ג'בארין: עשרות לא התקבלו.

מאיר פרוש: אבל אם יש סף שבאמצעותו אפשר להיכנס ואנשים לא עוברים את הסף הזה – אני לא חושב שרק כאלה או רק כאלה לא התקבלו, ובין אלה שיושבים ומקבלים היה גם נציג מהמגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, וגם שאלה נוספת לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יוסף ג'בארין: סגן השר, תודה על ההבהרות החשובות.

יוסף ג'בארין: אבל אני אמרתי שעשרות שסיימו, לא התקבלו, אז הם לא יודעים מה יקרה להם.

יוסף ג'בארין: יחכו עוד שנה?

יוסף ג'בארין: עוד שנתיים?

יוסף ג'בארין: מה זאת אומרת שהם לא התקבלו?

יוסף ג'בארין: הם לא יוכלו לעסוק במקצוע?

יוסף ג'בארין: זה דבר אחד.

יוסף ג'בארין: הדבר השני, האחוזים שדיברת עליהם – אני מניח שהם נכונים – אינם משקפים.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שעיקר המסיימים באוניברסיטאות בחו"ל הם מהחברה הערבית, ולכן, מטבע הדברים, השיעור שלהם יהיה יותר גבוה.

יוסף ג'בארין: השאלה אם יש לך נתון לגבי כמה נרשמו ונדחו; כמה נדחו, לא כמה נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, בקשר לפסיכולוגים החינוכיים – את הסוגיה שלהם, מעמדם והמשכורות שלהם, אני העליתי לפחות פעמיים בוועדת החינוך בכנסת.

מסעוד גנאים: גם העליתי כמה פעמים דרך שאילתות לשר החינוך, אבל שום דבר לא זז.

מסעוד גנאים: אדוני סגן השר, אני מקווה שתיקח את הדברים – וגם השר – ברצינות.

מסעוד גנאים: בעניינם של הפסיכולוגים החינוכיים, המשכורות שלהם, אני יכול להגיד לך, מביישות.

מסעוד גנאים: מביישות באמת.

מסעוד גנאים: בהשוואה לעבודת הקודש שהם עושים בבתי-הספר, בהשוואה לצורך בהם, במיוחד בימים האלה, אם בבתי-ספר יסודיים או בחטיבות או בעליונות, שהוא קריטי וחשוב מאוד.

מסעוד גנאים: אז אני מבקש מכבוד סגן השר – עוד שאילתה אני אעלה גם לשר – לבחון מחדש את מעמדם, להעלות לפחות את שכרם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר מאיר פרוש.

מאיר פרוש: לשואל הראשון ששאל שאלה נוספת, חבר הכנסת ג'בארין: אני אמרתי בדברי, הם לא התקבלו, לא משום שלא היה מקום.

מאיר פרוש: לא זו הייתה הבעיה.

מאיר פרוש: לפעמים מישהו בא ואומר: שמע, לא קיבלו, ואני יודע שלא קיבלו מכיוון שלא היה מקום; מקום ללמוד, פיזית.

מאיר פרוש: לא, לא זו הייתה הבעיה, אלא, כמו שאמרתי, היו תנאי סף, ומי שעבר אותם התקבל, ומי שלא – לא.

מאיר פרוש: אז אם הם לא התקבלו, זה רק מכיוון – רק מכיוון – שהם לא עמדו בתנאי הסף.

מאיר פרוש: עכשיו, אתה אומר לי שהאחוזים לא משקפים.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה זה אחוזים משקפים.

מאיר פרוש: אני יודע ש-33% ערבים שמתקבלים בוועדת קבלה במדינת ישראל, זה יותר משיעורם של ערביי ישראל כאן במדינה.

מאיר פרוש: אתה מציין לי שבאו גם ממדינות סמוכות, ואני שמח על כך שהם מרגישים טוב כאן, לבוא למדינת ישראל וללמוד.

מאיר פרוש: אולי יש כאלה חברי כנסת ערבים שצריכים ללמוד מזה את ההפך ממה שהם מתנהגים, אבל זו עובדה ש-33% מאלה שביקשו להתקבל והתקבלו הם ערבים.

מאיר פרוש: אתה שואל אותי כמה זה?

יוסף ג'בארין: כמה נדחו?

מאיר פרוש: השנה במחזור היו 83 מועמדים.

מאיר פרוש: אם 83 מועמדים היו השנה, מתוכם 45 לומדים – ערבים ויהודים; לא התקבלו 38.

מאיר פרוש: זה מה שאני אומר, אלו הם הנתונים.

מאיר פרוש: לחבר הכנסת גנאים, אני אומר שוב: אתה מעלה בפני דבר שאני לא יודע מה לומר עליו.

מאיר פרוש: אין לי נתונים כדי לענות.

מאיר פרוש: אני יכול רק להתחבר לדברים שלך, וכל דבר שידרוש – אתה או כל חבר כנסת – צדק והטבה, זה בוודאי דבר שמקובל.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שבמשרד יושבים ודנים ומחפשים, וההוכחה שגם עושים דברים יותר ויותר כדי להיטיב תנאים כאלה ואחרים לכל האוכלוסיות, לכל המגזרים.

מאיר פרוש: אם תהיה שאילתה מפורטת יותר, אני מקווה שאנחנו גם נבוא עם תשובות מפורטות יותר.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו סיימנו עם השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר הדתות, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: איפה השר אזולאי?

יולי יואל אדלשטיין: שר תורן, אני מעדיף שיהיה שר.

יולי יואל אדלשטיין: הוא גם אמור להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2732/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדרת הכנסה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הנמקה מן המקום.

יולי יואל אדלשטיין: לא, גברתי, הנמקה מן המקום בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשותך מן המקום, כי יש תמיכת ממשלה וזה לא במכסה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדרת הכנסה).

מירב בן ארי: הצעת החוק עושה צדק ומתקנת עוול של שנים שבהן אנשים שקיבלו הבטחת הכנסה ונזקקו לסיוע מהמשפחה, הסיוע הכספי שהם קיבלו מהמשפחה נחשב להם כהכנסה והגמלה קוזזה בהתאם.

מירב בן ארי: אתן דוגמה: אם חד-הורית שגידלה את ילדיה וההורים שלה שילמו על הצהרון, אם היא הצהירה על זה בביטוח הלאומי, המדינה קיזזה לה את סכום הכסף שההורים שלה עזרו לה בו והפחיתה לה את סכום הגמלה.

מירב בן ארי: הצעת החוק מבקשת לציין שעד עזרה של 5,000 שקלים לא יפגעו בגמלה של מקבלי הבטחת הכנסה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על התמיכה שלו בהצעת החוק החשובה הזאת.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: יש תשובת ממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: אין תשובת ממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדרת הכנסה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי כנסת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 8 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – הגדרת הכנסה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 8, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת נחמיאס, בן ראובן וילין רצו מאוד לתמוך בהצעת החוק, אבל לא הולכים מספיק לחדר הכושר ולא הספיקו להגיע למקומות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2589/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק זכות ערר על החלטה בעניין רישוי מקצועות רפואיים (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת פורר, נא לעלות לדוכן ולנמק את הצעת החוק.

עודד פורר: צריך גם זמן להסדיר את הנשימה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אתה כן הולך לחדר כושר – – –

חיים ילין: תן לו דקה להסדיר את הנשימה.

עודד פורר: נעשה מה שעושה חבר הכנסת איציק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אין שר במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

קריאה: אין שר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו לא שומעים תשובות ממשלה, רק מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: למה שאפגע בחברי כנסת שמציעים הצעות לסדר-היום, מפני שהממשלה לא רוצה לבוא לכנסת?

יולי יואל אדלשטיין: מה, חברי הכנסת אשמים?

קריאה: – – – בקבינט.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי – טוב, לא אתייחס להערה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: אילו שרים היו משיבים על שאילתות, אז היינו אולי זוכים לשמוע תשובות על שאילתות שאני מאשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוציא היום, לידיעת חברי הכנסת והשרים הנעדרים, מכתב בנדון לראש הממשלה ולשרים.

יולי יואל אדלשטיין: שבועיים רצוף אני מאשר, בסמכות שיש לי, חמש שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: שבועיים רצוף אנחנו שומעים שתי שאילתות ושתי תשובות, כי שאר השרים לא בא להם להגיע לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: לא בא להם.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם המכתב שלי לא ייענה במעשים אלא רק בדיבורים, אז יהיו גם סנקציות כנגד השרים שלא מגיעים להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הודעתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחזיר לך את הדקה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אתה יכול להתחיל.

עודד פורר: אני מאמין שעוד אקצר אפילו, כי באמת הצעת החוק הזו היא לא מורכבת, היא פשוטה מאוד.

עודד פורר: בעולם מתוקן היא לא הייתה צריכה לבוא לעולם בכלל, כי טבעי שלבן-אדם תינתן איזו אפשרות השגה על טעות שנעשתה בדרך, או על איזו בעיה מינהלית שעשה משרד ממשלתי.

עודד פורר: בתפקידי הקודם כמנכ"ל משרד העלייה והקליטה, נחשף בפני מה שקורה לעולה שצריך להתמודד מול הפקידות במשרד הבריאות – אם עולה ואם תושב חוזר – על אישור התעודות שלו.

עודד פורר: עכשיו, מגיע רופא או מגיעה אחות או אח ממדינות מערביות.

עודד פורר: מגיע מצרפת, מקום שאם אתה או אני היינו חס וחלילה נזקקים בו לטיפול רפואי, בלי לחשוב פעמיים היינו נכנסים לכל מרפאה שם ומקבלים את הטיפול הזה ברצון.

עודד פורר: ברגע שהוא מגיע למדינת ישראל, הוא חוזר 20 שנה אחורה.

עודד פורר: הוא כבר לא רופא, ולא מכירים במה שהוא למד, ובשביל שיכירו לו בזה לוקח לעתים שלוש וארבע שנים, וגם אז לא תמיד מכירים.

עודד פורר: ויש, אדוני, שורה של החלטות ממשלה בעניין.

עודד פורר: יש החלטת ממשלה מ-2008, שחייבה את משרד הבריאות לקבוע תקנות.

עודד פורר: לקח להם שמונה שנים לקבוע את התקנות.

עודד פורר: יש החלטת ממשלה להסרת חסמים בתעסוקה, שקבעה שמשרד הבריאות יקים את ועדות הערר האלה בתוך משרד הבריאות.

עודד פורר: לצערי, החלטת הממשלה הזו שהתקבלה ב-2014, לא יושמה.

עודד פורר: נוכח העובדה שהיא לא יושמה – אתה יודע, גם בדיוק דיברת על העובדה ששרים כן באים או לא באים לענות – אם הממשלה אינה פועלת, זה המקום של הבית הזה להפעיל את הסמכויות שלו, ויש לו הסמכויות לחייב את הממשלה לפעול.

עודד פורר: ובמקרה הזה – לשם כך באה הצעת החוק.

עודד פורר: אני חייב להגיד מילה טובה לשר הבריאות.

עודד פורר: בתחילת הדרך כל סיכום שהגענו אליו, שר הבריאות עמד בו ועשה הרבה מאוד הקלות לטובת העולים.

עודד פורר: בסופו של דבר אני שמח שהצלחתי לשכנע אותו במה שנראה טריוויאלי, לתמוך בהצעת החוק הזו.

עודד פורר: עכשיו, הצעת החוק הזו אומרת דבר פשוט מאוד.

עודד פורר: היא אומרת שבמקום שהעולה או התושב החוזר, שהגיש את הבקשה להכרה בתעודה, ולא הכירו לו בתעודה, מכל סיבה שהיא, והוא חושב שצריך להכיר לו בתעודה – עד עכשיו היה חייב רק לעתור לבית-המשפט לעניינים מינהליים, כדי להפוך את החלטת אותו פקיד במשרד הבריאות.

עודד פורר: עכשיו, עם כל הכבוד לאותו פקיד מכובד, משכיל, מנוסה, חכם ככל שיהיה, הוא לא קיבל את כל החוכמה שירדה מן השמים.

עודד פורר: המצב שבו אין אפשרות ערעור בפני הממשלה, עוד לפני ההליכה לבית-משפט, הוא לא נכון.

עודד פורר: לא כל עניין ולא כל השגה ולא כל טענה שלנו צריכים להתברר בבתי-המשפט.

עודד פורר: בדיוק לשם כך בא החוק.

עודד פורר: החוק מבקש ממשרד הבריאות להקים את אותן ועדות השגה, את אותן ועדות ערר במשרד, כדי שהעולים והתושבים החוזרים שכבר באו לכאן, לא ייאלצו לכתת את רגליהם לבתי-המשפט עם ההוצאות הנלוות, עם הזמן שזה לוקח ועם עוגמת הנפש.

עודד פורר: כשבסוף הוא מקבל את ההחלטה שיש לו רישיון היא כבר לא רלוונטית, כי זה לוקח לעתים שנים ארוכות.

עודד פורר: לכן אני קורא לחברי הבית לתמוך בהצעת החוק הזו, ולקדם אותה כמה שיותר מהר, כדי שהעולים שעוד יבואו ייהנו גם הם מהצעת החוק.

עודד פורר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: כשר הקליטה לשעבר אני רוצה לומר לך שהלוואי שתצליח סוף-סוף לשים קץ לפרשה הזאת, שנמשכת עוד מימי במשרד הקליטה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר דוד אזולאי להשיב בשם הממשלה – בבקשה, אדוני – בשם שר הבריאות, בעצם, שנמצא בחוץ-לארץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לדברי היושב-ראש, גם אני מכיר את הצעת החוק.

דוד אזולאי: הרבה שנים מנסים להעביר אותה.

דוד אזולאי: אכן הצעת חוק ראויה, אבל נראה שעוד לא הגיע הזמן.

דוד אזולאי: אבל אני בכל אופן מכיר אותה, ואני חושב שהיא הצעת חוק ראויה.

דוד אזולאי: חבל שזה מתעכב כל כך הרבה זמן.

דוד אזולאי: בכל אופן, לשמחתי הרבה, נפלה בחלקי הזכות הזאת, שאני צריך להקריא את זה במקום שר הבריאות חבר הכנסת הרב ליצמן.

דוד אזולאי: הצעת החוק המונחת לפניכם מתקנת את פקודת הרופאים, פקודת רופאי השיניים, חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות ופקודת הרוקחים, המפקידים כיום את מתן הרישיונות לסמכותו של המנהל, דהיינו מנכ"ל משרד הבריאות או מי שהוא הסמיך לכך.

דוד אזולאי: כיום אדם הרוצה לערער על החלטת המנהל בכל הנוגע להליך הרישוי, זכאי לכך בדרך של עתירה לבית-המשפט לעניינים מינהליים.

דוד אזולאי: הצעה זו למעשה מקימה מנגנון של ערעור באמצעות ועדות ערר על החלטותיו של המנהל בנושאי הרישוי ונותנת מענה בצורה של ערעור בטרם פנייה לאפיק של הליכים משפטיים.

דוד אזולאי: יצוין כי הנושא מוסדר כיום בצורת פיילוט אצל רופאים.

דוד אזולאי: ההצעה במתכונתה הנוכחית מתקבלת.

דוד אזולאי: עם זאת, יש לתת את הדעת אולי על הקמת ועדת השגה פנימית – במקום ועדת ערר – שתטפל במקרים שבהם נטען שהמנהל לא התחשב בנתונים רלוונטיים שהובאו בפניו.

דוד אזולאי: לדוגמה, נטען שלא ביצע הכשרה מעשית, כשלמעשה כן ביצע.

דוד אזולאי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אנחנו תומכים בקבלת ההצעה, בכפוף לכך שהנוסח יתוקן על-פי ההערות דלעיל.

דוד אזולאי: האם אדוני מסכים?

דוד אזולאי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אזולאי.

דוד אזולאי: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר הודיע שהוא מקבל על עצמו את דרישת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לפרוטוקול אני אומר את זה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק זכות ערר על החלטה בעניין רישוי מקצועות רפואיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת עודד פורר וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכות ערר על החלטה בעניין רישוי מקצועות רפואיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 33 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2727/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה) – – –

חנין זועבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

מיכל רוזין: הייתי פה ולא הספקתי ללחוץ.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, מוסיף את חברת הכנסת רוזין, את חברת הכנסת זועבי, חבר הכנסת חנין – את כולם אני מוסיף לפרוטוקול.

אראל מרגלית: – – –

יולי יואל אדלשטיין: וגם חבר הכנסת מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מבין שכולם התכוונו גם לתמוך בהצעת החוק ולא להתנגד לה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה ינמק את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת יוסי יונה ואורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה).

יוסי יונה: אני רוצה לפתוח ולומר שהצעת החוק הזו, שלשמחתי מועלית כאן היום בתמיכתה של הממשלה, היא מבחינתי, אדוני היושב-ראש, פרק נוסף במאמצים – ולאו דווקא אומר מאבק – ממושכים שהלכו שנים לכינונו או לקידומו של צדק חלוקתי בישראל.

יוסי יונה: עד לפני שנים ספורות, חברות וחברי הכנסת, הביטוי הזה, המושג הזה, צדק חלוקתי, היה זר לדיון הציבורי, ועיקר השימוש בו נעשה בדיון האקדמי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני יכול לבקש ממך – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הדובר מנסה לנמק את הצעת החוק.

יוסי יונה: אז כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, עד לפני כמה שנים המושג הזה, צדק חלוקתי, נעשה בו שימוש בעיקר בין כותלי האקדמיה, והנה הוא מקבל ביטוי היום בעשייה הציבורית ובעבודתה של הכנסת.

יוסי יונה: צדק חלוקתי, למעשה הוא דבר מאוד פשוט, אף שקשה מאוד ליישם אותו.

יוסי יונה: הוא בא בתביעה לחלוקה צודקת של העושר הלאומי של מדינת ישראל.

יוסי יונה: כפי שכולנו יודעים, המדינה שלנו, המשק שלנו, מגיע להישגים מאוד מרשימים.

יוסי יונה: העוצמה הכלכלית שלנו מאוד מאוד חזקה.

יוסי יונה: ובשנים האחרונות גם הצמיחה הכלכלית מאוד מאוד מרשימה.

יוסי יונה: רק מה?

יוסי יונה: הבעיה המרכזית שמאפיינת את החברה הישראלית, שניצבת לפתחה של החברה הישראלית – שהעושר הלאומי שלנו אינו מתחלק באופן שווה, אדוני היושב-ראש; אינו מחלחל לשכבות המוחלשות של החברה הישראלית.

יוסי יונה: הדבר בא לביטוי בכל תחומי החיים – אם בחינוך, אם בדיור, אם בשירותי רווחה, בריאות ועוד.

יוסי יונה: החוק שמונח לפניכם, חברות וחברי הכנסת, עוסק בהיבט מאוד מאוד ספציפי של הצדק החלוקתי, וזה האופן שבו המדינה נהגה, נוהגת לחלק את משאביה לרשויות המקומיות, ובאופן מאוד מאוד ספציפי – את תשלומי הארנונה שהיא משלמת לרשויות המקומיות בעבור מתחמים ציבוריים, כמו בסיסי צה"ל וכמו בתי-חולים.

יוסי יונה: ב-1954 החליטה הממשלה, החלטת ממשלה, לשלם לרשויות המקומיות 100% ארנונה בגין השימוש במתחמים הללו לערים שהוגרו כערים קולטות עלייה.

יוסי יונה: אפשר שבזמנה הייתה הצדקה טובה והגיונית לאופן החלוקה הזה, אבל מאז, אדוני היושב-ראש, נוצרו עיוותים מאוד מאוד גדולים באופן חלוקת המשאב הזה – תשלומי הארנונה שהמדינה שילמה לרשויות המקומיות.

יוסי יונה: נוצר עיוות.

יוסי יונה: יש עד היום רשויות שזכאיות לתשלום הזה, לארנונה מלאה של 100%, בגין ההגדרה שלהן כערים קולטות עלייה, ולא היה שם ולו עולה אחד מאז אולי חורבן בית שני, אדוני היושב-ראש, בעוד יישובים אחרים, שמתאפיינים בקליטה מאוד רחבה, מאוד מסיבית של עולים – ודי אם נזכיר יישובים כמו נתניה, כמו בת-ים, ששיעור העולים בהם עומד על כ-30% – לא היו זכאיות ל-100% ארנונה בגין המתחמים הציבוריים הנמצאים בשטחי השיפוט שלהם.

יוסי יונה: החוק הזה בא לתקן את המעוות.

יוסי יונה: הוא בא לתקן את המעוות במידה רבה בגלל אילוץ, והאילוץ הוא העתירות שהוגשו לבג"ץ, שבעצם מחייב את המדינה לבטל את ההסדר הקיים ולהציע במקומו הסדר הגיוני, צודק, של חלוקת כספי הארנונה.

יוסי יונה: כפי שאנחנו יודעים, הממשלה, משרד הפנים, הציעו או מציעים לבאי הבית הצעת חוק, או אם תרצו הסדר, שהוא חלק מחוק ההסדרים, שבו אנחנו קובעים – או שבו הממשלה קבעה קריטריונים חלופיים לאופן חלוקת הכספים הללו.

יוסי יונה: וטוב שהממשלה עושה זאת, ואני גם מברך, מעל בימה זו, על הצעד הזה של הממשלה כדי לעוות את העיוות – כדי לתקן, סליחה, את העיוות ההיסטורי, שנמשך זה שנים רבות, כפי שאמרתי, מאז 1954.

יוסי יונה: מבחינתי, אדוני היושב-ראש, זה יהיה צעד אחד מצעדים רבים ומשלימים, ועלינו מוטלת החובה – חברות וחברי הכנסת, ממשלת ישראל – לעשות צעדים נוספים כדי לקדם צדק חלוקתי במדינת ישראל.

יוסי יונה: זה, מתוך המחויבות שלנו לקיים כאן חברה סולידרית, שוויונית, שאינה מתאפיינת בפערים כל כך גדולים, כפי שכולכם בוודאי יודעים.

יוסי יונה: החברה הישראלית, אדוני היושב-ראש, מתאפיינת בפערים מהגדולים במדינות ה-OECD.

יוסי יונה: אין לזה הצדקה כלכלית, אין לזה הצדקה מוסרית ואין לזה שום הצדקה אחרת.

יוסי יונה: שומה עלינו, חברות וחברות הכנסת וגם ממשלת ישראל, לפעול בכל התחומים כדי לצמצם ואף למגר את הפערים הנוראיים הללו, שלמעשה קובעים במידה רבה את סיכויי החיים של הילדים בחברה שלנו.

יוסי יונה: הצעת החוק הזאת עושה הרבה, אבל עדיין אינה משלימה את המפעל הגדול שאנחנו מכנים צדק חלוקתי.

יוסי יונה: גם לאחר חקיקת החוק הזה, גם לאחר ניסוחו הסופי והבאתו להצבעה בקריאה שנייה ושלישית, עדיין קיימים, גם בתחומים הללו – בתחום הזה של ארנונה ממשלתית, בתחום הזה של צדק חלוקתי בין יישובים כאלה ואחרים, יישובים שונים בחברה הישראלית – עדיין קיימים עיוותים רבים שיהיה עלינו לתקנם, אם ביוזמה של ממשלת ישראל ואם ביוזמה של הצעות חוק פרטיות, ואני מקווה – גם בשיתוף פעולה מלא בין ממשלת ישראל לבינינו.

יוסי יונה: אני שמח על תמיכתה של הממשלה בהצעת החוק הזאת, ומבקש מכל חברות וחברי הבית להצביע בעדה.

יוסי יונה: זה הדבר הנכון לעשות כדי לקדם צדק חלוקתי בישראל.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: את תשובת הממשלה ימסור לנו השר דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יוסי יונה, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעה שעובדים עליה הרבה שנים.

דוד אזולאי: אני לא יודע מה הזכות שנפלה בחלקך שאתה בכל זאת מקבל את תמיכת הממשלה.

דוד אזולאי: כתושב הצפון אני מכיר את זה בעוד הרבה יישובים שזועקים לכסף, להכנסות מארנונה, אבל בגלל אותו הסדר, לצערי הרב, במשך שנים הם נפגעו.

דוד אזולאי: לשמחתי, אני שומע עכשיו שגם לקראת דיוני התקציב הבאים עלינו ולקראת חוק ההסדרים, הנושא הזה יבוא על תיקונו בצורה מוסדרת בכל הערים במדינת ישראל.

דוד אזולאי: ואני רק יכול להגיד לך, כתושב הצפון, כתושב עכו לשעבר – ובנהריה הסיפור הזה היה קיים במשך הרבה שנים, ואני יודע איזה מאבק היה על העניין הזה של הארנונה, כי גם נהריה נחשבה בזמנו לעיר עולים.

דוד אזולאי: לשמחתי הרבה, העיוות הזה הולך להיות מתוקן.

דוד אזולאי: כי אני חושב שמי שמכיר, יודע שמי שסבל בעיקר מהדבר הזה היה אותן ערי פריפריה בכל רחבי הארץ, ששם הם לא נהנו מאותם כספי ארנונה, והרשויות לא יכלו לעמוד בעומס הכספי הזה.

דוד אזולאי: ולכן, טוב עשתה ועדת השרים לענייני חקיקה שהחליטה שהיא תומכת בהצעת החוק.

דוד אזולאי: ואני מבקש, אדוני היושב-ראש – רק אקריא פה את מה שהכתיבו לי: הצעת חוק ממשלתית העוסקת בסוגיית תשלומי הארנונה הממשלתית נמצאת בימים אלה בדיונים בוועדת הכספים במסגרת אישור תקציב המדינה לשנים 2017–2018.

דוד אזולאי: ועדת השרים לענייני חקיקה תומכת בהצעת החוק בקריאה הטרומית בכפוף לכך שתוצמד להצעת החוק הממשלתית.

דוד אזולאי: האם אדוני מסכים?

יוסי יונה: כן – – –

דוד אזולאי: מסכים.

דוד אזולאי: אם כך, אני אבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת לקראת הצמדתה להצעת החוק הממשלתית.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: יש תמיכת הממשלה בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש מישהו שמעוניין להתנגד או שעוברים להצבעה?

יואל רזבוזוב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רזבוזוב – כן, בבקשה – רוצה להתנגד להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, למה ביקשתי להתנגד להצעת החוק הזאת?

יואל רזבוזוב: אני מכיר את המאטריה היטב.

יואל רזבוזוב: כיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה לשעבר ניהלתי לא-מעט דיונים בנושא, ואני מכיר כל עיר ועיר של עולים שזקוקות לכסף הזה.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק הזאת קיבלה בעד – למה?

יואל רזבוזוב: כי היא משחקת לידי הממשלה.

יואל רזבוזוב: זה משחק מכור מראש.

יואל רזבוזוב: עוד מנסים לשנות את זה בוועדת כספים בחוק ההסדרים; מנסים לשנות קריטריונים כאלה ואחרים.

יואל רזבוזוב: יש כאן קריטריונים ברורים שמסמנים ערים מסוימות.

יואל רזבוזוב: אבל יש ערים כמו אשדוד ובאר-שבע שהיום מוגדרות כערים קולטות עלייה.

יואל רזבוזוב: הן באמת קלטו הרבה עולים, והן ייפגעו, כי יש כאן קריטריון של מספר תושבים נמוך ברשות הקולטת.

יואל רזבוזוב: יש כאן ערים שלא מוגדרות כערים קולטות עלייה, כמו בת-ים, חולון, ירושלים, ראשון-לציון, פתח-תקווה, נתניה, חיפה – אלה ערים שקלטו המון עולים – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואל רזבוזוב: – – וגם הן לא ייכנסו לזה, כי יש כאן מדד חברתי-כלכלי נמוך ברשות הקולטת.

יואל רזבוזוב: הן לא נכנסות לכאן, ויש מספר תושבים נמוך ברשות הקולטת.

יואל רזבוזוב: חברים, יש פה משחק מכור.

יואל רזבוזוב: כבר נבחרו אותן ערים שיקבלו את הכסף הזה.

יואל רזבוזוב: מדובר כאן על הרבה כסף, כך שאני קורא לכולם להתנגד ולעזור לערים שבאמת קולטות עלייה, ולא סתם צריכות לקבל צ'ופרים.

יואל רזבוזוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני רוצה לעלות ולנמק?

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס או אתה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך להסביר למה המתנגדים לא צודקים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חברי חבר הכנסת יוסי יונה, לא מזמן ישבנו פה, בתחילת הקדנציה, וקידמתי את פניך ואמרתי שאנחנו נשתף פעולה בנושאים חברתיים ונתגבר על פערים אחרים, כי בנושאים האלה צריך להיות קונסנזוס.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני כל כך שמחה שחוק שלנו עובר היום בתמיכת הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: לחברי, חבר הכנסת יואל, תראה, העיוות הזה מנציח מצב קטסטרופלי או די אבסורדי שדווקא הערים החזקות, אלה שבהן נמצאים מוסדות מדינה, כמו בתי-חולים או בסיסים צבאיים או מוסדות ציבור אחרים, מקבלות אף שיש להן יכולת לגבות מסים מהתושבים.

אורלי לוי אבקסיס: יש להן אזורי מסחר, ויש להן יכולת למלא את הקופה הציבורית שלהן, ולהנגיש, ולתת גם לעולים החדשים אצלן וגם לתושבים.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הולך וגדל כאשר עיירות קטנות וחלשות מקבלות לתוכן אחרי שנת 1954 – מה לעשות – עליות נוספות, והן לא מוכרזות כערים קולטות עלייה, קרי נתניה, ולכן, לא מצליחות לספק לא את הצרכים של התושבים העולים החדשים ולא את של האחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש ערים חלשות מבחינה פיננסית.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינה סוציו-אקונומית, אנחנו כיושבי-ראש השדולה לצדק חלוקתי, באים ואומרים שלא ייתכן שלא יהיה קריטריון של מצב סוציו-אקונומי של הרשות כדי להביא עודף על אלה שהם קצת יותר חזקים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם ביש עתיד קבעתם את המונח "חלוקה בנטל".

אורלי לוי אבקסיס: זאת חלוקה בנטל.

אורלי לוי אבקסיס: החזק צריך לעזור לחלש.

אורלי לוי אבקסיס: ואני אומר לכם דבר נוסף.

יואל רזבוזוב: – – –

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי עם יושב-ראש מרכז השלטון המקומי מר חיים ביבס בדיוק על הנושא הזה, והוא בא ואמר לי דבר מעניין: אתם כיושבי-ראש השדולה לצדק חלוקתי לא פעם מאשימים אותי כיושב-ראש מרכז השלטון המקומי שאני דואג לחזקות על חשבון החלשות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תקבלו את התמיכה שלנו ונצא למאבק משותף בתנאי שיהיה קריטריון סוציו-אקונומי של רשות, כדי שהחלשות תוכלנה לעמוד במטלות.

אורלי לוי אבקסיס: וזה בדיוק מה שאנחנו מנסים לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: לא תעבור רשימת קריטריונים בלי המצב הסוציו-אקונומי של הרשות המדוברת שאמורה לקבל את התקציבים האלה, כדי לספק את הצרכים הן של העולים החדשים והן של הוותיקים – כולנו אזרחי המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת לכם לבוא ולתמוך.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת ליש עתיד לבוא ולקחת חלק בחלוקה, בנטל החברתי הזה, כי זאת גולת הכותרת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כולנו יחד, ומי שחזק יותר צריך להבין גם את החלש יותר ולהושיט יד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מזכיר לחבר הכנסת יואל רזבוזוב שאם עלית להתנגד לחוק לא מקובל שתתמוך בחוק בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: זה מנהגנו מימים ימימה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה), התשע"ו–2016 – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שומע אפילו את עצמי.

יולי יואל אדלשטיין: לא חייבים להצביע, אבל חייבים לשמור על שקט בזמן ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: נכון?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, השר כץ, חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: – – של חברי הכנסת יוסי יונה ואורלי לוי אבקסיס – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נמנע?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד ההצעה – 50, נגד – 7, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכספים של הכנסת להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1135/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת חופשת לידה), התשע"ה–2015 – הציעו חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין גם יעלה לנמק.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר מודיע שתשובה והצבעה במועד אחר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת החוק שעוסקת בהארכת חופשת הלידה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם, מבחינתי זה פרק נוסף במסע שהתחלתי עוד בכנסת השבע-עשרה, כאשר העברנו יחד את הארכת חופשת הלידה מ-12 שבועות ל-14 שבועות – והכוונה שלי היא לחופשת לידה משולמת.

דב חנין: 14 שבועות, עמיתי חברי הכנסת, זאת עדיין חופשת לידה קצרה מדי גם ביחס למקובל בעולם, ועל זה עוד נדבר, אבל קודם כול – ביחס לצרכים האמיתיים, גם של האם, גם של המשפחה וגם של הרך הנולד.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו היום מציעים לכנסת לעשות צעד נוסף בכיוון הזה ולהאריך את חופשת הלידה מ-14 שבועות ל-16 שבועות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם שבחודשים האחרונים נוצרה מחאה ציבורית מרשימה תחת הכותרת "חופשת לידה היא זכות ולא הישרדות".

דב חנין: הקבוצה המרשימה הזאת, שהתחילה פעילות חברתית וצברה ברשת החברתית עשרות-אלפי תומכות ותומכים, התארגנה סביב הדרישה להאריך את חופשת הלידה המשולמת למלוא האורך של חופשת הלידה שנקבעה בחוק.

דב חנין: אני רוצה להסביר.

דב חנין: היום במדינת ישראל חופשת לידה משולמת היא 14 שבועות.

דב חנין: אבל החל מהכנסת השמונה-עשרה חופשת הלידה של עובדת שעבדה לפחות 12 חודשים אצל אותו מעביד או באותו מקום עבודה הוארכה ל-26 שבועות, וההפרש בין 14 שבועות ל-26 שבועות הוא הפרש לא משולם.

דב חנין: המהלך הזה, עמיתי חברי הכנסת, יצר פער חברתי ממשי בזכות לממש את חופשת הלידה.

דב חנין: נשים עשירות, נשים שיכולות לאפשר לעצמן, נשים שהבעלים שלהן הם המפרנסים העיקריים ומפרנסים בשכר גבוה, יכולות להרשות לעצמן חופשת לידה ארוכה יותר, והחלק הלא-משולם של חופשת הלידה לא פוגע דרמטית בהכנסות המשפחה.

דב חנין: מי שלא יכולה לאפשר לעצמה חופשת לידה ארוכה כזו היא אישה שהשכר שלה נמוך יותר, היא אישה משכבות חברתיות מקופחות יותר, פריפריאליות יותר.

דב חנין: מי שלא יכולה לאפשר לעצמה חופשת לידה ארוכה כזו היא אישה שהיא אם חד-הורית או מפרנסת יחידה במשפחה.

דב חנין: מי שלא יכולה לאפשר לעצמה חופשת לידה ארוכה כזו היא אישה ששייכת לשכבות הביניים, שבהן לא די בשכר של מפרנס גבר כדי לפרנס את המשפחה בהיעדר הסכום שהאישה מביאה לקופה המשפחתית.

דב חנין: לכן הדרישה הזו, להעלות את תקופת חופשת הלידה המשולמת ל-26 שבועות, היא דרישה מחויבת מציאות ודרישה צודקת.

דב חנין: אנחנו היום, עמיתי חברי הכנסת, עושים צעד אחד בכיוון הזה, ואנחנו עושים אותו מתוך הבנה שאולי הצעד הזה – הגדלה בשבועיים של חופשת הלידה המשולמת – הוא לא כל מה שאנחנו רוצים, אבל צריך להתקדם למצב יותר טוב לעומת המצב הבעייתי שאנחנו נמצאים בו כרגע.

דב חנין: בואו נאמר כמה מילים על חשיבותה של חופשת הלידה.

דב חנין: יש מחקרים רבים שמוכיחים כמה חשוב לטפח את הקשר בין האם לבין התינוק או התינוקת דווקא בחודשים הראשונים.

דב חנין: יש מחקרים רבים שמצביעים על חשיבות ההנקה של תינוק או תינוקת צעירים.

דב חנין: חופשת לידה היא מה שמאפשר לאישה לעשות את זה בפועל.

דב חנין: חופשת הלידה היא מה שמאפשר לאישה באמת להקדיש את הזמן לטפח את הקשר עם הרך הנולד.

דב חנין: זו לא רק זכות של האישה כאם, זו זכות של הילד או הילדה – התינוק או התינוקת – לקבל מהאם את מה שהאם צריכה לתת, ולא לקבל רק את מי שהיא יכולה לתת כאשר היא חייבת לחזור צ'יק-צ'ק לעבודה כדי להתפרנס.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני אמרתי לכם שחופשת הלידה המשולמת בישראל קצרה מדי.

דב חנין: 14 שבועות זה ממש הרבה יותר קצר מהמקובל בעולם.

דב חנין: בואו אני אתן לכם כמה דוגמאות.

דב חנין: באנגליה חופשת הלידה המשולמת היא 40 שבועות.

דב חנין: בקנדה, באוסטריה, חופשת הלידה המשולמת היא 20 שבועות.

דב חנין: בפולין חופשת הלידה המשולמת היא 25 שבועות.

דב חנין: בסקנדינביה יש מדינות שבהן חופשת הלידה המשולמת היא אפילו יותר מ-40 שבועות.

דב חנין: זאת אומרת, ההתקדמות שאנחנו מציעים היום בכנסת – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, ומשה גפני ויעקב אשר – חבר'ה, תעשו את כל העבודה הזאת בחוץ, לא באמצע המליאה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה.

יצחק וקנין: אדוני, אני עוצר לך את הזמן, תן להם שימשיכו לדבר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני ויושב-ראש הקואליציה.

יצחק וקנין: חיים ילין – תעשו את זה בחוץ.

יצחק וקנין: אדוני יכול להמשיך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: חופשת הלידה בחלק מארצות סקנדינביה – חופשת הלידה המשולמת – היא יותר מ-40 שבועות.

דב חנין: 16 שבועות זה המינימום, עמיתי חברי הכנסת, זה המינימום שעליו אנחנו צריכים להחליט עכשיו.

דב חנין: זה המינימום שאנחנו צריכים לקבע בחוק עוד לפני – וכחלק ממהלך – התקציב הדו-שנתי שהכנסת עומדת לקדם בתקופה הזו.

דב חנין: הארכת חופשת הלידה תצמצם את מספר הנשים הפורשות מהעבודה בשל קשיים במציאת סידור מניח את הדעת לתינוק.

דב חנין: כל הנימוקים הם בעד הארכת חופשת הלידה – הנימוקים החברתיים, הנימוקים האנושיים, הנימוקים ההוריים, וגם, עמיתי חברי הכנסת, הנימוקים הכלכליים.

דב חנין: אני רוצה רק לומר שבהקשר הזה אנחנו נמשיך לקדם את הרחבת חופשת הלידה לאבות ועיגונה.

דב חנין: גם זה צריך להיות חלק מהמהלך של תפיסה כוללת של הורות מאפשרת, של הורות שאנחנו נותנים לה את ההגנה המרבית במדינה.

דב חנין: אני יודע, אדוני היושב-ראש, שבימים אלה נעשית עבודה במשרד האוצר בעניין הזה.

דב חנין: אני מברך על העבודה הזאת שנעשית במשרד האוצר, ואני נמצא בקשר עם משרד האוצר כדי לקדם את המהלך הזה.

דב חנין: אני הבאתי את הצעת החוק הזו למליאת הכנסת כדי להגיד לחברי הכנסת: חברותי וחברי, אנחנו חייבים להיות במשחק הזה, אנחנו חייבים להשמיע את קולנו, אנחנו צריכים להפעיל לחץ כדי שהארכת חופשת הלידה תתבצע במציאות.

דב חנין: כחלק מהדיאלוג הזה עם משרד האוצר, הסכמתי שההצבעה לא תתקיים היום, כדי לאפשר לתהליך להתקדם.

דב חנין: אני מקווה, עמיתי חברי הכנסת, שאנחנו נשלים אותו במהירות ואנחנו נביא לכנסת כבר במושב הזה, כבר בקרוב, הצעת חוק שתאריך את חופשת הלידה המשולמת.

דב חנין: זה חיוני, זה דרוש, זה דחוף וזה מה שצריך לעשות.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: כאמור, בהתאם להסכמה עם המציע ועם הממשלה – תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2044/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (הטבות לעובדים), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית, יש לך הצעה דומה מייד אחר ההצעה הזו – האם תרצה לנמק את שתי ההצעות יחד?

יצחק וקנין: ואז אני אאפשר לך לא עשר דקות אלא 20 דקות.

אראל מרגלית: לא, אני חושב – – –

יצחק וקנין: אם תרצה כל אחת בנפרד – – –

אראל מרגלית: הן שונות.

יצחק וקנין: נכון, הן שונות, אבל – – –

אראל מרגלית: הייתי רוצה שתהיה הצבעה שמית.

יצחק וקנין: אתה דורש הצבעה שמית, אוקיי.

יצחק וקנין: אז אתה תנמק בנפרד כל הצעה.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, חברות הכנסת, אנחנו נדון עכשיו בשתי הצעות חוק לגבי הצפון הרחוק, שלדעתי בתוך הבית הזה, קואליציה ואופוזיציה, בעצם תהיה הסכמה מהותית על תוכנן.

אראל מרגלית: אני קורא להרבה מאוד מחברי וחברותי בקואליציה לשקול את העניינים לגופם ולחשוב אם אתם רוצים להצטרף ולהזיז את העניינים קדימה.

אראל מרגלית: מרכז הארץ מקבל את מרב ההשקעות במדינת ישראל, אין ספק בכך.

אראל מרגלית: דרום הארץ מקבל את מעבר צה"ל לדרום והרבה מאוד השקעות שיתבצעו שם, בעיקר סביב העיר באר-שבע, שתכף גם נביא אותה כדוגמה, ויש שם התפתחות, שצריכים לדחוף אותה הרבה יותר חזק.

אראל מרגלית: אבל בעצם האזור המרכזי בארץ שזועק לפיתוח הוא הגליל וצפון הארץ.

אראל מרגלית: עכשיו, אני אגיד לכם מה אנחנו עושים עם הצפון בישראל.

אראל מרגלית: כשאתה נוחת באיטליה ולוקח "אלפא רומיאו" – אפילו בלי גג נפתח, פשוט אוטו מהיר – ונוסע עשר שעות צפונה באיטליה – השר כץ, יש שם כבישים מהירים שנוסעים לצפון – אתה מגיע לפיידמונטה.

אראל מרגלית: ויש שם הברברלו שלהם, והם מייצרים שם "פיאט", ויש שם את ה"לוואצה", ויש שם מקומות נהדרים של הצפון, והם קוראים לזה צפון-איטליה בגאווה.

אראל מרגלית: כשאתה נוחת במדינת ישראל ואתה לא לוקח "אלפא רומיאו", אתה לוקח "סובארו", "סובארו" ישנה; אתה נכנס בבן-גוריון ואתה נוסע כולה שעתיים צפונה – איך קוראים לזה במדינת ישראל?

אראל מרגלית: פריפריה.

אראל מרגלית: פריפריה.

אראל מרגלית: עכשיו, כשאתה מדבר על הגליל בעולם, אז אנשים, נוצרים, מוסלמים, כמובן יהודים, אומרים לך ככה: Oh, the Galilee, Wow, the Galilee, it's very beautiful, זה מקום נהדר, וואו.

אראל מרגלית: איך מדברים על הגליל בישראל?

אראל מרגלית: פריפריה.

אראל מרגלית: עכשיו, הגליל הוא אחד המקומות היפים בעולם, ואנשים שגדלים שם ומקימים את החיים שלהם שם – אני, בחלק גדול מהחיים שלי גדלתי בכרמיאל – אוהבים את הגליל כמו שלא אוהבים שום מקום אחר בעולם.

אראל מרגלית: אבל אין היום כלים להשאיר את הצעירים בגליל וליצור מקומות עבודה איכותיים לחבר'ה הצעירים שגומרים את מכללת תל-חי בקריית-שמונה, את "אורט בראודה" בכרמיאל, את מכללת גליל מערבי בעכו, את מכללת "כנרות" ליד הכינרת שם, את "אוהלו" ברמת-הגולן, את צפת, את המכללה, את הפקולטה לרפואה – מקומות נהדרים.

אראל מרגלית: עכשיו, אני רוצה לשאול אתכם.

אראל מרגלית: בחורה צעירה או בחור צעיר שגומר או גומרת את תל-חי, היא פחות מוכשרת מבחורה צעירה שגומרת את הבין-תחומי בהרצליה?

אראל מרגלית: לא.

אראל מרגלית: אני אומר לכם שלא, כי הבת שלי גמרה בתל-חי והבנות שלי היו בצפון, והם לא פחות מוכשרים מאף אחד אחר.

אראל מרגלית: הצעות החוק הנוכחיות מדברות על שני מסלולים ברורים שאני מבקש מהממשלה שתתמוך בהם.

אראל מרגלית: אחד זה לחברות: רבותי, מה שאנחנו מבקשים לגליל זה את מתווה הסייבר של באר-שבע שאני הקמתי לפני שלוש שנים וחצי.

אראל מרגלית: המתווה הוא פשוט: 1.

אראל מרגלית: לחברות הזנק שיוצאות מהאוניברסיטה, המדינה צריכה לתת מכרז לחממות טכנולוגיות בתחומים שבהם הצפון מוביל.

