ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 170, 2016-11-28 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ז בחשוון תשע"ז, 28 בנובמבר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 22), התשע"ז–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 77), התשע"ז–2016; הצעת חוק המאבק בטרור (תיקון), התשע"ז–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הקאדים (תיקון מס' 18) (מינוי קאדים ובחירתם), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת עיסאווי פריג'; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון מס' 16) (החלטה לעניין מעצר של מפר צו הגנה), התשע"ז–2016, של חברות הכנסת זהבה גלאון, נורית קורן, רויטל סויד ושולי מועלם-רפאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל בהצעת חוק פ/3498/20 וכלה בהצעת חוק פ/3525/20: הצעת חוק בית-הדין לעבודה (תיקון – הליך דיון מהיר בתובענה לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מתן זכות עיון בתיקי אימוץ של עולי תימן, מזרח ובלקן בשנים 1935–1965), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – הגבלת דמי תיווך), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק יום הזיכרון ליצחק רבין (תיקון – קיום עצרת זיכרון מרכזית), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת מיכל בירן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים), התשע"ז–2016, מאת חברות הכנסת איילת נחמיאס ורבין ועליזה לביא; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור פרסום כפוי במענה הטלפוני), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – בחירת רבני עיר וכהונתם), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת יהודה גליק; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (חובת גילוי מסמכי תאגיד עירוני), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוסי יונה ורועי פולקמן; הצעת חוק יום השפה העברית, התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת אורן אסף חזן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק לקביעת מגבלות לעניין חברה המבצעת הסדר (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (פיקוח על מחירי צהרונים), התשע"ז–2016, מאת חברות הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, מירב בן ארי ונאוה בוקר; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – השבת כספי תשלומי הורים למימון תוכניות נוספות), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, אלי כהן, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, נחמן שי,

ירדנה מלר-הורוביץ: דב חנין, עליזה לביא, עמר בר-לב, נורית קורן, איל בן ראובן, יוסי יונה ויואל חסון; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הגבלת מספר התלמידים בכיתה בבתי-הספר), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת מאיר כהן; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הבטחת ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – שיעור מענק השקעה למפעל ביישובי שדרות ועוטף-עזה ובמחוז הצפון), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (ריבית פיגורים בגין אי-תשלום קנס על עבירת חניה), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת ישראל אייכלר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת גיל פטור מתשלום לביטוח לאומי לתלמיד במוסד לימודי לפני גיוסו לצה"ל), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, אברהם נגוסה, מירב בן ארי, רועי פולקמן, אלי אלאלוף, מיכל רוזין, שרן השכל וחיים ילין; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – קביעת בית-המשפט באין הסכם בין ההורים), התשע"ז–2016, מאת חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי, רחל עזריה ומירב בן ארי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – טיולים שנתיים חינם מכיתה א' עד י"ב), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, יעקב מרגי, נחמן שי, יהודה גליק, איתן ברושי, יוסי יונה, מנואל טרכטנברג, רויטל סויד, דב חנין, קארין אלהרר, עבד אל חכים חאג' יחיא, עמר בר-לב ויואל חסון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום תאריך תפוגה למוצרי הגנה מהשמש), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישיון נהיגה לאופניים חשמליים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לעידוד השקעות הון בחקלאות (תיקון – השוואת ההטבות בתעשייה להטבות בחקלאות), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת משה גפני, איתן ברושי, אורלי לוי אבקסיס, בצלאל סמוטריץ, עודד פורר, מנואל טרכטנברג, באסל גטאס, אלעזר שטרן, מירב בן ארי,

ירדנה מלר-הורוביץ: מכלוף מיקי זוהר, יצחק וקנין, אורי מקלב, אורן אסף חזן, איל בן ראובן, מאיר כהן, יעקב פרי, חיים ילין, זוהיר בהלול, מיכל רוזין, אכרם חסון, יעל כהן-פארן, דב חנין, איילת נחמיאס ורבין, יהודה גליק, אברהם נגוסה ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הטלת מגבלות על מי שהורשע ברצח או בעבירות מין חמורות לשם הסתגלות הנפגע), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אלי כהן, טלי פלוסקוב ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, אלי כהן, יואב קיש, ענת ברקו, אמיר אוחנה ואברהם נגוסה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור הצמדת פרסומת לרכב), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – אישור בכתב בעסקת מכר מרחוק עם מי שמלאו לו 65 שנים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי ואיציק שמולי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום אנחנו פותחים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי שמעוניין להירשם יוכל לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר יפתח את הנאומים; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כחמישה ימים נעצר צעיר בדואי מרהט ששמו אנס אבו דעאבס, איש מוכשר, עם תואר שני בתקשורת, על פוסט סאטירי שכתב בעמוד הפייסבוק שלו – שני פוסטים, בעיקר, הוא כתב.

טלב אבו עראר: בפוסט הראשון הוא תקף את כל אלה שמהללים – ושמחים על ההצתות שהיו בארץ, על השרפות, ותקפו אותו אלה – איך הם נקראים בעברית?

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: איך קוראים לאלה שמגיבים גם מטעם האחראי, אלה שמגיבים?

טלב אבו עראר: מה השם של אלה?)

מסעוד גנאים: טוקבקיסטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוקבקיסטים.

טלב אבו עראר: בדיוק.

טלב אבו עראר: המגיבים האלה תקפו אותו על כך שהוא, יעני, כאילו אדם קרוב לתקשורת, למדינה.

טלב אבו עראר: ואז החזיר להם פוסט אחר, פוסט שני, סאטירי כזה, יעני בלעג, בציניות, ענה להם – אז תלכו, תנתקו יחסים עם טורקיה, אנא עארף, נשארו כמה ערים, אולי האנשים הברברים בכם, שילכו לשם ויציתו עוד, וכך – על זה הוא נעצר; נעצר לחמישה ימים, שלוש הארכות מעצר, בבית-המשפט בבאר-שבע, על כך שהוא באמת כתב פוסט סאטירי.

טלב אבו עראר: אם היה, מכובדי היושב-ראש, צעיר יהודי נעצר כך במקומו, הרי במקביל הרבה הרבה יהודים – צעירים וזקנים גם – ביקשו, קראו דרך הפייסבוק, לשרוף את בתיהם של ערבים, לעקור את יישוביהם, לרצוח אותם.

טלב אבו עראר: אני לא ראיתי ולא שמעתי שמישהו נעצר שם.

טלב אבו עראר: לכן הגיע הזמן שבאמת, כהנהגה, לפחות נתאפק ונשמור, ננסה כמה שיותר לקרב לבבות, לשמור על דו-קיום, הרי שנינו חייבים לחיות בארץ הזאת – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: – – ולכן זה גורר אותנו למקום שאנחנו לא רוצים בו.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אין ספק שמדינת ישראל, במיוחד חיפה וירושלים והסביבה, עברו תקופה לא פשוטה, של חמישה ימים, וזאת הזדמנות באמת לברך את הכבאות, את מד"א, משטרת ישראל, כוחות הביטחון, אבל גם לברך באופן אישי – ואני רוצה לעשות את זה – את רשות החירום הלאומית.

חיים ילין: רח"ל הייתה בשקט מאחורי הדבר הזה, בלי אגו ובלי תקשורת, ובעצם הם היו מאחורי כל הדבר הזה שאתם ראיתם, המתכללים, והיום יש להם משימה – לשקם.

חיים ילין: אני רק דבר אחד רוצה; כשמתפוצץ טיל בעוטף-עזה, לא מעניין את האזרח אם הטיל, ירה אותו ה"חמאס", אם הטיל, ירה אותו ארגון קלוקל אחר.

חיים ילין: בסוף, הבית שלו נפגע, זה מה שמעניין אותו, זה מה שאנחנו צריכים להתחבר אליו.

חיים ילין: כשיש שרפה בבית של משפחה, לא מעניין אותם אם זו הייתה הצתה, אם זה מחבל בזדון או היד הנעלמה.

חיים ילין: הם איבדו את הבית, הם איבדו את הזיכרון, הם איבדו את החיים בבית הזה, ואנחנו צריכים לתמוך בהם.

חיים ילין: אני ביקשתי היום, כבוד היושב-ראש, בוועדת הכספים – צריך לתת תקנים של עובדים סוציאליים, וצריך מהפוליטיקאים רק דבר אחד; מתוך זה שאני מחובר למס רכוש כל כך הרבה שנים – לא להבטיח, כי רמת ציפיות גבוהה בעצם מביאה לדיכאון של אנשים שלא מקבלים.

חיים ילין: להגיד: אנחנו עובדים קשה, אנחנו אתכם, אנחנו כתובת, כמה זמן שייקח – ייקח.

חיים ילין: דרך אגב, נפטרה אשתו של לוי אשכול, זיכרונו לברכה.

חיים ילין: מי שהקים את הקרן עצמה, של מס רכוש, זה לוי אשכול, ב-1954.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, אנחנו שולחים באמת את תנחומינו למשפחה, כי מרים אשכול, נוסף על כל שאר הדברים – –

חיים ילין: הייתה עובדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: – – הייתה גם עובדת הכנסת, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אז ודאי – תנחומינו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני, דקה לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר ההגון, השקול, יריב לוין, אני כאן לא בא לדבר באופן כללי על השרפות, אני מזדהה עם האזרחים שעזבו את הבתים שלהם ויצאו, מרגיש את כאבם.

עבדאללה אבו מערוף: עמדתנו ועמדתי האישית בעניין ברורה, זה ברור, וכמו שאמר המשורר המנוח סאלם ג'ובראן, (אומר בערבית: אני אוהב אותך, ארצי, כפי שהאם אוהבת את ילדהּ המוגבל,) זאת אומרת, אהבה לארץ שלי, לאדמה, יותר מאהבת אם לבנה שהוא מוגבל.

עבדאללה אבו מערוף: אני בא להגיד שאנחנו חייבים במצבים האלה להוביל – זה מתחיל מראש הממשלה והשרה מירי רגב, שאומרת: הדברים האלה הם פרעות של תשע"ז – הדברים האלה לא אמורים לבוא משרת התרבות.

עבדאללה אבו מערוף: שרת התרבות צריכה להוביל תרבות של תרבות, פוליטיקה של תרבות ומילים של תרבות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן היא חייבת – אני פונה אליה – להתנצל על המילים האלה ולחזור בה.

עבדאללה אבו מערוף: ב.

עבדאללה אבו מערוף: הקו שמוביל ראש הממשלה, קו ההסתה, כמו שאומרים בפתגם האמריקני: אחותך פרוצה עד שתוכיח שאין לך אחות בכלל, גם אני מתנגד, וזה קו פסול, והגיע הזמן שראש הממשלה יעשה דין-וחשבון עם עצמו ועם כל הקו של ההסתה שהוא מוביל.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לנצל את נאום הדקה להודות ללוחמי האש, לכבאים, ולשבח אותם על העבודה שעשו בהצלת חיי אדם ובכיבוי האש, וגם לכל הכוחות שהשתתפו שם, כוחות הביטחון – גם צה"ל, המשטרה, מד"א, כל מי שעזר וסייע – המתנדבים שהיו שם, עיריית חיפה, כולם – שעבדו, והדבר החשוב שעמד לנגד עיניהם – לכבות את השרפות ולהציל חיי אדם.

חמד עמאר: היום קיימנו דיון בוועדת הכספים בנושא פיצויים, ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, האנשים שניזוקו שם התחלקו לשלוש קבוצות: קבוצה אחת, שאם יתברר שזה מעשה לאומני, מס רכוש ייכנס לתמונה ויפצה אותה.

חמד עמאר: הקבוצה השנייה, שיש לה ביטוח, וגם אם מס רכוש לא ייכנס לתמונה, הביטוח יכסה להם, יעשה להם את העבודה ויעזור להם להשתקם ולחזור.

חמד עמאר: אבל הקבוצה השלישית, שהיא הבעייתית, כי אם יתברר שזה לא מעשה לאומני, והשרפה נגרמה מכל דבר אחר, אז אותם אנשים שאין להם ביטוח הם שיסבלו.

חמד עמאר: לכן אני קורא כאן לשר האוצר: אירוע בקנה מידה לאומי, הרבה בתים ניזוקו שם.

חמד עמאר: אני קורא לשר האוצר, לממשלת ישראל – לאותם אנשים שבאמת בסופו של דבר יצטרכו את העזרה, אנחנו נעמוד כאן כמדינה ונעזור להם.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר התבשרנו על הקמת עוד ועדה ממשלתית: הוועדה לשמירת החתולים של השמנת בקרן קיימת.

מיקי לוי: אחרי שיצרנית השמנת בעצמה, קרן קיימת, הסכימה סוף-סוף לפיקוח של מבקר המדינה על התרומות ועל השימוש בהן בישראל, גילינו שהחתולים לא מוכנים לוותר על השמנת; לא יקום ולא יהיה, הם ייללו וייללו.

מיקי לוי: הם מיהרו להקים עוד ועדה שתקבור את הביקורת ואת השקיפות ותוודא שאף אחד לא ייקח להם את השמנת מהיד, או ידע, חלילה, כמה שמנת כל אחד מהם מקבל, כמה ג'ובים מפנקים לחברי המרכז, כמה כסף מוזרם לכל מיני פרויקטים מפוקפקים וכמה כספים מפלגתיים זורמים לכיסם.

מיקי לוי: הם יעשו הכול כדי להשאיר את הקופסה הכחולה שחורה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, כבר שלוש שנים שאנחנו ביש עתיד מנהלים מאבק עיקש לשקיפות בקרן קיימת; שלוש שנים שקרן קיימת סירבה לכל ביקורת שהצענו תחת מבקר המדינה, חוק חופש המידע או החשבת הכללית באוצר.

מיקי לוי: פעמיים אף הבאתי להצבעה בכנסת הזו את החוק לשקיפות בקרן קיימת, ופעמיים ועדת השרים לחקיקה והקואליציה הזו זרקו את החוק הזה מכל המדרגות והצביעו נגדו.

מיקי לוי: ודווקא עכשיו, כשקרן קיימת מסכימה להיפתח, הממשלה מסרבת.

מיקי לוי: זו פשוט שערורייה.

מיקי לוי: הרי לא ייתכן שלא יהיה פיקוח על גוף המגלגל מיליארדי שקלים.

מיקי לוי: זה פתח לשחיתות ציבורית ולבזבוזי כספים, ואתם, חברי בקואליציה, נותנים לזה יד.

מיקי לוי: אבל זה לא יעזור, חברי ואני נמשיך ונילחם בהתנהלות הציבורית הקלוקלת עד שתחול ביקורת גם על קרן קיימת.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מרגע תחילת השרפות ביום רביעי היו אנשים שסיכנו את חייהם – להציל, לכבות את האש ולהציל אחרים; והיו אנשים שליבו אש שסיכנה חיי רבים.

באסל גטאס: בין מלבי האש, לצערי הרב, עמד, בראש הלהקה, ראש הממשלה, וגם שרים אחרים, שישר האשימו שהערבים הם מאחורי ההצתות האלה.

באסל גטאס: רוח המפקד מייד השתקפה: כבר אחר-הצהריים היו העיתונים והתקשורת המגויסת, תקשורת העדר: "אינתיפאדת האש", "טרור של הצתות", וכו' וכו'.

באסל גטאס: וכמובן, ארדן, השר ארדן מייד נתן הוראה לבדוק מה כותבים ברשתות הערביות ולעצור כל מסית.

באסל גטאס: כבר באותו יום הרשת שרצה תגובות של ישראלים יהודים שקוראים: יאללה, לכל היהודים – עם השמות שלהם, אלירן קומביסיס – יאללה, לכל היהודים, מי שגר ליד כפר ערבי או עובר במקרה, להדליק אש, שיישרפו.

באסל גטאס: כמובן, הרבה תגובות אהדה.

באסל גטאס: ועוד מהמסרים ההומניים: טוב מאוד, שיישרפו, גם את הכפרים שלהם צריך לשרוף, כפרים ערביים, אולי ככה הם יירגעו – שובל זוהר ויולנדה שאשא.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

באסל גטאס: יאיר גרינשפן – פשוט לשרוף כפרים של ערבים.

באסל גטאס: אני שואל: האם השר ארדן – או משטרת ישראל חקרה או עצרה מישהו מכל המסיתים האלה?

באסל גטאס: התשובה, לדעתי, לא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני רגיל לדבר בנאומים בני דקה על הצעות או שאילתות שאני מגיש ולא מתקבלות, והיום – עוד אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשהכנסת, בתמיכת הממשלה, מחוקקת חוק, זה אומר שהיא צריכה לתקצב אותו וליישם אותו ולא רק לאכוף אותו על אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדובר בהנגשת מוסדות חינוך לבעלי צרכים מיוחדים, דבר שהיא לא עושה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו שומעים בחדשות גם שמשרד הפנים ומשרד החינוך לא מיישמים את זה רק בגלל מחסור בתקציבים; זה יכול להתקבל אם היו מדברים על הבנייה הישנה, שייקח זמן עם תוכנית רב-שנתית – אף שהחוק קבע תקופה ליישום המלא שלו; אבל היום, בבנייה חדשה, בנייה של היום – בבתי-ספר שבנו השנה, ב-2016, הם בונים את בור המעלית ואת המעלית עצמה לא מקימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שהם בזים לחוק, מצפצפים על החוק, כי כשמתקצבים מבנה בית-ספר הם צריכים לשים בתקציב שלו את כל הצרכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר הזה לא מתקיים, ואני חושב שזה ביזיון גם לחוק, גם לכנסת, ועל זה הם צריכים לתת את הדין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שאנחנו עכשיו מכינים תקציב של שנתיים, ובשנתיים האלה צריך לתקצב את ההנגשה של כל בתי-הספר במדינה, שבתוך שנתיים כולם יהיו נגישים לבעלי צרכים מיוחדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר כולנו חווינו טבילת אש, והאש בחנה אותנו.

מסעוד גנאים: יש מי שעבר את המבחן וצלח את הטבילה ויש מי שנכשל וחשף פניו המכוערות המלאות בשנאה והסתה.

מסעוד גנאים: אין ספק שזו הייתה שעתם הטובה של כל הפירומנים, שניצלו את השרפה כדי להדליק שרפות שנאה והסתה נגד הציבור הערבי, ובראשם ראש הממשלה ושריו.

מסעוד גנאים: והגדילה השרה רגב לעשות בפירומניות שלה, בזמן וגם במקום, והגיעה עד הפוגרומים בקישינב.

מסעוד גנאים: במקביל, יש כאלה שהצליחו ועברו והראו פניהם היפות והטובות, ואלה היו האזרחים הערבים וראשי הציבור הערבי, שיצאו נגד השחתת הנוף היפה של ארצנו, מולדתנו.

מסעוד גנאים: ואני גאה בתנועה האסלאמית, שאני אחד מנציגיה בכנסת, שפתחה חדר מצב כדי לעזור לנפגעים מהשרפות.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אכן, אלה היו ימים קשים, הארץ בערה והתבערה בהחלט צריכה להיחקר.

דב חנין: אם היו מציתים, הם צריכים להיענש בחומרה.

דב חנין: את התבערה הפיזית אנחנו נכבה, אבל יהיה קשה הרבה יותר עם התבערה הפוליטית.

דב חנין: היו מנהיגים שלא היססו ברגעים הקשים האלה ושפכו שמן למדורה.

דב חנין: אבל מה שמאפיין הוא דווקא העמידה המשותפת.

דב חנין: האזרחים הערבים בחיפה שפתחו את בתיהם לשכנים מהשכונות שנשרפו; הרשויות המקומיות הערביות בכל הארץ שהזמינו נפגעי שרפה להתארח אצלם; הכבאים, יהודים וערבים, שנלחמו יחד באש.

דב חנין: אני רוצה להקריא קטע קצר על השרפה בנטף: "כל הגורמים המעורבים מסכימים שביום שישי בערב הצילו הכבאים את נטף מחורבן.

דב חנין: לאחר שרוב התושבים פונו מהיישוב, המצב היה כמעט נואש.

דב חנין: האש, מלובה ברוחות של 40 קמ"ש, הקיפה את היישוב משלושה כיוונים.

דב חנין: אז גם ירד הערב ומטוסי הכיבוי נאלצו לנחות.

דב חנין: קווי ההגנה בדמות מעכב הבעירה האדום לא הושלמו.

דב חנין: מעולם בישראל לא היה ריכוז כיבוי כזה: לא פחות מ-150 כבאים התקבצו ביישוב הקטן, ובהם כ-20 כבאים פלסטינים מצפון הגדה, שכבר סייעו בכיבוי השרפות בחיפה.

דב חנין: הכבאים התפרסו בין הבתים לבין השטחים הפתוחים.

דב חנין: במשך כל הלילה נלחמו כבאים, ישראלים ופלסטינים, באש".

דב חנין: והצליחו.

דב חנין: שכך נדע להילחם יחד גם בתבערות הפוליטיות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים, בשבוע האחרון, כפי שנאמר כבר, כולנו היינו עדים לשרפות מאוד מאוד קשות, ובאמת, לבנו עם הנפגעים; חיזוק ידי כל הכוחות שהיו מעורבים בהצלה.

יהודה גליק: אבל כשראיתי את התגובות – נחלקו התגובות לשני סוגים.

יהודה גליק: מחד גיסא היו כאלה שאמרו: הנה אינתיפאדת ההצתות, בואו ניכנס בהם ודי, הכול נגד אותם אלה שמציתים; ומצד שני, באו אנשים משמאל ואמרו: תראו, כל הערבים משתפים פה פעולה ויש פה סולידריות.

יהודה גליק: ומה יעשה מי שחושב שגם אלה צודקים וגם אלה צודקים?

יהודה גליק: מה יעשה מי שחושב שאנחנו צריכים להילחם – מאבק בלתי מתפשר נגד המציתים ונגד אלה שרוצים אלימות?

יהודה גליק: אין לי ספק שהיה פה שבוע מדהים, שאני לא זוכר כמותו; אוכלוסייה יהודית וערבית התגייסה, ארץ-ישראל היפה.

יהודה גליק: למה הללו לא יכולים להתפעל מזה, ולמה מי שמשמאל לא יכול לראות שיש פה מציתים?

יהודה גליק: למה אנחנו לא יכולים לשלב ידיים בו בזמן בשני הדברים – הן מצד ימין להתפעל מהעובדה שיש פה אוכלוסייה יהודית וערבית שמתגייסת עם כל הלב, והן מהמאבק המשותף נגד כל הרשעים והפושעים, בני העוולה שהיו שותפים לשרפות?

יהודה גליק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, בזמן שהשרפות, לשמחתנו, הולכות ודועכות, נראה כי הגל שמלווה את אש ההסתה והגזענות נמשך.

יוסף ג'בארין: בזמן הזה חשוב דווקא לשלב ידיים כאזרחים יהודים וערבים ולהפנות את כל המאמצים כדי להתמודד עם אש ההסתה ולבוז למסיתים, שהם האויבים האמיתיים של שני העמים.

יוסף ג'בארין: אני שואל, כבוד היושב-ראש, איך אפשר להאשים ואף להרשיע אנשים בחברה הערבית בשעות הראשונות של השרפות, עוד לפני שבכלל הייתה חקירה בנושא?

יוסף ג'בארין: עד היום, בכל מה שקשור לשרפות בחיפה, אין אפילו עצורים שחשודים.

יוסף ג'בארין: מי שכשל בהסקת מסקנות משרפת הכרמל בשנת 2010 והפקיר את שירותי כיבוי האש וההצלה, כמו שהפקיר את כל המערכות הציבוריות, עסוק זה כמה ימים בהסתה ובליבוי אש הגזענות והשנאה.

יוסף ג'בארין: אנו קוראים להפסיק לאלתר את ההסתה הזדונית ומדגישים, כמובן, שאם יש הצתות מכוונות, יש למצות את מלוא חומרת הדין.

יוסף ג'בארין: בינתיים זה נראה הרבה יותר קרוב למחדל פוליטי מתמשך מאשר לעניין ביטחוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה להציע תרגיל פשוט: לקחת מה שפורסם ברשתות החברתיות – קריאות לשרוף כפרים ערביים, להבעיר בתים של ערבים – ולהעביר את זה לעברית, כלומר לערבית.

ג'מאל זחאלקה: אם היה המצב הפוך – באותן מילים, בלי להוסיף אף מילה, להחליף את המילה "ערבי" ב"יהודי" – מה הייתה המשטרה עושה?

ג'מאל זחאלקה: כמה אנשים הייתה המשטרה עוצרת?

ג'מאל זחאלקה: עם כל ההסתה שהייתה ברשת, עם שמות ברורים וכתובות ברורות – יש עצור אחד.

קריאה: הוא השתחרר, לא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתנאים מוגבלים – – –

ג'מאל זחאלקה: והשתחרר.

ג'מאל זחאלקה: מה קורה כאן?

ג'מאל זחאלקה: זו השתיקה של המשטרה.

ג'מאל זחאלקה: והשתיקה הרועמת של הפוליטיקאים היא אור ירוק, שדמם של הערבים הוא הפקר.

ג'מאל זחאלקה: זו המסקנה מהשרפות?

ג'מאל זחאלקה: במקום להסיק מסקנה הפוכה, שאנחנו ראינו כאן שגם יהודים וגם ערבים מרגישים שיש כאן אסון, וכואב הלב, באים כאן, ומעלימים עין מזה.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים, כבוד היושב-ראש, העלמת עין היא גרועה יותר ומסוכנת יותר מכוונה ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1079, מס' פ/2548/20; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' ; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"א, עמ' 11105; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: יש סדרה ארוכה של חוקים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127), התשע"ז–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ג'מאל זחאלקה: חבל על הזמן, נצביע ישר, יש לנו רוב.

ניסן סלומינסקי: יש מי שיצביע?

דב חנין: כן, בטח, אנחנו בעד.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו בעד החוק – – –

יוסף ג'בארין: פעם ראשונה אנחנו רוב.

יולי יואל אדלשטיין: רוב פוזיטיבי, רוב שיתמוך בהצעה.

ג'מאל זחאלקה: רוב, בסדר, כן.

ג'מאל זחאלקה: זה לא כמו הליכוד, שאפשר לסמוך עליהם.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק שאני חושב שכולנו מסכימים לה, וגם אין ההסתייגות – רשות דיבור, אני לא יודע.

יולי יואל אדלשטיין: אין, אין רשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אין.

ניסן סלומינסקי: כי המטרה שלה היא להיאבק כמה שאפשר ולמנוע תופעה של פגיעה בקטינים.

ניסן סלומינסקי: המציאות מלמדת שאם אתה מעניש את מי שמקבל שירותי מין מקטין, אתה יכול כתוצאה מזה בסוף לגרום שהקטין לא ייפגע.

ניסן סלומינסקי: היום החוק קובע שמי שמקבל שירותי זנות מקטין, עונשו שלוש שנות מאסר.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת באה, א.

ניסן סלומינסקי: להגדיל את העונש משלוש שנים לחמש שנים; קודם כול להעניש יותר, וב.

ניסן סלומינסקי: להעביר את העבירה למצב של פשע, שזה הרבה יותר, ואני מקווה שזה באמת ירתיע.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף שאנחנו מציעים זה לתוספת בחוק לתיקון סדרי הדין, להוסיף גם את העבירה הזאת, ואז לאפשר לקטין להעיד שלא מול הנאשם.

ניסן סלומינסקי: כי בדרך כלל, אם זה לא יהיה כך, הקטין יצטרך להעיד בפני הנאשם, ולא פשוט שהוא יסכים.

ניסן סלומינסקי: כך, אם אנחנו נוסיף את זה, הקטין יוכל להעיד שלא בפני הנאשם, בחדר נפרד – או שהוא בנפרד, או שזה בנפרד, בהתאם למה שהשופט קובע.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף שאנחנו רוצים, להוסיף את זה לרשימת עבירות המין והאלימות בחוק זכויות נפגעי עבירה.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לחברי לקבל את זה, לאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: זה חוק ראוי, וזכותנו וחובתנו להגן על הקטינים כמה שאנחנו יכולים.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: רגע, סליחה, שכחתי להגיד של מי החוק – – –

יולי יואל אדלשטיין: החוק הוא של חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, רועי פולקמן, מירב בן ארי, טלי פלוסקוב, יעקב מרגי, אלי אלאלוף, יואב קיש, נורית קורן, אבי דיכטר, ואכן, חברי הכנסת מרגי, שאשא ביטון ומירב בן ארי באו אפילו לתמוך בהצעת החוק שלהם.

מירב בן ארי: רצנו לכאן – – –

ניסן סלומינסקי: אלה היו חוקים שצירפנו – חוקים שצירפנו יחד, ושאשא ביטון הייתה הראשונה, אז – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, כאמור, אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127), התשע"ז–2016, בקריאה שנייה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–3 – 14 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: נוכל לעבור גם לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 127), התשע"ז–2016, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 15 בעד – בקריאה שלישית; אני מודיע לפרוטוקול שגם חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף ניסה להצביע ולא הספיק.

יולי יואל אדלשטיין: בעד החוק – 15, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127), התשע"ז–2016, התקבלה בקריאה שנייה ושלישית, כנדרש, והפכה לחוק בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: יוזמת החוק, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, רוצה להודות לאלה שעסקו במלאכה, ויש לה בהחלט זכות לעשות זאת.

איילת נחמיאס ורבין: מתרגשת?

יפעת שאשא ביטון: כן, דבר כזה – ברור.

