ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 167, 2016-11-21 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' בחשוון התשע"ז, 21 בנובמבר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק שמספרה פ/3473/20 וכלה בהצעת חוק שמספרה 3497/20 – הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – תקופת לידה והורות לבן-זוג של עובדת שילדה יותר מילד אחד), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יואל חסון, נחמן שי, דב חנין, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, יעל כהן-פארן, מיקי לוי, איתן ברושי, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, אילן גילאון, עיסאווי פריג', עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, חנין זועבי, סתיו שפיר, יעקב אשר, נורית קורן ועמר בר-לב; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעה בבתי-אבות), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר ודוד ביטן; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – הפחתת סכום האגרה בהגשת עתירה לבית-המשפט לעניינים מינהליים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, אורי מקלב, רויטל סויד, טלי פלוסקוב, שרן השכל, מרב מיכאלי, קארין אלהרר, יוסי יונה, מיקי רוזנטל, עמר בר-לב, יואל חסון, נחמן שי, ציפי לבני, עבדאללה אבו מערוף, דב חנין, יעל גרמן, מיכל רוזין, מיקי לוי ועליזה לביא; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק זיכרון השואה והגבורה – יד ושם (תיקון – יהודים שהצילו יהודים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, נורית קורן, מרדכי יוגב, אמיר אוחנה, איתן כבל, שרן השכל, יחיאל חיליק בר, דב חנין, יואל חסון, מירב בן ארי, אלי כהן, רועי פולקמן, אילן גילאון, מרב מיכאלי, יעקב מרגי, יהודה גליק, עודד פורר וחמד עמאר; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון – דירת מגורים יחידה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני ויעקב אשר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכפלת קצבת נכות בהגעה לגיל הזכאות לקצבת זיקנה), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הוספת מקצוע האבטחה כעבודה מועדפת),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – תפוסה מרבית במקומות בילוי ציבוריים), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – חיזוק הרפואה הציבורית), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, אילן גילאון ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – הזכות למידע מתאגיד פיננסי), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, רועי פולקמן, דוד ביטן, שולי מועלם-רפאלי, אורי מקלב, איתן כבל, קארין אלהרר, אלי אלאלוף, יוסף ג'בארין, יגאל גואטה ומיכל רוזין; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאינם רשאים או שאינם מעוניינים להינשא על-פי הדין הדתי, התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הדגשת המחיר הכולל בפרסומות), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, רוברט אילטוב, חמד עמאר ועודד פורר; הצעת חוק לתיקון פקודת החברות (הסדר נושים בפיקוח בית-המשפט), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אלי כהן, טלי פלוסקוב ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק להגבלת כהונתו של מנהל מוסד חינוך (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת ג'מאל זחאלקה, דוד ביטן, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, יעקב מרגי, אורלי לוי אבקסיס, קסניה סבטלובה ואורי מקלב; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, שלי יחימוביץ, יהודה גליק ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – קרן לתמיכה בחיילים משוחררים בודדים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי ואיציק שמולי; הצעת חוק הבטחת זכויות הפנסיה של עולים, התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, נחמן שי, עבדאללה אבו מערוף, יוסי יונה ויואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת הבטיחות בעבודה (התקנת מכשיר למדידת עוצמת רוח במכונת הרמה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, אלי אלאלוף ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק גיל פרישה לאישה (תיקוני חקיקה),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ז–2016, מאת חברות הכנסת מרב מיכאלי וזהבה גלאון; הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון – הדרכות בטיחות) (הוראת שעה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, אלי אלאלוף ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת עפר שלח, מיקי רוזנטל ואיתן כבל; הצעת חוק חובת התקשרות להורים והודעה על אי-הגעת ילד למוסד חינוך או למעון-יום (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק להנצחת זכרו של רחבעם זאבי (תיקון – ביטול החוק), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק תגמולים לאסירי ציון ולבני משפחותיהם (תיקון – הטבות לאסירי ציון שהגיעו לגיל 85), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת נאוה בוקר, דוד אמסלם, אכרם חסון, אברהם נגוסה, מכלוף מיקי זוהר, יהודה גליק, שרן השכל, אורן אסף חזן ואמיר אוחנה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו נפתח בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תהיה שעת שאלות לשר לביטחון הפנים ולנושאים אסטרטגיים והסברה חבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שמדובר בשני משרדי ממשלה, זו לא תהיה שעה אלא שעה ועשר דקות; אבל, כרגיל, נתחיל בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין, אנא עשו זאת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, תפתח היום את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אתמול נחצה קו אדום, ובעצם נחצו כל הקווים, כאשר שר האוצר אישר הריסת בית ביישוב דרוזי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, הוא יירשם בהיסטוריה כשר הראשון שמאשר הריסת בית ביישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: השר כחלון, שר האוצר הממונה על מינהל התכנון, על ועדות התכנון, על מינהל מקרקעי ישראל ועל תקציב המדינה: אותו בית שנהרס שייך לחייל בשירות סדיר שחזר אתמול בבוקר לצבא, ובשעה 11:00 הרסו לו את הבית.

חמד עמאר: אבא שלו נכה צה"ל.

חמד עמאר: המשפחה היא משפחה שכולה – והרסו לו את הבית אתמול.

חמד עמאר: הקרקע היא קרקע פרטית.

חמד עמאר: היא לא קרקע של המדינה, היא לא קרקע ששייכת למישהו אחר, היא קרקע פרטית שלהם, בבעלות, עם טאבו.

חמד עמאר: ואתמול הגיעו מאות שוטרים, והרסו את הבית.

גלעד ארדן: שוטרים לא הרסו את הבית.

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: השוטרים ליוו, ואני אמרתי את זה אתמול וגם הגנתי על השוטרים.

חמד עמאר: אני הגעתי לשם והגנתי על השוטרים, כי התפקיד של השוטרים זה ללוות את ההורסים.

חמד עמאר: מי שהרס זה מינהל התכנון, של משרד האוצר.

חמד עמאר: ושר האוצר אחראי לזה.

חמד עמאר: לכן אני פונה מכאן לשר האוצר הממונה – עוד פעם אני חוזר – על ועדות התכנון, על מינהל התכנון, על מינהל מקרקעי ישראל ועל האוצר, על התקציב.

חמד עמאר: בוא נקדם את נושא התכנון והבנייה.

חמד עמאר: אני נמצא כאן בכנסת שמונה שנים וכמעט כל שבוע מעלה את הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חמד עמאר: חבל על אותם צעירים.

חמד עמאר: חבל על אותם צעירים שבונים להם את הבית והורסים להם את הבית.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, היום התקיים בוועדת הכלכלה דיון סביב הסכנה הגדולה שמרחפת מעל עסקים רבים בדרום הארץ, סכנת הסגירה.

מאיר כהן: בהזדמנות הזאת אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת איתן כבל, ולהודות לו על שפינה הכול לנושא החשוב הזה.

מאיר כהן: אבל היות שמדי פעם אנחנו שומעים את הטיעונים שבכנסת לא עושים דבר וחברי כנסת אינם עובדים, לצערי הגדול – הוזמנו כל ראשי הערים בדרום, כולם, עד האחרון שבהם, למעט ראש עיריית דימונה שהתקשר אלי וביקש את סליחתנו על כך שהוא לא הגיע, אף אחד מראשי הערים לא הגיע.

מאיר כהן: חברי, ראשי הערים, אני בא מתוככם.

מאיר כהן: חשוב מאוד לשלב ידיים ובשיתופי פעולה עם הכנסת הטובה הזאת, לשנות את המציאות.

מאיר כהן: צר לי על כך שבחרתם לא להגיע.

מאיר כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

באסל גטאס: אני גם רוצה לדבר על נושא הריסת הבית בחורפיש והכוחות שהיו באום-אלחיראן, כדי להתחיל להבטיח את תהליך הריסת הבתים ביישוב שעליו דיברנו כאן הרבה.

באסל גטאס: האבסורד הוא שזו אותה מדינה; זה אותו משטר שעומד על ארבע כבר חודשים, חודשים, כדי להכשיר כמה בתים שנבנו בניגוד לחוק ועל קרקע פרטית שאינה שלהם.

באסל גטאס: ומנסים – והעבירו – את חוק ההסדרה.

באסל גטאס: איזו שיטה זו?

באסל גטאס: איזה משטר זה?

באסל גטאס: כשאנחנו מדברים על זה שזה משטר גזעני ומשטר הפרדה גזעית – לפעמים אנחנו בעצמנו כאילו מגזימים.

באסל גטאס: אתם דואגים לבסס את ההנחה הזאת שזה משטר אפרטהייד, של אפליה גזענית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אני מדבר לחברים במליאה אבל בעיקר אליך, מכיוון שאני יודע שאתה יכול לתרום לסוגיה הזאת.

זוהיר בהלול: לא אדבר, לא על הבית שנהרס בכפר חורפיש – זה כואב ודואב – לא על אום-אלחיראן ולא על סוגיה ערבית כלשהי, ואפילו לא על חוק המואזין.

זוהיר בהלול: אני רוצה לדבר אתך על בית-הכנסת למְלֶח במרקש במרוקו.

מאיר כהן: למְלַאח.

זוהיר בהלול: למְלַאח.

זוהיר בהלול: זה מהמילה "מלח".

זוהיר בהלול: אני ככה שמעתי את האקסנט, סליחה, מאיר.

זוהיר בהלול: בית-הכנסת, כמו כל המקומות הקדושים במרוקו – –

מאיר כהן: – – –

זוהיר בהלול: יפה מאוד.

זוהיר בהלול: – – מובן שהוא זוכה לתמיכה, כמו הקהילה היהודית, מהמלך מוחמד השישי.

זוהיר בהלול: בכל אופן, היהודים הטובים של הקהילה היהודית שם, שמנסים לשמר את זכותם ואת חובתם על המקומות הקדושים, אין ידם משגת לעשות זאת.

זוהיר בהלול: הם נאנקים קשות כדי לקיים את ההלכות של הדת היהודית באותו מקום.

זוהיר בהלול: ביקשו מאתנו בכל לשון, להעביר את המסר הזה לממשלת ישראל, ואני, הערבי המוסלמי תושב מדינת ישראל, שמי בארץ ציון זוהיר בהלול, מבקש מממשלת ישראל היהודית והדמוקרטית לשמר את המקומות הקדושים של היהודים בנכר, כי זו זכותם וזו חובתכם לעשות זאת.

זוהיר בהלול: אם לא תעשו כן, נדמה לי שתאבדו את צלם האנוש שבקרבכם.

זוהיר בהלול: ממשלת ישראל מצווה להתייצב לצד היהודים שנשארו במדינות ערב ושם הם מקבלים את חסותן של ממשלות מדינות ערב כדי לקיים את המקומות הקדושים בצלם האל ולשמר את בתי-הכנסת במצב סביר.

זוהיר בהלול: זו קריאתו של הערבי למען העם היהודי בנכר.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, טוב שהשר לביטחון הפנים יושב כאן.

עיסאווי פריג': אומנם תהיה לנו הזדמנות לשאול אותו, אבל אני רוצה להקדיש את הדקה הזאת לרציחות ולפשע שממשיך להשתולל בקרבנו; בתוך מדינת ישראל, בחצר האחורית של המדינה.

עיסאווי פריג': אני רק רוצה להזכיר ולשאול – ראש הממשלה יחד עם השר לביטחון הפנים, לגבי הרצח שהיה בדיזנגוף עמד ואמר:

עיסאווי פריג': אני לא ארשה מצב של מדינה בתוך מדינה.

עיסאווי פריג': מאז ההצהרה הזאת, מעשי הפשע, הרצח והירי בחברה הערבית מקבלים תאוצה שקשה לתאר אותה.

עיסאווי פריג': כשאתה שומע את הדיווחים היומיומיים – כאילו אתה נמצא בדרום-לבנון.

עיסאווי פריג': זה נמצא בתוך מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אתמול – – –

אחמד טיבי: – – –

עיסאווי פריג': לפני חמש דקות מישהו גם נורה, תפאדל.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: אתמול היו התבטאויות אומללות של קצינים במילואים, אלוף במילואים, תתי-אלופים במילואים, על אנשים בשריון.

חיים ילין: אני רוצה להגיד לך, כבוד היושב-ראש, לקחו אותי אחורה הרבה מאוד שנים.

חיים ילין: נשים, גברים, לכל אחד יש תפקיד, אבל כשצריך להגן על המולדת וצריך לשרת את מדינת ישראל, אין גברים ונשים, יש בני-אדם שרוצים לתרום.

חיים ילין: וצה"ל הבין את זה, אפילו בתי-המשפט הבינו את זה, ופתחו את הדלתות כמעט בכל מקום.

חיים ילין: האמירה האומללה שהשמאל מנסה לדחוף נשים לתוך תא של טנק כדי שצה"ל ייחלש – ואותו אדם שאומר את זה הוא יושב-ראש בחברת החשמל ואלוף במילואים – אז אני מציע, קודם כול, שאת כל האנרגיה השלילית שהוא הוציא יוציא קודם כול לאנרגיה חיובית, למען זה שלכולנו יהיה חשמל בבית, וחשמל זול.

חיים ילין: האמירות האלה לוקחות את מדינת ישראל אחורה.

חיים ילין: אלה אמירות אומללות, ואני מאוד מקווה שצה"ל יקבל את ההחלטות הנכונות.

חיים ילין: אנחנו נתמוך בכל החלטה של צה"ל, וכמה שפחות אנשים יתערבו.

חיים ילין: בסופו של דבר, אנשים נלחמו בשביל לשרת בצה"ל, ואני בטוח שימשיכו לעשות זאת למרות אמירות אומללות כמו של יושב-ראש בחברת החשמל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, במסגרת הדיונים בתקציב וחוק ההסדרים '17–'18 התקיים היום דיון ראשון בנושא המיסוי על דירה שלישית.

איתן ברושי: אין ספק שזה מעורר מחלוקת, גם אין ספק שאין לזה רוב, נכון להיום, לחוק הזה.

איתן ברושי: הוא לא יעבור.

איתן ברושי: אבל מה שאני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, ולחברי הכנסת, מה שאני מזהה בתקציב המדינה כפי שהוא מוצג על-ידי האוצר, זה לא דאגה לתחום זה או אחר, אלא בעיקר איך להביא כסף, והפכו את רשות המסים ואת משה אשר למקור העיקרי לתקציב המדינה, כי בלעדיו לא יהיה תקציב.

איתן ברושי: מדינה שהצמיחה שלה היא קניית מכוניות, נסיעה לחוץ-לארץ והשקעה חד-פעמית ב"אינטל", כפי שהאוצר מדווח, בעצם הופכת את המיסוי, שכאילו היא מקטינה אותו, מצד אחד, ומגדילה אותו בהרבה מסים עקיפים, מצד שני, הופכת את רשות המסים למקור שבלעדיו לא יהיה תקציב המדינה.

איתן ברושי: ראינו את גם בחוקים של מיסוי פיצויי פיטורין.

איתן ברושי: אין דאגה לזוגות הצעירים, משום שהחוק הזה מזיק עוד בטרם הוא התקבל.

איתן ברושי: כבר עכשיו שכר הדירה עלה, עוד לפני שהחוק נכנס.

איתן ברושי: לכן – אין כוונה לאוצר, אמיתית, לדאוג לזוגות הצעירים.

איתן ברושי: כוונת האוצר – לגייס מקורות כספיים, משום שהוא בנה שימושים בלי מקורות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן ברושי: ולכן צריך להיות זהירים, מה שנקרא, בתחבולות תעשה לך מלחמה, והאוצר מנסה להראות שבתחבולות בונים תקציב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איל בן ראובן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, אני אדבר היום על הנושא של הימורים בחסות המדינה, או בלשון אחרת, הכסף המלוכלך שנכנס לתקציב המדינה והוא מהימורים, כמו "לוטו", "טוטו", "ווינר", כשעשרות-אלפי אנשים הגיעו למצב של התמכרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום בבוקר, כשאני בדרך לכנסת, בעמידה בפקק, בכניסה לירושלים, אני שומע בחדשות דברים מזעזעים – דיברו עם מישהו שמרותק למיטה אחרי שהתמכר, והוא ושלושת אחיו הגיעו למצב שמשכנו את הבית של אימא שלהם, בגיל 85.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה, של הכסף המלוכלך הזה – צריך לסיים את תמיכת המדינה, תמיכת משרד האוצר, ולבטל אותו כליל, כי חיים כאלה לא יכולים להימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי גם מי שמתמכר ולא יכול להגיע לאלה שנקראים "חוקיים", מגיע גם להימורים בשוק האפור, ומזה גם אין חזרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסיים בזה שבדת האסלאם הימורים אסורים בהחלט, והם אחד החטאים הגדולים, לכן, נא לבטל אותם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

איל בן ראובן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, ביקורת היא כלי חשוב ביותר לשיפור מערכות ולתיקון ליקויים.

איל בן ראובן: מאוד התפלאתי לשמוע את התנגדות השרים, וכנראה גם של ראש הממשלה, להחלת ביקורת מבקר המדינה על קרן קיימת לישראל.

איל בן ראובן: קק"ל, בראשות דני עטר, קיבלה עליה את הביקורת החשובה הזאת, ושרים בממשלה מתנגדים, ואני שואל מדוע.

איל בן ראובן: הבנתי שחוששים כי יהא זה תקדים לביקורת המדינה על מוסדות כמו החטיבה להתיישבות ואחרים, וזו בעיני הודאה ואמירה בלתי נסבלת.

איל בן ראובן: לא ייתכן שיש מוסדות כאלה ואחרים שאנחנו חוששים שמא יעמדו לביקורת.

איל בן ראובן: ממה אתם מפחדים, שנדע לאן מופנים המשאבים מתחת לשולחן או בדרכים-לא-דרכים?

איל בן ראובן: אני קורא לממשלה להתעשת ולאפשר ביקורת בקק"ל, ולהרחיב אותה למוסדות נוספים.

איל בן ראובן: אם אפשר, אני חושב ומרגיש מאוד לא נוח עם מה שקרה אתמול בחורפיש.

איל בן ראובן: אין לי ספק – אני משוכנע שיש דרכים אחרות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתמול ראיתי את התמונות של – מאות – מאות שוטרים המלווים יחידת הריסה בחורפיש.

אחמד טיבי: לרגע חשבתי שהיישוב התמרד ומישהו החליט לכבוש אותו מחדש, ואז התברר שבאים כדי להרוס בית.

אחמד טיבי: לראשונה זה שנים רבות נהרס בית ביישוב דרוזי, בחורפיש, שנבנה על קרקע פרטית, (אומר בערבית: אדמה בבעלות פרטית,) ואני תוהה – את מה שחברי לפני לא אמרו, אני אגיד בקול רם:

אחמד טיבי: בעמונה בנו על קרקע ששדדו מבעליה הפלסטינים המסכנים, והיא קרקע פרטית פלסטינית.

אחמד טיבי: קמה כל המדינה – ראש ממשלה, קואליציה, שרים, כנסת, כל מפלגות הקואליציה; הליכוד, ישראל ביתנו, כולנו – מי עוד?

אחמד טיבי: מפלגות חרדיות – –

אורי אריאל: הבית היהודי.

אחמד טיבי: – – כדי להסביר – להסביר את השוד הגדול ביותר לאחרונה, כדי – – –

באסל גטאס: הבית היהודי – – –

אחמד טיבי: והבית היהודי, בוודאי.

באסל גטאס: הוא השודד הגדול.

אחמד טיבי: כדי שלא יהרסו – –

אורי אריאל: – – –

אחמד טיבי: – – ליהודים מתנחלים שודדים.

אחמד טיבי: בחורפיש, אזרחים שומרי חוק – –

אורי אריאל: – – –

אחמד טיבי: – – שבנו על קרקע פרטית שלהם – –

אורי אריאל: זה לא נכון.

אחמד טיבי: – – משום שהמדינה לא מסדירה תכנון ובנייה ביישובים הערביים – –

אורי אריאל: לא נכון.

אחמד טיבי: – – אין תוכניות מתאר, לא נותנים קרקע לזוגות צעירים כמו שנותנים ביישובים היהודיים, ואז צריך ככה לפגוע בכבודם של אנשים?

אחמד טיבי: קורת גג?

אחמד טיבי: תגיד לי, השר אריאל, מסדירים בעמונה והורסים בחורפיש?

אחמד טיבי: – – –

אורי אריאל: אתה יודע שהרסו עשרה בתים בעמונה, או שאתה לא יודע?

אחמד טיבי: שו פיה?

אחמד טיבי: וצריך להרוס את הכול.

אורי אריאל: אתה יודע שהרסו, או לא?

אחמד טיבי: אתה מפריע לי עכשיו.

אורי אריאל: למה אתה לא אומר את כל האמת?

אחמד טיבי: תירגע, תירגע.

יולי יואל אדלשטיין: השר אריאל, חבר הכנסת טיבי סיים את דבריו.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני.

אחמד טיבי: ואז אני קיבלתי טלפונים מאנשים רבים מהיישובים הדרוזיים, כמו שאני מקבל טלפונים רבים כאשר נהרסים בתים בקלנסואה, או בדיר-אל-אסד, או באום-אלפחם.

אחמד טיבי: זה כואב, זה משפיל, זה מקומם, ואז אנשים מתחילים לשאול, בגלל עמונה וחורפיש, (אומר בערבית: יש עֵז ויש עֵז?)

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: מה היחס הזה, המפלה בין אזרח לאזרח?

אחמד טיבי: ולכן, יש לעשות מעשה; הקואליציה הזאת, שהצביעה כולה, (אומר בערבית: אחד-אחד), עבור ההסדרה בעמונה, אחראית להרס הנורא הזה בחורפיש.

אחמד טיבי: ומשפט אחרון: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אין דבר שמגרד את העור שלך טוב יותר מהציפורניים שלך.

אחמד טיבי: טפל בעניינים שלך בעצמך.

אחמד טיבי: כאשר אתה נצרך למשהו, פנה אל מי שמכיר בערך שלך.

אחמד טיבי: זה שמכבד אותך – כבד אותו, ומי שלא מכבד אותך, אלוהים יעשה שלא יכבדו אותו.

אחמד טיבי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אורי אריאל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מותר לדבר, בהחלט, ורצוי לדבר בשתי שפות, אבל הכול עדיין במסגרת אותה דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: גם אם זה היה שתי דקות, זה עדיין היה במסגרת הדקה.

יוסי יונה: אני רוצה להצטרף לכאב שהביע כאן חברנו חמד עמאר על הרס הבית בחורפיש.

אחמד טיבי: לא רק חמד עמאר – – –

יוסי יונה: כולם, כל מי שהביע, גם חיים ילין, גם אחמד טיבי, גם באסל גטאס, וכל אלה שהביעו את מחאתם וכאבם.