אראל מרגלית: אנחנו בגליל המזרחי מבקשים שלושה דברים: חממה כזו לתחום המזון, food-tech, בקריית-שמונה, שהיא – ואתה היית שם בבניין, אותו בניין – היא בשיתוף עם הקיבוצניקים של הגליל העליון, עם המושבניקים של מבואות-חרמון, עם היישובים הדרוזיים והיישובים הערביים שנמצאים באזור, חממה ראשונה בשיתוף עם תל-חי.

אראל מרגלית: בתל-חי אני יודע שהממשלה מדברת על הקמת מכון מזון.

אראל מרגלית: ליד תל-חי, בתוך קריית-שמונה, באזור התעשייה הישן, במרתף, יש 200 חוקרים בתחום הביוטכנולוגיה שקשורה במזון.

אראל מרגלית: ולכן, המחקר קיים בגליל.

אראל מרגלית: לא המצאנו את זה מהגיגי לבנו; לא ביקשנו להקים שם את סטודיו האנימציה של "דיסני", ביקשנו משהו שהגליל מבין בו, הגליל המזרחי טוב בו.

אראל מרגלית: ואני אגיד לכם למה.

אראל מרגלית: אם אתם הייתם יושבים על הירח ומסתכלים בטלסקופ על כדור-הארץ ושואלים באיזה מדינה בעולם הייתה מהפכה טכנולוגית ומהפכה חקלאית?

אראל מרגלית: דָה – ישראל.

אראל מרגלית: ובאיזה אזור בישראל אפשר לגדל גידולים ב-1,200 מטר מעל פני הים, כמו דובדבנים, ובננות ב-200 מטר מתחת לפני הים?

אראל מרגלית: דה – הגליל.

אראל מרגלית: ואיפה במדינה יש מים ויש הרים וגאיות?

אראל מרגלית: הגליל.

אראל מרגלית: אנחנו לא מבקשים לגליל נדבות, אנחנו לא מבקשים לגליל דברים קטנים.

אראל מרגלית: מה שקרה בבאר-שבע זה דבר כזה: אם חברה מגיעה לבאר-שבע ולוקחת בתוך שלוש שנים מעל 100 עובדים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת – דקה, דקה.

יצחק וקנין: מי שצריך להשיב לך לא נמצא באולם.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אולי תדאג שהממשלה תעשה סדר.

יצחק וקנין: סגן השר שאמור להשיב איננו פה – חבר הכנסת יצחק כהן.

יואל חסון: כך מתייחסים לגליל, אדוני, איפה שאתה גר.

קריאה: אני משיב.

יצחק וקנין: אתה משיב?

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: השר אזולאי משיב.

יואל חסון: על הדרך מישהו משיב, ימצא את התשובה על הדרך.

יואל חסון: כך אתם מתנהגים לגליל.

יואל חסון: כל הקואליציה – – – חברת הכנסת שאשא ביטון.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יצחק וקנין: אוקיי, אפשר להמשיך.

אראל מרגלית: מה שאנחנו מבקשים זה ככה: אנחנו מבקשים שהממשלה תקצה שלושה מכרזים, אחד בקריית-שמונה, אחד בצפת ואחד ברמת-הגולן, סביב הנושא הזה של רפואה, חקלאות ומזון.

אראל מרגלית: זה לחברות ההזנק.

אראל מרגלית: ויש משקיעים בין-לאומיים שמוכנים להגיע.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: לחברות גדולות יותר אנחנו מבקשים שברגע שחברה לוקחת יותר מ-50 עובדים בתחומים עתירי ידע ועתירי טכנולוגיה, באותם תחומים שאנחנו מדברים עליהם, היא תקבל 40% מהמשכורת של העובד עד רף של 31,000 שקל, בדיוק כמו שקיים בתחום הסייבר בבאר-שבע.

אראל מרגלית: עכשיו, תשאלו אותי אם הדבר הזה עובד.

אראל מרגלית: אז אני אגיד לכם: כן, זה עובד.

אראל מרגלית: בבאר-שבע, בתוך שנתיים וחצי יש 1,700 עובדים חדשים בתחום הסייבר, ולא האמינו שבאר-שבע יכולה להפוך למקום המוביל במדינה; אבל ליד אלה שעובדים בתחום הסייבר יש עוד 3,500 עובדים בעסקים קטנים, בשירותים חברתיים, באקדמיה, בתרבות.

אראל מרגלית: בבאר-שבע היום בונים עוד מלון, Hilton Gardens, לכנסים גדולים.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: לא מפני שכל תושבי באר-שבע עובדים עכשיו בסייבר – לא, זה לא עובד ככה.

אראל מרגלית: אבל מה קרה?

אראל מרגלית: רוביק דנילוביץ, ראש העיר, רבקה כרמי, נשיאת האוניברסיטה, והחבר'ה הצעירים של התעשייה הצליחו ליצור לבאר-שבע שם של מצוינות, שאם אתה רוצה להצליח בתחום של הסייבר אתה חייב להגיע לבאר-שבע.

אראל מרגלית: לפני שלוש שנים וחצי אם היינו אומרים את זה, אף אחד לא היה מאמין.

אראל מרגלית: עכשיו – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מרגלית, אני מוסיף לך עוד דקה.

יעקב מרגי: – – –

יצחק וקנין: זה גם בשביל הגליל וגם בשביל – – –

אראל מרגלית: עכשיו אנחנו מבקשים בגליל אותו דבר.

אראל מרגלית: זה לא שברחובות בפקולטה לחקלאות אין מחקר נהדר, ודאי שיש; זה לא שבטכניון בפקולטה למזון אין מחקר נהדר, ודאי שיש.

אראל מרגלית: אבל הפעם אנחנו רוצים להקים בגליל העליון את המרכז העסקי – העסקי – של הטכנולוגיה במדינת ישראל.

אראל מרגלית: עכשיו אני מגיע רגע לגליל המערבי ולכרמיאל.

אראל מרגלית: אתה יודע מה?

אראל מרגלית: אני אמשיך את שני החוקים, נלך.

אראל מרגלית: [הצעת חוק פ/2047/20; נספחות.

אראל מרגלית: ]

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אדוני ישיב במשולב על שני החוקים.

יצחק וקנין: הוא ינמק את שני החוקים.

יצחק וקנין: הוא מסכים, אני שאלתי אותו בתחילה.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך אם ככה עוד עשר דקות.

אראל מרגלית: תודה רבה.

אראל מרגלית: עכשיו אני מדבר על כרמיאל ועל הגליל המערבי.

אראל מרגלית: חבר'ה, בגליל המערבי יש תחומים אחרים.

אראל מרגלית: כולם מכירים את "ישקר", כולם מכירים את "כתר פלסט", כולם מכירים את החברות התעשייתיות הגדולות.

אראל מרגלית: בעצם שלמה בוחבוט ממעלות והחבר'ה מנהריה ומעכו ואחרים, וסיון יחיאלי מכפר-ורדים, מה הם רוצים לעשות?

אראל מרגלית: הם רוצים, יחד עם "אורט בראודה" בכרמיאל – – –

יצחק וקנין: אדוני, כדי שיהיה סדר בפרוטוקול: אתה מנמק גם את הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (סיוע בשכר עובדים).

יצחק וקנין: נימקת את הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (הטבות לעובדים), ועכשיו אתה מנמק את הצעת החוק כפי שאמרתי.

אראל מרגלית: כן.

אראל מרגלית: אז מה אנחנו בעצם רוצים?

אראל מרגלית: ודרך אגב, גם באוצר חושבים על הדברים האלה.

אראל מרגלית: "אורט בראודה" חייב להפוך למרכז הטכנולוגי בישראל שמחבר תעשייה וטכנולוגיה, מה שנקרא Industry 4.0, והרבה מאוד מהתעשיות המורכבות שיש בגליל המערבי, ותעשיות הפלסטיקה, ותעשיות היצוא, והתעשיות הביטחוניות, כמו "רפאל", כמו "אלביט", שרוצות להתאזרח – אם אנחנו לוקחים את כרמיאל, את מעלות, את נהריה, את עכו, את היישובים הערביים באזור: את מג'ד-אלכרום, את דיר-אל-אסד, את כל היישובים באזור, את שפרעם, את הכול ביחד, אנחנו יכולים להקים במדינת ישראל את המרכז לחיבור תעשייה וטכנולוגיה.

אראל מרגלית: ויש לנו גורמים בין-לאומיים שמוכנים להגיע לשם ולהקים, מה שנקרא בגרמניה מרכז פראונהופר, שמחבר תעשייה וטכנולוגיה.

אראל מרגלית: השר כץ, אתה בונה רכבת לכרמיאל.

אראל מרגלית: הרכבת הזאת תהיה במרכז העיר, במקום שפעם היו המפעלים של "דלתא".

אראל מרגלית: כרמיאל היא עיר של 50,000 איש.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים סביב תחנת הרכבת שלך להקים מרכז עיר חדש בכרמיאל – שמדבר על אותן תעשיות שדיברתי עליהן, שמדבר על עיר התוכנה של הגליל, שמדבר על מרכז עיר חדש.

אראל מרגלית: אבל אני אגיד לך מה אנחנו צריכים: כרמיאל רוצה לצמוח מ-50,000 איש ל-100,000 איש בתוך שבע שנים.

אראל מרגלית: את זה אנחנו יכולים לעשות רק אם נקבל את אותן הטבות מיוחדות שיש בבאר-שבע.

אראל מרגלית: אחרת, אם כרמיאל מקבלת את אותו דבר שמקבלת יקנעם, או מעלות מקבלת אותו דבר שמקבלת יקנעם – שכבודה במקומה מונח, ושמעון אלפסי עשה שם מהפכה – אבל היום הצפון הרחוק זקוק לעוד כלי.

אראל מרגלית: אז אני מסכם: לחברות – אם חברה מגיעה ולוקחת יותר מ-50 עובדים, היא מקבלת השתתפות של המדינה, ממרכז ההשקעות, של 40% משכר העובדים, גם של המשכורות הגבוהות.

אראל מרגלית: אני ממפלגה סוציאל-דמוקרטית, ואני אומר לכם שאני רוצה שבגליל אנשים ירוויחו משכורות גבוהות, שמעתם?

אראל מרגלית: משכורות גבוהות.

אראל מרגלית: בגליל.

אראל מרגלית: בתור סוציאל-דמוקרט.

אראל מרגלית: אבל זה לא יקרה בלי שהמדינה תשתתף, לפחות בהתחלה.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה לדבר רגע על העובדים, כי אם נחזור לבאר-שבע, מר אלי אלאלוף, אם נחזור לבאר-שבע, כשרופא עובר לסורוקה ובן-זוגו או בת-זוגו – הם מקבלים כמה דברים שאנחנו עכשיו רוצים שייתנו לחבר'ה שעוברים לצפון.

אראל מרגלית: אותו דבר.

אראל מרגלית: 1.

אראל מרגלית: הם מקבלים משכנתה של 50% מערך הדירה.

אראל מרגלית: אם הם נשארים בצפון עשר שנים או יותר, 20% מערבות המדינה הופכים למענק.

אראל מרגלית: זה נורא פשוט.

אראל מרגלית: לא גרים שם – לא יקבלו; גרים ועובדים שם – יקבלו.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: אנחנו מבקשים שתי נקודות זיכוי נוספות במס הכנסה, לחמש שנים, ברגע שהבחור או הבחורה מתחילים לעבוד שם, או עוברים לשם.

אראל מרגלית: דבר שלישי – אם אתה בוגר מוסד השכלה גבוהה בגליל, אתה תזכה למענק בגובה שכר הלימוד השנתי אחרי שתסיים שנת עבודה בגליל, אחרי שגמרת ללמוד.

אראל מרגלית: דבר רביעי – הנחה בארנונה של 20% לשלוש שנים לאנשים שעובדים באותה עיר.

אראל מרגלית: הרי קריית-שמונה רוצה שאנשים יגורו בעיר, לא רק בקיבוצים מסביב.

אראל מרגלית: אז מה אנחנו אומרים?

אראל מרגלית: תנו לעיר את הכלי לתת לבחורה הצעירה או לבחור הצעיר לגור בעיר, לעבוד.

אראל מרגלית: המדינה תיתן את ערבות המדינה במשכנתה, והעובד, אם הוא נמצא שם, גם העירייה תוכל לעודד אותו באופן ישיר.

אראל מרגלית: למה כל הדבר הזה הוא בסופו של דבר הוליסטי?

אראל מרגלית: כי לא נוכל לפתור את בעיית הדיור כולה במרכז הארץ.

אראל מרגלית: זה לא יעבוד, גם אם נבנה הרבה יותר.

אראל מרגלית: בעיית הדיור, בגדול, תוכל להיפתר אם יבנו גם בצפון ובדרום, לא יהיה אפשר להשאיר צעירים בצפון ובדרום בלי שיהיה שם מקום עבודה איכותי לאקדמאים.

אראל מרגלית: כל מקום עבודה מכבד את בעליו, כל מקום עבודה שאנחנו יוצרים – אנחנו נותנים פרנסה וברכה.

אראל מרגלית: אבל צריך להבין, בסוף החבר'ה הצעירים שגומרים את האוניברסיטה רוצים להצליח.

אראל מרגלית: הם גם יצליחו, אבל הם יחליטו אם הם מצליחים בצפון, או אם כדי להצליח הם צריכים לעבור לתל-אביב או לניו-יורק או לברלין או לפריז או לסיליקון-ואלי.

אראל מרגלית: אלה שני חוקים שהם נורא נורא נורא פשוטים: 1.

אראל מרגלית: נותנים הטבה של 40% ממשכורת העובד לחברות עתירות ידע וטכנולוגיה; כמו בבאר-שבע – בגליל.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: נותנים את ההטבה לעובדים שמחליטים להישאר בצפון, או עוברים לצפון, כדי שיהיה לנו תמריץ שהם יגורו שם, בצורה פשוטה.

אראל מרגלית: מי שחושב שזה עולה כסף, לא מבין את ההבדל בין הוצאה, חבר הכנסת סמוטריץ, להשקעה.

אראל מרגלית: כי הרי מה קורה?

אראל מרגלית: אם החברה הגדולה, נגיד "סיסקו", לא הייתה באה לבאר-שבע, לא היית נותן לה 40% מהמשכורת של העובדים שלה ולא הייתה לך ההוצאה.

אראל מרגלית: אבל אז גם לא הייתה לך ההכנסה של 60% מס הכנסה ושל ההשקעות שהיא עושה שם.

אראל מרגלית: אותו דבר בצפון: אם חברת "ברילה" האיטלקית, שרוצה לעשות פסטה עם פחות גלוטן ופחות סוכר, תרצה לעבור לקריית-שמונה ולהקים שם את מרכז הפיתוח שלה לפסטה חדשה, שנקראת פסטת בריאות, היא תיקח אנשים.

אראל מרגלית: אם היא לא באה – אין לך הוצאה; אם היא באה – יש לך הוצאה, אבל יש לך גם הכנסה הרבה יותר גדולה.

אראל מרגלית: לכן אני מנסה לומר, רבותי, הצפון לא צריך נדבות; הוא צריך השקעות.

אראל מרגלית: הכלים שאנחנו מבקשים אלה כלים של שותפות שנקראת Public-Private Partnership.

אראל מרגלית: היא תיתן כוח לחבר'ה הצעירים שגומרים שם, והחבר'ה האלה הם קיבוצניקים, הם עירוניים, הם ממושבים, הם חבר'ה ערבים צעירים, הם חבר'ה דרוזים ששירתו בצבא ורוצים להישאר, הם גברים, הם נשים, הם חבר'ה שאנחנו נמצאים בכנסת כדי לעבוד בשביל העתיד שלהם.

אראל מרגלית: כמו שטדי קולק עבד בשביל העתיד שלנו בירושלים והקמנו את הר-חוצבים, כמו שממשלת רבין הביאה את ההטבות שנתנו למיליון עולים מקומות עבודה – היום זה התפקיד שלנו.

אראל מרגלית: אני מבין שחשובים מאוד לקואליציה הדיונים על 30 משפחות בעמונה, ואני מכבד את החיים של כל משפחה, ואני לוקח את זה בשיא הרצינות, אבל מדובר פה במיליון וחצי תושבים; מדובר פה באזורים שלמים במדינת ישראל שרוצים את הסיכוי שלהם; מדובר פה בחבר'ה מוכשרים לא פחות מבמרכז הארץ; ומדובר בזמן שלנו בכנסת ישראל לעשות מעשה, ולתת חקיקה שתאפשר לסקטור הפרטי ולחבר'ה הצעירים לבחור את הצפון גם אם הם רוצים להיות יצירתיים ולעשות משהו רציני, ולא רק כי הם נאמנים להורים.

אראל מרגלית: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: ישיב במשולב על שתי הצעות החוק השר לשירותי דת, השר דוד אזולאי, במקום סגן שר האוצר.

יצחק וקנין: כאמור, התבקשתי על-ידי המציע לבצע הצבעה שמית בסיום הדיון על החוק הראשון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מרגלית, על החוק השני גם הצבעה שמית?

יצחק וקנין: על שתי ההצעות הצבעה שמית.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: מבקש הצבעה שמית על שני החוקים.

יצחק וקנין: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חבר הכנסת אראל מרגלית, ועדת השרים החליטה להמשיך את הדיון בהצעת החוק בשבוע הבא.

דוד אזולאי: בהיעדר עמדה, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

דוד אזולאי: הצעת החוק מעודדת העתקת מקום מגורים לפריפריה – – –

יואל חסון: – – – הגיעו משם.

יואל חסון: אתה יכול לענות – – – עם נשמה – – – האנשים האלה, איך אתה יכול?

יפעת שאשא ביטון: איך אתה יכול לעשות פוליטיקה – – – אני התביישתי כבר.

יואל חסון: לא הפוליטיקה בגליל.

יואל חסון: פתאום זה פוליטיקה?

יואל חסון: תעשו משהו.

יצחק וקנין: יואל, תעזור לי לעזור לדיון.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק מעודדת העתקת מקום מגורים לפריפריה, או המשך מגורים בפריפריה, למי שאין דירה בבעלותו.

דוד אזולאי: עם זאת, המעסיק לא צריך להעתיק את מיקומו לפריפריה, ואף מצוין בהצעת החוק כי עיקר המפעלים ומוקדי הפיתוח של תעשיות עתירות ידע מצויים באזור המרכז.

דוד אזולאי: משמעות הדבר היא שהעובדים שיבקשו לזכות בהטבות ייאלצו להעביר שעות ארוכות בנסיעות אל מקום העבודה, תוך הגדלת הגודש בכבישים, תאונות, זיהום אוויר ובזבוז זמן.

דוד אזולאי: אין אפשרות להבחין בין עובד המועסק ישירות בפיתוח ידע או בטכנולוגיה חדשה לבין עובד ממשלח יד מסורתי – לדוגמה, עובד שתפקידו ניהול חשבונות או מענה טלפוני – והמעסיק שלו הוא מענף עתיר ידע.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דוד אזולאי: תראי, אני חושב שהצעת החוק הזאת היא – דעתי האישית, אני לא מביע כאן דעה ממשלתית.

דוד אזולאי: דעתי האישית היא טובה.

דוד אזולאי: אני מכיר את זה כתושב הפריפריה.

דוד אזולאי: מה לעשות, גם אני באתי לפריפריה בגלל כל מיני הטבות שהיו בזמנן, ואנחנו מכירים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: האנשים – – –

דוד אזולאי: אבל כרגע, ממה שאני מבין, לפחות ממה שאני מקריא כרגע, שהממשלה עובדת על איזו תוכנית כדי לעודד את אותם אנשים שרוצים לעבור לגור בפריפריה ולאפשר להם את זה.

דוד אזולאי: הבעיה עם המעסיקים ועם הטבות שונות שהממשלה רוצה להביא כרגע בתקציב 2017 ו-2018.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בוועדת הכספים אמר, כמעט כופים עלינו – – –

דוד אזולאי: אורלי, אל תקשי עלי, אני כרגע רק משיב במקום מישהו, אבל את דעתי אני יודע להגיד.

יואל חסון: למה שהיא לא תקשה עליך, אדוני?

יואל חסון: צריך להקשות עליך, אדוני.

יואל חסון: אם התנדבת לתת תגובה, אז תיתן תגובה.

דוד אזולאי: אז תקשה, ואני אענה לך.

דוד אזולאי: יש קושיה ויש תשובה.

יפעת שאשא ביטון: כחלק מתוכנית – – –

אורן אסף חזן: עלינו אתה לא יכול להקשות.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, מה – – –

יצחק וקנין: ראית שאני משתדל ממש לא לדבר כמעט.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק וקנין: אילו יכולתי להצביע בעד, הייתי מצביע בעד שתי הצעות החוק.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: קודם כול אתה יכול.

אורן אסף חזן: אם אתה יכול להצביע בעד הגליל – – –

יצחק וקנין: אורן חזן, אתה עברת לאופוזיציה אני מבין.

יצחק וקנין: אני מציע לך להישאר באופוזיציה, זה מקום הכי טוב שיכול להיות.

אורן אסף חזן: אתה לא רובוט, וקנין.

אורן אסף חזן: אתה מספיק שנים, אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אני שוקל את מה שאתה אומר, ויכול להיות שאני אעשה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, מי יגיד לך משהו אם תצביע – מי יגיד לך?

אורן אסף חזן: אתה מספיק שנים פה כדי – – – אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה אומר שב-20 שנה מותר פעם אחת להצביע בניגוד לעמדת הקואליציה.

אורן אסף חזן: רק פעם אחת.

יצחק וקנין: אני עשיתי את זה הרבה פעמים.

אורן אסף חזן: אז מותר לך עוד פעם.

אורן אסף חזן: אז עוד פעם אחת לא יהיה לך רע.

יצחק וקנין: אדוני יכול להמשיך.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, המדינה משקיעה משאבים רבים בפיתוח ענפים עתירי ידע, הן במרכז הארץ, הן בפריפריה, באמצעות תמריצים ישירים למעסיקים.

דוד אזולאי: כבר כיום ניתנות הטבות משמעותיות בכלי הסיוע הניתנים לתעשייה עתירת הידע בפריפריה, ובהם חוק לעידוד השקעות הון המקנה שיעורי מס נמוכים יותר לחברות בפריפריה, מענקים מוגדלים לפריפריה למקבלי מענקי המדען הראשי, כמו הרשות לחדשנות ועוד.

דוד אזולאי: כלים אלה אפקטיביים יותר במשיכת מוקדי תעסוקה לפריפריה, שכן ההטבה ניתנת לעסק – דבר אשר יוצר תמריץ לחברה להשקיע בקליטת עובדים מהאזור.

דוד אזולאי: כבר כיום קיימות הטבות מס לבעלי הכנסה מיגיעה אישית המתגוררים בפריפריה.

דוד אזולאי: הטבות מהסוג המוצע בהצעת החוק עלולות לייצר פיתוח אזורי מעוות שבו אין אפשרות לקיים מרקם חיים סביר, ללא סביבה תומכת של תשתיות חינוך, בריאות, מסחר, שירותים וכו'.

דוד אזולאי: לפיכך, חקיקה מהסוג הזה תייצר לחצים להרחבתן לתחומים נוספים.

דוד אזולאי: לכן ראוי כי הסדרת עידוד כמבוקש צריכה להיעשות בראייה רחבה וכוללת תוך שקלול מכלול השיקולים המערכתיים הרלוונטיים.

דוד אזולאי: העלות התקציבית רק בתחום נקודות הזיכוי מוערכת בכמה עשרות-מיליוני שקלים, בין 50 ל-70 מיליוני שקלים.

דוד אזולאי: לכך יש להוסיף עלויות של סבסוד שכר דירה ומימון רכישת הדירות.

דוד אזולאי: בתקציב זה ניתן לעודד את הפריפריה בצורה יעילה יותר, כפי שבא לידי ביטוי בתקציב שהוגש לכנסת לשנים 2017–2018.

דוד אזולאי: הגדלת הפערים – על אף הצורך לחזק את התעשייה עתירת הידע בישראל, העובדים בתעשייה זו נהנים משכר גבוה יחסית לשאר האוכלוסייה.

דוד אזולאי: אוסף ההטבות שמוצע בהצעת חוק הזו עלול להגדיל את הפערים החברתיים ושיעורי האי-שוויון, כיוון שההטבות ניתנות דווקא לבעלי ההכנסות הגבוהות מלכתחילה.

דוד אזולאי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

דוד אזולאי: שאלה, אדוני היושב-ראש:

דוד אזולאי: האם להשיב גם על הצעת החוק השנייה?

יצחק וקנין: אתה השבת במשולב.

יצחק וקנין: אני הודעתי על שתי הצעות החוק.

יצחק וקנין: אם כן, נתונה אפשרות לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: אתה מעוניין להשיב.

יצחק וקנין: ברשותך, על כל הצעה שלוש דקות – עד שש דקות לנמק את שתי ההצעות, או לנסות לשכנע את הממשלה לחזור בה מההתנגדות.

יצחק וקנין: שש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: כל הצעה – שלוש דקות.

אראל מרגלית: השר אזולאי, אתה מעכו.

אראל מרגלית: אני הייתי נגן חצוצרה בתזמורת עכו אצל מנהל התזמורת כהנא.

אראל מרגלית: הייתה שם בחורה שניגנה בחלילית והתאהבתי אהבה גדולה.

אראל מרגלית: אנחנו ביחד מהגליל, אני מכרמיאל, אתה מעכו.

אראל מרגלית: אתה אומר שאתה בעד החוק.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, אני חייב להגיד לכם, כשאנחנו באנו והבאנו משקיעים מכל הארץ לקריית-שמונה, לבית-אשר, שחברת הכנסת שאשא ביטון מכירה היטב, ומכירה את כל הפרויקט, והיו שם ראשי רשויות מכל הגליל – הוא היה שם.

יפעת שאשא ביטון: – – –

אראל מרגלית: בסדר, רגע.

אראל מרגלית: הוא נתן לנו רוח גבית, היושב-ראש.

אראל מרגלית: חברת הכנסת שאשא ביטון, את ואני ביחד תומכים במדע.

אראל מרגלית: אנחנו תומכים במגמת המדע של בית-הספר דנציגר בקריית-שמונה.

אראל מרגלית: את ואני ביחד.

אראל מרגלית: נמצא פה חבר הכנסת אלאלוף, שנתן שם עזרה עוד הרבה לפנינו.

אראל מרגלית: בית-הספר דנציגר – עכשיו תקשיבו לזה טוב – בית-הספר דנציגר של קריית-שמונה, יחד עם מנהלת המגמה שלו מגי מועלם, ו-20 תלמידים מבית-הספר, החליטו לקחת את העניין של מזון מרפא ברצינות.

אראל מרגלית: בשנה שעברה הם זכו במדליית זהב בתחרות ארצית, על ערכה קטנה לגילוי גלוטן בזמן הארוחה.

אראל מרגלית: עכשיו הלכנו ל-IT, בשנה שעברה, וזכינו במדליית כסף.

אראל מרגלית: השנה, חבר הכנסת אוחנה, הם נסעו ל-MIT בבוסטון, לא רק מול תיכונים, גם מול אוניברסיטאות.

אראל מרגלית: ומגי ו-20 הבחורות והבחורים של המגמה שלה זכו במדליית זהב.

אראל מרגלית: שמעתם אותי?

אראל מרגלית: בקריית-שמונה.

אראל מרגלית: מדליית זהב.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת – – –

אראל מרגלית: אז אני רוצה להגיד לכם:

אראל מרגלית: כל מי שחושב שמי שגדל בקריית-שמונה הוא פחות מוכשר ממי שגדל בהרצליה, שיחשוב עוד פעם.

אראל מרגלית: שיחשוב עוד פעם.

אראל מרגלית: אני אומר לכם – אתה אמרת שלא מביאים את החברות, לא נכון.

אראל מרגלית: ההצעה הזאת מחולקת לשניים: אחת לעובדים ואחת לחברות.

אראל מרגלית: זו בדיוק ההצעה לחברות, כי החברה – אומרים לה את הדבר הבא: אוקיי – אדוני ראש הממשלה, אדוני ראש הממשלה, אתה, אתה – הו, אל תעשה לי ככה עם היד, זה אפילו לך לא מנומס – אתה הבנת בזמנך – אומנם לא המצאת, כמו שאתה טוען – אבל הבנת מה שעשינו בבאר-שבע ועזרת להביא 40% משכורת בתקנת שעה.

אראל מרגלית: מה שאנחנו עשינו שם, והגיעו חברות, אנחנו מבקשים לעשות בגליל.

אראל מרגלית: זה הכול.

אראל מרגלית: זה חוק פשוט: עובדים וחברות.

אראל מרגלית: ועכשיו אני קורא להרבה מכם: אתם בעד החוק הזה.

אראל מרגלית: אתם בעד ההטבות האלה.

אראל מרגלית: אתם יודעים שזה נעשה בעמל רב ובחשיבה.

אראל מרגלית: זאת קריאה ראשונה – קריאה טרומית.

אראל מרגלית: אתם תרצו לשנות – אתם יכולים לשנות בוועדה.

אראל מרגלית: אני אבקש שהדיון יעבור לוועדה של חבר הכנסת אלי אלאלוף, שמכיר את הצפון אולי יותר טוב מכולם, ואני רוצה את התמיכה שלכם.

אראל מרגלית: תחשבו טוב-טוב.

אראל מרגלית: הצבעה נגד החוק הזה היום היא הצבעה נגד מיליון וחצי תושבים של הגליל והצפון.

אראל מרגלית: תצביעו בעד החוק, נלך קדימה, ואתם בממשלה, בסוף אתם תקבלו את הקרדיט, כי תחת הממשלה שלכם החוק הזה יעבוד.

אראל מרגלית: זה מה שאנחנו אומרים.

אראל מרגלית: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, חברת הכנסת שאשא ביטון, אני לא אתחיל את ההצבעה.

יצחק וקנין: מכיוון שההצבעה היא שמית, אני מבקש לשמור על השקט.

יצחק וקנין: סדרנים, לעשות סדר במקום שבו יושבים מזכירי הסיעות, או מזכירות הסיעות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, בהתאם לבקשתו של המציע, אנחנו נצביע הצבעה שמית על כל הצעה בנפרד.

יצחק וקנין: הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (הטבות לעובדים), התשע"ו–2015 – הצבעה שמית, רבותי.

יצחק וקנין: אני מבקש ממזכירת הכנסת להקריא את שמות חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אנא שמרו על השקט בזמן ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – נמנע אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנא מכם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, יואב בן צור, אדוני השר אלקין, אדוני השר אלקין, אנא שבו במקום, אי-אפשר להמשיך את ההצבעה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירי רגב – השרה מירי רגב, סליחה, ואורן חזן, חבר הכנסת אורן חזן, אבל אתם מפריעים להצבעה, תעשו את זה בחוץ.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את ההצבעה ככה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו ולא הצביעו בהצבעה הראשונה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת מהסיעות החרדיות, מה קרה היום?

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: אדוני, דוד ביטן, אולי תפזר את ההפגנה שם?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד איתן כבל – בעד

יצחק וקנין: אני מבקש להפסיק את ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אם אתם יושבים שלא במקומותיכם לא תימשך ההצבעה.

יצחק וקנין: תחליטו כמה זמן אתם רוצים להמשיך את ההסתובבות הזאת במליאת הכנסת.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל הצבעה ככה.

יצחק וקנין: רעש גדול.

יצחק וקנין: לא להמשיך את ההצבעה.

יצחק וקנין: אני עוצר את ההצבעה עד שישבו במקומותיהם.

יצחק וקנין: אדוני יובל שטייניץ, גם אליך הדבר מכוון, ואל כל חבר כנסת.

יצחק וקנין: אדוני השר גלנט, השר גלנט.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, את החשבונות עם סמוטריץ תגמרו אחר כך.

יצחק וקנין: נא להמשיך את ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מאיר כהן – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד אברהם נגוסה – אינו נוכח בנימין נתניהו – נגד ניסן סלומינסקי – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח נורית קורן – נגד נחמן שי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: האם יש מישהו מחברי הכנסת שנמצא באולם המליאה ולא הצביע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: תמה ההצבעה.

יצחק וקנין: נא להגיש את תוצאות ההצבעה אלי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה על הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (הטבות לעובדים), התשע"ו–2015, בקריאה טרומית: 60 מתנגדים, 45 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק – אתה ביקשת הצבעה שמית גם על השנייה, נכון?

אראל מרגלית: השנייה אלקטרונית.

יצחק וקנין: מוריד?

יצחק וקנין: אלקטרונית.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשים לב, הצעת החוק הזאת, נצביע עליה בהצבעה אלקטרונית, לא בהצבעה שמית.

יצחק וקנין: הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (סיוע בשכר עובדים), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית – קריאה טרומית, בהצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 בעד ההצעה להסיר מסדר–היום את הצעת החוק – 54 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר–היום את הצעת חוק קידום תעשיות עתירות ידע בצפון ובדרום (סיוע בשכר עובדים), התשע"ו–2015, נתקבלה.

יואל חסון: מה, רק עמונה אתם בעד?

יצחק וקנין: 54 מתנגדים, 46 בעד, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: לפרוטוקול אני יכול להוסיף שאתה מתנגד, אבל זה לא משנה את התוצאה.

עמר בר-לב: בעד, בעד.

יצחק וקנין: עמר בר-לב, אתה בעד.

יצחק וקנין: אתה בעד הצעת החוק.

יצחק וקנין: עמר בר-לב וחברת הכנסת יעל כהן-פארן בעד.

יצחק וקנין: זה לפרוטוקול, זה לא משנה את ההצבעה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3070/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – נגישות מוסד רפואי לדוברי שפות זרות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יואל חסון וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, עשר דקות לרשותך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, לדעתי המיקרופון לא עובד.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: אם אפשר להגביר את המיקרופון לדובר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אי-אפשר להתעלם מההצבעה האחרונה, על חוק הגליל.

יצחק וקנין: דקה אחת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן, אני הבנתי שאתה הצבעת ולא נקלטה ההצבעה.

יצחק וקנין: אני אומר את זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אתה הצבעת נגד הצעת החוק; אני אומר את זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: זה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: נא לבדוק את ההצבעה במקומו של חבר הכנסת אורן חזן.

יואל חסון: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש, להתעלם מההצבעה על שני החוקים החשובים של חבר הכנסת אראל מרגלית.

אחמד טיבי: יואל, צריך להגיד תודה לסמוטריץ, שהצביע יחד עם האופוזיציה, הפר משמעת קואליציונית.

יואל חסון: אני לא אומר תודה לסמוטריץ, המוטיבציות שלו הן לא כל כך נכונות.

יואל חסון: בכל אופן, אני אומר, ראינו את צעדתם של חברי הכנסת לחדרי הוועדות, לשדולה למען הגליל, מדברים גבוהה-גבוהה על הגליל, מדברים על התושבים, מדברים על הדברים החשובים שצריך לעשות באזור הצפון במדינת ישראל.

יואל חסון: ועכשיו, ממש בלי מצמוץ, בלי היסוס, מצביעים נגד חוקים חשובים, שאתה, אדוני יושב-ראש הישיבה, אמרת שהיית רוצה להצביע בעדם.

יואל חסון: ואדוני ראש הממשלה, אתה הסתובבת בבחירות האחרונות בצפון, בכל יישובי הגליל, ופנית שיתמכו בך, ויעזרו לך, ויצילו אותך, ויעזרו לך להיות ראש ממשלה בפעם הרביעית.

יואל חסון: והנה, עכשיו אתה לחצת על הכפתור נגד – נגד הבוחרים שלך, אדוני ראש הממשלה, נגד אנשי הגליל, שרצו ואצו בהמוניהם – הרבה יותר מהערבים שיושבים מאחוריך – להצביע עבורך, כדי שתהיה כאן ראש ממשלה בפעם הרביעית.

יואל חסון: ואתה אפילו לא מנסה להידבר עם חבר הכנסת אראל מרגלית, אלא כשהוא פונה אליך, אתה משיב לו, אדוני ראש הממשלה, בהנפת יד מלגלגת ומזלזלת.

יואל חסון: אתה לא זלזלת באראל מרגלית; אתה לגלגת, אדוני, על תושבי הגליל.

יואל חסון: אתה עושה את זה גם לי, אבל אתה לא עושה את זה לי, אדוני; אתה עושה את זה נגד תושבי הגליל, שציפו, ומצפים, מהממשלה שלך להכניס את הגליל לתוכנית התקציב, להתייחס אליהם ברצינות.

יואל חסון: זה מה שמצפים ממך, ולא שתלגלג ותזלזל בהם.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לעלות פה במליאה ולהציג את הצעת החוק שלי בנוגע לזכויות חולים במדינת ישראל.

יואל חסון: רוב חברי הכנסת – צריך להגיד אולי כל חברי הכנסת – שיגיעו, חס ושלום, לטיפול רפואי, לא תהיה להם שום בעיה, כי הם יבינו את השפה.

יואל חסון: הם יבינו את השפה שבה מדברים אליהם, וגם יבינו את השפה שהם מדברים בה.

יואל חסון: אבל יש המון אזרחים במדינת ישראל שעדיין לא דוברים את השפה העברית, ואפילו לא את השפה הערבית, ודוברים את שפת האם שלהם, שהיא שפה שלא מדוברת כאן ביום-יום.

יואל חסון: אנחנו מדברים כאן על חולים יוצאי אתיופיה, יוצאי מדינות ברית-המועצות לשעבר ועוד אחרים.

יואל חסון: ואנחנו מבקשים בהצעת החוק הזאת להנגיש – להנגיש לחולים מבחינת שפה; לאפשר לחולים לקבל שירות רפואי, או טיפול רפואי, בשפה שהם מבינים.

יואל חסון: אנחנו לא מבקשים שכל רופא יבין כמה וכמה שפות, אלא מבקשים הנגשה טכנולוגית; הנגשה בשלטים ברחבי בתי-החולים והמרכזים הרפואיים, בניירות ובטפסים, בתרופות שהם מקבלים; שתהיה אפשרות לקבל הסבר בשפות שונות על הטיפול הרפואי.

יואל חסון: היום זה לא קורה.

יואל חסון: זה לא מתאפשר.

יואל חסון: זה לא קורה ולא מתאפשר למרות חוזר מנכ"ל שיצא כבר בשנת 2013, שמחייב את המרכזים הרפואיים להנגיש את המקומות הללו מבחינת שפה.

יואל חסון: אבל אתם יודעים, חברי הכנסת, אנחנו לא ממהרים – לפחות אני לא ממהר – כל דבר לעשות בחקיקה, אלא בשלב הראשון מעוררים את הנושא בוועדות הכנסת, בדיונים, מאפשרים לגופים הביורוקרטיים, למשרדי הממשלה, לקדם את זה לא בחקיקה.

יואל חסון: ויצא חוזר מנכ"ל.

יואל חסון: וכמה שאתם לא מופתעים, כמוני, שחוזר המנכ"ל לא הזיז שום דבר, ולא שינה, ואין הנגשה בבתי-חולים ובמרכזים רפואיים במדינת ישראל.

יואל חסון: לא מדובר כאן, חברים, רק בעניין של אי-נעימות, אלא מדובר כאן ממש בהצלת חיים.

יואל חסון: מדובר כאן במצבים שאנשים לא מצליחים להבין מה הטיפול הנכון שהם צריכים לקבל, לא מצליחים להבין את הצוות הרפואי, ולפיכך, הרבה פעמים נגרמים לאנשים נזקים ממש בגוף.

יואל חסון: אז כמו שאמרתי, אין אכיפה של חוזר המנכ"ל, ועד היום זה לא קרה.

יואל חסון: וכשזה לא קורה – זו שעתה של הכנסת.

יואל חסון: כאן הכנסת צריכה לבוא בקול ברור, בחקיקה, ולומר בצורה ברורה שאם לא מצליחים באופן הרגיל, ראוי שתהיה חובה בחוק להנגיש מבחינת שפה מרכזים רפואיים, בתי-חולים וכל מוסד רפואי.

יואל חסון: צריך לומר שהצעת החוק שלי מאוזנת.

יואל חסון: היא לא באה לכפות כאן עכשיו כל מיני נהלים ברזולוציות קטנות, נמוכות, אלא היא מבקשת, או מאפשרת לשר, להתקין תקנות, והוא, יחד עם המרכזים הרפואיים, יוכל לאפשר להגדיר את הדבר הנכון, איך לעשות את זה בצורה ברורה.

יואל חסון: אני לא רואה את השר ליצמן כאן, לצערי.

יואל חסון: אני לא יודע מי הולך להשיב.

יואל חסון: מי הולך להשיב, אדוני?

יצחק וקנין: השר גלנט.

יואל חסון: השר גלנט הולך להשיב.

יואל חסון: אז אני מבין שהשר ליצמן כנראה לא בארץ, ולכן אתה משיב במקומו.

יואל חסון: אני רוצה לומר לך, השר גלנט, שאתה הולך להשיב בשם השר ליצמן, שאני פניתי לשר ליצמן, ואני ביקשתי – אני ביקשתי – לקדם את החוק הזה בתיאום.

יואל חסון: הסכמתי לתיאום.

יואל חסון: לא הגשתי את החוק הזה עד היום, חודשים ארוכים, כדי להידבר עם השר ליצמן ועם לשכתו, ואני אעדכן בהמשך מה היה שם.

יואל חסון: אבל אני רוצה לומר שהצעת החוק הזאת מגיעה מהציבור.

יואל חסון: היא הגיעה מפניות ציבור, היא הגיעה מגורמים שעוסקים באופן התנדבותי.

יואל חסון: ואני רוצה להודות בעיקר לראש צוות תחום הבריאות, לתיקון מערכת הבריאות, שלנו, במחנה הציוני, ד"ר אמיתי ערמון, שהגה, ריכז והעלה את הנושא הזה לסדר-היום, ועזר לנו לגבש את זה להצעת חוק, שהיא באמת ראויה – להנגיש שירותים רפואיים לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל, גם אם הם לא דוברים את השפה העברית.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה השר יואב גלנט, שר הבינוי והשיכון, במקום שר הבריאות.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק פ/3070 – חוק זכויות החולה.

יואב גלנט: אני משיב מטעם שר הבריאות.

יואב גלנט: במדינת ישראל תושבים רבים הדוברים שפות שונות – ערבית, רוסית, אמהרית, צרפתית, אנגלית ועוד.

יואב גלנט: משרד הבריאות מודע היטב לכך שאי-ידיעת השפה העברית מהווה מחסום בפני קבלת שירותים רפואיים ופועל בנחישות ובאופן מקיף להורדת המחסום הלשוני בשירותי הבריאות עבור אוכלוסיות שאינן דוברות את השפה העברית.

יואב גלנט: בשנת 2011 הוציא המשרד חוזר מנכ"ל בתחום הנגשה לשונית ותרבותית, המחייב את כל ארגוני הבריאות לעמוד בסטנדרטים של נגישות לשונית, לרבות מתן שירותי תרגום בכתב למטופלים הזקוקים לכך.

יואב גלנט: החוזר מחייב את מוסדות הבריאות, בין היתר, בתרגום בזמן אמת בעל-פה בערבית, רוסית, אנגלית ואמהרית, כאשר כל מוסד רשאי לקבל החלטה לגבי דרך מתן השירות, על-פי צרכיו, המבנה הארגוני שלו, הרכב אוכלוסיית המטופלים, הצוות המטפל וכדומה.

יואב גלנט: כמו כן מחויבים המוסדות בתרגום של מסמכי הסכמה מדעת ומסמכי מידע חיוניים, במינוי אחראי כשירות תרבותית במוסד, וכן במתן מענה במוקדי פניות הציבור בשפות האמורות.

יואב גלנט: כמו כן מפרט החוזר שורה של המלצות, הכוללות בין היתר גיוס כוח-אדם מקרב מיעוטים לשוניים ותרבותיים, העלאת המודעות והידע של עובדי המוסד לחסמים תרבותיים ולשוניים ומחקר בנושא.

יואב גלנט: לנוכח זאת מתנגד המשרד להצעה, שהיא הצעה מיותרת, במציאות שאינה מצריכה תיקון חקיקה.

יואב גלנט: עובדתית, חלו שינויים משמעותיים בהתנהלות מוסדות הבריאות בכל הנוגע לתהליכי הנגשה תרבותית.

יואב גלנט: יש להדגיש כי מידת היישום בפועל של חוזר המנכ"ל בנושא הנגשה תרבותית ולשונית, נבדקת בבקרות שוטפות שמשרד הבריאות עורך בקהילה ובמערכת האשפוז.

יואב גלנט: כך, לדוגמה, הסעיפים בנושא הנגשה תרבותית ולשונית נכנסו לכלי הבקרה הרוחביים של כל הצוותים המבצעים בקרות בקהילה.

יואב גלנט: על פעילות המערכת בתחום ההנגשה אפשר ללמוד מדוחות שנתיים – "אי-שוויון בבריאות וההתמודדות עמו", אשר מתפרסמים על-ידי המינהל לתכנון אסטרטגי וכלכלי של משרד הבריאות.

יואב גלנט: הדוחות מתפרסמים לציבור הרחב ונמצאים באתר משרד הבריאות.

יואב גלנט: נכון להיום, לרשות הצוותים והמטופלים קיימות כמה אפשרויות: אנשי צוות דו-לשוניים, מוקד תרגום טלפוני רפואי של משרד הבריאות, מתורגמנים מקצועיים ומגשרים תרבותיים.

יואב גלנט: כל מוסד נערך למתן שירותים על-פי צרכיו בשפות שונות, לפי הרכב אוכלוסיית המטופלים, הרכב הצוות וכדומה.