יולי יואל אדלשטיין: מותר לה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, תודה רבה לכם, חברי הכנסת, החוק הזה הוא מאוד מאוד משמעותי, כחלק מסדרה שלמה של חקיקה שאנחנו עושים כדי להגן על הילדים שלנו מפני פגיעות מיניות, ובכלל, מפני כל פגיעה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות להודות למשרד המשפטים, שבאמת נמצא אתי יד ביד לאורך כל הדרך, לא רק בחוק הזה אלא בכלל, וגם משרד הרווחה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מצליחים בעצם לעבוד בשיתוף פעולה.

יפעת שאשא ביטון: משהו, אתם יודעים, שלא תמיד מסתדר כאן, במסדרונות הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: כמובן ליועצים שלי: לנעמה, שבאמת עושה לילות כימים בנושא החקיקה כדי שהדברים האלה יקרו, ואנחנו מציקים לכל מי שצריך, כי אנחנו באמת לא נוותר.

יפעת שאשא ביטון: כל מה שקשור בשמירה על הביטחון וההגנה של הילדים שלנו – אנחנו נעשה את זה, ונעשה את זה בכל הכוח.

יפעת שאשא ביטון: זה החוק הראשון שלי שמתקבל בקריאה שנייה ושלישית, אני באמת מתרגשת, ואני מקווה שזה סימן לבאות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוקה, ניסן, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, באמת על ההירתמות המהירה.

יפעת שאשא ביטון: תודה לכולכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה וברכות לחברת הכנסת שאשא ביטון ולשאר המציעים יחד אתה את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: [כ/652; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ה, עמ' 16128; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 9), התשע"ז–2016 – יציג את ההצעה לקריאה שנייה ושלישית חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שהיושב-ראש יציג, נקרא לאלה שירצו לדבר, אם ירצו.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אני אחסוך לכם את דברי התודה, כי אני גם המציע.

יעקב מרגי: אז ביחד נעשה זאת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 9), התשע"ז–2016, שהגשתי יחד עם קבוצת חברי כנסת.

יעקב מרגי: הצעת חוק זו באה להבטיח את שלומם וביטחונם של תלמידים במוסדות חינוך באמצעות הסדרה של הליך השעייתו של עובד שירות בבית-ספר שחל עליו חוק פיקוח על בתי-ספר, אשר הוגש נגדו כתב-אישום בשל חשד לביצוע עבירת מין או אלימות חמורה נגד קטין או חסר ישע.

יעקב מרגי: הצעת החוק באה להשלים את החלת הסדר ההשעיה הזמנית בעבירות אלה על כלל העובדים בבית-הספר.

יעקב מרגי: כיום, הסדר ההשעיה הזמנית חל על עובדי המדינה ועובדי הרשויות המקומיות מכוח חוקי המשמעת החלים עליהם.

יעקב מרגי: כמו כן, בכנסת הקודמת הוחל הסדר גם על עובדי חינוך שאינם עובדי המדינה או רשות מקומית.

יעקב מרגי: כעת, מוצע להחילו גם על עובדי שירות כאמור.

יעקב מרגי: מוצע לקבוע כי המנהל הכללי של משרד החינוך יורה לבעל רישיון להפעלת בית-ספר או למנהל בית-ספר להשעות עובד שירות שהוגש נגדו כתב-אישום בגין ביצוע עבירה פלילית כאמור.

יעקב מרגי: השעייתו של עובד השירות תימשך עד למתן פסק-דין סופי בהליך הפלילי נגדו או הפסקת ההליך, לחלופין, אולם המנהל הכללי רשאי להורות על הפסקת ההשעיה במועד מוקדם יותר.

יעקב מרגי: ההסדר המוצע מאזן בין הצורך בהגנה על שלומם וביטחונם של ילדים, כשצורך זה בא לידי ביטוי ביתר שאת בנסיבות שבהן נפגע העבירה הוא תלמיד בבית-הספר והמפגש עם מי שביצע לכאורה את העבירה כלפיו עלול להחמיר את פגיעתו ואף למנוע את הגעתו לבית-הספר, ובין זכויותיו של העובד שהואשם אך טרם הורשע, וזאת באמצעות הרחקה זמנית והאפשרות לבחון מחדש את נסיבות העניין בחלוף חצי שנה ממועד ההחלטה בדבר ההשעיה.

יעקב מרגי: בנוסף, מוצע לקבוע כי המנהל הכללי של משרד החינוך יהיה רשאי לצוות על סגירת בית-ספר לא רק בשל סירוב לפטר עובד חינוך אלא גם בשל סירוב לפטר עובד שירות לפי דרישתו.

יעקב מרגי: מאחר שחלק מעובדי השירות בבתי-הספר שחל עליהם חוק הפיקוח על בתי-הספר הם עובדי רשויות מקומיות, מוצע לקבוע כי אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות חוק הרשויות המקומיות (משמעת).

יעקב מרגי: הצעת החוק מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשרה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יעקב מרגי: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות למועצה הלאומית לשלום הילד – ובמיוחד לד"ר יצחק קדמן, שפרש לאחר שנים רבות של עשייה למען הילדים – שהצעת החוק באה בעקבות יוזמה ומעורבות שלהם; לנציגי משרדי הממשלה, ובייחוד לנציגי משרד החינוך, שעבדו עמנו בשיתוף פעולה וסייעו לנו להביא את עבודת החקיקה לידי גמר; לצוות הוועדה וליועצים הפרלמנטריים שלי ולצוות הייעוץ המשפטי של הוועדה, וגם למתמחה ירדן הומינר.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תודה רבה לכם על התמיכה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין הסתייגויות, אבל יש בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאני קורא בשמו יוכל לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאני קורא בשמו ולא נמצא באולם, יפסיד את זכות הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אדוני מעוניין לדבר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תחילה אני רוצה לשבח את חבר הכנסת יעקב מרגי על הצעת החוק.

מסעוד גנאים: הצעת החוק הזו באה כדי לתת מענה.

מסעוד גנאים: מערכת החינוך מתפתחת.

מסעוד גנאים: יש גופים אחרים, יש הרבה ספקי חינוך שהם מחוץ לכותלי בית-הספר.

מסעוד גנאים: מבחינת הסמכות הם אינם בסמכות משרד החינוך וגם לא בסמכות הרשות המקומית.

מסעוד גנאים: לכן, כאשר בא עובד או פקיד שמופעל מגוף חיצוני, לא הרשות ולא משרד החינוך, אתה צריך גם לתת מענה בקשר העניין המשפטי, בעניין כל העבירות שלפעמים קורות בין כותלי בית-הספר.

מסעוד גנאים: הדוגמה הזו רק מראה עד כמה מערכת החינוך מתפתחת, אבל לצערי הרב, יש הרבה בעיות, יש הרבה פרצות שעד עכשיו לא נתנו להן את המענה הראוי.

מסעוד גנאים: והצעת החוק שלפנינו היא אחת מאלה הנותנות מענה – לבעיה שהזכרתי.

מסעוד גנאים: תודה ומברוכ, יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה – איננו; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו; אחמד טיבי – איננו; עאידה תומא סלימאן – כנ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: עבד אל חכים חאג' יחיא מעוניין לדבר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק שאנחנו תומכים בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק – טוב מאוחר מאשר אף פעם לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז ברכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני אדבר על נושא אחר: נושא ההצתות וההסתות ומה שקרה בימים האחרונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההצתות שהיו, הבעירה שהייתה היא אסון, ואסון בקנה מידה לאומי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אסון לנו כערבים, אסון ליהודים ואסון של המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל להסיט את תשומת הלב מהכישלון של הממשלה אחרי ועדת החקירה שהייתה אחרי אסון הכרמל – הפעם, ברוך השם, לא היו פגיעות בנפש, קודם כן היו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל רק בנס לא היו פגיעות בנפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כאילו זו לא תוצאה של חוכמה של מישהו שהפעם לא היו פגיעות בנפש, והפגיעות ברכוש הן גדולות מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז בממשלה, וראש הממשלה, התחילו להסיט את תשומת הלב מהכישלון של אי-יישום ההמלצות של ועדת החקירה שהייתה לפני שש שנים; להתחיל לחפש אויב שאיננו, להתחיל לדבר על הצתות – בהנחה שהיו הצתות, שזה לא מקובל ואנחנו נגד, ואנחנו גם הראינו שבאסון הזה לא היה הבדל בין ערבים ליהודים, כי השרפות גם כמעט הגיעו לבתים של כמה יישובים ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התגייסנו, גם ראשי רשויות, וגם התנועה האסלאמית, שאני חבר בה, שהקימה מטה לשעת-חירום, מוקד: אנשים התקשרו, אמרו שהם מוכנים לקבל אליהם, לבתים שלהם, אנשים שהוצאו מבתיהם בגלל השרפה, וכיוונו אנשים לבתים של ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואנשים שהגיעו לכפרים שלנו, בילו את הלילה וחזרו בבוקר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כל זה, להסיט את תשומת הלב והסתה נגד ערבים, זה כבר מוגזם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עכשיו, בנוסף באו ודיברו: טרור, טרור, כדי להרגיע את האנשים מהכישלון הזה – אתם תקבלו פיצויים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובסוף, ראש הממשלה בא ואמר – נתניהו חזר בו בסוף, הוא חזר בו מהשימוש בתואר "פעולות טרור" בבואו לתאר את השרפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העמדה החדשה של נתניהו היא לא מפני שהוא חזר בו, מפני שהוא חשב עוד פעם, חזר ואמר: טעיתי; הודה, ובא מצד כזה אצילי, הודה בטעות ואמר: הם אזרחים, אזרחים שגם דואגים למדינה וגם דואגים לארץ – כי זו הארץ שלנו, אלה הערים שלנו, זה הנוף שלנו, אלה המקומות שאנחנו מבלים בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא חזר בו בגלל אצילות או מחוסן מוסרי כזה, אלא השקר שלו – הוא חזר בו ממנו כי הוא ידע שההצהרה הזאת מחייבת את אוצר המדינה בתשלומים גדולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן הוא רצה לשנות את העמדה כך שאנשים, אחרי שהבתים שלהם נשרפו בגלל רשלנות של המדינה שלא הייתה מוכנה – הוא אומר: לא, בואו נחקור ובואו נחכה, וחזר בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר שאם הנושא הזה – והוא בטוח לא עניין של איבה, אלא זה אסון טבע, והמדינה יכולה לפצות את הנפגעים גם על אסונות טבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בואו נשים את האסון הזה תחת הכותרת של אסון טבע, ולא איבה ולא כלום, והחקירה, אם אנשים עשו את, זה אפילו ברשלנות – ואת זה אמרתי בערוץ הראשון ביום שישי בבוקר, כשדיברתי על חדר המצב שהקמנו; אני דיברתי על זה שמי שאשם, ואפילו ברשלנות, שיביאו אותו לדין – –

מירב בן ארי: מאיפה אתה יודע?

מירב בן ארי: מאיפה אתה יודע?

מירב בן ארי: רשלנות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אבל להסית נגד אוכלוסייה שלמה זה שקר, וזה כזב, וזה הסתה, ויש מקום לפצות את כל האנשים שנפגעו על-ידי הגדרת האסון כאסון טבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חנין זועבי – לא נמצאת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: היושב-ראש, כמה דוברים יש?

יולי יואל אדלשטיין: עוד שלושה-ארבעה – אם יהיו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכות לחבר הכנסת מרגי על החוק החשוב הזה, שיש לי הזכות להיות, יחד אתו, אחד המצטרפים לתמיכה במהלך הזה, וגם לברך את המועצה לשלום הילד, שסייעה בקידום הרעיון והפתרון הזה.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שמבחינתי זה חוק שעדיף היה שלא נזדקק לו, ואני מתכוון כמובן לאו דווקא לצד של העבירות, שבוודאי אף אחד מאתנו לא רוצה לראות, אלא לעובדה שבמערכת החינוך היום יש לא-מעט אנשים שאינם עובדי מערכת החינוך, והחוק בעצם נועד לתת פתרון לעבירות שנעשות על-ידי האנשים האלה.

דב חנין: ואני מנצל את ההזדמנות שאני עומד כאן על הבמה, אדוני יושב-ראש ועדת החינוך – אני לא רואה את הממשלה כאן, אבל אני בכלל לא רואה את הממשלה בשום – יש ממשלה?

יעקב מרגי: הוא פה.

יולי יואל אדלשטיין: השר לוין נמצא כאן.

דב חנין: השר לוין, כן.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני שמתי לב לתופעה, ששרי הממשלה בקדנציה הנוכחית לא גאים בחברותם בממשלה, לכן הם לא יושבים מסביב לשולחן הזה.

דב חנין: הם תמיד מתחבאים באיזו פינה צנועה בקצה.

דב חנין: השר לוין הוא אומנם איש צנוע, אבל – – –

יריב לוין: שוב אתה לא רואה את המציאות, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אבל המציאות מתחבאת, אדוני השר לוין, אתם מתחבאים.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שהשרים רוצים להיות מומחים, לכן הם יושבים בתאי מומחים.

דב חנין: בתאי המומחים.

דב חנין: בכל מקרה, אני מנצל את ההזדמנות הזאת כדי לאחל לכולנו שהאנשים שעובדים במערכת החינוך יהיו עובדי מערכת החינוך, עובדים של המדינה, של הרשויות המקומיות, עובדים של מערכת החינוך.

דב חנין: זו הדרך הנכונה, זו הדרך הראויה, וכשנגיע לרגע הזה אנחנו לא נזדקק לחוקים ולפתרונות שנוגעים בעובדים שאינם עובדי מערכת החינוך.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: תודה, כבוד היושב-ראש, בענייני החינוך אני רואה כאן גם – יושב-ראש ועדת החינוך, חבר הכנסת יעקב מרגי, כפי שאתה בטח יודע, אחת הסוגיות המרכזיות שהציבור הערבי מעלה בתחום החינוך היא שאין הנהגה חינוכית מקצועית ערבית בתוך משרד החינוך, שתנהל את החינוך הערבי ושתהיה שותפה לקביעת החלטות בתוך משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: בתוך החינוך היהודי יש חינוך ממלכתי-דתי, ולחינוך הממלכתי-דתי יש מועצת חינוך ממלכתי-דתי מצוינת.

יוסף ג'בארין: בחינוך החרדי יש מינהלת לחינוך החרדי, שגם מנהלת כמעט באופן אוטונומי את החינוך החרדי.

יוסף ג'בארין: מה קורה בחינוך הערבי?

יוסף ג'בארין: חינוך של 25% מהתלמידים בישראל, שיש לו ייחוד תרבותי, ויש לו ייחוד לשוני, ויש לו ייחוד דתי, ויש לו ייחוד לאומי, דווקא שם אין מועצה חינוכית שתנהל את מערכת החינוך הזאת בצורה שגם תענה על הייחוד של המערכת ועל הצרכים שלה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שבעניין הזה אנחנו מעלים דרישה שלפחות מה שקיים בממלכתי-דתי יהיה קיים גם בממלכתי הערבי.

יוסף ג'בארין: מה הבעיה?

יוסף ג'בארין: מדוע מה שטוב לחינוך הממלכתי-דתי לא יוכל להיות טוב גם לממלכתי הערבי?

יוסף ג'בארין: ולכן, מה שאנחנו אומרים – צריך פשוט לקחת את אותם הסעיפים מחוק חינוך ממלכתי וליישם אותם בכל מה שקשור לחינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: אבל אני רוצה להגיד עוד משהו חשוב, ידידי חבר הכנסת מרגי.

יוסף ג'בארין: ב-1996 נחקקו תקנות שהקימו מועצה מייעצת לחינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: מועצה מייעצת, לא מועצה פדגוגית, כפי שאני הייתי רוצה, לא מועצה כמו של הממלכתי-דתי.

יוסף ג'בארין: מייעצת, רק מייעצת לשר.

יוסף ג'בארין: המועצה הזו אוישה ב-1996, עבדה אולי כמה חודשים, ואחר כך הפסיקה להתקיים, ועד היום, אנחנו כמעט 20 שנה מאז הותקנו התקנות, תקנות החינוך הממלכתי, שמדברות על הקמת מועצה מייעצת לחינוך הערבי, וזה 20 שנה המועצה הזאת לא מאוישת.

יוסף ג'בארין: אחת המשימות הראשונות שלקחתי על עצמי בכנסת זה לדאוג לכך שהמועצה הזאת תאויש וימונו בה אנשים שהם ראויים, אנשים מקצועיים.

יוסף ג'בארין: לפני שנה פניתי לשר החינוך – שנה, ועד היום אנחנו לא מקבלים שום התייחסות עניינית.

יוסף ג'בארין: בשבועות האחרונים אני פניתי גם ליועץ המשפטי לממשלה והפניתי את תשומת לבו לכך שמשרד החינוך אינו מקיים, פשוט, את תקנות החינוך.

יוסף ג'בארין: מבחינתנו זה הרע במיעוטו.

יוסף ג'בארין: הרע במיעוטו זה להקים מועצה מייעצת לשר החינוך.

יוסף ג'בארין: אבל אפילו בזה כנראה משרד החינוך נוקט סחבת ולא מיישם את הוראת החוק.

יוסף ג'בארין: ולכן אני מסכם ואומר: אני מקווה שנוכל למצוא כאן תמיכה ברעיון הזה, של הקמת מועצה ממלכתית ערבית של זרם חינוכי בתוך משרד החינוך, שתנוהל על-ידי אנשי מקצוע מהחברה הערבית; בדומה לממלכתי-דתי, אבל בדומה גם לחרדי.

יוסף ג'בארין: בינתיים, עד שנגיע לזה, לא ייתכן שאם יש תקנה בתקנות החינוך שקובעת הקמת מועצה מייעצת – לא ייתכן שגם את התקנה הזאת לא מקיימים כבר 20 שנה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, במציאות קולוניאלית, השלטון, הכוח השליט, אחת המשימות המרכזיות שלו – בהיסטוריה – זה לנתק את הילידים מהקשר עם המרחב הציבורי; במקרה שלנו, עם הטבע, עם המקומות הפתוחים.

באסל גטאס: אני זוכר, בילדותי, היינו יוצאים למסעות בהרים, בוואדיות, במעיינות מסביבנו, זה היה אך טבעי; זו אימא אדמה, שלנו, המרחב הפתוח שלנו, מטעי עץ הזית שלנו, הוואדי, הנחל.

באסל גטאס: הכול השתלטו עליו, קרן קיימת מכאן, שמורות טבע משם.

באסל גטאס: הדור השלישי אחרי הנכבה בעצם מצא את עצמו זר.

באסל גטאס: הקשר המרכזי שלו זה הקשר עם הכפר.

באסל גטאס: גבולות הכפר או היישוב הערבי הפכו להיות הגבולות שלו עצמו; יותר, הקשר עם הטבע היה כביכול הקשר עם האחר.

באסל גטאס: אתה, כבר החורש לא שלך, זה של קרן קיימת; הוואדי, הנחל, המעיינות, הם לא שלך.

באסל גטאס: ואז הייתה עלינו משימה מרכזית להמשיך לחנך את הדור הצעיר – כבר לא מובן מאליו הקשר לטבע; זה כבר לא היה מובן מאליו שעצי הזית הם שלנו, שההרים האלה הם גם שלנו, שזו המולדת שלנו.

באסל גטאס: אבל את זה, אתה יודע מה, אתם יודעים מה?

באסל גטאס: את זה יונקים עם חלב האם.

באסל גטאס: זה דבר שעובר בירושה, בגנים.

באסל גטאס: כל פעם אני הייתי מופתע שהדורות הצעירים שמרו את היחס הזה לאדמה, את היחס הזה למקומות הפתוחים.

באסל גטאס: ולכן, כשבאים נתניהו או השרים שלו למיניהם ומאשימים את הערבים בשרפה ובהצתות של המקומות האלה, הם פשוט לא יודעים כמה הם שקרנים, כמה הם רחוקים מהמציאות.

באסל גטאס: דווקא מי שמצית הוא מי שאין לו קשר עמוק לטבע, לאדמה.

באסל גטאס: אני אקרא לכם לקט של כותרות מהעיתונים, ואתם תשפטו.

באסל גטאס: אם תביאו לי לקט מהעיתונים בדומה למה שאני אקרא לכם – אני ממש מאתגר אתכם: "גל הצתות: מתנחלים שרפו שדות פלסטינים".

באסל גטאס: כותרת אחרת: "מתנחלים הציתו שדות של פלסטינים בגדה: בפעולה שהוגדרה על-ידם כ'תג מחיר' הציתו מתנחלים שטחי חקלאות, במחאה על פינוי מבנים במאחזים, ויידו אבנים לעבר פלסטינים".

באסל גטאס: מפנים להם מאחזים בלתי חוקיים – נוקמים באדמה, נוקמים בשטח הפתוח, עוקרים עצים.

באסל גטאס: "מתנחלים הציתו שדה ויידו אבנים לעבר פלסטינים" – כותרת אחרת.

באסל גטאס: "מתנחלים הציתו בית בכפר ליד רמאללה"; "לאחר פינוי מעוז-אסתר ורמת-מגרון: מתנחלים שרפו שדה פלסטיני וחסמו כבישים"; "תיעוד וידיאו: מתנחל מצית שדה בכפר בורין"; "מתנחלים הציתו שדות קוצים באזור חוות-גלעד"; "זו השבת השנייה שמתנחלים מיצהר שרפו, ירו ופצעו בנוכחות חיילים, שעמדו מנגד"; "מתנחלים תקפו תלמידות פלסטיניות והציתו שדות".

באסל גטאס: זה לקט של כותרות מהעיתונות הישראלית, ואלה מתנחלים שכביכול נמצאים שם בשליחות האל.

באסל גטאס: איזה אל זה ואיזו דת זו, שמתירים לאנשים כאלה להצית את הטבע ואת האנשים?

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – מוותר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים כעת להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 9), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: קריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–5 – 30 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 30 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 9), התשע"ז–2016, עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 9), התשע"ז–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 32 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק פיקוח על בתי-ספר (תיקון מס' 9), התשע"ז–2016, עברה בקריאה שנייה וקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת אכרם חסון מצטרף כתומך בהצעת החוק הזו.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1091); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק העונשין (נשיאת מאסר בעבודות שירות – הוראת שעה), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק העונשין (נשיאת מאסר בעבודות שירות – הוראת שעה), מ/1091 – קריאה ראשונה.

יצחק כהן: גברתי, אני מתכבד להביא בפניכם היום לקריאה ראשונה את הצעת חוק העונשין (נשיאת מאסר בעבודות שירות – הוראת שעה), התשע"ז–2016.

יצחק כהן: בהחלטת הממשלה מס' 3767 מיום כ"ה בתשרי התשע"ב, 23 באוקטובר 2011, מינתה הממשלה את הוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות שופטת בית-המשפט העליון בדימוס דליה דורנר.

יצחק כהן: כחלק מהמלצות הוועדה, שעסקה, בין השאר, בענישה בדרך של ריצוי מאסר בעבודות שירות, הוצע להרחיב את השימוש בענישה בקהילה כתחליף לעונשי מאסר קצרים, תוך שמירה על עקרון ההלימה בין חומרת העבירה לעונש הקהילתי שיוטל על העבריין.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יעקב פרי, בהתאם לכך מוצע לקבוע בהוראת שעה למשך שנתיים כי משך המאסר שבית-משפט רשאי להמירו בעבודות שירות יהיה מעתה תשעה חודשי מאסר ולא שישה חודשי מאסר.

יצחק כהן: תיקון החוק צפוי להביא לצמצום השימוש במאסרים במקרים שבהם המאסר אינו הכרחי לצורך הגבלת יכולתו של העבריין לבצע עבירות, וכן לגבי עבריינים שהמסוכנות שלהם לחברה אינה גבוהה.

יצחק כהן: כמו כן, גברתי היושבת-ראש, מטרת השימוש בחלופת מאסר זו היא להגדיל את הסיכוי שהנאשם ישוקם וישתקם ולאפשר לו לחזור לחיים תקינים.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי חברי הכנסת – זו הצעת חוק ראויה, טובה, חברתית – לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק משפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה לכם, חברי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים כעת לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: כעת הזמן להודיע כי רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כמובן, אנחנו מברכים על הצעת החוק של הממשלה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להגיד לחברי ששאלו אותי: מאיר, אני הגשתי את אותה הצעת חוק בחודש יוני בשנה שעברה, וביקשתי להעלות את הרף משישה חודשים לתשעה חודשים, ולכן כמובן אני שמח ומברך על שסוף-סוף הממשלה מקדמת הצעת חוק זו.

אוסאמה סעדי: היא הצעת חוק ראויה.

אוסאמה סעדי: אני הייתי עורך-דין במשך כ-25 שנה, ואני ראיתי שעבודות השירות – ותדעו לכם שלפעמים כדאי לקבל מאסר יותר מאשר עבודות שירות.

אוסאמה סעדי: אתה יודע למה?

אוסאמה סעדי: אתה לא יודע.

אוסאמה סעדי: אם אתה מקבל עבודות שירות לחצי שנה, אתה צריך לרצות שישה חודשים.

אוסאמה סעדי: מלאים.

אוסאמה סעדי: אם אתה מקבל מאסר של חצי שנה, אתה יכול לקבל שליש, ואז אתה יכול להשתחרר עם הניכוי המינהלי – אתה משתחרר בשלושה חודשים וחצי.

אוסאמה סעדי: כך שיש אסירים שמבקשים ללכת לבית-סוהר ולא לעשות עבודות שירות.

אוסאמה סעדי: אבל באמת, אם אנחנו מדברים על נאשם שהסתבך לראשונה, וזאת העבירה הראשונה שלו – ואנחנו יודעים מה המצב בבתי-הכלא: צפיפות; הסיכוי שתחזור לשם הוא גדול פי-כמה, אם אתה נכנס, במיוחד לתאים של הפליליים, שאנחנו יודעים מה המצב שם מבחינת צריכת הסמים וכל הדברים האלה, והצפיפות היא נוראית – ואנחנו ביקרנו בחלק מבתי-הכלא – – –

מאיר כהן: 72%.

אוסאמה סעדי: כן, 72%.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר: הכי ראוי, במצב שמישהו מסתבך לראשונה עם החוק, מי שהוא בן-אדם נורמטיבי, ואנחנו מדברים על עבירות קלות, שהעונש שבית-המשפט מטיל היה עד חצי שנה – ועכשיו זה עד תשעה חודשים – חלק מזה יכול להיות מאסר בפועל, וחלק מאסר בעבודות שירות, אבל כהזדמנות ראשונה, וכדי באמת לעזור בשיקומו, ושלא יחזור על מעשי עבריינות בעתיד, אני חושב שכדאי לעודד את עבודות השירות.

אוסאמה סעדי: מה גם שהבן-אדם, האסיר, עושה עבודות למען הציבור – אם זה בבתי-חולים, בבתי-אבות, והוא באמת הולך יום-יום מ-08:30 עד 16:30.

אוסאמה סעדי: אני מברך את הממשלה שהביאה את הצעת החוק הזאת, ואני אמזג את הצעת החוק שלי עם זו של הממשלה.

אוסאמה סעדי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן אל-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – אני לא רואה שר, אבל בסדר – – –

טלי פלוסקוב: השר נמצא באולם, הוא רק נמצא שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק הזאת היא מאוד טובה ומאוד עוזרת לציבור, כי נוסף על מה שאמר חברי אוסאמה, יש אנשים שאם הם ייכנסו לבית-סוהר הם רק יתקלקלו, כי פשוט, ההשפעה של אנשים בבית-סוהר – לפעמים זו עבירה קלה, של מעידה מסוימת, והם לא עבריינים, זה לא האופי שלהם, ולכן אם הם ייכנסו לבית-סוהר זו תהיה טראומה, והם יושפעו מאסירים שהם עבריינים בפועל, ואז כל החיים שלהם, אחרי בית-הסוהר, יהיו אחרים לגמרי, והם רק יהיו נטל על הציבור אחר כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל עבודת שירות גם יכולה להוסיף תרומה מסוימת, ואז הוא גם יבין את המסר – מטעויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נוסף על כך, זה גם יכול להוביל אותו לתרום לציבור אחרי שהוא משתחרר, וזה ייכנס אולי לטבע שלו, שהוא יוכל לעזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה, אמרנו שאנחנו תומכים בו, אבל יש לנו דברים אחרים שעולים במדינה, וזו הסתה – הסתה שבאה מרבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יכול להיות שאנחנו נשמע את אותו רב של צפת, שכל פעם הוא מסית ומסית, וכאילו הוא זה שקובע במדינה, ופסקי ההלכה שלו הם מה שצריך ליישם, כאילו לא קיימת מדינה, אין חוק, אין משטרה, אין חקירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והיציאה האחרונה שלו: הוא מבקש, פונה לציבור, שמי שיהיה חשוד שהוא מתכוון להצית, צריך לירות בו, צריך להרוג אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמתכוון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בואו נדע איך הוא ידע, או איך אזרח רגיל ידע, שפלוני מתכוון להצית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו פוגשים אותו בכביש ומוצאים שיש לו מצית – אז יכול להיות שיש לו כוונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז להרוג אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שעובר במקום וחונה ליד איזו חורשה או משהו – אז יכול להיות שהוא מתכוון להצית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז להרוג אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למה על ההסתה הזאת המדינה לא חוקרת, ומחפשת מילה, אולי, שיכולה להתפרש לכיוון של הסתה – אותו צריך להכניס לבית-סוהר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם ראש הממשלה וגם שרים וגם ממשלה וקואליציה – כולם מתגייסים להסית נגד כל האוכלוסייה הערבית, כי חשבו שהמילה הזאת, אפשר לפרש אותה כהסתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הגיע הזמן שגם בממשלה יבינו שהם הממשלה של כל האזרחים, ולא של חלק מהאזרחים, והיא צריכה לשרת את כולם, ולא להסית נגד חלק ממנה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי, מוותר.