יוסי יונה: אני מצטרף לכאב על הריסת הבית בחורפיש.

יוסי יונה: תודה על התיקון.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כולנו כאן, בכנסת, רוצים לשמור חוק, אני מתנגד לבנייה בלתי חוקית, ואין לאשר אותה או לעודד אותה, אבל אנחנו צריכים להבין, קיימת מצוקה ארוכת שנים.

יוסי יונה: ועדת תכנון ובנייה ממש עושה עוול להמון מאזרחי ישראל על-ידי כך שהיא לא מגיעה עם תוכניות מתאר ואינה פותרת את הבעיות האלה, והנה, אנשים נאלצים לבנות באופן שהוא בלתי חוקי בעליל, אבל זה גם בגלל איזה דיאלוג מאוד בעייתי עם מוסדות המדינה ורשויות המדינה.

יוסי יונה: יש כאן מצוקה אמיתית.

יוסי יונה: לכן אני קורא מכאן לוועדות התכנון – במקרה הספציפי הזה של הכפר חורפיש, ומקומות אחרים בוודאי – להגיע להסדר כדי לאפשר לאנשים לחיות בכבוד בארץ הזאת.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף לדברי חברי שהצביעו על מקרי הרצח הנמשכים בחברה הערבית.

מסעוד גנאים: רק ביום אחד שתי רציחות, שני מקרי ירי, ולצערי הרב, את הצונאמי הזה עדיין אנחנו לא מצליחים לעצור.

מסעוד גנאים: בשום תחנה בשום מקום לא אמרנו שהעניין חד-סטרי.

מסעוד גנאים: הכוונה, אנחנו גם לקחנו אחריות על עצמנו, כחברה וכציבור, שאנחנו צריכים לחנך, להעלות את התודעה – לא לאלימות וכן לסובלנות.

מסעוד גנאים: באותה נשימה ובאופן חזק יותר אנחנו אומרים למשטרה: תשנו את השיטה; העניין כאילו לפתוח תחנת משטרה בכפר או בעיר זה – כאילו – פותר את הבעיה – זו טעות איומה.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יהודה גליק: אדוני יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, חברי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, מדינת ישראל יקרה לנו מאוד מאוד מאוד מאוד, פלא, אולי הפלא הגדול ביותר בתולדות האנושות.

יהודה גליק: למדינה הזאת חשוב שיהיה בית-משפט עליון חזק, טוב ובר-אמון.

יהודה גליק: על כן צריך מאוד מאוד מאוד להיזהר לא לאבד את האמון הזה.

יהודה גליק: היום בית-המשפט העליון חצה קו אדום בוהק, כאשר הוא התערב בפסיקות הלכתיות, כאשר הוא מתערב במינוי רב ראשי של צה"ל.

יהודה גליק: הדבר הזה גורם לבית-המשפט העליון לאבד את האמון, ולצערי הרב, זה יבוא לבית-המשפט העליון כבומרנג, וחבל, וחבל מאוד.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעל גרמן: תודה לך, אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, יש לי כבוד רב – באמת – ועמוק – לרב עמאר.

יעל גרמן: אולי דווקא בגלל זה נדהמתי והזדעזעתי מדבריו נגד הומוסקסואלים.

יעל גרמן: הרב עמאר מצא לנכון – שוב – לומר שהומוסקסואליות זאת סטייה, שזאת כת, ובכך למעשה הוא מלבה את מה שהוא כל כך נגדו – את ההסתה נגד הקהילה הגאה.

יעל גרמן: אני חושבת שהרב עמאר צריך להבין שיש הומוסקסואלים רבים, וגם לסביות, וגם בי, וגם טרנסג'נדרים שהם דתיים – הם רוצים לשמור את הדת, וכשהם שומעים שהרב הראשי, מישהו שהוא הרועה הרוחני שלהם, אומר להם: אתם לא יכולים להיות חלק מהחברה בישראל בכלל, בוודאי לא מהדת, איזה פגיעה אנושה זאת בלב אותו אדם.

יעל גרמן: הרי אדם שיש לו נטייה מינית כזאת או אחרת הוא לא יותר טוב ולא פחות טוב, לא יותר מוכשר ולא פחות מוכשר, לא תושב ולא אזרח יותר טוב או פחות טוב.

יעל גרמן: הוא אדם רגיל ונורמלי, כמו כל אחד.

יעל גרמן: ואני מצפה, גם מהרב עמאר, גם מהרב הראשי לצה"ל, גם מכל הרבנים, שייקחו דוגמה מהאפיפיור, שלפני שנתיים אמר שיש לקבל את הקהילה הגאה, יש לשמור עליהם ויש לראות בהם חלק מהחברה.

יעל גרמן: אני חושבת שזה הצעד הנכון, צעד שהוא נכון מבחינה חברתית ומבחינה אנושית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, מחר נציין את היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: בוועדה לקידום מעמד האישה כבר שבועיים דנים בנושאים סביב הנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע שעבר דנו בנושא הסכמי ההשתקה שמבצעים – ביצעו כנראה – בבנק הפועלים, בחברת "שיכון ובינוי", אתמול שמענו גם על הסכם דומה בחברת "מקורות", שבהם מנסים להשתיק נשים שמתלוננות על הטרדות מיניות על-ידי כך שמשלמים להן מכספנו, מכספי הציבור, או שמשתיקים אותן דרך התשלום הזה, או מבקשים התפטרות של המטריד תוך כדי קבלת פיצויים מוגדלים כדי שיצא ממקום העבודה.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, היום השקנו את הדוח השנתי של איגוד מרכזי הסיוע, שחשף בפנינו מצב בלתי נסבל של הטרדות ושל חוסר הגשת כתבי-אישום או מיעוט הגשת כתבי-אישום.

עאידה תומא סלימאן: מחר בית-המשפט יקבל עסקת טיעון ברצח של אישה ערבייה שנרצחה מול ארבעת ילדיה מטווח אפס; ממירים את כתבי-האישום מסעיפי רצח לסעיפי החזקת נשק.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, הרוצחים יצאו אולי אחרי ארבע-חמש שנים מהכלא ויסתובבו בינינו.

עאידה תומא סלימאן: אישה אחרת נמצאה בנגב קבורה, כאשר לפני שהיא נרצחה היא הגיעה לבית-החולים סורוקה כאשר על גופה סימנים לאלימות מאוד קשה, שוחררה ונשלחה הביתה בלי שאף אחד יתערב במקרה הזה, ובסוף היא נרצחה.

עאידה תומא סלימאן: הגופה נמצאה לפני כחודש.

עאידה תומא סלימאן: האישה נמסרה למשפחה, ונקברה, וזהו.

עאידה תומא סלימאן: כנראה במדינה הזאת נשים רוצחות את עצמן, קוברות את עצמן, מטרידות את עצמן, ואף אחד לא זז כדי לעשות משהו.

עאידה תומא סלימאן: אם נמשיך בצורה כזאת, שאף אחד לא יתלונן למה יש אלימות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין תהיה אחרונת הדוברים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את רב-סרן רעות.

איילת נחמיאס ורבין: רב-סרן רעות תהיה המג"דית השנייה בצה"ל, והיא תפקד על יחידת "רוכב שמים" בחיל התותחנים.

איילת נחמיאס ורבין: רס"ן רעות היא התשובה, רבותי וגבירותי, לאביגדור קהלני – גיבור ישראל, אגב – ולרבצ"ר, שחושבים שהגיעה השעה להחזיר את הנשים למטבח.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה לומר לכולם, אני יודעת שפה יושבים חברים רבים שלא חושבים כך, אבל אחרי שהרבצ"ר אמר שאם טנקיסט וטנקיסטית ישבו באותו טנק אז ייוולד להם אחרי תשעה חודשים טנקיסט, כי זה מה שכולנו מבינים, אני רוצה להודיע לכולם: שיירת השוויון יצאה לדרך, זה אבוד, תפסיקו לנסות להחזיר את הנשים למטבח, זה פשוט לא יקרה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאני אזמין את השר גלעד ארדן, רק אזכיר שאנחנו נכנסים בשעה ועשר דקות הקרובות – מכיוון שהשר ארדן מכהן בשני משרדים, אז שעה ועשר דקות – הכללים הידועים לכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני אקבע את סדר השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: שלושה רבעים מהשואלים יבואו משורות האופוזיציה; רבע – מן הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: לא רואה תחרות גדולה על השאלות מן הקואליציה בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לכל שואל.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לכל תשובה של כבוד השר.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי ודאי – לא נאלצתי לעשות את זה עד עכשיו – זכות לפסול שאלות שלא יבואו כלל על נושאים שקשורים לפעילות ממשלה או פעילות המשרדים בראשם השר עומד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לזה, ברוך השם, לא הגענו.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מזכיר גם שיש כלל לא כתוב שמי שיצעק קריאות ביניים ויפריע לסדר התקין של הדיון, יעבור לסוף הרשימה, אם בכלל יוכל לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי וודאי אשתדל ככל כוחי לתת קדימות לחברי הכנסת שבפעם שעברה נרשמו לשעת שאלות – זה היה עם השר דרעי – ולא קיבלו בגלל קוצר הזמן של האפשרות לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: אז נשתדל היום לקדם אותם בתור.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר כל ההקדמה הזאת אני מתכבד להזמין את השר לביטחון פנים, השר לנושאים האסטרטגיים ושר ההסברה חבר הכנסת גלעד ארדן לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: ומחברי הכנסת המעוניינים להשתתף אני אבקש להצביע לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כבר נקבע את הסבב הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הראשון יהיה: חברי הכנסת דב חנין, יחיאל חיליק בר, זוהיר בהלול ואברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: זה הסיבוב הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה ראשונה שלך.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, סוגיית האלימות בחברה הערבית בישראל עלתה גם בנאומים בני הדקה שקדמו לעלייה לדוכן, אבל אנחנו עוסקים בסוגיה כואבת וקשה שמלווה אותנו שנים.

דב חנין: אנחנו מדברים על מציאות שבה בכל חודש – אפשר להגיד אפילו לפעמים בכל שבוע – אנחנו שומעים על מקרי רצח, על הרוגים, על פצועים, על אווירה אלימה ברחובות של יישובים ערביים, על פחד, וגם על תופעה בהיקף גדול מאוד של נשק בלתי חוקי – אגב, מכל מיני סוגים.

דב חנין: אנחנו לא מדברים רק על אקדחים ועל רובים.

דב חנין: אנחנו לפעמים מדברים אפילו על כלי נשק יותר כבדים.

דב חנין: מנהיגי הציבור הערבי, ראשי רשויות, חברי כנסת, פנו ופונים לממשלה, פעם אחר פעם, בבקשה ובהצעה לשתף פעולה בקריאה לציבור לפעול כנגד המחלה הזאת של הנשק הבלתי-חוקי.

דב חנין: לפעול כדי לקדם מציאות בטוחה יותר לאנשים, לנשים, בחברה הערבית, כחלק מהארץ שלנו ומהמדינה הזאת.

דב חנין: השאלה שלי אליך: האם במשטרה ובמשרד לביטחון פנים מגובשת תוכנית מעשית של איסוף נשק בלתי חוקי?

דב חנין: אנחנו מדברים לא רק על נשק שהוא מוסתר, אנחנו לפעמים מדברים על נשק שיורים בו בחתונות.

דב חנין: כולם יודעים את זה.

דב חנין: זה לגמרי פומבי.

דב חנין: זה בכלל לא סודי.

דב חנין: זה ברשות הציבור.

דב חנין: לגמרי.

דב חנין: האם אתם מוכנים להרים את הכפפה הזאת, ויחד עם הנהגת הציבור הערבי להוביל מהלך גדול של איסוף נשק והוצאת הנשק הבלתי-חוקי, הבלתי-מורשה, מהאוכלוסייה הערבית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, לרשות השר עד שלוש דקות.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אני קודם כול רוצה לברך אותך ולשבח את היישום של הרעיון הכל-כך חשוב הזה שמאפשר לחברי הכנסת, באמת, לממש את הסמכות שלהם והתפקיד שלהם לפקח על עבודת הממשלה, לעקוב אחריה ולבקר אותה.

גלעד ארדן: כשמוניתי לתפקידי כשר לביטחון הפנים, עשיתי הרבה מאוד שיעורי-בית ולמדתי מה הם הפערים המרכזיים בגופים ששייכים למשרד ואיפה הם.

גלעד ארדן: בלט לי מאוד שבתפקוד של המשטרה או בפעילות שלה, חסרים נוכחות מספקת ומתן שירותים, שירותי אכיפה, ביישובים הערביים ולחברה הערבית.

גלעד ארדן: כשאנחנו מסתכלים על נתוני הפשיעה, תאונות הדרכים ודברים שהם באחריות המשטרה, אנחנו רואים בהחלט שהנתונים, לצערנו, הם גבוהים משמעותית מהחלק היחסי באוכלוסייה.

גלעד ארדן: כיוון שכך וכיוון שהבנתי שיש כאן

גלעד ארדן: פער היסטורי – זה לא משהו שנולד בשנים האחרונות – הדרישה שלי מראש הממשלה ומהאוצר הייתה אישור של תקנים ותקציב שיאפשרו לתת מענה לבעיה הזאת.

גלעד ארדן: לשמחתי, ואפשר לראות את זה כבר בתקציב שאני מקווה שיאושר בקרוב בכנסת, יש תוספת.

גלעד ארדן: אתייחס בעיקר ליישובים ברחבי המדינה ובעיקר בצפון ובדרום, כי לנושא ביטחון ירושלים, ובעיקר מזרח העיר, יש תוכנית נפרדת.

גלעד ארדן: ליישובים הערביים יש בעצם – או ניתנה – תוספת של 1,350 שוטרים.

גלעד ארדן: זה אמור לבוא לידי ביטוי בצורה של הקמת עשר תחנות משטרה חדשות לגמרי והכפלה של עשר תחנות משטרה קיימות שאמורות, לכאורה, לתת שירותי משטרה גם לעיר מסוימת, למשל עכו, אבל גם להרבה מאוד כפרים, שחלק מהם נמצאים במרחק של יותר מחצי שעה נסיעה מהיישוב.

גלעד ארדן: לכן בכוח-האדם הקיים זה לא סביר לצפות ששירותי המשטרה יהיו אפקטיביים.

גלעד ארדן: אבל צריך להבין, חבר הכנסת חנין, שבין להכריז על התוכנית הזאת וליישם אותה לבין תוצאות בשטח – זה לוקח זמן.

גלעד ארדן: כי מה לעשות, לגייס שוטר למשטרה עם תהליכי הסינון, להכשיר אותו ולהוציא אותו בסוף לפעילות, זה תהליך שלוקח שנה פלוס-מינוס.

גלעד ארדן: לפעמים אפילו יותר.

גלעד ארדן: ופה, כשאנחנו מדברים על מכשולים, לתוכנית הזאת יש מכשולים שאני בטוח שאתה וחברי הכנסת מבינים לא-פחות טוב ממני.

גלעד ארדן: יש כאן משקעים היסטוריים.

גלעד ארדן: יש תחושה של שיטור יתר בנושאים שהם לכאורה לאומיים.

גלעד ארדן: תראו איך אנחנו מתייחסים להריסת בית.

גלעד ארדן: אני לא בא לשפוט את זה, אבל זאת פעולה יומיומית שגרתית ביישובים היהודיים.

גלעד ארדן: כשאנחנו מסתכלים על כמה שוטרים ערבים מוסלמים משרתים במשטרה – ציבור של 20% מהאוכלוסייה ופחות מ-2% מוסלמים משרתים במשטרה.

גלעד ארדן: לכן בניתי – הקמתי – עם המפכ"ל, מינהלת בראשותו של הניצב המוסלמי הראשון אי-פעם מאז קום המדינה, ג'מאל חכרוש, שאני גם משתתף בצערו, כי אחיינו, כידוע לנו, נרצח בימים האחרונים.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

גלעד ארדן: וזה כדי לבנות אמון, כדי לשכנע.

גלעד ארדן: כבר השקענו גם בקמפיין הסברה לשכנוע הדור הצעיר בחברה הערבית להצטרף לשורות משטרת ישראל; בנושאים הללו, שהם קודם כול לטובת הביטחון האישי של הציבור הערבי; שנעבוד עליהם ביחד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

גלעד ארדן: לצערי, זה דבר שלוקח זמן, אבל הוא כבר ביישום, ואתם יכולים לראות אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי תחושה, אדוני השר, שעוד יבואו שאלות בתחום הזה, כך שתוכל להרחיב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב לך.

יולי יואל אדלשטיין: ולאחר מכן נשמע את חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: שלוש נקודות קצרות בשתי דקות: 1.

יחיאל חיליק בר: אדוני, על תאגיד השידור, שהיה אחד ההישגים הכי גדולים שלך מאז שנכנסת לתפקיד.

יחיאל חיליק בר: משום מה נראה שלראש הממשלה יש איזושהי חדווה לסגור אותו, לפתוח אותו שוב; תלוי מה ייתן לו לשלוט יותר בתקשורת.

יחיאל חיליק בר: אבקש מהשר לגלות לנו כיצד הוא הולך לפעול, והאם בנחישות, בנושא התאגיד הציבורי החדש.

יחיאל חיליק בר: 2.

יחיאל חיליק בר: הרשות הארצית לכבאות – חצי שנה ללא נציב.

יחיאל חיליק בר: רב-טפסר שחר איילון סיים את תפקידו כבר לפני חצי שנה.

יחיאל חיליק בר: הרשות הארצית נמצאת ללא נציב.

יחיאל חיליק בר: זה לא הגיוני, זה לא בריא.

יחיאל חיליק בר: השאלה שלי: האם השר מעדיף לחכות לניצב סויסה, גם אם זה ייקח שנתיים, ולהפקיר את התחום החשוב הזה, שכבר ידענו בו לא-מעט אסונות, כידוע לך.

יחיאל חיליק בר: 3.

יחיאל חיליק בר: הפייסבוק הפך מזמן לכיכר העיר החדשה, שכל אחד יכול להגיד בה את דעתו בלי מסננים.

יחיאל חיליק בר: עם זאת, מתברר שההנחה הזאת לא תקפה לגבי גמלאי המשטרה.

יחיאל חיליק בר: גמלאים שמתחו ביקורת על התנהלות המשטרה בעמוד הפייסבוק הרשמי שלהם נמחקו ונחסמו כמו אחרוני העבריינים.

יחיאל חיליק בר: פנסיונרים שנתנו את כל חייהם לארגון – איך הם בכלל מעזים למתוח ביקורת?

יחיאל חיליק בר: ומדוע המשטרה מגבילה את חופש הביטוי של גמלאי המשטרה?

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: הבנתי שלפי הכללים אני לא מחויב לענות על שאלות שהן לא תחת תפקידי הנוכחי – – –

יחיאל חיליק בר: לא, זה הכול תחת תפקידך.

גלעד ארדן: לא.

יולי יואל אדלשטיין: פעילות – – – בוא נגיד ככה: השאלה היא לגיטימית, אז שאף אחד לא – – –

גלעד ארדן: אני לא שר התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: לא, אבל זה היה הפרויקט שלך.

יחיאל חיליק בר: זה היה – – –

גלעד ארדן: כן, ברור.

גלעד ארדן: וכשהייתי ילד עשיתי עוד המון דברים.

יחיאל חיליק בר: לאאא – – –

גלעד ארדן: תראה, לא הסתרתי את עמדתי.

גלעד ארדן: אני חושב שתאגיד השידור הציבורי – קודם כול, שידור ציבורי חשוב שיהיה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: במדינה שיש בה כל כך הרבה מיעוטים וקהילות, וכלכלה ריכוזית, שידור שנשלט אך ורק בידי בעלי אינטרסים כלכליים זה לא דבר בריא.

גלעד ארדן: חשוב שיאזן אותו גם שידור שהוא בבעלות הציבור.

גלעד ארדן: לכן, חשוב שיהיה שידור ציבורי.

גלעד ארדן: פעלתי שעות רבות כדי לבנות את המודל שאושר אז בכנסת.

גלעד ארדן: אני חושב שהוא מודל נכון וטוב.

גלעד ארדן: ככל שתבוא הצעה לבטל אותו, הודעתי שאצביע נגדה, ועד כאן דברי בנושא הזה.

גלעד ארדן: נמתין למסקנות הצוות שהוקם כדי להמליץ על המודל ששר התקשורת ימצא לנכון שהוא זה שצריך להתקיים.

גלעד ארדן: בנוגע לרשות הארצית לכבאות והצלה, בהחלט נעשתה בה רפורמה סופר-חשובה – היסטורית במובנים מסוימים – בשנים האחרונות.

גלעד ארדן: לצערנו, באיחור, ולאחר אסון הכרמל, אבל נעשתה.

גלעד ארדן: אני מקפיד מאוד מאוד שתוכנית ההתעצמות שנבנתה לרשות הזאת תקוים.

גלעד ארדן: נפתחות תחנות חדשות, אני פועל כל הזמן, מלווה אישית מול האוצר, יש תוספת – – –

יחיאל חיליק בר: שאלתי לגבי הנציב.

גלעד ארדן: יש תוספת ורפורמות חשובות בתקציב הקרוב, כולל ביטול האגרות המבצעיות, כך שכל אזרח לא יהסס, יוכל להזמין שירותי כבאות בלי לחשוש שיטילו עליו תשלום לאחר מכן.

גלעד ארדן: פטור לעסקים קטנים – הרבה מאוד תשלומי אגרות.

גלעד ארדן: הרשות מתנהלת, מתנהלת במקצועיות.

גלעד ארדן: אני יכול להגיד שצר לי מאוד שתהליך בחירת הנציב החדש נתקע בגלל קצב החלטות אטי מאוד מאוד בנציבות שירות המדינה.

גלעד ארדן: אני, כמובן, אכבד כל החלטה של נציבות שירות המדינה, אבל אני לא מוכן שבגלל תהליכים – גם אם הם תהליכים משפטיים, אבל אטיים ומסורבלים – ייפסלו מועמדים, ובעצם לא תיוותר לי שום ברירה אלא לבחור מועמד שהמערכת מכווינה אליו או לא מכווינה אליו.

גלעד ארדן: ולכן, הודעתי שאני מצפה – גם כתבתי לנציב משה דיין את עמדתי שחור על גבי לבן – שאני מצפה שההליכים יסתיימו במהרה, ואני אכבד כמובן כל החלטה שתתקבל.

יחיאל חיליק בר: כמה זמן תהיה מוכן לחכות בלי נציב?

יחיאל חיליק בר: כמה זמן?

יחיאל חיליק בר: איפה הגבול שאתה שם?