יואב גלנט: ארגונים רבים משתמשים בשירותי תרגום של מוקד משרד הבריאות.

יואב גלנט: ארגונים אחרים – במקביל לכך או נוסף על כך – בונים רשימת אנשי צוות דו-לשוניים שבמידת הצורך יספקו שירותי תרגום.

יואב גלנט: מוקד תרגום רפואי של משרד הבריאות נותן שירותי תרגום למוסדות ממשלתיים – לשכות הבריאות וטיפות-חלב ובתי-חולים.

יואב גלנט: כמו כן, השירות נרכש על-ידי קופות-חולים "מכבי" ומאוחדת.

יואב גלנט: לסיכום, הצעת החוק אינה נדרשת נוכח קיומו של חוזר מנכ"ל משרד הבריאות והעשייה המבורכת בנושא, ולכן התנגדנו לה.

יואב גלנט: על החתום, שר הבריאות יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: אדוני סיים את דבריו?

יואב גלנט: סיימתי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל, אתה רוצה שלוש דקות נוספות.

יצחק וקנין: יש לך רשות דיבור; עוד שלוש דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, השר גלנט, אני אנהג בסלחנות כלפי הדברים הלא-מדויקים שאתה אמרת עכשיו, מכיוון שאני מתאר לעצמי שמקסימום הוטעית ואתה לא באמת בקי ברזי הדברים.

יואל חסון: למה אני אומר לך את זה, השר גלנט?

יואל חסון: כדאי שתקשיב.

יואל חסון: אתה מדבר על זה – אתה אמרת, משרד הבריאות – שהצעת החוק שלי לא רלוונטית.

יואל חסון: אני מציג לך, אדוני, ואראה לך אחר כך, מכתב מטעם השר ליצמן ב-14 ביוני 2016 – בחתימת השר ליצמן.

יואל חסון: כותב השר ליצמן אלי: "עמדתי היא כי מדובר בנושא חשוב אשר יש עוד לקדמו".

יואל חסון: זה מה שכותב לי שר הבריאות, השר ליצמן.

יואל חסון: חבל שהוא לא נתן לך את המכתב הזה.

יואל חסון: יותר מזה: אתה בא ומדבר על חוזר המנכ"ל, ואתה אומר כמה הוא מחייב וכמה הוא כלי מדויק ולא צריך יותר מהכלי הזה.

יואל חסון: תראה מה כותב השר ליצמן; השר גלנט, אומר השר ליצמן: "חרף כך ישנם מוסדות שאינם מקפידים או שמקפידים באופן חלקי על הוראות חוזר מנכ"ל.

יואל חסון: בשל כך" – שים לב, השר גלנט, מה אומר ליצמן, שר הבריאות – בשל העובדה שלא מתייחסים ברצינות לחוזר המנכ"ל, אומר לי השר ליצמן ש"המשרד יתמוך בסעיף 6(ב)(א) המעגן את זכותו של מטופל לקבל שירות בשפתו".

יואל חסון: זו עמדה בחתימת משרד הבריאות, שר הבריאות, והיא הפוכה לגמרי, השר גלנט, מהתשובה שאתה נתת.

יואל חסון: לכן, במבחן המציאות אתה יודע, וכולנו צריכים לדעת, שאין נגישות היום לחולים במדינת ישראל בשל שפתם השונה.

יואל חסון: אין.

יואל חסון: חוזר המנכ"ל לא משרת את המטרה.

יואל חסון: אין לי שום צורך לחוקק חוקים שאין בהם עניין.

יואל חסון: אני ניהלתי עם השר ליצמן שיג ושיח בנושא הזה חודשים ארוכים.

יואל חסון: אבל מה אירע בסוף?

יואל חסון: לצערי, בסוף, מה שמנצח זה הביורוקרטיה – הביורוקרטיה שלא רוצה חוקים שמחייבים אותה, ולכן בהמשך הדיונים כותב סמנכ"ל במשרד הבריאות שאין צורך בעוד חוקים וחוזר המנכ"ל יעזור.

יואל חסון: אז במבחן התוצאה, אין היום נגישות.

יואל חסון: החוק הזה ייכשל, כי אתם תצביעו נגדו, ועשרות-אלפי חולים לא יקבלו את הטיפול הראוי להם, מכיוון שהם פשוט לא מבינים מה אומרים להם.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – נגישות מוסד רפואי לדוברי שפות זרות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יואל חסון, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 56 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – נגישות מוסד רפואי לדוברי שפות זרות), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 56 מתנגדים, 42 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: להודעה זו נדרשת הצבעה.

יצחק וקנין: בסיום ההודעה אנחנו נצביע על ההודעה.

): ראשית, זו הודעה ללא הצבעה, ואחרי זה אני אקריא את ההודעה עם ההצבעה.

יצחק וקנין: לא משנה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדות הבאות לדיון בהצעת חוק ובהצעות לסדר-היום: ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 109), התשע"ו–2016, לשם הכנתה לקריאה שנייה ולקריאה שלישית; ובהצעות לסדר-היום שהעלו חברי הכנסת משה גפני, נחמן שי, מיקי לוי, עאידה תומא סלימאן, רחל עזריה ומיכאל מלכיאלי בנושא:

): ירידת ירושלים בירת ישראל בדירוג הלמ"ס מהאשכול הרביעי לשלישי.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות לסדר-היום שהעלו חברי הכנסת אלעזר שטרן, בצלאל סמוטריץ, אוסאמה סעדי, נורית קורן ויגאל גואטה בנושא: המאבק שקד–נאור על אופי בית-המשפט העליון.

): ועדת הכספים תדון בהצעה לסדר-היום שהעלה חבר הכנסת משה גפני בנושא:

): התערבות הייעוץ המשפטי ומשטרת ישראל באירוע ההקפות השניות ובאירועים תרבותיים ייחודיים.

): ההודעות שבהן צריך הצבעות: הכנסת החליטה ביום ד' בטבת התשע"ו, 16 בדצמבר 2015, להעביר לוועדת הכלכלה את הצעת חוק הבנקאות (תיקון – הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

): חברת הכנסת קארין אלהרר ביקשה להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת הכספים.

): יושב-ראש ועדת הכלכלה נתן את הסכמתו לבקשה זו.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת הכלכלה לוועדת הכספים, להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): יש לי עוד הודעה להצבעה.

): אתה רוצה בנפרד?

): בוא ונצביע בנפרד על כל הודעה.

יצחק וקנין: אנחנו נצביע על כל ההודעות ביחד, לא?

): אז נעשה בנפרד.

יצחק וקנין: אדוני, אם כך, אני אחשיב את קולך.

יצחק וקנין: תישאר על הדוכן.

): מאה אחוז.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על ההודעה הזאת, הראשונה, שהודיע יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: מי בעד ההודעה?

יצחק וקנין: מי נגד ההודעה?

): אני גם בעד.

): תוסיפו.

יצחק וקנין: בעד.

יצחק וקנין: אני אוסיף אותך לפרוטוקול.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד הצעת ועדת הכנסת – 68 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הבנקאות (תיקון – הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ה–2015, מוועדת הכלכלה לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 69, עם קולו של יושב-ראש הוועדה יואב קיש, ואין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: ההודעה נתקבלה.

): תודה.

): עוד הודעה שצריכה הצבעה, ובזאת נסיים.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, ט"ו בחשוון התשע"ז, 16 בנובמבר 2016, וביום כ"ב בחשוון התשע"ז, 23 בנובמבר 2016, להעביר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות את ההצעות הבאות לשם הכנתן לקריאה ראשונה: 1.

): הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איתן כבל; 2.

): הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן; 3.

): הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת איל בן ראובן; 4.

): הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות בת-הזוג של חייל המשרת במילואים), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מרדכי יוגב וקבוצת חברי הכנסת.

): יושב-ראש ועדת הכלכלה ביקש להעביר את הצעות החוק הנ"ל לדיון בוועדת הכלכלה.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתן את הסכמתו לכך.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעות החוק הנ"ל מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה גם על הודעה זו.

יצחק וקנין: מי בעד ההודעה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד הצעת ועדת הכנסת – 64 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ו–2016; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ו–2016; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ז–2016, והצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות בת-הזוג של חייל המשרת במילואים), התשע"ו–2016, מוועדת הכלכלה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 64 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: גם הודעה זו נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2109/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: להצעה זו הוצמדה הצעת חוק של דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: רבותי, על שתי ההצעות תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: אתם תציגו את ההצעות, והתשובה וההצבעות יהיו במועד אחר.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת – –

יצחק וקנין: אדוני, עשר דקות לרשותך.

יוסי יונה: – – הצעת החוק הזאת שאני מציג בפניכם כבר עלתה לפני כחצי שנה ולא הצבענו עליה.

יוסי יונה: הייתה למעשה דרישה מנציגי הממשלה, נציגי הקואליציה, שאני אמתין עם הצעת החוק הזאת עד שהיא תיבחן, הן על-ידי שר החינוך והן על-ידי שר האוצר.

יוסי יונה: הצעת החוק היא מאוד פשוטה, וחשבתי לתומי, חברות וחברי הכנסת, שהצעה שכזאת, אין שום טעם ואין שום סיבה ואין שום עילה שמישהו יתנגד לה.

יוסי יונה: היא מאוד מאוד קונסנזואלית, היא באה לתקן איזו תקלה, הייתי אומר, איזה עיוות קטן בלשון החוק.

יוסי יונה: אחד מהדברים החשובים, אחת מההמלצות החשובות שתורגמו בסופו של יום לחקיקה, אדוני ראש הממשלה – וזה היה כלול בהמלצות של ועדת טרכטנברג – היא להוריד את רף ההחלה של חינוך חינם לגיל שלוש.

יוסי יונה: אבל הנה, נוצרה תקלה: ילדים חולים במדינת ישראל, יש חוק מיוחד שמגדיר את הזכאות שלהם ואומר שילדים אלה יהיו זכאים לחינוך רק מגיל חמש.

יוסי יונה: כל מה שהמחוקק נדרש לעשות במקרה הזה זה תיקון, תיקון קטן, גם לילדים הללו, גילאי שלוש–חמש, שנאלצים עקב מחלה, תאונה, לשבת בביתם או לשהות בבית-החולים.

יוסי יונה: אז מה ביקשנו?

יוסי יונה: מה הצעת החוק באה ואומרת?

יוסי יונה: נאפשר גם לילדים הללו ליהנות מהורדת הרף של חינוך חובה.

יוסי יונה: ואז נתקלנו במחסומים ביורוקרטיים שהם בלתי סבירים בעליל.

יוסי יונה: דיברנו עם יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, חברי היקר יעקב מרגי, וודאי שהוא הבין את חשיבותו של החוק הזה ותמך בו.

יוסי יונה: ואז נפגשתי, אדוני היושב-ראש, עם שר החינוך, ושר החינוך נפתלי בנט הבין את חשיבותו של החוק, אבל הוא הבין אותו בעירבון מוגבל.

יוסי יונה: הוא אמר: אם משרד האוצר יהיה מוכן להקצות את התקציב הנדרש לשם כך, אני תומך.

יוסי יונה: רבותי, חברות וחברי הכנסת, על מה מדובר, על מה מדובר?

יוסי יונה: התקציב לילדים חולים מגיל חמש עד סוף כיתה י"ב עומד על 35 מיליון שקל, זהו.

יוסי יונה: אם אנחנו מחלקים את התקציב הזה לשנים, עולה שלכל שנה העלות של החוק הזה היא 2 מיליון שקל.

יוסי יונה: זאת אומרת, אנחנו צריכים 4, 5, 6, 7 מיליון שקל כדי לממן את התוספת.

יוסי יונה: והנה, הלכתי לשר החינוך.

יוסי יונה: כפי שאמרתי, הוא הבין את החשיבות של החוק, ואז הופנינו למשרד האוצר.

יוסי יונה: הופנינו לרפרנטית של משרד האוצר, כדי שהיא תקבע אם בסופו של יום קיימת הצדקה להוריד את רף התחולה של חוק חינוך חינם לילדים חולים לגיל שלוש.

יוסי יונה: וראו זה פלא, חברות וחברי הכנסת: אני פרופסור לחינוך, עוסק בחינוך כ-30 שנה, מציג בפניה את הנימוקים, והגברת אומרת לי: לא השתכנעתי.

יוסי יונה: אני צריך להתמודד עם מישהי ממשרד האוצר שלא הגיעה עדיין לגיל 30, ללא שום הבנה והכשרה בתחום החינוך, ואני עומד שם כעני בפתח למען ילדים חולים וצריך לשכנע את הגברת שאכן יש טעם בדבר.

יוסי יונה: אני בוודאי מוחל על כבודי ואומר לגברת: אמרי לי מה עלי לעשות.

יוסי יונה: אז היא אמרה לי: תביא לי מסמך מטעמם של מומחים כאלה ואחרים שיאמרו מהי החשיבות הזאת בחינוך מגיל שלוש עד חמש.

יוסי יונה: דרך אגב, המחוקק כבר הבין שיש חשיבות לגבי ילדים שאינם חולים.

יוסי יונה: זאת אומרת, לא הייתי צריך להביא שום דבר, כי משעה שהמחוקק מבין את חשיבותו של החינוך מגיל שלוש עד חמש, זה כולל את התלמידים החולים.

יוסי יונה: מדוע אני צריך להביא מסמכים?

יוסי יונה: אבל כפי שאמרתי, חברותי וחברי חברי הכנסת, מחלתי על כבודי והבאתי לגברת מסמכים ממומחים בין-לאומיים, כדי שהיא תעיין בהם ותאשר.

יוסי יונה: ואני מביא בפניה את המסמכים, ולאחר כך וכך ימים – חולפים להם הימים ואני מתקשר לגברת ואומר לה: מהו פסק-הדין של מומחי האוצר לחינוך?

יוסי יונה: והיא אומרת לי: לא השתכנעתי.

יוסי יונה: לא השתכנעתי.

יוסי יונה: עכשיו, אני יכול רק להביא בפניכם – לפני כמה ימים התפרסמו ממצאים על מחקרים שנעשו על חשיבותו של החינוך בגיל הרך.

יוסי יונה: הנה ציטוט מכתבה שהתפרסמה בעיתון: "התומכים בתוכניות החינוך לגיל הרך מוסיפים כי התועלת שלהן אינה מוגבלת לילדים.

יוסי יונה: טיפוח פעוטות מצמצם את הסיכוי שהציבור יצטרך לממן אותם כבגירים בעלי תפקוד לקוי.

יוסי יונה: יתר על כן" – הקשיבו, רבותי – "על-פי הבנק העולמי, כל דולר שמושקע בחינוך טרום-יסודי מפיק רווח של בין 6 ל-17 דולר לקופה הציבורית, שבא לביטוי בכוח עבודה בריא ויצרני יותר ובשיעורי פשיעה נמוכים יותר".

יוסי יונה: פקידי משרד האוצר לא השתכנעו.

יוסי יונה: והנה, גם במדינות המתפתחות, על-פי ממצאים של מחקרים אחרים, נכתב כך: "בשנת 2000 הופעלה תוכנית מקיפה של חינוך לגיל הרך רק בשבע מדינות מתפתחות, ואילו כיום תוכניות כאלו קיימות במחציתן כמעט".

יוסי יונה: מה תהיה עמדתו של משרד האוצר – לא השתכנעתי.

יוסי יונה: אז אני בא כאן לפניכם ומבקש את תמיכתכם.

יוסי יונה: אני לא מעוניין להביך את הממשלה בכך שהיא תפיל את הצעת החוק ההגיונית, הסבירה, המתבקשת, המוסרית; אין לי עניין בכך.

יוסי יונה: לכן באתי בדברים עם יושב-ראש הקואליציה חברי דוד ביטן, ואמרתי: הבט, אני לא רוצה שהצעת החוק הזאת תיפול רק בגלל מאבקים ילדותיים, קטנוניים, בין הקואליציה לבין האופוזיציה.

יוסי יונה: הבה ונטכס עצה – הרי זה אינטרס חברתי, אזרחי, משותף לכולנו.

יוסי יונה: הבה ונטכס עצה, אמור לי כיצד אני יכול לקדם את הצעת החוק הזאת לטובתם של הילדים הללו שנזקקים יותר מילדים אחרים לחינוך.

יוסי יונה: חשבו שוב, ילדים שמפאת מחלה או תאונה מרותקים לביתם או למיטות בבתי-חולים לא מקבלים את מה שמגיע להם על-פי חוק.

יוסי יונה: קיבלתי את הצעתו של יושב-ראש הקואליציה, חברי דוד ביטן.

יוסי יונה: הוא אמר: בוא לא נעלה את הצעת החוק להצבעה; תשובה והצבעה יהיו במועד אחר, שבועיים מהיום.

יוסי יונה: אז אני בא לכאן, פונה לכל אלה שהקשיבו לי בקשב רב או בחצי קשב, שייתנו גם הם את ידם בסיעות השונות שלהם.

יוסי יונה: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, שעל הצעת החוק הזאת חתומים חברות וחברי כנסת כמעט מכל סיעות הבית: הליכוד, יש עתיד, כולנו, יהדות התורה, ישראל ביתנו, ש"ס, מרצ, המשותפת, למעט הבית היהודי.

יוסי יונה: אז, אם כן, אנא, חברות וחברי כנסת בסיעות השונות, הצטרפו לדבר הזה, להצעת החוק הזו, ובקשו גם מראשי הסיעות שלכם שיתמכו בהצעת החוק הזו.

יצחק וקנין: תודה.

יוסי יונה: זה הדבר ההגיוני, המתבקש, הפדגוגי והמוסרי.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2650/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, שהצעת חוק דומה שלו הוצמדה להצעה זו.

יצחק וקנין: הצעת חוק חינוך לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016, של דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: לרשותך – שלוש דקות או חמש?

יצחק וקנין: שלוש.

יצחק וקנין: זכרתי שלוש.

יצחק וקנין: שלוש דקות ו-28 שניות.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), הצעת חוק חשובה, ערכית, מתחייבת ונדרשת.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לכל הדברים שאמר חברי חבר הכנסת יוסי יונה.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, אין שום סיבה, אין שום היגיון, אין שום הצדקה, לפגוע בילדים חולים.

דב חנין: מטרת החוק שלנו היא להבטיח שחוק חינוך חינם לילדים חולים יוחל על כלל הילדים החולים הזכאים לחינוך חובה.

דב חנין: מה זה חוק חינוך חינם לילדים חולים?

דב חנין: זה חוק שקובע שילדים שזכאים לחינוך חובה בהתאם לחוקים הקיימים, שנעדרים מבית-הספר בשל מחלה למעלה מ-21 ימים, או תלמידים הסובלים ממחלה מתמשכת לתקופה העולה על ארבעה שבועות, יזכו לשירותי חינוך.

דב חנין: וכפי שאתם תראו, עמיתי חברי הכנסת, יש מתאם בין הזכות לקבל שירות של ילד חולה לבין הזכאות לחינוך חובה וחינם מטעם המדינה בהתאם לחוק חינוך לימוד חובה וחוק חינוך מיוחד.

דב חנין: עם זאת, אני אומר בצער שילד חולה הוגדר היסטורית בחוק חינוך חינם לילדים חולים כילד שגילו מעל חמש שנים, בזמן שאנחנו תיקנו את חוק חינוך חובה, שהיום חל על ילדים מעל גיל שלוש.

דב חנין: אנחנו יצרנו בכך פער בין ההסדר העקרוני שבחוק הכללי לבין מצבם של ילדים חולים.

דב חנין: ילדים חולים גילאי שלוש וארבע לא זכאים לשירותי חינוך כמו כלל הילדים.

דב חנין: לדבר הזה אין שום הצדקה.

דב חנין: אין שום סיבה לפגוע בילדים חולים בגילים של שלוש וארבע; הם צריכים ליהנות משירותי חינוך כמו כלל הילדים החולים, ללא אפליה ובהתאם לרוח החוק.

דב חנין: אני חייב לומר לכם שדווקא להבטחת שירותי החינוך לילדים בגיל הרך יש משמעות גדולה יותר, מכיוון שבגילים מבוגרים לפעמים הילד יכול להסתדר יותר בלי המערכת, יכול להשלים בעצמו דברים.

דב חנין: כאשר אנחנו מדברים על הגיל הרך, שירותי החינוך של הגיל הרך הם חיוניים, ודחופים, וחשובים, ואין להם חלופה.

דב חנין: צריך לחזור ולהגיד כאן שחינוך בגיל הרך איננו שירותי בייביסיטר; זו תפיסה שעברה מן העולם, וצריך לומר את זה גם כאן, בכנסת.

דב חנין: חינוך בגיל הרך הוא חינוך בעל חשיבות עצומה להתפתחותו של הילד; חינוך בגיל הרך הוא משמעותי ביותר מבחינת היכולת שלו לרכוש כלים ולהגיע למימוש היכולות שלו כאדם וכאזרח בחברה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, כמו שאמר חבר הכנסת יונה, זו הצעת חוק שחייבת לזכות בתמיכה מכל קצוות הבית – –

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: – – ואני מקווה שבעוד שבועיים, כשנביא אותה להצבעה, היא אכן תזכה בתמיכה כזאת.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3322/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק להיטל על תקבולים ממכירת סיגריות ומוצרי טבק והקמת קרן למניעת עישון, התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך, חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: תודה רבה לך.

יעל גרמן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, 8,000 ישראליות וישראלים נפטרו בשנת 2015 כתוצאה מעישון סיגריות, ממחלות שונות.

יעל גרמן: 10% מהם – 800 ישראלים וישראליות – נפטרו מעישון כפוי, מה שנקרא עישון פסיבי.

יצחק וקנין: סגן שר האוצר נמצא?

יעל גרמן: זה יהיה נחמד מאוד.

יצחק וקנין: הוא צריך להשיב לך על הצעת החוק.

יעל גרמן: לא, אנחנו הפכנו את זה להצעה לסדר-היום, אני אודיע על זה בסוף.

יצחק וקנין: אז לא תהיה תשובה?

יעל גרמן: לא תהיה תשובה כי אני הפכתי את זה – – –

יצחק וקנין: יש הסכמה.

יצחק וקנין: אוקיי, תודה.

יעל גרמן: זה בהסכמה.

יצחק וקנין: הדברים ברורים.

יעל גרמן: מחקרים אחרונים של האגודה למלחמה בסרטן מורים על קשר ישיר בין עישון לבין סרטן הריאה, הלוע, שלפוחית השתן, חלל האף והפה, הגרון, הלבלב, הכליה, הוושט, סרטן הדם – סרטן שניתן למנוע אותו.

יעל גרמן: אם לא יעשנו, 40% פחות ימותו.

יעל גרמן: באשר לסרטן הריאה, 80% יכולים להינצל אם באמת יפסיקו את העישון.

יעל גרמן: וכמה עולה לנו העישון?

יעל גרמן: כמה עולה לנו?

יעל גרמן: כמה עולה לנו הטיפול באותם חולים?

יעל גרמן: יש המעריכים את זה ב-12 מיליארד ש"ח.

יעל גרמן: ואני שואלת אתכם, מדוע שלא נעשה הכול?

יעל גרמן: מדוע לא נירתם כדי למנוע את העישון, כדי למנוע את הרוצח מספר אחת שמסתובב בקרבנו?

יעל גרמן: יבואו כאלה ויאמרו לי: אדם רוצה לעשן, זו זכותו.

יעל גרמן: הוא רוצה לעשן, ליהנות מהסיגריה, ומוכן למות בגיל 20, 40 או 50.

יעל גרמן: זו אכן זכותו, אבל האדם המעשן צריך להבין שהעלויות של הטיפול שלו ושל אלה שניזוקים ממנו מסביבו, העלויות האלה מוטלות על כולנו, על כל החברה.

יעל גרמן: החברה כולה נושאת בעול ונושאת בעלויות של ריפוי אותו אדם שהחליט שהוא רוצה לעשן.

יעל גרמן: ואכן, הבינו את זה בעולם.

יעל גרמן: ובעולם, ארגון הבריאות הבין-לאומי הוציא אמנה, והפלא ופלא, גם אנחנו במדינת ישראל חתומים עליה.

יעל גרמן: ומה אומרת האמנה?

יעל גרמן: האמנה מדברת במפורש על כך שברור שהעישון מזיק, שהוא גורם למוות, ובמיוחד הוא מזיק לתינוקות ולנשים שמיניקות; היא מדברת על כך שהסיגריות ומוצרים אחרים המכילים טבק הם מהונדסים, וחברות הסיגריות עושות הכול כדי לגרום ולשמור על כך שתהיה תלות של המעשנים בסיגריות; האמנה מדברת על כך שיש עלייה בהיקף העישון ושצריך למנוע אותה, ולכן מדינות חתומות על אותה אמנה.

יעל גרמן: ובסעיף 6 של אותה אמנה מדובר על כך שהמדינות יעשו הכול כדי להעלות את התמחור ואת המיסוי, שכן נתגלה שמיסוי גבוה ותמחור הם אחד הנימוקים ואחד הגורמים העיקריים לירידה בעישון.

יעל גרמן: כאשר חפיסת הסיגריות עולה סכום גדול לא מתחילים אפילו לעשן אותה, במיוחד בני-הנוער שהפרוטה לא מצויה בכיסם – ואנחנו הרי רוצים לשמור על בני-הנוער, וכמה חשוב למנוע את התחלת העישון אצל בני-הנוער.

יעל גרמן: רק לאחרונה נערך בקליפורניה משאל עם שבו שאלו את הקליפורנים, את תושבי קליפורניה, האם הם מוכנים להעלות את מחיר חפיסת הסיגריות ב-2 דולר.

יעל גרמן: 64% ענו כן, כל השאר ענו לא.

יעל גרמן: רוב גדול של הציבור בקליפורניה החליט להעלות את המחיר של חפיסת הסיגריות, מפני שהם מבינים שמחיר גבוה ימנע את העישון, יביא לכך שבני-נוער לא יתחילו לעשן, וכמובן, יפחית את המחלות ואת העלויות, כפי שאמרתי, הנגרמות בעטיין.

יעל גרמן: מעניין לראות ניסוי שנערך בשנים האחרונות בעיר ניו-יורק על-ידי ראש העיר בלומברג, שראה באמת את חשיבות הפסקת העישון ולקח את זה כאחת מהמטרות שלו.

יעל גרמן: והנה, אנחנו רואים בגרף שבעקבות העלאת מסים – מסים פדרליים ומסים מקומיים, עירוניים – הורידו את שיעור המעשנים מ-21.5% ל-14%.

יעל גרמן: 34% מהאנשים הפסיקו לעשן בעקבות העלאת מחיר חפיסת הסיגריות.

יעל גרמן: החוק שאנחנו הבאנו מדבר על כך שיוטל היטל בשיעור של 0.5% ממס הקנייה.

יעל גרמן: לא חצי דולר, לא דולר, לא דולר וחצי ולא 2 דולרים; 25 אגורות, זה הסכום של 0.5% ממס הקנייה שיעלה את מחיר חפיסת הסיגריות.

יעל גרמן: אבל ב-25 אגורות ניתן יהיה – וכך אומר החוק – להקים קרן, או ניתן גם להחליט שזאת תהיה רשות, והקרן הזאת או הרשות הזאת ידאגו שתהיה הסברה ויהיה חינוך למניעת העישון.

יעל גרמן: מ-25 אגורות על קופסת סיגריות אחת ניתן לאסוף עשרות-מיליוני שקלים, שיעברו ויממנו את ההסברה ויגרמו לכך שבני-הנוער שלנו לא יעשנו.

יעל גרמן: אבל יותר חשוב מכך – הם ימנעו כל כך הרבה מקרי מוות.

יעל גרמן: אבל, לדאבוני, החוק הפשוט, החוק הזה שאנחנו למעשה מחויבים לו על-פי אמנה שאנחנו חתומים עליה, החוק שהוכח שיש לו תוצאות כל כך מובהקות בקליפורניה, החוק שבלומברג, ראש עיריית ניו-יורק, פעל על-פיו והוכיח תוצאות בלתי רגילות, החוק הזה לא עבר את ממשלת ישראל וועדת שרים לענייני חקיקה, שהייתה צריכה להיות הראשונה לאמץ חוק זה, לתמוך בו ולהצביע בעדו, ולדאבוני הרב, הצביעה נגדו.

יעל גרמן: אני לא יכולה להבין מדוע, גם לא נתנו את ההסברים מדוע.

יעל גרמן: אבל אני עומדת כאן מתוך ידיעה שאם אני אעלה את החוק, הרוב הקואליציוני האוטומטי, המשמעת הקואליציונית תגרום לכך שהחוק הזה ייפול.

יעל גרמן: ולכן, לדאבוני הרב, אני מבקשת להפוך זאת להצעה לסדר-היום.

יעל גרמן: אני אבקש להעלות זאת בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואני מאוד מקווה שכאשר יבואו כל המומחים ויעידו על הנזקים הגדולים, על המוות המיותר שנגרם כתוצאה מהעישון ועל הניסיון הטוב בעולם בהעלאת המיסוי והורדת מספר המעשנים, אני מקווה שוועדת העבודה, הרווחה והבריאות תאמץ את החוק ואולי תחליט להפוך אותו לחוק של הוועדה, ואז אולי נצליח להעביר אותו ונזכה להציל אלפי בני-אדם שעדיין מעשנים, ולדאבוני, ממשלת ישראל לא עושה די להפסיק זאת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: כאמור, חברי הכנסת, יש הסכמה, אני מבין, גם של הממשלה להפיכת – אדוני רוצה להשיב?

יצחק כהן: ברשותך.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

יצחק וקנין: יעלה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן וישיב, ובהסכמה, אני מבין, להפיכת הצעת החוק להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר, רשות הדיבור שלך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת יעל גרמן, אני שמח שהעברת את זה להצעה לסדר-היום, כי זה באמת נושא ראוי והצעה ראויה.

יצחק כהן: אבל דרך המלך לעידוד הסברה למניעת עישון היא להקצות לכך תקציב ייעודי מתקציב המדינה, ולא בדרך עקיפה ומסורבלת של יצירת היטל חדש שיש בו מורכבות יישומית ותפעולית.

יצחק כהן: לא משנה איך תקראי לזה – זה העלאת מסים, ואת ואני נגד העלאת מסים.

יעל גרמן: 25 אגורות על חפיסה.

יצחק כהן: לא משנה, זו העלאת מס, ואנחנו, את ואני, נגד העלאת מסים.

יצחק כהן: די, הציבור כבר מצפה מאתנו להוריד מסים.

יצחק כהן: עכשיו, המטרה שלך ראויה בהחלט.

יצחק כהן: אז רק צריך לקחת כסף מהתקציב ולעשות עם זה הסברה.

יעל גרמן: בידך, אדוני.

יצחק כהן: יצירת היטל חדש מהווה תקדים ליצירת היטלים נוספים לכל מיני מטרות ראויות, כמו למשל היטל מס קנייה על רכב למלחמה בתאונות דרכים, או היטל דלקים למניעת זיהום אוויר באזורים מסוימים.

יצחק כהן: אין לזה סוף.

יצחק כהן: אין לזה סוף.

יצחק כהן: כבר היום מוטל מס קנייה בשיעור גבוה, גבוה מאוד, על כל מוצרי הטבק, אשר הועלה כמה פעמים – ואת יודעת את זה – בשנים האחרונות.

יעל גרמן: עדיין יש מדינות בעולם שהמסים בהן הם הרבה יותר גבוהים ומחיר חפיסה הרבה יותר – – –

יצחק כהן: אבל אנחנו לא רוצים להכביד על עם ישראל, באמת.

יצחק כהן: זה מכביד גם על הכלכלה.

יעל גרמן: אנחנו מכבידים על עם ישראל בעלויות שמוטלות עליו בגין המחלות שנגרמות בגין העישון.

יצחק כהן: גברתי שרת הבריאות לשעבר, המטרה ראויה, השאלה היא מה הדרך ליישם אותה.

יצחק כהן: להעלות מסים – אנחנו מתנגדים.

יעל גרמן: אדוני, אם אתה כסגן שר תבוא ותאמר שאכן אתה תמליץ להקצות, להקים רשות או להקים קרן מכספי האוצר שבאמת תיועד לחינוך ולמניעת עישון, אני אודה לך, וזה יהיה דבר נפלא.

יצחק כהן: גברתי, זו דרך המלך.

יצחק כהן: ככה עושים עבודה נכונה.

יצחק כהן: יש לקונות רבות וחוסר בהירות – אני לא אכנס לגופו של החוק, כי הפכת את זה להצעה לסדר-היום, אז בסדר.

יצחק כהן: מס הקנייה נגבה ממספר מצומצם של יבואנים ויצרני סיגריות, ולפי ההצעה ייגבה היטל על כל מכירה של מוצרי טבק, דהיינו מאלפי נקודות מכירה בארץ – קיוסקים, סופרים, תחנות דלק וכיוצא בזה – דבר היוצר קושי מהותי ביכולת האכיפה והבקרה.

יצחק כהן: חוץ מזה אנחנו נגד מסים – נגד העלאת מסים, לא נגד מסים.

יעל גרמן: אם הצעת החוק שלי תגרום – – – שתקום באמת קרן ייעודית, דיינו.

יצחק כהן: ברשותך, נמשיך לדון בזה בוועדה, ואני מודה לך מאוד.

יצחק כהן: אני מציע לקבל את ההצעה של חברת הכנסת יעל גרמן ולהפוך אותה להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר, מה שביקשת יחכה לך למטה.

יצחק וקנין: הצעת חוק להיטל על תקבולים ממכירת סיגריות ומוצרי טבק והקמת קרן למניעת עישון, התשע"ו–2016, הופכת להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: זה יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק להיטל על תקבולים ממכירת סיגריות ומוצרי טבק והקמת קרן למניעת עישון, התשע"ו–2016, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 22 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יוסי יונה: לא שמתי – – –

יצחק וקנין: לא הצבעת?

יצחק וקנין: אני מצרף את קולך לפרוטוקול, חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/3250/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, עשר דקות לרשותך.

עליזה לביא: השרה כאן?

יצחק וקנין: שרת המשפטים נמצאת באזור.

יצחק וקנין: אני מבקש לבקש שתיכנס.

יצחק וקנין: לא נכון יהיה שהיא תציג הצעת חוק שהשרה שצריכה לענות לה לא פה.

עליזה לביא: אז להמתין, אדוני?

יצחק וקנין: לא אכפת לי שאת תתחילי ואני אתחשב בזמן, ואם צריך יהיה תוספת זמן אני אתן לך.

יצחק וקנין: אבל אין ספק שהשרה – – –

עליזה לביא: אני אשמח לדבר על עוד נקודה עד שתגיע השרה, אם אדוני מוכן.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אני לא מגביל אותך במה שתרצי לדבר ועל מה שתרצי לדבר.

יצחק וקנין: בכל אופן – – –

עליזה לביא: אז אתה מתחיל זמן, אדוני?

יצחק וקנין: אני לוקח את הזמן, אבל אני אוסיף לך זמן.

יצחק וקנין: מהרגע שהשרה תבוא, אני אחזיר אותך לעשר דקות.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: לא חובה, ברור שזה לא חובה.

עליזה לביא: כן, אבל ראוי ששרה – – –

קריאה: – – –

עליזה לביא: סליחה?

יצחק וקנין: דרך אגב – – –

עליזה לביא: אדוני, מי משיב לי?

יצחק וקנין: שרת המשפטים.

מיקי רוזנטל: אני אשיב לך, אנחנו בעד.

מיקי רוזנטל: מה אכפת לך, תמשיכי.

עליזה לביא: אתה בעד?

עליזה לביא: אתה תומך בי?

מיקי רוזנטל: ודאי.

מיקי רוזנטל: אני הגשתי הצעת חוק כזאת.

עליזה לביא: אני יודעת, אבל אתה יודע – – –

מיקי רוזנטל: הסיעה שלנו – – –

עליזה לביא: הסיעה שלך הודיעה שהיא לא תומכת.

מיקי רוזנטל: מה אני אעשה – –

עליזה לביא: תודה.

מיקי רוזנטל: – – יש כאלה שעובדים בשביל ההסתדרות, אני עובד בשביל הציבור.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: אני מאוד שמחה להרגיש שאני לא לבד.

חיים ילין: הופה – – –

עליזה לביא: לא כל יום אני מרגישה את עצמי פה לבד, בטח עם חברי כנסת שלוחמים למען שקיפות ומבקשים ומביאים ומנסים לתקן עולם – –

חיים ילין: מיקי, אתה גדול.

עליזה לביא: – – ולא תומכים.

עליזה לביא: אבל בואו נעשה רגע סדר לגבי הצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: באמת, אני לא הראשונה שמעלה אותה ואני גם לא אהיה האחרונה, כי אני, בעוד כמה חודשים, ברגע שאוכל אני אעלה אותה, ואני אשמח מאוד אם נעשה את זה ביחד.

עליזה לביא: מי מפחד משקיפות, חברים, מי מפחד משקיפות במדינה שלנו?

עליזה לביא: השרים דחו פעם נוספת את ההצעה לשקיפות ובקרה על ארגונים של עובדים.

עליזה לביא: בישראל, סוף שנת 2016, עדיין פועלים גופים ציבוריים שפטורים מכל סוג של פיקוח וביקורת, ברוח חקיקה מתחילת המאה הקודמת.

עליזה לביא: לגופים האלה – בואו נלמד את הנושא כי יש פה אי-הבנה – אדוני, אני לא – – –

יואל חסון: מה זה השוק הזה?

עליזה לביא: באמת.

עליזה לביא: תודה, גברתי השרה.

יצחק וקנין: לא ראוי שאת נכנסת עם הפלאפון ומדברת לאורך כל – אפשר לשבת במקום ולדבר.

עליזה לביא: לגופים האלה קוראים אגודות עות'מאניות, אבל מכיוון שהשם הזה לא אומר הרבה ונשמע כמו משהו קצת טכני ומשעמם, אני רוצה רגע להסביר.

עליזה לביא: מדובר בארגוני עובדים: התאחדות המלונות, התאחדות התעשיינים, התאחדות הקבלנים, ההסתדרות, וכל מה שמתחיל ב"התאחדות", "הסתדרות", ההתאחדות של התעשיינים, המלונות, אגודת הכלב הכנעני, הסתדרות הרוקחים, הסתדרות המהנדסים, התאחדות בעלי-המלאכה.

יואל חסון: מה רע בזה?

יואל חסון: מה רע בזה?

עליזה לביא: אז המצב המשפטי הקיים מסדיר את הפעילות של האגודות העות'מאניות בישראל.

עליזה לביא: בעצם הוא לא שוויוני, הוא לא שקוף, הוא נותן להן אפשרות של החרגה משאר העמותות והחברות לתועלת הציבור, שמחויבות, כן, לחוק העמותות, שחוקק כאן בבית הזה ב-1980.

עליזה לביא: אז במצב הקיים אין מגנון יעיל לביקורת ולפיקוח על הפעילות של האגודות העות'מאניות, אין שקיפות, מה שמאפשר לגופים האלה להתנהל ללא פיקוח ציבורי, והתוצאה של הפרצה הזאת בחוק זה חוסר שקיפות – כן, חוסר שקיפות – שמוביל לא אחת לאי-סדרים, לשחיתויות.

עליזה לביא: כמה מן הגופים המדוברים הם מהגדולים והמשפיעים במשק הישראלי, ואין סיבה שהם יוחרגו מחובות דיווח וכללי מינהל תקין על אף ההשלכות הכרוכות בכך עבור מאות-אלפי אנשים בישראל.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לדבר – מעט אנשים, ואי-אפשר לדבר.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: מעט אנשים ויותר מדי רעש.

יצחק וקנין: אנא.

עליזה לביא: כן, אי-אפשר לעצור את הזמן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני, אני לא רוצה לגרום שאתה תהיה בחוץ אבל יש יותר מדי רעש, דווקא – עליזה בראשי.

עליזה לביא: אני את עליזה שומעת עד פה.

יצחק וקנין: תקשיבו.

יצחק וקנין: אין פה כמעט חברי כנסת, כל הרעש זה מכם.

יצחק וקנין: מה אתם רוצים שאנחנו נעשה – –

עליזה לביא: אני יודעת שאת תכף תצעקי "נגד", את תכף תצעקי "נגד" – –

יצחק וקנין: – – שנבוא לנשיאות ונקבע שהם לא ייכנסו לפה יותר מדי?

עליזה לביא: – – אבל לפחות תלמדי על מה את צועקת "נגד".

עליזה לביא: ראשיתו של המצב הקיים היא ב-1909, אז חוקק בארץ-ישראל החוק העות'מאני על אגודות, אשר הסדיר את אופן הקמתם ופעילותם של מוסדות ללא כוונת רווח.

עליזה לביא: חוק העמותות שנחקק בשנת 1980 ביטל את האפשרות להקים אגודות חדשות, אולם אפשר לאגודות, ובעיקר לארגוני עובדים, שהיו קיימות ערב חוק העמותות, להמשיך ולהתקיים בלי שיחולו לגביהן החובות שהזכרתי – של שקיפות, של פיקוח, כל מה שבעצם קיים לגבי עמותות, אחרי ששמענו את הדברים הנוראים שעשו באמצעות העמותות.

עליזה לביא: אבל מה, החריגו את מי שהיה כנראה נוח מאוד להחריג, והמצב המשפטי הזה נשאר עד היום.

עליזה לביא: והמשמעות של הדברים, חברים, היא שבעוד על כל תאגיד אחר במדינה חלות חובות דיווח ורישום קפדניות, עם מנגנונים יעילים של פיקוח, של רגולציה ממשלתית, ובכלל זה אפילו חברות פרטיות, הרי שהאגודות העות'מאניות ממשיכות להתקיים מבלי שחלה עליהן הלכה למעשה כל חובת דיווח ושקיפות, וזאת חרף העובדה שמדובר בתאגידים הפועלים למטרות ציבוריות תוך שימוש בתרומות ובכספי ציבור.

עליזה לביא: תרומות וכספי ציבור.

עליזה לביא: במדינת ישראל יש היום אלפי אגודות עות'מאניות, וביניהן אגודות עם תקציבים שנתיים של מאות מיליונים של שקלים – ההסתדרות והסתדרות המורים והתאחדות המלונות והתעשיינים ואגודת הכלב הכנעני והסתדרות הרוקחים והמהנדסים ובעלי המלאכה, וחלקן – – –

יואל חסון: מה יש לך נגד הכלב הכנעני?

עליזה לביא: אני רוצה שתזכור את זה.

עליזה לביא: הכלב הכנעני.

קריאות: – – –

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה הוא יהיה פטור?

יואל חסון: זה גזע מדהים.

עליזה לביא: גזע מגניב, אבל למה שיהיה לו פטור?

עליזה לביא: למה, תגיד לי סיבה אחת.

יואל חסון: כי הוא גזע מדהים.

עליזה לביא: גזע מדהים.

עליזה לביא: אז יש פה עוד גזעים מדהימים שאולי כדאי שיהיה להם פטור, אתה לא חושב, כמה גופים שצריך לשמר אותם, והם מקבלים תמיכה ממשלתית משמעותית.

עליזה לביא: ובעבר, כן, עלו פה הצעות דומות שניסו להסדיר את מעמדן, חלק על-ידי כמה מהשרים שיושבים היום סביב שולחן הממשלה.

עליזה לביא: ופעם אחר פעם הן נדחות בשל לחצים חזקים שמופעלים על-ידי גופים שמעורבים לסיכול של הצעת החוק.

עליזה לביא: אז ממה אתם מפחדים, השרים, חברי השרים, ממה?

עליזה לביא: אתם הרי אלו שמביאים לכאן פעם אחרי פעם בקשות לשקיפות וחוקים של פיקוח ושל בקרה על גופים ציבוריים, על עמותות.

עליזה לביא: וכל הזמן מדברים בשם השקיפות, יש אפילו ועדה בכנסת על השקיפות, אז איך בעצם אתם תצביעו נגד, אולי תסבירו לי.

עליזה לביא: כשרוצים להגיע לגופים שלא רוצים להתעסק אתם, אז אתם בעצם נגד, אתם צובעים מה כן ומה לא.

עליזה לביא: אז, חברי חברי הכנסת, ההצעה מבקשת להטיל על האגודות העות'מאניות בסך הכול חובה של דיווח והתנהלות בסיסית, כפי שהיא חלה על עמותות ועל חברות לתועלת הציבור, ובכלל זה לציין בפרסומים שלהן את העובדה שהן אגודות; לקיים תקנון אגודה; להחיל עונשים בגין עבירות בדומה לאלו החלים על עמותות; לנהל חשבונות בהתאם לכללים שנהוגים – –

יצחק וקנין: סמוטריץ, בצלאל, קצת פחות רעש.

עליזה לביא: – – ולהגיש לרשם דוחות שנתיים ומסמכים נוספים; וכן להעביר את סמכויות הביצוע לידי משרד המשפטים.

עליזה לביא: מאוד פשוט, מאוד מובן מאליו, מאוד ברור, בטח למי שהגיע לבית הזה בשם הבקשה לשקיפות – בקשה מוצדקת, נכונה, שתביא לנו חברה נקייה יותר, מרחב ציבורי בטוח יותר.

עליזה לביא: אז השקיפות כבר כאן, חברים, השקיפות כבר כאן, ויש בממשלה שרים שמסרבים להתקדם מאותן נורמות ארכאיות ולשים סוף לאבסורד הזה, שיוצר דין שונה לארגוני עובדים ולגופים חזקים במשק.