טלי פלוסקוב: אתה פשוט לא במקום, אז אני לא עוקבת אחריך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, אנחנו נמצאים כבר כמה ימים מאוד אינטנסיביים בדיון על חוק ההסדרה.

רויטל סויד: ואני הייתי קוראת לו לא חוק ההסדרה, אלא חוק ההונאה, ולא רק חוק ההונאה, אלא חוק שלא רק שלא בא לעשות סדר, אלא הוא עושה בלגן מאוד מאוד גדול, ובעיקר, אבל בעיקר, יוצר שקר בנפשם של המתיישבים ביהודה ושומרון, ובמיוחד תושבי עמונה.

רויטל סויד: לכאורה אנחנו יושבים על חוק שאמור להסדיר את התיישבותם של תושבי עמונה, 20 משפחות.

רויטל סויד: אלינו לוועדה מגיעים נערים, נערות, משפחות שיושבים שם ומדם לבם – בטוחים במאת האחוזים שאם רק נחוקק את החוק הזה, ואם הוא רק יעבור, לא יפנו אותם.

רויטל סויד: ואף אחד לא אומר להם שם, בקואליציה, בממשלה, שזורים להם חול בעיניים, שהחוק הזה, גם אם הוא יעבור, הוא חוק שלא יגרום לכך שהם לא יפונו, כי הם יפונו.

רויטל סויד: ואני פונה אל ראש הממשלה, ואל הממשלה, ואל חברי הבית היהודי, ואל חברי הליכוד, ושואלת אתכם: למה אתם לא מקבלים החלטה, אחת ולתמיד, מה מעמדם של השטחים ביהודה ושומרון?

רויטל סויד: תחליטו, אתם מספחים?

רויטל סויד: אתם רוצים מדינה דו-לאומית?

רויטל סויד: אתם רוצים שתי מדינות לשני עמים?

רויטל סויד: מה אתם עושים?

רויטל סויד: נותנים לתושבים שם תחושה שהכול הולך להסתדר, ושום דבר לא הולך להסתדר.

רויטל סויד: הרי אתם יודעים שאין יועץ משפטי אחד שלא אומר שהחוק הזה הוא אנטי-חוקתי; היועץ המשפטי לממשלה, שאמר שלא יוכל להגן עליו בבג"ץ; היועץ המשפטי של הכנסת, ועכשיו גם היועץ המשפטי של ועדת החוקה.

רויטל סויד: בכנסת ישראל מחוקקים חוק אנטי-חוקתי?

רויטל סויד: ומה החוק הזה אמור לעשות?

רויטל סויד: להוביל אותנו אחר כבוד, את המנהיגים שלנו, אתכם, לבית-הדין הבין-לאומי בהאג?

רויטל סויד: אז אולי הגיע הזמן, אחת ולתמיד, לקבל החלטה מה מעמדם של שטחי יהודה ושומרון, ולא לקחת הצעת חוק פרטית, לתת לתושבים תחושה שהכול יהיה בסדר – כששום דבר לא יהיה בסדר, לתת להם להגיע לוועדה – ולבנו אתם, כשהם יושבים שם ומספרים על החיים שלהם שם – ולהעביר חוק אנטי-חוקתי?

רויטל סויד: ואת מי נאשים אחר כך?

רויטל סויד: מי יהיה האויב שלנו?

רויטל סויד: מי יהיה זה שבסוף נאמר ונגיד לו שהוא זה שטעה, שהוא זה שהוא האויב שלנו?

רויטל סויד: כמובן, בית-המשפט העליון, בג"ץ, זה שלא ייתן לחוק האנטי-חוקתי הזה לעבור.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: באופן מוזר אני רוצה לדבר על החוק הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לומר לחברתי רויטל סויד, אני אומרת: למה אנחנו שואלים?

איילת נחמיאס ורבין: שיספחו, שיביאו הצעת חוק לכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: שיספחו, בואו נראה.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם, אני מציעה – – –

רויטל סויד: אבל שיעשו, שיעשו משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מציעה לחברי – בואו נביא לוועדת שרים לענייני חקיקה, בואו נביא הצעת חוק לסיפוח יהודה ושומרון.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נראה את ועדת השרים לענייני חקיקה, מה היא עושה במצב הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שאני אומרת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מציעה לכל סיעות האופוזיציה; חברי חבר הכנסת פרי, אני חושבת שהגיעה השעה.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נראה.

איילת נחמיאס ורבין: אם הם רוצים לספח, אנא ספחו.

איילת נחמיאס ורבין: בואו, חבל באמת על הסיפוח הזוחל הזה שלא הולך לשום מקום, לא מכוון אותנו לשום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל כמו שאמרתי, אני רוצה דווקא לדבר על הצעת החוק הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: התלבטתי מאוד בשאלת התמיכה: האם כשהעונש שניתן על-ידי בתי-המשפט הוא תשעה חודשים ולא שישה חודשים, כפי שהיה עד עתה, האם זה הולם שבעבירות כמו הטרדה מינית, למשל, או בכלל עבירות על הסקאלה של הניצול המיני שאינן עולות כדי תקיפה מינית או אונס – שהעונשים עליהן יותר חמורים – האם ראוי שבמצבים האלה יוכל בית-המשפט להחליט שהוא ממיר את העונש בעבודות שירות?

איילת נחמיאס ורבין: יש עוד עבירות לא מבוטלות בספר החוקים שעולות כדי עונש של תשעה חודשים.

איילת נחמיאס ורבין: שאלתי את עצמי את השאלה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: ואז אמרתי לעצמי: בעצם, הרי למה מביאים את הצעת החוק הזו?

איילת נחמיאס ורבין: כי בסופו של דבר בתי-הכלא במדינת ישראל מלאים, אולי מלאים מדי.

איילת נחמיאס ורבין: והתנאים בבתי-הכלא הישראליים אינם טובים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הדבר שהכי צריך להטריד את כולנו היום במליאה הוא העובדה ששיעורי החזרה לפשיעה הם מאוד מאוד מאוד גבוהים.

איילת נחמיאס ורבין: אתם רואים מה הנתונים של הרשות לשיקום האסיר מראים.

איילת נחמיאס ורבין: הנתונים מראים שלא מצליחים לשקם אסירים, לא מצליחים להוציא אותם ממעגל הפשיעה ולא מצליחים להוציא אותם ממעגל העוני וממעגל החובות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים פה על האסירים, כי מדובר פה בעונשים, אבל בסופו של דבר אנחנו מדברים על משפחות, על משפחות שמחוברות לאסירים.

איילת נחמיאס ורבין: ואני שואלת את עצמי את השאלה, האם לא הגיעה השעה שאנחנו נתייחס לדברי האלה יותר ברצינות?

איילת נחמיאס ורבין: הרי האנשים האלה, לפחות חלק ניכר מהם, הם אנשים שבסופו של דבר אנחנו לא רוצים שיחזרו לבתי-הכלא.

איילת נחמיאס ורבין: מי שהם מה שנקרא רצידיביסטים, הם חוזרים למקום הפשע והם שוב ושוב פושעים, הם ממילא ימצאו את עצמם מחדש בכלא.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מדינת ישראל צריכה לשאול את עצמה על המדיניות וצריכה לשאול את עצמה על השיטה: מהי השיטה שבה אנחנו רוצים לנהוג ומה אנחנו רוצים שיקרה כאן.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מוציאים אנשים ממעגל הפשיעה ולא פותרים את זה על-ידי זה שאנחנו מאפשרים שבמקום שבשישה חודשים הם יקבלו עבודות שירות, גם בתשעה חודשים יוכלו לתת עבודות שירות.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה פתרון לא מתאים, הגם שהוחלט בסיעה שלי לתמוך ואני אלך עם הסיעה שלי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני חושבת שהגיעה השעה לשאול את עצמנו שאלות הרבה יותר משמעותיות בנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: הצעת החוק שבפנינו היא מהלך נכון.

דב חנין: ראוי לאפשר יותר שימוש בכלי של עבודות שירות, עבודות לתועלת הציבור.

דב חנין: זה מהלך שצריך היה לעשות אותו מזמן וטוב שהוא מגיע.

דב חנין: טוב מאוחר מאשר אף פעם.

דב חנין: גם בן-אדם שנידון לתשעה חודשי מאסר, צריך לפתוח בפניו את האופציה של מיצוי העונש בצורה של עבודות לתועלת הציבור ובצורה של עבודות שירות.

דב חנין: זה מהלך נכון.

דב חנין: בתי-הסוהר, עמיתי חברי הכנסת, הם לא הפתרון לבעיות של פשיעה.

דב חנין: במקרים רבים, כשאנחנו מדברים על עבירות קלות יחסית, לשלוח אדם לכלא זה אומר דווקא להכניס אותו למסלול של פשיעה.

דב חנין: ולכן, הרחבת האופציה שמאפשרת לנו ענישה בלי כלא היא מהלך מאוד מאוד נכון.

דב חנין: אבל אני לא יכול היום לעמוד כאן

דב חנין: על הדוכן מבלי להתייחס לחדשה המדאיגה והמצערת שהתפרסמה הבוקר על התפטרותו של עוד יושב-ראש של הרשות לשיקום האסיר.

קריאה: נכון.

דב חנין: ומה שקורה בתחום הרשות לשיקום האסיר זה פשוט שערורייה מתמשכת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק, נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה – – –

דב חנין: שליש מהאסירים בישראל זוכים לשיקום.

דב חנין: אתם מתארים לעצמכם את הדבר הזה?

דב חנין: זה אומר שרוב האסירים שמסיימים את שהותם בכלא לא זוכים לשיקום.

דב חנין: המערכת הזאת, שהיא מערכת שבסופו של דבר חוסכת כסף; היא מאפשרת לאנשים להשתלב בחברה; היא מאפשרת לאנשים להשתלב בחברה בצורה ראויה, בצורה טובה, בצורה תקינה; היא מונעת רצידיביזם, חזרה לעבריינות – המערכת הזאת לאורך שנים מתוקצבת בחסר קיצוני.

דב חנין: התוצאה היא – כל המערכות התומכות שנועדו לאפשר לאנשים, לאחר סיום העונש שלהם, לחזור לחברה ולתפקד בחברה בצורה ראויה, כל המערכות האלה למעשה נמצאות בדיאטה רצחנית, ובפועל בקריסה מעשית.

דב חנין: לכן אני שמחתי על כך שדווקא משרד האוצר מציג לנו את החוק החשוב הזה.

דב חנין: אני לא רואה את סגן השר אתנו.

דב חנין: מי מייצג את הממשלה הפעם, אתנו?

טלי פלוסקוב: השר יריב לוין נמצא אתנו.

דב חנין: השר יריב לוין.

דב חנין: אז השר יריב לוין בוודאי, אדוני בתור חבר הכנסת, יושב-ראש, או ממלא-מקום יושב-ראש ועדת השרים לענייני חקיקה, ומי שהסוגיה הזו בוודאי מוכרת לו, אני פונה אליך, בהיעדרו של משרד האוצר כאן מהדיון, כדי לנקוט צעדים לסייע למערכת הזאת של שיקום האסיר.

דב חנין: זו מערכת שבסופו של דבר עובדת על כסף מאוד קטן, אבל המשמעויות שלה – גם המשמעויות החברתיות, גם המשמעויות האנושית, גם המשמעויות המשפטיות וגם המשמעויות הכלכליות – הן מאוד מאוד גדולות.

דב חנין: ולכן, הכסף הקטן הזה, שחסר היום לרשות לשיקום האסיר, יכול לעשות הבדלים גדולים.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

דב חנין: אני פונה לממשלה, לעשות את מה שניתן כדי שהמערכת הזו תוכל לעבוד, ולעבוד בצורה טובה.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול, אני מבינה שאתה בכיוון לכאן, נכון?

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאה: הוא אומנם קצת מדדה, אבל הוא מגיע.

טלי פלוסקוב: לא, הוא כבר לקח בחשבון שכל מי שרשום לפניו לא נמצא באולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות.

זוהיר בהלול: חברות וחברים, לפני שעה קלה נשכתי את שפתי לא באופן מטפורי, אלא באמת ובתמים.

זוהיר בהלול: כי לא ידעתי שגם לנשיכה יש דציבלים, כמו שלתפילה של המואזין יש דציבלים, וכמו, למשל – מר יענקל'ה פרי, מר יענקל'ה פרי – וכמו, למשל, כאשר השופט לנדוי דיבר על לחץ פיזי מתון, אז גם הוא מדרֵג, מדרג ודירג את העינוי לדציבלים.

זוהיר בהלול: אז אני נשכתי יתר על המידה על שפתי ונשכתיה בצורה כמעט בלתי ניתנת לאיחוי, לפחות במשך שלושה ימים.

זוהיר בהלול: מדוע אני נשכתי את שפתי?

זוהיר בהלול: מכיוון ששמעתי את עדותו, את העדות של אחד מתושבי אום-אלחיראן, שהגיע אלינו לסיעה לדבר על כאבו הרב ועל העובדה שאום-אלחיראן עומדת להתפנות.

זוהיר בהלול: אני יודע שאום-אלחיראן זה שם שכבר ממאיס את עצמו על הציבור הישראלי, ובעיקר על יושבי הבניין הזה.

זוהיר בהלול: ובכל זאת, אני מוצא אסוציאציה כמעט מאגית בין סיפור ההסדרה של עמונה לבין האי-הסדרה של אום-אלחיראן.

זוהיר בהלול: לצערי הרב, גם מדרוג האנשים בישראל והאזרחים הוא מדרוג של דציבלים.

זוהיר בהלול: יש כאלה שנמצאים בתחתית הסולם, והיום התפרסמו תוצאות סקר של כנס שדרות: הערבים נמצאים בתחתית הסולם, הם המאוסים ביותר על הציבור הישראלי; מעליהם השמאלנים ומעליהם אולי עוד אנשים מוקצים מחמת מיאוס.

זוהיר בהלול: חבל לי, כי אם מנסים להסדיר את עמונה, עם 20 משפחות, מדוע אי-אפשר להסדיר את אום-אלחיראן?

זוהיר בהלול: 1,000 בני-אדם, אזרחי מדינת ישראל, כמה מהם שירתו בצבא ההגנה לישראל.

זוהיר בהלול: והם עומדים לצאת מפונים ומדממים ממקום מגוריהם, ואף אחד לא מזדעזע ומדינה כמנהגה ממשיכה לנהוג.

זוהיר בהלול: אלה אנשים שבית-המשפט – אומנם בית-המשפט העליון – פסק על פינוים.

זוהיר בהלול: אבל גם בעמונה בית-המשפט העליון פסק על פינוים, ולא הוא הדבר, כיוון שכנסת ישראל מזדעקת כדי לעמוד לצדם.

זוהיר בהלול: מדוע כנסת ישראל איננה נזעקת כדי לעמוד לצד תושבי אום-אלחיראן?

זוהיר בהלול: הפרשנות אצלכם והמוסר שלכם, שיזדעזע לפחות פעם במושב הזה.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח – מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה מוותר?

אלעזר שטרן: לא.

טלי פלוסקוב: מדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: תודה, גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת – שר לא צריך; אם הוא לא מכבד אותנו, אני לא צריך להגיד "כבוד השר".

טלי פלוסקוב: השר נמצא.

אלעזר שטרן: אני רואה, הוא שם בפינה, זה בסדר.

אלעזר שטרן: למה שאני אתייחס?

אלעזר שטרן: את יושבת כאן, הם יושבים כאן.

אלעזר שטרן: החוק הזה, שאני בעדו, הוא חוק שמזיז קצת בין מידת הדין למידת הרחמים, לטובת מידת הרחמים, בעצם זה שהוא נותן לבתי-המשפט את הזכות ללכת גם בין שישה חודשים לתשעה חודשים, ואני לא חושש שמא ייפגעו מזה אזרחי מדינת ישראל החופשיים, מזה שמי שהיה צריך לשבת – יושב בחוץ, כיוון שאני סומך בעניין הזה על שופטי ישראל.

אלעזר שטרן: גם בעניין הזה אני סומך על שופטי ישראל.

אלעזר שטרן: אבל בהקשר הזה, של הזזת המטוטלת לטובת מידת הרחמים, אולי קצת על חשבון מידת הדין, אני קורא פה לשר האוצר, על נפגעי השרפה בכרמל – ואנחנו עסוקים כל הזמן בלשפוט את השרפות, איזה שרפה זה מעשה טרור ואיזה שרפה זה נזקי טבע – שיזרים קצת שלווה לאלה שביתם נשרף, שמצד אחד הם לא מבוטחים ומצד שני אולי גם אצלם השרפה לא הייתה עניין של טרור, אלא עניין של טבע, ולא ישלח אותם לבתי-משפט להוכיח, אולי, שהייתה זאת רשלנות המדינה, שלא עשתה שבילי אש או שלא טיפלה יותר מהר.

אלעזר שטרן: אני חושב שהעניין הזה הוא ישים ובר-פתרון, כך שאנחנו נוכל להודיע – שר האוצר, שאני מוכרח לשבח אותו על התפקוד שלו עד עכשיו, ועל המעשים שלו לטובת הנפגעים עצמם, יוכל גם להשרות שלווה על מי שביתם נשרף ולא ממעשה טרור.

אלעזר שטרן: נוצר פה כבר סוג של – אנחנו עכשיו כאילו מחכים שהמשטרה תגיד לנו על כמה שיותר פעולות שהיו טרור.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: כי אז יותר אנשים יקבלו פיצוי.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה גורם אולי להחשיד גם יותר אנשים.

אלעזר שטרן: גם ככה יש מספיק אנשים מוסתים שגרמו לשרפות האלה.

אלעזר שטרן: אני לא מקל, זה מעשה חמור מאוד, אני רק חושב שעצם זה שאנחנו לא מגדירים, או משאירים את הספקות האלה – אנחנו רוצים להחיל את זה על יותר אנשים.

אלעזר שטרן: ואם כבר דיברתי על הנושא של ההסתה, שלצערי הרב היא קיימת באמת יותר – אני אגיד את זה – ברשות הפלסטינית מאשר בקרב ישראל, לגבי מה מותר ולגבי שרפות ואנשים, אז אני אולי רוצה רק להזכיר: קראנו רק לפני שבועיים, בפרשת סדום, על אברהם אבינו שמתחנן לפני הקדוש-ברוך-הוא שלא יהפוך את כל סדום – אולי יש שם 50, אולי יש שם 40, וזה יורד ומגיע לעשרה, זאת אומרת, גם במחיר של עשרה צדיקים – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

אלעזר שטרן: אני מסכם.

אלעזר שטרן: – – לא נמנעה הכללה של עיר שלמה.

אלעזר שטרן: אני חושב שבטוח בקרב ערביי ישראל יש כמובן הרבה, הרבה, הרבה, הרבה, הרבה יותר מאשר עשרה צדיקים ומאשר 100.

אלעזר שטרן: אני, כמי שמסתובב בבתי-חולים ופוגש רופאים ואחיות וחברים ומאושפזים, אני מציע גם כאן שאנחנו ניזהר מלהכליל ציבורים שלמים.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

קסניה סבטלובה: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, ראינו גילויים מדהימים בימים האחרונים, של אחווה אמיתית, של רעות, של עזרה הדדית, של אצילות אמיתית, מצד אותם אנשים, אזרחים רגילים במדינה שלנו, בין אם הם יהודים ובין אם ערבים, שהציעו עזרה, התגייסו, עזרו לקורבנות של השרפות הנוראיות שהשתוללו במדינה שלנו, על אפם וחמם של אותם פוליטיקאים, פוליטיקאים מסיתים, פוליטיקאים מסוכנים, ש – אני לא אהסס להשתמש במילה הזאת – משחקים באש; משחקים ומלבים את האש של ההסתה, של שנאה, של טירוף.

קסניה סבטלובה: עוד לפני שהוסקו מסקנות, עוד לפני שהסתיימו החקירות, עוד לפני שנבדקו כל העובדות, הם, יש להם כל הידע, הם כבר יודעים להכריע, הם כבר יכולים להגיד – הם כבר יודעים להפנות אצבע מאשימה על עדה מסוימת, על אנשים מסוימים, וכבר להגיד: זהו, רבותי, אנחנו יודעים מה קורה – אשתיפאדה, זה השם החדש שהמציאו פרשנינו, ושרינו, וחברי הכנסת הרבים שהתראיינו ללא כל בושה, והשתלחו בציבורים שלמים, כמו שהם עושים את זה יומם וליל, ואנחנו רואים התגברות של התופעה המסוכנת הזאת.

קסניה סבטלובה: אנחנו רואים שבעצם אין קווים אדומים, הם עברו עליהם כבר מזמן, הם לא קיימים יותר.

קסניה סבטלובה: אותם פוליטיקאים, שהם חסרי בושה ומממשיכים בקו המסוכן הזה, בעצם נבלמים על-ידי ציבורים שלמים של אנשים שמסרבים להיות אויבים; יהודים וערבים שמסתכלים אחד לשני בעיניים ואומרים: אנחנו לא ניתן לזה לקרות; למרות האש, למרות השנאה, למרות המציתים הפושעים – ואם יש כאלה, אני מקווה מאוד שהם ייענשו בחומרה וימצו אתם את הדין.

קסניה סבטלובה: אבל יחד עם זה אני מצפה גם שהממשלה, כאשר היא קוראת עכשיו למצות את הדין עם הפושעים שהציתו אש בחיפה, או בהרי ירושלים, גם ימצו את הדין עם אותם אלה שמציתים שדות של חקלאים פלסטינים בשטחי הגדה המערבית, בין אם זה קורה בשטחיC , או בשטחיB , או בכל מקום אחר, ואנחנו יודעים שפסקי-דין נמצאים, ולעולם לעולם – אותם אנשים שהיו צריכים להיענש מעולם לא נענשו.

קסניה סבטלובה: אז בואו בעצם נעזוב לרגע את הדברים שנאמרו פה על-ידי פוליטיקאים, שרים וחברי כנסת שהם לא אחראיים, ובאמת נדבר על מה שבאמת חשוב, על איך אנחנו נמשיך הלאה, איך נתגבר על הרגע הקשה הזה, איך אנחנו לא ניתן – לא ניתן לאלה שרוצים להסית אותנו זה בזה, אלה שרוצים שאנחנו נתקוף זה את זה, אלה שחיים מהאש הרעה הזאת, של השנאה היוקדת זה כלפי זה, איך על אפם ועל חמתם אנחנו נמשיך לחיות יחד במדינה שלנו, במדינת ישראל, שאותה אנחנו אוהבים.

קסניה סבטלובה: נשמור על הארץ ונפריח שוב את אותם אזורים שעכשיו נהרסו ועכשיו הם מפוחמים ושחורים, שוב נגרום להם שיהיו ירוקים, ובשדותינו גם ישרור שלום אמיתי, וההבנה שאם אנחנו רוצים, אין זו אגדה, אנחנו יכולים לגבור על הכול, גם על השנאה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, ביום שישי האחרון נסעתי לחיפה.

יוסי יונה: שמעתי שחיפה בוערת, גברתי היושבת-ראש, וכחיפאי לשעבר, או כמי שגם חלק ממשפחתו פונתה מביתה ביום שישי שעבר, שמחתי לגלות עיר שתמיד יש לי פינה חמה אליה בלב, מאז ילדותי ונעורי – באמת עיר של אחווה, עיר של הבנה, עיר של סובלנות, עיר שידעה גם ברגעים הקשים האלה להתמודד בצורה יפה, ונדמה גם שההסתות שהגיעו ממקומות כאלה ואחרים לא התדפקו על שעריה של העיר.

יוסי יונה: נראה שבמידה די רבה העיר חסינה מההסתה הזאת, ועל כך יש לשבח את העיר ואת תושביה.

יוסי יונה: וגם ביקרתי, גברתי היושבת-ראש, במפעל מדהים, בחיפה, של חבר'ה צעירים, שהאירועים הללו לא ריפו את ידיהם, והם קיימו אירוע מרשים ביותר, יוזמה שנקראת "רובין פוד", שזה בעצם בית-קפה חברתי בהדר של חיפה, שמעלה על נס ערכים של קיימות, ערכים של צרכנות מושכלת, והנה, החבר'ה האלה, 500-400 צעירים, שאוספים שאריות מזון מהשוק, שם, ממקומות אחרים, ומצליחים להראות שאפשר, בעצם, עם המזון הזה, שאפשר לחסוך אותו מזריקה לזבל, להאכיל אנשים.

יוסי יונה: ואני חייב לומר לכם, כחוויה אישית – הגעתי לשם והאכילו אותי במאכלים נהדרים.

יוסי יונה: היית שם, איציק?

יוסי יונה: נכון?

יוסי יונה: זה מפעל מדהים, ה"רובין פוד" הזה.

איציק שמולי: ראיתי אותך אוכל מרק.

יוסי יונה: ממש ככה.

יוסי יונה: ושוב – זה פילוסופיה מאוד יפה, ואני אוחז בה, של הקיימות, שאנחנו צורכים יותר מדי, שאנחנו לא חושבים על העתיד.

יוסי יונה: אנחנו משתמשים במשאבים שהטבע נתן לנו, שהאל, יש כאלה שיאמרו, הרעיף עלינו – בבזבזנות, ולא חושבים על דורות העתיד, והנה, מצליחים להראות כיצד אפשר במה שהם אוספים, בהתנדבות, מאנשים כאלה ואחרים, להאכיל מאות אנשים.

יוסי יונה: מין גישה שמלמדת אלטרנטיבה לאופן שבו אנחנו חיים, ואנחנו צורכים את משאבי הטבע ללא משים וללא אחריות – לא כלפי הטבע ולא כלפי דורות העתיד.

יוסי יונה: זה היה מבחינתי שהות מופלאה, בחיפה.

יוסי יונה: גם, כפי שאמרתי בתחילת דברי – עיר שפויה, עיר של סובלנות, ועיר שיודעת, גם בימים הקשים הללו, להקים מפעלים חברתיים שיש רק להתגאות ולהשתבח בהם.

יוסי יונה: אז תודה להם שהזמינו אותי, ותודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס, אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, ומייד לאחר מכן נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

באסל גטאס: גברתי, חברי חברי הכנסת, היום, אחד החוקים שהעברנו, להגן יותר על זכויות הילד, להתחשב בילד, להגן עליו מפני עבירות מין, ובדיוק ביום הזה אני מגלה את סיפורו של ילד פלסטיני בשם שאדי פראח.

באסל גטאס: הוא אחד מ-350 ילדים פלסטינים שנמצאים במאסר בישראל.

באסל גטאס: שאדי הואשם בתחילת מעצרו בניסיון דקירה, ועבר חקירה ועינויים, ואחר כך המשטרה הורידה או שינתה את סעיף האישום לניסיון פציעה, ומחר מתקיים משפטו.

באסל גטאס: בתחילת מעצרו, בניגוד לכל החוקים והאמנות, לא ניתן לו לראות את ההורים שלו ולא את עורכת-הדין שלו, הגברת לאה צמל.

באסל גטאס: שאדי, שנמצא כרגע במעון סגור, סובל ממחלות דם וממחלות נוספות, ועד הרגע הזה הוא לא מקבל את התרופות שאימא שלו דואגת לקחת לו.

באסל גטאס: אני חושב שמן הראוי, ביום שהכנסת מחוקקת חוק שנועד להגן על הילדים מפני עבירות מין, לתת את הדעת ולהתחשב גם בצורך לתת הגנה לילדים מפני העריצות של הכיבוש הקיים.

באסל גטאס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים מסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן לסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני האזנתי לכל הנאומים, ואני מבין שהרוח הנושבת היא לתמוך בחוק הסוציאלי הזה, והנכון.

יצחק כהן: לדעתי, הוא גם יביא הרבה הרבה מזור לאותם אנשים בחברה הישראלית שטעו ומעדו, ויזכו לקבל אפילו שיקום יותר טוב מאשר להיות בין כותלי הכלא.

יצחק כהן: אני באמת מודה לכם, ואני מבקש להעביר את זה, כפי שאמרנו, לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק העונשין (נשיאת מאסר בעבודות שירות – הוראת שעה), התשע"ז–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (נשיאת מאסר בעבודות שירות – הוראת שעה), התשע"ז–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 30 חברי הכנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק העונשין (נשיאת מאסר בעבודות שירות – הוראת שעה), התשע"ז–2016, התקבלה בקריאה ראשונה, ומוחזרת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר תומך בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1085); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק, בשם שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש, בשמו של שר התחבורה והבטיחות בדרכים, להציג את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת להסדיר שני תחומים המוסדרים כיום בצווים לפי חוק הפיקוח על מצרכים ושירותים, התשי"ז–1957, ועניינם מונים של מוניות וסוגיות שנוגעות בהשכרת רכב.

יריב לוין: חוק הפיקוח הוא חוק שתוקפו מותנה בהכרזה על קיומה של שעת-חירום במדינה, וכחלק מהמהלך הממשלתי הרוחבי לנתק את החקיקה הקיימת מהזיקה להכרזה על מצב חירום, מוצע תיקון זה לפקודת התעבורה שיחליף את הצווים האמורים מכוח חוק הפיקוח.

יריב לוין: העניין הראשון שמוצע להסדירו הוא עניין המונים למוניות.

יריב לוין: מחירי הנסיעה במוניות נתונים לפיקוח במסגרת צו לפי חוק הפיקוח על מחירי מצרכים ושירותים, התשנ"ו–1996 – –

מאיר כהן: אדוני השר, אנחנו יודעים שאתה חסר סבלנות.