גלעד ארדן: אני מציע שהשאלה הזאת תופנה כלפי מי שמנהל את התהליך הזה, שמאפשר לי את המועמדים שמתוכם אפשר לבחור, וזה נציבות שירות המדינה.

גלעד ארדן: פניתי בעניין גם ליועץ המשפטי לממשלה.

גלעד ארדן: לגבי הפייסבוק המשטרתי – למיטב מה שראיתי בפעם האחרונה, יש בו כמעט 400,000 חברים – לא נראה לי שיש שם הגבלות של חופש הביטוי, כפי שאתה קורא להן.

גלעד ארדן: אנחנו צריכים להיות מוטרדים מהגבלות אחרות שחברת "פייסבוק" עצמה מטילה על חופש הביטוי, ואיפה היא לא מטילה הגבלות כאלו כשצריך, אבל אני לא מכיר את המקרה הזה.

יחיאל חיליק בר: חסמו גמלאי משטרה.

יחיאל חיליק בר: חסמו אותם.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, חבר הכנסת חיליק בר – –

גלעד ארדן: אני מוכן לבדוק את זה.

יולי יואל אדלשטיין: – – השר סיים.

גלעד ארדן: הבנתי שעל-פי הכללים יש לי עשרה ימים להתייצב שוב, אם הוא יתעקש, ולענות על השאלה הספציפית.

גלעד ארדן: אני מוכן לעשות זאת.

יולי יואל אדלשטיין: אם השר אומר שהוא צריך בירורים נוספים, אכן.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לענות בכתב.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם חבר הכנסת ירצה שתענה מן הדוכן, בהחלט.

יחיאל חיליק בר: אשמח לקבל את זה בכתב.

גלעד ארדן: אז אני אענה בכתב.

גלעד ארדן: אוקיי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת זוהיר בהלול, השאלה שלך, עד שתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: ולאחר תשובת השר – חבר הכנסת נגוסה.

זוהיר בהלול: אדוני השר, מכיוון שאני מייחס לך יושר ויושרה, אני מצפה ממך לתשובה אמיצה.

זוהיר בהלול: האם יש תסמינים של עולם תחתון – – –

גלעד ארדן: רגע, יושר ואומץ חייבים ללכת ביחד?

זוהיר בהלול: כן.

זוהיר בהלול: לדעתי כן.

זוהיר בהלול: האם יש תסמינים של עולם תחתון בחברה הערבית?

זוהיר בהלול: האם אתה יכול לאשר שיש ארגוני פשע בחברה הערבית וגם ראשי פשע בחברה הערבית?

זוהיר בהלול: אני אומר זאת אסוציאטיבית, כי אני חוזר אחורה בערך 30 שנה, כאשר ראיתי במו-עיני באחד העיתונים את רשימת ה-11 של ראשי הפשע בישראל.

זוהיר בהלול: ומשטרת ישראל באומץ רב בתקופה האחרונה מיגרה והדבירה לא-מעט סימנים ותסמינים שכאלה.

זוהיר בהלול: זו לא שאלה של headlines, זו שאלה של תכלית, מכיוון שפשע כרוך בדמי חסות.

זוהיר בהלול: על כך אני יכול לומר לך בפרהסיה שגובים בחברה הערבית דמי חסות.

זוהיר בהלול: האם אדוני המופקד על הביטחון האישי של התושבים – כלל התושבים בישראל – מוכן להודות שאכן התופעה הזאת קיימת?

זוהיר בהלול: ואם היא אכן קיימת, הכיצד אתם מתכוננים להדביר אותה או לפחות לטפל בה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: לא הבנתי למה צריך אומץ ולא הבנתי למה יש פה אלמנט של הודאה.

גלעד ארדן: יש פה מידע שהוא, אני חושב, חשוף בפני הציבור.

גלעד ארדן: כפי שציינת, למשטרת ישראל בשנה האחרונה היו הישגים משמעותיים ביותר בהתמודדות עם ארגוני פשיעה.

גלעד ארדן: בהחלט, רבים מראשי ארגוני הפשע נמצאים היום, תודה לאל, מאחורי סורג ובריח.

גלעד ארדן: לוואקום שזה מייצר – כמו בכל מדינה, כמו בכל ניסיון שראינו בארץ ובעולם – נשאבים גורמים שמתעצמים בזכות זה שארגוני פשע וראשיהם סוכלו.

גלעד ארדן: סוכלו לא לגמרי, אלא הם מאחורי סורג – סוכלו כוונותיהם.

גלעד ארדן: ולכן, בהקשר הזה בהחלט המשטרה מזהה גם ארגוני פשיעה שראשיהם נמנים עם החברה הערבית.

גלעד ארדן: אני חושב שהשמות ידועים.

גלעד ארדן: בהקשר הזה אני מחבר את זה לתשובתי לחבר הכנסת דב חנין.

גלעד ארדן: צריך להבין שגם היכולת – ואני אומר את הדברים, לא יודע אם זה אומץ, אבל בגלוי – גם היכולת של המשטרה הרבה פעמים לתת מענה ולפענח מעשי פשיעה חמורים, רצח – לא בהכרח סחיטת דמי חסות – קשורה גם למעורבות של המשטרה באותה קהילה.

גלעד ארדן: כשיש משרתים, למשל מהחברה הערבית במשטרה, אז יש גם בלשים שיכולים באופן טבעי, בלי שיחשדו בהם להסתובב ביישובים, לאסוף מודיעין, בדיוק כפי שנעשה ביישובים היהודיים.

גלעד ארדן: יכולים לבצע האזנות סתר, ויש יותר דוברי ערבית ויש יותר משאבים אנושיים שיכולים להשתתף בפעילות הזאת.

גלעד ארדן: ברור שהמחויבות של המשטרה לפענח ולטפל היא אותה מחויבות בין שיש בה ובין שאין בה משרתים.

גלעד ארדן: אני רק מסביר שזה מקל בסופו של דבר.

גלעד ארדן: מביא תוצאות טובות יותר כאשר אנחנו עושים זאת ביחד.

גלעד ארדן: זאת הכוונה שלי.

גלעד ארדן: לשם כך מוקצים המשאבים.

גלעד ארדן: אבל גם כשמדובר על סחיטת דמי חסות, זה לא משהו שמיוחד דווקא לחברה הערבית.

גלעד ארדן: היום נפגשתי עם ראשי הלובי החקלאי, השדולה החקלאית, גם הם מתלוננים על כך.

גלעד ארדן: גם באתרי בנייה רבים במרכז הארץ מתלוננים על כך.

גלעד ארדן: זה מחייב הרבה פעולות חקירה ומודיעין מורכבות, כי בסוף – דרך אגב, חברות – "חברות" – הגורמים העברייניים שסוחטים היום דמי חסות כבר שכללו את השיטה עד כדי כך שהם פשוט רושמים עסק או חברה, מוציאים חשבוניות כחוק.

גלעד ארדן: אלא שמי שלא משלם, אחרי כמה זמן באופן מקרי העסק שלו, או מה ששייך לו, נפגע.

גלעד ארדן: איך לחבר מודיעינית וראייתית את ההצעה הנדיבה לשלם קצת ולקבל שמירה, לבין מה שקורה אם לא – זה כמובן מטיל נטל לא-פשוט – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גלעד ארדן: – – בטח כשהוא מתבצע ביישובים ערביים.

גלעד ארדן: וככל שהתוכנית שבניתי ותקצבתי תיושם, אני חושב שהתוצאות גם יהיו טובות יותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה – בבקשה, אדוני.

אברהם נגוסה: אדוני השר, האלימות המשטרתית היא אחד האתגרים הקשים מאוד, במיוחד כלפי הצעירים יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: בהמשך להצעת החוק שהגשתי, תיעוד מאסרים – ואני מאוד מברך אותך על שהחלטת ומשרדך מפעיל עכשיו מצלמות גוף בחמש ערים – אני שואל: האם יש תוצאות בשטח?

אברהם נגוסה: אני יודע שהפעלתם את זה כפיילוט, האם יש תוצאות חיוביות בשטח?

אברהם נגוסה: אם כן – האם אדוני שוקל להעתיק לעוד ערים במדינה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: השאלה של חבר הכנסת נגוסה התייחסה ספציפית לקהילת הישראלים יוצאי אתיופיה, אבל אני חושב שההשלכות שלה הן הרבה יותר רחבות.

גלעד ארדן: אנחנו באתגר כפול: קודם כול, מדינת ישראל היא חברה רב-תרבותית, וככזו – מהניסיון הנצבר בארץ ובעולם – משטרה שרוצה ליהנות מאמון הציבור צריכה גם ללמוד ולהכיר את המאפיינים של הקהילות השונות, הדתות, התרבויות שחיות בשטח המדינה ועליהן נאכף החוק.

גלעד ארדן: בלי זה, אנחנו כבר הבנו שעלול להיווצר ניכור, עלול להיווצר חוסר אמון.

גלעד ארדן: לצערנו זה קרה, והתפרץ באותן הפגנות בכיכר רבין, שלאחריהן ראש הממשלה הקים ועדת שרים בראשותו, חבר הכנסת נגוסה השתתף בכל הדיונים, ויחד גם נתקבלו שם החלטות חשובות, תוקצבו בעשרות מיליונים, המשטרה תקננה תקנים רבים של מש"קים קהילתיים שעובדים מול הקהילות, ביצענו כבר הדרכות ל-9,000 שוטרים על ההיסטוריה של הישראלים יוצאי אתיופיה, בעצם על כל המאפיינים של החברה של יוצאי אתיופיה, כדי לדעת לעבוד יותר טוב, כולל בנושא של קידום שוטרים וקצינים יוצאי הקהילה וכן הלאה, יש תוכנית באמת רב-ממדית האתגר השני הוא העידן שבו אנחנו חיים, כי היום, למעשה, כל שוטר שנמצא בשטח – אף אחד לא אוהב שאוכפים עליו את החוק או שנותנים לו דוח, וכל השוטרים מצולמים, או על-ידי הנאכף, בנימוס הישראלי הידוע, או על-ידי בן-הזוג או בת-הזוג של הנאכף, ואז הסרטון נערך, כמובן בהתאם לאינטרס של החשוד, ומייד מוצא את דרכו לאתרים ולערוצי הטלוויזיה בצורה מניפולטיבית.

גלעד ארדן: בהקשר הזה, המפכ"ל ואנוכי החלטנו שלא להמשיך להפקיר את השוטרים, ומתוך רצון ליצור שקיפות מלאה, לא לגבות שום שוטר שהתנהג או פעל שלא כשורה, להפך, למצות אתו את הדין, אבל גם לא לאפשר הגשת תלונות סרק והאשמות שווא נגד שוטרים, החלטנו על פרויקט שהוא בעצם הגדול ביותר בעולם, יחד עם משטרת לונדון, וזה לצייד כל שוטר במשטרה במצלמת גוף שמתעדת כל ממשק שלו עם אזרח שעליו הוא אוכף את החוק.

גלעד ארדן: הפיילוט שציינת, קודם כול, יש לו תוצאות מצוינות, אבל בכלל זאת לא שאלה – הפיילוט הזה לא היה כדי להחליט אם עושים את זה בכל המשטרה, הפיילוט היה רק כדי ללמוד איך ליישם את זה, כי יש פה הרבה מאוד שאלות: איפה למקם את המצלמה, מתי בדיוק לוחצים, איך טוענים אותה, איך מטמיעים את זה בפעילות המשטרתית, ואיפה אוגרים את כל הסרטונים והמידע העצום הזה, שנאגר – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

גלעד ארדן: אז ההתחייבות היא שעד סוף שנת 2018 כל שוטרי משטרת ישראל שבממשק עם הציבור יצוידו במצלמות גוף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: הסיבוב של ארבעת הבאים יהיה: מאיר כהן, איתן ברושי, עאידה תומא סלימאן וחמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רוצה לברך אותך, אדוני השר, על העבודה הטובה שאתה עושה במאבק נגד ה-BDS.

מאיר כהן: זאת עבודה חשובה, ואתה עושה את זה טוב מאוד, ובשיתוף פעולה מלא עם האופוזיציה, ואולי האחרים צריכים ללמוד ממך איך משתפים פעולה עם האופוזיציה.

מאיר כהן: אבל השאלה שלי היא: אתה לא חושב שזו עבודה עבור שר החוץ?

מאיר כהן: ואתה לא חושב שהגיע הזמן שאתה תהיה שר החוץ?

מאיר כהן: אז תוכל לעשות את העבודה הזאת כמו שצריך, וכחלק ממערכת שלמה של יחסי חוץ, ולא בבידוד משאר המאמצים הדיפלומטיים שלנו.

מאיר כהן: במצב היום, אדוני השר, הכישורים שלך לא מנוצלים.

מאיר כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, מה יש לך לספר לנו על זה?

גלעד ארדן: לגבי עצמי וההתאמות שלי לתפקידים כאלה או אחרים, לא לי לקבוע.

גלעד ארדן: לגבי המאבק ב-BDS, אני מודה – – –

מאיר כהן: אגב, אדוני השר, זה לא היה ציני.

מאיר כהן: זה לא היה ציני.

גלעד ארדן: זה לא היה ציני, אבל אני מקבל מידע שחלק מהנאומים של יושב-ראש המפלגה שלך במקומות שונים גם מעבירים את המסר הזה, ואני לא בטוח שהמסר נועד ספציפית לחזק אותי, בכישורים שלי או בהתאמות שלי, אולי יותר מוכוונים למקומות אחרים דווקא.

קארין אלהרר: – – –

מאיר כהן: – – – גם אותך.

גלעד ארדן: מה?

גלעד ארדן: יכול להיות?

גלעד ארדן: גם אותי.

גלעד ארדן: טוב.

גלעד ארדן: אז קודם כול, תודה, בכל זאת קיבלתי ממך מחמאה, אני מעריך את זה, אבל אני יכול לומר לגבי ה-BDS שבהחלט יש נושאים שאני חושב שאופוזיציה אחראית צריכה בהקשר שלהם לראות את האינטרס הלאומי, וכזה בדיוק הוא הנושא של ניסיונות החרם נגד מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אין כיום מדינה בעולם שאני מכיר שיש נגדה איום של חרם ודה-לגיטימציה כמו מדינת ישראל, ולכן האמירה כאילו משרד החוץ הוא זה שצריך לטפל, אני חושב שהיא לא אמירה נכונה, כי משרד החוץ יש לו אלף ואחד תפקידים ותחומים: חיזוק של יחסים בילטרליים, מולטילטרליים – לא חשוב – חתימת הסכמים ועוד ועוד.

גלעד ארדן: המאבק של ה-BDS נגד מדינת ישראל לא מתבצע באמצעות – בדרך כלל – גורמים ממסדיים שלטוניים, דרך ממשלות וכו' – שם, דרך אגב, הם מאוד נחשלים; זה דרך הזירה האזרחית, זה דרך לגייס כנסיות, איגודי עובדים, סטודנטים – זה מאבק שמתקיים בזירה האזרחית, והוא רלוונטי לא רק למשרד החוץ אלא למעשה כמעט לכל משרדי הממשלה: משרד הכלכלה – איום על הבאת משקיעים; משרד החינוך – חרם אקדמי על האוניברסיטאות; משרד המדע – אותו דבר; משרד המשפטים – איומים משפטיים בגופים שונים ברחבי העולם.

גלעד ארדן: לכן, המשרד לנושאים אסטרטגיים לא נועד להחליף את משרד החוץ.

גלעד ארדן: להפך, הוא נועד לתאם – ולתכלל – בין כל גורמי הממשלה.

גלעד ארדן: זה נועד להביא לכך שמישהו קם בבוקר, אנשי מקצוע שרק חושבים איך להתמודד עם ניסיונות החרם במופעים השונים שלהם ובתחומי ההתמחות השונים.

גלעד ארדן: אנחנו מעצימים משרדי ממשלה אחרים, אנחנו מפנים אליהם תקציבים, אנחנו עוזרים להם בהשגת מידע וגם מודיעין על כוונות האויב.

מאיר כהן: הישיבות אלה מתבצעות בתדירות שהיא – הישיבות שבהן אתה מתכלל או אתם מתכללים – – –

גלעד ארדן: אני משקיע המון המון שעות בנושאים של המאבק ב-BDS.

גלעד ארדן: המשרד – בוא לא נשכח, אנחנו עדיין מדינה עם ביורוקרטיה – הוא עדיין משרד בהקמה.

גלעד ארדן: התקציב שלו התקבל רק בסוף שנת 2015, אחרי מתן הסמכויות, ובשנה האחרונה הוא עוסק במקביל גם בהקצאת משאבים לפרויקטים שונים שעשינו עם משרד החוץ, עם ארגונים יהודיים עם עוד ועוד, וגם בגיוס כוח-אדם.

גלעד ארדן: שוב, זה משרד מטה, הוא אמור להגיע במקסימום שלו ל-40 עובדים, כולל לשכת שר ומנכ"ל, שהם בעצם רפרנטים שמתמחים בתחומים שונים: כלכליים, משפטיים, מודיעיניים וכו', אל מול משרדי הממשלה, ודוחפים ומשדרגים את המאבק של כל גורמי הממשלה יחד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה, קודם כול, להודות לשר, לפני כמה דקות או שעה קלה סיימנו ישיבה יחד עם חבר כנסת אוחנה ועם השר והמטה הרחב, כולל כוחות הביטחון, בנושא מיגור הפשיעה החקלאית, ואני בטוח שהישיבה עוד תהיה חלק ממאמץ שהשר מוביל באמת לקדם ולשפר את המצב.

איתן ברושי: אני רוצה לומר ולשאול משהו אחר.

איתן ברושי: כידוע, בג"ץ לא קיבל את בקשת הממשלה לדחות את פינוי עמונה, וכפי שנאמר גם על-ידי הקואליציה, החוק – שלצערי התקבל – המכונה חוק ההסדרה, לא יחול על עמונה.

איתן ברושי: כיצד המשרד לביטחון פנים בראשותך, במקרה זה לא האסטרטגי, כיצד הוא נערך לפינוי עמונה?

איתן ברושי: אני יודע את החלוקה בחלוקת האחריות, אבל אין ספק שראינו לאחרונה תרגול על מודל ואימון של הגעת גורמים וכוחות עזר שיבואו ברובם מחוץ ליהודה ושומרון, ויכולה להיות גם התפתחות של פינוי אלים, שמחייב ריכוז כוחות וסגירת מרחבים, כולל נתיבי הגעה לעמונה.

איתן ברושי: אין ספק שנוסף על כוחות נוספים שהם משטרת ש"י, שגם היא, עומד בראשה ניצב מטעמך, וכוחות נוספים – זה יהיה מבצע גדול שנועד, קודם כול, למנוע נפגעים ובעיקר לאכוף את פסיקתו של בג"ץ ולפנות את עמונה, אם לא תהיה ברירה, עד ל-25 בחודש דצמבר השנה.

איתן ברושי: אני חושב שזה סיפור מורכב ורגיש ומחייב הכנות כבדות, ומוטלת על הממשלה, ובמקרה זה גם עליך, אחריות כבדה גם למנוע את האלימות, למנוע טראומה מהציבור, אבל גם לבצע כלשונה את החלטת בג"ץ.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: בראשית הדברים אני אומר שאני לא יודע מאין נלקחה הקביעה שלך שחוק ההסדרה בוודאות לא יחול על עמונה.

גלעד ארדן: אני עדיין מקווה שהוא יעבור, וגם יחול על עמונה, וגם ימנע את הפינוי הלא-הכרחי הזה – –

קארין אלהרר: – – –

גלעד ארדן: – – שבעיני, ברמה המוסרית, אפשר לפצות עליו בנדיבות רבה במשאבים – בתקציבים כספיים, ואין הכרח לעקור מבתיהם אנשים ומשפחות שמתגוררים שם עשרות שנים בתיאום עם גורמי המדינה.

גלעד ארדן: עם זאת, ואם על-פי המצב החוקי לא יהיה שינוי כלשהו עד המועד שקצב בית-המשפט הגבוה לצדק, קרי 25 בדצמבר, אין לי שום ספק מצד אחד שכוחות הביטחון והמשטרה – כל אחד יבצע את חלקו, והחלטת בג"ץ תיושם.

גלעד ארדן: אני גם מכיר את התושבים בעמונה, ואני יודע שרובם ככולם הם אזרחים שומרי חוק, שלא ירימו יד על שוטר או על חייל, ולכן אני לא חושב שצפויות לנו תמונות – כך אני מאמין – בסגנון מה שקרה בעמונה לפני כעשר שנים.

גלעד ארדן: כך אני מקווה שיקרה.

גלעד ארדן: מעבר לזה, לגבי ההיערכות של הגורמים השונים – זה תפקידם המבצעי, אני בטוח שהם נערכים לכל תרחיש אפשרי.

גלעד ארדן: לגבי הפירוט בנושא הזה, כיוון שחלים על השאלות האלה הכללים של שאילתות, אני לא חושב שיש צורך לפרט בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי תשובת השר – חבר הכנסת חמד עמאר.

עאידה תומא סלימאן: שוב עניין האלימות באוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אדוני השר, אתה לא חושב שנושא הטיפול באלימות כל כך פושעת וכל כך חמורה לא יכול להיות בתוכנית שכולה רק בנושא המשטרה, תפקוד המשטרה והבניית כוח למשטרה והוספת עוד ועוד תחנות בכפרים?

עאידה תומא סלימאן: אני לא אערער על הנושא של חובת המשטרה לעשות את עבודתה כמו שהיא רואה לנכון, רק שתעשה את העבודה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי היא איך יכול להיות שכל פעם כשאנחנו מדברים על הנושא הזה מפנים אותנו לניצב שהתפקיד שלו, כמו שהבנו, הוא כל הנושא של הקמת תחנות חדשות, כאשר כולנו יודעים שמאבק באלימות הוא לא רק בדרך הזאת.

עאידה תומא סלימאן: הקמת תחנות היא תוכנית של חמש שנים.

עאידה תומא סלימאן: האם האוכלוסייה הערבית תצטרך לחכות חמש שנים עד שתסיימו את העשייה הזאת כדי שהמשטרה תתפקד בנושא של מניעת אלימות?

עאידה תומא סלימאן: מה עם תפיסת האמל"חים והנשק שנמצאים בתוך האוכלוסייה?

עאידה תומא סלימאן: מתי נראה פעילות מאוד אינטנסיבית וברורה ודוחות על תפיסת נשק ומקורות של מכירת נשק כזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה לחברת הכנסת תומא סלימאן.

גלעד ארדן: אני חולק על חלק נכבד מההנחות שהיא הניחה בשאלות שלה.

גלעד ארדן: המשטרה מקיימת פעילות כל יום וכל לילה לתפיסת אמצעי לחימה בלתי חוקיים שקיימים ביישובים ערביים.