עליזה לביא: ובמציאות מתוקנת הסדרה כזו הייתה עניין מובן מאליו.

עליזה לביא: איש לא אמור היה להתנגד, אף אחד בבית הזה לא היה אמור להתנגד – לא אחד ולא אחת – להצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: אבל הבעיה היא שיש כוחות חזקים וגדולים במשק שמסכלים ומסכלים ומסכלים.

עליזה לביא: ואיך אמרו לי, במוצאי-שבת יעשו שוב סבב ויגידו שזה לא מתאפשר כי לאלה לא נוח ולאלה לא נוח ולאלה זה לא נוח.

עליזה לביא: אז כל אלה שזה לא נוח להם, ואתם נציגי הציבור שלהם, אני מצפה מכולכם – שרים וחברי כנסת, שמרבים לדבר בשם השקיפות ופועלים בשם השקיפות – להצביע ולגלות אחריות ולתמוך בהצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: לגלות אומץ ציבורי; כמו שאתם דורשים, גם להיות כאלה, להיות מודלים לחיקוי.

עליזה לביא: וגם במקרה הזה, הנקודתי הזה, לתמוך בהצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: גם אם לא תתמכו בה, מה שאני צופה לפי הדיווחים של הסיעות, אני יודעת שאני אמשיך ואני קוראת לחברים לבוא ולהצטרף להצעת החוק הזאת.

עליזה לביא: ואדוני, בזמן שנשאר לי אני רוצה לשתף אתכם בדיון שקיימנו היום, דיון שיזמתי בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, בעקבות התכנסות שתהיה של בית-הדין הגבוה – לבוא ולבטל גט שניתן לפני כשנתיים לאישה.

עליזה לביא: האישה קיבלה גט לפני כשנתיים וחצי, בעלה צמח, ואין היתכנות שהוא ישוב למציאות חיים רגילה, וחייה נהרסו.

עליזה לביא: היא קיבלה את הגט לפני שנתיים וחצי באופן אמיץ על-ידי דיין, והיום יש ערעור של אדם שהוא בכלל לא צד בעניין הזה, שמבקש לבטל.

עליזה לביא: עתידה להיות התכנסות, ואנחנו היום התכנסנו כדי לבקש ולפנות.

עליזה לביא: אני רוצה לפנות מכאן, מכנסת ישראל, לרב הראשי לישראל הרב יוסף: גלה רגישות למצוקה של העגונות.

עליזה לביא: תמשיך את הרוח שאבא שלך הוביל.

עליזה לביא: הוא פתר וסייע.

עליזה לביא: אל תייצרו תקדים.

עליזה לביא: ההשלכות הן חמורות, כאן בישראל ובעם היהודי כולו.

עליזה לביא: ההצבעה היום של רבים ורבות מהזוגות הצעירים שלנו, מהצעירים שלנו, שלא יבחרו את דרך הדין הדתי, הן השלכות חמורות מן המציאות הקיימת ובטח של החלטה בנושא הזה.

עליזה לביא: אז אני קוראת מכאן, מכנסת ישראל: אל תיגעו, אל תשנו, ותלכו ברוח של הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וחברי כנסת אחרים, באה להסדיר הוראות בנוגע לפיקוח על אגודות עות'מאניות ועל התנהלותן השוטפת.

איילת שקד: ההצעה יוצרת לאגודות משטר פיקוח שונה ומובחן מזה של עמותות וחברות לתועלת הציבור ומנציחה הבדלים, שאין להם הצדקה עניינית, בין גופים שנועדו שלא למטרות רווח.

איילת שקד: בימים אלה משרד המשפטים שוקד על חוק עמותות חדש.

איילת שקד: החוק נועד להיות חוק מודרני, שיקבע הסדרים מלאים ומפורטים ביחס לממשל תאגידי של תאגידים ללא כוונת רווח ולהתנהלותם.

איילת שקד: הוא יעגן הסדרי פיקוח ואכיפה המותאמים לסוגים השונים של תאגידים ללא כוונת רווח, כדי להבטיח את התנהלותם התקינה של תאגידים ללא כוונת רווח לשם הגשמת מטרותיהם, ויתר על כן, כדי להבטיח הגנה אפקטיבית על כספי ציבור המוחזקים בידיהם ועל ציבור הנהנים משירותיהם.

איילת שקד: ככל שבכוונת הממשלה להידרש לנושא האגודות העות'מאניות ולהסדיר את פעילותן ואת הפיקוח עליהן, ראוי כי הדבר ייעשה במסגרת חקיקתו של חוק העמותות החדש.

איילת שקד: כמו שאני אומרת, בתכלית החוק יש הרבה היגיון, אבל משרד המשפטים עובד בימים האלה – הוא עובד כבר הרבה זמן – על גיבוש הצעת חוק ממשלתית מקיפה.

איילת שקד: לכן אנחנו מבקשים לחכות להצעת החוק הממשלתית.

איילת שקד: נוכח האמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: אני רוצה לדבר על עוד שני נושאים שעלו השבוע.

איילת שקד: האחד, בעניין השרפה.

איילת שקד: אני רוצה לספר למי שלא יודע, שאני פניתי לוועדת העיזבונות שנמצאת במשרדי, וביקשתי מוועדת העיזבונות להעביר כספים ייעודיים – עיזבונות, כספים פנויים של הוועדה – לטובת רשויות שנפגעו מהשרפה.

איילת שקד: הוועדה קיבלה את המלצתי, ויועברו כמה עשרות-מיליוני שקלים פיצויים דרך הרשויות לאזרחים שלא פוצו על-ידי חברות הביטוח או מס רכוש.

איילת שקד: אנחנו לא רוצים שאנשים ייפלו כאן בין הכיסאות, ואני חושבת שזו מטרה ראויה של ניצול כספי ועדת העיזבונות.

אראל מרגלית: למה לא מקרן – – – יש שם 8 מיליארד בערך.

איילת שקד: אני אחראית לוועדת העיזבונות.

איילת שקד: כל אחד עושה במה שבאחריותו.

איילת שקד: דבר נוסף – חבר הכנסת מרגלית, זה בטח יעניין אותך – פרויקט אדיר של חינוך לצפון, שעליו הודיע היום שר החינוך.

איילת שקד: שר החינוך איגם ממשרדו חצי מיליארד שקל כדי לתת חינוך לצפון ולחזקו.

איילת שקד: כולנו כאן, אני חושבת, במליאה – לא משנה אופוזיציה או קואליציה – שותפים לזה שצריך לחזק את הצפון.

איילת שקד: לכן שר החינוך החליט לא לחכות להחלטות ממשלה, לתוכניות וחוקים, אלא פשוט להפעיל את המשרד שלו.

איילת שקד: במסגרת התוכנית הזאת, כל ילד בכיתות ד' וה' יקבל חוג כמעט בחינם – 100 שקלים בשנה; וחוגים שווים – שחייה, רובוטיקה – דברים משמעותיים.

איילת שקד: כמובן, לכל הילדים, לא משנה באיזו עיר הם גרים או באיזה יישוב.

איילת שקד: נוסף על זה, הם תופרים חליפה אישית לכל רשות.

איילת שקד: נניח שיש רשות שיש בה אחוזי בגרות נמוכים, אז יתגברו אותה בבחינות להעלאת אחוזי הבגרות; כל רשות בהתאם לצורך שלה.

איילת שקד: אני חושבת שזה מהלך חשוב מאוד, ואני מברכת את שר החינוך על כך.

איילת שקד: אני חושבת שזה יכול להיות דוגמה לכל המשרדים האחרים, שלא תמיד צריך לחכות לאיזו החלטה גדולה ורוחבית, אלא כל אחד – במשרד הכלכלה אני יודעת שיש פרויקטים חשובים – כל אחד במשרדו יכול לפעול ולתרום לעניין הזה.

איילת שקד: עליזה – – –

יצחק וקנין: המציעה מבקשת עוד שלוש דקות, אבל אני לא נותן הוראות.

איילת שקד: את רוצה עוד שלוש דקות?

איילת שקד: עליזה – – –

יצחק וקנין: אני לא חושב שאת רשאית לקרוא לעליזה.

יצחק וקנין: את יכולה לקרוא – – –

איילת שקד: עליזה היא המפקדת – – –

יצחק וקנין: היא לא מנהלת לנו.

יצחק וקנין: מי שמנהל יכול להיות יושב-ראש הקואליציה, זה לא – – –

איילת שקד: עליזה היא המפקדת העליונה.

יצחק וקנין: כן, אבל זה לא ראוי – – –

איילת שקד: כן?

איילת שקד: באמת?

איילת שקד: למה?

איילת שקד: למה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, השרה שואלת – – –

איילת שקד: אני חושבת שיש היגיון – אה, הבנתי.

איילת שקד: אדוני, יושב-ראש הקואליציה – יש לי תמיד על מה לדבר, פשוט מפלגת העבודה מצביעה נגד.

איילת שקד: אני לא חושבת שיש צורך שנבזבז את זמננו.

איילת שקד: אדוני יושב-ראש הקואליציה, מפלגת העבודה מצביעה נגד.

איילת שקד: טוב, תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשרה איילת שקד.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, שלוש דקות לרשותך.

עליזה לביא: גברתי השרה, התשובה שלך – אני מקווה מאוד שזה באמת יובל.

עליזה לביא: אבל כמו שאת יודעת, הרבה מאוד זמן עובדים על ההצעה הזאת.

עליזה לביא: ואף אחד אין לו באמת רצון – גם אצלי, באופוזיציה – המחנה הציוני שהקימו ופעלו להקים את ועדת השקיפות פה, בכנסת ישראל, לא יצביעו אתי, רובם הגדול.

עליזה לביא: אז אנחנו יודעים את הכוחות שפועלים.

עליזה לביא: אני קוראת לך: את פועלת ללא לאות ואת עושה עבודה מדהימה, גם בסוגיה של הפללת לקוח, שאנחנו סוף-סוף רואים שבאמת מישהו לוקח ומנסה לקדם; וגם אני קוראת שוב בנושא של חזקת הגיל הרך, להוביל הצעה ממשלתית.

עליזה לביא: יש לך היום יכולות, כוח.

עליזה לביא: את במקום.

עליזה לביא: בסוגיה הזאת, שבאמת שמה את הבית הזה לצחוק.

עליזה לביא: שקיפות?

עליזה לביא: דיברנו על שקיפות?

עליזה לביא: הצעת חוק כל כך חשובה.

עליזה לביא: הכלב הכנעני צריך להיות בחוק אגודה עות'מאנית?

עליזה לביא: הכלב הכנעני?

עליזה לביא: התאחדות התעשיינים, הרוקחים, המהנדסים – למה?

עליזה לביא: למה איפה ואיפה?

עליזה לביא: זה יידחה וזה ייגרר.

עליזה לביא: בואו, זה לא עניין של ימין ושמאל.

עליזה לביא: לכולם יש פה ועדי עובדים – לנו לא, ליש עתיד – אז תבינו, צריך לתקן את זה.

עליזה לביא: אתם שמים את עצמכם לצחוק.

עליזה לביא: בפעם הבאה שתרצו להיבחר על שקיפות, אף אחד – – –

יצחק וקנין: אני יכול להציע לך הצעה ברגע האחרון?

עליזה לביא: כן.

יצחק וקנין: תהפכי את זה להצעה לסדר-היום.

עליזה לביא: למה להפוך להצעה לסדר-היום?

יצחק וקנין: כי זה לא יעבור כהצעת חוק, אז אולי – – –

עליזה לביא: אני יכולה להיצמד לממשלתית?

איתן כבל: לא לא, את לא יכולה.

עליזה לביא: אין שום סיבה לעשות הצעה לסדר-היום.

עליזה לביא: אני אעלה את החוק מחדש, ואני אעלה אותו מחדש שוב.

עליזה לביא: בסדר?

עליזה לביא: אז הצבעה, אדוני.

עליזה לביא: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי כנסת, קריאה טרומית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 81 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק האגודות העות'מאניות (רישום ופיקוח), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 81 מתנגדים, תשעה בעד ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק להסדרת התיישבות ביהודה והשומרון, התשע"ז–2016, של חברי הכנסת יואב קיש, שולי מועלם-רפאלי ובצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2516/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנה על עובדים בעת אירוע אסון המוני, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: להצעה זו הוצמדה הצעת חוק של חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, הצעת חוק הגנה על עובדים בעת אירוע אסון המוני – האמת היא שהיא נכתבה בכנסת הקודמת, בזמן השלג הגדול שניתק יישובים ומנע מאזרחי מדינת ישראל בגוש-עציון, בירושלים ובמקומות אחרים להתייצב במקומות עבודתם.

אלעזר שטרן: נסגרו בתי-ספר, הורים נאלצו להישאר בבתים.

אלעזר שטרן: המציאות הזאת, אין לה מקום בחוק הישראלי, לצערי הרב, כיוון שיש מקום למאפיינים שהם דומים מאוד, רק אם הוכרז בחוק ההגנה על עובדים בשעת-חירום מ-2006, שזה במקרים של התקפה על מדינת ישראל או מצב מיוחד בעורף.

אלעזר שטרן: החוק לא חל במקרים של אסון המוני, כמו פגעי טבע, כמו שגם היה לנו בשרפות לפני שבוע, בלי קשר לשאלה ממה הן נגרמו.

אלעזר שטרן: כאשר נסגרו בתי-ספר ותלמידים נשלחו הביתה, הורים נאלצו להישאר אתם בבית.

אלעזר שטרן: ההורים של אותם תלמידים, בדיוק כמו במצב מיוחד בעורף, מאבדים ימי עבודה.

אלעזר שטרן: המדינה יודעת לפצות על רכוש, על בתים שנשרפים, אבל לא יודעת לספק את ההגנה לאנשים – לא בהיבט של חיים ומוות, אלא בהיבט של תעסוקה ואחריות הורית בנושאים האלה.

אלעזר שטרן: האמת היא שנשאלתי מה העלות הכספית של החוק הזה.

אלעזר שטרן: וצריך לומר שכבר עברו שנתיים שלא הייתה לו עלות כספית, ובמקרה אם היה מונח עכשיו החוק הזה, אני מניח שהעלות הכספית הייתה נשקלת.

אלעזר שטרן: היא נמוכה יותר מהעלויות הכספיות שממילא – לאין שיעור היא נמוכה יותר – אירוע כזה או אסון מהסוג הזה מטיל על האנשים ועל הרשויות.

אלעזר שטרן: החוק הזה בא לוועדת שרים, ולדעתי הוא נפל מסיבות של קואליציה ואופוזיציה, ולא עקב דיון עמוק במיוחד.

אלעזר שטרן: שקלתי והגעתי יחד להסכמה שאוותר הפעם על הצבעה, ואולי סוג של שֶלֶט, מה רצינו לעשות, מה לא הצלחנו לעשות, מתוך תקווה שעם שר העבודה החדש-יחסית, שלושה חודשים, שר הרווחה ישראל כץ, נגיע להסכמה, לדעתי, על הצעת חוק – –

נאוה בוקר: שר הרווחה חיים כץ.

אלעזר שטרן: – – שהיא מאוד מאוד נכונה.

נאוה בוקר: שר הרווחה חיים כץ.

אלעזר שטרן: אמרתי.

אלעזר שטרן: אבל הוא שר עבודה חדש.

נאוה בוקר: ישראל.

נאוה בוקר: אמרת ישראל.

אלעזר שטרן: מה אמרתי?

נאוה בוקר: אמרת ישראל כץ.

אלעזר שטרן: אז טעיתי, תודה על התיקון.

אלעזר שטרן: חיים כץ – שהוא, אמרתי, שלושה חודשים גם שר העבודה.

נאוה בוקר: כן.

אלעזר שטרן: ואני מניח שההסתכלות הזאת תסייע בידינו באמת להגיע להסכמה בחוק הזה – ללא קואליציה וללא אופוזיציה.

אלעזר שטרן: אני רוצה גם להתייחס בשני משפטים קצרים לדיון – לצערי הרב, החליט הראשון לציון להביא לבית-הדין הגדול ערעור על גירושין של אישה שהדיין הרב לביא זיכה אותה, הכיר בגירושיה עקב תאונה קשה של בעלה, ששוכב כמו צמח, והתיר אותה מעגינותה.

אלעזר שטרן: הרב הראשי לישראל החליט להביא את זה לדיון נוסף בפני בית-הדין הגדול.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לומר, שמה שעומד פה לדיון – ואני אומר את זה לסגן שר הדתות לשעבר, שמכיר את הנתונים: אזרחי ישראל פחות – סליחה?

אלי בן-דהן: ומנהל בתי-הדין הרבניים.

אלעזר שטרן: ולמנהל בתי-הדין הרבניים עוד קודם לכן.

יהודה גליק: אלעזר, אולי נצביע רק על הנושא הזה?

אלעזר שטרן: להסביר?

יהודה גליק: אולי נצביע רק על הנושא הזה?

אלעזר שטרן: כן, זה אני יודע.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה באמת לומר משהו עכשיו – כיוון שאנחנו יכולים לחייך על זה: אזרחי ישראל פחות ופחות מתחתנים ברבנות, פחות ופחות באים ומקימים בתים בישראל.

דוד ביטן: – – –

אלעזר שטרן: כן, יהיה בסדר.

אלעזר שטרן: כן, כן, סיכמנו.

אלעזר שטרן: אזרחי ישראל פחות ופחות מתחתנים בדרך יהודית.

אלעזר שטרן: אנחנו רוצים שיתחתנו בדרך יהודית, מי שהוא יהודי.

אלעזר שטרן: כשאתה שואל אותם למה, אז הסיבה העיקרית היא שאם נצטרך להתגרש – הם לא רוצים לפגוש את בית-הדין הרבני.

אלעזר שטרן: ועכשיו כבר בית-הדין הרבני, אומנם בצפון, קיבל החלטה נכונה, ובא הראשון לציון, שבוא נגיד את האמת: הוא אפילו לא דיין.

אלעזר שטרן: הוא אפילו לא דיין.

אלעזר שטרן: והוא מחליט להביא לערעור לבית-הדין שהוא עומד בראשו החלטה של דיין שאין ספק בגדלותו בתורה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה כאן, בבית הזה, עוד פעם:

אלעזר שטרן: אם אנחנו חפצי חיים, אז כדאי שגם מי שתומך ברבנות הראשית ובאיוש הנוכחי ורצה את הרב הראשי הזה, אולי יצליח למנוע את אותו דיון, שיש בו באמת התעללות באישה שגם ככה חייה לא שפרו עליה בהיבט הזה, ומנסה ומצליחה אולי לפתוח דף חדש, לפחות בהיבט של הקמת משפחה.

אלעזר שטרן: באשר להצעת החוק, גברתי היושבת-ראש, כרגע נימוקי השר וההצבעה – אני מקווה שהיא תגיע אלינו מהר מאוד, אחרי שנצליח לתאם את הצעת החוק הזאת יחד עם השר חיים כץ.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: אז אתה מסיר?

אלעזר שטרן: אז הצבעה ונימוקים – בהזדמנות אחרת.

אלעזר שטרן: תודה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

נאוה בוקר: [הצעת חוק פ/605/20; נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, יציג את הצעת חוק הגנה על עובדים בעת אירוע אסון המוני, התשע"ה–2015.

נאוה בוקר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אני שמח שנמצאים אתנו בדיון כרגע ארבעה שרים, ובהם גם השר אזולאי, שהיה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, וגם השר גלעד ארדן, שהוא השר לביטחון הפנים, והוא מכיר היטב את הנושא שאני מתכוון לדבר עליו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מצבים של אסון המוני הם לא משהו נדיר ויוצא דופן במציאות שבה אנחנו נמצאים.

דב חנין: את הדברים האלה אפשר וקל להגיד עכשיו, כמה ימים אחרי האסון שקרה לנו עם השרפות הקשות, שהיו באמת במקומות רבים בארץ, גרמו לנזקים מאוד גדולים וגם לשיבוש מאוד גדול בחייהם של הרבה מאוד אזרחים.

דב חנין: אנחנו עומדים בפני עוד איזה אירוע של מזג אוויר קיצוני בימים הקרובים, ובשנה שעברה כולנו זוכרים את אירועי מזג האוויר.

דב חנין: אנחנו גם זוכרים את אירועי מזג האוויר הקשים של דצמבר 2013, אותה סופת שלג שהתחוללה כאן בירושלים וניתקה חלקים גדולים ממרכז הארץ מחיי היום-יום.

דב חנין: לדבר הזה, למצב אסון המוני כזה, חייבים לייצר פתרונות והסדרים.

דב חנין: ההסדרים האלה צריכים להיקבע בחקיקה.

דב חנין: אנחנו לא יכולים בכל פעם מחדש להיתפס לא מוכנים, ולתפור איזה מין הסדר חצי מבושל כאשר אין לנו פתרון מערכתי.

דב חנין: והצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, מבקשת ליצור את הפתרון המערכתי הזה.

דב חנין: היא מבקשת לתת תשובה מערכתית של המדינה למצב של אסון המוני מכל הסוגים.

דב חנין: אחד המופעים הבולטים ביותר של אירוע אסון הוא סגירה של בתי-ספר ומוסדות חינוך.

דב חנין: התוצאה היא: הרבה מאוד ילדים נמצאים בבית.

דב חנין: התוצאה של זה: עובדים שלא יכולים להגיע לעבודה.

דב חנין: מי אחראי לפצות אותם במצב כזה?

דב חנין: מי אחראי בכלל להגן על עובדים שלא יכולים להגיע לעבודתם בגלל התרחשות של אירוע אסון המוני?

דב חנין: אנחנו קובעים בהצעת החוק הזו שורה של הסדרים: ראשית, אנחנו קובעים שמעסיק לא יוכל לפטר עובד בשל היעדרותו מהעבודה עקב אירוע האסון; שנית, אנחנו קובעים שעובד שנעדר מעבודתו בתקופת האסון מכיוון שנאלץ להשגיח על ילדו, שכרו ישולם לו, וכן ינוכה חצי יום חופשה ממכסת ימי החופשה שלו.

דב חנין: ניכוי חצי יום החופשה נועד לאפשר איזון בין הפגיעה בעובד לבין הפגיעה במעסיק.

דב חנין: אגב, כך נהגו לגבי העובדים במגזר הציבורי במשק בסופת השלג של דצמבר 2013.

דב חנין: אנחנו מאפשרים בהצעת החוק הזאת לשר האוצר להורות על מתן פיצויים לעצמאים בשל היעדרות מעסקם בגובה מחצית השכר החציוני במשק.

דב חנין: אגב, גם הם צריכים במקרים רבים להשגיח על ילדיהם בתקופת התרחשות האסון.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת חיונית ומתבקשת.

דב חנין: אני מאוד מקווה שיחד – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

דב חנין: – – עם חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן, אנחנו נצליח לסיים את ההידברות עם הממשלה כדי להבטיח שהחקיקה החשובה הזאת תעבור, ושזה יקרה עוד בכנס הנוכחי של הכנסת.

נאוה בוקר: תודה רבה – –

דב חנין: תודה רבה.

נאוה בוקר: – – חבר הכנסת דב חנין.

נאוה בוקר: תשובה והצבעה על שתי הצעות החוק האלה יהיו במועד אחר.

נאוה בוקר: ההצבעה נדחית.

נאוה בוקר: [הצעת חוק פ/98/20; נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: נעבור להצעת החוק הבאה:

נאוה בוקר: הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – הבטחת פלורליזם דתי), התשע"ה–2015.

נאוה בוקר: חברת הכנסת תמר זנדברג תציג את הצעת החוק.

נאוה בוקר: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

תמר זנדברג: תודה רבה – – –

נאוה בוקר: תודה.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברים, בשבוע שעבר, ביום חמישי, ממש רגע לפני היציאה משליטה של השרפות, השרפות שהתרחשו בכל רחבי ישראל, התרחש עוד אירוע חמור מאוד, שרק מפאת, ככה, האסון שהתרגש עלינו כמה שעות לאחר מכן לא קיבל את תשומת הלב הראויה.

תמר זנדברג: מרכז רפורמי ברעננה שבו בית-כנסת רפורמי ושלושה גני-ילדים היה קורבן למתקפת אלימות קשה שכללה ריסוס כתובות על קירות המרכז – אגב, לא בפעם הראשונה.

תמר זנדברג: אבל הפעם חלה עליית מדרגה קשה באיומים, בהסתה ובאלימות, בדמות סכינים שהודבקו על קירות המרכז הרפורמי, יחד – –

יהודה גליק: – – – שהיה גינוי מקיר לקיר.

תמר זנדברג: – – עם שמותיהם של שלושה – – –

יהודה גליק: אבל תגידי שהיה גינוי – – – מקיר לקיר.

תמר זנדברג: – – – יחד עם שמותיהם של שלושה מנהיגים רפורמים: הרב ריק ג'ייקובס, נשיא התנועה הרפורמית העולמית; ענת הופמן, יושבת-ראש ארגון "נשות הכותל" והתנועה הרפורמית; והרב גלעד קריב, מנכ"ל התנועה הרפורמית, לצד הכיתוב: הלכות רוצח.

תמר זנדברג: ללא ספק מתקפה אלימה, מאיימת, קשה ביותר, ושבאמת מהווה איזו עליית מדרגה.

תמר זנדברג: עכשיו, אומר כאן חבר הכנסת יהודה גליק שהיה גינוי מקיר לקיר לתופעה, ואני חושבת שהגינוי הזה חשוב מאוד.

תמר זנדברג: אני רק מקווה שהוא ישים סוף למסכת לא קצרה ודי מכובדת של דברי הסתה ועלבון קשים מאוד שנאמרים – כולל כאן, בכנסת – נגד התנועה הרפורמית.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד לך, חבר הכנסת יהודה גליק, שהתנועה הרפורמית ומנהיגיה זוכים לכינויים ולדברים קשים כמו שאף קבוצה – יש כאן קבוצות שמסיתים נגדן:

תמר זנדברג: ערבים, ושמאלנים, ולהט"ב, וקבוצות רבות שבאמת זוכות כאן לכינויים קשים ולדברים שאנחנו מכנים הסתה.

תמר זנדברג: אני באמת חושבת שמנהיגי התנועה הרפורמית זוכים – שוב, כולל כאן בכנסת, כולל מעל הדוכן הזה – בכינויים הקשים ביותר, והרבה פעמים אין פוצה פה ואין מגנה ואין עונה, אלא מתייחסים לזה – ולצערי, אני חייבת לומר, אנחנו ראינו בשבועות האחרונים, ואתה השתתפת בדיונים, ולזכותך ייאמר שבאמת גינית וכו', בוועדת הפנים, בנושא מתווה הכותל.

תמר זנדברג: כאן, מעל הדוכן, אנחנו שומעים באמת אמירות קשות.

תמר זנדברג: קודם כול, מצד חרדים ואורתודוקסים.

תמר זנדברג: אמר השר דרעי בביקורו בצרפת – הוא סירב לפגוש את נציגי הקהילה הרפורמית במסגרת פגישותיו עם הקהילה היהודית כשר, מייצג את ממשלת ישראל.

תמר זנדברג: כאן, מעל דוכן הכנסת, רק לפני שבועות ספורים, הוא אמר: אני מוותר על היהדות הזאת.

תמר זנדברג: הם לא יהודים.

תמר זנדברג: זו לא דת יהודית.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד – שלא לדבר על אמירותיו של חבר הכנסת אייכלר, שכינה אותם כנופיית הקרן הרפורמית, הסיקריקים שמסיתים נגד ישראל, מטרתם להילחם ביהדות וכו'.

אורן אסף חזן: הם רק מנסים למחוק את היהדות – – –

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שגם חברי כנסת חילונים – חילונים ודתיים, לא חרדים – הצטרפו למסיבה, למסיבת ההסתה הזאת.

אורן אסף חזן: תמר, זו לא הסתה, זו קריאה של המציאות.

אורן אסף חזן: למה את – – –

יהודה גליק: די, אורן.

יהודה גליק: די.

יהודה גליק: די.

אורן אסף חזן: – – – מכל דבר – – – לא, אבל למה כל דבר שאנחנו אומרים, הם באים ואומרים: הסתה?

תמר זנדברג: השר אלקין – –

אורן אסף חזן: הסתה.

תמר זנדברג: – – למשל; אומנם חובש כיפה, אבל לא חרדי בשום – – –

אורן אסף חזן: אתה לוקח מילקי בסופר – הסתה; אתה נוסע לחופשה – הסתה.

תמר זנדברג: אם אפשר שיהיה שקט באולם – –

אורן אסף חזן: נו, באמת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן – – –

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: – – כי קשה לי לשמוע את עצמי.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: את גזענית שאת אוכלת רק מילקי עם קצפת למעלה – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן – – –

אורן אסף חזן: כן, גברתי היושבת-ראש.

אורן אסף חזן: זו הבושה – –

יהודה גליק: די, די – – –

אורן אסף חזן: – – שאתם נותנים במה – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: – – פעם אחר פעם – – –

נאוה בוקר: מספיק.

אורן אסף חזן: וכל היום – – – מסיתים.

אורן אסף חזן: ואחרי זה, כשאנחנו – –

נאוה בוקר: מספיק.

אורן אסף חזן: – – הולכים ברחוב, אנחנו צריכים לדאוג.

אורן אסף חזן: חלאס.

אורן אסף חזן: הוזלת את המילה הסתה.

אורן אסף חזן: תפתחו מילון, תראו מה זו הסתה.

קריאה: יש לו – – –

נאוה בוקר: תמשיכי, בבקשה.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך כמה – – –

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: השר אלקין התנגד להצעת הפשרה במתווה הכותל, כי הוא אמר שהוא לא אוהב את ההצעה מסיבה אחת: שיינתן מעמד לתנועה הרפורמית והקונסרבטיבית.

תמר זנדברג: כלומר, אסור שיינתן מעמד לתנועה הרפורמית והקונסרבטיבית בישראל.

תמר זנדברג: ואני מזכירה שזו הצעה שעברה, והממשלה תמכה בה בהחלטת ממשלה.

תמר זנדברג: השר יריב לוין גינה בחריפות את הזרם הרפורמי בארצות-הברית.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי רב רפורמי ערך את החתונה של צ'לסי קלינטון, הבת של ביל והילרי קלינטון.

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: והגדיל לעשות – אני חייבת עוד ציטוט אחד – דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים, שבישיבת הוועדה על הנושא, אחרי שמתווה הכותל אושר וכו', אמר:

תמר זנדברג: אם היהודים האמריקנים ייעלבו – שייעלבו.

אורן אסף חזן: נכון.

תמר זנדברג: לא אכפת לנו.

אורן אסף חזן: הוא צודק.

אורן אסף חזן: הוא צודק.

תמר זנדברג: בסדר גמור.

תמר זנדברג: יפה מאוד.

אורן אסף חזן: תמר, הוא צודק.

תמר זנדברג: עכשיו, אני רוצה – – –

אורן אסף חזן: תמר – – –

תמר זנדברג: אפשר בבקשה שיהיה שקט באולם?

תמר זנדברג: אני לא יכולה לדבר בצורה כזאת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן – –

אורן אסף חזן: תמר – – – ציטוט, ציטוט.

נאוה בוקר: – – אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

אורן אסף חזן: אני קורא אותה לסדר – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, בפעם השלישית אתה יוצא.

תמר זנדברג: תודה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: תראו, אני סוקרת את כל דברי – יש כאן דוח.

תמר זנדברג: אני לא אציג אותו מעל בימת הכנסת, כי זה אסור, אבל באמת – קריקטורות אנטישמיות נגד התנועה הרפורמית; מציירים אותם ככלב; שיסלקו את ידם ממדינת ישראל; דברים באמת קשים שנכתבים מפי רבנים בכירים, וכאמור – חברי כנסת ונציגי ציבור ביהדות החרדית.

תמר זנדברג: עכשיו, אני מפרטת את כל הדברים האלה כי הם לא רק ברקע של המתקפה הקשה נגד המרכז הרפורמי ברעננה בשבוע שעבר, אלא בכלל הדה-לגיטימציה של זרם ביהדות – זרם ביהדות שחלק יכולים לאהוב אותו וחלק יכולים שלא לאהוב אותו, חלק יכולים להשתייך אליו וחלק יכולים שלא להשתייך אליו.

תמר זנדברג: אני, דרך אגב, לא משתייכת אליו.

תמר זנדברג: אני חילונית.

תמר זנדברג: אני לא משתייכת לשום זרם: לא דתי, לא חרדי, לא רפורמי ולא קונסרבטיבי.

תמר זנדברג: אני לא מאמינה באלוהים.

תמר זנדברג: אבל אני רוצה לשאול: איך ייתכן שמדינת היהודים – שזאת תהיה המדינה היחידה בעולם שבה יהודי או יהודייה לא יכול לממש את האמונה הדתית והיהודית שלו?

תמר זנדברג: תגידו, אנחנו השתגענו?

קריאה: תמר, זה – – –

תמר זנדברג: איך ייתכן – אני אתייחס לזה.

תמר זנדברג: איך ייתכן, איך ייתכן, שהמדינה ששמה לה למטרה לשמור על היהודים מפני רדיפה בעולם תהיה זו שנותנת את המפתח להגדיר מה זה יהדות – – –

אילן גילאון: – – – בשם השוויון.

אילן גילאון: לא חושבים רק על ערבים.

אילן גילאון: חושבים גם על יהודים.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: יפה.

יהודה גליק: – – –

תמר זנדברג: איך ייתכן שהבית הלאומי לעם היהודי יהיה המדינה היחידה בעולם שמעניקה את המפתח הבלעדי, את המונופול, על מה נקרא יהדות ולמי מותר ולמי אסור לממש את דתו ואמונתו, בידי זרם אחד?

תמר זנדברג: דרך אגב, זה זרם שלא מהווה את הרוב; זרם קיצוני וצר ומצומצם, שלא מייצג את כל היהודים בעולם, ובטח לא מייצג את כל הזרמים ביהדות בעולם, והוא היחיד שיוכל לקבוע למי מותר להתפלל ואיפה, למי מותר להתגייר ואיפה, למי מותר להתחתן ואיפה.

תמר זנדברג: הדבר הזה לא מתקבל על הדעת, והגיע הזמן שייפסק.

תמר זנדברג: אני באמת רוצה לפנות דווקא ליהודים החרדים ולחברי הכנסת מש"ס והתנועות הדתיות שנמצאות כאן:

תמר זנדברג: בשם איזו יהדות אתם לוקחים לעצמכם את הזכות לשלול את יהדותם, דתם ואמונתם של יהודים אחרים?

תמר זנדברג: זאת זכות מוסרית שלא ניתנה לכם – –

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: – – לא ניתנה לאף אחד מאתנו.

תמר זנדברג: ואתם הייתם צריכים להיות הראשונים – –

אורן אסף חזן: – – – תשמע מה היא אומרת.

תמר זנדברג: – – בשם הרדיפות שהעם היהודי עבר לאורך השנים – –

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: – – בשם הבית הלאומי שהשגנו כאן

תמר זנדברג: כדי להיות מקלט בטוח מהרדיפות האלה – הייתם צריכים להיות הראשונים שעומדים לצד היהודים הרפורמים והקונסרבטיבים ונותנים להם להתפלל לפי דתם ואמונתם.

תמר זנדברג: שתי מילים אחרונות, אחת לגבי הצעת החוק של ש"ס שהתחילה כאן, וזה גם לכולכם בקואליציה.

תמר זנדברג: אתם רוצים להצביע בשבוע הקרוב על חוק ההסדרה.

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: אז הנה, עכשיו תגלו שיש הסדרה לכל מיני דברים.

תמר זנדברג: אפשר גם להסדיר שהשמש זורחת בעצם במערב ולא במזרח, הכול אפשר להסדיר.

תמר זנדברג: לקחת דבר לא חוקי שבית-המשפט פסק נגדו, שהוא לא מוסרי – –

אורן אסף חזן: – – – אי-אפשר לשנות את התורה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, פעם אחרונה שאני אומרת את שמך.

תמר זנדברג: – – שהוא לא מתיישב לא רק עם תפיסות מוסר בסיסיות – –

אורן אסף חזן: – – –

תמר זנדברג: – – אלא עם תפיסות מציאות בסיסיות; איך שהעולם שלנו מסודר.

תמר זנדברג: ואפשר להצביע.

תמר זנדברג: אז אפשר להצביע שמותר לגנוב אדמות, ואפשר להצביע שלמישהו אסור להתפלל בכותל – – –

אורן אסף חזן: תפסיקי להסית.

אורן אסף חזן: עכשיו את אומרת לנו גנבים.

אורן אסף חזן: אי-אפשר ככה.

תמר זנדברג: אני לא יכולה – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם שלישית ואחרונה.

מיקי לוי: פעם שלישית זה החוצה, גברתי.

מיקי לוי: אין לך שיקול דעת עכשיו.

אורן אסף חזן: עשר דקות של נאום הסתה.

אורן אסף חזן: עשר דקות של נאום הסתה.

נאוה בוקר: הוצאתי.

נאוה בוקר: (חבר הכנסת אורן אסף חזן יוצא מאולם המליאה.

נאוה בוקר: )

אורן אסף חזן: שרים מרמים, חברי כנסת גונבים, אנחנו מסיתים, אנחנו גזענים – – –

נאוה בוקר: תודה על הסיוע בניהול המליאה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אורן.

אורן אסף חזן: מילה טובה את יודעת להגיד?

אורן אסף חזן: מילה טובה.

אורן אסף חזן: שכחתם מה זה להיות יהודים, תמר.

אורן אסף חזן: שכחתם מה זה.

נאוה בוקר: תמשיכי, בבקשה.

אילן גילאון: – – – לאורן חזן ב-Waze: מפגע בצדי הדרך.

נאוה בוקר: אני מוסיפה לך דקה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: אז אפשר לחוקק הכול: אפשר לחוקק שמותר לגנוב אדמות, ואפשר לחוקק שיש יהודים שאסור להם להגיע למקומות מסוימים ואסור להם לדרוך בהם.

תמר זנדברג: אפשר לחוקק, אין שום בעיה.

יהודה גליק: – – – הר-הבית.

תמר זנדברג: זאת ההערה השנייה שלי, ואני אתייחס.

תמר זנדברג: נשאלת השאלה, האם הדבר הזה עומד?

תמר זנדברג: האם הוא מחזיק – לא בית-משפט, לא מוסר, אלא את תפיסת המציאות הבסיסית?

תמר זנדברג: מי שחושב כאן שהוא יוכל למנוע מיהודי או מיהודייה להתפלל בכותל, הוא פשוט טועה.

תמר זנדברג: ואם הבית הזה לא יעמיד אותו על טעותו, יהיו אחרים שכן.

תמר זנדברג: מילה אחרונה בשבילך, חבר הכנסת יהודה גליק, כיוון שנושא הר-הבית יקר ללבך.

תמר זנדברג: בוא אני אגיד לך משהו, וגם לחברי כנסת אחרים שחששו כאן, לגבי הפרת הסטטוס-קוו בהר-הבית.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך שאני כחילונית שלא מתפללת, וכאמור, לא מאמינה באלוהים, לדעתי, זכות הפולחן וחופש הדת הם מזכויות האדם החשובות.

תמר זנדברג: אני חושבת שיש זכות ליהודים להתפלל בהר-הבית לפי דתם ואמונתם.

תמר זנדברג: מה שכרגע מונע מיהודים להתפלל בהר-הבית זה סכסוך לאומי ופוליטי שאתם אלה שמסרבים להסדיר אותו.

תמר זנדברג: אנחנו תומכים בהסדר מדיני – –

יהודה גליק: – – –

תמר זנדברג: – – כולל הסדר במקומות הקדושים לבנות ולבני כל הדתות – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

יהודה גליק: אבל – – –

תמר זנדברג: – – שיבטיח גישה חופשית למקומות הקדושים, ויבטיח באמת שכל אחד יוכל להתפלל לפי דתו ואמונתו – –

יהודה גליק: – – –

תמר זנדברג: – – כל דת וכל אמונה וכל זרם דתי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: זמנך תם, חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: מילה אחרונה.

תמר זנדברג: מה שמונע כרגע זה הסכסוך הלאומי – –

יהודה גליק: אבל – – –

תמר זנדברג: – – על המקום הזה, שאם סוף-סוף נפתור אותו, ייפתרו הרבה מאוד מהבעיות שלנו, וייפתר האיום הקיומי המרכזי על מדינת ישראל.

תמר זנדברג: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: משיב השר דוד אזולאי.

יואל חסון: אפשר באופן חריג למחוא כפיים?

נאוה בוקר: לא.

נאוה בוקר: בבקשה, אדוני השר.

דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת לפנינו מבקשת להפוך סדרי עולם, ויותר מכך, לפגוע ולזלזל במקומות המקודשים והקדושים לעם ישראל וליהדות לפי הכללים שאנחנו שומרים עליהם מאז ומעולם, במשך שנים רבות.

דוד אזולאי: הכותל הוא מקום פתוח לכולם.

דוד אזולאי: כל מי שרוצה להתפלל יכול לבוא להתפלל.

דוד אזולאי: מעולם לא מנענו מיהודי שרוצה להתפלל לבוא להתפלל.

דוד אזולאי: אבל פרובוקציות – לא במקומותינו.

דוד אזולאי: כאשר נשים מגיעות עם ספר תורה מתחת לבגדיהן, זה הדבר – – –

תמר זנדברג: מה הבעיה?

דוד אזולאי: אני חושב, זה שאת אומרת "מה הבעיה" – –

מיכל רוזין: זה בניגוד לחוק?

דוד אזולאי: – – קשה לי להאמין שאת מסכימה עד כדי כך לזלזול בספרי תורה – –

דוד אזולאי: – – –

דוד אזולאי: – – לבוא עם ספר תורה מתחת לבגדים ולהכניס אותו בצורה כזאת – בושה וחרפה.

יהודה גליק: מה בושה?

דוד אזולאי: דבר קדוש ביותר, דבר שאנחנו נוהגים בו כל כך הרבה כבוד, כל כך הרבה קדושה – –

תמר זנדברג: קדוש גם להן.

דוד אזולאי: – – לבוא ולזלזל, ועוד לבוא בשם התפילה – –

מיכל רוזין: – – –

יואל חסון: למה זה זלזול?

דוד אזולאי: – – בשם היהדות.

דוד אזולאי: לבוא ולהגיד שאנחנו רוצים להתפלל – –

יואל חסון: למה?

יואל חסון: הם פחות יהודים ממך?

יואל חסון: פחות יהודים ממך?

דוד אזולאי: – – אלה שרוצים להתפלל, יש להם מקומות להתפלל, אף אחד לא מנע מהם.

יואל חסון: איזה מקומות?

יואל חסון: – – – איזה מקומות?

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון.

דוד אזולאי: כל מה שרוצים זה לפגוע בדבר הקדוש ביותר – –

יואל חסון: יש לך בעלות על היהדות?

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, תירגע, בבקשה.

יואל חסון: יש לך בעלות על היהדות?

דוד אזולאי: – – והדבר החשוב ביותר.

דוד אזולאי: הכותל הוא המקום המאחד את עם ישראל – –

יואל חסון: "מקומות".

יואל חסון: מי אתה שתשלח אותם לשם?

דוד אזולאי: – – מכל הגוונים ומכל כלל ישראל.

דוד אזולאי: מעולם לא שמעתי שמנעו מיהודי להיכנס להתפלל בכותל.

דוד אזולאי: אבל זאת קבוצה של אנשים שכל מה שהם רוצים לעשות זה ליצור כותרות, ליצור פרובוקציות.

דוד אזולאי: הם לא באים להתפלל.

קריאות: – – –

קסניה סבטלובה: – – – נשים וגברים – – –

יואל חסון: אתם עושים פרובוקציות.

דוד אזולאי: מי שרוצה יכול להתפלל – יש מקום לגברים, יש מקום לנשים – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, פעם ראשונה.

דוד אזולאי: – – ככה ההלכה קבעה – –

אילן גילאון: – – –

דוד אזולאי: – – במשך כל השנים וככה התנהלנו במשך כל השנים.

דוד אזולאי: אי-אפשר לבוא ולעשות תוכנית כבקשתך, וכל קבוצה תבוא ותקבע לעצמה איך מתנהלים בכותל.

קריאות: – – –

דוד אזולאי: יואילו נא בטובם – אותה קבוצה – שהם באים לפה ורוצים להתפלל רק בראש חודש – –

קסניה סבטלובה: – – –

דוד אזולאי: – – רק בראש חודש הם רוצים לבוא.

אילן גילאון: – – –

תמר זנדברג: מי שואל אותך מתי להתפלל?

דוד אזולאי: שיבואו וישנו חקיקה.

אילן גילאון: – – –

דוד אזולאי: החוק כרגע לא מאפשר את זה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת גילאון.

נאוה בוקר: תיתנו בבקשה לשר להשיב.

אילן גילאון: מאסתי בזבחיכם.

דוד אזולאי: כותבת כאן בהצעת החוק שלה חברת הכנסת זנדברג: "הכותל המערבי בירושלים הוא המקום הקדוש ביותר לעם היהודי כולו" – אני מסכים אתך בזה; אבל, יחד עם זה, "הוא מתיר רק למיעוט להתנהל בקרבו כרצונו".

דוד אזולאי: את לא מתביישת לכתוב דבר כזה?

תמר זנדברג: לא.

דוד אזולאי: להגיד על העם היהודי שאנחנו מיעוט בארץ-ישראל?

דוד אזולאי: לכתוב דבר כזה בהצעת החוק?