מאיר כהן: יותר לאט בבקשה.

יריב לוין: אין בעיה.

יריב לוין: – – והמונים הם הכלי המשמש ליישום צו זה.

יריב לוין: אתה רוצה יותר לאט?

יריב לוין: דווקא יש לי סבלנות.

יריב לוין: אני חשבתי שזה הפוך.

יריב לוין: אין בעיה.

יריב לוין: לאור זאת, נדרש כי המונים יהיו מאושרים, תקינים ואמינים ומעודכנים בכל עת לפי הוראות הצו, כפי שהוא בתוקף, בכל עת.

יריב לוין: רישוי המתקינים והחובות המוטלות עליהם בחוק המוצע, כמפורט להלן, נועדו למטרה זו.

יריב לוין: העניין השני שמוצע להסדירו הוא ענף השכרת הרכב.

יריב לוין: שימוש ברכב שבבעלותו של אחר הוא בעל השלכות תעבורתיות וצרכניות, ואף פוטנציאל לשמש כלי לפעילות עבריינית.

יריב לוין: כיוון שכך, קיימת הסדרה של העיסוק בתחום זה, בהבחנה בין השכרה לטווח קצר ובין החכר – ליסינג, שמאפייניהם שונים מהותית מבחינת פערי המידע והכוח בין הצדדים.

יריב לוין: זאת ועוד, ההסדרה בצווים לפי חוק הפיקוח מאפשרת לפקח על העוסקים ולאכוף עליהם את הדין מכוח סמכויות הפיקוח והאכיפה הכלולים בו, סמכויות שאינן קיימות בפקודת התעבורה.

יריב לוין: לפיכך, כחלק מהמהלך, שאני חושב שמקובל על כל הבית הזה, מוצע לקבוע את סמכויות הפיקוח בפקודה, הן לגבי שני העיסוקים שהסדרתם מוצעת בהצעת חוק זו והן לגבי העיסוקים המוסדרים בה כיום, בדרך כזו שתאפשר לנו לנתק את התלות בהכרזה על מצב חירום ביחס להוראות שהן הוראות שהשימוש בהן הוא שגרתי ושוטף.

יריב לוין: אשר על כן, אני כמובן מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כעת אני מודיעה שרשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ביום רביעי האחרון, בשעות הבוקר המוקדמות, הגיעו הדחפורים בליווי שוטרים וכלבים לשכונת כרם-אלתופאח בלוד, הרסו שלושה בתים, והטענה היא שיש עבירה על חוק התכנון והבנייה ושהם תלו צווים על המבנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעלי הבתים אומרים שלא ראו את הצווים האלה, אחרת היו מתנגדים להם, כי הטענה היא טענת שווא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני חושש מהגישה הזו, שפקחים תולים את הצווים על הבתים, מצלמים אותם ומסירים אותם כך שבעלי הבתים לא רואים אותם, ויש טענה כזו ויש מקרים.

מיקי לוי: אם הם לא ראו את הצווים הם יכלו להוציא צו מניעה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה לא שמעת אותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היית שומע אותי, לא היית אומר את זה.

מיקי לוי: שמעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שמעת.

מיקי לוי: שמעתי ועוד איך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכלבים נכנסו לתוך הבתים שבהם היו הנשים, הילדים, הגברים, בשעה 04:00, לפנות בוקר, כדי להוציא אותם, משהו מפחיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה בא להרוס בית, אתה לא צריך להשתמש בטרור נגד אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבתים מאוכלסים מאז 1998, וכל מה שעשו בעלי הבתים, הם החליפו את גגות האזבסט, שהם מסרטנים לכל הדעות, והמדינה מבקשת להסיר אזבסט, ובכל מקום מסירים אזבסט – זה הגגות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגעתי לשם, ראיתי שעדיין קיימים גגות אזבסט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה הם עשו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החליפו אותם באיסכורית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו סנטימטר אחד בנייה הם לא הוסיפו בבתים הקיימים מאז 1998, שמאוכלסים מ-1998.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבתים האלה נהרסו, אבל מה שיותר קשה, בשכונה הזו – אני הייתי כמה פעמים במקומות אחרים, הייתי במחנות פליטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שיש במחנות הפליטים הוא עדיף על המצב של החיים שלהם, של הבתים, של התשתיות, של מה שקיים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקום לבוא לטפל ולתת להם את העזרה, באים להרוס להם את הבתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא רק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביקרתי בעוד בית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכרם-אלתופאח הרסו שלושה בתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגעתי לשכונת הרכבת, ושם, בתחנת הרכבת, הם הרסו בית בקומה ב'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מותר לבנות קומה ב'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקום להרוס, היו יכולים לתת להם התראה: תוך חודש ימים, תוך חודשיים, אם אתם לא מגישים את התוכניות, אנחנו הורסים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל את זה לא עשו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תוך שבועיים, מהתראה – לא של לבוא, אלא מהתראה על צו הריסה – הם פשוט הרסו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני לא יודע אם זה אכיפת חוק או זה בריונות, ואם הם היו משתמשים באותה שיטה נגד עברייני בנייה יהודים באותה עיר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: לא, אני לא יכולה לקרוא "חבר כנסת מתוק".

יהודה גליק: גברתי היושבת-ראש המתוקה, מתוקי ומתוקותי היקרים והיקרות – –

יואל חסון: מרוב מתיקות, נהיה פה מר כבר – – –

יהודה גליק: – – מן הקואליציה ומן האופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים – –

טלי פלוסקוב: למה אתה מקלקל, חבר הכנסת חסון?

טלי פלוסקוב: למה?

יהודה גליק: – – טוב, חברים וחברות, חברות וחברים, בשבוע שעבר עליתי לדבר על מצוקה שנחשפתי אליה, של אבות גרושים, ועל מידת ההתאבדויות בקרב אבות גרושים.

יהודה גליק: נחשפתי אליה, לצערי, במשפחתי לפני כמה חודשים, ונחשפתי אליה בתקשורת בשבוע שעבר, אבל לא ידעתי עד כמה מדובר בבעיה מקיפה.

יהודה גליק: מאז אותו נאום, אין יום – מה זה, אין שעה – שאני לא מוצף בפניות של עוד אבות גרושים ועוד אבות גרושים.

יהודה גליק: אומרים לי: אני הבא בתור, הולך להתאבד, תצילו אותי.

יהודה גליק: זעקה גדולה.

יהודה גליק: ואני לא מדבר מילה אחת נגד מצוקתן של הגרושות.

יהודה גליק: חלילה, אין לי מילה אחת נגד פעילות הארגונים למען הנשים, שעושים עבודת קודש, ושלא יתברר מדברי שום דבר אחר.

יהודה גליק: אבל המצוקה של הגרושים, שהם מרגישים – באשמתם או שלא באשמתם, אנחנו לא צריכים לדון כרגע בהאשמות; הם מרגישים שהם נמצאים במבוי סתום, בין אם מדובר במצב הילדים, בין אם מדובר במצוקה הכלכלית, בין אם מדובר ברמת המחויבות לפרנסתם של הילדים ושל הגרושה.

יהודה גליק: בתי-המשפט ועורכי-הדין, כולם פה מתפרנסים מהדבר הזה, והמצוקה שלהם זועקת לשמים.

יהודה גליק: אני קורא לנו, בואו נתעורר, בואו ניתן להם את החיבוק, בואו נפתח בפניהם – הנה, אדוני שר הרווחה, שנכנס לפה: תתייחסו למצוקה הזאת כמצוקה.

יהודה גליק: גרוש עם ילדים או בלי ילדים, גרוש זאת מצוקה שזועקת לשמים, ולצערנו מביאה לידי התאבדויות, פיקוח נפש.

יהודה גליק: אנא התייחסו לזה כאל סימפטום של אדם שנמצא במצוקה.

יהודה גליק: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כבוד חברי הכנסת, היום הגיעה לוועדת הכספים הצעת חוק ממשלתית שדואגת לסיוע כלכלי ללומדי תורה נזקקים.

ישראל אייכלר: אמרתי, נו, הגיעו ימות המשיח, מדינת ישראל, המדינה החילונית הנשלטת על-ידי בג"ץ, שפוסל כל הזמן כל זכות אזרחית של אדם חרדי, פתאום דואגת להסדיר את העזרה ואת הסיוע הכלכלי ללומדי תורה נזקקים.

ישראל אייכלר: והנה אני רואה – ואמרתי גם לחבר הכנסת הרב גפני, יושב-ראש הוועדה שלנו, שאנחנו כתנועת יהדות התורה תמיד רוצים שלא יהיו אפליות ולא יפלו לרעה סטודנטים או לומדי תורה, בכלל, שלא יפלו אזרחים; כל אזרח זכאי לקבל, מעצם העובדה שהמדינה שולטת עליו, לוקחת אצלו מסים לממן מנגנונים של מיליון עובדי המגזר הציבורי, ויש לו זכויות, והזכויות האלה אינן צריכות להיות תלויות אם הוא חרדי, אם הוא ערבי, אם הוא ספרדי, אשכנזי, רוסי, אתיופי או כל השבטים הנחלקים.

ישראל אייכלר: לכאורה, גם בכנסת וגם בכל מקום, אני מוצא את הרעיון של השוויון כאחד הדברים המרכזיים שמאפשרים לנו לחיות ביחד.

ישראל אייכלר: אבל הנה כי כן, אני נוסע היום באוטו, ואני שומע שיש ארגון שממומן על-ידי הרפורמים שאומר שהסיוע ללומדי תורה זה "פרוטקשן" של החרדים.

ישראל אייכלר: ואני רואה פה, גברתי היושבת-ראש, שיש ארגונים למען זכויות האדם, ואותו ארגון שאומר שהחרדים מקבלים "פרוטקשן" – מדובר פה באנשים עניים שאין להם יותר מ-1,000 שקל לחודש, ואם חלילה אישה מרוויחה יותר מ-1,100 שקל לחודש, אז היא נפסלת מלקבל את הסיוע העלוב הזה של כמה מאות שקלים.

ישראל אייכלר: ומיהם אותם ארגונים?

ישראל אייכלר: כל אותם ארגונים שמאשימים את ישראל בפשעי מלחמה ב"צוק איתן", שמאשימים את ישראל כל הזמן, בדוח גולדסטון הם הלכו להעיד.

ישראל אייכלר: אותם ארגונים שנורא-נורא דואגים לזכויות האדם מעבר לקו הירוק, הם הארגונים שלא נותנים לחיות והם מגישים כל הזמן בג"צים ותלונות על האנשים האלה.

ישראל אייכלר: ולמה אני כועס על החוק הזה שחברי הרבה גפני רוצה להעביר – ואדרבה, הוא רוצה עוד לתקן את זה, להוסיף גם סטודנטים, ואני בעד זה – כי בחוק כתוב שחייב להיות שסטודנט יקבל 21% יותר ממי שלומד תורה.

ישראל אייכלר: זאת אפליה מובנית בשם השוויון, הכול כדי לצאת ידי חובת בג"ץ, שפסל כבר פעמיים את הבטחת ההכנסה הזאת לאנשים עניים, שבמשך 20 שנה קיבלו כמו כל שאר עניי ישראל את הבטחת ההכנסה, ושליש מזה – אפילו לא קיבלו כמו כולם – בג"ץ פסל את זה, בכל מיני טיעונים: שזה עדיין לא בחקיקה, זה בתקצוב.

ישראל אייכלר: עכשיו הולכים לעשות את זה בחקיקה, אז למה, למען השם, סטודנט שיש לו רכב מצ'וקמק יכול לקבל, כי הוא עני, ואברך, אם יש לו רכב – הוא לא בעלים של רכב, אם הוא רק נוהג ברכב – כך כתוב בפירוש, אפילו שהוא לא הבעלים הרשומים – הוא לא יקבל.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

ישראל אייכלר: והוא צריך שיהיו לו שלושה ילדים עניים.

ישראל אייכלר: והכי חמור – שהאישה, אסור לה להרוויח יותר מ-1,200 שקל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שאם היא מרוויחה פרוטה יותר, המשפחה מפסידה את הדבר העלוב הזה.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר, הגיע הזמן לעשות צדק, ולפחות לא לדבר על שוויון.

ישראל אייכלר: ומבג"ץ אני מבקש – אל תדברו על שוויון בשעה שאתם אלופי האפליה והגזענות נגד הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – מוותר; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח;.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, עד שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: רגע, זה דקה רק להוריד את זה.

טלי פלוסקוב: כן, אני מבינה, אני נותנת לך את כל הזמן.

רויטל סויד: חבר הכנסת אייכלר, חבר הכנסת אייכלר, דקה לוקח רק להוריד את הדוכן עכשיו.

טלי פלוסקוב: גם לקח לו דקה להעלות אותו, כן?

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ביום חמישי, בשעות הבוקר, רוססה כתובת נאצה על בית-הכנסת הרפורמי בעיר רעננה, שבמקרה גם סמוך מאוד לביתי, הונחו שלוש מעטפות וסכין, ונכתב עליהן: הלכות רוצח של הרמב"ם.

רויטל סויד: אני רוצה לומר שזאת הייתה טלטלה מאוד גדולה, כי רעננה היא עיר מאוד שקטה; דתיים וחילונים מכל הזרמים חיים בה יחד בהרמוניה רבה מאוד ובהרבה כבוד הדדי, והכתובות האלה, והמעטפות, והסכין, היו בהחלט דבר שהוא מאוד מאוד חריג בנוף.

רויטל סויד: אבל אולי זה היה חריג בנוף הרענני, זה לא היה חריג, לצערי הרב, באקלים שאנחנו חווים פה בחודשים האחרונים, ואולי אפילו אפשר לומר בשנה האחרונה.

רויטל סויד: אי-אפשר שלא להבין שאנחנו חיים מציאות שיש בה ערבים ויהודים, ספרדים ואשכנזים, דתיים וחילונים, דתיים אורתודוקסים, דתיים קונסרבטיבים, דתיים רפורמים.

רויטל סויד: אי-אפשר שלא להבין שכל אחד אוחז בתפיסת עולמו, ואנחנו חייבים, אבל חייבים, לכבד האחד את השני.

רויטל סויד: וההסתה שהולכת וגוברת בתקופה האחרונה בין הקבוצות השונות, והגישה הזאת, שאומרת:

רויטל סויד: אולי אם נסית אחד נגד השני באיזושהי דרך נסיר את הפוקוס מהבעיות האמיתיות שאנחנו מתמודדים אתן, בעיות הביטחון, בעיות הטרור, בעיות העוני, יוקר הדיור, יוקר המחיה, בעיה שמורים לא מקבלים שכר, בעיות החקלאים – בכל הבעיות שהמדינה מתמודדת אתן, ההסתה הפכה להיות הפתרון; במקום להבין שאנחנו תמיד נהיה קבוצות שונות, תמיד לא נחשוב אותו הדבר, תמיד נהיה שבטים-שבטים, והחוסן שלנו הוא במאחד.

רויטל סויד: אני רוצה לציין כאן לשבח לא רק את ראש עיריית רעננה מר זאב בילסקי, אלא את הרב הראשי הרב פרץ ואת חברי המועצה הדתית ואת ראש המועצה הדתית ברעננה, שכתבו מייד מכתב שהוקיע את ריסוס כתובת הגרפיטי, הוקיע מייד כל הסתה נגד הרפורמים בכלל, ובטח בעיר רעננה, והוקיעו את ההתבטאות הכל-כך חמורה הזאת, ואמרו: זו לא היהדות שלנו.

רויטל סויד: ואכן, זו לא היהדות שלנו.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד לך שהיום בנשיאות אישרנו הצעה דחופה לסדר-היום בנושא – –

רויטל סויד: אני יודעת.

טלי פלוסקוב: – – ואז אנחנו נמשיך לדון בנושא הזה גם ביום רביעי.

רויטל סויד: נכון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, ההסתה אינה יודעת גבול.

אחמד טיבי: רבים בישראל, גם מומחים, אמרו ביומיים הראשונים שמדובר בשרפות כתוצאה משינויי אקלים, מיובש – מזג אוויר, ואז, לאחר מכן, התקליט השתנה, ובאופן מסונכרן ראש הממשלה, שר הפנים, השר לביטחון הפנים, התחילו לדבר על אינתיפאדת ההצתות והשרפות.

אחמד טיבי: אחר כך התחילו קצת לחזור בהם.

אחמד טיבי: קצת.

אחמד טיבי: אבל ראש הממשלה נשאר בשלו, והמשיך לדבר על טרור, כאילו כל מה שהתחיל זה מעשה הצתות זדוניות של ערבים.

ענת ברקו: מי קרא למרד?

ענת ברקו: מי קרא למרד?

אחמד טיבי: ולכן – לכן נשאלת השאלה, מה האינטרס שלו?

אחמד טיבי: מה האינטרס שלו לעשות את הדבר הזה?

אחמד טיבי: האם להבות השנאה קשורות ל"לה"ב 433"?

אחמד טיבי: האם חייבים להפיץ דרך ה"סופר-טנקר" חומרים מעודדי בעירה ולא דווקא הרגעה, כמו שאנחנו עשינו, הנהגת הציבור הערבי?

אחמד טיבי: כפי שהוקענו כל ניסיון – – –

יהודה גליק: אתה מגנה את ההצתות?

אחמד טיבי: בוודאי.

אחמד טיבי: אם הן זדוניות – חד-משמעית.

אחמד טיבי: וכל מי שמעורב בהצתה זדונית, ימוצה אתו הדין.

אחמד טיבי: חד-משמעית.

יהודה גליק: יישר כוח.

יהודה גליק: טוב.

ענת ברקו: יפה מאוד, טוב שאתה לא קורא למרד.

אחמד טיבי: וזאת עמדת הרשימה המשותפת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גליק, זו העמדה של כולנו.

יהודה גליק: מצוין.

אחמד טיבי: אם היית עוקב – כולנו דיברנו אותו דבר.

אחמד טיבי: אנחנו אוהבים את העצים, אנחנו אוהבים את האדמה, לא פחות מאחרים, אולי קצת יותר.

ענת ברקו: קרן קיימת עשו עבודה טובה.

אחמד טיבי: ולכן – ולכן, יש הזויים בצד שלנו – תקשיב טוב – שקושרים את זה לחוק המואזין.

אחמד טיבי: יש הזויים בצד שלכם, שקושרים את זה לחוק עמונה, לפינוי עמונה.

אחמד טיבי: אנחנו צריכים לומר שהשכל הישר, שיקול הדעת, צריך לנצח, ולא ההתלהמות.

אחמד טיבי: אני זוכר – איפה זאת שאמרה כל הזמן: "מי קרא למרד?

אחמד טיבי: " – יצאה?

יואל חסון: אל תדאג, היא תחזור.

אחמד טיבי: אני בציפייה דרוכה, חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: לא, אבל זה קצת לא מכובד "זאת שאמרה".

אחמד טיבי: אני לא מכבד אותה.

אחמד טיבי: גברתי, אני לא מכבד אותה.

טלי פלוסקוב: אבל עדיין.

אחמד טיבי: אני לא מכבד אותה.

טלי פלוסקוב: אתה מדבר על חברת כנסת.

אחמד טיבי: היא חברת כנסת, אני לא מכבד אותה.

אחמד טיבי: יש לי סיבות, אני לא רוצה לומר אותן כאן.

אחמד טיבי: היא יודעת.

אחמד טיבי: הסגנון של ההשמצות נגד הציבור הערבי, נגד חברי הכנסת הערבים, לא מוסיף כבוד.

אחמד טיבי: הנה, אני חולק על דעתו של גליק.

אחמד טיבי: אני אמרתי לו: חבר הכנסת גליק.

אחמד טיבי: קראתי לו בשמו, אף-על-פי שתהום פעורה בינינו.

יואל חסון: תהום?

אחמד טיבי: כן.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם, אדוני.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: ולכן, גברתי, אני רוצה לקרוא לאנשים להפעיל שכל ישר, להפעיל רגש אנושי, ולזכור את מה שחנה סנש אמרה ב"במדורות מלחמה".

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, בבקשה.

אחמד טיבי: בדיוק, זה המשפט האחרון: "במדורות מלחמה, בדלקה, בשרפה / בין ימים סוערים של הדם / הנני מבעירה פנסי הקטן / לחפש, לחפש בן-אדם".

אחמד טיבי: אולי כולנו צריכים לדבוק בשתי המילים האחרונות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת טיבי, לא ידעתי שאתה כל כך גבוה.

טלי פלוסקוב: היום יש לנו יום מדידות – מי יותר גבוה, מי יותר נמוך.

איילת נחמיאס ורבין: כן, אני לא יודעת מה הולך פה היום.

איילת נחמיאס ורבין: רבים מחברי הכנסת היו נוכחים בוועדת הכספים שדנה היום בשרפות.

איילת נחמיאס ורבין: מאוד קשה לראות את התמונות – הועברו בינינו מעין אלבומים כאלה, אם אפשר לקרוא לזה ככה, תמונות שצולמו מיערות, מחורשות הרוסות לחלוטין, בקרבת בתים; בתים שהתפרקו לחלוטין, ממש לחתיכות.

איילת נחמיאס ורבין: מאוד מאוד קשה לראות את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני בעת הזאת רוצה לדבר על חיפה.

איילת נחמיאס ורבין: חיפה, בירת הצפון, מוזכרת בכתביו של דוד בן-גוריון לצד באר-שבע, שנחשבת בירת הנגב.

איילת נחמיאס ורבין: וחיפה, צריך לומר, היא עיר שננטשה על-ידי הממשלה בעשור וחצי האחרונים.

איילת נחמיאס ורבין: היא פשוט עיר שננטשה.

איילת נחמיאס ורבין: היא עיר שמשרדי ממשלה יוצאים ממנה.

איילת נחמיאס ורבין: היא עיר שאין בה כמעט אלטרנטיבות לתעסוקה, למעט המפעלים שבקרבת הנמל, מבז"ן, דרך "חיפה כימיקלים", שאנשים ששים – ובצדק, אנחנו כולנו רוצים שהאוויר יהיה נקי באזור המפרץ.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת טיבי.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת מהרשימה המשותפת.

איילת נחמיאס ורבין: הם נסערים.

איילת נחמיאס ורבין: הם נסערים.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת – – –

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת טיבי, שאני אצטרך להעיר לך?

אורן אסף חזן: איילת, הם פשוט לא סופרים אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: ימים גדולים.

איילת נחמיאס ורבין: ימים גדולים הגיעו.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: איילת, הם פשוט לא סופרים אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: ימים גדולים הגיעו.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה להגיד לך משהו, אני מדברת על השרפות, ולא בהקשר שאתה דיברת עליו, אלא אני מדברת על חיפה, על בירת הצפון, ועל העיר הזאת שננטשה, והממשלה יוצאת ממנה.

איילת נחמיאס ורבין: ובכל פעם שאני מדברת עם ראש העיר יונה יהב, הוא מספר לי על משרדים אחרים שיוצאים.

איילת נחמיאס ורבין: פעם זה הרכבת, פעם זה מבקר המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: שום חלופות תעסוקה אין לצעירים בעיר הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: ובסופו של דבר, זה לא רק לצעירים בעיר הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: הרי חיפה הייתה צריכה להיות מין עוגן שנשפכים אליו צעירים מכל האזור כדי לעבוד בו.

איילת נחמיאס ורבין: היא עיר מדהימה, מיוחדת, שננטשה.

איילת נחמיאס ורבין: ודווקא בעת הזאת אני רוצה לקרוא לממשלה לא לטפל רק בבעיות שקשורות במס רכוש, ולא לטפל רק בתוצאות הקשות של השרפה, אלא באמת לטפל בבעיות של העיר חיפה, שעברה את מלחמת לבנון השנייה, שעברה את שרפת הכרמל הקודמת, ועברה את השרפה האיומה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים להידרש לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אסור לנו לנטוש את העיר הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: היום קורה משהו, רבותי.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: זהו, רבותי, נרגענו?

טלי פלוסקוב: הצלחת להפתיע אותנו, ואנחנו ממשיכים.

איילת נחמיאס ורבין: יש ספר על שמו של דב חנין: הדב מרגיש לא טוב.

טלי פלוסקוב: כנראה יושב-ראש הקואליציה השפיע עליו ככה.

טלי פלוסקוב: רבותי, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה, כשעשית סידורים מחוץ לאולם היה לנו פה שקט.

טלי פלוסקוב: חבל שהוא לא שומע.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

זוהיר בהלול: גברתי ראשת הישיבה כאן במליאה, חברות וחברי הכנסת, נולדתי בלב לבו של הכרמל.

זוהיר בהלול: ינקתי את תכונותי מההר המקסים הזה.

זוהיר בהלול: שאפתי אוויר צח בכרמל, והתעצבתי באישיותי דרך ניחוחות האוויר ודרך הלחות שבסלעים, ודרך זחילתם של הזוחלים.

זוהיר בהלול: ביליתי שעות על גבי שעות בתוך אחת מפנינות הטבע שבישראל.

זוהיר בהלול: התחככתי עם כל מה שנע וזז בכרמל יותר מאשר התחככתי עם בני-אדם.

זוהיר בהלול: למזלי, איגדתי בקרבי הרבה מן התכונות הטובות שעיצבו את אישיותי דווקא מן העובדה שלא שאבתי את הרוע והרשע מבני-האדם, אלא את הטוב שבטוב שבטבע המדהים של הכרמל.

זוהיר בהלול: אז הואיל ובאתי מהרחם של הכרמל, אני רוצה לומר לכם שכאבי הוא לא פחות מכאבו של כל אחד אחר על ההצתות וההתלקחויות בכרמל, שגדעו את מראה הפורטרט המדהים של ההר הזה, כאשר הכרמל היה עוד כרמל, כאשר האורבניזציה עדיין לא נגסה ממנו כהוא זה.

זוהיר בהלול: והכרמל, מיקי, היה פיסת טבע מדהימה, פורטרט עלי אדמות, פרי מכחולו של האל במרומים.

זוהיר בהלול: אבל מה לעשות, והרשע של האדם גדע את הכרמל בעודו באבו.

זוהיר בהלול: כי מה זה טבע, אם לא הטבע שמלבלב, או ממשיך להתקיים במחזוריות טבעית, שמעניקה לו יותר גוון ויותר יופי וקסם?

זוהיר בהלול: גם אם אחדים מבני עמי הציתו, היו חלק מההצתות, של הכרמל ומחוץ לכרמל, אני אומר לכם כאן באחריות מלאה: מדובר בפושעים.

זוהיר בהלול: אבל אלה לא היו 1.7 מיליון אזרחי מדינת ישראל שפשטו עם שחר על הכרמל כדי להצית אותו.

זוהיר בהלול: בעיני רבים וטובים מממשלתו של בנימין נתניהו, זה היה רגע הפוטש של הערבים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

זוהיר בהלול: – – כדי להצית את הכרמל.

זוהיר בהלול: לא ולא.

זוהיר בהלול: כפי שנאמר, אנחנו עדיין אוהבים אותך, כרמל, מתים על ניחוחותיך, ומתענגים באוויר הנשאב ממקורותיך, ואנחנו מתמכרים לפכפוכי מימיך.

זוהיר בהלול: זה הכרמל.

זוהיר בהלול: אנחנו באנו מהכרמל – –

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תודה.

זוהיר בהלול: – – בדיוק כמו כל האחרים.

זוהיר בהלול: ולכן, אני רוצה לומר לכם, זכרו מן המקרה המדהים הזה, והטרגי הזה – –

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

זוהיר בהלול: – – את הערבות ההדדית – אני מסיים – את אהבת הזולת, את פתיחת הבתים ואת הגורל המשותף, שדווקא בקעו מלב לבה של הטרגדיה הזאת.

זוהיר בהלול: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: מחמם את הלב לשמוע את אהבתך לכרמל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – לא נמצאת; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת יעקב פרי – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, תתחדשי על התסרוקת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אורן אסף חזן: היא יפה לך.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, השרה, רבותי חברי חברי הכנסת, הרבה מחשבות עוברות לי בראש מאז הימים האחרונים שבהם בערה הארץ, שבהם נשרפו עצים, חורשות, יערות, בתים, בעלי-חיים רבים – חלקם, אין מי שיגיד וידבר בשמם.

אורן אסף חזן: ביחס לנזק העצום של הטבע, נראה כאילו לרגע הזמן עמד מלכת.

אורן אסף חזן: המחשבה שמעיקה עלי יותר מכול זו העובדה שנראה כאילו בבית הזה לא למדנו שום דבר.

אורן אסף חזן: כל פעם קורה מין מצב – שיש מפגעים, שיש מסיתים, יש מי שלוקח את האמירות הקשות והקיצוניות, גם של חלק מהחברים בבית הזה – בעבר היו כאלה שהסיתו לרצח, והיה מי שלקח סכין ויצא לדקור יהודים, היום יש כאן בבית הזה כאלה שקוראים למרד, והיום יש אחרים שבעקבות הדברים האלה לוקחים גפרור ויוצאים לשרוף, בתקווה גם לשרוף יהודים.

אורן אסף חזן: אנחנו פעם אחר פעם ממלאים את הכותרות במה נעשה, באיך נגיב, בעד כמה חמור המעשה הזה הפעם, ובסוף – מה?

אורן אסף חזן: נותרים בלי כלום.

אורן אסף חזן: בלי מאומה.

אורן אסף חזן: אני רואה בזווית העין שטיבי עדיין נמצא במליאה.