גלעד ארדן: אני לא מקבל, קודם כול, את הביטוי איסוף, כיוון שעוד לא נתקלתי מעולם בכוח משטרה שנכנס ליישוב ערבי ופשוט השליכו עליו מכל הבתים את כלי הנשק ואמרו לו: רק בוא, תאסוף.

גלעד ארדן: תפיסת כלי נשק שבדרך כלל מוחזקים – הרבה פעמים – אצל גורמים עברייניים מצריכה איסוף מודיעיני ולפעמים גם פעולות שמעורבת בהן התנגדות אלימה.

גלעד ארדן: המשטרה פועלת שנים רבות בהתאם למשאבים שהוקצו לה בנושאים הללו.

גלעד ארדן: כפי שפירטתי בשאלה הראשונה שנשאלתי, היה פער, והפער הזה עדיין קיים, ואני מחויב לכך שהפער ילך ויצטמצם ככל שהתוכנית תיושם.

גלעד ארדן: אינני יודע מי מפנה אותך ספציפית לניצב חאכו – זה לא נכון עניינית, הוא לא אחראי לטיפול בתיקים ובתלונות על מעשי אלימות בתוך המשפחה או על אכיפה, אלא מפקד המחוז הרלוונטי הוא שנושא באחריות, אלא אם כן את שואלת שאלה רוחבית על מבנה הטיפול ועל הקצב שלו.

גלעד ארדן: ספציפית לגבי אלימות בתוך המשפחה, הממשלה הקימה, כידוע לך, צוות – ועדה, ועכשיו יש צוות יישום.

גלעד ארדן: הועברו אלייך המסקנות והנתונים.

גלעד ארדן: אנחנו נבוא להציג את זה אצלך בוועדה מחר, בעזרת השם.

גלעד ארדן: יש פעולות רבות שנעשות, וגם טכנולוגיות חדשות שייכנסו ליישום בעקבות הנחיה שלי, את מכירה אותן – למשל, איכון ומעקב אחר גברים שהוצאו נגדם צווי הגנה, ועוד יוזמות כאלה ואחרות, כדי לעלות בדרגה של הגנה על נשים מאוימות.

גלעד ארדן: נכון, הבעיה היא בעיה קשה, היא בעיה קיימת.

גלעד ארדן: אני רוצה לנצל את הבמה גם לבקש מכם, חברי הכנסת הערבים, לבקש מהציבור שלכם או להמליץ בפניו להצטרף לשורות המשטרה.

גלעד ארדן: אני אחזור ואומר את זה עוד פעמים רבות, כי אני מאמין מאוד שזה דבר שיוכל לעזור מאוד למשטרה, גם לבנות אמון עם החברה הערבית וגם להשתפר בתוצאות שהיא מביאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, קודם כול, אני רוצה לברך אותך על ההחלטה שלך להגביר את אגף התנועה בניידות ובשוטרים נוספים.

חמד עמאר: אני מקווה שההחלטה שלך תביא להורדה במספר ההרוגים בתאונות דרכים בישראל.

חמד עמאר: ולנושא שרציתי לשאול אותך – ידוע לך שצעירים ערבים מהמגזר הדרוזי אחרי שירותם בצבא מנסים להשתלב ולתרום לביטחון המדינה על-ידי גיוסם למשטרה, לשירות בתי-הסוהר ולמערכות ביטחון אחרות.

חמד עמאר: משיחות ומתלונות רבות שקיבלתי רק בשנה האחרונה, יש תופעה חדשה, שנחסמת דרכם של צעירים רבים לגיוס למשטרת ישראל.

חמד עמאר: שאלתי היא: האם זאת מגמה חדשה או מדיניות חדשה של משטרת ישראל, לעצור ולהוריד את שיעור המתגייסים בקרב הצעירים הדרוזים?

חמד עמאר: אם זה נכון, מה תעשה כדי לחזור לאפשר לאותם צעירים שרוצים להתגייס למשטרת ישראל, ועומדים בכל התנאים – שירות קרבי מלא, כיתה י"ב, עמדו במבחנים, עמדו בגיבוש, הגיעו לפסיכולוג – ובסופו של דבר מקבלים תשובה הביתה: "אינך מתאים", והם גם לא יכולים לקבל תשובה למה הם לא מתאימים.

חמד עמאר: זה באחוזים רבים, כבוד השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: אין לי אלא לומר שבני החברה הדרוזית הם חלק חשוב מאוד ממשטרת ישראל.

גלעד ארדן: אני לא מאמין ולא חושב שיש סיבה כלשהי שמישהו ירצה לצמצם את מספר המתקבלים לשורות המשטרה.

גלעד ארדן: בדיוק כמו שבשירות בתי-הסוהר יש רבים וטובים שמתקבלים ומתקדמים, ואותו דבר גם ברשות הכבאות וההצלה, כך זה גם במשטרת ישראל ובמג"ב.

גלעד ארדן: אני בהחלט יודע – ואני לא מחבר בין הדברים, אני רק אומר אותם, וצריך לבחון אם יש קשר לנושא הזה – שיש רצון להעלות באמת את רף הקבלה לשורות משטרת ישראל.

גלעד ארדן: בעקבות הרבה מאוד בעיות וממשקים שהיו בעבר עם הציבור.

גלעד ארדן: אני לא יודע אם זה קשור או לא קשור, לפעמים זה קשור אולי לנושא של השפה העברית ורמת הבקיאות בה, ולפעמים אולי מישהו לא מתקבל על הבסיס הזה.

גלעד ארדן: אני בכל מקרה הנחיתי את המשטרה – גם כחלק מחיזוק הרצון לגייס יותר לא-יהודים לשורות משטרת ישראל – לבצע התאמות במבחני הקבלה ובקורס ההכשרה של המשטרה, כך שגם מי שהחסם העיקרי שלו זה ידיעת השפה, יקבל איזשהם העשרה וסיוע בנושא הזה, וכדי שזה לא יחסום את דרכו מלהתקבל לשורות המשטרה.

גלעד ארדן: אם חבר הכנסת עמאר מכיר נושאים ודוגמאות ספציפיות, אני אשמח מאוד לבדוק אותם פרטנית.

גלעד ארדן: לי לא ידוע על הנחיה כזו, ואם יש כזו, אני כמובן אפעל לביטולה.

גלעד ארדן: אבל אין כזו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: הסבב הבא: קארין אלהרר, יעקב פרי, יעל כהן-פארן ויהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אדוני השר, בדוח למיגור הגזענות כנגד יוצאי אתיופיה, בהמלצות הנוגעות למשטרה – היו 51 המלצות, וחלקן נגעו למשטרת ישראל.

קארין אלהרר: היו שלוש המלצות שאדוני סירב לאמץ; אחת מהן – השימוש בטייזרים, השנייה – תיעוד חקירות נגד שוטרים מסוג עוון, והסכמת המשטרה לחקור במישור המשמעתי אירועי שימוש בכוח בידי שוטרים שאינם עולים כדי עבירה פלילית.

קארין אלהרר: אדוני השר, אני יודעת שאתה ואנשי משרדך עושים עבודה משמעותית מאוד בכל הנוגע ליוצאי אתיופיה והטיפול ביוצאי אתיופיה, שבהחלט מחייב חשיבה מחודשת.

קארין אלהרר: הייתי שמחה לשמוע, למה – אחרי כל העבודה החשובה והמשמעותית שאתם עושים – יש התנגדות דווקא לסעיפים הללו, שבאמת בהם היו מקרים בעייתיים.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה לחברת הכנסת אלהרר.

גלעד ארדן: אין שום התנגדות לשלושת הסעיפים האלה.

גלעד ארדן: היה מדובר רק בכותרת עיתונאית שהוציאה מהקשרם את הדברים.

גלעד ארדן: ואני אסביר.

גלעד ארדן: במשרד המשפטים – בנפרד או לאחר ההחלטות של ועדת השרים בראשות ראש הממשלה – נכתב דוח.

גלעד ארדן: עכשיו, זה נורא קל ופשוט לכתוב דוח, ובדוח להודיע לגוף אחר – שאתה לא מנהל אותו ולא אחראי לתוצאותיו – שהוא צריך להפוך לילה ליום, יום ללילה, דברים שעולים מאות מיליונים או עשרות מיליונים.

גלעד ארדן: פשוט להודיע לו שהוא צריך ליישם את זה, ואז אם הוא מבקש לבדוק מאיפה יהיו לו האמצעים, או להקים צוות משותף לחשוב איך ליישם את זה או איך לבחון – לתת לאיזה עיתונאי שיקרא לזה התנגדות, ואז להציג את זה כהתנגדות.

גלעד ארדן: זה פשוט היה עוול גדול מאוד כלפי המשטרה, שעשתה מאמצים מאוד גדולים לשנות; ועדיין עושה, כי זה תהליך פנים-ארגוני, ארגון מאוד גדול שבהחלט צריך לשנות.

גלעד ארדן: הם הכירו בכך שנעשו שם טעויות, בהחלט נעשו שם טעויות שצריך לתקן.

גלעד ארדן: הושקעו מאות שעות יחד עם כל הארגונים שמייצגים את יוצאי אתיופיה.

גלעד ארדן: טייזר – דרך אגב, סתם כדי שחברי הכנסת ידעו – במדינות רבות בעולם זה הכלי ששואפים להשתמש בו.

גלעד ארדן: הרבה יותר טוב שישתמשו בו באירועי אלימות מאשר חס וחלילה שישתמשו באקדח, ואנחנו רואים מה קורה, למשל, בארצות-הברית.

גלעד ארדן: הנשיא אובמה דיבר הרבה פעמים על הרצון שיעברו להשתמש הרבה יותר בטייזר.

גלעד ארדן: במדינת ישראל, ברוך השם, מאז אירועי אוקטובר 2000 – כבר 16 שנה, טפו טפו טפו – שבהפגנות או אירועים כאלה לא נהרג – אני לא רוצה לפתוח פה לשטן – ולא נהרגים מפגינים בהיתקלויות עם המשטרה.

גלעד ארדן: אז טייזר זה מכשיר שהמשטרה משתמשת בו כחלופה, במצב שבו שוטר מרגיש מאוים.

גלעד ארדן: בלי להבין את זה, בלי להכיר, בלי לשבת עם גורמי השטח – בלי קשר כרגע לאותם אירועים מצערים שצריך לבדוק אם היה מקום להשתמש בטייזר, אם לא היה מקום להשתמש בטייזר – לבוא עם איזושהי אמירה שלא מבוססת על פעילות עם מפקדי השטח של המשטרה בכלל, אלא רק על בסיס שמיעה של צד אחד, זאת הייתה טעות – –

קארין אלהרר: – – –

גלעד ארדן: – – והמשטרה לא התנגדה לה, כי היא אמרה: בואו נקים צוות שיבחן את כל הנושא של שימוש בטייזר.

גלעד ארדן: אותו דבר בנושא המשמעתי.

גלעד ארדן: עד היום – מי אמור לבחון תלונות נגד שוטרים על שימוש בכוח, שהוא הפרה על החוק?

גלעד ארדן: מח"ש.

גלעד ארדן: למי שייך מח"ש?

גלעד ארדן: למשרד המשפטים.

קארין אלהרר: – – –

גלעד ארדן: יוצאי אתיופיה אמרו – שנייה, תני לי רק להשלים – אנחנו לא מרוצים מהטיפול של מח"ש.

גלעד ארדן: אומרת מנכ"לית משרד המשפטים: יופי, אז בוא נעביר את האחריות חזרה אל תוך המשטרה.

גלעד ארדן: ואללה יופי, אין בעיה.

גלעד ארדן: תביאי לנו רק את התקנים, שיהיו לנו גם חוקרים, אי-אפשר ביום אחד להחליט שנפטרים מהמשימה.

גלעד ארדן: אנחנו בעד ששוטרים אלימים ייחקרו, ישלמו את הדין, יפוטרו – כל מה שצריך לעשות אתם.

קארין אלהרר: לא מדובר בהיבט הפלילי.

גלעד ארדן: אבל האחריות היום היא של מח"ש כגוף עצמאי, כך המדינה חשבה בעבר.

קארין אלהרר: אבל לא מדובר בהיבט הפלילי.

גלעד ארדן: רוצים לשנות את זה?

גלעד ארדן: – תקצו לנו תקנים.

רויטל סויד: האחריות של מח"ש – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, חברת הכנסת רויטל סויד.

קארין אלהרר: אבל לא מדובר בהיבט הפלילי.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אין פה מקום לקריאות ביניים ולשאלות נוספות.

קארין אלהרר: העניין הוא שלא מדובר בהיבט הפלילי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

גלעד ארדן: אני מוכן אחר כך – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר ניצל את שלוש הדקות שלו במלואן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלתו של חבר הכנסת יעקב פרי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר תשובת השר – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעקב פרי: תודה.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, קודם כול לקראת יום הבטיחות בדרכים, אני אבקש להזכיר לכולנו ולציין שמתחילת השנה נהרגו 328 בני אדם בתאונות דרכים.

יעקב פרי: מדובר בשנה הרביעית ברציפות שבה נרשמת עלייה במספר ההרוגים בתאונות דרכים.

יעקב פרי: אין בכלל ספק שאחד הכלים האפקטיביים, אולי ההכרחיים, למאבק בקטל בדרכים מלבד חינוך ודברים נוספים, הוא האכיפה; ואני אבקש לנצל את ההזדמנות הטובה, הראויה שהשר משיב בסבלנות על שאלות חברי הכנסת – למרות שטרם נעניתי על שאילתה ישירה שהעברתי אליך ב-6 בספטמבר 2016, אבל אין לי טענות.

יעקב פרי: אני רוצה לשאול שתי שאלות בנושא הזה, ואחר כך שתי שאלות בנושא המצלמות.

יעקב פרי: השאלה הראשונה, האם בכוונתך להוסיף שוטרים לאגף התנועה?

יעקב פרי: אם כן – כמה שוטרים?

יעקב פרי: מתי נראה, לפי דעתך או הערכתך, איזשהו שינוי באכיפה?

יעקב פרי: השאלה השנייה, מתי צפויה לקום היחידה המשטרתית הייעודית שתעסוק באכיפת החוק בתחום כלי הרכב הכבדים, כאמור בהודעתך לוועדת הכלכלה?

יעקב פרי: החלק השני – בחודש מאי 2014 מונתה על-ידי השר לביטחון פנים ועדה בראשות השופט בדימוס עזרא קמא בעניין מיקום מצלמות המהירות בכבישים; אולם אף שהוועדה סיימה את עבודתה בסוף 2014, טרם פורסם דוח הוועדה.

יעקב פרי: בהקשר הזה אני מבקש לשאול אותך, אדוני השר: למרות זאת המשטרה ממשיכה בהצבת מצלמות מהירות – מה הם השיקולים שהובילו או מובילים לבחירת המיקומים של המצלמות החדשות?

יעקב פרי: מי היה מעורב בתהליך קבלת ההחלטות האלה?

יעקב פרי: מדוע לא יפורסמו המלצות הוועדה והשיקולים בבחירת מקומות הצבת המצלמות החדשות?

יעקב פרי: אני מודה לך מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גלעד ארדן: כל זה בשלוש דקות?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר בשתיים, אדוני.

גלעד ארדן: לגבי הוספת שוטרים לאגף התנועה, אחרי שנים רבות שאגף התנועה נפל בין הכיסאות של המשרד לביטחון פנים ומשרד התחבורה – אף אחד לא ראה אותו כבנו הטבעי – אני, מתוך מחויבותי והבנת חשיבות הנושא, הודעתי שאני רואה את עצמי כאחראי לכל מה שיקרה באגף התנועה.

גלעד ארדן: ניהלתי משא-ומתן, והתחייבתי שבמהלך 2017 אגף התנועה יוכפל.

גלעד ארדן: יוכפל בהיבט השטח, כלומר: אם כיום בעת ובעונה אחת, ואנחנו מדברים על הבין-עירוני, יש בין 80 ל-90 ניידות במשמרת, אנחנו צריכים להגיע עד סוף 2017 ל-180-170.

גלעד ארדן: זה מחייב כמובן תוספת של מאות שוטרים – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, שר המדע, לא אתה משיב כרגע.

גלעד ארדן: – – מאות שוטרים, ולראשונה – אחרי הרבה שנים – גם מאות סטודנטים, כשהמשטרה כבר התחילה בפעולות הגיוס שלהם.

גלעד ארדן: ואני אֵבּחן אישית על יישום המשימה הזאת שהוטלה של משטרת ישראל והמשאבים הוקצו לה על-ידי משרדי.

גלעד ארדן: הנושא של הקמת יחידה לטיפול בכלי-רכב כבדים – זו הייתה יוזמה של המפכ"ל, והיא אמורה להיות מוקמת בתוך השנה הקרובה, מתוך המשאבים שיוקצו לאגף.

גלעד ארדן: המשטרה עדיין עובדת על המודל וכמה כוח-אדם יפעל ביחידה הזאת, וכמובן איזה ציוד צריך להיות בה כדי שהיא תוכל להתמקד באוטובוסים ומשאיות, שמעורבים בחלק משמעותי של התאונות.

גלעד ארדן: דרך אגב, כבר יש מיקוד אכיפה גדול מאוד: מי שנוסע בכביש 232, למשל, לכיוון דרום, יכול היה לראות את זה בחודשים האחרונים, והמגמה הזאת תימשך.

גלעד ארדן: לאחרונה מונה ניצב דורון ידיד, מפקד חדש לאגף התנועה.

גלעד ארדן: נאחל לו בהצלחה.

גלעד ארדן: הוא כבר התחיל ליישם מדיניות הרבה יותר קשוחה בהקשר הזה.

גלעד ארדן: למשל, בימים האחרונים פורסמו הנחיות לשוטרים על מעצר של נהגים שיכורים הנתפסים שלא בפעם הראשונה אלא כבר מעבר לכך.

גלעד ארדן: אני מקווה רק שבתי-המשפט יתאימו גם הם את חומרת הפסיקות שלהם לפגיעה הקשה שתאונות הדרכים פוגעות באזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: לגבי ועדת קמא – יש הרבה ועדות קמא, דרך אגב – שהוקמה עוד טרם כהונתי, אני רוצה להזכיר שבעקבות דוח מבקר המדינה שעסק בנושא הזה – וגם עצירת התקציבים – אז היום ממוקמות הרבה פחות מצלמות ממה שאושרו אז בממשלה, בפרויקט א-3.

גלעד ארדן: אני תמכתי בעצירת הפרויקט הזה לאחר דוח המבקר, כדי לבחון באמת את ההיגיון – האם אנחנו רוצים להתמקד יותר במצלמות מהירות, או שמא – כפי שאני מאמין שצריך להיות – במצלמות רמזור, בהקשר של חציית צומת באור אדום.

גלעד ארדן: עכשיו, ראש אגף התנועה החדש, זה חלק מתפקידו – לחדש את הדיונים בוועדת קמא.

גלעד ארדן: אני חושב שהשיקולים של העבר כבר לא כל כך רלוונטיים, כיוון שהם ייבחנו מחדש, ואני אשמח לפרסם אותם.

גלעד ארדן: אין לי שום בעיה לפרסם גם ציבורית את השיקולים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

גלעד ארדן: – – אבל הוועדה הזאת תפעל מחדש, לאחר הקפאת דיוניה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: כבוד השר, נושא הרעש – אני שמחה שהוא עלה לכותרות בזמן האחרון.

יעל כהן-פארן: מי היה מאמין שהוא יהיה כזה מרכזי בשיח הציבורי?

יעל כהן-פארן: חבל רק שהוא תופס כותרות כשזה נועד להתנגח באוכלוסיות מסוימות.

יעל כהן-פארן: ב-2010, כשהיית השר להגנת הסביבה, אמרת בדיון בוועדת הפנים של הכנסת, שהחוק הקיים של מפגעי רעש, מפגעי סביבה, אוסר כבר היום – כבר אז – את כריזת המואזין בשעות הלילה, והמשטרה היא זאת שכושלת באכיפתו.

יעל כהן-פארן: אז אם כך, מדוע היום תמכת בחוק המואזין, כשלמעשה החוק הקיים כבר אמור לתת מענה למה שהוא אמור לטפל בו?

יעל כהן-פארן: ובכלל, מדוע המשטרה לא אוכפת בכל נושא הרעש גם ממקורות אחרים, כמו מרכזי בילוי, פאבים, דיסקוטקים, שבוא נגיד, נמצאים במקום הרבה יותר גבוה בסדר העדיפות הציבורי, כי הם פוגעים באמת באוכלוסיות רבות מאוד ורחבות?

יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש ממש תמימות דעים שאין אכיפה של המשטרה בנושא הזה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: קודם כול, אני מברך את חברת הכנסת כהן-פארן, שהיא דורשת מהמשטרה לאכוף את עבירות הרעש, או את הרעש, שבוקע מהמסגדים – אם הבנתי אותך נכון.

גלעד ארדן: אני מניח שאת לא עושה הבחנה בין מוקדי הרעש, כי רעש הוא רעש ומטרד רעש הוא מטרד רעש.

גלעד ארדן: אני לא חושב שתמכתי בחוק המכונה חוק המואזין, כי אני לא חבר בוועדת השרים לחקיקה; ולא הסתרתי את עמדתי גם בהקשר הזה: שהחוק הקיים בהחלט מכסה את האיסור.

גלעד ארדן: יש איסור גורף לכריזה באמצעים חשמליים, אלקטרוניים, במרחב הציבורי, על אחת כמה וכמה בשעות הלילה.

גלעד ארדן: המשטרה, שיש לה סמכות עצמאית בקשר למדרג או תעדוף של מה היא אוכפת קודם ומה אחר כך, בהחלט לא אכפה, ואני מתחתי עליה ביקורת גם בעבר; וגם בהווה אני חושב שאין מספיק אכיפה בהקשר הזה של איסור גרימת רעש, בעיקר בתחום הזה של רעש ממסגדים.

גלעד ארדן: האם צריך בכל מקום לאכוף, מבלי לנסות להגיע להבנות?

גלעד ארדן: לא.

גלעד ארדן: אני חושב שהיה נכון יותר לנסות להידבר.

גלעד ארדן: בהחלט יש כאן מטענים ומשקעים, וכשהמשטרה רוצה, מצד אחד, לבנות אמון ולטפל בפשיעה הגואה בחברה הערבית, ובדיוק באותו זמן היא צריכה גם לבצע פעולות אכיפה בנושאים שיש כאלה שמדביקים להם דת – אף שאני לא חושב שיש בזה ציווי דתי – אז זה קצת מקשה על המשטרה בחדירה ובבניית האמון והעלאת האכיפה שם.