תמר זנדברג: – – –

דוד אזולאי: אני חושב שזאת בושה וחרפה אם את מרגישה שאת עצמך במיעוט.

דוד אזולאי: אני לא במיעוט כאן בארץ-ישראל.

דוד אזולאי: אנחנו עם ישראל, הקבוצה הגדולה ביותר במדינה הזאת, ולא יעלה על הדעת שקבוצת מיעוט שיושבת אי-שם בארצות-הברית תנהל לנו כאן את הכותל, ותנהל את העניינים של הקדושה במדינת ישראל.

דוד אזולאי: לכן אני רוצה להציע לכם, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר להפוך את היהדות ואת המקומות הקדושים לתוכנית כבקשתך.

דוד אזולאי: אני מציע לחברת הכנסת הנכבדת, תנסי להגיע למסגד עם נעליים ותראי איך יתייחסו אלייך.

דוד אזולאי: אני בטוח שאת לא היית עושה את זה במסגד.

דוד אזולאי: אבל ספר תורה – את מרשה לעצמך להגיד להם שאפשר להיכנס עם ספר תורה, לזלזל בספר תורה במקום הכי קדוש.

קסניה סבטלובה: – – – אתה מזלזל ביהודים ויהודיות אחרים – – –

דוד אזולאי: אין לאף אחד זכות, גם לא ליהודים שרוצים לחשוב אחרת, לשנות את הכללים לפי המסורת של תורת ישראל.

דוד אזולאי: גם השר הרב אריה דרעי אמר השבוע: אנו שוקלים ברצינות רבה את התיקון הדרוש בתקנות כך שיבהיר במפורש לכל אלה שמנסים השכם והערב לחדש את היהדות, שהדבר לא ניתן ואין אפשרות.

דוד אזולאי: אנו שוקלים, כפי שאמרתי, לקבוע בתקנות כי הנוהג בכל המקומות הקדושים, ובכותל בפרט, יהיה נוהג כפי שהרבנות וההלכה קובעת.

דוד אזולאי: כל עוד זה קיים זה מחייב את כולנו גם אם זה לא נוח למישהו.

דוד אזולאי: בכל אופן, אני מגנה את אותם אנשים שפוגעים במקום הקדוש הזה.

דוד אזולאי: אני מגנה את אותם אנשים שכל מה שמעניין אותם זה לבוא וליצור כותרות, ולא יותר מכך.

דוד אזולאי: גם הצעת החוק שלך, שאת מרגישה שאנחנו מיעוט – אי-אפשר להסכים עם דבר כזה.

דוד אזולאי: גם חברייך באופוזיציה לא יסכימו לאמירה שאמרת כאן, שאנחנו מיעוט בתוך מדינת ישראל.

אילן גילאון: סליחה, אדוני – – –

דוד אזולאי: לסיום, אני מבקש לדחות את הצעת החוק הזאת.

דוד אזולאי: ואם אותם אלה שרוצים לשנות סדרי בראשית, לשנות סדרי הלכה במקומות הקדושים – שיואילו בטובם לעלות לארץ-ישראל, ותהיה להם פה קבוצת אנשים גדולה, כך שהם יכולים לקבוע.

דוד אזולאי: אבל כרגע מי שקובע פה זה אותם אנשים שחיים בארץ-ישראל ולא מנהלים את ארץ-ישראל בשלט רחוק.

דוד אזולאי: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לשר לשירותי דת דוד אזולאי.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: הצעת חוק השמירה – נא לשבת במקומותיכם – הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – הבטחת פלורליזם דתי), התשע"ה–2015 – מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – 3 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – הבטחת פלורליזם דתי), התשע"ה–2015, נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 20, נגד – 46, נמנעים – 3.

נאוה בוקר: ההצעה לא התקבלה.

נאוה בוקר: [הצעת חוק פ/1599/20: נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו נעבור לסעיף הבא: הצעת חוק הנוטריונים (תיקון – ביטול תעריף מינימום לשירות נוטריוני), התשע"ה–2015.

נאוה בוקר: חבר הכנסת משה גפני יציג את החוק.

נאוה בוקר: חבר הכנסת גפני, עשר דקות לרשותך.

נאוה בוקר: תשובה והצבעה במועד אחר.

נאוה בוקר: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי הכנסת, התשובה וההצבעה במועד אחר בגלל שהממשלה לא תומכת בזה.

משה גפני: בגלל שאין לי כיפה סרוגה.

משה גפני: אז היא לא תומכת בזה.

יצחק כהן: אז תשים כיפה סרוגה.

משה גפני: בסדר, אני אמרתי שייתנו לי זמן, אני לא – תכף תשמע מה החוק.

משה גפני: תבין – לא תומכים.

אלי בן-דהן: הרב משה, בוא נחליף.

משה גפני: אני לא יכול לעשות לך רע, לתת לך כיפה שחורה.

משה גפני: לא יתמכו לך בשום חוק.

אלי בן-דהן: אין בעיה, כיפה סרוגה – – –

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, בעיקר חברי הכנסת החרדים, החוק אומר שהנוטריונים עד היום קובעים את התעריף ואנשים מסכנים שצריכים נוטריון לתרגום וכל מיני נושאים – יש תעריף.

משה גפני: אני בא ואני מציע שנקבע תעריף מינימום ותעריף מקסימום, ובאמצע הנוטריון יוכל לעשות הנחה.

משה גפני: הוא יראה שמגיע מישהו שמצבו הכלכלי קשה, הוא נאלץ להגיע לתרגום של הנוטריון או לשירות שלו, והנוטריון רוצה לתת לו הנחה – החוק אומר שאי-אפשר.

משה גפני: פשוט לא להאמין.

משה גפני: הגשתי הצעת חוק נורא פשוטה, עם סעיף אחד.

משה גפני: בחוק הנוטריונים, התשל"ו–1976, בסעיף 34(5), הסיפה החל במילים "או גבה או דרש" תימחק.

משה גפני: מדינה דמוקרטית, בא נוטריון – – –

אמיר אוחנה: ההצעה היא לפתוח חופשי, או לעשות מינימום ומקסימום?

משה גפני: מינימום ומקסימום, אבל באמצע יכולים לתת הנחה.

משה גפני: היום אי-אפשר.

אמיר אוחנה: למה צריך מינימום?

משה גפני: אתה רואה שאפילו זה אני לא מצליח.

משה גפני: אתה צודק, אם יאשרו את זה בקריאה הטרומית, נדבר על זה בוועדה.

משה גפני: אתה צודק, אני לא מתווכח.

משה גפני: אני אומר רק – הכול בסדר.

משה גפני: עכשיו, אני – – –

מיקי לוי: אז למה אתה לא מצביע?

מיקי לוי: זה חוק טוב.

משה גפני: כן, לכאורה חוק טוב.

משה גפני: עכשיו, חברי הכנסת החרדים – רגע, דקה, אל תקשיבו, דקה – חברי הכנסת החרדים, אם הייתה לי כיפה סרוגה זה היה עובר, שלא תהיה טעות.

קסניה סבטלובה: אז למה אתה לא מוריד – – –

משה גפני: לפחות היה עובר בטרומית.

משה גפני: היה בא לוועדה, הייתי מתחייב שאני לא ממשיך בלי הסכמה – מה יש פה?

משה גפני: מה אני – אל תיתן לי את הכיפה שלך.

אלעזר שטרן: לא, גפני – – –

משה גפני: היה – מה?

אורי מקלב: גם בחוק – – –

דב חנין: היית מוכן להגיד "חוק ההסדרה"?

דוד אזולאי: – – – קואליציה.

משה גפני: אז תשובה והצבעה במועד אחר.

משה גפני: כן, קואליציה, מה, אנחנו – אנחנו בקואליציה, בגלות.

אמיר אוחנה: – – – יש גם חברי קואליציה שגאים – – –

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: חבר הכנסת אוחנה, אני מסכים.

משה גפני: אני לא מבין עד לרגע זה למה לא אפשרו לי – הרי אני עומד בהתחייבויות שלי הקואליציוניות – לאשר את החוק – –

אמיר אוחנה: גם אני.

משה גפני: כן.

משה גפני: – – להביא את זה לוועדה, לבדוק בוועדה למה זה ככה עד היום, לראות אם אפשר לשנות את זה.

משה גפני: אם אי-אפשר לשנות, מישהו יבוא לנמק.

משה גפני: אני איש אחראי, אני לא אתפרע.

אראל מרגלית: תמיד היית איש אחראי, מעולם לא התפרעת.

אורי מקלב: – – –

משה גפני: על כל פנים, רבותי חברי הכנסת – בזה אני פונה לכולם – מדובר על דבר – – –

אלעזר שטרן: אבל, גפני, אם לי הייתה כיפה שחורה אז גם הייתי מקבל את כל מה שאתה מקבל?

אלעזר שטרן: דוגרי.

אילן גילאון: אולי תעשו שבוע-שבוע, כמו הטבחים.

משה גפני: למה אתה עושה עכשיו השלכות רוחב?

משה גפני: בוא נדבר על זה.

משה גפני: בהשלכות הרוחב אני מוכן לשבת אתך.

אלעזר שטרן: לא יודע למה אתה מוותר על זה.

משה גפני: לא, אני – באמת, אין היגיון.

משה גפני: אין היגיון גם מבחינה ניהולית; זה נוהל לא תקין.

משה גפני: מה פירוש שאתה אומר לנוטריון – הוא מוכן לקחת פחות כסף, אתה אומר לו: לא, אין לך סמכות.

משה גפני: משהו פה לא תקין – – –

איילת נחמיאס ורבין: כבר עברנו דבר כזה.

יגאל גואטה: גפני, אם אלעזר שטרן היה מרגיש שיש לו כיפה סרוגה, זה היה עובר?

משה גפני: מה?

משה גפני: מה?

יגאל גואטה: אלעזר – זה היה עובר?

יצחק כהן: לא, לא.

משה גפני: לא יודע, זה דיון בפני עצמו, אצלו הבעיה זה לא הכיפה.

אלעזר שטרן: תרחיב על זה, תרחיב.

משה גפני: לא, לא, אתה יודע יותר טוב ממני.

משה גפני: לא משנה, זה ברור לגמרי שמשהו פה לא תקין במצב החוקי הקיים: יש נוטריון, בא אליו מישהו, מצבו הכלכלי קשה, הוא אומר "אני מוכן לתת" – – –

אלעזר שטרן: אבל, גפני, אתה צריך כיפה סרוגה ולא – – –

איילת נחמיאס ורבין: אתה מפריע לגפני בחוט המחשבה שלו, מספיק.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: ואז באה הממשלה, אני מגיש הצעת חוק פשוטה: יהיה תעריף מינימום.

משה גפני: אפילו שאני מסכים שזה לא הגיוני, אבל כדי לא לעשות את זה בקיצוניות.

משה גפני: יהיה תעריף מינימום כדי שלא יפגע בנוטריונים אחרים, יהיה תעריף מקסימום כדי שאנשים לא יגזימו עם המחירים שלהם, ובתווך, בין המינימום והמקסימום – לעשות הכול בהסכמה.

משה גפני: בין המינימום והמקסימום, הנוטריון, ברצותו יעשה הנחה, ברצותו לא יעשה הנחה.

משה גפני: מה יותר פשוט מהעניין הזה?

משה גפני: אמרתי שאני אשים את זה בוועדת שרים לחקיקה ואחרי זה אני אביא את זה בהנמקה מהמקום.

משה גפני: לא חשבתי לרגע שאני אצטרך על חשבון המכסה שלי לעלות לכאן ולהציע את ההצעה הזאת.

משה גפני: שמישהו יגיד לי, בוועדת שרים לחקיקה למה התנגדו?

משה גפני: למה?

משה גפני: מה היה פה, חוץ מהכיפה השחורה שלי?

משה גפני: מה היה?

קסניה סבטלובה: כיפה אדומה.

משה גפני: כיפה אדומה היה שם, לי הייתה כיפה שחורה.

משה גפני: למה?

משה גפני: אומרים שיש בזה בעיות – מסכים.

משה גפני: היו צריכים להגיד לי: תעביר את זה בטרומית, כפי שמקובל, ותמתין בוועדה.

משה גפני: נביא את האנשים, יש עם זה בעיות, נשמע.

משה גפני: לא. נגד.

משה גפני: שמישהו יגיד לי שזה לא הסיבה של הכיפה השחורה.

משה גפני: שמישהו יגיד.

אלעזר שטרן: לא.

משה גפני: מה אתה עושה לא?

אלעזר שטרן: שאתה מגזים.

משה גפני: אתה שוב עם כיפה סרוגה, עכשיו אתה מנצל את זה?

אלעזר שטרן: לא, הלוואי.

אלעזר שטרן: הכיפה הסרוגה שלי לא עוזרת לך.

משה גפני: תגיד לי למה.

משה גפני: אני רוצה לדעת: אם זה היה מישהו מהבית היהודי, היו מאשרים את זה?

מיקי לוי: כן.

אלעזר שטרן: אולי לא נתת להם משהו בוועדת הכספים, אני לא יודע.

משה גפני: מה לא נתתי להם?

אלעזר שטרן: נתת להם הכול?

אלעזר שטרן: את כל מה שהם רצו?

אלעזר שטרן: את כל – – –

משה גפני: לא יודע.

משה גפני: יש משהו שלא נתתי להם?

משה גפני: אתה מכיר.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אבל אולי – – –

משה גפני: לא נתתי הכול?

מיקי לוי: הכול.

מיקי לוי: אני עד.

משה גפני: הנה.

משה גפני: מה לא נתתי להם?

מיקי לוי: אני עד.

מיקי לוי: גם כשאמרת "זה לא נראה לי", אמרת "אבל – – –

משה גפני: נכון.

משה גפני: באמת אני אומר לך עכשיו, בארבע עיניים: לא מעוכב כלום.

אלעזר שטרן: למה אתה חושב שזה בגלל הכיפה?

משה גפני: מה?

אלעזר שטרן: למה אתה חושב שזה בגלל הכיפה?

אלעזר שטרן: – – –

משה גפני: אלעזר, אתה כבר הרבה שנים בכנסת, תסביר לי על החוק הזה, למה אי-אפשר היה להגיד: טרומית, תתחייב.

משה גפני: שיבוא פה השר, ישיב לי, ישאל אותי אם אני מתחייב לא להמשיך עד שיהיה דיון, והייתי מתחייב.

אלעזר שטרן: אני חושב שאתה צודק, למה אתה שואל אותי?

קריאה: – – –

משה גפני: מה?

משה גפני: כן, נורא פשוט.

אלעזר שטרן: גפני, אבל זה חברים שלך בקואליציה, לא שלי.

אלעזר שטרן: למה אתה שואל אותי?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מה, אני עכשיו התווכחתי על חברים או לא חברים?

משה גפני: לא התווכחתי על זה.

אלעזר שטרן: לא, על קואליציה.

אלעזר שטרן: ועדת שרים – אני לא יושב שם, לא קיבלו אותי – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

משה גפני: אי-אפשר ביום אחד להאשים אותי שאני – החברים שלי בקואליציה כבר פעם שלישית שהם מאשימים אותי בזה.

אלעזר שטרן: לא, אותי לא קיבלו לוועדת שרים.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב רגע, גפני – – –

משה גפני: מה?

איילת נחמיאס ורבין: – – – שאנחנו באים לעזור לך – – – מצביע נגדך – – –

משה גפני: זה לא קרה הרבה.

משה גפני: זה קרה, זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: זה קרה, זה קרה.

משה גפני: זה קרה, אבל לא הרבה.

משה גפני: פעם אחת בוועדת הכנסת, אבל לא הרבה.

אלעזר שטרן: אפילו העדפה מתקנת נתנו לך.

משה גפני: אז העדפה מתקנת.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: לא, זה לא.

משה גפני: אני רק אגיד לך עכשיו למה יש כל הזמן ציוצים על ההעדפה המתקנת.

משה גפני: אני אגיד לך, אני לא רוצה להגיד את זה בקול גדול.

משה גפני: מה קרה פתאום עם ההעדפה?

משה גפני: הרי ההעדפה המתקנת הוא באמת דבר – – –

קריאה: בארבע עיניים.

משה גפני: אגב, יש עתיד – סתם, דוגמה – הצביעו בעד.

משה גפני: החוק עבר פה אחד.

אלעזר שטרן: אני אמרתי לך בכנסת הקודמת.

משה גפני: בכנסת הקודמת זה עבר, כשיאיר לפיד היה שר האוצר.

משה גפני: עבר, רק עבר בטרומית.

אלעזר שטרן: אמרתי לך.

יעל גרמן: הצבענו בעד.

משה גפני: הצבעתם בעד.

משה גפני: אבל יש לי היום חברים חדשים.

אלעזר שטרן: כן, והיית באופוזיציה.

אלעזר שטרן: היית באופוזיציה, כן.

משה גפני: הייתי באופוזיציה, זה עבר פה אחד.

משה גפני: זה הרי נורא פשוט.

משה גפני: זה גם חוק שלא צריך – מה?

יעל גרמן: אז אולי תהיה בקואליציה אתנו?

איילת נחמיאס ורבין: גפני, אתה לא חייב לענות עכשיו.

משה גפני: היא אומרת שאני לא חייב לענות.

קריאה: תשובה והצבעה במועד – – –

יעל גרמן: – – –

קריאה: הוא יבוא, הוא יבוא.

קריאה: תגידי – – –

קריאה: גפני, או – – –

נאוה בוקר: זה נחמד, הדו-שיח הזה.

יעל גרמן: שתיקה כהודאה, שתיקה כהודאה.

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: אני לא הולך, זה גדול עלי.

משה גפני: לגבי קואליציה–אופוזיציה – נעזוב.

אלעזר שטרן: זה ליצמן, זה ליצמן.

משה גפני: התחלת?

אלעזר שטרן: לא, מה – – –

אילן גילאון: ראיתי אתמול בערוץ 10, בסרט, שאסור לו לתפוס בן-אדם במילה.

קריאה: במילה, במילה.

קריאה: במילה זה היה שלשום.

משה גפני: על כל פנים, גברתי היושבת-ראש, אני מבקש, על-פי הסיכום שהיה לי – אני לא משנה מהסיכום, אני לא מבקש להצביע.

משה גפני: אני אדבר עם השרים הנוגעים בדבר – אני אבקש תשובה והצבעה במועד אחר.

משה גפני: אני אשתדל שזה יהיה כמה שיותר מהר.

משה גפני: בכל מקרה, אני מודיע כאן במליאה שמה שאני אדבר עכשיו עם השרים לגבי החוק הזה אני אדבר רק בשם אלי אלאלוף, שהוא חתום על החוק, והוא, אין לו כיפה שחורה אז ייעתרו לבקשה.

משה גפני: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

נאוה בוקר: כפי שאמר – תשובה והצבעה במועד אחר.

נאוה בוקר: אנחנו סיימנו את פרק החקיקה.

נאוה בוקר: מכת השרפות, מוכנות הכבאות והבטחת פיצוי הנפגעים

נאוה בוקר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: מכת השרפות, מוכנות הכבאות והבטחת פיצוי הנפגעים, מס' 5113, 5116, 5139, 5140, 5150, 5181, 5183, 5193 ו-5202.

נאוה בוקר: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, גפני, לפני שאתה יוצא, בהמשך לדברים שאמרת, אני חושב שאפשר ליצור הסכמה שוועדת שרים לחקיקה, כפי שהיא מתנהלת, היא לא יכולה להתנהל יותר.

איתן ברושי: היא אות קלון לבית הזה.

איתן ברושי: מי שיושב שם, איך שמתנהלים הדיונים ושיקול הדעת שם – זה בחוסר הלימה לדרכה של הכנסת כפי שמנהל אותה יושב-ראש הבית.

איתן ברושי: לעצם העניין, מוכרחים לשנות את זה.

איתן ברושי: אני רוצה, קודם כול, אדוני השר, לברך ולהודות על כך שלא היו נפגעים בשרפות שהיו בימים האחרונים, ולהודות לכל הגורמים שהיו שותפים: לוחמי האש, המשטרה, העורף, מגן-דוד-אדום, קרן קיימת לישראל, ואולי יש נוספים.

איתן ברושי: אבל לא פחות ובאותה עוצמה – לרשויות ולאזרחים ברשויות שנפגעו ולמתנדבים ברחבי המדינה כולה.

איתן ברושי: המדינה התגלתה בשעתה היפה, בשעה של יכולת להתמודד עם אתגרים תוך כדי יכולת להציג סולידריות וערבות הדדית.

איתן ברושי: בזמן הקצר שעומד לרשותי – אני חושב שהדבר העיקרי הוא שמעבר לתחושה שנעשו דברים חשובים, יש גם ביקורת.

איתן ברושי: האם באמת יושמו לקחי אסון הכרמל?

איתן ברושי: ויושבת פה יושבת-ראש הישיבה, שמקרוב מכירה את הדברים, לצערנו.

איתן ברושי: האם הופקו כל הלקחים?

איתן ברושי: האם נעשו כל הצעדים המתחייבים למניעה והתמודדות עם איום השרפות?

איתן ברושי: ברגע שנשרפים בתים, רכוש פרטי ורכוש ציבורי, ברור שיש כאן בעיה, והשאלה היא אם היה צריך ואפשר למנוע את הנזקים הכבדים הללו.

איתן ברושי: הדבר הראשון – עוד פעם, בקיצור המתחייב – זה אזורי החיץ.

איתן ברושי: אני שוחחתי עם יושב-ראש קק"ל, חברי דני עטר, ואני חושב שהוא דוגמה לעבודה חשובה והתנהלות למופת גם בנושא הזה.

איתן ברושי: ואני אומר לכם פה, לכנסת ריקה כמעט, שצריך לבוא, אדוני השר, בטענה למשרד האוצר.

איתן ברושי: מדובר בסכומים קיימים.

איתן ברושי: לא בוצעו – מקלב, מקלב, אני מחכה לך.

איתן ברושי: זה הזמן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורי מקלב, חשוב לו – – –

איתן ברושי: אני רוצה שהשר ישמע.

איתן ברושי: אני חושב שצריך לדעת.

איתן ברושי: הייתי לפני כמה ימים, ממש השבוע, בבית-מאיר.

איתן ברושי: ביקרתי גם במקומות אחרים – גם בחיפה, בזיכרון, בנטף.

איתן ברושי: יש מקומות שזה בולט שלא בוצעו אזורי החיץ.

איתן ברושי: יש שאלה עד כמה זה מועיל, אבל ודאי שזה לא בוצע, ואני חושב שהנושא הזה הוא תקלה.

איתן ברושי: פניתי לגפני בדיון שהיה על האסון הזה שיתקצבו 100 מיליון שקל בשנת 2017, 100 מיליון בשנת 2018 בתקציב המדינה.

איתן ברושי: אם באמת, אדוני השר, המדינה רוצה להראות שהיא מתייחסת ברצינות, היא צריכה לשים על זה כסף ולצבוע אותו למשימה הזאת.

איתן ברושי: צריך לומר שבוויכוח הלא-הגיוני בין האוצר לקק"ל, לא בוצעו פסי הבידוד.

איתן ברושי: אני חושב שראינו יישובים שהתנהלו בצורה נכונה.

איתן ברושי: האם יש להם את האמצעים?

איתן ברושי: האם הושלמו התקנים לכיבוי?

איתן ברושי: הרי זה לא סוד שחסר פיקוד, גם על כיבוי האש בכלל וגם באזורי חוף.

איתן ברושי: אין היגיון, עם כל ההסברים – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

איתן ברושי: שנייה, הייתי צריך לעשות פה משמעת.

איתן ברושי: אין היגיון שאין פיקוד על יחידות כל כך רגישות.

איתן ברושי: צריך לומר שרשויות חזקות זה תנאי.

איתן ברושי: בלי רשויות חזקות אין יכולת לדבר עם התושבים וגם להציל אותם.

איתן ברושי: ואני רוצה לבקש שיחזקו את היישובים ואת הרשויות גם בצוותי חירום וגם באמצעים נוספים.

איתן ברושי: לסיכום, במגבלות, כפי שאמרתי, צריך לשבח את ההתנהלות ואת התפקוד, ויחד עם זה לחפש בהקדם מה ניתן לשפר ולתקן, תוך כדי התייחסות נאותה לאוכלוסייה שנפגעה.

איתן ברושי: צריך לטפל במהירות בנפגעים, צריך להסיק את המסקנות ואת הלקחים, וצריך להיערך מהר ככל האפשר כדי להיות ערוכים נכון, ולתקצב את המתחייב בתקציב המדינה, להפוך את המילים למעשים, להבטיח אבל גם לקיים.

איתן ברושי: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, נתן זך כתב בשירו "כי האדם עץ השדה" – לא כולם מבינים את המשמעות של המשפט הזה.

ג'מאל זחאלקה: כולם חושבים שצריך להגן על העץ כמו שמגינים על בן-אדם, אבל נתן זך התכוון להפך.

ג'מאל זחאלקה: כי ישנם פסוקים בתורה ובתנ"ך שבהם האיסור על פגיעה בעץ הוא יותר חמור מאיסור הפגיעה בבן-אדם, אז הוא אומר: כי האדם עץ השדה.

ג'מאל זחאלקה: אסור לך לפגוע בבן-אדם כמו שאסור לך לפגוע בעץ.

ג'מאל זחאלקה: אתה צריך לשמור על האדם כמו שאתה שומר, מצווה עליך לשמור על העץ, עד כדי כך.

ג'מאל זחאלקה: גם בתרבות האסלאמית הערבית איסור הפגיעה בעצים הוא חמור ביותר, גם בעתות מלחמה, לא בעתות שלום.

ג'מאל זחאלקה: ישנו הפסוק של הנביא מוחמד, או האמרה של הנביא מוחמד: אל תפגע בעץ; באמצע מלחמה אל תפגע בעץ – יש פסוק חד-משמעי בעניין הזה – גם אם מאחוריו מתחבא מישהו.

ג'מאל זחאלקה: הפסיקה, התרבות שלנו, הן נגד פגיעה בעצים, ובוודאי נגד שרפתם, ועל כן נקרע הלב למראות העצים שנשרפו.

ג'מאל זחאלקה: טוב שזה הסתיים בלי פגיעה בנפש, חס וחלילה, וטוב שאף אחד לא נפצע פצעים קשים.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה היה יכול להיות, כי השרפה הייתה ענקית, וזה היה קרוב מאוד ויכול לקרות דבר כזה.

ג'מאל זחאלקה: לצערנו, לא הייתה תבערה רק ביערות, אלא הייתה תבערה בנפשות, שהובילו ראש הממשלה והשר לביטחון פנים וכל מיני שרים וחברי כנסת, שטענו שמדובר בטרור של אש.

ג'מאל זחאלקה: זה נצרב בתודעה שזה המצב.

ג'מאל זחאלקה: מישהו זרק משפט שחצי מהשרפות הן הצתות מכוונות של טרור, וזה נשאר בזיכרון.

ג'מאל זחאלקה: בידי הסטטיסטיקה הרשמית, הסופית, של המשטרה: 1,773 שרפות, מתוכן רק ב-25 יש חשד להצתה; לא הצתה – חשד להצתה.

ג'מאל זחאלקה: אני עשיתי חשבון: זה לא 50%, זה צלל לעבר 1.4%.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: נא לסיים.

ענת ברקו: – – –

ג'מאל זחאלקה: מתוכם ודאי שיש כאלה שיתברר שזה חשד ואין בסיס, ומתוכם יתבררו כאלה שהוגדרו כלאומיות והמצב לא היה ככה, אלא מקרה של רשלנות או של מעשה קונדס.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: משפט אחרון, בבקשה, זמנך הסתיים.

ענת ברקו: הצתה היא מעשה קונדס?

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לשר לביטחון פנים שיעלה לכאן, שיתקן את הרושם שנוצר בציבור ושיציין את העובדות – שזה היה נובמבר היבש ביותר ב-100 השנים האחרונות.

נאוה בוקר: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: גברתי – ובזה אני מסיים – רק שנבין במה מדובר: הממוצע השנתי של אחוזי הלחות בנובמבר הוא בין 45 ל-60.

ג'מאל זחאלקה: השנה היה בין 5 ל-10, כלומר בערך עשירית מהממוצע ב-100 השנים האחרונות.

ג'מאל זחאלקה: אז יש סיבות קשות, כולנו נפגענו, הרבה יישובים ערביים נפגעו, ואני חושב ש"עליהום" על הציבור הערבי זה היה מעשה, איך אומרים, גזעני, זול ונמוך מאוד.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

אמיר אוחנה: גברתי היושבת-ראש, תודה, השר ארדן, חברותי וחברי חברי הכנסת, בין ששיעור ההצתות המכוונות מתוך גל השרפות שידענו הוא 30% או 50% או 70% – ושמענו כל אחד מהמספרים האלה בימים האחרונים – –

ג'מאל זחאלקה: למה אתה זורק מספרים?

ג'מאל זחאלקה: – – – המקסימום זה 1.5%.

אמיר אוחנה: – – הרי שבחלק מהמקומות – המסית הראשי מפריע לי פה.

ג'מאל זחאלקה: לא – – – עובדות – – – אל תיתן לעובדות לבלבל אותך.

אמיר אוחנה: את רוצה להפסיק אותו?

נאוה בוקר: כן, שנייה אחת.

ג'מאל זחאלקה: תסתכל מה אמרה המשטרה – – – 1,773 שרפות, רק 25 מהן חשודות כהצתה, יש חשד – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אמיר אוחנה: אפשר לקבל את הדקה הזאת בחזרה?

נאוה בוקר: כן, כן, אתה תקבל תוספת זמן.

נאוה בוקר: בבקשה, תמשיך.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יודע מתמטיקה?

ג'מאל זחאלקה: זה מתמטיקה, לא – – –

אמיר אוחנה: כפי שאמרתי, בין ששיעור ההצתות הוא 30%, או 50% או 70%, הרי שבחלק מהמקומות מצאו חוקרי הדלקות בקבוקי תבערה, בחלק אחר מצאו מכלים של חומרים דליקים שהותירו המציתים בשטח.

מיכל רוזין: לא – – –

אמיר אוחנה: לפחות בשני מקרים, כפי שפורסם – על מי את מגינה, על המציתים?

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל רוזין, זה לא דו-שיח כאן כרגע.

מיכל רוזין: אני שואלת אותך למה – – –

נאוה בוקר: זה לא דו-שיח, סליחה.

מיכל רוזין: אבל הוא מסכים שאני אשאל אותו.

מיכל רוזין: מה הייתה ההודעה של המשטרה?

אמיר אוחנה: לפחות בשני מקרים הודו חשודים גם במעשה ההצתה.

אמיר אוחנה: הקורבנות של ההצתות הללו הם לא רק יהודים, ערבים, דרוזים, שחלקם נפגעו בגוף, חלקם ברכוש, וחלקם איבדו את בתיהם ממש – אלה הם גם החי והצומח, שמבחינתם הנשק הבלתי-קונבנציונלי של ההצתות הוא נשק להשמדה המונית.

אמיר אוחנה: הצב המפויח שתמונתו היא רק דוגמה אחת מני רבות, מי יודע כמה רבות, העצים והחורש שאצורים בהם זיכרונות וחוויות ילדות וחיים עבור רבים כל כך – הכול הוחרב.

אמיר אוחנה: וככל שזה נעים להתרפק על גילויי האחווה – והיו כאלה: ערבים ישראלים שפתחו את בתיהם לכל נפגעי הדלקות, הכבאים מהרשות הפלסטינית, וזה אכן ראוי לכל הערכה וכבוד – יש בהם משהו משקר; משכר ומשקר.

אמיר אוחנה: הם, למרבה הצער, חלק קטן מתמונה גדולה, מכוערת ומסוכנת שגל ההצתות הזה הוא רק עוד חלק קטן ממנה, וזוהי התמונה של הטרור הערבי-אסלאמי שקורבנותיו הם קודם כול – ובמאסות – מוסלמים, אבל גם אנשי העולם המערבי החופשי וסמליהם.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת זחאלקה, מי הם המפוצצים אוטובוסים על נוסעיהם – לתוך מטוסים, מטוסים לתוך בניינים?

אמיר אוחנה: מי הם המפוצצים אוטובוסים, בתי-קפה, מסעדות וקניונים?

אמיר אוחנה: מי הם שוחטי התינוקות והילדות במיטותיהן?

נאוה בוקר: חבר הכנסת אוחנה, תתכונן לסיים.

אמיר אוחנה: מי הם עורפי הראשים בעולמנו?

אמיר אוחנה: מי הם שתולים הומואים ממנופים או משליכים אותם מהגגות?

ג'מאל זחאלקה: – – –

אמיר אוחנה: מי הם שאוסרים על נשים לנהוג או לצאת ללא לוויית בעליהן – בעליהן במובן המלא של המילה, משום ששם הן רק מעט יותר מרכוש?

ג'מאל זחאלקה: הר-הבית – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

נאוה בוקר: תירגע, בבקשה.

אמיר אוחנה: מי הם שרוצחים עיתונאים על כי מימשו את חופש הביטוי?

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: מי הם שרוצחים יהודים רק כי הם יהודים?

אמיר אוחנה: מתי תתפסו מנהיגות?

אמיר אוחנה: קחו צעד קדימה ותגידו: די לאלימות.

אמיר אוחנה: תעשו חשבון נפש, ושהעולם האסלאמי כולו יעשה חשבון נפש, ויתחרה עם אומות העולם על קידומים מדעיים, על תרבות, על פיתוחי טכנולוגיה, על כיבוי שרפות, ולא על הצתתן.

אמיר אוחנה: תודה.

נאוה בוקר: תודה לך.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

מיכאל מלכיאלי: גברתי יושבת-ראש הישיבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, דובר הרבה בשבוע האחרון על תרומתם של הכבאים בשרפה האחרונה, אם זה בחיפה ואם זה בסביבות ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שאומץ לבם של לוחמי האש, כמו שמכנים אותם בתקופה האחרונה, מוסיף להם עוצמה בתפקיד של לוחמי האש.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שהסולידריות החברתית שגילתה מדינת ישראל בזמן הזה מוסיפה לנו כחברה הרבה כבוד.

מיכאל מלכיאלי: רק הייתי רוצה, ברשותך, אדוני השר, לנצל את הבמה הזאת ולהעלות על נס את תרומתם של הארגונים החרדיים, העמותות; הארגונים שלא מקבלים תקציב מסודר מהמדינה.

מיכאל מלכיאלי: אלה ארגונים שפועלים בהתנדבות מלאה, בחסד גדול, עם אנשים שעובדים ביום-יום שלהם, עם אנשים שעוזבים בית, עוזבים משפחה, אם זה בלילות שבת, בחגים, בשביל להציל ולרפא.

מיכאל מלכיאלי: אי-אפשר להתעלם מהמתנדבים של "איחוד הצלה" בכלל באזור שם, שהלכו ועזבו את הכול – את הבית, את העבודה, את טרדות היום-יום שלהם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה גם להעלות על נס את הפעילות של ארגון "לב מלכה", שהעמיד לרשות הילדים שם פסיכולוגים חינם, עשה עבודה שאנחנו כמדינה לא תמיד נוגעים בפינות הלא-כל-כך מצויות האלה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו כמדינה, אתה כשר והרשויות בכלל צריכים להוריד את הכובע בפניהם, אנשים שעוזבים הכול, בהתנדבות מלאה.

מיכאל מלכיאלי: זה הזמן לומר להם תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: אני חייב רק לפתוח, כי אני לא באתי לדבר על העניין הלאומני פה, אבל לשמוע את החוצפה לקרוא למעשה ההצתות מעשה קונדס – אני חושב שזה שיא השיאים של הצביעות במובן הזה.

עודד פורר: הצתה היא טרור, בין אם זו הייתה הצתה אחת או 100.

עודד פורר: מי שלוקח גפרורים כדי להצית, הוא לא בא בשביל לעשות קומזיץ.

עודד פורר: אבל אני רוצה לגעת בענייננו, ולצערי, אני רואה שסגן שר האוצר לא נמצא פה.

עודד פורר: אני יכול לומר לשר לביטחון פנים – וכן להתחיל דווקא עם המילים הטובות במובן הזה.

עודד פורר: תראו, חווינו חוויה לא נעימה, קשה, טרגית, לפני שנים לא-רבות, בשרפה בכרמל.

עודד פורר: אני חושב שדווקא מערך הכבאות ולוחמי האש והמשטרה וכל כוחות הביטחון נערכו באופן שונה לגמרי.

עודד פורר: התמודדו עם ממדים, שהם ממדים שלא מתמודדים אתם ביום-יום, בצורה מעוררת כבוד.

עודד פורר: כמובן שתהיה פה הפקת לקחים, ויש דברים שצריך לתקן וטוב שיופקו לקחים, אבל צריך כן לומר מילה טובה גם לכוחות הביטחון.

עודד פורר: בהזדמנות הזאת אני רוצה לומר גם מילה טובה לשר הקודם, לשר אהרונוביץ, על ההיערכות הזאת והמעבר של כוחות הכיבוי ממשרד הפנים למשרד לבט"פ.

קריאה: – – –

עודד פורר: וגם לנציב כבאות לשעבר.

עודד פורר: אני כן רוצה לדבר על עניין אחר, וזה עניין הפיצוי.

עודד פורר: תראו, מאות משפחות, עולמן חרב עליהן.

עודד פורר: לראות את הבית שלך שרוף, או את העסק שלך שרוף, זו איזושהי התמודדות שקשה לדעת איך לצאת ממנה.

עודד פורר: בתוך כל המכלול הזה, טוב עשה שר האוצר ואמר: נהיה עם יד רחבה, לא נעשה ביורוקרטיה.

עודד פורר: אבל מהמילים ועד המעשים הדרך היא ארוכה.

עודד פורר: אתן רק עדות אחת של תושב חיפה שפורסמה; והוא אומר: העירייה עושה פה עבודת קודש, אבל נקודת התורפה היא במס רכוש.

עודד פורר: אין להם כוח-אדם.

עודד פורר: הדיבורים לא ברורים.

עודד פורר: עומדת נציגה ואין לה תשובות.

עודד פורר: יש לה רשימה של מספרי טלפון, ועל כל שאלה היא נותנת לי מספר טלפון ואומרת לי "תתקשר".

עודד פורר: חברים, ככה לא מתמודדים במתן שירות למישהו שביתו נשרף.

עודד פורר: צריכים להגיע הנציגים הממשלתיים, והמשפחות צריכות להתמודד עם מה שנקרא: one point of contact.

עודד פורר: הן לא צריכות להתחיל להיות מטורטרות מנציג לנציג.

עודד פורר: לתת לו רשימה של מספרי טלפון ולהגיד לו: תתקשר, יענו לך.

עודד פורר: אם רוצים באמת לתת את השירות הזה, אני אומר לכם: זה לא רק הכסף – בסוף יינתן כל הכסף – זה גם איך ייתנו את הכסף, באיזה קצב ייתנו את הכסף.

עודד פורר: זו לא חוכמה לקבל את הפיצוי שנתיים אחרי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

עודד פורר: זו חוכמה לקבל את הפיצוי – זו חוכמה לקבל את הפיצוי תוך שבוע.

עודד פורר: חשוב לזכור בעניין הזה לא רק את אותן משפחות שביתן נשרף, אלא את אותם בעלי העסקים.

עודד פורר: הם זכאים לפיצוי על מלאי ועל אובדן רווחים.

עודד פורר: אני קורא פה – וחבל שלא יושב פה נציג של משרד האוצר, אבל אני אבקש שזה כן יעבור לוועדת הכלכלה או לוועדת הכספים – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

עודד פורר: אני מסיים בזה.

עודד פורר: – – לוודא שהרשויות ייתנו את המענה באופן מהיר, כי זה לא נעים שאתה מקבל את הפיצוי על הבית שלך רק אחרי שנה או שנתיים, אבל אם אני אקבל את הפיצוי על העסק לא אחרי שנה-שנתיים, אלא אם אני אקבל אותו אחרי שלושה חודשים, כנראה שכבר לא יהיה עסק ולא יהיה ממה לקום.

נאוה בוקר: תודה רבה.

עודד פורר: לכן קצב הפיצוי הוא לא פחות חשוב.

עודד פורר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת עודד פורר.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני חייבת גם לומר כמה מילים אישיות – שאני מאוד מעריכה את זה שאת נמצאת כאן, ואני מביעה את השתתפותי ברגשותייך.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יעל גרמן: אני משערת לעצמי שקשה לך מאוד.

נאוה בוקר: תודה.

יעל גרמן: אין ספק שהיו הצתות מכוונות, וגם אין ספק שחלק מההצתות המכוונות הן טרור לכל דבר ועניין.

יעל גרמן: ויש לנו היום חוק טרור חדש, שאני חושבת שמרבית הבית הזה הצביע בעדו, ואפשר וצריך למצות את הדין עם מי שבאמת הפעיל טרור של הצתות.

יעל גרמן: כי זה טרור; ואני לא חושבת שיכול להיות על זה ויכוח.

יעל גרמן: אבל יש ויכוח על מספר מעשי הטרור מתוך גל ההצתות הנורא, מתוך האסון הזה שנפל על מאות בתים במדינת ישראל.

יעל גרמן: וכנראה שמרבית ההצתות היו בשוגג ולא במזיד.

גלעד ארדן: מרבית ההצתות היו בשוגג.

גלעד ארדן: שמעת כאילו מה אמרת?

ענת ברקו: כן.

יעל גרמן: היו בשוגג ולא במזיד.

ענת ברקו: אם זאת הצתה, זה לא יכול להיות בשוגג.

ענת ברקו: לוגית, זה לא מסתדר.

גלעד ארדן: אם זאת הצתה אז לא בשוגג.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: הוא מתקן אותך: מרבית השרפות.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אדוני השר, תודה שאתה מעיר לי, ואני אבהיר את דברי.

יעל גרמן: מרבית ההצתות נגרמו שלא על-ידי אדם, ובוודאי לא בכוונה תחילה.

יעל גרמן: מרבית ההצתות והשרפות, ואם אתה רוצה – אני אשנה את זה לשרפות.

אורן אסף חזן: זו לא הצתה.

קריאה: זו לא הצתה.

יעל גרמן: לא, אני – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, אתה היום באמת תפסת דרור בפה שלך.

יעל גרמן: שרפה.

יעל גרמן: מקבלת, חברי.

יעל גרמן: שמרבית השרפות – – –

יחיאל חיליק בר: קצת להירגע.

אורן אסף חזן: תכבד את עצמך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן, קצת להירגע.

יעל גרמן: שמרבית השרפות – – –

יחיאל חיליק בר: נאוה בוקר עשתה לך הנחות, אני לא אעשה את ההנחות האלה.

אורן אסף חזן: אתה מחייך.

יחיאל חיליק בר: לא, אני לא מחייך.

אורן אסף חזן: אתה – – –

יעל גרמן: אני מתקנת, שמרבית השרפות היו בשוגג.

יעל גרמן: ועל כך אני רוצה לומר שני דברים.

יעל גרמן: אני חושבת שאפשר היה למנוע חלק מההצתות וחלק מהשרפות.

יעל גרמן: ראינו את זה בשרפה הגדולה בכרמל.

יעל גרמן: נעשה הרבה, נוספו תקציבים רבים והוקמה רשות כבאות, ובאמת נעשתה מהפכה, ובכל זאת ראינו את לוחמי האש נלחמים במצב בלתי אפשרי ועדיין לא היו להם הכלים הנדרשים כדי לכבות את השרפה.

יעל גרמן: על כך צריך לתת תשובה.

יעל גרמן: ואת השאלה הזו אנחנו כאן צריכים לשאול: איך זה קרה שלמרות הכול ולמרות הקמת הרשות ולמרות דוח המבקר מאז השרפה בכרמל, עדיין לוחמי האש היו חסרי אונים וסיכנו את עצמם כדי לכבות את השרפות?

יעל גרמן: אז זה דבר אחד שצריך להבין.

יעל גרמן: ואין לי ספק, אדוני השר, שזהו מפגע לאומי; שיש כאן מפגע לאומי שכולם צריכים להירתם והממשלה צריכה להירתם, וזה לא משנה אם לאדם היה ביטוח או לא היה לו ביטוח, אם היה לו ביטוח נגד שרפות או לא היה לו ביטוח.

יעל גרמן: כולם צריכים להיות מוכרים כזכאים לשיקום ולפיצוי.

יעל גרמן: יפה אמרה היום שרת המשפטים, שהיא מצאה מקור אחד.

יעל גרמן: אבל, להערכתי, המקור הזה לא יספיק.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יעל גרמן: אני רוצה לסיים ולומר, שאחד הדברים המזעזעים בעיני היה המהירות שבה ראש הממשלה, וגם אתה, אדוני השר, מיהרתם לבוא ולהצביע על אשמים, לפני שבכלל נודע.

יעל גרמן: הגדיל לעשות הרב אליהו מצפת – אותו רב שפעם אמר שאסור להשכיר דירות לערבים, ובפעם אחרת הוא אמר שכל הזיתים מותרים למסיק של יהודים, אם זה של ערבים; במילים אחרות, שמותר לגנוב זיתים של ערבים.

יעל גרמן: הפעם הוא הגדיל לעשות, הוא בא ונתן תשובה לשאלה, שזה הלכה לכל דבר ועניין, שאם רואים שמתכוונים להצית שרפה – איך רואים אני לא מבינה.

יעל גרמן: אם אני רוצה לעשות פיקניק ואני מקימה איזושהי מדורה או אם אני רוצה לחמם אוכל, אני מתכוונת לשרפה?

יעל גרמן: אם רואים, מותר לירות בבן-אדם.