אורן אסף חזן: אני מתפלא איך אתם, שיושבים פה לצדו בספסלים, לא פניתם אליו, לא באתם אליו ואמרתם לו: אדון טיבי, אתה לא רואה את עצמך אחראי, אתה שרק לפני כמה ימים אמרת וקראת לאזרחי ישראל המוסלמים להפר את החוק, לפגוע במדינה, לצאת למרד של ממש נגד המדינה, נגד העומד בראשה?

אורן אסף חזן: כולכם שמחתם כשהוא ישב פה וניהל את המליאה ביד רמה, כאשר הטחתי את האמת בפניו והוא העז בחוצפתו – כן, אני אומר: בחוצפתו – להוריד אותי.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: כי האמת היא כואבת.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן שנאחד כוחות מימין ומשמאל, ואם יש עוד כמה חברי כנסת ערבים שעוד מעט אמת ונכונות לחיות פה יחד יש בלבם, נשתף פעולה כדי למגר את התופעה.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה להקצין ולומר שאולי צריך לחזור לימי המקרא או לימי הביניים ועין תחת עין, שן תחת שן, ולשרוף את הבתים של אלה שיצאו לשרוף את המדינה.

אורן אסף חזן: אני לא רוצה להישמע קיצוני, אבל אם החוק שלי לגירוש מחבלים – וכן, המציתים האלה הם מחבלים לכל דבר ועניין, ולא פחות מהם גם המסיתים שמשתמשים בדוכן הזה כדי לקרוא לאחרים לשלוח יד ולעשות מעשה – חמור או פחות חמור, ככל שיהיה – ואני מסיים, גברתי היושבת-ראש – הם מחבלים לכל דבר ועניין, שיושבים בבית הזה – אם החוק שלי לגירוש מחבלים ובני משפחותיהם סוף-סוף יעבור, ונהפוך מפוליטיקאים שממלאים את תוכני העיתונים ואת הכותרות בססמאות ריקות מתוכן לאנשים שמבצעים מעשה, אולי באמת יחד נצליח להביא קצת שקט במדינה הזאת.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – שלוש דקות, גברתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

קסניה סבטלובה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השרה, אמר בימים הטרגיים האלה – ימים כל כך קשים למדינה שלנו ולכל מי שחי בה וחווה את הזוועה של האש הבוערת – משה כחלון, שר האוצר, אמר שלא צריך לסבך ולסרבל, כל מי שזקוק לפיצוי יקבל אותו, קודם נשלם ואחר כך נתחשבן.

קסניה סבטלובה: וזה נכון, זאת רוח נכונה מאוד, ואני רוצה לברך על הדברים האלה, וגם לקוות שגם הפקידים במקומות הרלוונטיים אכן יגלו את הרגישות הזאת, שצריך עכשיו להפגין, דווקא בעת הקשה הזאת, דווקא בעת שאנשים איבדו הכול.

קסניה סבטלובה: ואנחנו מדברים על אנשים שאפילו אם תפצה אותם חברת ביטוח, הם עדיין איבדו תמונות ילדות, איבדו מזכרות, איבדו את הקירות של הבית שהם והוריהם, ואולי הסבים והסבתות, חיו שם כל כך הרבה שנים, ופתאום הכול הלך לאיבוד, הכול נשרף.

קסניה סבטלובה: אני רוצה לפנות לכל אלה שמקבלים את אותם האנשים שאיבדו את כל החפצים שלהם, את כל מה שהם חיו, את כל ההווי שלהם, שהם יגלו את הרגישות הזאת, שהיא כל כך חשובה, וישמעו את הסיפורים שלהם, והם יטפלו בהם, ולא ידחו אותם, וככה זה יימשך לא רק בשבוע הזה, כשאנחנו עדיין עם זיכרון מאוד טרי של השרפות האלה, וההצתות האלה, והזוועה הזאת, אלא גם בשבוע שלאחר מכן, וגם לאחר שבועיים, וגם לאחר חודש, יטפלו פקידים ברשויות המקומיות, באוצר, יקשיבו, יאזינו, יקבלו ויטפלו באותה ניירת במינימום הזמן שנדרש לעשות את זה.

קסניה סבטלובה: ואני רוצה לדבר על מקרה ספציפי, של בית-אבות – לאנשים מבוגרים שחיו בחיפה, בשכונת רוממה – בית-האבות ניזוק, לא בצורה מוחלטת, הוא לא נשרף כליל, אפשר לתקן את הנזקים, וחברות רבות כבר התנדבו לעשות את זה, וממש לטפל כמה שיותר מהר בנזקים שהוסבו למקום, אבל מכיוון שרשויות המס עדיין מסרבות לתת את האישורים הנדרשים ברגע זה, עכשיו מה שאומרים לאותם אנשים שהתגוררו שם – וזה 220 ישראלים וישראליות ממוצא רוסי, שרובם ככולם לא דוברי עברית – אומרים להם: אתם צריכים מול האוצר להתנהל בצורה פרטנית, כל אחד והבעיה שלו, כל אחד והנזק שלו, כל אחד שילך ויעשה את זה.

סופה לנדבר: – – –

קסניה סבטלובה: אני אומרת שזה לא צודק, וכדאי – ודיברנו היום ושוחחנו עם בעלי המקום – שיטפלו בצורה – – –

סופה לנדבר: – – –

קסניה סבטלובה: תוכלי לעלות ולהסביר את מה שאת מסבירה לי כרגע, אבל אני אומרת שזה רק צודק שינהלו את המגעים עם הרשויות, של אותו ההוסטל, של אותו בית-אבות, ושלא יאלצו כל אחד ואחת ללכת ולהגיש את התביעות ולמלא מסמכים, כשזה קשה להם.

קסניה סבטלובה: אני מאוד מאוד אשמח שהדבר הזה ייפתר כמה שיותר מהר.

קסניה סבטלובה: אני בטוחה שמדובר פה באיזו תקלה.

קסניה סבטלובה: אם כן, אני מצפה משר האוצר שיתערב באופן אישי, יטפל בעניין הזה ויסגור את הקצוות, כשזה כל כך חשוב לנו, במיוחד כשאנחנו מדברים באוכלוסייה של עולים שאינם דוברי עברית ועדיין מתקשים – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

קסניה סבטלובה: אני כבר מסיימת, גברתי היושבת-ראש, וכמובן, כאמור, אני מדברת לא רק על אוכלוסיית העולים, אני לא מדברת רק על אלה שמתקשים מבחינה שפתית, אני מדברת על כל משפחה ומשפחה ממשפחות הנפגעים.

קסניה סבטלובה: אנחנו זוכרים מניסיון העבר שלא תמיד גילו את הרגישות הנדרשת, ואני מקווה שעכשיו הדבר הזה ישתפר ונוכל לחזור ולטפל בהם ולפתור את מצוקתם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ימים לא קלים עברו על אזרחי מדינת ישראל, אלפים נשארו ללא קורת גג, אנשים איבדו את הרכוש שלהם ואיבדו גם את נוף ילדותם.

יואל חסון: קודם כול אני רוצה לשלוח חיזוק חזק, חיבוק גדול, ללוחמי האש, לכוחות הביטחון וההצלה, לרשויות המקומיות, שנותנים באמת את כל הלב, ונתנו בזמן אמת את כל הלב.

יואל חסון: אבל חבל שדווקא בזמן משבר כזה הממשלה, והעומד בראשה, והשרים נחשפו במלוא עליבותם.

יואל חסון: במקום להרגיע את הציבור ולקחת אחריות, בממשלה מתנהלים כמו טוקבקיסטים מבוהלים וממהרים לצאת בהצהרות שזורעות בציבור חרדה ופניקה, כאילו אנחנו ממש על סף חורבן בית שלישי, או שמדובר אולי בקמבק של פרעות קישינב.

יואל חסון: עוד כשהלבות היו בשיאן, לפני שמוצו הבדיקות והחקירות, מיהרו שרי הממשלה להכריז קבל עם ועדה שמדובר בגל טרור.

יואל חסון: ברור לכולנו מה הם ניסו לעשות.

יואל חסון: כל מי שרק יעז להטיל ספק, כל מי שיגיד שקודם צריך לתת לכוחות הביטחון לבדוק, כל מי שיגיד שזה לא מסביר את כל השרפות וכל מי שיאמר הסברים אחרים – מייד יוקע כבוגד, שמאלן, נאיבי, פוליטיקלי-קורקט.

יואל חסון: והנה, איזה יופי, בכל פעם, במקום לדבר על העניין עצמו, לדוגמה, אדוני השר, השרים, האם הייתה היערכות מוצלחת לשרפה?

יואל חסון: האם נלמדו הלקחים מדוח אסון הכרמל?

יואל חסון: דוח חשוב – אני הייתי ראש הוועדה לביקורת המדינה שקיבלה החלטה על הדוח הזה.

יואל חסון: האם הממשלה נכשלה, או הצליחה בהתמודדות עם המשבר?

יואל חסון: מתוך זה אתם שוב מסיטים את הדיון הציבורי לאזור הנוחות שלכם, לאזור המסית, לאזור שקובע את הסגנון הזה: הערבים נוהרים ליערות באוטובוסים של השמאל.

אורן אסף חזן: אם אתה לא רוצה להפסיק לחבק אותם – – –

יואל חסון: אני שואל את כל – – –

אורן אסף חזן: למה להגיד את זה, באמת?

אורן אסף חזן: אני שואל באמת, לא בשביל להפריע.

יואל חסון: אני שואל באמת, את כולם, עד מתי אפשר להפחיד את האנשים?

יואל חסון: בואו תיקחו אחריות.

אורן אסף חזן: עד מתי אפשר – – –

יואל חסון: קיבלתם החלטה שמדובר בהצתות של טרור?

אורן אסף חזן: למה הוא לא עונה לי?

טלי פלוסקוב: אף אחד לא הפריע לך.

יואל חסון: תוסיפו לי זמן.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא הפריע לך.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יואל חסון: אפשר להוסיף לי זמן?

טלי פלוסקוב: בסדר, אני מוסיפה לך 20 שניות שלקחנו.

יואל חסון: מדהים לראות שאותה ממשלה שדיברה על טרור, טרור, וארגון וטרור, פתאום נבהלו מעצמם, והבינו שההצהרות הפומפוזיות האלה הולכות לעלות מיליונים, מאות מיליונים, לתקציב המדינה, אז פתאום התזה משתנה, וראש הממשלה מדבר פתאום על מזג אוויר, ומדבר על השפעות נוספות, ופתאום אומרים שאולי רק 15% מהשרפות הן באמת שרפות מהצתה – פתאום כבר לא רוצים לשלם.

יואל חסון: אז צריך להגיד את האמת, צריך להגיד את האמת – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: – – לא הייתה כאן היערכות אמיתית מאז אסון הכרמל.

יואל חסון: דוח המבקר היה ברור מאוד, וגם יותר מזה, גברתי היושבת-ראש:

יואל חסון: אמר ראש הממשלה שהוא בכלל זה שעלה על הנושא של מטוסי הכיבוי.

יואל חסון: חברים, אין שקר גדול מזה; בבקשה, דוח מבקר המדינה המפורסם שראש הממשלה אמר שאין שם אזכור למטוסי כיבוי.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יואל חסון: אומר במילים ברורות: מערך הכיבוי האווירי הוא כלי מבצעי לאומי הכרחי.

יואל חסון: אמר את זה מבקר המדינה בדוח.

יואל חסון: וראש הממשלה הזה שלנו, אני מצטער לומר, משקר לאזרחים, אומר תמיד: אני מזהה מראש, אני ידעתי, אני בניתי, אני "סופר-טנקר" – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני, זה כבר אחרי 30 שניות שהוספתי לך.

יואל חסון: – – אני סופרמן; ראש הממשלה – גברתי, אני מסיים – ראש הממשלה משקר, כי מבקר המדינה כתב בצורה ברורה שצריך גיבוי אווירי ואמר בדיוק מה צריך לעשות.

יואל חסון: ואתם יודעים מה, לסיום אני אגיד לכם – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יואל חסון: – – אתם יודעים מה היחס בכלל לכבאות?

אורן אסף חזן: – – – ממשלה – – –

יואל חסון: חצי שנה, חצי שנה לא ממונה כאן נציב כבאות ראשי.

אורן אסף חזן: יואל, כשהיית חבר כנסת בקדנציה הראשונה – – –

יואל חסון: חצי שנה, חצי שנה נציבות הכבאות – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: נגמר לו הזמן – – –

יואל חסון: – – בלי מפקד, בלי מנהיגות.

יואל חסון: ככה מתייחסים – –

אורן אסף חזן: יואל, מה אתם עשיתם כשהייתם בשלטון?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, תודה רבה לך.

יואל חסון: – – והתוצאה היא שצריך להזמין כבאים מכל העולם – –

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יואל חסון: – – וצריך להזמין "סופר-טנקר" כדי שיהיה עם מה להצטלם – –

אורן אסף חזן: חוץ מלגנוב, מה עשיתם כשהייתם בשלטון?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – כי אתם מחדל אחד גדול.

יואל חסון: אתם ממשלה שהיא מחדל, אתה מחדל, אתם השרים מחדל – –

אורן אסף חזן: – – – מה עשיתם?

אורן אסף חזן: מכרתם את ארץ-ישראל, מכרתם את האזרחים – –

טלי פלוסקוב: אתה לא רוצה שאני אבקש מהסדרנים להגיע לכאן.

יואל חסון: – – ואתם לא יודעים להתנהל כממשלה אחראית, אתם רק יודעים לעשות מסיבות עיתונאים, ושום דבר מעבר.

יואל חסון: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – לקחתם שוחד, ואתה מעביר ביקורת?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

אורן אסף חזן: האנשים שסידרו לך מקום בכנסת, חוץ מלגנוב ולמכור את ארץ-ישראל לא עשו כלום – – –

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשה משר נוסף להתייחס לדיון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חזן, אני מבקשת להירגע.

אורן אסף חזן: לשבת פה ולהפיץ פה דברים – – –

טלי פלוסקוב: השרה סופה לנדבר מבקשת לעלות להתייחס לדברים של החברים.

טלי פלוסקוב: ברגע ששר נוסף עולה, הוא כן מוגבל בזמן.

קריאה: – – – את ראש הממשלה, מה אתה רוצה.

אורן אסף חזן: די, נו – – –

יואל חסון: אני מזמין את ראש הממשלה להשתמש בסעיף שמאפשר לו להגיב על מה שאמרתי.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, היו לך שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: הוספתי לך שתי דקות, ואתה ממשיך לדבר מהמקום.

יואל חסון: הפריעו לי.

טלי פלוסקוב: אז השרה כבר כאן, בואו ניתן כבוד לשרה להתייחס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, השר, אני רוצה להגיד, אני מקבלת ביקורת בזמן שיש ביקורת, אבל פופוליזם אני לא מקבלת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שכאשר התחילה השרפה והתחיל פינוי בדיור המוגן – ואנחנו אחראים על הדיור הזה – 228 דיירים, אני אישית, עם כל הצוות של המחוז דוברי רוסית, אני אישית עם כל הלשכה שלי, נסענו לשם ופינינו את האנשים.

סופה לנדבר: ואחר כך המנכ"ל, שהיה בנסיעה לחבר המדינות, הפסיק את הנסיעה והחליט לחזור.

סופה לנדבר: הוא הגיע בלילה, עבר – כמו שאנחנו עברנו – כל דירה, והסתכל שלא נשאר שם זקן או מבוגר אחד.

סופה לנדבר: היו הרבה דירות שבהן אנשים מבוגרים – ואתם יודעים שהרכוש עבורם מאוד מאוד חשוב – חזרו לבניין, והוא ניסה לשכנע אותם לפנות את הבניין.

סופה לנדבר: במקום הייתה ממלאת מקום, סגנית ראש העיר יוליה שטראים.

סופה לנדבר: עד שאנחנו לא שלחנו אנשים למלונות, לקיבוצים, עד שלא נשאר בן-אדם אחד במתנ"ס, לא עזבנו את חיפה.

סופה לנדבר: אז לעלות כאן על הבמה – – –

קסניה סבטלובה: מה זה קשור להחלטה של מס רכוש?

סופה לנדבר: קשור מאוד.

סופה לנדבר: את בכלל לא בעניינים, קסניה – –

קסניה סבטלובה: מה זה קשור להחלטה של מס רכוש, שעד היום מסרב – – –

סופה לנדבר: – – ובושה לך שאת כחברת כנסת לא מתעניינת מה קורה שם.

קסניה סבטלובה: מס רכוש מסרב עד עכשיו לטפל בבעיה הקבוצתית של אותו בית-אבות – – –

סופה לנדבר: זה לא בית-אבות – –

קסניה סבטלובה: זה לא קשור לפעילות שלו – – –

סופה לנדבר: – – זה דיור מוגן.

קסניה סבטלובה: זה לא קשור.

קסניה סבטלובה: זה לא קשור.

סופה לנדבר: זה דיור מוגן, ואנחנו בקשר עם כל בן-אדם שחי שם – – –

קסניה סבטלובה: מה זה קשור – – –

סופה לנדבר: את פופוליסטית, את חברת כנסת פופוליסטית.

קסניה סבטלובה: אני מבקשת להתייחס – – –

סופה לנדבר: את לא יודעת על מה את מקשקשת.

סופה לנדבר: אנחנו בקשר עם כל בן-אדם שאנחנו העברנו אותו למלון, לקיבוץ.

סופה לנדבר: אנחנו לא צריכים שאנשים ימלאו טפסים.

סופה לנדבר: אני נתתי הוראה – אני, חברת כנסת, שרה בממשלה – נתתי הוראה.

סופה לנדבר: נתתי מספרי טלפונים של משרד העלייה והקליטה ושל הלשכה שלי אישית, ואמרתי, למי שצריך: אם זה קשישים, אז אנחנו נמלא לקשישים את הטפסים; אם זה אנשים שהיו גרים בסביבה ולא יודעים למלא את הטפסים, נעזור להם.

סופה לנדבר: לעלות כאן על הבמה, להיות פופוליסטית, זה בושה לכנסת ובושה לך.

סופה לנדבר: אני הייתי שם.

סופה לנדבר: אם לא הייתי, אם לא עברתי דירה-דירה – אני אתמול חזרתי חולה, עם חום, אני עברתי אתמול עם היזמים דירה-דירה, ראיתי את הנזק.

סופה לנדבר: אני ניסיתי לעזור, וגם בישיבת הממשלה אמרתי שצריכים להפעיל את חברת החשמל כדי שיעזרו ושיחזור החשמל.

סופה לנדבר: נכון, היה נזק בבניין, והתחילו לעבוד, אבל בגלל שיש שם ביטוח בבניין הזה, וליזמים יש ביטוח, הוא הפעיל את הביטוח.

סופה לנדבר: אחר כך הגיעו לשם אנשים ממס רכוש והתחיל בלגן.

סופה לנדבר: אני נכנסתי לסיפור.

סופה לנדבר: כל הלשכה, מהמנכ"ל, מהסמנכ"ל, אנחנו כל שעה בקשר עם האנשים האלה.

סופה לנדבר: לעלות כאן על הבמה ולהגיד: עזבו את האנשים – בושה.

סופה לנדבר: קודם כול, אנשים לא צריכים למלא טפסים – –

קסניה סבטלובה: את מסלפת את הדברים, וחבל.

קסניה סבטלובה: זה לא ראוי – – –

סופה לנדבר: – – האנשים – הבניין שם נפגע – –

קסניה סבטלובה: פופוליזם זול, זה מה שאת עושה.

קסניה סבטלובה: פופוליזם זול, וחבל.

קסניה סבטלובה: אני מבקשת להתייחס – – –

סופה לנדבר: – – הרכוש שלהם לא נפגע, ואם נפגע הרכוש, אנחנו נעזור לכל אחד למלא את הטפסים.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

סופה לנדבר: ואני מבקשת ממך, כחברת כנסת בקדנציה ראשונה, תהיי קצת יותר, אני לא יודעת – – –

קסניה סבטלובה: תפסיקי עם הפופוליזם הזול הזה.

סופה לנדבר: את פופוליסטית, קסניה, פופוליסטית.

קסניה סבטלובה: ב-17 שנה – – – פופוליסטית – – –

סופה לנדבר: לעלות על הבמה ולהגיד שטויות, סליחה על הביטוי, זה שטויות.

סופה לנדבר: זה שטויות.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

סופה לנדבר: אני אחראית לכל 228 האיש.

סופה לנדבר: מנהלת המחוז, עובדים של המחוז, כל שעה בקשר עם אנשים.

סופה לנדבר: אנחנו דאגנו לתרופות.

סופה לנדבר: אנשים יצאו בלי בגדים, בלי תרופות.

סופה לנדבר: אנשים מבוגרים, לא זוכרים איזה תרופות הם צריכים.

סופה לנדבר: אנחנו גייסנו לשם המון מתנדבים, ואני פה, בהזדמנות, אם אני כבר עליתי, היושבת-ראש, אני צריכה להגיד עד כמה אנשים ואזרחים טובים – התקשרו כל כך הרבה אנשים ללשכה שלי, אלי, למתנדבים, הביאו מרק בזמן השרפה, הביאו עוגות בזמן השרפה, באו ואמרו: אתם יכולים לעבור לבית שלי, בית שלא נפגע.

סופה לנדבר: היו אנשים כל כך טובים, ואני גייסתי את כל הכוח למרות שאני חולה מאוד, ואמרתי, אנחנו לא נעזוב, איש-איש, עד שאנחנו נטפל בכל אחד.

סופה לנדבר: נכון, הבניין נפגע, אבל האנשים לא נפגעו, ואנחנו דאגנו לגייס את כל הכוחות כדי לפנות אותם.

סופה לנדבר: ולעלות כאן עם פופוליזם – –

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

סופה לנדבר: – – זה פשוט זול מאוד.

קסניה סבטלובה: אני מבקשת להתייחס – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה.

טלי פלוסקוב: אין לי אפשרות.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אין לי אפשרות.

טלי פלוסקוב: אני מצטערת, חברת הכנסת סבטלובה, אין לי אפשרות לתת להתייחס.

קסניה סבטלובה: נקבו בשמי, אבל זה – – –

מיקי לוי: היא קראה בשמה – – –

קריאה: היא לא קראה בשמה – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אני רוצה להודות לשרה על ההתייחסות, ובאמת, יישר כוח על העבודה, על כך שכולם ביחד הצטרפו לעזור לאנשים בחיפה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו נעבור כעת להצבעה, ונצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 31 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז–2016, עברה בקריאה ראשונה, וחוזרת לוועדת הכלכלה לדיון ולהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1093); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2016, גם לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק, שוב בשם שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, בשמו של שר התחבורה והבטיחות בדרכים, הנני מתכבד להציג את הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

יריב לוין: שכרם של חברי מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים נקבע לפי סעיף 21 לחוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה), התשס"ו–2006, בלי הבחנה בין חברי המועצה ליושב-ראש שלה או לממלא-מקומו.

יריב לוין: בהצעת החוק מוצע כי יושב-ראש מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים או ממלא-מקומו יהיו זכאים לקבל מהמועצה הלאומית לבטיחות בדרכים גמול מיוחד, כפוף לעמידתם – של יושב-ראש המועצה או ממלא-מקומו – בתנאים שיקבעו שר התחבורה והבטיחות בדרכים ושר האוצר, וכן תהיה הזכאות מוגבלת לשיעור גמול מרבי שיקבעו השרים כאמור.

יריב לוין: נוסף על כך מוצע לקבוע כי יושב-ראש המועצה או ממלא-מקומו הזכאים לגמול מיוחד כאמור לא יהיו זכאים לגמול לפי סעיף 21(א) בשל השתתפותם בישיבות המועצה, החל על יתר חברי המועצה.

יריב לוין: אני מבקש את אישור הכנסת להצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת זוהיר בהלול – מוותר; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שיהיה נכון, רבותי, אם חברי הכנסת יתייחסו קצת גם להצעות החוק שאנחנו דנים בהן.

טלי פלוסקוב: כל הדיון הקודם היה בנושא אחר לגמרי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: נכון, אני לא יכולה לחייב, אבל אני ממליצה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, אני אתחיל בזה, אני אדבר דווקא על החוק הזה, לשם שינוי, ואני אומר, אני בעד שמי שעובד יקבל שכר, והיושב-ראש החדש, אני פוגש אותו כמה פעמים בוועדת הכלכלה, וגם בוועדות אחרות, הוא מתכנן טוב להמשך, אבל יש לנו בעיה אחרת:

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד סוף השנה לא יהיה מעמד לרשות לבטיחות בדרכים, והגיע הזמן לחוקק חוק, במקום להתעסק בשכר, ואז, באותו חוק שמסדיר את מעמד הרשות יהיה גם – ייקבע שיהיה שכר, וזה כאילו מובן מאליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל המצב היום, זה שזה בהוראת שעה שמסתיימת בסוף השנה, ואנחנו לא יודעים מה יהיה ההמשך, במקום לעסוק בזה, לדעתי היה מקום – כבר יותר משנה, מאז שאני בכנסת, פה, אנחנו מדברים על זה שצריך להסדיר את המעמד של הרשות, או שמבטלים אותה ומעבירים את הסמכויות שלה למקום אחר, אבל היא לא יכולה להמשיך במצב שאין לה מעמד משפטי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חלק מהעבודה שלה זה גם בהסברה, ובוא נראה את הסטטיסטיקה שהיא הכינה: אחוז הערבים שמשתתפים או שותפים בתאונות דרכים הוא כפול מהאחוז שלהם בין הנהגים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שזה אומר, שגם התקציב צריך להיות בהתאם, תקציב ההסברה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשפה הערבית כמעט שלא קיים.

יריב לוין: – – – בממשלה, והייתה קריאה מפורשת של ראש הממשלה לעשות מאמץ מיוחד להשוואת תקציבים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, כבוד השר, שמעתי שבממשלה מבטיחים – – –

יריב לוין: לא, אני רק אומר לך, אין ויכוח על מה שאתה אומר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא לא, בסדר, אני רק אומר – כי לא שמעו אותך גם אנשים שצריכים לשמוע, אז אתה אומר שבממשלה מתגייסים ויש קביעה שצריך להשקיע כספים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד הרגע הזה לא ראינו – תסלח לי אם אני סקפטי, אני רוצה לראות, אני אגיד לך למה, כי את זה כבר הגשתי, וכמה פעמים דיברתי על זה, ואנחנו לא רואים את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש גם העניין של נהגי המשאיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההשתתפות שלהם בתאונות דרכים היא פי-שמונה מהאחוז שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם משתתפים בכ-27% מהתאונות, והאחוז שלהם בין הנהגים הוא 3.4%, אז זה אפילו יותר מפי-שמונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, גם שם – בואו נראה למה נהגי משאיות משתתפים בתאונות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חלק מעומס העבודה, משעות הנסיעה המיותרות, אבל לא יכול להיות שמי שמגיש בקשה לעבור את הקורס, ללמוד, ייקח לו יותר משישה חודשים – ויש לי שמות, ויש לי תאריכים, והגשתי את זה לשר התחבורה – יותר משישה חודשים לקבל תשובה שיקבעו לו תאריך לגשת לבחינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיפה זה הולך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בין משרד התחבורה למשרד הבריאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן – דברים כאלה, עם הסדרה של המעמד של הרשות, גם צריך לנקוט אמצעים אחרים, ואני שמח, כבוד השר, שאתה אומר שהעניין של האוכלוסייה הערבית הוא במקום גבוה בסולם העדיפויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

קסניה סבטלובה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השר, מובן שאני רוצה להתייחס לדברים הקשים-מאוד שנאמרו וההאשמות הכבדות שהושמעו פה על-ידי השרה סופה לנדבר, שאני רק רוצה להזכיר שרק לפני חודשים בודדים הייתה באופוזיציה וגינתה את הממשלה ואת פעילותה ואמרה עד כמה שזה דבר נורא, ולא מטפלים בעולים, והכול כושל, וזה, אבל פתאום הכול הסתדר.

קסניה סבטלובה: למה?

קסניה סבטלובה: כי היא, כמובן, ומפלגתה נכנסו לממשלה ועכשיו הכול בסדר.

קסניה סבטלובה: אז אני רוצה בעצם מכאן לעבור לדבר לעניין, לעצם העניין עצמו.

קסניה סבטלובה: יש בעיה בכך שבמס רכוש לא מתנהלים מול המוסדות.

קסניה סבטלובה: יש פה בעיה של שיפוצים באותו מוסד לדיור מוגן, בית-אבות אם תרצו, שהתגוררו בו 220 קשיש וקשישה, שקשה לו להתנהל מול מס רכוש, אותם גופים, והם פונים אלינו גם היום ואומרים: יש לנו בעיה, חבר'ה, יש לנו בעיה.

קסניה סבטלובה: הביקורת לא מופנית למי שעזר לפנות ולסייע – ונעשו דברים מופלאים, והציבור שלנו, יש לו חוסן ואיתנות, ומי שעשה את עבודתו נאמנה, אז בסך הכול הוא עשה את עבודתו, אנחנו לא נלך וכל פעם נגיד: המשרד הזה הפעם לא התרשל, אלא באמת עשה משהו טוב למען האזרחים.

קסניה סבטלובה: זה תפקידכם, חברים בממשלה, מה קרה לכם?

קסניה סבטלובה: אתם צריכים כל פעם שישבחו אתכם ויגידו עד כמה אתם מושלמים ואתם מופלאים?

קסניה סבטלובה: לא, אתם בסך הכול מבצעים פה שליחות ציבורית, אז מי שעשה את עבודתו, יופי, נהדר.

קסניה סבטלובה: אבל אנחנו עכשיו מדברים על עניין אחר לגמרי.