גלעד ארדן: לכן, מצד אחד צריך לאכוף את החוק.

גלעד ארדן: זו עמדתי ואמרתי אותה למפכ"ל וקיימתי דיונים בנושא הזה.

גלעד ארדן: ומצד אחר, ככל שאפשר להגיע להסכמות עם המואזינים ועם הקהילה שם ועם הסביבה ולנסות להמעיט את העימותים – למעט בעימותים – אז מוטב לנסות ולעשות זאת קודם.

גלעד ארדן: אני רק חולק עלייך לחלוטין בקביעה שלך שאין טיפול בעבירות רעש.

גלעד ארדן: לצערי, במדינת ישראל יש הרבה מאוד מטרדי רעש, ואני מציע גם לנבחרי הציבור והשרים לשאול את עצמם מה קודם למה – האם חוסר האכיפה, או לפעמים גם עניינים תרבותיים שלנו כחברה.

גלעד ארדן: אבל בהחלט יש כאן יותר רעש מאשר במדינות אחרות בעולם, גם כי אנחנו מדינה צפופה מאוד ביחס למדינות המערביות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גלעד ארדן: אבל המשטרה משקיעה המון בנושא הזה, זה תועדף כאחד משלושת הנושאים המרכזיים בעשרות תחנות משטרה.

גלעד ארדן: מוקצים לכך משאבים, נפתחות יחידות שיטור עירוני שאלה המשימות שלהן והוקצו לכך מאות תקנים בשנה האחרונה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

גלעד ארדן: – – ואני חושב שגם אם תשאלי ברשויות המקומיות, תמצאי שיש הרבה יותר אכיפה כנגד מטרדי רעש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אולי תטפל ברעש – בצעקות לפעמים פה בתוך הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא הוא, זה אני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, אדוני השר היקר והמתוק, אני שמח מאוד מאוד ששמעתי פה שגם בכנסת וגם בציבור אני שומע הרבה מאוד הערכה למדיניותך ולפעילותך וכמובן גם לפעילות של שוטרי וקציני משטרת ישראל ואנשי כוחות הביטחון שבאחריותך.

יהודה גליק: תודתנו נתונה להם.

יהודה גליק: במיוחד אני רוצה להתייחס למחמאות בשני עניינים.

יהודה גליק: א.

יהודה גליק: על הפעילות שלך למען החזרת השקט לירושלים בכלל ולהר-הבית בפרט; ובמיוחד נושא הקמת המינהלת המיוחדת לטפל ביישובים הערביים.

יהודה גליק: אני רוצה לשאול על שני הנושאים האלה.

יהודה גליק: לגבי הנושא הראשון, האם נכון מה שהתפרסם בתקשורת, שהמשטרה ממליצה לבטל את איסור כניסת חברי כנסת להר-הבית?

יהודה גליק: שאגב, איסור שחברי הכנסת הערבים התגאו שהם מצפצפים עליו.

יהודה גליק: ורציתי לדעת איפה זה עומד, לפחות מבחינתך.

יהודה גליק: כמו כן, לגבי תגובתך על האפליה שיש כלפי יהודים לעומת תיירים בהר-הבית: שהיהודים מחויבים ללכת במסלול מסוים ואין להם גישה למקומות מסוימים בהר, בניגוד לתיירים.

יהודה גליק: הנקודה השנייה נוגעת לנושא של האוכלוסייה הערבית, ולאו דווקא ביישובים הערביים, אלא דווקא ביישובים המעורבים.

יהודה גליק: אני ביקרתי אתמול בשכונת רמת-אשכול בלוד, שכונה מעורבת.

יהודה גליק: ביקרתי גם במכינה הקדם-צבאית שם; ביקרתי גם בישיבת ההסדר ברמלה.

יהודה גליק: לפני שבועיים ביקרתי בארמון-הנציב, ברחוב מאיר נקר.

יהודה גליק: לצערי, אני שמעתי מרבים טענות על מענה אטי של המשטרה לגבי אלימות מקרב האוכלוסייה הערבית כלפי היהודים.

יהודה גליק: במיוחד דובר על זיקוקים בכינון ישיר בקרב האוכלוסייה הערבית אל עבר היהודים.

יהודה גליק: ואני מדגיש שברחוב מאיר נקר בירושלים, ממש טענות כל לילה-כל לילה, שהחיים הופכים להיות בלתי נסבלים וחיים שם בפחד.

יהודה גליק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גליק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה לחבר הכנסת גליק.

גלעד ארדן: לגבי האיסור על חברי הכנסת לבקר בהר-הבית, איסור שבזמנו נתמך בידי כוחות הביטחון ואושר, אני חושב, בתיאום גם עם יושב-ראש הכנסת וועדת האתיקה דומני.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת האתיקה של הכנסת.

גלעד ארדן: בהחלט אנחנו צריכים לפעול ברגישות רבה בנושא הזה, של חסינות חברי הכנסת, אבל צריך לזכור שגם היום החוק קובע מגבלות מסוימות על אותה חסינות; אחת מהן זה הנושא של ביטחון המדינה, ובהקשר – באותו מועד, ולאחריו גם כן, נתקבלו הרבה מאוד חוות דעת מקצועיות בנושא הזה, ועל בסיסן, לאחר שזה הוצג ליושב-ראש הכנסת, לראש הממשלה, נתקבלו ההחלטות.

גלעד ארדן: אני כן מאשר שבתקופה האחרונה יש שינוי בנושא, ומשטרת ישראל חושבת, על בסיס הערכות מקצועיות שלה, שאפשר לחדש את הביקורים, כפוף לכמה תנאים, כמו תיאום של x שעות מראש, וכו' וכו', ושוב – וזה גם על בסיס הערכת מצב מתחדשת, כדי לראות באיזו תקופה אנחנו נמצאים בדיוק; לפעמים יש פיגוע, שמתבצע, לצערנו, דווקא על הרקע הזה, ואנחנו לא רוצים שילובו שם עוד ועוד היצרים ואנשים יקבלו החלטות על בסיס שמועות.

גלעד ארדן: כרגע יש עמדה כזו של המשטרה, אני מתכוון להביא אותה בפני ראש הממשלה, גם בפני יושב-ראש הכנסת, ואם תתקבל החלטה אחרת, העמדה תשתנה.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי גם בעבר, לצערי הרב, בגלל הסטטוס-קוו לאחר מלחמת ששת הימים נוצר שם מצב, בתוך ההר – ואני עושה כאן הפרדה מוחלטת בין עמדותי כנבחר ציבור לבין תפקידי כשר לביטחון הפנים – במסגרת תפקידי כשר לביטחון הפנים אין בסמכותי ואין ברצוני לשנות את הסטטוס-קוו.

גלעד ארדן: יש תיאום עם כוחות הווקף, וכל אחד עושה את תפקידו.

גלעד ארדן: נכון שעם השנים נוצרים שם לפעמים עיוותים או דפוסי פעולה שמתקבעים, ומישהו קורא להם סטטוס-קוו גם אם הם מעולם לא היו בסטטוס-קוו.

גלעד ארדן: כפי שאתה יודע, חבר הכנסת גליק, אני מנסה להחזיר את אותם עיוותים לקדמותם, כדי שאותו סטטוס-קוו אמיתי, שמראש מקפח את הצד היהודי, כי היהודים מורשים רק לבקר ומוסלמים מורשים להתפלל – כדי שהוא יוכל להתקיים בחופשיות, בלי איום או פגיעה בביטחונו של שום צד מהצדדים, כי אנחנו מאמינים גם בחופש תנועה וגם בחופש הפולחן.

גלעד ארדן: לגבי המצב ברחוב מאיר נקר, ציינת בצדק שבשנה האחרונה המשטרה התמודדה עם גל טרור שונה – גל טרור היחידים בירושלים – התחיל בירושלים, ואני חושב שמגיע לה יישר כוח גדול מאוד על הרבה מאוד פעולות שהיא ביצעה, גם החלטות בהנחייתי, גם בהנחיית הקבינט וראש הממשלה, והתאימה את הפעולות שלה ואת שיטות הפעולה, והוציאה מחוץ לחוק ארגונים מסיתים והפעילה הרבה כוחות לאתר מסיתים ברשת, וכן הלאה, ותיקוני חקיקה, שהביאו לירידה מאוד משמעותית, ועדיין אנחנו נמצאים בחיכוך יומיומי במזרח העיר.

גלעד ארדן: לכן, בהקשר הזה אני מקווה שיגיע היום ויהיה שלום, וגם שם רמת האלימות תפחת, אבל עדיין יש שם אתגר שונה מאשר בכל רחבי המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

גלעד ארדן: הצלחנו להביא לשם באמת כמות תקנים חסרת תקדים.

גלעד ארדן: חוץ מהתקנים לחברה הערבית, של 1,300, פה התווספו לירושלים 1,260 שוטרים נוספים בארבע השנים הבאות, כ-300 ומשהו כל שנה, שההצבות שלהם הם בדיוק למקומות האלה, כולל פתיחת תחנות במזרח העיר, תחנות קבע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

גלעד ארדן: כרגע, אנחנו נאלצים למקם שם שוטרים ואנשי מג"ב שיחצצו, והם אלה, דרך אגב, שסופגים, לצערנו, לפעמים, את התקפות הזיקוקים, ולא רק זיקוקים, ברחוב מאיר נקר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עיסאווי פריג', אחרי תשובת השר ודאי.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתקדם אחד-אחד, ונראה כמה שנספיק.

יעל גרמן: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יעל גרמן: כבוד השר, כידוע לך – ואני יודעת שגם אתה אוהב בעלי-חיים – אנחנו שומעים, לאחרונה בעיקר, על מספר רב של התעללויות בבעלי-חיים.

יעל גרמן: נכון שתחום האכיפה של חוק צער בעלי-חיים מפוצל בין המשטרה, המשרד להגנת הסביבה, הווטרינרים, הפקחים העירוניים ואפילו משרד החקלאות, אבל מוטל על המשטרה לחקור ובסופו של דבר להביא לדין את אותם מתעללים.

יעל גרמן: אני יודעת שמעט מאוד מהתלונות שמוגשות למשטרה מבשילות כדי כתב-אישום.

יעל גרמן: אני גם מבקשת ממך, כמי שאוהב בעלי-חיים, כמי שיודע שהם חסרי אונים ואנחנו אלה שצריכים להגן עליהם, להורות למשטרה, להנחות אותה, בהנחיות ובישיבות התכופות, לתת דגש על אכיפת החוק.

יעל גרמן: ואני מבקשת ממך – אני יודעת שלא תוכל לענות לי כאן, אבל אני כן מבקשת שתשיב לי – כמה תלונות הוגשו מתחילת השנה וכמה מהן הבשילו לכתבי-אישום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: את צודקת שאני לא אוכל בעל-פה להגיד לך את כל הנתונים, אבל את יודעת, היום יש שיטות טכנולוגיות שתוך כדי אני גם מקבל מסרונים עם הנתונים.

גלעד ארדן: השנה, ב-2016, נפתחו כבר 361 תיקים, בוצעו 75 מעצרים והוגשו 42 כתבי-אישום.

גלעד ארדן: הנושא הזה הוא נושא מאוד מאוד מאוד – ועוד הרבה פעמים מאוד – יקר ללבי.

גלעד ארדן: אני מאמין, כמוך, שמי שמסוגל להתאכזר לבעלי-חיים, שהם חסרי ישע, אין שום הבדל, והוא יעשה את אותו דבר גם כלפי בני-אדם.

גלעד ארדן: לכן, מבחינתי, המשטרה צריכה להתייחס באותה רמת חומרה שהיא מתייחסת לתקיפה או התעללות או פגיעה או רצח של בן-אדם, גם כשזה נעשה כלפי בעלי-חיים.

גלעד ארדן: לצערי הרב, את צודקת שבממשק שלא הצלחתי בזמנו לשנות אותו ולהעביר את חוק צער בעלי-חיים מהמשרד שבמקור – לפעמים יכול להיות שר עם דגש כזה, שר עם דגש אחר, אבל כעיקרון משרד החקלאות הוא בניגוד עניינים לאכוף את חוק צער בעלי-חיים, כי הוא דואג גם לרווחיהם של החקלאים, ולפעמים הרווחים שלהם מתנגשים עם איכות החיים של בעלי-החיים גם במעט הזמן שיש להם לחיות, לצערנו.

גלעד ארדן: ובהקשר הזה, היוזמה הרבה פעמים הייתה צריכה לבוא מאותם משרדים.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון לחכות שהמשרד להגנת הסביבה יהיו לו מספיק תקנים, או משרד החקלאות – שכן שיפר את האכיפה שלו בנושא הזה – אבל בהחלט המשימה, כמו שאמרתי, היא קודם כול של המשטרה.

גלעד ארדן: ההנחיות האלה ניתנות.

גלעד ארדן: אני מציע לך באמת לעקוב ולראות שבשנה האחרונה מתבצעים מעצרים על הבסיס הזה של פרסומים ותמונות.

גלעד ארדן: ההנחיה היא גם לחפש הרבה פעמים ברשתות החברתיות, כי – בזעזוע אני אומר את זה – יש אצלנו גם צעירים ונוער שעוד מתגאים במעשים הנפשעים הללו.

גלעד ארדן: הייתה יוזמה בעבר שאני, לצערי, בגלל העומס וסדר עדיפויות, לא הספקתי ליישם, וזה להקים משטרת בעלי-חיים שמבוססת על מתנדבים שמקבלים הכשרה משטרתית והם עוסקים רק באכיפה נגד עבירות כאלה, ואני בטוח שיימצאו הרבה מתנדבים שיסכימו להתנדב על הבסיס הזה.

גלעד ארדן: פשוט, כל נושא חיזוק המתנדבים ומודל הפעלתם נמצא עכשיו בשינוי במשטרה, כי בעבר ביטלו הרי את אגף הקהילה, וזה פגע מאוד בכל הפעלת המתנדבים, אז זה נושא שנכנס כחלק מתוכנית העבודה לשנתיים הקרובות.

גלעד ארדן: את צודקת, מטופל.

יעל גרמן: – – –

גלעד ארדן: תעבירי לי אישית, כשיש מקרים.

גלעד ארדן: אלי.

גלעד ארדן: את יודעת איך לסמס לי.

יעל גרמן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלתו של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אני בכל זאת רוצה לחזור לנושא שמדאיג את כולנו ואמור להדאיג את כל החברה הישראלית, ולא רק את החברה הערבית.

עיסאווי פריג': אני, מאז שנבחרתי לכנסת, נותן לנושא האלימות והפשע בחברה הערבית עדיפות ראשונה.

עיסאווי פריג': השתתפתי בהרבה כנסים עם אנשי משטרה מהדרגות הבכירות, מהמפכ"ל עד למטה, ושמעתי אותך ושמעתי את ההתייחסות שלך לסוגיה הזאת.

עיסאווי פריג': התשובה חוזרת על עצמה לאורך כל השנים שאני מטפל בנושא, וגם עכשיו שמעתי את זה.

עיסאווי פריג': התשובה ששמעתי כל הזמן: תקימו תחנות משטרה; אנחנו – אין לנו מספיק ראיות, תשתפו פעולה, תעזרו לנו.

עיסאווי פריג': זו התשובה ששמעתי.

עיסאווי פריג': אני תושב כפר-קאסם, עיר במרכז הארץ.

עיסאווי פריג': דגלתי בהקמת תחנה ודחפתי לכך, ואכן לפני שנתיים הוקמה תחנה, וביישובים ליד.

עיסאווי פריג': מה התוצאה מאז שהתחנה קמה – ממוצע הרציחות בחברה הערבית עדיין עומד על 70 רציחות פלוס.

עיסאווי פריג': עד עכשיו מתחילת השנה – 54 רציחות.

עיסאווי פריג': רק לפני שעה, שעה וחצי, נורה צעיר בן 22 בכניסה לכאבול.

עיסאווי פריג': אני, אדוני השר, אגיד לך את השיח שמתנהל בקרב הצעירים והחברה הערבית, ואשאל את שאלתי.

עיסאווי פריג': אתה לא מחויב לתת תשובות שאתה לא יכול לעמוד בהן, כי זו מערכת לא תלויה – לא בך ולא בי.

עיסאווי פריג': מערכת האמון בין המשטרה לאזרח הערבי היא מתחת לכל רמה.

עיסאווי פריג': ברמת תחנות המשטרה, קמו עשרות תחנות משטרה ביישובים הערביים – –

יולי יואל אדלשטיין: אם אתה רוצה לשאול משהו, זה הזמן.

עיסאווי פריג': כן כן, אדוני.

עיסאווי פריג': – – ברמת הגיוס, ידוע לי שבשנת 2016 חלה עלייה של 300% בהגשת קורות חיים של צעירים ערבים שרוצים להיות במשטרה.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, אדוני, האם אתה לא חושב שכדי לטפל בנושא הפשע בחברה הערבית צריך תוכנית לאומית שלא רק משרדך מעורב בה, אלא מדיניות ממשלתית עם תוכנית לאומית, אחרת כל תשובה שנקבל נחזור ונקבל בעוד שנה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: כל אדם שנרצח הוא טרגדיה ועולם ומלואו, אבל אני – אתה יודע – לא מוכן שהדברים יוצגו בצורה מעוותת וחסרת פרופורציה.

גלעד ארדן: כשאתה משווה את מדינת ישראל, כמדינה, לכל מיני מדינות אחרות בעולם, זה לא שמספר מעשי הרצח במדינת ישראל הוא חריג אל מול כל מדינה אחרת.

גלעד ארדן: כלומר, אם תיקח את מדינת ישראל ב-2014 או 2015, אז מספר מעשי הרצח באותן שנים היה סדר גודל של 111–115, כשבשיקגו לבדה, שזה בין שליש לרבע מגודל האוכלוסייה כאן, היו 615 מקרי רצח.

גלעד ארדן: עכשיו, זה תמיד – – –

עיסאווי פריג': – – – למה שיקגו?

גלעד ארדן: סליחה, לא, אני הבלגתי עד עכשיו, אבל אני לא מסכים להמשיך כך.

גלעד ארדן: אתה לא מקבל בשנה האחרונה את אותן תשובות כמו שקיבלת כל השנים.

גלעד ארדן: אני לא יודע איזה עשרות תחנות משטרה אתה מכיר שהוקמו בשנים האחרונות, כי לא הוקמו שום עשרות.

גלעד ארדן: אולי אתה מבלבל בין מה זה תחנת משטרה מלאה, עם כל היכולות במחוז של סיגינט, סייבר, בלשים וכו', כל המעטפת שנועדה לתמוך בפעילות של התחנה, שנועדה לסייע לה לפענח מקרי רצח ואלימות, כולל כאלה שהם בתוך המשפחה והם מאוד מאוד קשים ומורכבים למניעה, כי בתוך התא המשפחתי קשה מאוד להחדיר משטרה שנמצאת בה יום-יום – זה לא ארגוני פשיעה, וקשה מאוד לצפות את הדברים אם אתה לא מעורב בקהילה.

גלעד ארדן: עכשיו קורית פה מהפכה היסטורית – לא יעזור; זה לא מה שהיה בעבר.

גלעד ארדן: לא היו מעולם 1,300 תקנים, לא הייתה מחויבות אישית של המפכ"ל וניצב בספ"כ שעוסקים בנושא הזה.

גלעד ארדן: לא היו פרסומים – אני בדקתי:

גלעד ארדן: אפס שקלים הושקעו בעבר בפרסום בניסיון לגייס או לצרף את בני החברה הערבית לשורות המשטרה.

גלעד ארדן: הגשת קורות חיים לא מלמדת עדיין שום דבר, כי גם בעבר הוגשו קורות חיים, נכון שהרבה פחות, עכשיו זה צמח בגלל התוכנית שלנו, אבל קודם כול נראה שהם מתקבלים.

גלעד ארדן: אני, כמו שאמרתי, מתאים את התוכניות של המשטרה, הם מתאימים אותן בהנחייתי, כדי לעודד ולאפשר קבלה ולמנוע כל מיני מכשולים שהיו בעבר.

גלעד ארדן: אני אומר בצער ובכאב: זה ייקח זמן.

גלעד ארדן: אין פה "זבנג וגמרנו", אין הוקוס-פוקוס שאני יודע לעשות או שמישהו יודע.

גלעד ארדן: נכון שצריך פה גם פעילות של משרדים אחרים: חינוך, רווחה ועוד הרבה תחומים.

גלעד ארדן: בשביל זה הממשלה החליטה על השקעה של 15 מיליארד שקלים בשנים הקרובות בנושאים האלה.

גלעד ארדן: אני באמת חוזר ומציע, לא כדי להחזיר את הכדור אליכם, שגם חברי הכנסת – אני דווקא מקבל שיתוף פעולה מצוין מראשי רשויות, ביקרתי השבוע בתל-שבע, בכסייפה, ברהט, אנחנו פותחים שם יחידות של שיטור עירוני, אנחנו מרחיבים שם את תחנות המשטרה, אני מאמין שיהיו לזה תוצאות.

גלעד ארדן: אני באמת מציע שגם אתם תהיו יחד אתנו בתוכנית הזאת, ובמקום לחפש האשמות הדדיות, נעשה דברים יחד לטובת הציבור הערבי, שהוא חלק בלתי נפרד מהחברה בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר לביטחון הפנים ולנושאים אסטרטגיים והסברה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא משיב על שאלות שלנו כבר שעה ו-14 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בזה נסיים את הפרק הזה בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטער על כך שבוודאי כמה חברי כנסת לא באו לידי ביטוי היום, ואנחנו, כדרכנו, נשתדל לתת להם קדימות בסבב הבא של השאלות למשרדי הממשלה או לראש הממשלה אם וכאשר יופיעו כאן.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעת חברות הכנסת מרב מיכאלי ועליזה לביא בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: השתקת מתלוננות על תקיפה והטרדה מינית באמצעות "דמי שתיקה"; מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת איציק שמולי, קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס, אורן אסף חזן, טלב אבו עראר, אורי מקלב ויפעת שאשא ביטון בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: התנערות קופות-החולים מילדים שזקוקים לניתוחים דחופים; מסקנות ועדת החוקה, חוק ומשפט בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת מירב בן ארי, ענת ברקו, עודד פורר ויוסף ג'בארין בנושא: ירידה בשיעור הנבחנים שעברו את בחינות ההסמכה של לשכת עורכי-הדין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/660; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16900; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016, לקריאה שנייה ושלישית; יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שאין כאן לא בקשות דיבור ולא הסתייגויות, להצעה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני שמח להציג בפניכם את הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 8), הצעת חוק פרטית של ידידי חבר הוועדה אורי מקלב, שהוועדה אישרה, נדמה לי, אפילו פה-אחד.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק ראויה, אין עליה הסתייגויות, ואני מקווה שגם חברי כאן במליאה יצביעו עליה פה-אחד.