יעל גרמן: איזו הסתה, איזה חוסר אחריות – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת גרמן, נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יעל גרמן: – – במי הוא משלח אנשים חמומי מוח לירות, באנשים תמי לב שעובדים בקרן קיימת לישראל, ביערות – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יעל גרמן: – – ויכול להיות שהם יושבים כדי לחמם את עצמם – בהם הוא רוצה שיירו?

יעל גרמן: אז היה טרור, וצריך לתת פיצויים, וצריך לבחון מה היו הסיבות.

יעל גרמן: אבל אסור לנצל את האסון הזה לצורך ליבוי של שרפה והסתה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת גרמן.

יחיאל חיליק בר: אני אזמין את השר ארדן לענות.

יחיאל חיליק בר: עד שהוא יגיע, אני אברך אורחים שהגיעו מלונדון לכנסת: בן ואנה – Welcome to the Israeli house of democracy, the Knesset.

יחיאל חיליק בר: I hope you are enjoying the show.

יחיאל חיליק בר: Welcome.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: עמדת דעה אחר כך לחבר הכנסת חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: אורן חזן, אני – – –

אורן אסף חזן: חבר הכנסת אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן, סגן יושב-ראש הכנסת לשעבר אורן חזן.

אורן אסף חזן: בדימוס.

אורן אסף חזן: סגן יו"ר הכנסת בדימוס.

יחיאל חיליק בר: ודב חנין?

יחיאל חיליק בר: דב חנין וחאג' יחיא.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים האחרונים התמודדה מדינת ישראל עם גל דלקות, שרפות והצתות מהחמורים ביותר בתולדותיה.

גלעד ארדן: בשל מזג האוויר היבש והקיצוני ששרר פה בשבוע שעבר הדלקות פרצו בתדירות גבוהה ובכמות שאתגרה את מערך הכבאות ואת כוחות ההצלה וגרמה להם להימתח עד לקצה גבול היכולות הקיימות שלהם, ואף מעבר לכך.

גלעד ארדן: בחלוף כמה ימים, לאחר שכובו כל הדלקות, וכשגשם ראשון מאז החל סוף-סוף לרדת ולהרוות את האדמה ואת הצמחייה, אני חושב שאנחנו יכולים באמת לעצור לסיכום ביניים, אבל קודם כול, כפי שעשו חלק מחברי הכנסת, להודות ללוחמי האש, לשוטרים, לחיילים, לחיל האוויר, לפיקוד העורף, לכוחות ההצלה, למתנדבים, לעובדי הרווחה, לעובדי מערכת החינוך, לאנשי הרשויות המקומיות, לכל אלה שעשו מלאכה נאמנה, פעלו במסירות, בהקרבה אישית, ושבזכותם קודם כול, ובזכות בורא עולם, סיימנו את גל הדלקות הזה, ברוך השם, עם אפס נפגעים, וללא שום פגיעה בנפש.

גלעד ארדן: כמובן, לא ניתן להתעלם מכך שבאירוע הזה היו בכל זאת נזקים כבדים.

גלעד ארדן: היו עשרות פצועים, נגרם נזק אדיר לרכוש, מאות דירות נשרפו, נגרמה פגיעה עצומה ואפילו בלתי נתפסת בטבע.

גלעד ארדן: ההערכה היא שלמעלה מ-40,000 דונם של שטח ירוק נשרפו; בתוכם – אתם מבינים לבד – עשרות-אלפי בעלי-חיים.

גלעד ארדן: באמת נקרע הלב.

גלעד ארדן: אני רוצה לתאר בקצרה את פעולות כוחות החירום וההצלה ואת ההתייחסות שלי לחלק מהדברים שנאמרו כאן.

גלעד ארדן: עם תחילת גל הדלקות הוכרזה על-ידי משטרת ישראל כוננות פ'/1 – זה הכינוי לכוננות שרפות – בכל רחבי הארץ.

גלעד ארדן: הכוננות חלה מ-22 עד 28 בחודש.

גלעד ארדן: מבחינת נתונים, מתחילת גל השרפות תועדו 3,391 אירועים – המספר הזה קצת מטעה, אז חשוב להבין: זה כולל כל קריאה למכבי האש, למעשה, גם אם חתול נתקע על הגג או שצריך חילוץ רכב, אבל מהמספר הזה כן אפשר ללמוד, כי בתקופה מקבילה אשתקד המספר הוא 1,933 אירועים.

גלעד ארדן: אם משווים שרפות בשטחים פתוחים – 1,723 מול 453.

גלעד ארדן: כלומר, היו לנו כמעט פי-ארבעה אירועים בשטחים פתוחים ביחס לתקופה המקבילה בשנה שעברה.

גלעד ארדן: מתוך זה אנחנו רוצים להבין כמה אירועים גדולים העסיקו את רשות הכבאות וההצלה ואת המשטרה, אז אנחנו מגדירים אירוע גדול כאירוע שנדרשים למעלה מעשרה צוותי כיבוי כדי להתמודד אתו.

גלעד ארדן: למעשה היו לנו 39 אירועים כאלה, שבהם אתה צריך יותר מעשרה צוותים.

גלעד ארדן: ביום השיא – דומני שזה היה יום חמישי – פעלו למעלה מ-2,000 לוחמי אש והמתנדבים.

גלעד ארדן: זה כל המערך כולו, שבדרך כלל פועל 24 שעות ברצף עם 48 שעות הפסקה; כוננות מוגברת זה 24 ו-24, והיה יום שנאלצו להביא את כולם, בלי מנוחה, בלי הפסקה, לפעול יום וליל.

גלעד ארדן: עלות המבצע לרשות הכבאות – כשאנחנו מחשבים בזה את שעות העבודה, את החומרים מעכבי הבעירה, קצף, הפעלת כל מיני גורמים הנדסיים ועוד ועוד ועוד – 70 מיליון שקלים.

גלעד ארדן: זו העלות.

גלעד ארדן: אני מדבר רק על עלות של רשות הכיבוי וההצלה; אני לא מדבר על משטרה, מטוסים וכו' וכו'.

גלעד ארדן: זו העלות לרשות הכבאות לבדה.

גלעד ארדן: משטרת ישראל ולוחמי האש פעלו, כפי שאמרתי, בשיתוף פעולה ותיאום שוטף מול גורמי קהילה ורווחה וכל כוחות החירום השונים.

גלעד ארדן: הפעולות המרכזיות, כמובן, היו איתור אזרחים לכודים שזקוקים לחילוץ ופינוי ממוקדי הסיכון, יחד עם גורמי סיוע – הבאנו לשם את הימ"מ, הבאנו את 669 למקרה שיהיה צורך לגלוש מבניינים ולחלץ מתוך דירות, הייתה פעילות קרקעית של יחידות מג"ב, יס"מ, אפילו יחידת "יואב" מהנגב הובאה שוב, כדי להשתתף בסריקות בכל הבניינים, וכמובן יחידות המתנדבים.

גלעד ארדן: היה טיפול כולל בכל צירי התנועה מתוך הפקת לקחים גם מאסון הכרמל.

גלעד ארדן: אגף התנועה שולב לאורך כל ההתמודדות כדי לחסום כבישים היכן שצריך ולמנוע מאזרחים להיכנס לאזורי סכנה.

גלעד ארדן: כמובן, היה טיפול מאוד מזורז מול מעבדות המז"פ בממצאים שהתקבלו מן הזירות השונות.

גלעד ארדן: הייתה פעילות למנוע ביזה וגנבות, כי הייתה כאן החלטה חסרת תקדים של מפקד המחוז של פינוי כ-70,000, 80,000 איש מבתיהם, שת"פ עם גורמים אזרחיים לטיפול והנחיית ריכוזי האוכלוסייה, וכמובן איסוף מודיעין, הפעלת טייסת הכיבוי של המשטרה, שלראשונה – היא עברה לפני פחות מחודש ממשרד הביטחון למשטרה; זו הייתה טבילת אש, כמו שאומרים, הכי משמעותית שיכולה להיות.

גלעד ארדן: הוקם משל"ט במשטרה, שהוא זה שמפעיל את 14 מטוסי הכיבוי שיש למשטרה.

גלעד ארדן: כמובן, פה הם לא הספיקו, נאלצנו להשתמש בסיוע בין-לאומי – פה זה המקום גם להודות לחיל האוויר, לבסיס חצור, שגם אירח אותנו – וגם בשת"פ עם היכולות המדהימות של חיל האוויר לא רק בתיאום ובהכוונה ובהפעלה אלא גם בהפעלת תצפיות מהאוויר.

גלעד ארדן: כי הייתה הבנה – וצריך להפיק ממנה לקחים לעתיד – שגם גורמים אזרחיים כמו רשות הכבאות וההצלה והמשטרה נזקקים ליכולות חוזי אווירי ביום ובלילה, גם לראות היכן מוקדי אש נדלקים שוב, או כדי לאתר מציתים שבאמת נעים בלילות, או בימים, כדי לנסות להבעיר יערות או יישובים.

גלעד ארדן: בנוסף, מפכ"ל המשטרה הנחה את אגף החקירות והמודיעין להקים צוות בדיקה ארצי ולמצות, בהתאם להנחייתי, את כל החקירות של השרפות הגדולות עד – ננסה, ובתקווה גם נצליח, להביא את מי שאחראי להן לדין.

גלעד ארדן: אני לא כל כך מצליח להבין את הטענות של חלק מחברי הכנסת, כיוון שגם האמירות של ראש הממשלה או של שרים, ובטח האמירות שלי, הן לא אמירות שהן איזשהו ניחוש; האמירות האלה נאמרו על בסיס הערכות, ומטבע הדברים, כשאתה בעיצומה של לחימה באש, מה שיש לך זה הערכות של גורמי מקצוע.

גלעד ארדן: אבל, אלה לא הערכות בעלמא, אלא הערכות שמבוססות על ממצאים.

גלעד ארדן: כשאתה רואה שני בקבוקי תבערה עם חומר בעירה, ואתה רואה שמשם החלה האש, אתה מבין שזו הצתה מכוונת, וכן הלאה, היו כמה דוגמאות כאלה.

גלעד ארדן: ההערכה של רשות הכבאות וההצלה, שדיברה על 40%, 50% הצתות בזדון מתוך האירועים, לא השתנתה.

גלעד ארדן: זה שאנשים לוקחים באופן מניפולטיבי מספר, אותו 1,700, שכרגע הסברתי – וזה כולל בתוכו דיווחים כפולים ומשולשים, או אם 20 איש מתקשרים על אותו אירוע, זה נספר, ונספרים עוד אירועים שקשורים לתאונות דרכים וכו', אבל זה לא המספר שמתוכו רשות הכבאות העריכה כמה הצתות מכוונות היו; היא לקחה את 39 השרפות המשמעותיות, ומהן, לפי הממצאים בשטח, היא העריכה, על-פי מיטב שיקול דעתה המקצועי, כמה מהן הן הצתות בזדון.

גלעד ארדן: אגב, מי שמופתע או המום מהמספרים, שתדעו: הם שונים, הם הרבה יותר גדולים מבעבר, אבל זה לא שהם מנותקים מהמציאות, כאילו בשנה רגילה יש 2% הצתות, ופתאום זה גדל ל-40%.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: גם בשנה רגילה, לצערנו, יש מספר די משמעותי של הצתות מכוונת במדינת ישראל.

גלעד ארדן: שוב, השאלה היא גם איך מגדירים ומי סופר.

גלעד ארדן: השלכה של בקבוקי תבערה על בניין מאוכלס, בעיני זה ניסיון הצתה.

גלעד ארדן: יש אולי כאלה שלא יראו את זה כניסיון הצתה, ואני חושב שהם טועים טעות חמורה ומרה.

גלעד ארדן: ומי שיתווכח על זה, שייזכר בדוגמה הבולטת והקיצונית ביותר, האיומה והנוראה, מהשנתיים האחרונות, שבה הושלכו בקבוקי תבערה בדומא לבית מאוכלס ונשרפו, לאסוננו, ילדים ובני-משפחה בעודם בחיים.

גלעד ארדן: בעיני לא צריך להיות הבדל מה הייתה התוצאה של השלכת בקבוק התבערה, כי אדם שעושה מעשה כזה נורא, הוא צריך לקחת בחשבון את מעשיו ושיכולות להיות להם תוצאות נוראיות, והשופטים בישראל, אני מקווה שכך גם ינהגו.

גלעד ארדן: מי שמשליך בקבוקי תבערה אל רכב, או מדליק באמצעותם שדה ליד יישוב, או זורק לתוך בית, אחת דינו – הוא צריך לסיים את חייו מאחורי סורג ובריח ולא לקבל שום שחרור לעולם.

גלעד ארדן: כשהספירה המקצועית נעשתה פה, ואנחנו השתמשנו בנתונים האלה כדי להסביר איך קורה – ועוד פעם, נכון, זה עוד לא הגיע לבית-משפט ועוד לא ניתן גזר-דין, ועוד אין פסק-דין חלוט בערעור, אבל בואו לא נהיה צבועים: יש שיח ציבורי, השיח הציבורי לא ממתין לסוף.

גלעד ארדן: כשיש גורמי מקצוע שמדברים על הוכחות וראיות בשטח להצתות, ומראים לנו את הממצאים, כשבאופן לא מקרי גל השרפות הזה פוקד רק חלק מסוים באוכלוסיה, ויישובים מסוג מסוים, ובאזורים אחרים הוא לא מתרחש, אז ההערכה המאוד-מאוד סבירה והגיונית היא שאלו – וגם, אם מתייחסים לעצורים שיש כלפיהם חשד, ועדיין יש 15 עצורים שכבר שוהים מספר ימים ומעצרם הוארך ואף אחד מהם איננו יהודי, אז מה לעשות, החשד המרכזי הוא שזה נעשה על רקע לאומני.

גלעד ארדן: האם זה אומר, חס וחלילה, שכל ערביי ישראל או שכל הפלסטינים עוסקים בהצתות?

גלעד ארדן: ממש לא.

גלעד ארדן: אני שיבחתי פעם אחר פעם גם את מנהיגי הציבור הערבי, וגם גורמים, כולל יושב-ראש הרשות הפלסטינית, שבמקרה הזה נהג אחרת מכפי שהוא בדרך כלל נוהג בתחום ההסתה, שאותה הוא מוביל או לא נאבק בה, ובמקרה הזה הייתה התייחסות אחרת.

גלעד ארדן: דרך אגב, ההתייחסות צריכה גם לעורר סימני שאלה – למה דווקא כשמדובר בעצים ויערות נוהגים כך, אבל כשמדובר ברצח או התקפה של בני-אדם, וזה לא משנה אם הם גרים ביהודה ושומרון או לא, זה לא נשמע באותם קולות.

גלעד ארדן: אבל זה, אני חושב שאתם צריכים להסביר את השיח הציבורי מהצד שלכם בהקשר הזה.

גלעד ארדן: לך, דרך אגב, חבר הכנסת זחאלקה, רק תיקון קל, כי אמרת שנתן זך כתב:

גלעד ארדן: "כי האדם עץ השדה", אז יכול להיות שהוא השתמש במה שכתבה תורתנו הקדושה – –

אורן אסף חזן: ספר דברים.

גלעד ארדן: – – אבל בספר דברים נאמר: "כי תצור אל עיר ימים רבים להלחם עליה", ובהמשך נאמר: "לא תשחית את עצה לנדח עליו גרזן כי ממנו תאכל ואתו לא תכרת.

גלעד ארדן: כי האדם עץ השדה" – וכיוון שאנחנו מכירים טובה לעצים, שבזכותם אנחנו חיים, אז כאחד מהערכים היהודיים, זה הציווי שהתורה מצווה אותנו.

ג'מאל זחאלקה: – – – להשתמש בו בצורה – – –

גלעד ארדן: בסדר, אולי זה יהיה פחות נוח לך להזכיר שזה בא מציווי יהודי מהתורה.

ג'מאל זחאלקה: להפך.

ג'מאל זחאלקה: נהפוך הוא.

ג'מאל זחאלקה: – – – אני אקריא לך כמה פסוקים בעל-פה, ונעשה תחרות מי יודע יותר.

גלעד ארדן: אז יכול להיות שאתה בקי מאוד בתורה.

גלעד ארדן: פה שכחת.

ג'מאל זחאלקה: לא שכחתי.

גלעד ארדן: דרך אגב, אני מקווה שאתה בקי גם בענייני ירושלים וכו' בתורה.

ג'מאל זחאלקה: – – –

ענת ברקו: התורה הקדושה – – –

אמיר אוחנה: בוא נדבר על החדית', מה צריכים לעשות השג'ר והחג'ר ביום הדין?

אמיר אוחנה: מה הם צריכים לעשות?

אמיר אוחנה: מה הם צריכים לצעוק?

אמיר אוחנה: הו מוסלמי, הנה יהודי מאחורי, בוא ותשחט אותו – – –

מסעוד גנאים: להפך, להפך – – –

אמיר אוחנה: נכון או לא?

אמיר אוחנה: בוא נדבר על החדית'.

מסעוד גנאים: – – – שהוא – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אמיר אוחנה – – –

אורן אסף חזן: אמיר, אמיר, תשאל אותו מה הקוראן אומר על אלה שצועקים, מי צועק – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, זה לא דו-שיח כאן.

נאוה בוקר: תיתנו לשר, בבקשה, להמשיך את דבריו.

מיכל רוזין: השר, אתה יכול להתייחס לנושא הפיצויים?

גלעד ארדן: אני אגיע לכול.

גלעד ארדן: אני רוצה להתייחס לתהליך ההתעצמות שעברה הרשות הארצית לכבאות והצלה בשנים האחרונות כהפקת לקחים מאסון הכרמל.

גלעד ארדן: אז קודם כול, מגיע קרדיט לקודמי השר אהרונוביץ וגם לניצב בדימוס שחר איילון על הובלת רפורמה בין החשובות ביותר מאז קום המדינה, ששמה את מערך הכבאות במקום אחר לחלוטין, ואני אתן כמה מספרים.

גלעד ארדן: בשנת 2011 תקציב הרשות עמד על 700 מיליון שקל, ובשנת 2016 הוא 1.25 מיליארד.

גלעד ארדן: בשנת 2011 היו 103 תחנות כיבוי, ומאז הוקמו עוד 29 תחנות כיבוי בכל רחבי המדינה.

גלעד ארדן: בשנת 2011 היקף כוח-האדם המבצעי – אני לא סופר מינהלי – מבצעי, לוחמי אש, עמד על 1,200 לוחמי אש, וכיום הוא עומד על 1,900, כלומר, 700 נוספו, ובסוף התר"ש שנבנה, שזה בעוד שנה וחצי, ב-2018, נעמוד על כ-2,100.

גלעד ארדן: כלומר, הוא גדל מ-1,200 ויגדל עד 2,100.

גלעד ארדן: סד"כ כלי הרכב היה, לאחר אסון הכרמל, 300; היום בסוף הסד"כ, ב-2018, הוא יגיע ל-450.

גלעד ארדן: כלי רכב.

גלעד ארדן: בנוסף, הוקמה טייסת כיבוי שיש בה 14 מטוסי כיבוי, נרכש מלאי אסטרטגי של 1,600 טון מעכבי בעירה – סתם לדוגמה, במבצע האחרון נעשה שימוש על-ידי כל המטוסים ב-245 טון של מעכבי בעירה.

גלעד ארדן: ובנוסף, לא אלאה אתכם, שודרגו היכולות הטכנולוגיות, התחברות למערכות רדיו לאומי "ניצן", מרכזי שליטה ארצי, חדרי פיקוד מחוזיים, מערכות חיזוי שרפות ואיכון כבאיות, חיבור תמידי לחיזוי המטאורולוגי, יכולת בכלל לדבר ולתקשר בין כל ארגוני החירום וההצלה, לקבל חוזי אווירי מהמסוק המשטרתי אל הכבאים בשטח.

גלעד ארדן: באמת, נעשתה כאן מהפכה שראויה לכל שבח.

גלעד ארדן: אבל, ופה אני רוצה לומר כי ה"אבל" הזה הוא גדול ומשמעותי בעיני, ולכנסת יש חשיבות אדירה – כשאנחנו מסתכלים עכשיו על עתיד המדינה, בראייה הביטחונית האסטרטגית, אני חושב שדי ברור לכולנו שאין היום צבא במזרח התיכון שמתרחש כיבוש גבולות מדינת ישראל והכרעת צה"ל; אין דבר כזה כבר.

גלעד ארדן: מה יש היום?

גלעד ארדן: יש היום ארגוני טרור, יש היום שונאי ישראל, שחושבים שהבטן הרכה של מדינת ישראל זה העורף האזרחי.

גלעד ארדן: ולמעשה, אנחנו רואים את זה כבר מספר רב של שנים, אבל זה הולך ומתעצם, וזה מתפזר על פני הרבה סוגי פעילות.

גלעד ארדן: זה יכול להיות, בעבר, מחבלים מתאבדים וטילים ורקטות שאויבינו צוברים, ועכשיו מנהרות חודרות גבול, וב-15 החודשים האחרונים – טרור היחידים, הסכינים, הדריסות, וכן הלאה.

גלעד ארדן: ומבחינתי, וגם מבחינת המשטרה, ההצתות הזדוניות כאן, על בסיס ההסתה המוגברת שנראתה ברשת – היא נראתה, לצערנו, גם בתוך מדינת ישראל, גם ברשות הפלסטינית, ובעוד מדינות ערביות, כמו סעודיה, למשל, והיה גל שלם של הסתה שקרא לצאת ולהצית את מדינת ישראל מרגע שהייתה הבנה שתנאי מזג האוויר הם אופטימליים להתפשטות של שרפות.

גלעד ארדן: ולכן, כשאנחנו מבינים איפה האיום המרכזי לעתיד הביטחוני של מדינת ישראל, חייבים לחבר את זה גם להתעצמות של גורמי החירום וההצלה; כי בסוף, מה לעשות, צה"ל יכול לסייע, צה"ל יכול לבוא ולהשתתף במאמצים, אבל הפיקוד והשליטה בכל מצבי החירום האלה, באסון ההמוני שהוא בעורף, הם משטרת ישראל ותחתיה רשות הכבאות וההצלה, מד"א ויתר הארגונים.

גלעד ארדן: ומה שיהיה ברגעים ובימים האלה, מבחינת שוטרים, ניידות, כבאיות, לוחמי אש, זה מה שנוכל לעשות.

גלעד ארדן: אז אם אנחנו מסתכלים לעתיד – וזה לא נאמר מספיק פה בדיון – עשינו כברת דרך, זה נכון.

גלעד ארדן: אבל מה לעשות שאחרי אסון הכרמל – וזאת האמת ואני חייב לומר אותה – המשרד לביטחון פנים פנה לטכניון, ביקש בהתאם לסטנדרטים העולמיים לקבל באמת המלצות מקצועיות על-פי מרחקים גיאוגרפיים וזמני הגעה של כבאיות לקריאה על שרפות, כמה תחנות כיבוי צריכות להיות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אז אמרתי לכם שגדלנו ל-130 תחנות, אבל מה לעשות שהטכניון המליץ על שלושה סטנדרטים.

גלעד ארדן: אני לא אדבר על הרף העליון, האופטימלי.

גלעד ארדן: אני מדבר על הרף המינימלי, התחתון, שהטכניון דיבר עליו.

גלעד ארדן: הוא קבע רף מינימלי של 168 תחנות – מול 130 שכיום יש.

גלעד ארדן: הוא קבע רף מינימלי בהתאם לכמות התחנות, של 3,500 כבאים.

גלעד ארדן: היום יש לנו רק 1,900.

גלעד ארדן: תזכרו, כל ה-1,900 האלה פעלו ביום השיא, ואם התהליך הזה היה נמשך, לא היו לנו יותר כבאים.

גלעד ארדן: הם לא היו מסוגלים לעבוד יום וליל.

גלעד ארדן: שום דבר.

גלעד ארדן: פיקוד העורף שלח לנו.

גלעד ארדן: גייס 500 אנשי פיקוד העורף.

גלעד ארדן: אבל שוב, אנחנו מדברים על אירוע שנתחם בכשבוע.

גלעד ארדן: אירוע כזה, כשאנחנו מסתכלים על תנאי האקלים ושינויי האקלים העתידיים, אירוע כזה גם יכול להימשך יותר.

גלעד ארדן: תוסיף לו הצתות זדוניות, ובכלל אתה לא בהכרח יכול לתחום אותו בזמן.

גלעד ארדן: וכשמדובר על כמות כבאיות, אז כפי שאמרתי אנחנו על 278 בסוף התר"ש, כשהמלצת הטכניון בהתאם לכמות התחנות היא 500 כבאיות.

גלעד ארדן: דרך אגב, תחשבו על המספרים.

גלעד ארדן: 9 מיליון נפש.

גלעד ארדן: מדינה מערבית עם גידול טבעי באוכלוסייה הכי גבוה ממדינות המערב.

גלעד ארדן: זה לא הרבה כשאתה מבין מול אילו איומים אתה עלול להתמודד.

גלעד ארדן: ולכן, אני מקווה באמת שאנחנו בכנסת – אני ודאי אעלה ואיאבק על כך בממשלה – ננסה לפעול לכך שבשנים הבאות הצרכים הללו יבואו לידי ביטוי בתקציב המדינה.

גלעד ארדן: אני רוצה להבהיר עוד משהו שאינו מספיק ברור אולי לחלק מחברי הכנסת ולציבור, וזה התקנת תקנות חורש ויער.

גלעד ארדן: בזמן אסון הכרמל כיהנתי כשר להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: אין ספק שזה אחד האסונות הנוראיים ביותר שחווינו.

גלעד ארדן: איבדנו בו 44 איש, בתוכם גם תת-ניצב ליאור בוקר, זיכרונו לברכה, שסגנית יושב-ראש הכנסת מקדישה מאז את פעילותה להמשיך את מורשתו ולחזק את רשות הכבאות וההצלה ואת משטרת ישראל.

גלעד ארדן: בסוף השרפה אני, תחת החלטת ממשלה, כשר להגנת הסביבה, הקמתי צוות מומחים כדי להמליץ על תקנות ורגולציה שיחייבו יישובים ומחזיקים של שטחים מיוערים – כמו קק"ל וכמו רשות הטבע והגנים – לדלל את הצמחייה או לחשֵֹף יערות; אני מקווה שכך אומרים זאת בעברית.

גלעד ארדן: אבל, כמובן, מתוך דאגה לעצים ולצמחייה כדי לא להשמיד אותם יתר על המידה, ואי-אפשר לקרוא לזה במילה אחרת, לעשות את זה באמת רק במרחקי הפרדה המינימליים שנדרשים כדי להתמודד עם הסכנה לחיי אדם שעלולה להיווצר.

גלעד ארדן: אותו צוות מומחים בחן מדינות רבות – צרפת ועוד מדינות שאפשר לראות בהן מרחקי הפרדה או פסי אש או צפיפות מקסימלית של עצים, כאשר העצים מתקרבים לאזורים שבהם מתגוררים בני-אדם, כדי שהאש לא תקפוץ מצמרת לצמרת.

גלעד ארדן: אלו סטנדרטים מקובלים וידועים כבר בעולם ויש ניסיון רב.

גלעד ארדן: המשרד שלי, לאחר הפעילות של אותה ועדת מומחים שכתבה דוח, הביא לכנסת חוק, והחוק הזה, לצערי – זה בכנסת הקודמת לקודמת – הכניסה בו הכנסת איזשהו מנגנון שאני קורא לו קצת ישראבלוף.

גלעד ארדן: למה ישראבלוף?

גלעד ארדן: כי התקנות בעצם שולחות את המשרד לביטחון פנים לקבל הסכמה של כל משרדי הממשלה שהם נוגעים בדבר: המשרד להגנת הסביבה, שאחראי לרשות הטבע והגנים, בלי הסכמתו התקנות לא נכנסות לתוקף; משרד הפנים, שהוא הרגולטור של העיריות, מבלי שהוא יסכים לתקנות, הן לא נכנסות לתוקף.

גלעד ארדן: התקנות מוכנות כבר שנים.

גלעד ארדן: נשלחו מכתבים ממני.

גלעד ארדן: למי לא? לכל השרים הרלוונטיים.

גלעד ארדן: בזמנו שר הביטחון הקודם והמכהן ושר החקלאות הביעו הסכמה לתקנות, אבל אומרים שרי הפנים והגנת הסביבה – כל עוד אנחנו לא יודעים מי ישלם לעיריות – שנייה, אני עונה על מה שסיפרת – כל עוד אנחנו לא יודעים מי ישלם לעיריות את הגננות, מה שיעלה להם לדלל ולייצר פסי אש, אז אנחנו לא מוכנים להסכים לתקנות.

גלעד ארדן: התקנות לא נכנסות לתוקף.

גלעד ארדן: היו הערכות מקצועיות של רשות הכבאות, של מומחים בתחום שאמרו שאת התקנות האלה יעלה ליישם סדר גודל – בפעם הראשונה 250 מיליון שקל; אחרי זה יש תחזוקה כל שנה.

גלעד ארדן: שוב, צריך טיפול כדי שזה לא יגדל מחדש.

גלעד ארדן: ומאז ועד היום הסכום הזה לא מתוקצב.

גלעד ארדן: קק"ל – וזה לא חוכמה גדולה, אני אסביר לך למה.

גלעד ארדן: קק"ל ממילא ידעה שהאוצר עומד לקחת ממנה מיליארד שקל כל שנה.

גלעד ארדן: זה בהסכם שעוד הוביל אותו משרד האוצר בראשות יאיר לפיד בזמנו.

גלעד ארדן: אני ניסיתי מהרגע הראשון להגיד: חברים, אם קק"ל כבר נותנת מיליארד שקל, כמו שאמרת, תסכימו ש-250 מיליון מתוך זה ילכו למטרה הזו.

גלעד ארדן: קק"ל היא גם המחזיק, אחד הגדולים במדינה, של שטחים מיוערים, וממילא זה ילך פנימה, לטובת הצרכים שלה.

גלעד ארדן: זה win-win.

גלעד ארדן: לצערי, משרד האוצר לא הסכים לייעד את הסכום הזה.

גלעד ארדן: מאז היו גם פניות למנכ"ל משרד ראש הממשלה ועוד ועוד.

גלעד ארדן: אני מקווה, מקווה מאוד ורוצה להאמין שכולם פה הבינו את המסר ושלא תהיה הזדמנות נוספת.

גלעד ארדן: אם זה לא ייעשה עכשיו, אני חושב ששום הסבר בעתיד לא יתקבל על-ידי הציבור ולא על-ידי אף אחד.

גלעד ארדן: הפעם הזאת – ואני מצפה לזה כבר בשבועות הקרובים – צריך לתקצב.

גלעד ארדן: צריך לתת הסכמה וצריך להתקין את התקנות הללו.

גלעד ארדן: אבל ככל שזה תלוי במשרדי – צריך להבין, זה בערך כמו להגיד שכיבוי-אש עכשיו, אם הם ידרשו שבבניין ישן בעיריית תל-אביב יותקן גלאי עשן, אז הגלאים לא יותקנו עד שהמשרד שלי לא יממן לעיריית תל-אביב את גלאי העשן.

גלעד ארדן: זאת הזיה, אין דבר כזה.

גלעד ארדן: מה?

גלעד ארדן: מי שמחזיק בשטח, או ביער, או בעסק, או בבניין – זה הסטנדרט בארץ ובעולם.

גלעד ארדן: הוא אחראי למלא את הדרישות של הרגולטור לשמור על בטיחות חיי אדם באותו שטח.

גלעד ארדן: אי-אפשר להטיל את העלות של השמירה על חיי אדם על מי שהולך ודורש להגן על חיי אדם בשטח של מישהו שמחזיק אותו.

גלעד ארדן: עדכון מצב לגבי החקירות.

גלעד ארדן: בעצם אני חושב שאמרתי אותו, אז אני אעבור באמת – – –

אורן אסף חזן: נשמח לשמוע שוב לגבי החקירות.

גלעד ארדן: אני תוך כדי מקבל עדכונים כי כל הזמן יש התפתחויות ושינויים.

גלעד ארדן: אם יהיה, אני אעדכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו פה.

מיכל רוזין: קהל שבוי.

גלעד ארדן: דרך אגב, רק כדי לחדד, המשרדים שלא אישרו את התקנות זה לא השר להגנת הסביבה המכהן אלא הקודם ומשרד הפנים בתקופה הקודמת.

גלעד ארדן: כרגע אין לנו עוד עמדה, אבל שוב, בלי הסכמה פוזיטיבית של המשרדים אי-אפשר להכניס – בעצם אי-אפשר להביא התקנות בפני הכנסת לאישור.

גלעד ארדן: לגבי הנושא שהוא מאוד מאוד חשוב כי באמת אזרחים רבים חרב עליהם עולמם.

גלעד ארדן: נכון שהם נשארו בחיים, וזה הדבר החשוב ביותר, אבל הם איבדו את בתיהם, את זיכרונותיהם, ספגו מכה אישית קשה מאוד, ואני חושב שכולנו מבינים – קודם כול הממשלה צריכה להבין – שאנחנו חייבים לעשות הכול, אבל הכול, לעגל כל פינה ולקצר כל ביורוקרטיה כדי להחזיר אותם כמה שיותר מהר, ככל האפשר, כמובן, למצבם הקודם.

גלעד ארדן: ופה אני רוצה להקריא את התשובה שקיבלתי ממשרד האוצר.

גלעד ארדן: מעת שפרצו השרפות, נכנסנו לנוהל חירום, הנהלת משרד האוצר וכל גופי החירום.

גלעד ארדן: למעלה מ-150 שמאים, מהנדסים, אנשי מס רכוש פועלים בשטח.

גלעד ארדן: הוחלט כי שמאים מטעם קרן מס רכוש יגיעו וייתנו הערכת נזק לכל האזרחים שנפגעו.

גלעד ארדן: דרך אגב, ראש עיריית חיפה יונה יהב – זה בדיוק התיאור שהוא נתן בפני הממשלה לפני שלושה ימים.

גלעד ארדן: בירושלים טופלו כבר כ-100 תיקים.

גלעד ארדן: בזיכרון-יעקב כ-140 תיקים.

גלעד ארדן: בטבריה, כ-20 תיקים, ובחיפה טופלו כבר 850 תיקים מתוך 1,200.

גלעד ארדן: דרך אגב, זה מסמך מעודכן לאתמול, יכול להיות שמאז המספר הזה גדל.

גלעד ארדן: עד סוף השבוע נסיים את הטיפול בשלל התיקים, כולל שמאים, מס רכוש ומהנדסים.

גלעד ארדן: רוב התושבים כבר קיבלו את המקדמה – אני מדגיש, זו מקדמה בלבד – לטובת חברינו העיתונאים, שמגחיכים את הסכום של 2,500 לנפש, כאילו שזה הסכום שיקבלו האנשים.

גלעד ארדן: זה ממש לא זה, זו מקדמה ראשונית בלבד לשעות או ליום-יומיים הראשונים.

גלעד ארדן: היום שר האוצר משה כחלון – או אתמול – ומנכ"ל המשרד שי באב"ד וסגן שר האוצר הגיעו לסיכום עם חברות הביטוח בדבר פיצוי לנפגעי גל השרפות.

גלעד ארדן: על-פי הסיכום, חברות הביטוח קיבלו על עצמן לשלם את הפער שבין התשלום ששילם מס רכוש בעד התכולה לבין תשלומי הביטוח על-פי הפוליסה של המבוטחים בחברות הביטוח.

גלעד ארדן: הרי אין שום היגיון ושום צדק מוסרי לשחרר את חברות הביטוח מכל תשלום ולהטיל את התשלום שהן אמורות לשלם על הקופה הציבורית.

גלעד ארדן: משמעות הדבר היא שהמדינה, באמצעות קרן מס רכוש, קודם כול תשלם לכל מי שביתו נפגע מהשרפה, ואילו חברות הביטוח ישלימו את התשלום עד גובה הפוליסה של המבוטחים, מעל לתשלומים שמשלמת הקרן.

גלעד ארדן: בפועל, לאחר קביעת מס רכוש, יוכל המפוצה לפנות לחברת הביטוח שבה הוא מחזיק בפוליסה, והחברה – וזה בהתאם להסכם שהסברתי – תשלים את הפער עד לסך הפוליסה המקסימלי של ביטוח תכולת הבית.

גלעד ארדן: זה מה שסוכם עם החברות.

גלעד ארדן: מתוך רצון של כל הגורמים המעורבים להשלים את המהלך באופן היעיל והמהיר ביותר, הוקם צוות עבודה שבו יהיו שותפים משרד האוצר ונציגי חברות הביטוח, שייתן מענה לפרטים המקצועיים והטכניים שיעלו.

גלעד ארדן: ראינו באירוע מהירות טיפול יוצאת מגדר הרגיל.

גלעד ארדן: אולי חסרת תקדים אפילו.

גלעד ארדן: 76 שעות אחרי קבלת ההחלטה, אזרחים כבר קיבלו המחאות.

גלעד ארדן: כל אחד מהאזרחים יודע היום שהוא הולך לקבל פיצוי, ושאין שום כוונה, חס וחלילה, שמישהו יישאר ללא מענה.

גלעד ארדן: מרגע שפרצה השרפה, שר האוצר לקח אחריות על האירוע, אחריות אישית, והפעולה הזו הקרינה למטה כלפי כל הגורמים.

גלעד ארדן: ההתגייסות של חברות הביטוח בהתראה קצרה, משמחת ומחממת את הלב.

גלעד ארדן: שוב, אם יש דוגמאות פרטניות של אזרחים שלא מקבלים מענה, כל פנייה כזו שתוצף אלינו תקבל טיפול ומענה מיידי.

גלעד ארדן: אני חושב שכיסיתי את כל הנושאים, ולכן, אם חברי הכנסת מבקשים דיון עומק או דיון המשך בוועדת הפנים והגנת הסביבה, אז הממשלה, כמובן, תברך על דיון כזה.

גלעד ארדן: תודה.

נאוה בוקר: זה מה שאתה מציע, אדוני השר?

גלעד ארדן: כן.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: איפה המציעים שלנו?

נאוה בוקר: איתן ברושי, אתה מסכים להעביר את הדיון לוועדת הפנים והגנת הסביבה?

איתן ברושי: כן.

נאוה בוקר: מצוין.

נאוה בוקר: אמיר אוחנה?

אמיר אוחנה: בסדר גמור.

נאוה בוקר: נעשה הצבעה עכשיו או אחרי הבעת עמדה?

קריאה: נאוה, כספים.

נאוה בוקר: מי עוד?

נאוה בוקר: ג'מאל זחאלקה, חבר הכנסת.

ג'מאל זחאלקה: גם, ועדה.

קריאה: אני רוצה בכספים.

נאוה בוקר: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עודד פורר רוצה להעביר לוועדת הכספים.

אמיר אוחנה: בוא נלך לכספים.

אמיר אוחנה: בוא נלך לכספים.

אמיר אוחנה: הוא צודק.

אמיר אוחנה: הוא צודק, יש בזה משהו.

נאוה בוקר: אז לפני שנעבור להצבעה, הבעת דעה.

אמיר אוחנה: הוא צודק, אולי נוכל לעזור לו.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

איתן ברושי: אני מסכים.

אמיר אוחנה: בסדר, אז כספים בהסכמה.

אמיר אוחנה: יש הסכמה, גברתי היושבת-ראש.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, חברי השר, ראשית, ברכות על התשובה המפורטת.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר על שני נושאים בקצרה.

אורן אסף חזן: פעם ראשונה, אני מבין שהיום יש בעיה כפולה עם עניין ההצתות.

אורן אסף חזן: יש אנשים שנפגעים פעמיים, מכיוון שהמדינה הודיעה כבר שמדובר בהצתות בחלק מהמקרים, אז יש גם כאלה ששילמו ביטוח כל החיים שלהם, והיום הם מוגבלים לתקרת החזר ממס רכוש, ולא זכאים לביטוח.

אורן אסף חזן: אני מתכוון לקדם הצעת חוק – ואני קורא לכם להצטרף אלי – שהגבוה מבין השניים יחייב את המשלמים, בין אם זה ביטוח עצמי פרטי, ובין אם זה מס רכוש, כדי שלא תהיה תקרה.

אורן אסף חזן: כי לא יכול להיות שמי ששילם כל החיים שלו, בסופו של יום לא יהיה זכאי לכספי הביטוח.

אורן אסף חזן: הדבר הנוסף, אני קורא לשר האוצר ולראש הממשלה לאחד את הדברים.

אורן אסף חזן: אנחנו לא נתחיל לבדוק עץ-עץ, עלה-עלה, זרד-זרד, מה הצתה, מה רוח, מה מזג אוויר.

אורן אסף חזן: מזג האוויר הבודד הצית כמעט את כל רחבי הארץ, היה מי שניסה לשרוף את המדינה.

אורן אסף חזן: אגב, מדובר במחבלים.

אורן אסף חזן: ויש לי פה פרסום ראשון – קיבלתי את הנשק החדש של הטרוריסטים.

אורן אסף חזן: זה הנשק החדש של הטרוריסטים.

נאוה בוקר: אורן חזן, זמנך עבר.

אורן אסף חזן: אני רק אומר שהם מצאו – אני מסכם במשפט אחד – ועם הנשק החדש הזה הם שרפו את המדינה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו נשיב להם כגמולם, ונחליט בצורה ברורה – לא צריך להעביר חוק – שמציתים הם מחבלים לכל דבר ועניין.

אורן אסף חזן: וכמו שאמרתי, יכול להיות שאפילו עין תחת עין ושן תחת שן זה לא דבר שרחוק מהמציאות.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: בנושא הזה יש מה שצריך לחקור ויש מה שאנחנו כבר יודעים.

דב חנין: אז בהחלט צריך לחקור אם היו הצתות.

דב חנין: וכולנו בכנסת מסכימים שאם הייתה הצתה, מי שהצית, צריך לקבל עונש חמור על הצתה.

דב חנין: על זה אין כל ויכוח.

דב חנין: אבל יש דברים שאנחנו כבר יודעים אותם.

דב חנין: אנחנו יודעים שבזמן שהארץ בערה, היו כאלה, פוליטיקאים, שמיהרו לשפוך שמן לתבערה הזו, ולנסות להפוך את השרפה הפיזית לשרפה פוליטית, לשרפה בשדה הקוצים היבש והצחיח של היחסים בין יהודים וערבים בארץ.

דב חנין: את זה צריך להוקיע.

דב חנין: הציבור בישראל – ערבים ויהודים – מוכיח שהוא בוגר יותר.

דב חנין: אזרחים ערבים בחיפה פתחו את בתיהם.

דב חנין: רשויות מקומיות ערביות הזמינו אנשים להתארח אצלם.

דב חנין: חבל שבצמרת אצלנו לא תמיד יודעים לעלות לגובה הקומה של האזרחים.

דב חנין: מעבר לזה, גברתי היושבת-ראש, צריך לשים לב מה קורה אצלנו.

דב חנין: אנחנו באמצע החורף, וכך נראה החורף – צחיח, יבש.

נאוה בוקר: תודה רבה.

דב חנין: כך נראה משבר אקלים.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת.

דב חנין: וגם עם זה, גברתי היושבת-ראש, צריך להתמודד; להבין שמשבר האקלים זה לא משהו עתידי שקורה באיזשהו מקום רחוק.

דב חנין: זה קורה כאן, עכשיו, אצלנו, ועם זה צריך להתמודד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – הבעת דעה.

נאוה בוקר: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הייתי רוצה לשמוע לגבי אותן ההתבטאויות נגד ערבים, שאפילו עוד לא נחקרו, אלה הערכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיבר כבוד השר על הריסת בתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבאת את הדוגמה של דומא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתי רוצה לשמוע ממך גם על הריסת בתים של אלה ששרפו את המשפחה, וזה חשוב מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל לענייננו, הייתי רוצה, בעניין של הפיצוי, שתהיה החלטת ממשלה על הקמת קופה שממנה יפצו את הנפגעים, כי עד שמוכיחים אם זה מעשה איבה, או לא איבה, וביטוח, ואנשים שאין להם ביטוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עם המחירים שאני מכיר, הפיצויים שהיום מציעים להם – לבוא עם הספר, עם המחירים הלא-מעודכנים – הסכומים שיציעו להם יהיו לעג לרש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הממשלה צריכה לקחת אחריות, וממש לקבוע סכום מסוים שבו מפצים, או תוכנית מסוימת לאיזו רמה מחזירים את הבתים של האנשים, ויפה שעה אחת קודם.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

נאוה בוקר: דקה לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי, תראו, האשם העיקרי בגל השרפות האחרון הוא משבר האקלים.

יעל כהן-פארן: צריך לשים את זה על השולחן.

יעל כהן-פארן: בין אם היו אלו הצתות מכוונות, ובין אם הייתה זו טעות של מישהו שזרק סיגריה, מה שאפשר את השרפות הענקיות המשתוללות, הבלתי-מתכלות כמעט, זה מזג האוויר.

יעל כהן-פארן: ומזג האוויר הוא לא איזו תופעה שפתאום היה לנו איזה גל חום שבוע ולא ירד גשם וכבר סוף נובמבר; זו תופעה עולמית שאנחנו חלק ממנה.

יעל כהן-פארן: ואני רוצה לספר לכם שהמזרח התיכון הוא אחד האזורים שייפגעו הכי הרבה – אפריקה והמזרח התיכון, וכמובן איים קטנים.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שזה קשה לשמוע; שיש כאלה שרוצים פשוט להתפוצץ על מישהו, להאשים אותו – כי להאשים את הנושא הזה זה גדול מדי, זה גדול עלינו.