קסניה סבטלובה: העניין בבית-האבות, באותו מוסד של דיור מוגן ברוממה, לא נפתר.

קסניה סבטלובה: ואני אומרת שגם בשעה הזאת, באחריות מוחלטת – אנחנו התקשרנו עכשיו ובדקנו, ועדיין השיפוצים לא החלו, אף-על-פי שיש חברות שאומרות: אין בעיה, אנחנו יכולים לבוא לעשות את השיפוצים.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו צריכים להתרכז עכשיו אך ורק בדבר אחד: לא בפופוליזם ולא בהאשמות, לא ב"את עשית לי ככה", "את אמרת לי ככה", "מישהי הייתה חולה" ו"מישהי לא הייתה חולה".

קסניה סבטלובה: זה לא קשור בכלל.

קסניה סבטלובה: יש לנו 220 איש ואישה ישראלים שזקוקים לפתרון.

קסניה סבטלובה: עכשיו יש להם פתרון ביניים, ויופי שיש להם, אבל אני אומרת שהם זקוקים לפתרון קבע, ועדיף שעה אחת קודם.

קסניה סבטלובה: וזאת הרגישות, בדיוק, שאני דיברתי עליה, ומסתבר ש – מה לעשות – כל מילה של ביקורת מתקבלת פה בזעם – בזעם – כאילו אנחנו היינו מדברים בבירורים באיזה מסדרון של בית-ספר ולא במליאת הכנסת.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שזה מביך, אני חושבת שזה מביש, ואני בהחלט מצפה גם מסופה לנדבר וגם מהשרים האחרים שנוגעים בדבר הזה, מייד לטפל בעניין הזה, הספציפי.

קסניה סבטלובה: הם סיימו את מלאכתם בפינוי האזרחים, וזה נהדר, ועכשיו אנחנו עוברים לשלב הבא.

קסניה סבטלובה: אז, חברים, תיקחו את עצמכם בידיים, אל תיכנסו להיסטריה, אל תיכנסו ל-אמרו לי מילה רעה אז אני עכשיו – זהו, מתעלף מול הדוכן פה ותוקף את כל מי שבא ליד.

קסניה סבטלובה: לא, תחשבו מה אתם יכולים לעשות לטובתם של אזרחי מדינת ישראל בלבד.

קסניה סבטלובה: בשביל זה אתם נבחרתם, בשביל זה אתם בממשלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: רבותי וחברי המתוקות והמתוקים מן הקואליציה ומן האופוזיציה, גברתי היושבת-ראש – – –

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת גליק, זה לא מרגיש שהיום אתה מתכוון לזה.

יהודה גליק: אני מתכוון מכל הלב.

יהודה גליק: אלייך – אני מתכוון לגמרי.

יהודה גליק: וגם אפילו לסגן מזכירת הכנסת, שאני אוהב אותו מאוד.

אורן אסף חזן: יהודה, אני אחרי אימון אז אני קצת מלוח.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, חברים, זה הזמן שהוא מדבר.

טלי פלוסקוב: בואו ניתן לו להציג את עמדתו.

יהודה גליק: הזמן שלי עוד לא התחיל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

זוהיר בהלול: סליחה, גברתי היושבת-ראש.

יהודה גליק: "אליך ה' אקרא כי אש אכלה נאות מדבר ולהבה להטה כל עצי השדה.

יהודה גליק: גם בהמות שדה תערוג אליך כי יבשו אפיקי מים ואש אכלה נאות המדבר"; נדמה לי שהדברים האלה של הנביא יואל איחדו פה את הציבור.

יהודה גליק: כן, חבר הכנסת חזן, היו פה אנשים שהציתו, אבל אמר לך חבר הכנסת בהלול, 1.7 מיליון לא הציתו.

יהודה גליק: ואני אגיד לך יותר מזה – – –

אורן אסף חזן: למה אני האשמתי את כולם?

יהודה גליק: שנייה, לא.

אורן אסף חזן: לא, אל תהיה חצוף.

יהודה גליק: שנייה, חבר הכנסת, שנייה, תן לי.

אורן אסף חזן: לא, אתה עושה פה עוול, אני לא האשמתי את כולם.

יהודה גליק: אני, תן לי לסיים, תודה.

יהודה גליק: רבותי, אני לא יודע איפה אתם הייתם.

יהודה גליק: אני הייתי פה, במדינת ישראל, בשבוע האחרון.

יהודה גליק: רבותי, אני לא זוכר סולידריות כמו זאת שהייתה פה, מן הקצה ועד הקצה, מראש עיריית רהט בדרום, דרך ראש עיריית אום-אלפחם, דרך השיח' כאמל ריאן – ואיך אמר חבר הכנסת אחמד טיבי, תהום פעורה בינינו.

יהודה גליק: איזו התגייסות.

יהודה גליק: ואני כבר לא מדבר על אנשים שבאו – אני ראיתי אתמול ביישוב חלמיש – אגב, לא רק חיפה נשרפה; ביישוב חלמיש ראיתי אתמול את אולם השמחות – לא היה מקום, רהיטים ובגדים.

יהודה גליק: איזה יופי.

יהודה גליק: העם בישראל התגלה ביופיו.

יהודה גליק: חברי, אני רוצה לשתף אתכם בעניין אישי שלי.

יהודה גליק: לפני 18 שנה נכווה הבן שלי בכל גופו בעקבות איזו פעילות בקייטנה.

יהודה גליק: חצי שנה הוא שכב בבית-חולים.

יהודה גליק: סבל נורא ואיום.

יהודה גליק: לפני 12 שנה נשרף הבית שלי כליל.

יהודה גליק: רבותי, אתם לא יודעים כמה סבל זה כשהולך לך כל הבית, כל ההיסטוריה שלך, כל התמונות, כל התמונות מהחתונה, כל מה שרק היה.

יהודה גליק: ואני רוצה לומר כמה דברים: א.

יהודה גליק: ברוך השם, ברוך השם שהפעם לא היו נפגעים בגוף.

יהודה גליק: לבי עם אלה שבתיהם נשרפו.

יהודה גליק: אבל למה לנצל את זה להסית?

יהודה גליק: גם אתה, חבר הכנסת חסון, דיברת פה על שהסיתו נגד האוכלוסייה, ואחר כך אתה עמדת פה וניצלת את האש כדי להסית נגד ראש הממשלה.

יהודה גליק: למה לא לנצל את הימים הנפלאים האלה של האחדות היפה הזאת של מדינת ישראל לעודד ולדבר על הסולידריות?

יהודה גליק: ומילה אחרונה לך, חבר הכנסת בהלול, והלכת – כמו שאתה ידעת להגיד פה ש-1.7 מיליון איש לא הציתו, גם מיליון מתנחלים לא שרפו את הבית בדומא.

אורן אסף חזן: עוד לא קבעו מי שרף בדומא.

יהודה גליק: כשהייתה השרפה בדומא היו פה אנשים שהסיתו נגד כלל המתנחלים.

אורן אסף חזן: גם עוד לא קבעו מי שרף בדומא.

יהודה גליק: ולכן אני מציע שכולנו נזכור את זה לתמיד: לא לעשות הכללות.

יהודה גליק: מי שצריך להיענש, שייענש – –

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

יהודה גליק: – – וכולנו יחד נשמור על אחדותנו.

יהודה גליק: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יהודה גליק.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת.

אורן אסף חזן: יהודה, מצאו כבר מי שרף בדומא?

יהודה גליק: לא יודע.

אורן אסף חזן: עוד לא מצאו.

אורן אסף חזן: אני רק מזכיר שעוד לא מצאו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, לפני מספר ימים עצרה משטרת מחוז דרום את אנס אבודעבס, פעיל חברתי מוכשר, אמיץ, שכתב סטטוס סאטירי נגד אלה המביעים שמחה בעולם הערבי.

אחמד טיבי: הוא נעצר לכמה ימים.

אחמד טיבי: כולנו פנינו למשטרה, הסברנו להם: מדובר בסאטירה.

אחמד טיבי: והאיש כותב למטה: זו סאטירה, זה לא רציני.

אחמד טיבי: ולפני זה כתב פוסט: כמה בורות יש באנשים האלה, המביעים שמחה על שרפתו של עץ או הר.

אחמד טיבי: המשטרה התעקשה ושני שופטים – שניים או שלושה?

קריאה: שלושה.

אחמד טיבי: שלושה שופטים אישרו את בקשת המשטרה.

באסל גטאס: זה רוח המפקד, זה רוח המפקד.

אחמד טיבי: חיכו לתרגום.

אחמד טיבי: וכפי שאמר להם חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתם כנראה מתרגמים מ-google translate.

אחמד טיבי: ומתברר שכן.

אחמד טיבי: ובגוגל לא מבינים סאטירה.

אחמד טיבי: אחרי שהמחוזי האריך לו את המעצר, המשטרה, שעתיים אחרי, באופן חד-צדדי, הביכה את השופטים ושחררה אותו, גם אחרי שבית-משפט האריך את מעצרו.

אחמד טיבי: לא יודע, זה קפקאי, חלמאי, זדוני – מילא המשטרה, אנחנו יודעים שהיא עוינת, אבל שלושה שופטים?

אחמד טיבי: ואז, רבותי, מה אנחנו אומרים במשותפת?

אחמד טיבי: הרשת מלאה בהסתה נגד ערבים: לשרוף להם את הבתים – – –

אורן אסף חזן: אתה מסית נגד – – –

אחמד טיבי: אתה מבין מה זה שיהודי יכתוב: לשרוף את הערבים ולשרוף את הכפרים שלהם?

אורן אסף חזן: אתם באמת שורפים, זה ההבדל, טיבי, אתם באמת שורפים.

אחמד טיבי: איך לשרוף, איך לשרוף?

אחמד טיבי: טכנית, אני רוצה לשאול – בתאי גזים, בבנזין רגיל – –

אורן אסף חזן: חתיכת חצוף.

אחמד טיבי: – – בדלק?

אחמד טיבי: איך לשרוף את הערבים?

אחמד טיבי: ואז אני קורא היום פוסט של רופא באחד מבתי-החולים בחיפה, כך הוא כותב – הוא שם תמונה של שרפה מחלון המשרד שלו, והוא כותב:

אחמד טיבי: עם ימק"א מחוץ לחלון של המשרד שלי, ניתוחי לב בבית-חולים – אני לא אגיד מה שמו של בית-החולים – דרך אגב, מספר משמעותי של מטופלים בבית-החולים שלי ערבים.

אחמד טיבי: אולי אחרי הכול אנחנו לא צריכים להתייחס אליהם.

אחמד טיבי: הם רוצים להרוג את כולנו.

אחמד טיבי: רופא.

עבדאללה אבו מערוף: כתב גם ברוסית.

אחמד טיבי: רופא.

אחמד טיבי: הוא כתב את זה ברוסית עם תרגום בעברית.

אחמד טיבי: רופא.

אחמד טיבי: אני פניתי למנכ"ל משרד הבריאות – –

אורן אסף חזן: אתה מוצא מחט בערימה של שחת של אנשים שצריכים לטפל בהם, אבל החבר'ה שלך עושים את זה כל היום.

אחמד טיבי: – – פניתי גם למנכ"ל של בית-החולים.

אחמד טיבי: אני מקווה שהרופא הזה יסיים את תפקידו בבית-החולים, הוא לא רק – – –

אורן אסף חזן: אתה קורא למרד – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: סתום את הפה שלך.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: (אומר בערבית: שתוק.

אורן אסף חזן: ) אל תגיד לי – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: סתום את הפה שלך.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: (אומר בערבית: שתוק.

אורן אסף חזן: לך הביתה,) היידה, היידה.

טלי פלוסקוב: רבותי, רגע, רגע, איפה אתם נמצאים?

אורן אסף חזן: מה זה?

אורן אסף חזן: מה זה הדיבור הזה?

אורן אסף חזן: חצוף.

אחמד טיבי: אי-אפשר שכל הזמן הוא מפריע והיושב-ראש לא מעיר.

אחמד טיבי: אם הוא היה חבר כנסת ערבי – מזמן הוא היה יוצא.

אורן אסף חזן: אי-אפשר שאתה מסית נגד המדינה, מסית כל היום נגד המדינה ואף אחד לא מפריע לך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אני מבקשת להירגע.

אורן אסף חזן: שידבר בכבוד.

טלי פלוסקוב: לא, אתה תירגע.

אחמד טיבי: אין לי כבוד אליך.

אחמד טיבי: אין לי כבוד אליך.

אחמד טיבי: כל הכנסת – אין להם כבוד אליך.

אורן אסף חזן: אין לך כבוד לבני-אדם.

אורן אסף חזן: אין לך כבוד לבני-אדם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אם יש לך מה להוסיף – בבקשה; אם לא – אני מבקשת לסיים.

אחמד טיבי: אוקיי.

אורן אסף חזן: אין לך כבוד לעצמך.

אורן אסף חזן: אתה כלום.

טלי פלוסקוב: אני אוציא אותך מהאולם אם אתה תמשיך ככה.

אחמד טיבי: ולכן אני אומר, אני ביקשתי ממנכ"ל משרד הבריאות לבדוק, והוא הבטיח לבדוק, הוא אמר שזה דבר חמור על פניו.

אחמד טיבי: אני לא מאמין שרופא יכתוב דבר כזה, ולכן אמרתי למנכ"ל: תשמע, אני לא אגיד מה שם בית-החולים, לא אגיד מה שמו של הרופא, הכול נמצא, אולי יש סיכוי אחד, 1%, שהוא לא כתב את זה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: אני מקווה שאני טועה ולא הפייסבוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח באולם; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני שמעתי את השרה לנדבר באמת מדברת מדם לבה.

יואל חסון: השרה לנדבר היא שרה ותיקה, חברת כנסת ותיקה, ואני בטוח שהיא דיברה מדם לבה.

יואל חסון: אבל, אתם יודעים מה?

יואל חסון: עם כל ההתרגשות, כל מה שהיא תיארה כאן זה משהו שהיא ואתם צריכים לעשות וחייבים לעשות.

יואל חסון: באמת, מעבר לתחושות האישיות לא התרגשתי מהעשייה המבורכת, כי היא מחויבת.

יואל חסון: זו העבודה שלכם.

יואל חסון: קורה אסון כזה – הממשלה אחראית לסייע לאזרחים ולהפעיל את כל המערכות שלה.

יואל חסון: ואתם יודעים מה?

יואל חסון: הגיוני שגם תנסו לעשות את זה.

יואל חסון: אם לא הייתם עושים את זה הייתם בוודאי חוטאים לתפקידכם.

יואל חסון: השאלה הגדולה – מה יקרה כאן בעוד כמה שבועות, כשפתאום, ככה, העשן ירד, והתקשורת כבר לא תסתובב שם ויישארו רק האנשים עם הבתים השרופים, ואז אני באמת ארצה לדעת אם אתם עדיין, השרים המכובדים, תסתובבו שם, והמנכ"לים שלכם, וראשי האגפים שלכם, ויחפשו כל אותם אנשים עזרה.

יואל חסון: אז זה שעשיתם עכשיו זה הגיוני מאוד.

יואל חסון: אבל אני שואל, אדוני השר לוין, שאתה בחור באמת רציני – קיצוני למדי אבל רציני: מילא, אתם עושים עכשיו.

יואל חסון: אבל מה עשיתם, מה עשיתם, אדוני – – –

יריב לוין: – – –

יואל חסון: לא, אני לא עושה דברים כאלה.

יואל חסון: אבל, אדוני, מה עשיתם מאז דוח מבקר המדינה?

יואל חסון: אני אגלה לך משהו שכדאי שהציבור גם ידע: מדברים על מטוסים, על ציוד כיבוי, על ציודים תומכים – – –

יריב לוין: בדוח המבקר דיברו על מטוסים?

יואל חסון: כן, ציטטתי קודם.

יואל חסון: לא היית, אני אספר לך את זה תכף.

יואל חסון: אני אתן לך את הציטוט.

יואל חסון: אתה יודע מה, אדוני השר – תראי, גברתי היושבת-ראש, השר שאל עכשיו שאלה אם בדוח המבקר, כמו שראש הממשלה אמר, אם התייחסו למטוסי כיבוי.

יואל חסון: אז, בבקשה, אדוני, הנה דוח המבקר, אני קורא פעם שנייה: מערך הכיבוי האווירי הוא כלי מבצעי לאומי הכרחי בעת שרפה רחבת היקף.

יואל חסון: את זה אמר מבקר המדינה, וראש הממשלה, כרגיל, שיקר, שיקר לאזרחים, שיקר לממשלתו.

יריב לוין: – – –

יואל חסון: הנה, אתה אפילו נפלת בפח השקרים של ראש הממשלה.

יואל חסון: אבל אני שואל אותך, אדוני השר, מה עשיתם בשנים האחרונות?

יואל חסון: למה ב-2013, 2014 ו-2015 רשות הכבאות לא מנצלת את סך תקציב הפיתוח שלה בכלל?

יואל חסון: לא רוכשת את הציוד שהיא צריכה לרכוש?

יואל חסון: בין 30% ל-56% ניצול בלבד.

יואל חסון: יש פה כשל מתמשך, שאתם יודעים אותו.

יואל חסון: הרי אתם יודעים, מדברים פה בוודאי על המזל הגדול לכולנו שלא הייתה פגיעה בנפש.

יואל חסון: אלוהים ישמור אם אחרי השרפה הראשונה גם הייתה עכשיו פגיעה בנפש, אז בוודאי כולכם הייתם צריכים ללכת הביתה.

יואל חסון: אבל האם מישהו כאן מזלזל – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יואל חסון: – – במאות בתים שנשרפו?

יואל חסון: מאות בתים שנשרפו זה דבר שקורה במדינות עולם שלישי, אדוני – –

יריב לוין: – – –

יואל חסון: – – לא במדינה מודרנית כמו שלנו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יריב לוין: כמו ארצות-הברית.

יואל חסון: במדינת עולם שלישי.

יואל חסון: ואני אומר לך, אדוני: בארצות-הברית, בשרפות הגדולות – אני אסיים, משפט אחרון, אם תרשי לי.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

יואל חסון: משפט אחרון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: בשרפות הגדולות של ארצות-הברית – –

ענת ברקו: הם לא ניסו לשרוף בתים לאזרחים.

יואל חסון: – – הם יודעים להגיד מראש כמה בתים יישרפו – –

יריב לוין: – – –

יואל חסון: – – כי הם ערוכים מראש.

ענת ברקו: – – –

יואל חסון: כי הם יודעים שהשרפות – –

ענת ברקו: הם לא מסיתים.

יואל חסון: – – האלה יגיעו – –

יריב לוין: וכמה נשרפים?

יואל חסון: – – כל שנה, אדוני.

טלי פלוסקוב: נקודה, אדוני.

יואל חסון: אצלנו בונים – –

טלי פלוסקוב: נקודה.

טלי פלוסקוב: זה כבר המשפט השני.

יואל חסון: – – בונים על המזל.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת סגן השר איוב קרא.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, סגן השר, חברי, חברותי, חברי הכנסת, אני יושב פה ושומע את הדיבורים של חברי הכנסת הערבים, חלקם באמת אוהבי המדינה ואכפת להם; אחרים, כמו הג'אסוס טיבי, שהרגע יצא מפה, שרק מנצלים את הבמה כדי להסית.

אורן אסף חזן: ואני שואל את עצמי שאלה אמיתית: מדינת ישראל – כמעט 69 שנים שאנחנו כאן, מי לא ניסה להפיל אותנו?

אורן אסף חזן: מי לא ניסה לפגוע בנו?

אורן אסף חזן: ובכלל, לאורך כל הדורות – עם הנצח לא מפחד מדרך ארוכה.

אורן אסף חזן: ואני מסתכל על ההתקדמות האמיתית, החזקה, האיתנה, גם ביחס למדינות אחרות באזור ובעולם כולו, ורואה לאן הגענו.

אורן אסף חזן: אבל זה לא רק לאן הגענו.

אורן אסף חזן: גם היהודים, העם היהודי, מ-850 – עד שנת 2013, אם אינני טועה, מ-850 זוכי פרס נובל, 193 זוכים יהודים.

אורן אסף חזן: 22.7% מהזוכים – יהודים.

אורן אסף חזן: מכל העם היהודי בתוך מדינת ישראל, עד שנת 2013 – 12 זוכים ישראלים; בכלכלה, בפיזיקה, בספרות, בתרבות.

אורן אסף חזן: אפילו בשלום – זה שצחק על כולנו ולא באמת קרה.

אורן אסף חזן: אני גם מסתכל על מה הבאנו לעולם, בניגוד להם: מה אנחנו הבאנו?

אורן אסף חזן: הבאנו את ה-Waze והבאנו את הדלקן, והבאנו את הדיסק-און-קי והבאנו מטוס ללא טייס.

אורן אסף חזן: הבאנו גם שקדי מרק ועגבניות שרי.

אורן אסף חזן: הבאנו דפוס דיגיטילי.

אורן אסף חזן: הבאנו "רמי-קוב".

אורן אסף חזן: לדעתי הבאנו גם את ה"טאקי" – מה לא?

אורן אסף חזן: ומה, מה הם הביאו?

אורן אסף חזן: מה הם הביאו, הג'אסוס טיבי וחבריו?

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: את האלטע-זאכן?

אורן אסף חזן: מה הם הביאו – אלטע-זאכן?

אורן אסף חזן: אז נשים רגע את האלטע-זאכן בצד ונסתכל על המציאות – אה?

יחיאל חיליק בר: מה זו הגזענות – – –

אורן אסף חזן: ונסתכל על המציאות: הם הביאו מרצחים, הם הביאו אנשים שדוקרים, הם הביאו אנשים ששורפים, הם הביאו מציתים, הם מחנכים להסתה.

אורן אסף חזן: זה מה שהם מלמדים.

אורן אסף חזן: הרי לו הם היו מלמדים בבתי-הספר – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אורן אסף חזן: לו הם היו מלמדים בבתי-הספר – –

יחיאל חיליק בר: אבל למה אתה עושה את ההכללה הזאת – – –

אורן אסף חזן: – – לחינוך, לתרבות – –

קריאה: תתבייש לך.

אורן אסף חזן: – – אולי הם אפילו לא מלמדים ליבה – אולי הכול היה נראה אחרת.

סתיו שפיר: – – –

אורן אסף חזן: לו הם היו לוקחים את הכספים, את מאות המיליארדים שהם מקבלים מרחבי העולם, ומשקיעים בהם בתשתיות, משקיעים בהם במוניציפלי, משקיעים אחד בשני – הכול היה נראה אחרת.

אורן אסף חזן: אבל הם לקחו את הכסף הזה והביאו אותו לטרור וגנבו אותו לביתם.

אורן אסף חזן: אז לטיבי, ג'אסוס שיושב בכנסת, אני מציע שיסתום את הפה שלו.

אורן אסף חזן: ואני מציע שאנחנו פה נתעורר, חברתי היושבת-ראש, והיושב-ראש שלנו יתעורר ויבין שהבמה הזאת, אסור שתינתן להם להסתה.

אורן אסף חזן: צריך גם, באותה נשימה, לדעת שיש פה אנשים שעושים רבות; ישב פה חבר הכנסת חאג' יחיא, שסיפר לי איך הוא והתנועה שלו קישרו ותיווכו בין יהודים וערבים, שתהיה להם קורת גג.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אורן אסף חזן: אני שומע גם את זוהיר בהלול, חבר שלי, ואני קורא לו חבר שלי למרות המחלוקות ולמרות הדרך שלו, הלא-נכונה, ולמרות זה שלפעמים הוא מגבה אנשים שהם הגרועים שבאויבינו – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: – – אבל הוא פותח את העיניים.

אורן אסף חזן: במילה אחת – אבל הם, הם מלאי השנאה, שלא הביאו לעולם כלום מאשר שנאה ורצח בעיניים – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – להם צריך לסתום את הפה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: אחרון הדוברים, חבר הכנסת סגן השר איוב קרא – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איוב קרא: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי אני רוצה לברך את חיילי צה"ל בגבול הצפון שחיסלו את חוליית "דאעש".

איוב קרא: זה דבר מתבקש, זה דבר חשוב מאין כמוהו.

איוב קרא: זה דמויי אנשים, שאין להם שום זיקה לאנושות, וצריך לרדוף אותם בכל מקום, ולדאוג שלא יהיו עלי אדמות כאן, ואני שמח שחיילינו יודעים לעשות את זה טוב.

איוב קרא: בניגוד לתדמית שמנסים לצייר, שאנחנו חלק ממה שקורה בצד הסורי – לנו אין שום דבר בעניין זה; אנחנו לא חלק מהמלחמה הזאת, אין לנו שום קשר עם שום גורם, אבל אנחנו עוקבים, ומי ששם אצבע על הגדר בגבול רמת-הגולן, דמו בראשו.

איוב קרא: ככה צריך לראות את הדברים.

איוב קרא: מזל שלנו שלא שמענו לחבר'ה שיושבים בצד ימין וויתרנו על הגולן.

איוב קרא: תארו לעצמכם, היינו מוותרים על הגולן, איפה היו ארבעת ה"דאעשים" האלה; היו בכינרת, שם, במים.

איוב קרא: אולי עם "דאעשיות", גם, לא רק עם "דאעשים".

איוב קרא: אני מברך על כך מאוד.

איוב קרא: חברים, ההצתות שהיו השבוע מחייבות חשבון נפש – לא רק בשטח; הן מחייבות חשבון נפש – – –

יואל חסון: אולי, סגן השר קרא, תספר לכנסת כבר מה אתה עושה בירדן כל הזמן.

יואל חסון: מה זה הביקורים החשובים האלה שאתה עושה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – –

ענת ברקו: מה זה עניינך?

איוב קרא: – – –

יואל חסון: תספר לנו.

טלי פלוסקוב: – – אם תחליט להגיש שאילתה, אתה מוזמן – – –

ענת ברקו: מה זה, יואל?

ענת ברקו: מה זה?

יואל חסון: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – שאתה מחכה לשאלת הבהרה.

ענת ברקו: – – –

טלי פלוסקוב: לא לא לא, אני מבקשת לא להפריע.

קריאה: – – –

איוב קרא: למה אתה לא שואל את המרגלית שלך – –

טלי פלוסקוב: לא להפריע.

איוב קרא: – – מה הוא עשה אחרי באותו מקום?

יואל חסון: את מי?

יואל חסון: את מי?

אורן אסף חזן: תשאל אותו מה החברים החדשים שלו עושים – – – כל פעם?

איוב קרא: למה אתה לא שואל את עמר בר-לב, שבא יחד אתי, מה אני עושה שם?

יואל חסון: לא, זה היה באיסטנבול.

איוב קרא: ולמה – לא לא לא לא, בירדן יש לי – – –

ענת ברקו: – – –

איוב קרא: אתה לא מעודכן, יקירי.

יואל חסון: אז תספר לנו.

איוב קרא: מרוב שאתה עושה פה חוקים, ואתה בתוך החקיקה, אתה אפילו לא יודע מה אנחנו עושים שם.

קריאה: הוא – – –

איוב קרא: אז אני מציע לך: תשאל את מרגלית, היושב-ראש העתידי שלך, בעצם, מה הוא עשה שם, בדיוק אני מה שעשיתי שם.

איוב קרא: ולכן – יש לנו עבודה.

איוב קרא: אני יכול רק לספר לך – – –

יואל חסון: אני יכול להגיד לך שאני מקווה שיום אחד יהיה לי הסיווג הביטחוני הכל-כך גדול לדעת מה אתה עושה שם.

איוב קרא: אני יכול לומר לך: גם אנשים גדולים מהצד שאתה יושב בו ניסו לקדם פרויקטים מאוד חשובים, ולא צלחו.

איוב קרא: ואני יכול להתוודות היום, מעל הבמה הזאת, שאפילו הגדול בהם, זיכרונו לברכה, שמעון פרס, קרא לי לפני שהוא נפטר, ואמר לי: אני רוצה לפרגן לך.

איוב קרא: וכל הצוות שלו יעיד על כך.

איוב קרא: הוא שומע אותי עכשיו.

טלי פלוסקוב: אדוני, אנחנו צריכים לסכם, בבקשה.

איוב קרא: אנחנו הולכים ביום חמישי הקרוב – –

יואל חסון: בירדן שוב?

איוב קרא: – – לחתום על חוזה של תעלת הימים, אחרי – מאז הרצל לא זכה אף אחד לקדם את זה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

איוב קרא: – – ואני שמח שייפול בחלקי לעשות את הדבר ואת ה-vision שאתם כל כך רציתם לעשות.

איוב קרא: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איוב קרא.

טלי פלוסקוב: כאמור, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 20 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2016, התקבלה בקריאה ראשונה – –

אורן אסף חזן: אפשר – – –

טלי פלוסקוב: – – וחוזרת לוועדת הכלכלה – –

אורן אסף חזן: אני לא הספקתי.

טלי פלוסקוב: – – להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

אורן אסף חזן: אני לא הספקתי – – –

קריאה: אם אפשר להוסיף את הקול?

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, להוסיף את חבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו כאן?

אברהם נגוסה: פה.

אברהם נגוסה: פה, פה.

טלי פלוסקוב: כתומך בהצעת החוק, אני מבינה.

אברהם נגוסה: פה, פה.

יואל חסון: – – –

טלי פלוסקוב: ואברהם נגוסה.

יואל חסון: יש לו הרבה מתפקדים בליכוד, זה חשוב – – –

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1094); נספחות.

יואל חסון: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג לנו את הצעת החוק, בשם שרת התרבות והספורט, השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאה: אתה עובד קשה, יריב.