ניסן סלומינסקי: זה לא נושא של קואליציה–אופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק מדברת על זה שיש מציאות שאדם שמשלם כל חייו לביטוח, וביום שהוא צריך את הביטוח, הביטוח פתאום: דבר אל הקיר.

ניסן סלומינסקי: הוא מתחיל למשוך אותך, לשחק אתך, בתקווה שאתה תישבר בסופו של דבר, או בגלל משך הזמן, או כי לא היה לך כסף או כוח להתמודד.

ניסן סלומינסקי: לחברות הביטוח יש משאבים בלי סוף, עורכי-דין – תישבר ותרד מזה.

ניסן סלומינסקי: זה דבר שהולך ומתגבר, ולכן הצעת החוק של ידידי היא במקומה, ואומרת כך: היום בחוק מופיע שמי שמושך – תכף אסביר את זה – ישלם פי-שלושה מהשיעור שכתוב מהריבית, שזה 1%, ישלם כאילו 3% קנס.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת אומרת שזה לא מרתיע, וישלמו פי-20.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר במה מדובר.

ניסן סלומינסקי: אדם שיש לו תביעה לביטוח – אני אומר את זה פה על השולחן – אם חברת הביטוח חושבת ומאמינה בתום לב שהתביעה היא לא נכונה, לא מדויקת, לא צודקת, שחברת הביטוח תתמודד ותודיע: אתה לא צודק, אנחנו לא מסכימים – וזו זכותה, שתתמודד, ובסוף מה שיוחלט – יוחלט.

ניסן סלומינסקי: אבל זה אם בתום לב היא באמת חושבת שהתובע, האיש שכל השנים שילם לה, לא צודק בתביעה.

ניסן סלומינסקי: זו זכותה, ואנחנו לא גורעים מהזכות הזאת, ההפך.

ניסן סלומינסקי: אבל אם חברת הביטוח יודעת שהאיש צודק, אבל אתם מתחילים למשוך כי יש לכם כוח, כי אתם בעלי-בתים ואתם מקווים שהאיש יישבר או ייפול, אם זה כך, כלומר שזה לא בתום לב – תדעו לכם שאתם תשלמו קנס גדול, פי-20 מהריבית שקצובה, שהיום היא 1% ומחר היא יכולה להיות 2% או יותר.

ניסן סלומינסקי: מי יקבע אם זה בתום לב או לא? בית-המשפט.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אם אתם תמשכו וזה יגיע לשופט, בסוף והשופט יסתכל ויגיד: תגידו לי, למה משכתם?

ניסן סלומינסקי: הרי ברור שהוא צודק.

ניסן סלומינסקי: אין כאן שום ספק: לא היה לכם תום לב – תקבלו קנס גבוה פי-20 מהקנס שמופיע בחוק.

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: שמה?

קריאה: – – – תירוצים טובים – – –

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אני סומך על בית-המשפט, שבבית-המשפט השופט – – –

קריאה: בכמה מקרים נתנו – – – בעבר?

ניסן סלומינסקי: תראה, אין לנו.

ניסן סלומינסקי: כמה אנחנו יכולים?

ניסן סלומינסקי: צריכים לסמוך גם על השופט שישב, שיש לו היגיון בריא ויש לו לב רחב, שיסתכל על האיש.

ניסן סלומינסקי: שימו לב, זה אדם שמשלם כל חייו לחברת הביטוח, ולא הייתה פעם שהוא החסיר, כי אחרת חברת הביטוח הייתה – וכשמגיע הרגע שהוא צריך אותה, פתאום היא משחקת אתו.

ניסן סלומינסקי: לכן, אני אומר עוד פעם:

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת באה ואומרת: אם אתם מושכים שלא בתום לב –השופט יקבע שזה לא בתום לב – בסופו של דבר תשלמו פי-20.

ניסן סלומינסקי: גם את הקנס.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה דבר ראוי ונכון.

ניסן סלומינסקי: בעקבות זה, גם הוסיפו ביטוח מפני מחלות ואשפוז הכולל ביטוח סיעודי, ביטוח לפי דרישות פקודת ביטוח רכב מנועי.

ניסן סלומינסקי: שם, במקומות האלה הם מושכים עוד יותר ומשחקים עוד יותר עם המבוטחים, וצריך להפסיק את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהצעת החוק הזאת ראויה, ואני משבח את חברי חבר הכנסת אורי מקלב.

ניסן סלומינסקי: שוב, מאחר שאין כאן, לא הסתייגויות ולא – – –

יצחק וקנין: גם משה גפני.

יצחק וקנין: גם משה גפני.

ניסן סלומינסקי: משה גפני גם.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

יצחק וקנין: אני שומר על כבודו של יושב-ראש ועדת הכספים.

אורי מקלב: – – –

משה גפני: אורי מקלב.

אורי מקלב: הוא אומר – – –

ניסן סלומינסקי: לכן, אני מבקש מחברי לתמוך בזה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, כאמור, אין הסתייגויות להצעת החוק.

יצחק וקנין: אנחנו נצביע בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד הצעת החוק בקריאה שנייה?

יצחק וקנין: בעד סעיפים 1–2 – 31

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 31 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016, עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד החוק – 35

יצחק וקנין: נמנעים – אין חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016, נתקבל.

יצחק וקנין: 35 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 8), התשע"ז–2016, עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אני רוצה להזמין את חבר הכנסת אורי מקלב, מיוזמי ההצעה, לברך.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחבר הכנסת גפני, שותף שלי להצעת החוק, ולחבר הכנסת ויושב-ראש הוועדה ניסן סלומינסקי – לא רק שקידמת את זה, אלא התחברת לחוק.

אורי מקלב: הרגשת שאתה כבר חלק מהמציעים.

אורי מקלב: ראית לנגד עיניך את המוחלשים, את האנשים שבזמן שהם רוצים לממש את הביטוח – כמו שחבר הכנסת שמולי אומר – שכל החיים הם חוסכים ומפרישים, וכשבאים לממש את זה, הם נתקלים בקשיים בזמן הכי קשה שלהם, כשהם חלשים, מאושפזים, חולים וסיעודיים.

אורי מקלב: אנחנו נתקלים בחסימות של חברות הביטוח, שיש להן מייצגים חזקים מאוד, מתוחכמים מאוד, גדולים מאוד.

אורי מקלב: חברות הביטוח דוחות אותם ומסרבות ללא שום סיבה.

אורי מקלב: כפי שאתה אמרת: כשזה לא בתום לב – שהם ישלמו על כך.

אורי מקלב: שותפים להצעת החוק הזאת, כפי שאמרתי, חבר הכנסת גפני, אבל אתה, אני רוצה להודות לך כיושב-ראש הוועדה, למנהל הוועדה, מר אסף פרידמן, ולצוות הוועדה, לנטלי, וכמובן ליועצת המשפטית ניצן רוזנברג והמתמחה ענבר פאפו.

אורי מקלב: הפעם אני רוצה להודות גם למשרד המשפטים, לגברת הילה דוידוביץ.

אורי מקלב: כפי שאמרנו, בסופו של דבר, יש כאן ביטחון צרכני ומסר של הרתעה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לאחל לעצמנו ולעצמי שהצעת החוק הזאת לא תבוא לידי מימוש.

אורי מקלב: לא תמומש.

אורי מקלב: שזה יהיה גורם הרתעה, שבאמת חברות הביטוח יפנימו את העניין הזה שלא דוחים סתם ולא מסרבים לתביעות, וזה יישאר כאות שמתריע בפני סירובים ודחיות של בקשות ותביעות.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: [מס' כ/655; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16699; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 183), התשע"ז–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת טלי פלוסקוב בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 183), התשע"ז–2016.

טלי פלוסקוב: מטרת ההצעה שבפני

טלי פלוסקוב: כם היא לקבוע שדמי הלידה שמשולמים לעובדת ישקפו נאמנה – אדוני, נורא מפריע לי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אתם מפריעים לדוברת.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אפשר לבקש ממך קצת – – –

יצחק וקנין: אם אפשר לשבת במקומותיכם.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תמר, את.

טלי פלוסקוב: מטרת ההצעה שבפניכם היא לקבוע שדמי הלידה שמשולמים לעובדת ישקפו נאמנה את השכר הרגיל של אותה עובדת, ללא השפעה של הפחתת עבודה בשל ההיריון.

טלי פלוסקוב: כיום קובע חוק הביטוח הלאומי שדמי הלידה שמשולמים לעובדת שכירה יחושבו לפי השכר שהרוויחה העובדת בשלושת החודשים הקלנדריים שקדמו ליום שבו הפסיקה העובדת לעבוד בשל הלידה.

טלי פלוסקוב: ידוע שנשים הרות המצויות בחודשי ההיריון האחרונים, נאלצות להפחית את שעות עבודתן בשל קשים פיזיים ובריאותיים.

טלי פלוסקוב: בשל כך באותם חודשים שכרן פוחת.

טלי פלוסקוב: הדבר נכון במיוחד לגבי עובדות שעתיות, עובדות בסיעוד ובניקיון.

טלי פלוסקוב: כדי לנטרל את השפעת הירידה בשכר על דמי הלידה, מוצע להוסיף לחוק אפשרות שדמי הלידה של עובדת יחושבו לפי שכרה בששת החודשים שקדמו ליום הלידה.

טלי פלוסקוב: החישוב ייעשה לפי שלושת החודשים שקדמו ליום הקובע, או לפי ששת החודשים שקדמו ליום הקובע, לפי הגבוה מהם.

טלי פלוסקוב: באופן הזה, דמי הלידה של עובדת ששכרה ירד בתקופה שסמוכה ללידה לא ייפגעו.

טלי פלוסקוב: דרך חישוב זו תחול לגבי עובדת שכירה ולגבי עובדת שמצויה בהכשרה מקצועית.

טלי פלוסקוב: להשלמת התמונה אזכיר לכם כי לפני כחצי שנה העברנו תיקון לחוק לעניין חישוב דמי לידה לעצמאית.

טלי פלוסקוב: לפי התיקון, חישוב דמי לידה לעצמאית ייעשה לפי השנה שבה ילדה או לפי השנה שקדמה ללידה, לפי הגבוה מהם.

טלי פלוסקוב: תיקונים אלה מסייעים לעובדות שילדו – עצמאיות ושכירות – לקבל דמי לידה בסכום שמשקף באופן הנכון ביותר את השכר היו רגילות אליו לפני הלידה.

טלי פלוסקוב: להצעת זו לא הוגשו הסתייגויות, ולפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

טלי פלוסקוב: היות שאני מציגה את החוק הזה בשם הוועדה, היות שאני גם אחת מיוזמות החוק – את החוק בעצם יזמנו אני וחברתי – –

יצחק וקנין: תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: – – תמר זנדברג – אני רוצה לנצל את ההזדמנות וכמובן להודות לאנשים שהשתתפו בהכנת החוק ובקידומו.

טלי פלוסקוב: בראש ובראשונה אני כמובן רוצה להודות לשר האוצר משה כחלון, שמצא לנכון להקצות תקציבים לחוק הזה; כמובן, לידידתי, תמר זנדברג, על העבודה המשותפת.

טלי פלוסקוב: זו כבר לא הצעת החוק הראשונה שאנחנו מלוות ביחד ועושות את זה בהצלחה לא קטנה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד תודה לידיד הענק שלי, ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה אלי אלאלוף, ולצוות הנפלא של הוועדה, הצוות המדהים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה באמת, מכל הלב – אני זוכרת את ההירתמות שלכם גם לחוק של ניצולי שואה שהעברנו ביחד, ועכשיו גם לשני חוקים שהעברנו לגבי נשים ושינויי חישובי דמי הלידה שלהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו באמת מלאים הערכה.

טלי פלוסקוב: מה שאנשים, הציבור, רואה בעבודה שלנו – חבל שהם לא רואים גם את העבודה שלכם, כי בלעדיכם זה פשוט לא היה קורה, או שהיה קורה בתקופות הרבה יותר ארוכות, אז באמת תודה רבה לצוות הנפלא.

טלי פלוסקוב: אני רוצה, כמובן, לומר תודה לארגונים ולעמותות העוסקים בנושא זכויות העובדות והעובדים.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שהרעיון להצעת החוק השנייה, שהצגתי לפניכם היום, דווקא נולד מהדיונים של הצעת חוק ביחס לעצמאיות.

טלי פלוסקוב: וכמובן, תודה מיוחדת ואחרונה ליועצים היפים והמדהימים שלי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם, ותודה רבה לכל חברי הכנסת, שאני מקווה שיצביעו בעד הצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגנית יושב-ראש הכנסת חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יצחק וקנין: אני מזמין את חברת הכנסת תמר זנדברג, שביקשה רשות דיבור.

יצחק וקנין: אין הסתייגויות, כאמור, לחוק.

יצחק וקנין: מייד לאחר סיום דבריה נעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני גאה מאוד להיות שותפה-יוזמת לחוק הזה.

תמר זנדברג: החוק הזה הוא מסוג הדברים הקטנים שנעשים כאן בבית, אבל שיוצרים שינוי גדול לקבוצה לא קטנה של אנשים – במקרה הזה נשים.

תמר זנדברג: במקרה הזה מדובר בצדק מיוחד; בצדק שהיה חסר באופן מיוחד, מפני שהוא צדק שנעשה לנשים המוחלשות ביותר והנזקקות לכך ביותר.

תמר זנדברג: מדובר בעובדות קבלן ועובדות שעתיות, שלמעשה משתכרות לפי שעה ואין להן משכורת של עובדת שכירה קבועה.

תמר זנדברג: מכיוון שדמי הלידה שמגיעים להן אחרי לידה מחושבים כמה חודשים אחורה – לפי כמה חודשי העבודה האחרונים – למעשה נוצר שמצב שאישה, שנאלצת להפחית משעות העבודה שלה מכיוון שהיא בהיריון ובהיריון מתקדם – לא רק ששכרה נפגע מעצם זה שהיא בהיריון; הוא גם עומד להיפגע בדמי הלידה, מכיוון שדמי הלידה מחושבים לפי חודשי ההיריון האחרונים.

תמר זנדברג: ההצעה הזאת באה להרחיב את חישוב דמי הלידה משלושה חודשים לשישה חודשים.

תמר זנדברג: לצערנו, כמו תמיד, זה אף פעם לא מספיק, אבל זה באמת צדק גדול שתהיה לו משמעות כספית מיידית בכסף שנכנס לחשבון הבנק מדמי הלידה – לנשים שזקוקות לכך ביותר.

תמר זנדברג: אני רוצה להודות לטלי פלוסקוב שהרימה את הכפפה, שהייתה מונחת, הצטרפה ונתנה כוח, וגייסה, כפי שהיא ציינה, את התמיכה של משרד האוצר כדי להוסיף את התקציב שצריך לכך.

תמר זנדברג: אני רוצה להודות לצוות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשות אדוני אלי אלאלוף, היושב-ראש – תודה על קידום ההצעה הזאת במהירות – ולצוות הייעוץ המשפטי ולהנהלת הוועדה.

תמר זנדברג: אני רוצה, כמו תמיד, להודות לצוות היועצות והיועצים שלי – לטלי טסלר, היועצת הפרלמנטרית, שעבדה הרבה על ההצעה הזאת, והיא קרובה במיוחד ללבה, לתום כהן, לאלעד וולף ודור בן-דור, וגם לאופיר בר-זוהר, שנמצאת בחופשת לידה, ותחזור אלינו בקרוב.

תמר זנדברג: תודה לכולם, תודה על התמיכה.

תמר זנדברג: ושוב, תודה, טלי, על שיתוף הפעולה ועל עוד הצעת חוק חשובה.

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אין הסתייגויות לחוק.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 183), התשע"ז–2016, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד סעיפים 1–3 – 46

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 46 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד החוק – 45

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 45 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 183), התשע"ז–2016, עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' כ/657; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16700; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ז–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: חברים, יש דברים יפים המתרחשים בכנסת.

אלי אלאלוף: ושימו לב – כשמצביעים על הצעות החוק שלנו, של הוועדה, זה פה-אחד.

אלי אלאלוף: זה פשוט נפלא.

אלי אלאלוף: זה אומר שהצעות החוק הן טובות.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שמי שהיה צריך לבוא להציג את הצעת החוק הזאת זאת חברתי רחל עזריה – איפה את?

אלי אלאלוף: – הנה, פה.

אלי אלאלוף: זו הצעת חוק של רחל עזריה יחד עם החברים איילת ורבין, יפעת שאשא ביטון, שרן השכל, מירב בן ארי, עאידה תומא סלימאן, וגבר – סוף-סוף – אברהם נגוסה.

אלי אלאלוף: הנושא הוא איכות המזון בצהרונים.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם, שיש היום – וזה מספר מדהים, גיליתי את זה בזכות הדיון בוועדה ובמיוחד בחומר שקיבלתי מהעוזרים שלי – 245,000 ילדים אוכלים כיום בצהרונים.

אלי אלאלוף: זה מספר עצום.

אלי אלאלוף: אין לי ברירה, אלא מייד להשוות למה שפעם הייתי מעורב בו – ל-224,000 ילדים נוספים שאוכלים במפעל הזנה בבתי-ספר, דהיינו 500,000 ילדים, כמעט, אוכלים כיום במסגרות חינוכיות, או בתי-ספר או צהרונים.

אלי אלאלוף: לצערי, ואני חייב לומר את זה – אז לא ליצמן היה שר הבריאות – לא הצלחנו לקבל פיקוח מהמשרד לא על איכות המזון או גיוונו, לא על הדרישות הטובות להתפתחות הילד לפי הגיל וכו'.

אלי אלאלוף: לכן, המהלך הזה של חברות הכנסת וחבר הכנסת נגוסה, להביא את חוק הפיקוח על המזון ואיכות המזון בצהרונים – אני אומר שזו רק מצווה התחלתית.

אלי אלאלוף: חייבים להעביר – שר הבריאות לא נמצא פה, אבל אל תדאגו, זה יגיע אליו, ואם לא, באופן אישי אעביר אליו – יש צורך לפקח גם על מפעל ההזנה בבתי-הספר.

אלי אלאלוף: יותר קשה בצהרונים.

אלי אלאלוף: זה שהסכימו לעשות את זה, כי מספר הנקודות שמשרתות בכל יום הוא פי-חמישה, פי-שישה – הצהרונים לעומת בתי-הספר.

אלי אלאלוף: בבתי-ספר זה בערך 1,200–1,400 נקודות שונות; בצהרונים זה מספר הרבה יותר גדול, כי מספר הילדים קטן יותר.

אלי אלאלוף: אז הרעיון הוא לעשות פיקוח על איכות המזון, על גיוון המזון – לנוכח החשיבות שיש בהאכלת ילדים ובהקניית הרגלי אכילה מהגיל הרך, כדי שלא יעשו מה שאני עושה שהוא רע, דהיינו לאכול עם סוכר וכל מיני דברים.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שבשבוע הבא יתקיים יום הסוכרת בכנסת.

אלי אלאלוף: זה יום חשוב מאוד, כדי שנלמד עליו ונפעיל אותו, ונפעיל את התוכניות השונות שגופים רבים מעורבים כדי להקטין – אני שמח, שבאמת שר הבריאות אמר, גם אם הוא אומר את זה בסגנון שלו, שצריך להפסיק עם האוכל המסכן את חייהם של הילדים.

אלי אלאלוף: פשוט כיום, אנשים אוכלים ג'אנק-פוד, או בכלל, שלא להגיד – זבל.

אלי אלאלוף: הצעת החוק הזאת עברה ללא שום הסתייגות בוועדה.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר שמדהים לראות את זה.

אלי אלאלוף: לכן, אני מבקש, חברים וחברות, לאשר את זה בקריאה שנייה ושלישית היום.

אלי אלאלוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ז–2016, קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד סעיפים 1–26 – 46

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 46 בעד, אין מתנגדים, אחד – אני מצרף לפרוטוקול את קולו של חבר הכנסת איימן עודה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: בטעות.

יצחק וקנין: בטעות.

יצחק וקנין: גם את קולו של רוברט אילטוב, שהצביע בטעות, חבר הכנסת אורי מקלב, חבר הכנסת אכרם חסון, חבר הכנסת איתן ברושי – לפרוטוקול.

עמיר פרץ: גם אני.

עמיר פרץ: גם אני, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: תצביע בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד החוק – 47

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 47 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ז–2016, עברה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אחת המציעות את החוק הזה, חברת הכנסת רחל עזריה, תברך.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יכול להוסיף אותי?

יצחק וקנין: אם לא היית באולם אני לא יכול להוסיף אותך; אם היית בחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יצחק וקנין: אני לא יודע.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו נכנסתי.

יצחק וקנין: מאיפה נכנסת?

עמיר פרץ: זה החוק שלה, תוסיף אותה.

יצחק וקנין: רבותי, יש פה איזה נוהג מוטעה.

יצחק וקנין: אם מישהו לא הספיק והיה בתוך האולם, אני יכול להבין את זה.

יצחק וקנין: אבל אם הוא נכנס מבחוץ, איך אני יכול להוסיף אותו, חברים?

יצחק וקנין: גם לפרוטוקול זה לא מצלצל טוב, חבר'ה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, אני הפרעתי לה לרוץ; תמחק אותי, תרשום אותה.

עמיר פרץ: שתהיה תוצאה טובה.

יצחק וקנין: אוקיי, חברי הכנסת, תאפשרו לחברת הכנסת רחל עזריה לברך.

רחל עזריה: תודה רבה, תודה על ההצבעה ותודה על כל העבודה הארוכה שקדמה לחוק הזה.

רחל עזריה: החוק הזה – מבחינתי אני מסיימת מסע של שמונה שנים שהתחלתי בהיותי חברת מועצת עיר צעירה בירושלים, בניסיון להוביל מהלך בעיריית ירושלים לעבור לאוכל בריא.

רחל עזריה: אחר כך כסגנית ראש העיר הצלחתי לעשות את המהלך בירושלים, ועכשיו, סוף-סוף, המהלך יהיה בכל הארץ.

רחל עזריה: אני הגעתי להתחיל לעבוד על זה כשהבנתי שהילדים שלנו אוכלים בגן את כל מה שאנחנו לא רוצים שהם יאכלו – נקניקיות, צ'יפס, טרופית, פיתות.

רחל עזריה: לא היה שום פיקוח על מה הילדים אוכלים.

רחל עזריה: ישראל היא מדינה שבה אנחנו עובדים כמעט הכי הרבה במדינות ה-OECD, אנחנו יולדים הכי הרבה, והילדים שלנו אוכלים את האוכל בצהרונים כי שני בני-הזוג צריכים לפרנס.