יעל כהן-פארן: אבל זה הנושא העיקרי שאנחנו צריכים להתמודד אתו היום בישראל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחברת הכנסת כהן-פארן.

נאוה בוקר: ההצעה היא להעביר את הנושא לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: הצעות לסדר-היום בנושא מכת השרפות, מוכנות מערך הכבאות והבטחת פיצוי הנפגעים.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: ההצעות תועברנה לוועדה, כמובן.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 12, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעות תועברנה לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

נאוה בוקר: הסתה ואיומים כנגד הקהילה הרפורמית ברעננה

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: הסתה ואיומים כנגד הקהילה הרפורמית ברעננה, מס' 5132, 5134, 5136 ו-5148.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, גברתי.

יעל כהן-פארן: חברי חברות וחברי הכנסת, כבוד השר, ביום חמישי בשבוע שעבר, בבית-הכנסת הרפורמי ברעננה, נדהמו אנשים כשהגיעו בבוקר וגילו כתובות נאצה מרוחות על הקירות, ולא רק זה, אלא גם סכין ומתחתיה כתובים שמות ראשי הקהילה של התנועה הרפורמית בישראל.

יעל כהן-פארן: זו לא הפעם הראשונה שמרוססות כתובות נאצה במקום, וזו לא הפעם הראשונה שהקהילה הרפורמית היא מטרה של פשעי שנאה – אין דרך אחרת לקרוא להם.

יעל כהן-פארן: והסיבה היא שיש מי שמפיץ את השנאה הזאת, לצערנו.

יעל כהן-פארן: לאירוע הזה היו תגובות רבות של גינוי, גם מחברי כנסת, גם משרים, אפילו מראש הממשלה ואפילו מרב הכותל, שגינה את המעשה הנורא, אבל לא שמעתי אף גינוי מצד שרים או חברי כנסת מהמפלגות החרדיות.

יעל כהן-פארן: שר הפנים אריה דרעי עמד מעל במה זאת וענה על שאלות לפני כמה שבועות.

יעל כהן-פארן: במסגרת אחת השאלות הוא התבטא בצורה מאוד קשה נגד הקהילה הרפורמית; הוא אמר: אם זו היהדות, אני מוותר עליה.

יעל כהן-פארן: הם נזק גדול וחורבן ליהדות.

יעל כהן-פארן: גם שר הבריאות ליצמן הבהיר שמפלגתו לא תשב בממשלה שתומכת ומכירה ברפורמים, ומעל הבמה הזאת חברי כנסת רבים, בעיקר מש"ס, מעלים הצעות לסדר-היום כשהם קוראים לרפורמים "כת" והם מכפישים את שמם.

יעל כהן-פארן: כל חברי הכנסת החרדים יוצאים מחדרי הוועדות, מדיונים בוועדות, בזמן שנציגי התנועה המסורתית או התנועה הרפורמית מקבלים את זכות הדיבור.

יעל כהן-פארן: עיתון מרכזי בעולם החרדי, "יתד נאמן", מפרסם חדשות לבקרים כתבות משמיצות, קריקטורות מכפישות.

יעל כהן-פארן: רק לאחרונה, לאחר יום הזיכרון ליצחק רבין, התפרסם שם מאמר שטען שרצח רבין קרה ממניעים רפורמיים.

יעל כהן-פארן: מה זה אם לא הסתה?

יעל כהן-פארן: 3 מיליון יהודים שייכים לקהילה הרפורמית או הקונסרבטיבית, יותר ממחצית יהודי ארצות-הברית, ושם שוהים וחיים כ-40% מיהודי העולם.

יעל כהן-פארן: הם חשובים לנו.

יעל כהן-פארן: הם חשובים לנו כחלק מהעם היהודי, וחשוב לנו לשמור עליהם.

יעל כהן-פארן: חשוב לנו שהם ירגישו שמדינת ישראל היא גם הבית שלהם.

יעל כהן-פארן: חשוב לנו שהם יתמכו בנו שם ואנחנו נתמוך בהם מכאן.

יעל כהן-פארן: חשוב שלכל אחד מהם גם יהיה מקום להתפלל בו ליד הכותל, בהתאם לאיך שהוא מתפלל בבית ובקהילה שלו.

יעל כהן-פארן: אני לא אסכם עכשיו את כל ההיסטוריה של מתווה הכותל, אבל באמת 20 שנה של מאבק הסתכמו בינואר האחרון בפתרון שהממשלה אישרה, והוא לא מתקדם.

יעל כהן-פארן: הוא לא מתקדם בגלל שיש בממשלה גורמים שמאוד מאוד לא רוצים שהוא יתקדם, ואפילו פורסם אתמול שחברי כנסת מסיעת ש"ס יזמו הצעת חוק שתעקוף את מתווה הכותל, ולפי אותה הצעה, למשל, אם אישה תניח תפילין, היא תקבל שישה חודשי מאסר.

יעל כהן-פארן: אני קוראת מכאן למנהיגי העולם הדתי בישראל: עצרו את ההסתה; ולחברי הכנסת ושרי המפלגות החרדיות, לרבנים הראשיים: עצרו את ההסתה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אנחנו עומדים בפתחו של קרע עמוק בעולם היהודי אם לא נעצור אותה.

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים כאן מנהיגות אמיצה כדי לעצור אותה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

דב חנין: תודה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, עמיתי חברי הכנסת, מה שקרה ברעננה צריך להדליק נורה אדומה אצל כולנו.

דב חנין: זה אירוע קשה, אירוע חמור, אירוע מסוכן, ובעיקר, אירוע מאוד מאוד מדאיג.

דב חנין: מחלוקות דתיות, יש להן מקום.

דב חנין: מחלוקות דתיות הן מחלוקות לשם שמים.

דב חנין: אין לי שום בעיה עם מחלוקת דתית.

דב חנין: יש לי בהחלט בעיה עם מלחמת דת.

דב חנין: אסור לנו לאפשר בישראל מלחמות דת, בין שזה מלחמות דת עם דתות אחרות לגמרי ובין שזה או מלחמות דת כנגד זרמים אחרים בתוך אותה דת.

דב חנין: מה שקורה הוא מדאיג ומסוכן.

דב חנין: קיבלתי, אדוני השר לביטחון פנים, חוברת של פרסומים שאספה התנועה הרפורמית, והחוברת הזאת מדברת בעד עצמה, או יותר נכון, נגד עצמה, ואני אעביר אליך את הדברים בהמשך לדיון הזה.

דב חנין: הדברים מדברים על דברי הסתה, על פעילות החרמה ועל מהלכים שבסופו של דבר מולידים אלימות.

דב חנין: מה שקרה ברעננה לא היה מקרה, אלא הוא תוצאה של אותו גל עכור שאנחנו רואים אותו מתחיל בפרסומים ונגמר במעשים.

דב חנין: אני רוצה לסיים במה שסיימה חברתי חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ולהזכיר למורי ההלכה והדת אצלנו את מה שנאמר בפרקי אבות.

דב חנין: בפרקי אבות א', י"א, מפיו של אבטליון, נאמרו הדברים הבאים: "חכמים היזהרו בדבריכם, שמא תחובו חובת גלות, ותגלו למקום המים הרעים, וישתו התלמידים הבאים אחריכם וימותו, ונמצא שם שמים מתחלל.

דב חנין: " זה מה שאנחנו צריכים לעשות.

דב חנין: גם אותם מורי הלכה אצלנו צריכים להסתכל על עצמם במראה ולראות את עצמם כאותם חכמים שיש להם תלמידים, והם צריכים וחייבים להיזהר בדבריהם, כי אם הם לא ייזהרו בדבריהם, מהמים הרעים עלולים לשתות תלמידים, והתרעלה הזאת תפגע בכולנו.

דב חנין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

עליזה לביא: תודה רבה, גברתי.

עליזה לביא: חברותי, חברי, אדוני השר, ביום חמישי שעבר מצאתי את עצמי משנה את הלו"ז ונוסעת לבית-הכנסת "רננים" ברעננה, מבקשת לחזק את יוסי, שעומד בראש הקהילה.

עליזה לביא: הרבה היקרה עזבה את הקהילה לא מזמן, וביקשתי לחזק ולחבק.

עליזה לביא: לא יכול להיות שבפתח של יום – כתובות כאלה על הקיר, סכינים, שמות של אנשים.

עליזה לביא: לאן הגענו?

עליזה לביא: למה ועל מה?

עליזה לביא: ובאותה נשימה אני רוצה לשבח את ראש העיר זאביק בילסקי, חברנו היקר, שמייד, אבל מייד, ציוות עובדים מעיריית רעננה.

עליזה לביא: זאת הפעם הראשונה שהעירייה מסייעת בניקיון, בתיקון, כדי שלמחרת, יום שישי, החברים בקהילה יבואו וימצאו את הכול כמו שהיה – מתוקן, נקי, מאיר פנים.

עליזה לביא: ממשיכים הלאה, זה ברור, אבל אסור, אסור, שדברים כאלה יקרו בכלל, ובטח כאן, במדינת ישראל.

עליזה לביא: אבל יש פה מישהו שטורח ללבות ויש פה מישהו שמעודד דברים שכאלה.

עליזה לביא: זה יוצא מפה, מהבית הזה ומממשלת ישראל.

עליזה לביא: כי השנאה הזאת שמלבים נובעת מאי-יישום של החלטה שהממשלה הזאת יצרה ובעצמה הבטיחה מקום לכולם בכותל המערבי.

עליזה לביא: ואנחנו רואים את הבריחה הזאת וההתחמקות, גם של ראש הממשלה וגם של שרים בממשלה, מהחלטה שהם עצמם קיבלו, באמת מתוך הבנה שהעם היהודי מגוון, יש בו זרמים – לא לכול אני מסכימה, אני מחויבת להלכה, אבל אני מחויבת גם ל"ואהבת לרעך כמוך".

עליזה לביא: וכשבמדינת ישראל מבינים שצריך לתת מקום לכולם – כל מי שנמצא בהרצאות ברחבי העולם שומע מסטודנטים, ומצעירים ובכלל: היי, הם שם בישראל אומרים לי שאין לי מקום ברחבה של הכותל?

עליזה לביא: אין לי מקום בכותל?

עליזה לביא: איך אתם מעזים בכלל?

עליזה לביא: וההשלכות חמורות, וזה מביא למעשי נבלה כמו שראינו בקהילה ברעננה.

עליזה לביא: זאת לא יהדות, זה לא מוסרי, ואסור, אסור, אסור לעשות את זה.

עליזה לביא: אבל אני מבקשת עוד דבר – לנצל באמת את ההצעה לסדר-היום שיזמנו.

עליזה לביא: אני מצפה שראש הממשלה והממשלה לא יעברו על כך לסדר-היום, כי זה קורה ברעננה, וזה קורה בדמות הצעת חוק לא ברורה שמובאת היום על-ידי ש"ס, כדי – מה, למשטר את הכותל על-ידי מי שעדיין בכלל לא שמו אותו?

עליזה לביא: הרי אמרנו שבכותל צריכה להיות ועדה ציבורית שתורכב מנציגי המשרדים השונים ובאמת תייצג, ותבוא, ותביא, ותשאיר את הכותל של כולם, כי "ביתי בית תפִלה יִקרא לכל העמים".

עליזה לביא: אנחנו לא משנים היסטוריה.

עליזה לביא: הרי כולנו זוכרים את הסבא והסבתא שלנו.

עליזה לביא: סבתא שלי הלכה לכותל – הכותל בכלל היה בלי מחיצה.

עליזה לביא: הראשון ששם מחיצה בכותל היה סבא של בוז'י הרצוג, חבר הכנסת.

עליזה לביא: הוא שחילק את הרחבה – אגב, חילק אותה חמישית–ארבע-חמישיות.

עליזה לביא: אם המציאות היא כזאת שלא מאפשרים והציבור בכותל באמת הולך וגדל – כל מי שרואה בשני וחמישי ובכלל, המוני בית ישראל באים לכותל המערבי – אז אוקיי, אז אולי נשנה את החלוקה הזאת, נחלק מחדש.

עליזה לביא: זו הצעת חוק שלי – אולי נעשה סדר בדברים הללו.

עליזה לביא: חמישית לעזרת נשים, ארבע-חמישיות לעזרת גברים?

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: בבקשה.

עליזה לביא: ולא מקדמים את ההצעה השלישית?

עליזה לביא: אז צריך לעשות רה-אורגניזציה, ולא בעזרת חוק לא ברור ומיותר שמובילה עכשיו מפלגת ש"ס, ולא בהתעלמות מהחלטת ממשלה.

עליזה לביא: הכותל, אסור שימשיך להיות מקום של מריבה.

עליזה לביא: הוא מקום של שלום, של תפילה, של אהבה ושל יחד.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

נאוה בוקר: בבקשה.

מיכל רוזין: תודה לך.

מיכל רוזין: סגנית יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, אני רוצה באמת להתחיל ולומר שכתובות הנאצה שרוססו על בית-הכנסת הרפורמי ברעננה, "תג מחיר" אפשר לקרוא לזה, ושלוש המעטפות עם הסכינים, עם שמות מנהיגות התנועה הרפורמית, זה בהחלט מזעזע.

מיכל רוזין: אבל מה שיותר מזעזע – ותמיד אפשר להגיד: עשבים שוטים; אפשר להגיד: מעשי קונדס; אפשר תמיד למצוא דרך להשליך זאת מעלינו ולהגיד: זה לא אנחנו, זה כל מיני חוליגנים.

מיכל רוזין: אבל הפעילות הזאת, התג מחיר הזה – זה לא קורה סתם.

מיכל רוזין: זה לא קורה בוקר אחד סתם כי אנשים החליטו לפעול נגד הרפורמים, נגד בית-הכנסת הרפורמי ברעננה.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר – חבר הכנסת סמוטריץ לא נמצא כאן.

מיכל רוזין: הוא פרסם פוסט מזדעזע, אבל הוא טרח לציין שמדובר בבניין רפורמי ברעננה ולא בבית-כנסת רפורמי, עד כדי כך היה קשה לו.

מיכל רוזין: אני רוצה לספר לך, השר, ששני בני הבכורים עשו בר-מצווה ב"בית דניאל", בית-הכנסת הרפורמי בתל-אביב.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שמדובר באמת בהשקעה הרבה יותר גדולה מאשר בבית-כנסת אורתודוקסי, מכיוון שהם היו צריכים לעבור 18 מפגשים בימי שישי במשך ארבע שעות כדי ללמוד וכדי להבין את התהליך שהם עוברים, וטקס מאוד משמעותי של ארבע שעות, לא רק קריאת ההפטרה אלא גם נאום, דרשה שלהם – דברים מאוד משמעותיים.

מיכל רוזין: אבל כשהילד הבכור שלי חזר לבית-ספר, המורה שאל את הכיתה, את הילדים בכיתה, איך היה בר-המצווה, והילד שלי סיפר שהוא עשה בר-מצווה בבית-כנסת רפורמי, אז אמר לו המורה – ואנחנו מדברים על בית-ספר ממלכתי, חילוני – אמר לו המורה: זה כאילו לא עשית בר-מצווה.

מיכל רוזין: המשמעות של זה ששרים עומדים כאן, על הבמה הזאת, ושוב ושוב אומרים אמירות כמו: חורבן ליהדות, כמו שביום כיפור הרפורמים מביאים טרמפולינות לילדים ודוכני משקאות וממתקים – אלה שקרים שהיו מפיצים פעם אנטישמים נגד יהודים.

מיכל רוזין: וכך נשמעים שרים בממשלת ישראל: מתכוונים להרוס ולהחריב את היהדות, הרפורמים אינם יהודים, הקהילות הרפורמיות אינן מגבות את ישראל בחו"ל, ועוד ועוד, באמת, גם השמצות, גם שקרים ובעיקר – הסתה בוטה.

מיכל רוזין: ונאמרו דברים הרבה יותר קשים.

מיכל רוזין: גם השקר, השקר של השר לשירותי דת שהיה פה, שאמר שהרפורמים החביאו את ספר התורה בבגדיהם ובכך ביזו את ספר התורה – מה לעשות שכל התקשורת צילמה את ראשי התנועה הרפורמית צועדים עם ספרי התורה לתוך רחבת הכותל בגאון, בגאווה, בהמון המון כבוד?

מיכל רוזין: הרי מה הם מבקשים?

מיכל רוזין: הם מבקשים להתפלל עם ספר התורה.

מיכל רוזין: ולכן, אני לא יודעת איך ראש הממשלה והשרים שלו, כאשר הם נוסעים להסתובב בעולם ולייצג אותנו בפני הקהילות הרבות – ועכשיו שר נמצא באוסטרליה – בארצות-הברית, בכל מיני קהילות שבהן הם הולכים ומתגאים ומדברים על הקשר החשוב והתרומה של הקהילה היהודית בתפוצות למדינת ישראל, איך הם יסבירו להם את המעשה הברברי הזה ברעננה?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מיכל רוזין: והאם הם יאמרו את האמת על ההסתה שיוצאת מכאן, מבית-הנבחרים, ממסדרונות הממשלה, נגד הקהילה הרפורמית, נגד הקהילה הקונסרבטיבית, ובכך – נגד יותר ממחצית מהעם היהודי?

מיכל רוזין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת רוזין.

יחיאל חיליק בר: ישיב בשם הממשלה השר לביטחון פנים גלעד ארדן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

מיכל רוזין: לא יפה ככה.

מיכל רוזין: אני מספרת סיפורים אישיים ואתה לא הקשבת.

יחיאל חיליק בר: לא, הוא סיכם את מה שאמרת.

יחיאל חיליק בר: אני ראיתי, הוא הקליט כל הזמן.

יחיאל חיליק בר: כן.

גלעד ארדן: היה לי אירוע דחוף.

גלעד ארדן: תעדכני אותי אחר כך.

יחיאל חיליק בר: תזרום עם השקר שלי; אמרתי לה שסיכמת את הדברים.

גלעד ארדן: בדרך כלל אני מצליח להקשיב, אבל הפעם הזאת לא הצלחתי.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום ראשון, 27 בנובמבר 2016, בשעה 07:00, לערך, התקבלה תלונה בתחנת כפר-סבא ממנכ"ל בית-הכנסת הרפורמי ברעננה על ריסוס כתובות גרפיטי על קיר בית-הכנסת.

גלעד ארדן: עם הגעת כוח המשטרה למקום נמצאה מעטפה ועליה כתובות מאיימות כנגד הקהילה הרפורמית וסכין.

גלעד ארדן: אני כבר מבהיר שעם קבלת התלונה נפתח תיק ומונה צוות חקירה מיוחד לחקירת האירוע.

גלעד ארדן: במסגרת החקירה – ואני לא יכול לפרט בדיוק מה נעשה – בוצעו פעולות חקירה רבות ומגוונות.

גלעד ארדן: רק שיבינו חברות הכנסת הנכבדות שאני לא מסתפק בלהגיד את זה; אני מבקש מהמשטרה שיפרטו לי, אז לעיני בלבד אני מקבל את פירוט הפעולות שנעשו בחתימת הקצין מהיחידה החוקרת, כדי שהוא יהיה אחראי, זאת אומרת שאני לא אומר סתם את הדברים.

גלעד ארדן: אז מושקעים אמצעים ונעשות פעולות באמת כדי לחקור את האיומים הללו, ובהחלט אני רואה בחומרה רבה אירועים ופעולות הסתה ופגיעה כלפי מגזרים שונים באוכלוסייה, בוודאי על רקע אמונתם, ולא משנה איזו אמונה זו.

גלעד ארדן: ישראל מחויבת להבטיח חופש דת ופולחן לאזרחיה ותושביה, ואני בהחלט מצפה ממשטרת ישראל לבצע את עבודתה בנחישות כדי להביא את מבצעי המעשים המתועבים הללו לדין.

גלעד ארדן: עם זאת – פה אני צריך את עזרתכן לעתיד, למקרים אחרים; אני תמיד אעלה את זה, פעם אחר פעם – חשוב לי לציין שבנושא הזה, של עבירות מהסוג הזה, קיימת הנחיית פרקליטות המדינה 14.12, שנקראת: "פתיחה בחקירה בעניין בעל רגישות ציבורית רבה", אשר קובעת כי בטרם קבלת החלטה על פתיחה בחקירה או על סגירת תיק הטומן בחובו רגישות ציבורית רבה – תשאלו אותי מה זה רגישות ציבורית רבה – ובכלל זה עבירות הסתה, יובא החומר בפני הגורם הרלוונטי בפרקליטות המדינה.

גלעד ארדן: משכך, כל אירוע הטומן בחובו רכיב של הסתה, קודם כול מועבר לפרקליטות המדינה, ורק אם היא מאשרת לפתוח בחקירה בהתאם לתבחינים שהיא קבעה בנושא הזה, המשטרה בעצם יכולה רק אז לפתוח בחקירה.

גלעד ארדן: כבר אמרתי בעבר, ואני חוזר ואומר זאת שוב, שלדעתי הגיעה העת לבחון מחדש את חלוקת העבודה המוזרה הזאת, שלפיה בעבירות הסתה או בעבירות "חופש ביטוי" אחרות – תמיד המסית קורא למה שהוא עושה חופש ביטוי – אין למשטרה אפילו מנדט להחליט אם לפתוח בחקירה.

גלעד ארדן: בעיני, ההסדר ההיסטורי הזה, שנקבע בימים שבהם היו שלושה או שני עיתונים, ובאמת היה חשש אמיתי לחופש הביטוי של כלל האזרחים ולהגעת המידע הרלוונטי וזכות הציבור לדעת, באותם ימים באמת לא היה נכון אולי שכל מפקד תחנה או איש משטרה יוכל לחקור ולהחליט אם ביטוי מסוים, או סדרת ביטויים, באמת חוצים את הרף בין חופש ביטוי לעבירה פלילית.

גלעד ארדן: אני בטוח, דרך אגב, שבתקופה הנוכחית, שבה לכל אחד יש אין-ספור אפשרויות להבעת דעה: כלי התקשורת המסורתיים, ערוצי טלוויזיה שהולכים ומתרבים, רדיו – כבר יש רדיו דיגיטלי – עיתונים, אבל כמובן שהשינוי הדרמטי ביותר זה הרשתות החברתיות.

גלעד ארדן: חשוב לי עוד פעם להסביר, גם לטובת הצופים בבית: כשמישהו מאתנו אומר משהו ממלכתי – אתם תגלו את זה מאוד בקלות בפייסבוק – או משהו שהוא נורמטיבי, כמה "לייקים" יהיו?

גלעד ארדן: מעט, נכון?

גלעד ארדן: אלא אם כן הוא משלם כדי לקנות את ה"לייקים", או שהוא אדם מאוד מאוד מפורסם.

גלעד ארדן: מתי אדם, האלגוריתם של פייסבוק מפיץ אותו ונותן לו אפשרות או הסתברות יותר גבוהה לקבל "לייקים"?

גלעד ארדן: כשהוא אומר דברים קיצוניים.

גלעד ארדן: כי כשהוא אומר דברים קיצוניים – עמדות של אנשים קיצוניים בכלל הן ברורות יותר.

גלעד ארדן: אנשים משעממים כמונו הם, אתם יודעים – זה לא תמיד צפוי מה הם יגידו, ואולי הם יגידו עמדה לא קיצונית.

גלעד ארדן: אנשים קיצוניים, כשאומרים דברים קיצוניים, אז האלגוריתם מזהה, גם יותר קל לו לזהות מי בעמדה הזאת, להציע לו את העמדה הקיצונית הזאת, ואז יש סיכוי יותר גדול שהוא יקבל "לייק".

גלעד ארדן: למה אני מספר את כל זה?

גלעד ארדן: כי היום, לפייסבוק יש מיליארד ו-800 מיליון חברים בקהילה הקטנה שלהם, ויש כמובן טוויטר, גוגל וכו'.

גלעד ארדן: אין באמת סכנה.

גלעד ארדן: איזו סכנה?

גלעד ארדן: היום הסכנה היא מעודף ביטויי הסתה ברשתות, לא ממחסור בחופש ביטוי.

גלעד ארדן: ולכן, באיזון הזה, בין להשאיר את הקביעות בנושא הזה במשרד שהיסטורית הכף אצלו מוטה באופן קיצוני לכיוון חופש כמעט בלתי מוגבל בתחום הזה, לבין החובה שלנו להגן על שלום הציבור וביטחונו, אני חושב שהגיע הרגע לשנות את החלוקה הזאת.

גלעד ארדן: זה לא אומר, דרך אגב, שכל שוטר צריכה להיות לו סמכות לפתוח חקירה בנושא הזה.

גלעד ארדן: אפשר בהחלט להסמיך קצינים מדרגה בכירה מסוימת במשטרה, בחלוקה למחוזות.

גלעד ארדן: אבל אני מתחייב לכם – ואלה תלונות שמגיעות, אגב, גם מהציבור החרדי, כנגד איומים והסתה ובניית תדמית מפלצתית למי שמתגייס שם לצבא או מעודד לשירות אזרחי – – –

מיכל רוזין: האם משתמע מדבריך – – –

גלעד ארדן: כן, שיש לי ביקורת קשה על הרף שהיום משרד המשפטים קובע בנושא הזה.

גלעד ארדן: וזה בלי הבחנה של ימין ושמאל, דרך אגב.

יעל כהן-פארן: – – – מדבריך שלא נפתחה חקירה בנושא.

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: למה?

מיכל רוזין: בעניין הזה – – –

גלעד ארדן: את רצינית?

גלעד ארדן: וואי, אני מזהה כישלון בהסברה.

גלעד ארדן: פתחתי את דברי בלפרט שהגיעו שוטרים, שהוקם צוות חקירה מיוחד.

גלעד ארדן: הסברתי שהציגו בפני את פעולות החקירה שכבר מתבצעות.

גלעד ארדן: סגרתי את נושא החקירה ועברתי לחופש הביטוי.

גלעד ארדן: איך מזה הבנת שאין חקירה?

יעל כהן-פארן: – – – לגבי ההסתה מהבית הזה.

יעל כהן-פארן: בסדר, סליחה על חוסר הבנה.

יעל כהן-פארן: מה לגבי הסתה מהבית הזה?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: זה הכישלון שלי.

גלעד ארדן: זה שינויי האקלים.

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: מה?

יעל כהן-פארן: מה לגבי ההסתה שיוצאת מהבית הזה?

יעל כהן-פארן: לא התייחסת לנושא הזה.

גלעד ארדן: ההסתה שיוצאת מהבית הזה?

גלעד ארדן: ככל שיוצאת הסתה מהבית הזה, הרי היא ראויה לגנאי.

גלעד ארדן: דא עקא שכל עוד היא חוסה תחת החסינות המהותית, אז יכולים רק לגנות אותה.

גלעד ארדן: בוודאי גברתי יודעת שחברי כנסת, בין שמדובר בחופש ביטוי ובין שמדובר בכל עבירה אחרת, לא ניתן לפתוח נגדם בחקירה בלי החלטה של היועץ המשפטי לממשלה והנחיה למשטרה לפתוח.

גלעד ארדן: עד אז המשטרה, אין לה שום יכולת לפעול בנושא.

גלעד ארדן: תודה רבה.

גלעד ארדן: מבחינתי אפשר להעביר לכל ועדה שתמצאו לנכון לשם המשך דיון.

מיכל רוזין: בגלל התשובה שלך נראה לנו שלא נכון להעביר את זה למשל לפנים, כי קיבלנו תשובה לעניין החקירה.

יחיאל חיליק בר: אז מה אתן מציעות?

גלעד ארדן: ועדת חוקה?

מיכל רוזין: נכון להעביר לוועדת חוקה, על מנת לדון באמת בשאלת ההסתה ואיפה היא נחקרת.

יחיאל חיליק בר: סגור.

גלעד ארדן: אין שום בעיה.

גלעד ארדן: אין שום בעיה.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו נצביע – – –

מיכל רוזין: הרמת לנו להנחתה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נצביע בעד ונגד העברת ההצעות לסדר-יום בנושא הסתה ואיומים כנגד הקהילה הרפורמית ברעננה לדיון בוועדת החוקה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: חמישה בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעות לסדר-היום בנושא הסתה ואיומים כנגד הקהילה הרפורמית ברעננה תעבורנה להמשך דיון בוועדת החוקה של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תוכנית משרד הבריאות לסימון מוצרי מזון בריאים ולא בריאים

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: תוכנית משרד הבריאות לסימון מוצרי מזון בריאים ולא בריאים, מס' 5037, 4986, 5071, 5088 ו-4985.

יחיאל חיליק בר: ראשונת המציגים, חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חברת הכנסת קורן, אם תהיה פה, עבד אל חכים חאג' יחיא, יצחק וקנין ורחל עזריה.

יחיאל חיליק בר: זה ללא תשובת שר.

יעל כהן-פארן: זה ללא תשובת שר, או שהשר – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: שר הבריאות בחו"ל – – –

יעל כהן-פארן: השר ארדן לא משיב בשם שר הבריאות?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: השר ארדן, אתה לא משיב בשם שר הבריאות, נכון?

גלעד ארדן: משיב בשם כולם.

יעל כהן-פארן: משיב.

יחיאל חיליק בר: אתה משיב בשם שר הבריאות על זה?

גלעד ארדן: וגם – – –

יעל כהן-פארן: אוקיי.

יעל כהן-פארן: תודה.

גלעד ארדן: יש אחר כך עוד – – –

יחיאל חיליק בר: השר ארדן, אנחנו עוד לא קיבלנו אישור מיושב-ראש הכנסת על זה שאתה משיב בשם שר הבריאות, אז אנחנו נעדכן אותך.

יחיאל חיליק בר: זה מה שאומר לי נאזם.

יחיאל חיליק בר: נאזם, תברר את זה, בבקשה.

גלעד ארדן: הממשלה לא חייבת בכלל להשיב, למיטב ידיעתי.

יחיאל חיליק בר: נכון.

יחיאל חיליק בר: אבל אם רוצים להשיב, אז חייבים אישור מיושב-ראש הכנסת שאתה מחליף שר אחר.

יחיאל חיליק בר: זה מה שנאזם מברר עכשיו.

גלעד ארדן: גם שר הרווחה וגם שר הבריאות ביקשו ממני.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעדכן מייד כשזה יסתיים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, חברי חברות וחברי הכנסת והשר, ההצעה הזאת לסדר-היום באה להגיד משהו חיובי על יוזמה של הממשלה – לא קורה הרבה, נכון?

יעל כהן-פארן: אבל באמת משהו חיובי – יוזמה של משרד הבריאות לסמן מוצרים לא בריאים ובריאים, בעיקר לא בריאים.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה צעד מאוד אמיץ.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לברך אותם על כך.

יעל כהן-פארן: זה צעד ראשון בדרך לתזונה בריאה, לחינוך לתזונה בריאה, לחינוך לתזונה בת-קיימא.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה להעלות שתי נקודות מרכזיות: הראשונה – זה לא מספיק, כמובן.

יעל כהן-פארן: יש עוד הרבה מה לעשות; והשנייה – מה אנחנו עושים מול ההתנגדות המאוד-מאוד חזקה של חברות המזון.

יעל כהן-פארן: אז אני אתחיל דווקא בראשונה, לגבי המהלך.

יעל כהן-פארן: תראו, בסוף אנחנו נישאר עם מדבקות אדומות על חלק מהמוצרים, וזה יחנך את הציבור לצרוך יותר נכון ולהבין מה יש במוצרים הלא-כל-כך בריאים שאנחנו אוכלים.

יעל כהן-פארן: אבל בעצם כל המזון התעשייתי בהגדרתו הוא לא ממש בריא, ועכשיו הוויכוח הוא רק כמה הוא לא בריא.

יעל כהן-פארן: אבל מה אנחנו עושים?

יעל כהן-פארן: הרי המזון הבריא – והתזונה הים-תיכונית נחשבת לתזונה הבריאה ביותר בעולם: יש על זה מחקרים, יש פה תוחלת חיים גבוהה בגלל הירקות והפירות הטריים, שמן זית.

יעל כהן-פארן: הרבה שנים חקרו את זה ואמרו: התזונה הים-תיכונית.

יעל כהן-פארן: מי שזוכר, פעם היו כאן פרסומות של מועצת הפירות שחינכו אותנו לאכול פירות, לאכול ירקות, היו פרסומות אפילו בטלוויזיה בערוץ הראשון, כשהיה רק ערוץ אחד.

יעל כהן-פארן: אבל כיום, מי יכול להתחרות בפרסומות של כל תעשיית המזון הענקית שקיימת ורק משדרת לנו כל הזמן כל מיני סוגים של מרקים אינסטנט שהם דבר לא בריא בעליל, ואני לא אתחיל לתת כאן את כל הרשימה, אבל פרסומות של צריכת ירקות טריים, פירות טריים וכו', אנחנו כבר לא רואים.

יעל כהן-פארן: ברור שהתעשייה חייבת להשתפר, לצמצם את כמויות הסוכר והשומן הלא-בריא, השומן הרווי והמלח שהיא מכניסה למזון, אבל זה לא מספיק רק לדרוש את זה ממנה, צריך גם לפעול בכיוונים של קידום ממש, אקטיבית, את השינוי התזונתי שישראל כל כך צריכה.

יעל כהן-פארן: אני גם חייבת לומר על מוצרים בפיקוח.

יעל כהן-פארן: ראיתי, אדוני היושב-ראש, שהצעת הצעת חוק בנושא מוצרים.

יעל כהן-פארן: היום מפקחים על מוצרים שהם נחותים מבחינה תזונתית – על הלחם הלבן במקום על הלחם המלא, על אורז לבן במקום על אורז מלא, על סוכר לבן במקום על סוכר חום, על שמנת 38%, גבינה צהובה 28% – אלה מוצרים בפיקוח.

יעל כהן-פארן: באמצעות הפיקוח על המחירים אנחנו צריכים להביא לשינוי שיעודד צריכת מזון בריא.

יעל כהן-פארן: זה צעד משמעותי מאוד מאוד.

יעל כהן-פארן: עכשיו אגיע לנקודה השנייה: התנגדות חברות המזון.

יעל כהן-פארן: באמת זה מזכיר לי את הקמפיינים של חברות הטבק וחברות הסיגריות נגד הסימון על מוצרי הסיגריות.

יעל כהן-פארן: ואנחנו יודעים שהם שנים-שנים נאבקו בכלל באמירות כמה העישון הוא מסוכן ובסוף הם שילמו סכומי עתק לכל הנפגעים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, כיום אחד מכל חמישה ילדים בכיתה א' סובל מהשמנת יתר.

יעל כהן-פארן: תראו לאן הגענו.

יעל כהן-פארן: מדינת ישראל, שאנחנו חיים על מזון טרי ובריא – או לפחות יכולים – נורא קשה לעצור את התזונה הלא-בריאה של ילדים.

יעל כהן-פארן: זה גם בבתי-הספר, זה גם קשה לעצור אותם מלצרוך כל כך הרבה סוכר.

יעל כהן-פארן: עלויות הבריאות של השמנת היתר, וזה על כל האוכלוסייה, כולל מבוגרים – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יעל כהן-פארן: – – זה מגיע לכמעט 10% מתקציב משרד הבריאות.

יעל כהן-פארן: היא נאמדת ב-6 מיליארד שקלים, שזה עשירית – סליחה, לא מהתקציב – מההוצאה הלאומית על בריאות.

יעל כהן-פארן: בקיצור, אחרי התנגדויות שאנחנו עוד נשמע אנחנו חייבים לתמוך ולקדם את המהלך הזה של סימון המוצרים, ולא לתת לחברות המזון, לא להיכנע להן ולדרישות שלהן, כי זה ממש ממש בדמנו; להביא לכך שכולנו נהיה בריאים יותר וכולנו נצרוך מזון הרבה יותר בריא.

יעל כהן-פארן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קורן לא נמצאת.

נורית קורן: נמצאת.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, גברתי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, השר לביטחון פנים, אז אנחנו כל הזמן מדברים: בריאות, בריאות בריאות.

נורית קורן: וכשאנחנו מגיעים ורואים את המוצרים שלפעמים מכילים כל כך הרבה סוכר, אנחנו לא יודעים בכלל שיש בפנים סוכר כי יש כל מיני נוסחאות ליצרנים, ששם נבלע סוכר אבל הסוכר זה לא סוכר, זה משהו שדומה לסוכר והוא מסוכן יותר מאשר הסוכר עצמו, ואם היינו אוכלים את הסוכר, זה לא היה כל כך נורא.

נורית קורן: אבל מתברר שרוצים לגרום לנו לקנות עוד ועוד מוצרים ולכן שמים כל מיני תחליפים של סוכר, כדי לגרום לנו להתמכרות.

נורית קורן: היצרנים לא מגלים לנו את הדברים האלה, ולכן אני הגשתי הצעת חוק שמדברת על כך שצריך לסמן את כל סוגי הסוכר – את הסוכר האמיתי ואת המוצרים שמכניסים כביכול שהם כמו סוכר ואנחנו לא יודעים אפילו איך קוראים להם.

נורית קורן: ואני חושבת שזה חשוב מאוד, כי אנחנו רוצים לגדל דור בריא.

נורית קורן: כשאני נמצאת בחוץ-לארץ אני תמיד שותה מיצים של חברה מוכרת מאוד – ואנחנו לא נעשה לה פה פרסומת – בדיוק אותו מוצר, כשאתה שותה אותו בחוץ-לארץ, המוצר הזה לא מתוק, וכששותים אותו פה בארץ, המוצר מתוק להחריד.

נורית קורן: וזה לא ייתכן שדווקא בישראל המתוק-מתוק יהיה מותר ולא ננהג כמו בהרבה דברים שאנחנו מתאימים את עצמנו לקוד האיכות של האיחוד האירופי ושאר המקומות.

נורית קורן: אני חושבת שזה חשוב מאוד שאנחנו נשמור על הילדים שלנו.

נורית קורן: אני גם הגשתי הצעת חוק שמדברת על המלחמה בהפרעות אכילה.

נורית קורן: אנחנו יודעים שהפרעות אכילה נמצאות בכל בית והן משפיעות גם על ילדים קטנים מגיל שש.

נורית קורן: מסקר שנעשה מתברר שגם בגיל הצעיר, כמעט 30% מהילדים והילדות לוקים בהפרעות אכילה, וזה גם מסיבות אחרות – של דוגמניות יותר מדי רזות או דוגמנים יותר מדי רזים, וגם המודל של "להיות בריא זה להיות רזה".

נורית קורן: זו בעיה קשה מאוד.

נורית קורן: סובלים ממנה בני נוער וגם חיילים בצבא – 80%.

נורית קורן: כדי להילחם בזה צריך לסמן את המוצרים.

נורית קורן: ולכן אני מציעה שגם שר הבריאות ייקח חלק ויאלץ את כל היצרנים לסמן את המאכלים ולדרוש שיהיה סימון גם לסוכר שהוא לא סוכר, כדי שאנחנו נוכל לדעת מה אנחנו רוכשים, כדי לא להרעיל את הילדים שלנו.

נורית קורן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת קורן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת וקנין, ואחרונת הדוברים חברת הכנסת עזריה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול, סימון המוצרים הוא בשורה טובה ובכיוון הנכון, אבל היא לא מספיקה כי יש לנו כמה דברים שאנחנו צריכים לפקח עליהם, ואלה לא המוצרים שאנחנו מוצאים במרכולים אלא דברים שהם קשורים ישירות למדינה, לממשלה, ואני אדבר על הזנה בתוך בתי-הספר, וזה בשני אופנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד – משרד החינוך הכריז שהוא מתכוון למנוע הכנסת מוצרים מסוימים שהם מזיקים לתוך בתי-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה, יש מישהו שבודק את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו שאוכף את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו שדואג לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בשלב זה, זה עדיין נקרא הצהרה, כבוד השר, וזו כאילו הצהרה – הצהרת כוונות, הצהרות כוונות טובה, אבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הפן הראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפן השני זה ההזנה שהמדינה מספקת לתלמידים בבתי-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו בודק אותה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש תנאי מכרז, אבל מישהו בודק אותה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזאת בשני אופנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האופן הראשון – טריות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני גם העליתי כמה פעמים, והייתה שאילתה על אוכל שהגיע לילדים בגני טרום-חובה כשהוא מקולקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פורסם, ואז הבדיקה של משרד החינוך הראתה שמשרד הבריאות בדק ויש מעבדה אבל המעבדה הייתה במקום שבו מייצרים את המזון ולא במקום שמספקים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומספקים אותו בכלי רכב שהם לא מתאימים להעברת מזון, ולמרחק גדול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם לא היה מקום שהייצור גם יהיה קרוב למקום הצריכה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו אם אותו זכיין, אם אותו קבלן לכאורה, אם אפשר לקרוא לו כך, שמייצר את המזון, הוא זכה במכרז – אבל אנחנו צריכים להגביל אותו במרחק ההסעה של המזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז שיבנה לו עוד מטבח, שישכור עוד מטבח קרוב לאזור שהוא זכה בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא צריך, למשל, להעביר מפתח-תקווה לטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במרחק כזה, עם הפקקים, עם כל הדרך המשובשת, המזון מגיע מקולקל, אפילו אם בדקו אותו במעבדה והוא היה תקין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הטריות והסוג שלו, החומרים שמרכיבים אותו, כמה הם בריאים וכמה הם לא בריאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועוד מוצר, שזה מוצרי אנרגיה, שכתוב על גביהם שהם מוגבלים מבחינת גיל – אסור לצרוך אותם מתחת לגיל 14.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלכוהול, קבעו שמתחת לגיל 18 אסור למכור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה – אם הוא לא מותר לשימוש מתחת לגיל 14, למה אין הגבלה ואין בדיקה שזה לא יימכר לילדים מתחת לגיל הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה גם למשרדי הממשלה להחמיר בקריטריונים לאישורים של יצרני המזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו לא רוצים לסגור את המקומות האלה, כי הם גם מספקים מקומות עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו רוצים לחיות – אז לחיות בריאים, ואיך שאומרים – העיקר הבריאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין – אינו נמצא.

יחיאל חיליק בר: אחרונת הדוברים, חברת הכנסת רחל עזריה – בבקשה, גברתי.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני רוצה לברך על ההמלצה של ועדת המזון על הרפורמה בסימון המוצרים.

רחל עזריה: אני רוצה לספר לכם סיפור אישי: ישבנו לארוחת ערב לפני כמה ימים ופתאום הבת שלי, בת שש, שואלת אותי מתי נתחיל עם המדבקות האדומות והמדבקות הירוקות.

רחל עזריה: אז שאלתי אותה אם היא רוצה שאנחנו נעשה לה מדבקות אדומות כשהיא מתנהגת לא יפה ומדבקות ירוקות – לא הבנתי על מה היא מדברת.

רחל עזריה: ואז היא אמרה: לא לא, שנדע אם האוכל בריא או לא בריא.

רחל עזריה: אחרת איך נדע אם האוכל בריא?

רחל עזריה: אני חושבת שזה מה שכל כך יפה ברפורמה הזו: היא בהירה מאוד, היא לא מורכבת.

רחל עזריה: ואולי זו הבעיה עם מה שעד עכשיו, שכל יצרן היה יכול לכתוב: "חטיף בריאות", "מעדן בריאות", כל מיני סימונים.

רחל עזריה: כותבים: "ללא חומר משמר", ואתה חושב שזה כבר בריא.

רחל עזריה: ובאמת לציבור אין מידע כדי לדעת מה בריא ומה לא, אין שום הגדרה, ואנחנו בטוח אוכלים אוכל שאנחנו חושבים שהוא לגמרי בסדר ואנחנו לא יודעים שהוא בעייתי מאוד.

רחל עזריה: אפילו אין סימון כמו שצריך של כמות הסוכר.

רחל עזריה: באמת, מאוד מאוד קשה לחשב ולהבין מה בריא ומה לא.

רחל עזריה: כששמעתי אותה אמרתי לעצמי: כנראה באמת יש פה משהו אמיתי.

רחל עזריה: אני עוסקת בנושא הזה הרבה זמן.

רחל עזריה: הובלתי מהלך של אוכל בריא בגני-הילדים – מה שדיברת עליו, חבר הכנסת חאג' יחיא, על המהלך של האוכל הבריא בגני-הילדים – גם כשהייתי בעיריית ירושלים, וגם בשבוע שעבר החוק עבר בקריאה שנייה ושלישית.

רחל עזריה: זה אומר שמהשנה הבאה, מספטמבר הקרוב, כל הצהרונים יהיו מפוקחים על-ידי משרד הבריאות כדי לוודא את טיב המזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העליתי נקודה, שמייצרים אותו רחוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדוגמה שהבאתי, שמייצרים – – –

רחל עזריה: נכון, יש בעיה.

רחל עזריה: הבעיה היא בעיית השינוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המרחק הזה של השינוע, וגם – – –

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: הבעיה זה בעיית השינוע, שזה – – –

נורית קורן: צריך לפתור את הסיפור בצורה אחרת.

רחל עזריה: זה השלב הבא.

רחל עזריה: אני מסכימה לגמרי, זה השלב הבא.

רחל עזריה: צריך לעבור להרבה יותר מטבחים מקומיים.

רחל עזריה: אבל עדיין, זה חלק מאיזשהו מהלך.

רחל עזריה: מה שמעניין זה שכשהתחילה הוועדה לעבוד, יצרני המזון התנגדו מאוד מאוד.