יואל חסון: שלא ישלחו אותך הלילה לעבור בית-בית בחיפה, אדוני השר.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, בשמה של שרת התרבות והספורט, השרה מירי רגב, אני מבקש להביא לפני הכנסת לקריאה ראשונה את החוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016.

יריב לוין: ההצעה הזו היא הצעה שיש בה בשורה גדולה לספורט המוטורי בישראל.

יריב לוין: הספורט המוטורי הנו אחד הענפים הפופולריים ביותר בעולם אחרי ענף הכדורגל.

יריב לוין: במדינות ובערים רבות בעולם הבינו את זה.

יריב לוין: הם מקדמים את הענף, שמהווה עבורם עוגן כלכלי, תיירותי וחברתי.

יריב לוין: הספורט המוטורי נמצא בקדמת העשייה הספורטיבית בחלק לא מבוטל מהמדינות המפותחות בעולם, והן הצליחו להגיע להישגים גבוהים בענף הזה.

יריב לוין: גם השרה רגב בהחלט הציבה את נושא קידום תחום הספורט המוטורי, על ענפיו השונים – מכוניות, אופנועים, קארטינג – כנושא שהיא מבקשת לקדם, בעיקר, כמובן, על רקע העובדה שהפוטנציאל הרב של התחום הזה טרם מומש כאן בארץ.

יריב לוין: מאז כניסתה של השרה רגב לתפקידה הובילו במשרד התרבות והספורט שורה של מהלכים שמטרתם השקעה בהקמת מסלולים לאימונים ולתחרויות, הגדלת תקצוב התאחדויות הספורט, קיצור ביורוקרטיה, מתן הקלות לספורטאים שעוסקים בתחום, הגדלת כמות הספורטאים שעוסקים בתחום הזה ועוד.

יריב לוין: בימים אלה פועל המשרד להקמת מסלול אספלט ראשון בישראל, שמיועד לאימונים, הדרכות ותחרויות ויותאם לכל ענפי הספורט המוטורי.

יריב לוין: התיקון הזה לחוק משתלב בהחלט בכל הפעילות הזאת, כאשר המטרה הנה לאפשר לראשונה להתאחדויות הנהיגה הספורטיבית הזדמנות לקבל תמיכות מהמועצה להסדר ההימורים בספורט, כמו שאר איגודי הספורט המוכרים, וזאת בהתאם, כמובן, לאמות המידה המקובלות, מתוך תקווה שהדבר הזה יביא לתוספת של ממדים חשובים להתפתחות התחום הזה ויאפשר בסופו של עניין לממש את הפוטנציאל הגדול הטמון בו.

יריב לוין: התיקון המוצע לחוק יאפשר לספורט המוטורי להוות חלק מכלל האיגודים וההתאחדויות המקבלים תמיכות מהמועצה להסדר ההימורים בספורט, יביא לגידול ולהעצמת הפעילות בתחום הזה ויחזק את הספורט המוטורי כולו בישראל, וכמובן יסייע גם לקידום ספורטאים ישראלים בתחום הזה – שזוכים גם להצלחה בחו"ל.

יריב לוין: השרה רגב מבקשת להביא לידיעת הכנסת כי בכוונתה לאפשר – להמשיך ולתמוך בהקמת מסלולים נוספים שיאפשרו פעילות בספורט חשוב זה, ולאפשר את קבלת התמיכה בהקמת מסלולים כאמור ובפיתוחם גם באמצעות המועצה להסדר ההימורים בספורט.

יריב לוין: כמו כן, היא מבקשת להביא לידיעת הכנסת כי בכוונתה למסד בחוק את אופן פעילות הרשות לנהיגה ספורטיבית ולהעמיד עבורה את המשאבים המתאימים שיביאו לפיתוח ולקידום ענף הספורט הזה, כפי שאכן ראוי.

יריב לוין: על כן מתבקשת הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: רשימת הדוברים: זוהיר בהלול, בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – אוסאמה סעדי.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

מאיר כהן: להקפיד על הזמנים.

מאיר כהן: תודה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, לא התכוונתי לדבר, אבל בגלל שני ממשקים בכל זאת החלטתי לדבר: מכיוון שהצעת החוק נוגעת לספורט, ואני מתויג אך ורק עם הספורט, והממשק השני הוא בעצם לדבר על זכותן של הנשים, באופן מגדרי, לקבל את מה שמגיע להן.

זוהיר בהלול: השתתפתי בלא מעט ישיבות בראשותה של חברת הכנסת בן ארי, וזימנו את נציגות קבוצות הכדורסל של הנשים בישראל, וגם את המינהלת של קבוצות הנשים, ושם התבררה עובדה או מציאות מאוד מדהימה, אדוני היושב-ראש:

זוהיר בהלול: מסתבר שנשים במדינה המתקדמת שלנו, הנאורה, שחברה מאז עידן ועידנים לציוויליזציה, במלוא הדרה ובקדקודה, איננה מצליחה ליישם את השוויון בין נשים לבין גברים.

זוהיר בהלול: הגברים בספורט הישראלי מקבלים מהמועצה להימורים ומכמה וכמה גופי ספורט הקצבות די מוצקות, שהן בעצם תשתית מאוד חשובה וחיונית להמשך פעילותו של הספורט בישראל – ואני רוחש הרבה הרבה הערכה לספורט כמנוף חיובי וערכי כדי להציל ילדים ונוער מפשיעה ומאלמנטים נגטיביים.

זוהיר בהלול: אבל מסתבר שהנשים לא זכו עד כה, עד שבית-המשפט קבע את פסיקתו, בית-המשפט העליון, ונקבעה הקצבה של 450,000 שקלים לכל קבוצה מקבוצות הכדורסל של הנשים.

זוהיר בהלול: אבל משום מה הכספים האלה לא עברו בזמן, ואני דימיתי, בעולם הדימויים המפותח שלי, את העניין כך שעד שיעברו הכספים, אולי הניתוח יצליח אבל החולה ימות.

זוהיר בהלול: אז אני מנצל את הבימה שניתנת לי, ונותרו לי 48 שניות, כדי לומר כך: הדיון לגבי זכותן של קבוצות הנשים לקבל את מה שמגיע להן זה לא רק פסיקה של בית-משפט, זה לא אקטיביזם משפטי; זו צריכה להיות דרך של ערכים, שבה, בדרך הזו, נשים יקבלו את מה שמגיע להן מכוח הזכות המגדרית, הקבועה לדעתי בחוקתה של מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: כי אם אנחנו מדברים על חוקי-יסוד, אנחנו מדברים על שוויון, אנחנו מדברים על זכויות, ונדמה לי שהגיעה העת לשים קץ לעוול הנורא, שגרר את קבוצות הנשים בישראל לתחושת קיפוח ואפליה באופן קונסיסטנטי.

זוהיר בהלול: הגיעה העת לשים קץ לדברים האלה, ואני מברך אותך, חברת הכנסת מירב בן ארי, על פעילותך – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

זוהיר בהלול: – – על פעילותך ללא משוא פנים, כדי להביא את העניין הזה לקצו.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, באמת התכוונתי לוותר, על מנת שפשוט כולם ילכו מוקדם הביתה.

מיכל רוזין: נו, ומה השתנה?

אוסאמה סעדי: אבל מאחר שמדובר בהצעת חוק שעוסקת בספורט, והיום, עוד שעתיים – עוד שעתיים, זוהיר, יש משחק, ה-משחק, בין "בית"ר ירושלים" לקבוצת המגזר, קבוצתי, "בני סח'נין" – –

מיכל רוזין: אז צריך להגיע הביתה.

אוסאמה סעדי: – – ו"בני סח'נין" היא הקבוצה היחידה בליגת-העל שמייצגת את המגזר הערבי, ואני הייתי מצפה מההתאחדות ומהמועצה להסדר הימורים בספורט שבאמת קבוצת "בני סח'נין" תזכה – והיא במצב כלכלי קשה, וכאשר מתקבלת תרומה אז עושים "עליהום" על הקבוצה הזאת, אבל לתמוך בקבוצה – לא תומכים בה.

אוסאמה סעדי: ובכל זאת, היא קבוצה שאנחנו גאים בה, גאים שהיא מייצגת את המגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: אומנם השנה הם במצב קשה מבחינת הליגה, אבל אני סומך על הבחורים שלפחות את המסורת של השנים האחרונות, שאנחנו מנצחים – התוצאה היא 2:5, בשנים האחרונות, לטובת "בני סח'נין".

אוסאמה סעדי: אז אנחנו רוצים להביס – – –

זוהיר בהלול: אתה גוזל את פרנסתי.

אוסאמה סעדי: אני נתתי לך את הבמה, זוהיר בהלול, ואמרתי לך – אמרתי: בטח עכשיו זוהיר יגזול ואז אני אוותר.

אוסאמה סעדי: אבל אתה הלכת לכיוון, לא יודע איפה.

אוסאמה סעדי: אז אני חייב, לפחות כשכולם עכשיו שומעים אותנו.

אוסאמה סעדי: והכי מעצבן, זוהיר, שהמשחק הוא ללא קהל.

אוסאמה סעדי: איך אפשר לראות משחק בלי קהל?

ענת ברקו: למה?

אוסאמה סעדי: העניין הזה באמת צריך לבוא על פתרונו, צריך לתת – – –

ענת ברקו: למה – – – לא באו?

אוסאמה סעדי: כי קבעה כבר ההתאחדות משנים שעברו, שרק הקהל הביתי זכאי לבוא למגרש, והקהל של הקבוצה האורחת, אסור לו לבוא, כך שאם המשחק היום הוא בירושלים, אז רק 8,000 אוהדי "בית"ר" יוכלו לצפות במשחק, ואוהדי "סח'נין" לא יכולים, וכאשר המשחק הוא בסח'נין זה אותו דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דמוקרטי – – –

אוסאמה סעדי: זה דמוקרטיה?

אוסאמה סעדי: זה לא דמוקרטיה, חברי חאג' יחיא.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהספורט צריך לשאוב את העידוד – ההתלהבות והעידוד הספורטיבי, לא עידוד פנאטי, לא עידוד גזעני, ואני מאמין היום שהקבוצה שמייצגת את המגזר תנצח גם על המגרש וגם באופן ספורטיבי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; יוסי יונה – אינו נוכח; ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; אראל מרגלית – אינו נוכח; דודי אמסלם – אינו נוכח; באסל גטאס – מוותר; מירב בן ארי – מוותרת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; יעל גרמן – אינה נוכחת; יהודה גליק, אדוני – מוותר; אמיר אוחנה – אינו נוכח; מיכל רוזין – אינה נוכחת; חבר הכנסת אייכלר ישראל – אינו נוכח; חברת הכנסת אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי; חבר הכנסת איוב קרא – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; אורן אסף חזן – אינו נוכח.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: להזכירכם, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת, אנחנו מצביעים.

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדר ההימורים בספורט (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מאיר כהן: 16 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים – סליחה, אדוני – 16 בעד, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק להסדר ההימורים (תיקון מס' 8) בספורט התקבלה בקריאה ראשונה.

אלי אלאלוף: לא הספקתי.

מאיר כהן: אנחנו נצרף את חבר הכנסת אלי אלאלוף לפרוטוקול כתומך בהצעת החוק.

מאיר כהן: הוועדה המוסמכת לדון בהצעה היא ועדת החינוך, התרבות והספורט.

מאיר כהן: חבר הכנסת גפני לא נמצא כאן להציג?

מאיר כהן: לא נמצא.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/666); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אם כך, אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 23) (קביעת פקודות בעניין המלצה על קיצור תקופת התיישנות או תקופת מחיקה של חייל), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת ענת ברקו.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ההצעה שעומדת בפניכם לקריאה ראשונה עוסקת בעצם בקיצור תקופת ההתיישנות לחיילים שהתגייסו לצה"ל עם רישום פלילי.

ענת ברקו: כיום יש הוראת קבע – אכ"א – שלא מקוימת, ואנשים שבעצם הוכיחו את מחויבותם לחברה, ומגיע להם שימורק עברם, לא זוכים ליהנות מהסדרים שקיימים היום בצה"ל, כיוון שאפילו לא מביאים את זה לידיעתם.

ענת ברקו: מובן שמדובר בתהליך שמדבר על כך שהצבא יאפשר לפנות לרשות המוסמכת, לנשיא המדינה, למחוק את הרישום הפלילי, אם עברו וביצעו שירות תקין, כמי שמילאו את חובתם ושילמו דמי רצינות לחברה, כדי שימורק עברם ויתחילו את חייהם ודרכם האזרחית עם גיליון הרשעות נקי, וככה הזדמנויות יהיו פתוחות בפניהם.

ענת ברקו: אני רוצה לומר לכם, שבהרבה מאוד מקרים אנחנו רואים שהיום חיילים משוחררים לא זוכים למה שמגיע להם.

ענת ברקו: הם את מחויבותם לחברה תורמים.

ענת ברקו: השנים הללו, שהם תורמים, מיטב שנותיהם, הם לא מקבלים עליהן תגמול, הם לא זוכים לאיזושהי הכרה, איזושהי קבלה או איזשהו בונוס בקבלה לעבודה או ללימודים אקדמיים.

ענת ברקו: אין בעצם הכרה כלשהי על תרומתם למדינה, לעומת מקומות אחרים בעולם, שאנחנו רואים שחיילים שם זוכים להרבה יותר ממה שהם.

ענת ברקו: ולכן אני חושבת שצריך לומר – וגם הכנסת – בקול רם וברור, שחיילים שהתגייסו באמת לפעמים מתוך מצוקה, ולפעמים גם מתוך חיים לא קלים, והצבא החליט לקבל אותם, שיאפשרו להם לעבור את התהליך של מחיקת הרישום הפלילי מרגע ששירתו והשירות שלהם היה תקין ותורם לצה"ל.

ענת ברקו: כך אנחנו נראה אנשים שבמקום לדחוק אותם לזרועות הפשע הם יוצאים מהצבא והם מתחילים חיים חדשים.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, אני לא יכולה שלא לחשוב על אותו חייל, לוחם מגבעתי, שסיפר לי שהוא נאבק כדי להתגייס, אף שהיו לו תיקים פליליים, עבר את משוכת הגיוס – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מדברת על עבריין.

ענת ברקו: – – עבר את משוכת הגיוס, קיבלו אותו, ואז מצא את עצמו לוחם בשג'אעיה, לוחם בעזה, מגן על המדינה, חבר הכנסת חאג' יחיא, על כולנו, מפני טילי ה"חמאס", ומפני טרוריסטים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הוא היה מורשע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הוא עבריין מורשע?

ענת ברקו: – – ובסופו של דבר לא עבר את התהליך אלא באזרחות.

ענת ברקו: ולכן אנחנו ניתן הזדמנות לחיילי צה"ל למרק את עברם, לצאת לחיים האזרחיים, באמת, ולקבל את ההזדמנויות, זה המעט שאנחנו יכולים לעשות עבורם.

ענת ברקו: ולך, חבר הכנסת חאג' יחיא, אני רוצה לומר, אם תהיה אפשרות – ויש עבודה כזאת – לקחת צעירים שעשו עבירות כשהם היו קטינים, לפני גיל 18 – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: את רוצה להכניס לבתי-סוהר בני 13.

ענת ברקו: – – ואנחנו נפעל – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: תקשיב למה שאני אומרת.

ענת ברקו: חבל שאתה לא מקשיב למה שאני אומרת, אני עכשיו הדוברת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: ומה שאני אומרת:

ענת ברקו: אני בעד שאם יש קטינים שמעדו ואנחנו יכולים לתת להם הזדמנויות נוספות – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – לקבל תשובות.

ענת ברקו: – – אנחנו נעשה את זה.

ענת ברקו: תראה, בוא נגיד, אתה מדבר על מה, על אלה שרצים עם סכינים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מאיר כהן: תודה, אדוני, הבנו.

מאיר כהן: תודה רבה.

ענת ברקו: על הסוציאליזציה הזאת לאלימות ולסכינאות?

ענת ברקו: על זה אתה מדבר?

ענת ברקו: אני מדברת באמת על אנשים שעשו עבירות, גם בצעירותם, ואנחנו ננסה לעזור להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מדברת על עבריינים בלי לקבוע את העבירה שלהם – –

ענת ברקו: יש עבודה כוללת בתחום הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – לא משנה איזו עבירה הם עשו.

ענת ברקו: יש עבודה כוללת בתחום הזה, אני בהחלט אהיה שותפה לכך.

ענת ברקו: אני מאמינה בשיקום, ואני מאמינה בהזדמנות נוספת לכולם, אבל קודם כול לחיילי צה"ל, ששירתו את המדינה ונתנו את נפשם, גופם, ולפעמים את חייהם, למען המדינה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מבקשת את כולם לתמוך בחוק.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן – מוותר; אדוני יוסף ג'בארין – אינו נוכח; עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת גליק – מוותר; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: תגידי לי, ייתנו לו המלצה ואז לא יעשו עם זה כלום?

מיקי לוי: לא העבירו את הצעת החוק כדי למחוק את זה?

מיקי לוי: אז ייתנו לו המלצה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרה סופה לנדבר, בדרך כלל אנחנו לא נכנסים לקטגוריה הזאת, שמדברת בעניין חיילים וכל מה שקשור לזה, מכל מיני סיבות – סיבות אידיאולוגיות ופוליטיות.

עבדאללה אבו מערוף: אבל כאן אני מתייחס לסיבה מצפונית ביותר.

קריאה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: אני לא בעד, בגלל זה אני אומר: מבחינה מצפונית ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: אם הכנסת מחוקקת חוק כזה ומאשרת שאכן בן-אדם, שכשעשה את העבירה הוא לא היה חייל – עם כל הכבוד, חברת הכנסת ברקו, אני מכבד אותך, טוב, אבל החוק הזה לא צודק, לא הוגן, לא מצפוני, לא אנושי, בכלל אפילו לא עומד בבג"ץ.

ענת ברקו: למה לא?

עבדאללה אבו מערוף: איך אפשר למחוק עבירה?

עבדאללה אבו מערוף: וכאן לא כתוב איזה סוג עבירה.

ענת ברקו: זה לא למחוק.

מיקי לוי: זה לא למחוק, זה לתת המלצה.

עבדאללה אבו מערוף: המלצה למה?

עבדאללה אבו מערוף: לְמה המלצה?

עבדאללה אבו מערוף: למה המלצה?

עבדאללה אבו מערוף: למה המלצה?

ענת ברקו: למחיקה – – –

עבדאללה אבו מערוף: למה המלצה?

עבדאללה אבו מערוף: המלצה למחיקה.

עבדאללה אבו מערוף: מה זאת אומרת המלצה למחיקה?

עבדאללה אבו מערוף: איזה מחיקה?

ענת ברקו: – – –

מאיר כהן: סליחה, חברים – – –

עבדאללה אבו מערוף: בכל הכבוד, החוק הזה הוא חוק בעייתי ביותר – – –

ענת ברקו: כל הזמן – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת ברקו.

עבדאללה אבו מערוף: הוא חוק בעייתי ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר עכשיו על אפליה, ועל הפרה הקדושה של צה"ל, של הצבא, אבל זה חוק שמבחינה מצפונית הוא חוק שפוגע בערכים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מעודד את הצעירים לעשות עבירות.

ענת ברקו: באמת?

עבדאללה אבו מערוף: מעודד פורענות בבתי-הקפה, בברים, מעודד עבריינות.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק שאני לא מצפה מהכנסת שתאשר אותו.

עבדאללה אבו מערוף: ולצערי הרב, אני רואה שרוב חברי הכנסת, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, או להפך, הם עם החוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: איך אפשר, לפי השכל הישר, הנאור, המצפון, שנעודד עבירות של הצעירים?

עבדאללה אבו מערוף: איך אפשר?

ענת ברקו: מה אפשר?

ענת ברקו: מה – – – בזה?

עבדאללה אבו מערוף: מה זה משנה אם הוא חייל?

עבדאללה אבו מערוף: אני יכול לתרום למדינה לא רק כחייל.

ענת ברקו: הנשיא – – –

עבדאללה אבו מערוף: עם כל הכבוד, זה מעודד עבריינות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני פונה לכל חברי הכנסת לא להצביע על החוק הזה.

אורן אסף חזן: למה אתה – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני – – –

ענת ברקו: אתם גם – – – להצביע נגד חיילים?

ענת ברקו: גם חיילים עכשיו לא – – –

מאיר כהן: איתן ברושי?

עבדאללה אבו מערוף: הפוך – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת ברקו – – –

ענת ברקו: באיזו זכות מוסרית אתה – – – חוקים של המדינה?

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק בעייתי מאוד.

מאיר כהן: חברת הכנסת ד"ר ברקו – – –

ענת ברקו: באיזו זכות?

מאיר כהן: אני בכוונה אומר: חברת הכנסת ד"ר ברקו.

ענת ברקו: סליחה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – לא נמצא; עאידה תומא סלימאן, חברת הכנסת – לא נמצאת; ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חברת הכנסת גרמן – לא נמצאת; רויטל סויד, חברת הכנסת – מוותרת; חברת הכנסת בן ארי – לא נמצאת, איננה.

מאיר כהן: חברת הכנסת גלאון – לא נמצאת; חבר הכנסת מרגלית – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; יעל כהן-פארן, חברת הכנסת – לא נמצאת; אכרם חסון, חבר הכנסת – לא נמצא; חברת הכנסת זנדברג – לא נמצאת; חבר הכנסת טיבי – לא נמצא; חברת הכנסת ורבין – לא נמצאת; חבר הכנסת מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת אוחנה – לא נמצא; חבר הכנסת פריג' – לא נמצא; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא; חבר הכנסת מרגי – לא נמצא; חבר הכנסת בהלול – לא נמצא; חבר הכנסת שלח – לא נמצא; חברת הכנסת אבקסיס – לא נמצאת; חברת הכנסת רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת דודי אמסלם.

דוד אמסלם: פה.

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: אתה רוצה לדבר?

מאיר כהן: יש לך שלוש דקות.

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת אורן חזן?

מאיר כהן: אדוני.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, בספר דברים נכתב: "כי תצור אל עיר ימים רבים – – – לתפשה, לא תשחית את עצה – – – כי האדם עץ השדה".

אורן אסף חזן: ככה אנחנו, זה מה שאנחנו מכירים, זה מה שאותנו מחנכים מגיל צעיר.

אורן אסף חזן: אדם שקם בבוקר ולוקח אש מבערת, שתשרוף את האדמה, איך הוא יכול בכלל לכבד את האדם?

אורן אסף חזן: הייתה לי שיחה לפני כמה רגעים עם אחד מחברי הכנסת.

אורן אסף חזן: אמרתי לו שפתאום אני מבין: הרי בסוף המחבלים האלה הם חיות, הם לא באמת בני-אדם; הרי מה מבדיל בין בני-האדם לבין החיות?

אורן אסף חזן: הבינה.

אורן אסף חזן: בזכות הבינה אנחנו יכולים לתקשר אחד עם השני בשפה, במילים; בזכות הבינה יש לנו תרבות; בזכות הבינה יש לנו מוסר, אנחנו מבינים שזה לא נורמטיבי ולא נורמלי להקריב אחד את השני, לפגוע איש ברעהו.

אורן אסף חזן: חיה בספארי יכולה להרוג את הוולד שלה רק כי בן-זוגה או בת-זוגה הלכו עם חיה אחרת.

אורן אסף חזן: הם לא מבינים את המשמעות של אב שהורג את בנו.

אורן אסף חזן: אבל הם, המחבלים, גם הם לא מבינים.

אורן אסף חזן: הם לא מבינים שכשאתה מצית את האדמה, כשאתה שורף את החורשות, את היערות, מתוך ציפייה ותקווה גם לשרוף בניהאדם – הם באמת לא מבינים.

אורן אסף חזן: אבל אני לא מרחם עליהם, אני חושב שצריך להעניש אותם בחומרה.

אורן אסף חזן: אמרתי כבר הערב שמספיק עם ססמאות והגיע הזמן להעניש באמת.

אורן אסף חזן: לציבור נמאס לשמוע אותנו עובדים עליו בעיניים ומוכרים לו איך פעם אחר פעם אנחנו נעניש בחומרה, וחוזר חלילה.

אורן אסף חזן: הם חיות וצריך להתנהג אליהם כמו לחיות.

אורן אסף חזן: שיהיה ברור בצורה שלא משתמעת לשתי פנים, ולא משנה איך אני אגיד את המשפט הזה, ינסה מי שלא יהיה למצוא בדל של גזענות בתוכו – אבל שיהיה ברור: יש בתוך מדינת ישראל ערבים בעלי אזרחות ישראלית שהם חלק בלתי נפרד מהמדינה, שגם להם צריך לעמוד ולהצדיע.

אורן אסף חזן: חלקם אפילו משרתים בצבא; בעיניים שלהם זה שומו שמים.

אורן אסף חזן: אבל יש כאלה, כמו הג'אסוס טיבי – למי שלא יודע מה זה ג'אסוס, זה מרגל – שאפילו יושבים פה ומנצלים את הבמה להסתה.

אורן אסף חזן: וכשאני מסתכל ורואה איך הם מנצלים את הבמה הזאת כדי לשרוף ולהבעיר את השטח, מתוך ידיעה ברורה מה המעשים שלהם יעשו, אני מזדעק ומזדעזע.

אורן אסף חזן: כשאני רואה אותם קמים וצועקים נגד חוק כמו החוק הזה שעומד לפתחנו, שיכול לתת שירות טוב לצעירים ולתת אופק ותקווה, שגם אם הם עשו טעות אז כשהם מגיעים לצבא – הם או הן – הם יוכלו להתחיל דף חדש.

אורן אסף חזן: וגם פה הם מתנגדים.

אורן אסף חזן: אני מבין דבר אחד – ומשפט אחד אחרון, ואני מסיים – –

מאיר כהן: אחרון.

אורן אסף חזן: – – החבר'ה האלה שנמצאים פה, נמצאים פה מתוך שנאה ומתוך רצון להרוס ובטח שלא לבנות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אורן אסף חזן: אנחנו, מחנכים אותנו לאהוב.

אורן אסף חזן: אתם מחנכים לדברים שהם רחוקים לגמרי.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חבר הכנסת אכרם חסון – לא נמצא; חברת הכנסת סבטלובה – לא נמצאת; יוסי יונה – לא נמצא; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת סעדי – לא נמצא; באסל גטאס, חבר הכנסת – מוותר; חבר הכנסת מסעוד גנאים – מוותר; חבר הכנסת קרא – מוותר.

מאיר כהן: אם כן, חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק שירות ביטחון, (תיקון מס' 23) (קביעת פקודות בעניין המלצה על קיצור תקופת התיישנות או תקופת מחיקה של חייל), התשע"ז–2016.

מאיר כהן: בבקשה, אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – 5 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 23) (קביעת פקודות בעניין המלצה על קיצור תקופת התיישנות או תקופת מחיקה של חייל), התשע"ז–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 30 בעד, חמישה מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

מאיר כהן: [נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו חוזרים, ברשותכם – חברת הכנסת ברקו, חברת הכנסת ברקו, חבר הכנסת מיקי לוי.

מאיר כהן: אדוני, אני כבר הכרזתי על דבריך, אז אנא ממך.

מאיר כהן: אנחנו עברנו, וחוזרים אליך עכשיו.

משה גפני: אה, חוזרים – – –

מאיר כהן: עכשיו, כן.

מאיר כהן: חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, יציג את החלטת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיף 57 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018).

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מודה לך על שאתה מאפשר לי להעלות את זה.

משה גפני: היה בחוק ההסדרים הקודם סיפור שלם עם הנושא של תקציב הביטחון וכל מה שנלווה לעניין הזה, ואנחנו מנסים עכשיו לעשות סדר בזה – –

יואל חסון: שכנעת אותנו, גפני.

משה גפני: – – שלא הגופים הביטחוניים יהיו במהלך השנה.

משה גפני: ולכן אני מבקש ממליאת הכנסת: בהצעת החוק ההתייעלות הכלכלית, ביום ו' בחשוון – צריך בכל אופן להגיד את הדברים – 7 בנובמבר 2016, החליטה ועדת הכנסת להעביר את הטיפול בסעיף 57 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, שעניינו תקציב הגופים הביטחוניים, לטיפולה של ועדה משותפת לוועדת הכספים ולוועדת החוץ והביטחון.

משה גפני: כמו כן, ועדת הכנסת קבעה כי לטיפולה של ועדה משותפת זו תועבר גם הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 9), שנתקבלה גם היא בכנסת בקריאה ראשונה ביום א' בחשוון התשע"ז, 2 בנובמבר 2016.

משה גפני: אני עמדתי בראש הוועדה הזאת, ואני מבקש לומר במשפט אחד לחברי הכנסת: אם אנחנו נאשר את הפיצול, ואנחנו נדון בתקציב של הגופים הביטחוניים בנפרד עכשיו, לא נצטרך במהלך השנה להביא העברות ולהיכנס לתוך המערכת הבעייתית שהייתה בפעם הקודמת.

משה גפני: ולכן אני מבקש את הפיצול הזה, כדי שהוועדה המשותפת בראשותו של אבי דיכטר תוכל לדון בתקציב של הגופים הביטחוניים ולהביא אותו לאישור, ואנחנו לא נצטרך במהלך השנה כאילו להתחיל מהלך חדש.

משה גפני: ולכן, הפיצול מחוק ההסדרים הכללי, שאנחנו דנים בו בנפרד גם בוועדת הכספים, אבל גם בוועדות אחרות, הדיון בהם יימשך, ובחוק הזה שאנחנו מפצלים עכשיו אנחנו נקיים דיון כבר עכשיו, על התקציב עצמו, ונביא אותו לאישור כתקציב שבתוך תקציב המדינה.