רחל עזריה: יוצא שלהורים אין בכלל שליטה על מה הילדים אוכלים.

רחל עזריה: על-פי הנתונים של משרד הבריאות, אחד מכל חמישה ילדים שעולים לכיתה א' סובל מעודף משקל, ואחד מכל שלושה ילדים שעולים לכיתה ז' סובל מעודף משקל.

רחל עזריה: זה אומר שזה אחוז עצום מהילדים בישראל; אנחנו אחת המדינות המובילות בהשמנת ילדים, לצערנו.

רחל עזריה: החוק הזה הוא חלק ממהלך גדול של חקיקה בכלל בנושאים של הורים לילדים קטנים והיכולת להתפרנס עם קשיי הפרנסה, להתפרנס בכבוד ולגדל ילדים.

רחל עזריה: בעצם החוק הזה – זו הפעם הראשונה שמוגדרת בחוק הישראלי המילה צהרון.

רחל עזריה: אני יודעת שהנושא הזה איננו על סדר-היום בדרך כלל, וזה נושא שפחות מתעסקים בו בכנסת – גם ילדים קטנים, גם אוכל בריא, גם צהרונים – ויותר מזה, זה חוק מאוד מורכב, שדרש המון תיאומים של הממשלה, של משרדים שונים בממשלה, ומהר מאוד אני גיליתי שאני לא לבד בחוק בזה, ויש פה רשת של אימהות ואבות שעשו כל מה שאפשר כדי להעביר את החוק, החל בחברי הכנסת שחתמו בשמחה, עמיתתי איילת נחמיאס ורבין, חברתי לסיעה, יפעת שאשא ביטון, אברהם נגוסה ושותפים אחרים, דרך כל משרדי הממשלה שפשוט תקתקו את העבודה.

רחל עזריה: אני שאלתי אחד מנציגי משרדי הממשלה איך זה שהם לא הערימו קשיים כמו שבדרך כלל אנחנו רגילים.

רחל עזריה: הוא סיפר לי את הסיפור הבא: הוא סיפר לי שהבן שלו, בן חמש, הגיע לבדיקת דם רגילה, ואז הרופא אמר שאם דוקרים, בודקים כבר את הכול.

רחל עזריה: והילד, בן חמש, כשהוא הגיע לבדיקת דם, גילו שיש לו כולסטרול גבוה.

רחל עזריה: ילד בן חמש.

רחל עזריה: הרופא מייד שאל אותם: מה אתם נותנים לילד לאכול בבית?

רחל עזריה: הם אמרו: הכול בסדר.

רחל עזריה: אז הם חשדו בצהרון.

רחל עזריה: במשך חצי שנה הם שלחו אוכל אחר לצהרון, ואחרי חצי שנה הכולסטרול ירד.

רחל עזריה: זה אומר שאם אנחנו לא דואגים שהילדים שלנו יאכלו אוכל בריא בצהרונים, אנחנו נספוג כולסטרול גבוה.

רחל עזריה: אני רוצה לעבור לתודות, ויש הרבה: קודם כול, לשר האוצר משה כחלון, יושב-ראש המפלגה שלי, ובכלל למשרד האוצר – יש פה הקצאת תקציבים שמאפשרת את המהלך הזה; למשרד הבריאות ולמנכ"ל משרד הבריאות משה בר סימן טוב, שמוביל ביד רמה את כל המהלך של האוכל הבריא, יחד עם המשנה למנכ"ל משרד הבריאות פרופסור איתמר גרוטו.

רחל עזריה: במשרד הבריאות לקחו אחריות שהם לא חייבים לקחת, ואני מלאת הערכה בעניין; משרד הכלכלה, משרד המשפטים, מרכז השלטון המקומי ויושב-ראש מרכז השלטון המקומי חיים ביבס – המהלך הולך להיות בשיתוף פעולה מלא אתם; כמובן, ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אלי אלאלוף, עמיתי לסיעה.

רחל עזריה: ליועצת המשפטית של ועדת העבודה והרווחה, עורכת-הדין ורד קירו זילברמן, שבלעדיה החוק לא היה קיים ולא היה קורה, ואני מלאת הערכה ותודה על כך.

רחל עזריה: לקבוצת הורים "ארוחה עשר", שעוד מימי בירושלים מלווים אותי בכל המהלך הזה.

רחל עזריה: אחרונים חביבים, היועצים שלי: רותם כהן כחלון, נתנאל דיין וישי ויסמן.

רחל עזריה: שלושה הורים לילדים קטנים, שאנחנו מג'נגלים בעבודה ובגידול הילדים.

רחל עזריה: כולנו יודעים כמה החקיקה הזאת חשובה לכולם.

רחל עזריה: תודה רבה לכולם על ההצבעה.

רחל עזריה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [מס' כ/662; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 17970; נספחות.

מאיר כהן: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 27), התשע"ז–2016, לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני.

יצחק וקנין: בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: כהרגלו, הוא יעשה את זה בקיצור.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, אני מתכבד להגיש לכנסת הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 27), התשע"ז–2016, של חברי הכנסת נאוה בוקר ויוסי יונה.

משה גפני: הצעת החוק הזאת, עניינה הארכיונים, שיהיו פטורים מתשלום ארנונה.

משה גפני: עם ללא עבר הוא עם ללא הווה וללא עתיד.

משה גפני: הארכיונים – ארכיונים מכל הסוגים, מכל המינים – עושים עבודה מצוינת בעניין של לימוד ושמירה על העבר של העם בישראל, והבקשה של חברי הכנסת בהביאם את החוק הזה היא לפטור אותם מתשלום ארנונה.

משה גפני: לא מדובר בהוצאה גדולה, אנחנו ביררנו בדיון בוועדה, מדובר בהוצאה שהיא בסך הכול הוצאה די קטנה, באופן יחסי, היא רק מסמלת את היחס של מדינת ישראל והרשויות המקומיות לארכיונים שיש כאן בארץ.

משה גפני: בדיונים דיברתי גם עם שרת התרבות.

משה גפני: היה גם דיון לגבי תקצוב הארכיונים, שהוא תקצוב בחסר.

משה גפני: משרד התרבות הודיע שהוא יגדיל את התקצוב של הארכיונים.

משה גפני: בכל מקרה, החוק שמובא לפניכם לא מדבר על תקצוב נוסף, אלא מדבר על פטור של הארכיונים מתשלום הארנונה.

משה גפני: עלו כמה נושאים בוועדה כאשר דיברנו על זה.

משה גפני: בסופו של דבר היה ויכוח בין משרד האוצר לבין המשרדים האחרים לגבי נושאים אחרים שהיו.

משה גפני: משרד האוצר התנגד לכל תוספת מעבר לעניין הזה, ולנו היה חשוב שהחוק הזה יאושר.

משה גפני: החוק הזה מסמל גם את העובדה שמדינת ישראל נותנת יחס מיוחד לארכיונים, ולכן היה חשוב להעביר את החוק כמות שהוא.

משה גפני: עלה הנושא אם אכן באותם ארכיונים תיעשה פעולה עסקית.

משה גפני: בחוקים אחרים שיש בהם פטורים נקבע באריכות בחוק מה כן יהיה חייב בארנונה.

משה גפני: לא אהבתי את כל אריכות הדברים הזאת, אבל הסכמתי – אני חושב שזה גם צודק – שאין בו פעולה עסקית.

משה גפני: אין בו פעולה עסקית – אני מבקש להבהיר לחברי הכנסת, ואני מבקש שזה גם יירשם בפרוטוקול.

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה, קולך נשמע עד כאן, אז – אנא מכם.

משה גפני: אין בו פעולה עסקית – הכוונה שבאותו מתחם של הארכיון לא פותחים פתאום קיוסק ואומרים: אנחנו נהיה פטורים מארנונה כי אנחנו נמצאים בארכיון ציבורי.

משה גפני: לא יהיה פטור מארנונה לדברים שהם עסקיים לחלוטין.

משה גפני: אם הארכיון מוכר ספר מהארכיון, זה לא מוגדר פעולה עסקית.

משה גפני: פעולה עסקית – הכוונה כאשר עושים שם עסק, אנשים באים לשם, לארכיון, ואז הם קונים שתייה או קונים עוגה או דברים מהסוג הזה.

משה גפני: המקום הזה לא יהיה פטור מארנונה.

משה גפני: הארכיון עצמו יהיה פטור.

משה גפני: אני חושב שהחוק הזה הוא חוק חשוב.

משה גפני: אני מודה לחברי הכנסת, לנאוה בוקר וליוסי יונה, שהציעו את הצעת החוק, אני מודה לחברי הוועדה שהצביעו פה-אחד, ואני מבקש את התמיכה של מליאת הכנסת בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, אך יש בקשות לרשות דיבור.

מאיר כהן: הראשון שבהם – חבר הכנסת איימן עודה.

מאיר כהן: איימן, חבר הכנסת איימן עודה, ביקשת רשות דיבור; אדוני מוותר.

מאיר כהן: חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח.

מאיר כהן: ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

מאיר כהן: אחמד טיבי – אינו נוכח.

מאיר כהן: עאידה תומא סלימאן.

מאיר כהן: גברתי?

מאיר כהן: מוותרת.

מאיר כהן: עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר.

מאיר כהן: הגברת חנין זועבי – מוותרת.

מאיר כהן: חבר הכנסת חנין.

מאיר כהן: אדוני, חמש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לתמיכה בהצעת החוק החשובה הזאת.

דב חנין: ארכיונים הם מוסד חשוב, יש בו תועלת ציבורית, יש בו ערך גדול, ולכן אנחנו צריכים לעשות את מה שבידינו – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: החברים בצד שמאל, אני מבקש מהסדרנים.

מאיר כהן: כל הדוברים למיניהם בצד שמאל, אנא מכם, זה מפריע.

מאיר כהן: חברת הכנסת שולי מועלם – בבקשה מכם.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני מוציאה אותם.

מאיר כהן: יופי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לתמיכה בהצעת החוק החשובה הזאת.

דב חנין: אני חושב שארכיונים הם מערכת חשובה, יש לה משמעות, היא חשובה להכרת החברה, להכרת ההיסטוריה ולהכרה שלנו את עצמנו.

דב חנין: לכן אני תומך בהצעת החוק הזאת, אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להעלות כמה בעיות אחרות שקשורות לסוגיית הארכיונים הציבוריים במדינת ישראל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בתחילת השנה הודיע גנז המדינה, שהוא הממונה על הארכיונים הציבוריים במדינת ישראל, כי באופן כללי לא יתאפשר עוד עיון של הציבור בחומרי ארכיון מקוריים ששמורים בארכיון המדינה.

דב חנין: ההחלטה הזאת התקבלה, אדוני היושב-ראש, בלי התייעצות מקצועית, בלי עבודת מטה, ובמקום העיון במתכונתו הרגילה, בעצם מה שמתאפשר עכשיו זה עיון אינטרנטי בלבד, ובחלק מאוד קטן מחומרי הארכיון.

דב חנין: התוצאה היא, שאנשים שצריכים את החומר – יוצרים דוקומנטריים, חוקרים, עיתונאים, חברי כנסת, אקדמאים, ארגוני חברה אזרחית – נפגעים מהדבר הזה.

דב חנין: כל אלה הביעו את התנגדותם להחלטה.

דב חנין: לפי הערכתם, המצב החדש לא מאפשר תחקיר או מחקר רציני בתיעוד המופקד בארכיון המדינה, והמצב הזה, או – ההחלטה הזאת יוצרת פגיעה ביכולת שלנו להשתמש בארכיון המדינה, שהוא משאב היסטורי ששייך לכל הציבור בישראל, בצורה ראויה.

דב חנין: שוב, ההנמקה היא מחסור במשאבים, אבל למחסור במשאבים, אדוני היושב-ראש, צריך ליצור פתרונות, כמו בחוק הזה, שנותן פתרונות לארכיונים ציבוריים באמצעות פטור מארנונה.

דב חנין: יכול להיות שלארכיון המדינה הפתרון התקציבי צריך להיות בתוספת תקציב, אבל לא ייתכן שהכלי הזה, שנקרא ארכיון, בעצם ייסגר למחקר שיטתי.

דב חנין: במחקר שמסתמך על נתונים רשמיים נמצא ש-98% מהתיעוד הממשלתי שמצוי בארכיון המדינה ובארכיון צה"ל ומערכת הביטחון בעצם סגור לעיון הציבור.

דב חנין: לפי חוק הארכיונים ותקנות העיון בהם, רוב-רובו של התיעוד אמור להיות פתוח לציבור.

דב חנין: גם כאן, הסיבה שניתנת לסגירה של החומר היא הקצאת משאבים נמוכה לפעולת החשיפה, וזה במיוחד, עמיתי חברי הכנסת, מחריף בשנים האחרונות.

דב חנין: התוצאה, שוב, היא תוצאה בעייתית, פגיעה ביכולת שלנו להגיע לחומרים היסטוריים חשובים ומשמעותיים.

דב חנין: ואני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, בהתייחסות לסוגיה קונקרטית שעלתה לא מזמן על שולחנה של הכנסת בהצעת חוק של חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואני מתכוון לפרשת הרצח בכפר-קאסם.

דב חנין: גם כאן, מסתבר שחומרים מאוד משמעותיים, שנוגעים במה שקרה, ובהחלטות שהתקבלו לפני וגם בחלק מהמקרים בתהליכים שקרו אחרי הרצח, נמצאים עדיין תחת חיסיון, לא גלויים לעיון הציבור.

דב חנין: זה דבר מקומם, זה דבר בעייתי, זה דבר חמור, והגיע הזמן שהדברים האלה ייפתחו לעיון הציבור.

דב חנין: אני רוצה להזכיר לכולנו שהטבח בכפר-קאסם קרה בשנת 1956, לפני הרבה מאוד שנים.

דב חנין: יש בוודאי הרבה משמעויות לחומרים האלה, אבל אנחנו חייבים לחשוף אותם, כדי לקדם את הדיון, להעמיק את הלימוד, לחדד את הלקחים.

דב חנין: אי-אפשר להמשיך במצב שבו חומרים כל כך משמעותיים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: – – לגבי סוגיה כל כך משמעותית, נותרים חסויים מעין הציבור.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: טלב אבו עראר, אדוני, חבר הכנסת – לא נמצא.

מאיר כהן: יוסף ג'בארין – מוותר.

מאיר כהן: באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אנחנו פה עוסקים בעניין ארנונה – פטור מארנונה על ארכיונים, שזה דבר כשלעצמו טוב, אבל ממש בשעות אלה מתכוננים תושבי אום-אלחיראן בנגב לאפשרות של הריסת הכפר שלהם מחר.

באסל גטאס: נודע לנו ממקורות מאוד מהימנים שההריסה של היישוב, כולו או חלקו, תתרחש מחר.

באסל גטאס: אני מקווה שהשר אורי אריאל יעלה ויכחיש את הדבר.

באסל גטאס: משמע הדבר – שמשפחות ייזרקו מבתיהן למדבר, לרחוב, ללא כל פתרון, אפילו זמני, של אספקה של תנאי מחיה מינימליים.

באסל גטאס: זה דבר שלא נעשה גם במדינות וגם במצבים הכי קשים, אפילו בתנאים של מלחמה זה לא קורה.

באסל גטאס: אני מכאן מבקש – מכל האנשים, מכל חברי הכנסת שיכולים להגיע מחר לאום-אלחיראן כדי למנוע את מעשה ההריסה של הבתים האלה, לעמוד עם התושבים ולנסות לדחות את הגזירה.

באסל גטאס: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אוסאמה סעדי.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת – מוותר.

מאיר כהן: עבדאללה אבו מערוף, חבר הכנסת – מוותר.

מאיר כהן: אם כן, ברשותכם, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 27), התשע"ז–2016 – אנחנו עוברים לקריאה שנייה.

מאיר כהן: בעד סעיף 1 – 43

מאיר כהן: נמנעים – אין

מאיר כהן: 43 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו ניגשים מייד לקריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מזכיר, הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה – קריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בעד החוק – 40

מאיר כהן: נמנעים – אין

מאיר כהן: 40 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק עברה גם בקריאה השלישית.

אראל מרגלית: – – –

מאיר כהן: אנחנו מוסיפים את חבר הכנסת אראל מרגלית.

מאיר כהן: ואני מזמין את נאוה בוקר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: הראשונה מיוזמי החוק, בבקשה.

מאיר כהן: נהוג להודות, אבל אנא מכם, גם את זה לעשות – – –

נאוה בוקר: ממש בקצרה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: תודה.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכספים הרב גפני, שנרתם לנושא, על התמיכה ועל קידום החוק.

נאוה בוקר: באמת הוא עשה את זה ממש במהירות.

נאוה בוקר: ותודה לחברי פרופסור יוסי יונה, חבר הכנסת יוסי יונה, על שיתוף הפעולה הפורה, שבאמת נשתף פעולה עוד הרבה יחד.

נאוה בוקר: ותודה למי שהסב את תשומת לבנו לנושא, כמובן מנכ"ל מכון ז'בוטינסקי יוסי אחימאיר.

נאוה בוקר: תודה רבה לכולם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יונה, בקיצור בבקשה.

מיקי רוזנטל: תראה להם מה זה, עם יד טבנקין, תראה להם.

יוסי יונה: בקיצור, בקיצור.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אנחנו העברנו את החוק הזה, שלא זכה מי-יודע-מה לתהודה ציבורית רבה, אבל הוא עדיין חוק חשוב מאוד.

יוסי יונה: כפי שאמרתי בדברים שנשאתי בפעם הקודמת כשדנו בחוק הזה, אמרתי שעם שאינו מכבד את עברו הרי שההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל.

יוסי יונה: ובכן, חברות וחברי הכנסת, תודה על ההצבעה בעד החוק הזה.

יוסי יונה: למעשה, אתם תרמתם את תרומתכם הצנועה לכך שהחוק הזה יתרום ולו במעט במתן כבוד לעבר שלנו, על השונות ועל הרבגוניות שלו.

יוסי יונה: אני רוצה להודות מקרב לב לאנשים שסייעו בהכנת החוק ובקידומו.

יוסי יונה: חברות וחברי הכנסת, כולכם יודעים, גם חוק שכזה שלא הופך את העולם, נדרש לסיוע ועזרה מאוד מסיביים ומהרבה אנשים.

יוסי יונה: אז בוודאי קודם לחברתי נאוה בוקר.

יוסי יונה: באמת תודה על שיתוף הפעולה בקידומו של החוק הזה ובהבאתו לניסוח הסופי; בוודאי ליונה פריטל שהיא גם המנכ"לית של יד טבנקין, שהיה לה עניין גדול מאוד, ולי גם, להעביר את החוק; ליושב-ראש ועדת הכספים גפני שסייע לנו בקידומו; ליועצת המופלאה שלו, עורכת-דין שגית אפיק, על הליווי המקצועי – אני מסיים, אדוני היושב-ראש – עורכת-דין שלומית ארליך ועורכת-דין שיר שפר, הצוות המופלא של ועדת הכספים.

יוסי יונה: בוודאי לזהבה, ליה ודניאל, הצוות שלנו פה במחנה הציוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יוסי יונה: אז תודה לכולכם, וגם לצוות שלי שעזר לי רבות בקידומו של החוק הזה.

יוסי יונה: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1090); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ואנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים) (תיקון) (שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר.

מאיר כהן: אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדרים) (תיקון) (שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית).

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, אני מתכבד להביא היום לקריאה ראשונה את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים) (תיקון) (שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית), התשע"ז–2016.

יצחק כהן: הצעת החוק עוסקת באסדרת מתן שירותי פיקדון ואשראי בלי ריבית הניתנים על-ידי גופים שונים.

יצחק כהן: אין חולק כי ענף שירותי הפיקדון ואשראי בלא ריבית נותן כיום מענה על צורכיהן של אוכלוסיות גדולות אשר כמעט שאינן לוקחות חלק בשוק האשראי הקמעונאי במתכונתו הנוכחית.

יצחק כהן: עובדה זו מקורה בסיבות מגוונות שבראשן האיסור הקיים בהלכה היהודית על גביית ריבית בעת מתן הלוואות או בקבלת פיקדונות.

יצחק כהן: על כן, קיימים כיום במדינת ישראל אזרחים רבים אשר אמונתם הדתית אינה מאפשרת להם להפקיד פיקדונות או לקבל אשראי במוסד אשר פעילותו כרוכה בגביית ריבית.

יצחק כהן: אזרחים אלה מקבלים מענה על צורכיהם בגופים אשר מספקים שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית.

יצחק כהן: אולם פעילות זו, ברוכה ככל שתהיה, אינה נמצאת כיום תחת אסדרה ופיקוח של מי מהרשויות.

יצחק כהן: הצרכנים של שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית הם ברובם משקי-הבית ואנשים קשי-יום, שכאמור אין באפשרותם לקבל הלוואות מהמערכת הבנקאית.

יצחק כהן: פיתוח אפיקי אשראי חוץ-בנקאיים בכלל ואפיקי אשראי הנותנים מענה לאוכלוסיות מודרות אשראי בפרט הוא צורך כלכלי-חברתי מרכזי.

יצחק כהן: לפיכך, קיימת חשיבות רבה להקמתה של אסדרה אפקטיבית ומאוזנת של אפיקים אלה על כל הגורמים הפועלים בהם.

יצחק כהן: על אסדרה זו לאפשר פעילות עסקית הגונה, בטוחה, שקופה ומאוזנת של הגופים המספקים שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית מחד גיסא, ומאידך גיסא, לא לפגוע במרקם העדין שבו מתנהלים כיום הגופים האמורים.

יצחק כהן: אסדרה שכזו אינה קיימת כיום.

יצחק כהן: היעדר הרגולציה מונע משוק חשוב זה להתפתח, פוגע באינטרס הציבורי ומותיר את צרכני השירותים – אשר רבים מהם מקרב אוכלוסיות מוחלשות ובעלי עסקים קטנים – בלא הגנה מספקת.

יצחק כהן: על-פי הצעת החוק, מוצע לאפשר פעילות של יחידים, עמותות או חברות לתועלת הציבור, שהם גופים ללא מטרות רווח המאפשרים הפקדת פיקדונות כספיים של לקוחות וכן עוסקים במתן הלוואות בלא ריבית.

יצחק כהן: חשיבות הסדרת פעילותם של הגופים האמורים נובעת מהצורך לתת אפשרות לגופים מעין אלה להתקיים ולעסוק במתן שירותי פיקדון ואשראי כאחד – אפשרות הקיימת כיום רק לתאגיד בנקאי על-פי הוראות חוק הבנקאות (רישוי).