רחל עזריה: ואז הם עשו סקרים וגילו שהציבור אתנו, שהציבור בעד התהליך הזה, ועכשיו פתאום אנחנו רואים shift – הם עדיין מנהלים מאבק, אבל אני חושבת שהסיטואציה השתנתה.

רחל עזריה: אני חושבת שהיום ההורים מתחילים להרגיש ולראות כמה עולה לנו זה שהאוכל בעצם הוא לא בריא.

רחל עזריה: בשנים האחרונות בישראל יש עלייה דרמטית בשיעור התחלואה בסוכרת, בעיקר בקרב השכבות החלשות.

רחל עזריה: אנחנו מוציאים, כמדינה, 6 מיליארד שקלים על הטיפולים בהשמנת יתר ו-9 מיליארד שקלים על מחלות כרוניות שקשורות להשמנת יתר; 23% מהתמותה בישראל היא תוצאה של תזונה לקויה והשמנה, ואנחנו נמצאים במקום הראשון – המבאס – בין מדינות ה-OECD בצריכת סוכר.

רחל עזריה: אנחנו מובילים במספר מקרי המוות כתוצאה מסוכרת.

רחל עזריה: זאת אומרת, יש פה אירוע גדול לאומי, שסוף-סוף אנחנו עכשיו מתחילים לטפל בו כמו שצריך, ולפחות אנחנו רואים שהציבור אתנו.

רחל עזריה: אני גם רוצה לומר משהו כאימא; אני מרגישה שזה אתגר שאנחנו כהורים צריכים להתמודד אתו וההורים שלנו לא היו צריכים להתמודד אתו.

רחל עזריה: אז הם היו צריכים לדאוג שנאכל כדי שנגדל; כיום אנחנו בעיקר צריכים למנוע מהילדים שלנו לאכול מאכלים לא בריאים.

רחל עזריה: זאת אומרת, זה האתגר הגדול שנמצא מולנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השמנת יתר.

רחל עזריה: השמנת יתר זה חלק מזה.

רחל עזריה: אנחנו כן רואים גם את המהלך במשרד החינוך, שבעצם אוסרים נתינת ממתקים, ובגנים ובבתי-הספר זה מתחיל להיאכף.

רחל עזריה: אני חושבת שיש פה מהלך חשוב מאוד, שהוא בטוח יקרה בצורה פחות חריפה ממה שהיינו רוצים וממה שצריך.

יחיאל חיליק בר: לסכם, בבקשה.

רחל עזריה: אבל זה מהלך חשוב.

רחל עזריה: אבל אני חושבת שאנחנו צריכים גם לחשוב כל הזמן מה יהיה המהלך הבא.

רחל עזריה: זה לא מספיק.

רחל עזריה: מהלך ראשון, אבל אנחנו כמובן נתמוך בו, ואני מקווה שנצליח לעשות גם את המהלכים הבאים.

רחל עזריה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו ללא תשובת ממשלה, ולכן אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מה אתן מבקשות, המציעות?

רחל עזריה: עבודה, רווחה ובריאות, לא?

יעל כהן-פארן: כן כן.

יחיאל חיליק בר: השר מסכים לוועדת בריאות?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד העברת ההצעות לסדר-היום בנושא: תוכנית משרד הבריאות לסימון מוצרי מזון בריאים ולא בריאים, לוועדת הבריאות של הכנסת?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: שבעה בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע שההצעות לסדר-היום תעבורנה לוועדת הבריאות לדיון.

יחיאל חיליק בר: הזנחתם של 180,000 קשישים סיעודיים בשל מחלוקת כספית בין הרשויות

יחיאל חיליק בר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הזנחתם של 180,000 קשישים סיעודיים בשל מחלוקת כספית בין הרשויות, מס' 5152, 5155, 5191 ו-5209.

יחיאל חיליק בר: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת סבטלובה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – עבד אל חכים חאג' יחיא, אליעזר מוזס וטלי פלוסקוב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, אני מודה לך, חברי הלא-רבים, חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לספר לכם את הסיפור העצוב מאוד, הסיפור המרגש של ליאוניד רבינוביץ, עולה חדש שנולד בחרקוב ועלה ארצה.

קסניה סבטלובה: הוא חולה, הוא נכה, הוא סיעודי, הוא מרותק למיטתו.

קסניה סבטלובה: בצעירותו הוא גם סבל ממחלות שונות.

קסניה סבטלובה: הוא מטופל על-ידי גורמים, ידוע, מצבו מאוד מאוד קשה.

קסניה סבטלובה: קרן אור היחידה כמעט בחייו היא אותו הביקור של העובד הסוציאלי שבא לביתו – אומנם לדקות ספורות, ואני תכף אספר למה – ומדבר אתו בשפתו, שהיא רוסית – וגם יידיש – ויודע לענות על שאלות רבות שקשורות לטיפול, להמשך החיים.

קסניה סבטלובה: רק לאחרונה ציינו את יום האנשים עם המוגבלויות, וכולנו התחייבנו שאנחנו גם נגרום להם להרגיש חלק פעיל מהחברה שלנו וגם נירתם כולנו כדי שהם ירגישו שווים בכל דבר ועניין.

קסניה סבטלובה: אבל מה שקורה עכשיו – בשל המחלוקת על חלוקה תקציבית שניטשה בין משרד הרווחה לרשויות המקומיות, מוצאים את עצמם עכשיו כ-180,000 קשישים סיעודיים ללא שירותי ביקורים של אותם עובדים סוציאליים.

קסניה סבטלובה: החל בחודש ינואר 2017 יופסקו לאלתר ביקורי העו"סים אצל הקשישים הסיעודיים, עד להודעה חדשה.

קסניה סבטלובה: כבר לפני חמש שנים משרד הרווחה חנק את התקצוב של ביקורי העובדים הסוציאליים והחליט שכל עובד סוציאלי יקציב רק 45 דקות לכל ביקור, וזה כולל זמן נסיעות.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על עובדים סוציאליים שהם גם באים מערים אחרות.

קסניה סבטלובה: כמובן שמדובר במצב אבסורדי, שמשאיר דקות ספורות, בודדות, להתעדכן במצבם של כל קשיש וקשישה.

קסניה סבטלובה: מרכז השלטון המקומי התריע במשך שנים שכספים שמגיעים לו על-פי חוק הסיעוד לא מועברים, אך משרד הרווחה התעלם מהדרישה.

קסניה סבטלובה: בלית ברירה, מימנו הרשויות המקומיות את ביקורי העובדים הסוציאליים מכספן.

קסניה סבטלובה: אך כעת, לאחר חמש שנים הברז נסגר, והרשויות דורשות ממשרד הרווחה את התקציב שמגיע להן על-פי חוק כדי להמשיך ולהעניק שירותים בסיסיים לאותם קשישים.

קסניה סבטלובה: גם האופציה הזאת בעצם מוסרת מהשולחן.

קסניה סבטלובה: מדובר בהתעלמות ונטישה של אחת האוכלוסיות המוחלשות ביותר בחברה שלנו – קשישים סיעודיים.

קסניה סבטלובה: אל תשכחני לעת זיקנה, ככה אנחנו אומרים וחוזרים כאשר אנחנו מדברים על אוכלוסיית הגיל השלישי, במיוחד על קשישים סיעודיים.

קסניה סבטלובה: בעבורם ביקורי העובדים הסוציאליים הם עוגן לקבלת טיפול נאות ושמירה על איכות החיים שלהם, שתהיה סבירה.

קסניה סבטלובה: העובדים הסוציאליים בישראל – אנחנו יודעים, וזו לא פעם ראשונה שאנחנו דנים בבית הזה במצבם העגום – קורסים תחת העומס, והמצב הגיע לידי כך שלכל עובד סוציאלי יש 300–600 קשישים שנמצאים בטיפולו – מספר לא סביר בעליל.

קסניה סבטלובה: כאילו כדי להוסיף חטא על פשע, לא רק שהעובדים הסוציאליים צריכים להתמודד עם עומס כבד, אלא גם עם חוסר בתקצוב.

קסניה סבטלובה: מדינה שבה כל קשיש רביעי חי מתחת לקו העוני, ויותר ממחצית הקשישים הנתמכים אינם יכולים להרשות לעצמם את השירותים הרפואיים שהם זקוקים להם – היא מדינה במצב חירום.

קסניה סבטלובה: אני קוראת לכם להתגייס לעניין הזה, למנוע את הזנחת הקשישים הסיעודיים במדינת ישראל, לתרום לשיפור מעמדם וקרנם של העובדים הסוציאליים במדינתנו, ולא להשליך את האנשים המבוגרים – את הישראלים הקשישים, שכל כך זקוקים לעזרתנו – לעת זיקנה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת סבטלובה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת – חברתי חברת הכנסת, העניין של הקשישים, מכמה כיוונים צריך להגיע אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד – שהוא סיעודי, אז צריך שמישהו יטפל בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי שיטפל בו צריך להיות מפוקח, כי היו הרבה מקרים של מטפלים, שבאים מחו"ל אפילו – הם התעללו באותם קשישים ואותם אנשים מבוגרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו שמשפחות התקינו מצלמות נסתרות – עד שגילו את ההתעללות בקשישים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הקשישים האלה סובלים ממצבם הבריאותי, סובלים מבדידות, סובלים מהתעללות, ונוסף על כך, העובדים הסוציאליים שצריכים לבקר, כדי לוודא קודם כול שהם מקבלים את מה שמגיע להם מבחינת הטיפול הסיעודי, היום גם זה יימנע מהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה כל כך חמור – כדי שאנחנו נטפל בו, ושהמדינה תדע שהאנשים האלה מגיע להם לקבל את הטיפול ואת הביקורים של העובדים הסוציאליים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל למה הם לא יבקרו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הרשויות המקומיות עד היום טיפלו, הן נתנו את השירות הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הוא נושא התקציב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ויש בזה כמה כיוונים: זה לא מתוקצב מספיק, ואם הוא מתוקצב יש את המחלה הזו של התקציבים, שזה המצ'ינג, ויש גם רשויות מקומיות שלא יכולות לשאת בנטל הזה של המצ'ינג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ויש עוד פן אחר: אפילו כדי להיכנס לרשימה, סיעודיים שמקבלים – של הביטוח הלאומי, שמתוקצבים – קשה מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להיות צמח כדי לקבל את השירות הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כיום מקשים עוד ועוד את הקריטריונים והתנאים כדי להיכנס לאותה רשימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מי שמגיע למצב שהוא סיעודי עכשיו, הוא ממש צריך את זה בכל שעה ובכל דקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבדידות הזאת – צריך לתת להם, הם עדיין בחיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להבין שהם עדיין בחיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא נפטרו מהחיים, הם עדיין בחיים, וצריכים להתייחס אליהם כאנשים עם הזכויות ועם הרגשות שלהם – גם ברגשות שלהם צריך להתחשב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני פונה לא רק לממשלה, אלא אני פונה גם למשפחות; כי הם אלה, פשוט הם אלה שגידלו אותנו, אלה שהשקיעו בנו, אלה שתרמו לנו עד שהגענו למצב שאנחנו לא צריכים את העזרה שלהם, אבל הם עכשיו צריכים את העזרה שלנו.

קסניה סבטלובה: מי שלא זוכר את העבר אין לו גם עתיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הם צריכים לקבל גם מהמשפחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו אם המדינה זנחה אותם, אם המדינה כשלה בטיפול בהם, יש להם משפחות, יש להם בנים, יש להם בנות, הם צריכים לעמוד על המשמר והם צריכים לטפל בהם.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: אצלנו בדת האסלאם יש את הפסוק (אומר בערבית: הפסוק: "ואם יגיעו לזִקנה במחיצתךָ – שניהם יחדיו או רק אחד מהם – אל תגיד להם קצתִי בכם, ואל תגער בהם, ודבּר עִמם בכבוד".

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) ענדכ, זאת אומרת אצלך; אם הם יגיעו למצב של זיקנה – אצלך, ולא יהיו זרוקים במקום אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מוזס – אינו נמצא; חברת הכנסת פלוסקוב – אינה נמצאת.

יחיאל חיליק בר: אז אני מזמין את השר גלעד ארדן להשיב בשם שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה לא הצתות.

גלעד ארדן: אתה רוצה, לא אענה.

גלעד ארדן: אין לי בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל זה לא הצתות – – –

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המוסד לביטוח לאומי אחראי על חוק הסיעוד ומתקצב אותו.

גלעד ארדן: משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים מבצע את החוק בפועל, באמצעות הרשויות המקומיות, במסגרת הוועדות המקומיות לעניין חוק סיעוד.

גלעד ארדן: הוועדות המקומיות לעניין חוק סיעוד פועלות מתוקף חוק הביטוח הלאומי, ותפקידן מוגדר בחוק ובתקנות.

גלעד ארדן: סעיף 231 (ב) לחוק קובע כי "חברי הוועדה יהיו: אחות של שירותי הבריאות, עובד סוציאלי של שירותי הרווחה המקומיים ועובד המוסד לביטוח לאומי".

גלעד ארדן: סעיף 232 (ב) קובע כי "הוועדה המקומית המקצועית תקבע את שירותי הסיעוד שיש לספק למבוטח, וכאמור תקבע את נותן השירותים ותדאג לממן את אותם שירותים".

גלעד ארדן: בצו הביטוח הלאומי (ביטוח סיעוד) (ועדות מקומיות מקצועיות), התשמ"ח–1988, נקבע בסעיף 2(ד) כי "נציג הלשכה לשירותים חברתיים ירכז את עבודת הוועדה בכל הנושאים שבתחום טיפולה, ויפקח מטעמה על מתן שירותי הסיעוד".

גלעד ארדן: בתקנות אלה לא נקבע כיצד יבוצע הפיקוח, ואפשר לבנות שיטות שונות לקיום הפיקוח.

גלעד ארדן: לאורך השנים ההסכמה הייתה שהפיקוח יעשה באמצעות קיום ביקורי בית על-ידי עובדי הרשויות המקומיות, או של שירותי הבריאות במימון המוסד לביטוח לאומי.

גלעד ארדן: המוסד לביטוח לאומי שילם באמצעות משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לרשויות המקומיות את העלות המלאה של ביקורי הבקרה שבוצעו בשנת 2009, והרשויות המקומיות קבלו על מחסור בכוח-אדם.

גלעד ארדן: לכן הוחלט במשותף עם משרד העבודה והרווחה לערוך בדיקה על-ידי חברת "היעל" ולערוך מדידה חדשה.

גלעד ארדן: בשנת 2010 נערכה המדידה החדשה, שלקחה בחשבון את היקפי העבודה על כל מרכיביהם, וכן את ההתייעלות שחלה בינתיים בעבודת העובדים הסוציאליים בנושא, בעקבות ועדה משותפת אשר קבעה זכאות לאזרחים ותיקים במסלול ירוק ללא צורך בהתערבות העובדים הסוציאליים.

גלעד ארדן: בימים אלו מתקיימים דיונים בין מנכ"ל משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים ואנשיו לבין מנכ"ל הביטוח הלאומי ואנשיו במטרה לפתור נושא זה.

גלעד ארדן: אם לא יימצא פתרון במסגרת הרשויות המקומיות, יומלץ על-ידי המוסד לביטוח לאומי לצאת למכרז לבחירת חברה ייעודית לנושא, שתערוך את ביקורי הבקרה.

גלעד ארדן: כל אלה הם תהליכים שדורשים זמן ועשויים להסתיים עד 31 בדצמבר 2017.

יחיאל חיליק בר: זהו?

יחיאל חיליק בר: מה מבקשים המציעים מהשר?

גלעד ארדן: האמת, נזכרתי ששכחתי לעדכן את הכנסת בפעם הקודמת שעניתי, שעלו טענות בתקשורת הישראלית המדויקת, שרשות הכבאות וההצלה לא מנצלת – אגב בקרה פשוט נזכרתי, זה קשור לנושא – לא מנצלת את תקציבה, ונותר לה תקציב בשנים האחרונות.

גלעד ארדן: אז מדובר בטעות קשה.

גלעד ארדן: הניצול של רשות הכבאות ב-2014 ו-2015, וזה יהיה כך גם ב-2016 – תשאל אותי איך, אבל הוא מעל 100% – הוא 100.4%.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

גלעד ארדן: כי היא מוציאה – הייתה שנה שהיא הוציאה יותר – איכשהו הצליחו להוציא, להתחייב על יותר ממה שתוקצב לה.

גלעד ארדן: לצערי, כנראה שבאוצר, באתרים שלו באינטרנט, לא יודעים להציג נכון את הדברים, או שמציגים את זה בצורה של רישום חשבונאי, מה יצא מזומן, ולא מה נוצל בצורה של התחייבויות, שחלק מהן יורד בשנים הבאות.

גלעד ארדן: אז זה יצר רושם מוטעה כלפי הנושא – ניצלה את כל תקציבה וחסר לה עוד הרבה.

יחיאל חיליק בר: יפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

גלעד ארדן: מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אחוז הגידול בתקציב שלה בשנים האחרונות?

יחיאל חיליק בר: רגע, לא, לא, זה לא הדיון עכשיו על – – –

גלעד ארדן: שעת שאלות הייתה לי שבוע שעבר.

יחיאל חיליק בר: רק מה אתם מבקשים מהשר בעצם?

יחיאל חיליק בר: במליאה?

יחיאל חיליק בר: הוא ממליץ במליאה.

יחיאל חיליק בר: מה אתה מציע?

יחיאל חיליק בר: מה אתם מציעים?

קסניה סבטלובה: להעביר לרווחה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, הם לא מבקשים מליאה, הם מבקשים רווחה.

גלעד ארדן: לא, אם הם לא מבקשים ועדה, אז הבקשה בהצעה לסדר-היום היא מליאה.

יחיאל חיליק בר: לא, אבל הם מבקשים ועדה.

קריאה: הם לא מבקשים ועדה.

קריאה: לא יכולים.

גלעד ארדן: הנה.

גלעד ארדן: למה הם לא מבקשים?

יחיאל חיליק בר: למה הם לא יכולים?

קריאה: התקנון קובע – – – לכלול את זה בסדר-היום – – –

גלעד ארדן: בסדר.

גלעד ארדן: אז אציע לכם להזיז את זה מהמליאה לוועדה.

יחיאל חיליק בר: ועדת – – –

קסניה סבטלובה: רווחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עבודה ורווחה.

גלעד ארדן: רווחה, עבודה ורווחה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר, על הרצון הטוב.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו מצביעים – מי בעד ומי נגד העברת ההצעות לסדר-היום בנושא הזנחתם של 180,000 קשישים סיעודיים בשל מחלוקות כספיות בין הרשויות, לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: מי נמנע?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: חמישה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעות לסדר-היום עוברות לוועדת העבודה והרווחה.

יחיאל חיליק בר: מזימת החברה לפיתוח הרובע להפוך את בית-הכנסת "תפארת ישראל" לאתר תיירות לאומי

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום מס' 5178 של חבר הכנסת יואב בן צור בנושא:

יחיאל חיליק בר: מזימת החברה לפיתוח הרובע להפוך את בית-הכנסת "תפארת ישראל" לאתר תיירות לאומי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות לרשותך, אדוני.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: תודה.

יחיאל חיליק בר: ישיב השר גלנט.

יואב בן צור: מכובדי השר, כבוד היושב-ראש, מכובדי סגן השר, חברי חברי הכנסת, כמה אירוני שדווקא ביום זה, שבו הייתה אמורה להתקיים הצבעה על חוק ההסדרה, אני נאלץ לדבר על ההצעה בעניין בית-הכנסת העתיק "תפארת ישראל" ברובע היהודי.

יואב בן צור: החברה לפיתוח הרובע הוציאה קול קורא שלפיו בית-הכנסת העתיק "תפארת ישראל" ברובע היהודי יהפוך למרכז תיירות לאומי-ציוני, שיהווה מוקד משיכה לתיירים מכל העולם.

יואב בן צור: לוקחים בית-כנסת שנבנה בשנות ה-60 של המאה ה-19 על-ידי חסידי רבי ישראל פרידמן מרוז'ין ובנו רבי אברהם יעקב מסדיגורא, ונקרא "תפארת ישראל" על שם רבי ישראל, שקנה את המגרש שעליו נבנה בית-הכנסת, והופכים אותו למרכז תיירות ציוני-לאומי שיהווה מוקד משיכה לתיירים מכל העולם.

יואב בן צור: במילים אחרות, מפקיעים באמצעות מכרז מחסידי רוז'ין את רכושם הפרטי, מסבים את ייעודו של הנכס בניגוד לדעתו והשקפתו של רוכש הנכס לטובת מיזם תיירותי לאומי, תוך חילול מחפיר של קדושת המקום.

יואב בן צור: ואני שואל: מה נשתנה דין עמונה מדין בית-הכנסת "תפארת ישראל"?

יואב בן צור: למה בעמונה כולם מבינים שללא חוק ההסדרה לא ניתן לפגוע בקניינם של הפלסטינים גם כשמדובר בהתיישבות יהודית של משפחות שחיות במקום במשך עשרות שנים, אבל כשמדובר בבית-הכנסת לא צריך שום חוק?

יואב בן צור: הכול הפקר.

יואב בן צור: כל הרוצה ליטול – יבוא וייטול.

יואב בן צור: מפרסמים מכרז וזהו.

יואב בן צור: הכול כשר.

יואב בן צור: ניתן להפקיע; ניתן לשנות ייעוד; ניתן להפוך צביון של מקום מייעודו המקורי.

יואב בן צור: אז נכון, מדינת ישראל, באמצעות החברה לפיתוח הרובע, מימנה את שחזור בית-הכנסת.

יואב בן צור: אז מה?

יואב בן צור: האם זה מכשיר את הפקעת הבעלות?

יואב בן צור: האם מישהו מאתנו יעלה על הדעת להיכנס לבית בחיפה שנשרף כליל ונבנה מחדש במימון המדינה רק בגלל שהמדינה שחזרה את הנכס?

יואב בן צור: איפה אנחנו נמצאים?

יואב בן צור: אין זכות קניין?

יואב בן צור: אין בעלות?

יואב בן צור: אני באמת לא מבין מה קורה פה.

יואב בן צור: בית-כנסת עתיק, יהודי, מעמדו פחות משל קרקע פלסטינית ביישובי איו"ש?

יואב בן צור: אין לי ספק שביושרו של שר השיכון, ידידי הטוב, הוא ייתן לנו תשובות נאותות למה שאנחנו מדברים.

יואב בן צור: ואני כבר לא מדבר על הפגיעה החמורה בקדושת בית-הכנסת, שבמחי מכרז הופכים אותו לאתר תיירות, עם כל הזילות המשתמעת מכך.

יואב בן צור: זה, לצערי, פחות מעניין את אותם בעלי אינטרסים.

יואב בן צור: אני מדבר על חוק, על מינהל תקין, על זכויות יסוד, שעד כמה שידוע לי תקפות גם בבתי-כנסת.

יואב בן צור: האם נפרצו כל הגבולות?

יואב בן צור: אבל, ברשותכם, אני רוצה לציין דבר מדהים: החברה לפיתוח הרובע לא הסתפקה בגזלה ובפגיעה בזכויות קנייניות, אלא גם בחרה לסלף את העובדות, כדי כביכול להכשיר את הגזלה.

יואב בן צור: ואני מקריא מהקול הקורא: אמות המידה לבחינת ההצעות יהיו כדלקמן: הפעלת בית-כנסת פעיל במתכונת דתית ציונית וממלכתית, בנוסח שנהג בעבר בבית-הכנסת.

יואב בן צור: לא פחות.

יואב בן צור: שימו לב: מתכונת ציונית דתית, בנוסח שנהג בעבר בבית-הכנסת.

יואב בן צור: הם החליטו מה היה הנוסח של בית רוז'ין, או יותר נכון:

יואב בן צור: התאימו את הנוסח של בית רוז'ין לנוסח שיתאים לאינטרסים שלהם, ועתה הם מבקשים להמשיך את הנוסח שהם החליטו שנהג כבר בעבר.

יואב בן צור: כנראה אין גבול לחוצפה.

יואב בן צור: אני קורא מכאן להעביר את העניין בדחיפות לדיון בוועדת הפנים.

יואב בן צור: אני חושב שיש גבולות, גם כשמדובר במאבקי שליטה.

יואב בן צור: ובואו פה נאמר את האמת: מדובר במאבק שליטה של קבוצה שלא מוכנה להכיר בזכותם של מי שנמנים עם הציבור החרדי, גם כאשר מדובר בזכויות יסוד בסיסיות.

יואב בן צור: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני מבקש את אישורך לקיים בעניין דיון ענייני ומעמיק בוועדת הפנים.

יואב בן צור: במקביל, אני קורא לעצור את המכרז של החברה לפיתוח הרובע עד להחלטת הוועדה בעניין.

יואב בן צור: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: ישיב שר הבינוי והשיכון יואב גלנט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצעה לסדר-היום של ידידי חבר הכנסת יואב בן צור עוסקת ברובע היהודי, שהוא אתר תיירות לאומי וציוני.

יואב גלנט: ככזה, פעילים בו מגוון בתי-כנסת ומוסדות דת וחינוך, המבטאים את מגוון האוכלוסיות בחברה היהודית.

יואב גלנט: החברה הממשלתית לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי רואה שליחות לאומית בשמירה על צביונו של הרובע היהודי כמרחב פתוח המזמין מבקרים מהארץ ומהעולם לטייל בו וללמוד – באמצעות זה – על מורשתנו וערכינו ההיסטוריים, היהודיים והלאומיים.

יואב גלנט: החברה הונחתה על-ידי לקדם ולממש את החלטת הממשלה 1629 – לשחזר ולבנות את בית-הכנסת "תפארת ישראל" ברובע היהודי, כאשר מוסכם וברור כי בית-הכנסת "תפארת ישראל", שהוא אתר קדוש, עתיד לשמש גם לאחר בנייתו מחדש כבית-כנסת ובית-מדרש פעיל, תוך הקפדה ושמירה על צביונו הדתי ועל קדושת המקום ומורשתו.

יואב גלנט: עוד אציין כי מתוך כבוד למורשת החסידית נקבעה דרישה שנוסח התפילה בבית-הכנסת בעתיד יהיה אותו הנוסח שהיה נוהג בו בעבר.

יואב גלנט: דירקטוריון החברה פעל לפרסום קול קורא לצורך התקשרות עם גוף הפועל ללא כוונות רווח, אשר יתבקש לתרום ממקורותיו את הכספים שיידרשו להשלמת מימון הפרויקט ולהפעלתו, כאשר המימון התקציבי בהחלטת הממשלה עומד על כמחצית הסכום הדרוש לכך בלבד.

יואב גלנט: ממועד הפרסום ועד למועד הגשת ההצעות ניתנו למציעים הפוטנציאליים למעלה מחודשיים ימים, ונודע לי כי רבות דובר בו.

יואב גלנט: פרויקט לאומי זה הוא אכן בעל חשיבות מן המעלה הראשונה, באשר הוא עתיד לשדרג את הרובע היהודי בכללותו כאתר תיירותי והיסטורי.

יואב גלנט: העקרונות שנקבעו על-ידי החברה כוללים התייחסות מפורשת לעברו המפואר של בית-הכנסת, שהוקם על-פי חזונו של רבי ישראל מרוז'ין, ונחרב על-ידי הלגיון הירדני במלחמת העצמאות, לאחר שלוחמים רבים ואנשי הרובע, רבים ממגיניו, נפלו על הגנתו.

יואב גלנט: בסיורים באתר יקבלו המבקרים מידע על אודות פועלם של צאצאי החסידות, על סיפור בנייתו של בית-הכנסת, השתלבות הקהילה החסידית בחזון שיבת ציון, הקרבות הקשים שהתחוללו סביב בית-הכנסת במלחמת העצמאות, נפילת הרובע בידי הלגיון וחורבן בתי-הכנסת – בין היתר, "החורבה" ו"תפארת ישראל" – וכמובן שחרור ואיחוד ירושלים במלחמת ששת הימים על-ידי צבא ההגנה לישראל.

יואב גלנט: לפיכך, ברור כי נוסף על ליבת הפעילות כבית-כנסת וכבית-מדרש שיהיה פתוח ומסביר פנים לכל מתפלל יהודי, יהווה האתר מוקד משיכה עולמי, המשלב ערכים של יהדות, לאומיות, ציונות והיסטוריה אשר תשקף את עברו המפואר.

יואב גלנט: בין היתר, תחויב העמותה שתיבחר בהפעלת תוכניות ערכיות שיופנו לחיילי צה"ל ולתלמידים.

יואב גלנט: מבחינתי, זוהי חובה חינוכית וערכית מן המעלה הראשונה.

יואב גלנט: על אף האמור לעיל, הרי שעם היוודע לי דבר מורכבות הנושא, לנוכח פנייתך ופנייתם של חברים אחרים מקרב חברי החרדים בכנסת, הפניתי לכך את תשומת לבו של דירקטוריון החברה, והוא התכנס אתמול והחליט כי לנוכח הדיון הציבורי המתפתח, קידום הנושא יושהה, במטרה להגיע לשיח ולהידברות, ואני בוודאי תומך בכך.

יואב גלנט: זה נעשה.

יואב גלנט: קיבלתי כבר הזמנות מחברי כנסת אחדים ומרבנים.

יואב גלנט: אין לי כוונה לפעול בהקשר הזה בכוח.

יואב גלנט: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: מה אתה מציע?

יחיאל חיליק בר: מה – – –

יואב בן צור: מה אתה מציע – – –

מסעוד גנאים: – – –

יחיאל חיליק בר: הוא כנראה מחכה לשמוע ממך.

מסעוד גנאים: – – –

יואב בן צור: – – – לדיון בוועדת הפנים, השר מקבל?

יואב גלנט: ועדת?

יואב בן צור: הפנים.

יואב גלנט: ועדת הפנים.

משולם נהרי: מה השאלה?

יואב גלנט: יש אלטרנטיבות?

יחיאל חיליק בר: אתה קובע בסוף.

משולם נהרי: – – –

יחיאל חיליק בר: הוא יכול לבקש.

יחיאל חיליק בר: אתה קובע.

יואב גלנט: הוא – – –

יואב בן צור: דיון בוועדת הפנים.

קריאה: – – –

יואב בן צור: – – – אני מקבל הידברות עם השר.

יואב גלנט: בוא, בוא – – – בוא נעשה הידברות – –

יואב בן צור: מצוין.

יואב בן צור: ואז – – –

יואב גלנט: – – ונראה איך מוצאים את הפתרון.

יואב גלנט: אחרת – – –

יואב בן צור: מקבל.

יואב בן צור: מקבל – – –

יואב גלנט: אחרת נוציא את זה לידיים פחות נוחות.

יואב בן צור: בסדר – – –

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו בעצם נסתפק בדבריו.

יחיאל חיליק בר: נסתפק בתשובת השר.

יואב בן צור: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אז אין הצבעה על זה.

יחיאל חיליק בר: הרחבת שטחי שיפוט ליישובים ערביים

יחיאל חיליק בר: הצעה לסדר-היום מס' 5197:

יחיאל חיליק בר: הרחבת שטחי שיפוט ליישובים ערביים, של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לך עד עשר דקות.

יחיאל חיליק בר: ישיב סגן השר נהרי.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, סגן השר, אין ספק שזאת לא הפעם הראשונה שאנחנו מעלים את נושא שטחי השיפוט של היישובים הערביים.

מסעוד גנאים: אנחנו מעלים אותו מדי פעם, כי אם רוצים לפתור את מצוקת הדיור בחברה הערבית וביישובים הערביים, הדבר צריך להיות משולב בין רשות מקרקעי ישראל ושיווק מגרשים לבנייה, משרד השיכון ושיווק תוכניות לזוגות הצעירים; אבל גם עניין הרחבת שטחי השיפוט והרחבת גבולות המתאר של היישובים הערביים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, שטחי השיפוט של כל היישובים הערביים – השיעור שלהם מכל אדמות המדינה מגיע, אולי, ל-2.5%.

מסעוד גנאים: שטחי השיפוט של היישובים הערביים הלכו והצטמצמו מאז קום המדינה.

מסעוד גנאים: במקביל הצפיפות עולה, מספר התושבים עולה, הצרכים שלהם עולים, אבל השטח נשאר כמו שהוא – או מורחב בשיעור נמוך מאוד, ואי-אפשר להשוות אותו לגידול במספר התושבים באוכלוסייה.

מסעוד גנאים: לאחרונה הוקם "צוות 120 הימים" והוכרז – אחת המסקנות שם הייתה להקים, למשל, ועדות גדולות שהן קבועות, כדי שהוועדות האלה יזרזו אישור בקשות יישובים ערביים להרחיב את שטחי השיפוט שלהם.

מסעוד גנאים: בשנתיים האחרונות, מאז 2014, לפי הנתונים שאני קראתי מכמה מרכזים שמתעניינים בענייני החברה הערבית, כ-40 רשויות ערביות הגישו בקשות להרחבת שטח השיפוט שלהן, ועד היום לחלק גדול מהן אין תשובה.

מסעוד גנאים: הכוונה היא שאושר להן חלק, אבל הרוב עדיין לא אושר.

מסעוד גנאים: זה נתון.

מסעוד גנאים: אני אביא דוגמה שחייתי וחוויתי אותה עד כמה הביורוקרטיה מסורבלת עד שמאשרים שטח שיפוט של כפר ערבי או עיר ערבית.

מסעוד גנאים: למשל, סח'נין.

מסעוד גנאים: אני הייתי חבר עירייה ב-2004-2003.

מסעוד גנאים: ב-2003 הגישה עיריית סח'נין בקשה להרחבת שטח השיפוט שלה; ב-2004 הוקמה ועדת חקירה, ועדת ביגר.

מסעוד גנאים: מ-2004 עד שהגישה הוועדה את המלצותיה, ב-2005 או ב-2006, ועיריית סח'נין לא קיבלה אותן, ועד שאושרה ההרחבה – היה זה ב-2016, כאשר שר הפנים הוא אריה דרעי.

מסעוד גנאים: אתם יודעים כמה שרי פנים היו מ-2004 – והעניין מתגלגל – שעשו עוד ועדת חקירה ועוד דיונים ועוד משא-ומתן?

מסעוד גנאים: עשרה שרי פנים.

מסעוד גנאים: אני ספרתי אותם ועשיתי שיעורי בית וחזרתי לשמות: היה אברהם פורז, אחר כך אופיר פינס, אחר כך אריאל שרון, רוני בר-און, מאיר שטרית, אלי ישי, גדעון סער, גלעד ארדן, סילבן שלום, ואריה דרעי העשירי.

מסעוד גנאים: עד שאושרה בקשת סח'נין להרחבת שטח השיפוט שלה.

מסעוד גנאים: לאחרונה הכריז משרד הפנים שהוא מקים ועדות חקירה או ועדות גבולות גיאוגרפיים, שידונו בכל הבקשות להרחבת שטחי השיפוט.

מסעוד גנאים: גם משרד הפנים הכריז שעד סוף שנת 2016 הם יספיקו להקים שש או שבע ועדות – אני לא יודע את המספר המדויק – לפי פיזור גיאוגרפי.

מסעוד גנאים: עד עכשיו ידוע שהוקמה ועדה באזור חיפה, אבל עדיין לא שמענו שהשאר הוקמו.

מסעוד גנאים: אני מקווה לשמוע בשורה מסגן השר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, האוכלוסייה הערבית היא כ-20% מכלל האוכלוסייה ואף יותר.

מסעוד גנאים: כפי שאמרתי, היא גדלה מאז קום המדינה פי-11.

מסעוד גנאים: אבל שטחי השיפוט של היישובים הערביים לא הורחבו בהתאם.

מסעוד גנאים: אחת הוועדות החשובות שנדרשה לעניין מצוקת הדיור והאדמות הייתה ועדת אור.

מסעוד גנאים: היא הצביעה על הצפיפות ועל המצוקה והמליצה לממשלה להאיץ את הרחבת שטח שיפוטם של היישובים הערביים כדי לפתור את בעיות הצפיפות והדיור.

מסעוד גנאים: אני מסייר ברשויות הערביות, ואני יודע שהרבה מהן – כפי שהזכרתי, 40; אולי פחות ואולי יותר, לא יודע בדיוק, אבל לפחות מהנתונים של מרכז התכנון האלטרנטיבי שפועל רבות בחברה הערבית – על-ידיהן הוגשו כ-28.

מסעוד גנאים: אבל יש רשויות שבאופן עצמאי מגישות, עוד 20 או 15, אז המספר הוא כ-40.

מסעוד גנאים: מספר הבקשות שאושרו – קטן מאוד.

מסעוד גנאים: אני פונה מפה למשרד הפנים ואומר: הרחבת שטח שיפוט, זה אומר שהרשות יכולה להוסיף לתוכנית המתאר שלה עוד מאות, אלפי דונמים – לא יודע כמה.

מסעוד גנאים: אבל אלה חשובים מאוד כדי לפתור את בעייתם של הזוגות הצעירים, כדי לתת לאנשים אדמה לבנות עליה.

מסעוד גנאים: משום שכאשר אין מספיק אדמות שהן בתחום תוכנית המתאר לבנות עליהן, וכאשר אין תוכניות לבנות לזוגות צעירים, כאשר אין שיווק של מגרשים, אז איפה יבנו אנשים?

מסעוד גנאים: אנשים יגידו בסוף, אני רוצה לבנות בלי היתר ומחוץ לקו המתאר.

מסעוד גנאים: אנשים רוצים לבנות, ובאופן מורשה, חוקי ולגיטימי – אבל תנו להם לעשות את זה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: ישיב סגן השר משולם נהרי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, מזל שיש שניים אז אני יכול להגיד "חברי הכנסת".

קריאה: שלושה.

יחיאל חיליק בר: גם אני.

משולם נהרי: הוא יושב-ראש, כבר הזכרתי.

משולם נהרי: חבר הכנסת מסעוד, שמת לב שרוח חדשה נושבת במשרד הפנים.

משולם נהרי: הזכרת תקופה ארוכה שהיו בה כמה שרים, אבל אני מכיר שר אחד גם בעבר וגם בהווה – במשרד הפנים.

משולם נהרי: השינויים והתהליכים שקורים במשרד הפנים – אני יכול להגיד לך שזה מביא בשורה.

משולם נהרי: אכפת לו, והוא עושה הכול כדי שהדברים יזוזו ולא יימשכו לאורך זמן ויתמוססו בוועדות כאלה או אחרות.

משולם נהרי: אבל מאחר שמה שאני הולך להגיד זאת משנה סדורה, ואלה הדברים – הייתי אומר, זאת לא תשובה, אלא נייר עבודה.

משולם נהרי: זה מה שקורה באמת – אני מכיר את זה מקרוב.

משולם נהרי: אנחנו יושבים על הנושאים הללו כל שני וחמישי, ומנסים לקדם.

משולם נהרי: שר הפנים החליט לאחרונה לאמץ את הקמתן של ועדות חקירה גיאוגרפיות לשינוי גבולות, חלוקת הכנסות, שינוי מעמד מוניציפלי ואיחוד רשויות.

משולם נהרי: במסגרת מהלך זה יוקמו כשש ועדות חקירה גיאוגרפיות קבועות; אחר כך אני אסביר מה ההבדל בין הקודמות לבין אלה ואיזה מעמד יש לקבועות.

משולם נהרי: הוועדות תבחנה את כלל הבקשות בראייה מרחבית, ותחלפנה את הוועדות הפרטניות שהוקמו לכל בקשה בנפרד.

משולם נהרי: הוועדה הראשונה שהוקמה, כפי שהזכרת כבר, היא ועדה גיאוגרפית חיפה, שבראשה עומד עמרם קלעג'י.

משולם נהרי: הוא היה מנכ"ל משרד הפנים, בקי בכל התהליכים וגם יודע לזרז.

משולם נהרי: כלל הוועדות צפויות לקום עד תחילת שנת 2017, והקמתן מתבצעת בימים אלו.

משולם נהרי: הייחודיות של ועדות חקירה אלו היא שהן לא תעסוקנה רק בבקשות לשינוי גבולות ולחלוקת הכנסות, אלא שמשרד הפנים אף ייזום שינויים על מנת לחזק את עצמאותן הכלכלית של הרשויות המקומיות בישראל.

משולם נהרי: הוועדה הגיאוגרפית חיפה, שהחלה את עבודתה זה כבר, קיבלה את המנדט לעסוק ב-13 נושאים, שמונה מתוכם עוסקים בבקשות של רשויות מקומיות מהמגזר הערבי, והם: א.

משולם נהרי: בחינת חלוקת הכנסות מבתי-הזיקוק לנפט – המועצות המקומיות דאלית-אלכרמל ועוספיא שותפות במנדט הוועדה, יחד עם 12 רשויות מקומיות נוספות; ב.

משולם נהרי: בחינת חלוקת הכנסות מאזור תעשייה עתידי – דאלית-אלכרמל ועוספיא שייכות גם למנדט הבוחן חלוקת הכנסות מאזור תעשייה עתידי במתחם המשותף לנשר, חיפה וזבולון; ג.

משולם נהרי: בחינת שינוי גבולות בין המועצה המקומית דאלית-אלכרמל לשטח חסר מעמד מוניציפלי; ד.

משולם נהרי: בחינת שינוי גבולות בין המועצה המקומית עוספיא לשטח חסר מעמד מוניציפלי; ה.

משולם נהרי: בחינת שינוי גבולות בין המועצה המקומית ג'סר-א-זרקא למועצה האזורית חוף הכרמל; ו.

משולם נהרי: בחינת שינוי גבולות בין המועצה המקומית בסמ"ה – ראשי התיבות ברטעה, עין-א-סהלה ומועאוויה; אני מקווה שאני אמרתי נכון, ביטאתי נכון – למועצה האזורית מנשה, מועצה מקומית ערערה, מועצה מקומית חריש ושטח חסר מעמד מוניציפלי; ז.

משולם נהרי: שינוי גבולות בין המועצה המקומית כפר-קרע למועצה האזורית מנשה ושטח חסר מעמד מוניציפלי; ח.

משולם נהרי: שינוי גבולות בין המועצה המקומית ערערה למועצה המקומית כפר-קרע, המועצה המקומית מנשה ושטח חסר מעמד מוניציפלי.

משולם נהרי: לעניין בקשות לשינוי גבולות וחלוקת הכנסות ביישובים ערביים, כיום מטופלות 47 בקשות לשינוי גבולות, חלוקת הכנסות ושינוי מעמד מוניציפלי בכל הארץ.

משולם נהרי: בקשות אלו נבחנות, וצפויות להיות משולבות במסגרת מנדט ועדות החקירה הגיאוגרפיות שתחלנה בעבודתן בחודשים הקרובים.

משולם נהרי: ועדות החקירה הגיאוגרפיות צפויות להתכנס בכל שבוע – ועדת מרכז, ועדת גליל עליון ועמקים, ועדת גליל מערבי, ועדת שפלה, ירושלים, יהודה ושומרון וועדת הדרום.

משולם נהרי: כל אחת מהן תכלול יושב-ראש וארבעה חברי ועדה.

משולם נהרי: אגב, חברי הוועדה ייצגו גם את המגזר.

משולם נהרי: לאור העובדה שהן קבועות – וזה מה שחשוב לדעת – עבודתן צפויה להיות יעילה יותר משל ועדות החקירה שפעלו עד היום.

משולם נהרי: מדובר באנשים שיקבלו שכר – שכר מלא ושכר הגון – והתפקיד שלהם זה לשבת כל הזמן ולבדוק ולטפל ולדון במכלול הצרכים שיש באזור.

משולם נהרי: יתרה מזו, משרד הפנים – כל נושא ששייך שם לאזור, הרבה מהדברים הוא יעביר לוועדות, ומכיוון שהוועדות הללו הן קבועות, הן עם שכר, הן יבואו לסייע מאוד למשרד הפנים.

משולם נהרי: וגם, מה שדנו בו ועדות החקירה עד עתה – כל הנושאים האלה יועברו לוועדות הקבועות כדי שימשיכו את הדיון, כי זה לקח יותר מדי זמן.

משולם נהרי: לפיכך, אנחנו מאמינים שלאחר כמה חודשי עבודה יוגשו המלצותיהן לשר הפנים לקבלת ההחלטה.

משולם נהרי: בשלוש השנים האחרונות התקבלו 30 החלטות לשינוי גבולות שיפוט ולחלוקת הכנסות ברשויות מקומיות ערביות.

משולם נהרי: הנושאים מטופלים בתשומת לב רבה, מתוך הבנה של הצרכים המגוונים של הרשויות המקומיות בחברה הערבית.

משולם נהרי: אני מבקש להסתפק בזה, כי אנחנו עובדים ונמשיך לעבוד, והתוצאות – תראה אותן מהר.

משולם נהרי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: מה את המציע?

משולם נהרי: להסתפק.

יחיאל חיליק בר: מסעוד?

מסעוד גנאים: בסדר, התשובה היא עניינית.

מסעוד גנאים: אבל מאחר שהעניין צריך להיות מטופל, כדאי לשמוע אותו בוועדת הפנים.

משולם נהרי: אין התנגדות.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו עכשיו נצביע אם להעביר את ההצעה לסדר-היום בנושא הרחבת שטחי שיפוט ליישובים ערביים לוועדת הפנים של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: ניתן לשר לחזור למקומו – לסגן השר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אני מפעיל את ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ומי נגד להעביר את הנושא לוועדה?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: ארבעה בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת הפנים להמשך דיון.

יחיאל חיליק בר: תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, ביום שני, ה' בכסלו התשע"ז, 5 בדצמבר 2016, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.