משה גפני: אני מבקש את הפיצול – את האישור לפיצול – של מליאת הכנסת.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: להזכירכם, מי שבעד – אנחנו מאשרים את הפיצול, את הצעת הוועדה.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד הצעת ועדת הכספים – 24 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכספים בדבר פיצול סעיף 57 להצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, נתקבלה.

מאיר כהן: היו"ר מאיר כהן: 24 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

מאיר כהן: אם כך, החלטת ועדת הכספים אושרה.

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 25) (פטור מבחינת רישוי), התשע"ז–2016 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/668); נספחות.

מאיר כהן: ] (קריאה ראשונה)

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 25) (פטור מבחינת רישוי), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יוזמהּ, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

מאיר כהן: פקודת הרוקחים.

אלי אלאלוף: ערב טוב, כבוד היושב-ראש ידידי מר מאיר כהן, חברי הכנסת, השרה לנדבר, שיש לה עניין מקצועי גם בחוק הזה, לא רק בתפקידה כשרת העלייה והקליטה, אבל הוא לא מופנה אך ורק לעולים חדשים.

אלי אלאלוף: אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 25) (פטור מבחינות), התשע"ז–2016, הצעה שלי.

אלי אלאלוף: לפני כמה שבועות הבאתי בפניכם לקריאה טרומית את הצעת החוק הזאת, שתקל שילוב תושבים חוזרים ועולים חדשים במקצוע הרוקחות.

אלי אלאלוף: היום, לפי הפקודה הקיימת, כל רוקח אחרי הכשרתו ועבודתו והוותק שצבר בחוץ-לארץ חייב בבחינת רישוי בהגעתו לארץ.

אלי אלאלוף: הדרישות האלה, שהן לפעמים מאוד מכבידות, אם לא להגדיר אותן אפילו ביורוקרטיות, מיותרות, מכבידות על האנשים לחזור ולהשתלב במערכת שכה זקוקה להם.

אלי אלאלוף: אנחנו, בהתייעצות עם השר והמנכ"ל, וכל מערכת הבריאות, הגענו למסקנה שאפשר להקל בתנאים מסוימים על רוקחים שבאו עם רישיון מחוץ-לארץ, אחרי ותק של שנתיים של התנסות במקצוע הזה.

אלי אלאלוף: אנחנו, כדי לוודא שהכשרתם היא הולמת ומתאימה, מבקשים מהם לעבור פה בארץ בחינה בתחום המשפטי בלבד, דיני רוקחות, כדי שילמדו את החוק שמחייב את הרוקחים בארץ.

אלי אלאלוף: דבר שני, האפשרות – חובה עליהם לעבוד תחת רוקח מורשה במשך שנה, כדי להוכיח את יכולתם ולקבל מהרוקח המורשה הזה המלצה מטעמו כדי להיות רוקחים במערכת.

אלי אלאלוף: נוסף על כך שמורה למנהל הזכות לדרוש ממבקש הפטור לבצע בחינת רישוי בהתאם לשיקוליו, לשיקול דעתו, במצבים מסוימים, דבר שאינו חובה, אני שוב אומר.

אלי אלאלוף: אנחנו רואים שיש בהצעת החוק מחשבה מעמיקה שדואגת לבריאות הציבור מצד אחד, והקלה של הרגולציה שפשוט הייתה מיותרת ומכבידה.

אלי אלאלוף: הצעת החוק הזאת היא חלק ממגמה כוללת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ושלי באופן אישי, להקל ברישוי ובהכרה במקצועות הרפואיים לבעלי רישיון מחו"ל.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שעד עכשיו, לשמחתי, טיפלנו בכל הנושאים הקשורים לפארה-רפואי – למקצועות הפארה-רפואיים.

אלי אלאלוף: אנחנו גם עסקנו בנושא של רישוי, באותם עקרונות של הקלה, גם לרופאי שיניים, ואנחנו ממשיכים במגמה, ויש פה הרבה מאוד חברים – עודד ושרת הקליטה של היום – שהם היו בין היוזמים, בוודאי שר הבריאות והמנכ"ל שלו בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה לציין, ברשותכם: אנחנו נמשיך גם להקל על מערכות של אחיות, כי היום אחיות לא מתקבלות, ואנחנו לקראת סיום של הסכם עם משרד הבריאות על כך שכל האחיות יתקבלו, לפחות בשלב ראשון כאחיות מעשיות, ובהמשך יקבלו הכרה מלאה ויוכלו להשתלב במערך האדיר שלנו בנושא זה.

אלי אלאלוף: גם לגבי הרופאים זה בליין – אנחנו רוצים לטפל.

אלי אלאלוף: אני רוצה רק להזהיר – עוד נקודה אחת: גופים פוליטיים מחוץ-לארץ אימצו לעצמם כל מיני הצלחות ודחיפות בחוק הזה.

אלי אלאלוף: החוק הזה, אין לו שום שיקול פוליטי, מפלגתי, משום מפלגה.

אלי אלאלוף: הוא נתמך גם בוועדה על-ידי כל הנוכחים בוועדה, וכל המפלגות, ללא שום שיקול פוליטי.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה בזהירות, כדי לא לפגוע באנשים שמתחזים למקדמי חוק בישראל.

אלי אלאלוף: מי שרשאי לקדם חוק זה רק אנחנו, חברי הכנסת, במליאה המכובדת שלנו.

אלי אלאלוף: אני חייב להודות למשרד הבריאות – בנושא של הרוקחות, לד"ר איל שורצברג, שטיפל באופן אישי, כמובן עם המערכת.

אלי אלאלוף: הצעת החוק אושרה פה-אחד בוועדה, ואני מבקש לאשר אותה בקריאה ראשונה כדי שנעבד אותה סופית לקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: זוהיר בהלול, בבקשה – אינו נוכח; אוסאמה סעדי – אינו נוכח; אליעזר מוזס – אינו נוכח.

מאיר כהן: עבד אל חכים חאג' יחיא, אתה תספיק לסח'נין?

אלי אלאלוף: – – –

מאיר כהן: כן, אנחנו לא צריכים, היא מנצחת כל הזמן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי אלאלוף, אני אתחיל בזה, חבר הכנסת אלאלוף – אני מתחיל בזה שאני מברך על החוק ועל יוזמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חוק מאוד חשוב, כי אנשים שלמדו ועבדו במקומות אחרים, אני חושב שמגיע להם לעבוד גם פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אם הם טובים – אם הם טובים לעבוד שם, אם הם יכולים להרכיב את התרופות ולמכור אותן – כי יש הרבה אנשים שהתפקיד שלהם זה רק למכור את התרופות, הם עובדים בבתי-מרקחת, לא מכינים את התרופות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולכן, חשוב מאוד, החוק הזה, במיוחד שיש בתוכו שהוא יעבור ליווי, מין סטאז' מסוים, של שנה, כך שגם את השמות של התרופות, את התרכובת שלהן ואת כל מה שצריך הם ילמדו, מעבר למה שהם למדו באוניברסיטה, וזה חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל החוק הבא צריך להיות החוק של הרופאים – לא יכול להיות שאנשים ילמדו רפואה באוניברסיטאות מוכרות מבחינת מדינת ישראל, האוניברסיטה – התעודה שלה מוכרת, לכן הם מרשים לו לגשת לבחינה, בחינת המדינה, להכשרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה שיותר קשה זה שרופא לא יכול לעבוד אפילו כאח, לא יכול לעבוד בבית-חולים, לא יכול לעשות כלום לחולה, כי הוא עדיין לא רופא, כל עוד הוא לא עבר את הבחינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי חבר, אני מכיר, 20 שנים הוא כבר רופא, הוא בחו"ל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יכול להיות שאחרי 20 שנים – והוא בכיר בבתי-חולים באותה מדינה באירופה, נמצא שם, עשה שתי התמחויות בנוסף ללימודים שלו – הוא מגיע לפה אחרי שנים, מנסה לעבור את הבחינה והוא לא מצליח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם ייתכן שהגופים שלנו בארץ הם שונים מאותם גופים של האנשים באיטליה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יכול להיות שהוא יכול להיות רופא שם ופה לא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שעם הברכה צריך לקדם, ואני אתמוך בקידום חוק דומה, אפילו אם הוא יהיה קצת יותר מחמיר מבחינת הרופאים, אבל צריך להגיע למצב שאנשים שלמדו, עבדו, יכולים לעבור גם את הסטאז', כי הוא לא יכול להתחיל את הסטאז' אם לא עבר את הבחינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה, לתת לו במקביל, לפחות, שיעבוד גם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אנחנו נתמוך בחוק הזה, ומקווים לחוק הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: עבדאללה אבו מערוף – שלוש דקות, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרה סופה לנדבר, לא נשאר לי אלא להגיד שאני לא רק מעורב אישית ותומך בחוק, אלא שאם הייתה אפשרות לעבור ישר לקריאה שלישית, אז היינו עוברים עכשיו לקריאה שלישית.

עבדאללה אבו מערוף: זה מבורך.

עבדאללה אבו מערוף: הדברים, במיוחד אצלנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הדברים הם, מה שנקרא, דברים אובייקטיביים מאוד, יש הסכמה, וזה ענייני מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, תודה רבה ליושב-ראש הוועדה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נתקדם הלאה אכן לתקן ולחוקק את החוקים האזרחיים המתאימים לכל אזרח ואזרחית בצורה הנכונה, המתאימה ביותר והאובייקטיבית ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, יש שחשבו שלאחר שהרוקחים איבדו את יכולתם המיתולוגית לפרשן את כתב הרופאים, כתב הסתרים של הרופאים, אז המקצוע ירד פלאים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, פעם, אני בעצמי, אני, בתור הרוקח היחיד בהיסטוריה של הכנסת, ידעתי איך כל רופא כותב.

ג'מאל זחאלקה: איך הוא כותב את ה-E ואת ה-A, ולמדתי עם הזמן לזהות כתב של רופאים – זה לא דבר קל, דרך אגב.

ג'מאל זחאלקה: למרות שהחוק חייב לכתוב ב-Capital Letters, זה לא עזר.

ג'מאל זחאלקה: אבל היום הכול מודפס.

ג'מאל זחאלקה: הכול מודפס, אתה לא צריך להיות קורא כתב סתרים כדי להבין מרשם של רוקחות.

ג'מאל זחאלקה: היום גם היכולת האחרת של הרוקחים – לזכור בעל-פה את האינטראקציות בין התרופות, כלומר לדעת שלא צריך לקחת "מוקסיפן" עם ברזל ביחד וצריך להפריד כמה שעות בגלל אינטראקציה; לא צריך קלציום עם זה ולא צריך זה עם זה, וזה יכול להחליש, ולא צריך אלף ואחד דברים, ויאגרה עם אשכוליות, כל מיני, מלא; אי-אפשר, זה עולם שאין לו סוף – היום הכול מופיע במחשב.

ג'מאל זחאלקה: ברגע שאתה מתקתק שתי תרופות שיש בהן ניגוד עניינים, המחשב אומר לך – נורת אזהרה: יש כאן ניגוד בין התרופה A שרשם הרופא והתרופה B שרשם הרופא.

ג'מאל זחאלקה: וזה מתקדם עוד ועוד.

ג'מאל זחאלקה: כאשר ההיסטוריה התרופתית של הקליינט נמצאת אצל הרוקח, אם הוא קליינט שלו, הוא יוכל לדעת לא רק על תרופה שהוא קנה, אלא גם על תרופה שהוא משתמש בה בבית, אם יש לה ניגוד או אינטראקציה עם תרופה שהוא יקבל היום.

ג'מאל זחאלקה: הכול נעשה ממוחשב.

ג'מאל זחאלקה: העולם ממוחשב הרבה יותר מבארץ, הרבה יותר.

ג'מאל זחאלקה: יש דברים שבאנגליה היו לפני 30 שנה, ורק בשנים האחרונות התחילו להיכנס לארץ.

ג'מאל זחאלקה: וטוב שכך.

ג'מאל זחאלקה: צריך לפנות את הראש – כמובן, הידע צריך להיות שם – אבל לפנות את הראש ליחס אנושי יותר וליחס אישי יותר לקליינט ולחולה.

ג'מאל זחאלקה: להסביר לו, להבין אותו, מה שפעם היה רוקחות קהילתית.

ג'מאל זחאלקה: היום אנחנו מאבדים את זה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: לא רק במחשב אלא גם במחשבה.

ג'מאל זחאלקה: היום הכול אוטומטי, גם במכירה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שכבוד היושב-ראש עשה מעשה נכון שהוא בעצמו יזם את החוק הזה, ואני מברך עליו, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לתת את המחשבה על העניין של רוקחות קהילתית, גם במסגרת הקיימת היום של רשתות גדולות, שאוכלות את הרוקחים – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: – – ואין מקום היום כביכול לבתי-מרקחת קטנים.

ג'מאל זחאלקה: תראו את צרפת – – –

מאיר כהן: אדוני, תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: מאה אחוז.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת דודי אמסלם – אינו נוכח; חברת הכנסת בן ארי – מוותרת; חברת הכנסת זהבה גלאון – לא נמצאת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת גליק – לא נמצא; חבר הכנסת אוחנה – לא נמצא; חברת הכנסת רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא; חברת הכנסת אבקסיס – לא נמצאת; חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא; חברת הכנסת רויטל סויד – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בזמן שאנחנו מחוקקים חוקים באמת באמת חשובים, מאחורי הקלעים של הקואליציה הזאת, של הממשלה הזאת, יש קרב אמיתי, קרב שחשבתי שכדאי שמליאת הכנסת תדע עליו.

יואל חסון: אני רוצה שתדעו מה ראש הממשלה אומר בישיבת הקבינט.

יואל חסון: מה ראש הממשלה אומר על חוק ההסדרה, שאתם הצבעתם עבורו; ראש הממשלה שלכם, שלנו, נתניהו, אומר: "אישור החוק להלבנת מאחזים עלול להביא לחקירה נגד בכירים ישראלים בהאג".

יואל חסון: מוסיף, חבר הכנסת פורר, מוסיף שר הביטחון ליברמן ואומר, שואל את בנט: "אתה תשמח לראות אותנו בהאג?

יואל חסון: " ואומר נתניהו בדיון הזה, אומר נתניהו בקבינט: "העברת החוק תדחוף את אובמה למועצת הביטחון".

יואל חסון: עכשיו, למה אני רוצה להציף את הנושא הזה במליאה בשעה הזאת בזמן הזה?

יואל חסון: כדי שכולנו נדע, שכולנו נדע, שכולנו נדע – –

קריאה: – – –

יואל חסון: – – שאתם ידעתם, שאתם ידעתם; שראש הממשלה ידע ושר הביטחון ידע ושרי הקבינט ידעו את הנזק הענק והגדול הזה שחוק ההסדרה ייצור למדינת ישראל.

יואל חסון: את זה לא אנחנו אומרים, לא אנחנו נביאי הזעם; זה נתניהו, המנהיג שלכם, זה שאתם חותמים על כל מילה שהוא אומר.

יואל חסון: הוא אומר, הוא אומר את הדברים הללו.

יואל חסון: הוא מזהיר מפני התוצאה החמורה של חוק ההסדרה.

יואל חסון: אז לא תוכלו להגיד שלא ידעתם ולא תוכלו להגיד שלא שמעתם, כי אתם מביאים עלינו אסון.

יואל חסון: אתם שוברים פה את המסגרות הבסיסיות של הדמוקרטיה הישראלית.

יואל חסון: אתם מכרסמים ביסודות הדמוקרטיה.

יואל חסון: אתם זוכרים את המשפט הזה?

יואל חסון: אתם זוכרים מי אמר את המשפט הזה?

יואל חסון: כרסום יסודות הדמוקרטיה.

יואל חסון: זה מה שאתם עושים עכשיו, חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: איך ידעתי שתפנה אלי.

ענת ברקו: מזמן לא דיברת אלי.

יואל חסון: וזה לא אנחנו אומרים.

יואל חסון: זה לא אנחנו אומרים.

יואל חסון: ליברמן אומר, נתניהו אומר, אתם אומרים – אתם אומרים שהחוק הזה יפגע פגיעה אנושה במדינת ישראל, ויש לכם עדיין יותר מ-24 שעות לעצור את האונייה הזאת, לעצור את הרכבת הזאת, לעצור את האסון הזה שנקרא חוק ההסדרה.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איוב קרא – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת נורית קורן.

מאיר כהן: לאחר מכן – אתה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות, גברתי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לחבר הכנסת אלי אלאלוף, שלקח על עצמו את המשימה החשובה ביותר, לתקן את פקודת הרוקחים.

נורית קורן: אני, כיושבת-ראש השדולה למען עולים דוברי צרפתית, לקחתי על עצמי לתקן כמה עוולות שנמשכו כל כך הרבה שנים, ואני שמחה שאתה ידיד אמת, ידיד לעבודה, ואנחנו חוברים יחד ומתקנים את מה שצריך תיקון.

נורית קורן: הרוקחים – זה בהמשך לרופאי השיניים.

נורית קורן: נשאר לנו עכשיו אחיות, אחים ורופאים.

נורית קורן: ככה אנחנו נגרום שכל מי שרוצה לעלות לארץ-ישראל ולהשתקע יוכל לעבוד ולהתפרנס בכבוד.

נורית קורן: לכן, הדברים האלה מאוד מאוד חשובים.

נורית קורן: אני מאוד מקווה שגם פקודת הרוקחים תתוקן, ויהיו תקנות במהרה, כמו שעשינו עם רופאי השיניים.

נורית קורן: לכן – ברכות, ונמשיך, שנגיע לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת פורר עודד, בבקשה.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני באמת מכיר קצת את הנושא הזה, גם מתפקידי הקודם וגם מהקדנציה הקודמת.

עודד פורר: אני חושב שזה המקום לברך גם אותך, חבר הכנסת אלאלוף – אנחנו גם מכירים מהקדנציה הקודמת, וגם – מי שלא נמצא כאן – השר ליצמן.

עודד פורר: יצא לי לעבוד מול משרד הבריאות לפני כן, היו לנו הרבה מאוד תיקוני חקיקה למען העולים, שהיו צריכים להיכנס לטובת העולים, ולצערי, לא זכו לאוזן קשבת.

אלי אלאלוף: זה לא רק לטובת העולים; זה לטובת תושבים חוזרים לארץ, כולם.

עודד פורר: עולים ותושבים חוזרים.

עודד פורר: אגב, משרד העלייה והקליטה מטפל גם בעולים וגם בתושבים חוזרים.

עודד פורר: וגם בהקשר הזה – גם בהקשר הזה יש אוזן קשבת אצל השר ליצמן ובמשרד הבריאות.

עודד פורר: אני חושב שזה צעד ראשון – לא ראשון כבר, אפילו שני ושלישי בקדנציה הזאת, לטובת הנושאים הללו, אבל זה כן חושף את הבעייתיות בביורוקרטיה הישראלית, ובעובדה שאנחנו מאוד נהנים להחיל על עצמנו הרבה רגולציות של האיחוד האירופי, למשל, אבל כשהרגולציות האלה מקלות אז אנחנו בורחים אחורה.

עודד פורר: הרי כל הזמן – בנושאים מיסויים ובנושאים כלכליים אנחנו כל הזמן עושים את ההשוואות עם האיחוד האירופי, אבל אני חושב שיש מקום שמשרד הבריאות יאמץ את הדירקטיבה של האיחוד האירופי לגבי הכרה במקצועות רפואיים במדינות האיחוד האירופי.

עודד פורר: כשם שיכול לעבור בעל מקצוע רפואי מצרפת לספרד, ומאיטליה לצרפת, ויודעים את רשימת המוסדות המדויקת, שאם הוא למד בהם מכירים אוטומטית בתואר שלו, ויודעים בדיוק מה הוא עשה ולא עשה, ואם הוא עשה את זה אפשר להכיר אוטומטית ברישיון שלו, אין שום סיבה – שום סיבה – שמדינת ישראל לא תחיל על עצמה בדיוק את אותם התנאים, ותנהג – שמבחינתנו כל המקצועות הללו, שהיום מי שעולה לארץ או תושב חוזר עובר ויה דולורוזה במסדרונות הביורוקרטיים, עד שחלקם מתייאשים ומהגרים למדינות אחרות – אם אנחנו ננהג בצורה של החלת הדירקטיבה של האיחוד האירופי על מדינת ישראל, נקל עליהם ונסייע גם בידינו ובידי המערכת הרפואית, שמשוועת לאחים, אחיות ורופאים בכל סוגי ההתמחות.

עודד פורר: אני רק בטוח שיש לי שיתוף פעולה מלא גם ממך, כיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואין לי ספק שנזכה גם לשיתוף פעולה של השר, אבל אם נוביל את השינוי הזה, זה יהיה השינוי הכי משמעותי, שיהיה – מה שנקרא – צעד משלים לכל הצעדים הקודמים שנעשו עד עכשיו, בשנה האחרונה.

עודד פורר: יישר כוח ובהצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן חזן – אינו נוכח.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 25) (פטור מבחינת רישוי), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה, ברשותכם.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (מס' 25) (פטור מבחינת רישוי), התשע"ז–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק מוחזרת לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: תודה לכם.

מאיר כהן: אני מזמין את שר החקלאות, השר אורי אריאל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת השכל – בבקשה, גברתי.

שרן השכל: ישראל צורכת כ-30,000 טון אגסים מדי שנה.

שרן השכל: כ-3,000 טון אגסים מיובאים באישור לישראל מדי שנה.

שרן השכל: השנה יובאו לישראל כ-7,000 טון אגסים ללא אישור, על חשבון התוצרת המקומית.

שרן השכל: הדבר פוגע בחקלאים וגורם להפסדים.

שרן השכל: רצוני לשאול: 1.

שרן השכל: האם נכון הדבר?

שרן השכל: 2.

שרן השכל: אם כן – מה הוא ההסבר לכך?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אדוני.

אורי אריאל: תודה רבה לחברת הכנסת השכל.

אורי אריאל: 1–2.

אורי אריאל: במסגרת הסכמי הסחר של מדינת ישראל קיימות שתי מכסות ייבוא פטורות ממכס של אגסים: האחת – בהיקף 2,140 טון – מאירופה, והשנייה – בהיקף 1,364 טון – מארצות-הברית.

אורי אריאל: מכסת הייבוא מאירופה מנוצלת ברוב השנים במלואה, ואילו המכסה מארצות-הברית מנוצלת לרוב באופן חלקי, בגלל המרחק.

אורי אריאל: בתקופות מחסור, ובהתאם לתנאי השוק המקומי, משרד החקלאות ממליץ לעתים למשרד האוצר על פתיחת מכסות ייבוא וולונטריות כדי להשלים את המחסור ולאפשר לצרכן הישראלי לצרוך את הגידול במחירים סבירים.

אורי אריאל: בשנת 2015 אכן היה מחסור באגסים מגידול מקומי.

אורי אריאל: מסיבה זו הוחלט על פתיחת מכסה בהיקף 3,000 טון, שחולקה באופן הדרגתי על פני השנה כדי לא ליצור נפילה גדולה ואחרי זה עלייה – חולק באופן מדורג.

אורי אריאל: המחיר הסיטונאי – כלומר לא בסופר, אלא שקונים מהחקלאים – של אגסים היה בעת ההיא כ-9 ש"ח לק"ג, והמשמעות של אי-פתיחת מכסה הייתה העמקת המחסור והאמרת מחירי האגסים.

אורי אריאל: נוסף על כך אפשרה פתיחת המכסה צריכת אגסים במחירים סבירים לציבור שאינו צורך בהיתר מכירה.

אורי אריאל: אני מזכיר – אנחנו מדברים על צמוד לשנת השמיטה.

אורי אריאל: לסיכום, כל יבואן רשאי לייבא אגסים לישראל, כפוף לאישורים הנדרשים על-פי חוק ותשלום מכס מלא.

אורי אריאל: בשנת 2016 יובאו עד כה – אנחנו מדברים על השנה – כ-2,100 טון אגסים במכס מלא, כלומר, שסוחר מביא אגסים במכס מלא, סימן שהמחירים בארץ הם גבוהים מאוד, אחרת הוא לא היה מביא.

מאיר כהן: למרות המכס משתלם לו להביא?

אורי אריאל: נכון, בדיוק זה העניין.

אורי אריאל: למרות המכס, ההובלה, הסיכון, באמת סיכון יחסית גבוה – מייבאים כל הזמן, אבל זה סיכון יחסית גבוה – כי המחירים, כולל השנה, הם לעתים גבוהים מאוד, אז היבואנים אכן מביאים גם עם מכס, לא בפטור ממכס.

אורי אריאל: על-פי בדיקת גורמי המקצוע במשרדנו, מלאי האגסים במחסנים בשנת 2016 לא היה גבוה באופן משמעותי מאשר בשנים עברו.

אורי אריאל: כל שנה יש איסום – מלשון אסם, שומרים – וגם השנה.

אורי אריאל: ייתכן כי הסיבה למצוקת מגדלי האגסים טמונה במחלת החירכון אשר פוגעת קשות בגידול.

אורי אריאל: כמו כן, גם טיפול לא נכון במלאי האגסים במחסני הקירור הותיר את שאריות היבול מעונת הקטיף הקודמת במצב שכמעט אינו ראוי למאכל.

אורי אריאל: אני רוצה להודות לך על הסכמתך לדחות את התשובה.

אורי אריאל: היא הייתה צריכה להיות לפני שבוע, אז אני מודה לך, על השאילתה בעיקר, אבל גם על ההתחשבות.

מאיר כהן: שאלה נוספת – בבקשה, גברתי.

שרן השכל: מגדלי האגסים פנו אלי מכיוון שיש מאבק מאוד גדול בינם לבין המשווקים, מאבק שאנחנו מכירים, גם דנו בו מעט.

שרן השכל: לטענתם, המשווקים ניסו להתנקם בהם, ועל-ידי כך לגרום לעליית מחירים.

שרן השכל: אנחנו גם יודעים שהרבה פעמים אין קשר בין המחיר – מה שהחקלאי מוכר ומה שהמשווק או הסיטונאי לאחר מכן מוכר אותו למשווק.

שרן השכל: החקלאים אמרו שהסיטונאים ניצלו את המצב על מנת להתנקם בחקלאים.

שרן השכל: הם אמרו שהיו להם טונות בקירור שפשוט המתינו למכירה, וכאיזושהי נקמה קטנה, הסיטונאים פשוט העלו את המחירים וגרמו לכך שייבאו יותר אגסים.

שרן השכל: זה גרם לכך שהם פשוט זרקו והשליכו את התוצרת.

שרן השכל: אז השאלה הנוספת היא: מי בודק האם יש מחזור?

שרן השכל: האם מישהו הולך גם לחקלאים ובודק באיזה מחירים הם בעצם מוכרים את זה לסיטונאים?

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: אני לא מכיר את הטענה שאת אומרת, אז אני רק יכול לבדוק.

אורי אריאל: אם אני אקבל משהו כתוב מהחקלאים – – –

שרן השכל: שלחנו את זה למשרד כחלק מהמסמכים עם השאילתה.

אורי אריאל: אז אני אבחן את זה פעם נוספת.

אורי אריאל: אני מתקשה להאמין, אני אומר לך, לפחות מניסיוני, שהעניין הוא של נקמות.

אורי אריאל: השוק לא מתנהג לפי נקמות.

אורי אריאל: אני לא אומר שאין פעם סיטונאי אחד שרב עם חקלאי או שניים, כמו שגם הם יכולים לעשות לו לפעמים – – –

שרן השכל: ראינו את זה.

שרן השכל: זה לא שזה לא קרה מעולם.

אורי אריאל: השוק בכללותו – סליחה על קולי הצרוד – השוק בכללותו, בהיקף של 30,000 טון, לא מתנהג לפי נקמות.

אורי אריאל: הוא מתנהג כמו שוק, כמו שגזר עולה ויורד, וכשיש יותר, אז המחיר יורד וכן הלאה.

אורי אריאל: אני מתקשה להאמין שזה כך, אני מוכן ודאי לבדוק את זה.

אורי אריאל: ואנחנו לא בודקים מה יש במחסנים של פלוני ושל אלמוני.

אורי אריאל: יש פה חקלאים, יש פה שוק, יש פה תחרות בין המשווקים.

אורי אריאל: אנחנו יודעים שיש בעיה בנושא פערי התיווך, דיברנו על זה פעמים רבות, גם באופן אישי, אבל גם פה במליאה, ואנחנו עובדים על זה על-ידי צו שמחייב את הרשתות הגדולות לתת לנו את כל הנתונים, לפתוח את כל הספרים לפני רואי-חשבון ועורכי-דין עד סוף – – –

שרן השכל: האם ניתן להוציא נתונים לגבי האגסים?

שרן השכל: – – – בין מה שהחקלאי מכר לבין מה שהסיטונאי מכר?

אורי אריאל: אני אבדוק, אני לא רוצה לענות בלי לבדוק.

אורי אריאל: אבל לפי דעתי, כן, הספרים פתוחים על הכול ואפשר לבדוק כל גידול, מה היה בסופר הזה ומה היה בזה, וכן הלאה.

אורי אריאל: ואז נקבל תמונה עד סוף השנה – נקבל את הנתונים וברבעון הראשון של 2017 תהיה לנו תמונה מלאה, ולפיה נוכל להחליט החלטות על בסיס מידע מאוד מוצק ולא על בסיס הערכות והשערות, ואני מקווה שנוכל להוריד ככה את פערי התיווך.

אורי אריאל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לחברת הכנסת השכל.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"ח בחשוון התשע"ז, 29 בנובמבר 2016, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.