יצחק כהן: צורך חיוני נוסף בהסדרת תחום האשראי הקמעונאי הוא הגנה על לקוחות שמפקידים את כספם אצל גופים אלה כדי לקבלם בעתיד, לצד הגנה על לקוחות שמקבלים הלוואות מהגופים האמורים.

יצחק כהן: כמו כן, נדרשת הסדרה כאמור כדי להבטיח את יציבותם של נותני שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית, לאור פעילותם המתוארת וכדי למנוע ניצול לרעה של עיסוקם לצורכי הלבנת הון.

יצחק כהן: בהתאם להצעת החוק, האסדרה והפיקוח על נותני שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית ייעשו על-ידי רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון, אשר מלבד הפיקוח על חברות ביטוח וחברות מנהלות של קופות גמל, עתידה לפקח גם על נותני שירותי אשראי חוץ-בנקאי ועל נותני שירות בנכס פיננסי – צ'יינג'ים.

יצחק כהן: על-פי המוצע, תוטל חובת רישוי על עיסוק במתן שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית.

יצחק כהן: מוצע לחלק בין סוגי הרישיונות לפי היקף פעילותו של אותו נותן השירות.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, רישיון בסיסי – להיקף פעילות מצומצם, רישיון מורחב – להיקף פעילות משמעותי.

יצחק כהן: הצעת החוק המוצעת קובעת הסדרים לעניין הרישיונות של נותן שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית, לעניין שליטה בנותן שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית; לעניין החזקת אמצעי שליטה בו; לעניין האורגנים ובעלי התפקידים שיכהנו בהם, וכן קובעת הגבלות וחובות שונות שיחולו על פעילותם של נותני שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית ומקנה סמכויות פיקוח למפקח.

יצחק כהן: הצעת החוק מקנה סמכויות למפקח גם בהיבטים הצרכניים הנוגעים לפעילותו של נותן שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית.

יצחק כהן: מטרת מכלול ההוראות הנזכרות היא, כאמור, להבטיח את פעילותם התקינה של נותני שירותי אשראי ופיקדון ואת השמירה על ענייני לקוחותיהם.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חשוב לציין כי הצעת החוק היא צעד אחד מהצעדים המתוכננים על-ידי משרד האוצר להגשמת המדיניות של שר האוצר ושלי לפיתוח שוק תחרותי והוגן של שירותים פיננסיים הניתנים לכול, בתנאים הגונים ותחרותיים.

יצחק כהן: בימים אלה נדונה בוועדת הרפורמות של הכנסת חקיקה שנועדה להסדיר את פעילותן של אגודות שיתופיות אשר יוכלו לספק לחבריהן שירותי בנקאות בסיסיים.

יצחק כהן: בהמשך נביא חקיקה שתסדיר גם שירותי תיווך באמצעות פלטפורמות, דוגמת פלטפורמות ה־P2P.

יצחק כהן: המטרה היא ליצור בסופו של התהליך אסדרה כוללת, מקיפה ושיטתית של כל שוק השירותים הפיננסיים ושל מכלול הגופים הפועלים בו, כך ששוק זה יהיה שוק משוכלל, תחרותי, הוגן, יעיל ויציב.

יצחק כהן: הצעת החוק המובאת היום היא תוצר של עבודה מאומצת ויסודית של צוות בראשות היועץ המשפטי לשעבר של משרד האוצר, עורך-דין יואל בריס, ובהשתתפות חברים – כל הקבוצה והצוות במשרד האוצר – בהשתתפות חברים רבים מכלל גורמי הממשלה הנוגעים לעניין: נציגי האגפים הרלוונטיים במשרד האוצר – הלשכה המשפטית, רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון, אגף התקציבים, רשות המסים, אגף כלכלה ומחקר, בנק ישראל, משרד המשפטים, רשם העמותות, הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור ורשות ההגבלים העסקיים.

יצחק כהן: אני מבקש להודות להם על עבודתם המבורכת, לכל אחד מהגופים שהזכרתי.

יצחק כהן: אני מבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לתמוך בהצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: חבר הכנסת יהודה גליק – אינו נוכח.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר עברנו שבוע מאוד סוער, עם ניסיון של הממשלה, הקואליציה, חלק מהקואליציה, להסדיר את פינוי עמונה.

רויטל סויד: והנה, אתמול, באופן מאוד חריג, בכפר בשם חורפיש, הגיעו להרוס בית של חייל משוחרר יוצא העדה הדרוזית, אשר אביו בנה לו את ביתו.

רויטל סויד: משפחה שכולה.

רויטל סויד: הגישו תוכניות בנייה, אבל מה לעשות, אין שם תוכניות מתאר מאושרות כבר כמעט שני עשורים, ואז, באופן מאוד חריג, הגיעו והרסו את ביתו של החייל המשוחרר, בן למשפחה שכולה.

רויטל סויד: ואני שואלת – נכון, הבנייה הייתה ללא אישורים.

רויטל סויד: נכון, היה צריך אישורים, ואסור לבנות בנייה ללא היתר, אבל כאשר ממשלות ישראל לדורותיהן, בשנים האחרונות לא מאפשרות אישור תוכניות מתאר שכבר הוגשו, וכאשר אדם בונה על הקרקע הפרטית שלו – ואני לא מצדיקה את זה בשום דרך וצורה שהיא – באים והורסים את הבית?

רויטל סויד: אנחנו בשבוע שעבר עשינו פה דיונים שרצינו – הקואליציה רצתה – לעבור על הדין הבין-לאומי, ולסכן פה את השרים בהתמודדות בבית-הדין הבין-לאומי בהאג, תוך כדי גזלת קרקע פרטית ובניגוד לעמדת בג"ץ, תוך פגיעה בשלטון החוק.

רויטל סויד: מה לא עשו כדי להכשיר את הבתים בעמונה, ועדיין זה לא סוף פסוק מצד הממשלה.

רויטל סויד: אבל כאשר אנחנו מדברים על ממשלה שבמופגן לא מאשרת תוכניות בנייה, תוכניות מתאר שהוגשו, כבר שנים ארוכות, ואדם בונה על הקרקע הפרטית שלו, בן העדה הדרוזית, ששכל בן, ובנה למען בן אחר – ככה צריך לעשות?

רויטל סויד: לשם אנחנו רוצים להגיע?

רויטל סויד: זה הקשר שיש לנו – עם ברית הדמים – עם האחים שלנו?

רויטל סויד: ואני קוראת לממשלה לפעול עכשיו ומהר, שזה יהיה הבית הראשון והאחרון, שלא לגדוע, שלא להפר בשום דרך וצורה שהיא את הברית הכל-כך איתנה הזאת, ובעיקר, לא להגיע למצב שהורסים בית, גם אם הוא נבנה ללא היתר, בלי שמנסים לפתור את זה לפני כן ולהעביר את תוכניות הבנייה שכבר הוגשו.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – כנ"ל.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית.

מאיר כהן: אדוני, שלוש דקות.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, בנושא של השירותים הפיננסיים – סגן השר איציק כהן, איציק – בנושא של השירותים הפיננסיים – אני דווקא רוצה לדבר על משהו שעומד עכשיו על סדר-היום, וזה כל הנושא של הסליקה.

אראל מרגלית: אני יודע שגם בקואליציה וגם באופוזיציה, וגם באוצר, וגם שר האוצר, רוצים להכניס חברות סליקה חדשות, כי בעצם, יש מצב – מה זה סליקה?

אראל מרגלית: סליקה זה מה שבית-העסק משלם בעבור זה שהוא משלם בכרטיס אשראי.

אראל מרגלית: בעצם, העסקים הגדולים בישראל משלמים 0.7% והעסקים הקטנים משלמים 2.5%.

אראל מרגלית: ישנה פה חברת הכנסת טלי פלוסקוב, שאנחנו ניסינו לעשות את החקיקה יחד, ועכשיו זה נכנס לחוק ההסדרים.

אראל מרגלית: אנחנו עומדים במצב שבנק ישראל חייב להתעורר ולהבין שהוא לא מייצג את הבנקים, אלא מייצג את האיתנות הפיננסית של אזרחי ישראל, והבנקים הם האמצעי שלו.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם שאם יש תקנות שבמשך ארבע שנים לא מאפשרות לאף שחקן חדש להיכנס, אולי כדאי לבדוק, כי באנגליה ובצרפת ובארצות-הברית ובאיטליה ובגרמניה – אתם זוכרים את גרמניה?

אראל מרגלית: שם אנחנו קונים צוללות – גם בגרמניה יש המון סולקים, ואז בית-העסק והעסקים הקטנים משלמים הרבה פחות.

אראל מרגלית: אנחנו יושבים בימים האלה ומנסים לסגור, כחלק מחוק ההסדרים – חבר הכנסת אלי כהן מוביל בגאווה את הוועדה שלו – אנחנו מנסים לסגור משהו נורמלי ולפתוח את השוק, ואיציק, סגן השר, אני קורא לכם: דברו עם בנק ישראל, שיתעוררו, שיפתחו קצת את השוק, שייתנו לעוד שחקנים להיכנס.

אראל מרגלית: העסקים הקטנים נאנקים, וקשה להם, ואנחנו יכולים לעשות מעשה שהוא לכאורה פשוט, אבל הוא מוריד את יוקר המחיה ונותן לעסק הקטן להמשיך להתקיים, אדוני היושב-ראש.

אראל מרגלית: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – מוותרת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אכרם חסון.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שמענו במליאה היום כמה שרים וכמה חברי כנסת שדיברו בעניין צו ההריסה שבוצע בכפר חורפיש, ואני חייב להגיד לך כאן, אדוני היושב-ראש, שזהו תקדים מאוד מסוכן, תקדים שלא מכבד אף אחד; לא מכבד את מוסדות התכנון, לא מכבד את מנהיגי המדינה, להרוס בית לחייל משוחרר, לאדם ששכל אח, משפחה ששירתה את המדינה.

אכרם חסון: תמיד שמענו ואמרו לנו – נאמנות למדינה והשירות למדינה, אתה מקבל את הזכויות.

אכרם חסון: אני תמיד אמרתי כאן, מעל במת הכנסת, גם בקדנציה הזאת וגם בקדנציה הקודמת, שאנחנו עדיין אזרחים סוג ב'.

אכרם חסון: מה אשמתו של האזרח שלא תכננו לו במשך 68 שנים?

אכרם חסון: מה, אנחנו נעצור את הקדמה ואת הפיתוח שלנו?

אכרם חסון: אנחנו גם נעזוב את הכפרים ונלך לגור בערים, נשנה תרבות ונשנה היסטוריה משום שמישהו לא תכנן ומישהו לא קידם?

אכרם חסון: איך אפשר להרוס לבחור שבנה בית על אדמתו הפרטית?

אכרם חסון: תמיד טענתם – –

באסל גטאס: – – –

אכרם חסון: – – שאנשים גוזלים אדמת מדינה ובונים על אדמת מדינה.

אכרם חסון: בכפר חורפיש לא הייתה תוכנית מתאר, כמו ברוב הכפרים.

אכרם חסון: נכון שהשר כחלון, אשר שמע היום על נושא ההריסה רק ברדיו, כי גם לא עדכנו אותו – וגם המשטרה לא עדכנה את ראש מועצת חורפיש, עשתה את זה בסתר, בצורה מאוד לא מכובדת, בצורה שלא מכבדת לא את המשטרה ולא את מינהל התכנון, ולא אף אחד אחר.

אכרם חסון: ולכן קיימנו פגישה במשרד השר היום עם ראשי המועצות ועם המנהיג הרוחני של העדה הדרוזית ודיברנו על הזלזול שנמשך שנים.

אכרם חסון: ואנחנו מודעים לכך שהשר כחלון עושה רבות.

אכרם חסון: הוא הקציב 50 מיליון שקל לתכנון, וזה צעד היסטורי.

אכרם חסון: הוא גם נתן הוראה למינהל התכנון לקדם 11 תוכניות מפורטות בכל הכפרים הדרוזיים.

אכרם חסון: אבל אתם יודעים שלפעמים יש בעיות כי אנחנו בונים על אדמות פרטיות.

אכרם חסון: אין שם לגליזציה, אין חלוקה בין התושבים.

אכרם חסון: הדברים לוקחים הרבה זמן.

אכרם חסון: אז מה, אנחנו נעצור?

אכרם חסון: שהצעירים לא יתחתנו?

אכרם חסון: לא יקימו משפחות?

אכרם חסון: מדוע?

אכרם חסון: בגלל שאנחנו אזרחים שקטים?

אכרם חסון: בגלל שאנחנו לא מפגינים?

אכרם חסון: אני מכאן פונה למתכננת המחוז בחיפה, וגם למחוז הצפון וגם ליושבי-ראש הוועדות, תעצרו את הכול לפני שיהיה מאוחר.

אכרם חסון: הצעירים של העדה הדרוזית יושבים על חבית של חומר נפץ.

אכרם חסון: יתפוצצו לכולם בפרצוף.

אכרם חסון: נמאס לנו להגיד שאנחנו אחוז המשכילים הכי נמוך במדינה, ו-60% אצלנו חיים ממשכורת אחת.

אכרם חסון: תסתכלו ותעשו השוואה בין הכפרים שלנו לכפרים האחרים.

אכרם חסון: מה עוד שהאישה הדרוזית לא משולבת כמעט בחברה הישראלית.

אכרם חסון: גם בנושא התכנון אנחנו עבריינים בעל כורחנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אכרם חסון: למרות שהייתה חברת כנסת כאן, משפטנית, שאמרה שהיא מכבדת את החוק – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אכרם חסון: – – גם אני מכבד את החוק, אבל איך אני יכול לכבד את החוק כשהוא לא מכבד אותי, ולא מקדם אותי ולא נותן לי אפשרות להיות כמו כל אזרח טוב במדינת ישראל?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: זמנך תם, בבקשה.

אכרם חסון: לכן, אני רוצה לסיים ולהגיד שאנחנו מזהירים, ויפה שעה אחת קודם.

אכרם חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת – יש אתנו שר?

מאיר כהן: כן, כן, השר שטייניץ יושב מולנו.

דב חנין: השר שטייניץ יושב מולנו.

דב חנין: שלום, אדוני השר.

יובל שטייניץ: שלום גם לך.

מיקי רוזנטל: איפה היית ומה עשית?

דב חנין: הממשלה כנראה מתביישת, השרים מתביישים לשבת על-יד שולחן הממשלה, זה בסדר.

יובל שטייניץ: אני לא מתבייש כלל.

דב חנין: גם אני, אם הייתי במקומכם בממשלה הזאת, הייתי מתבייש.

מאיר כהן: אדוני, זה השלוש דקות של זמנך, אנא ממך.

דב חנין: כן, סליחה.

יובל שטייניץ: עם כל ההערכה אליך, אבל אתה, כרגע לפחות, לא מוזמן לממשלה.

דב חנין: לא, אני לא.

דב חנין: אני גם לא רוצה להיות מוזמן לממשלה הזאת, זה בסדר, אני מרגיע אותך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על מה שאולי – אני חושש – הולך להתרחש מחר בבוקר.

דב חנין: אנחנו שומעים בדאגה גדולה שעומדת להתרחש מחר בבוקר פעולה גדולה של הריסת בתים, הריסת חלק גדול מהיישוב הערבי הבדואי אום-אלחיראן שנמצא בנגב.

דב חנין: אם הדבר הזה יקרה, עמיתי חברי הכנסת, זה יהיה ביטוי של עוול קיצוני ויוצא דופן.

יהודה גליק: כי זה לא מתנחלים?

דב חנין: לא.

דב חנין: אני אומר לך, חבר הכנסת גליק, למה.

דב חנין: האנשים האלה שגרים באום-אלחיראן הם אנשים שהובאו למקום הזה על-ידי המדינה לאחר שהם גורשו מאדמותיהם בשנת 1956.

דב חנין: הם הובאו למקום הזה על-ידי המדינה.

דב חנין: זו לא קרקע ששייכת למישהו אחר.

דב חנין: הם לא גזלו מאף אחד קרקע.

דב חנין: והיום באים ומבקשים לפנות אותם, להרוס את היישוב שלהם, כדי להקים במקום היישוב הזה ישוב אחר – ששמו, אגב, ייקרא חירן – וההבדל היחיד בין אום-אלחיראן לבין חירן הוא שהיישוב חירן מיועד לאנשים אחרים.

דב חנין: לא לאנשים שגרים שם, לא לתושבים שגרים שם, אלא לאנשים אחרים.

דב חנין: אני שומע שהיישוב חירן מתוכנן להיות יישוב קהילתי, דתי.

דב חנין: למה לא ליצור יישוב – אם החלטתם ליצור יישוב – שיאפשר גם לתושבי אום-אלחיראן להיות חלק ממנו?

דב חנין: הרי התושבים באום-אלחיראן לא באים ואומרים: אנחנו רוצים רק לעצמנו את המקום, לא ניתן לאף אחד אחר להצטרף אלינו.

דב חנין: הם מסכימים לגמרי.

דב חנין: הם אומרים: בבקשה, רוצים עוד אנשים לבוא?

דב חנין: לגור?

דב חנין: אהלן וסהלן.

דב חנין: בואו, בבקשה תצטרפו, בואו נקים יישוב לכולם.

דב חנין: המהלך הזה שבו רוצים להרוס יישוב של ערבים כדי להקים במקומו יישוב ליהודים הוא כתם שחור שצריך למנוע אותו, והזמן לעשות את זה הוא עכשיו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה – מוותר; חבר הכנסת טרכטנברג – לא נמצא; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת בהלול – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: – – –

מאיר כהן: זמנך עבר, אדוני.

אחמד טיבי: האחרון שאמר לי את הדבר הזה הופרש מהפוליטיקה – – –

זוהיר בהלול: מה?

זוהיר בהלול: מה הוא אמר?

זוהיר בהלול: מה הוא אמר?

זוהיר בהלול: אלי או אליך?

מאיר כהן: לא, אלי.

אחמד טיבי: – – –

מאיר כהן: לא, טיבי, אני לא אוכל, כי כבר נכנסו ואמרתי: לא.

זוהיר בהלול: היום, גבירותי ורבותי, בנאום בן דקה הגנתי על זכותם של היהודים בנכר לשמר את המקומות הקדושים שלהם, ואמרתי: איך ייתכן שממשלת ישראל איננה שועה למצוקותיהם של יהודי הגולה לשמר את בתי-הכנסת שלהם?

זוהיר בהלול: ותהיתי, למשל, מדוע ממשלתו של בנימין נתניהו, בתקציב הדו-שנתי, לא הקצתה סכומים מסוימים כדי לעזור ליהודים בארצות ערב וגם במדינות נוספות בעולם לשמר את בתי-הכנסת שלהם.

זוהיר בהלול: הם נאנקים שם למרות שמקבלים חסות ערכית מדהימה מכמה וכמה משטרים, לרבות המשטר המרוקני.

זוהיר בהלול: ושאלתי היא שאלת תם: אם אתם, היהודים, לא מסוגלים להיות טובים עם עצמכם, כיצד עלי לצפות מכם להיות טובים אלי?

זוהיר בהלול: זו שאלה רטורית, אדוני היושב-ראש, שלא-מעט מבין יושבי הבניין הזה אמורים לשבת על המדוכה – עליה – ולתת תשובה אמיצה בסוגיה הזאת.

זוהיר בהלול: מדוע אני אומר את הדברים האלה בפעם השנייה היום?

זוהיר בהלול: מכיוון שנדמה לי שחלה – מה זה נדמה לי?

זוהיר בהלול: בוודאות – חלה הרעה ניכרת ביחסו של השלטון כלפי המיעוט הערבי כאן במדינה.

זוהיר בהלול: ואני, בעדות אישית, חווה במשך שנה ושמונה חודשים חקיקה דורסנית הולכת וגוברת כנגד המיעוט הערבי.

זוהיר בהלול: אינני יודע אם המילה הסלמה היא מתאימה, מכיוון שאולי חוק המואזין של השבוע שעבר הוא ההסלמה, האסקלציה, במיטבה.

זוהיר בהלול: אבל אם מה שמבשר לנו כרגע כבשורת איוב חבר הכנסת דב חנין, שאיום ממשמש ובא כנגד שרידותו של הכפר אום-אלחיראן, אם אכן האיום הזה הוא איום אקוטי, אז אני חושב שאנחנו מגיעים לדרגת רתיחה.

זוהיר בהלול: אני לא רוצה לאיים – בדיוק כפי שאיים לפני כמה רגעים חברי וידידי אכרם חסון, באומץ לב וביושרה – אבל אני אומר לכם:

זוהיר בהלול: הסירו את ידיכם מן הציבור הערבי.

זוהיר בהלול: הניחו לנו.

זוהיר בהלול: אל תתגרו בנו.

זוהיר בהלול: הגענו עד לנקודת קצה היכולת.

זוהיר בהלול: אי-אפשר יותר.

זוהיר בהלול: ומי שמדבר אל מול עיניכם הוא איש ריאלי מאוד מאוד, ואם אפשר לומר את המילה הזאת, אז אני אומר אותה אפילו, אדוני היושב-ראש, באומץ, איש שרואה את העולם במתינות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

זוהיר בהלול: ואתם מושכים את החבל עד הסוף, ואינני בטוח שהציבור הערבי הממושמע אזרחית ישכיל להתאפק ולגלות איפוק יותר מכך.

זוהיר בהלול: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: 50

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אדם חולה נפש הוא עדיין אדם, וצריך להתייחס אליו כבן-אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אללה אומר בקוראן: "האדרנו את כבודם של בני האדם, ונשאנו אותם על פני היבשה והים, ופִרנסנו אותם במיטב הדברים, ורוממנו אותם מאוד מעל רבּים מן היצורים שבראנו".

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) העדיפות של האדם על שאר החיות – –

זוהיר בהלול: היצורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – היצורים שאלוהים ברא, היא בכל הדתות, והיא חלק בלתי נפרד מהחיים שלנו ומהמוסר שאנחנו צריכים לשמור אותו, כבוד היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המרכז לבריאות הנפש "שער מנשה", שהוא באזור המרכז, צפונה, בית-חולים שהוא המוסד הרפואי הגדול ביותר בישראל אשר מטפל בחולי נפש ובו מטופלים אנשים מעל גיל 18.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה היו כתבות בתקשורת, והיו ראיונות, ושמענו על התעללות – אין מילה אחרת מאשר התעללות – בחולי נפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם כולאים אותם, הם קושרים אותם, הם מונעים מהם אוכל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תחת הכותרת: מטפלים בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לא צריך לטפל בהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה טיפול זה אם אתם רק מענים אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה עלה במשרד הבריאות, ומה התשובה שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מכינים תוכנית לבטל את הקשירות, לבטל את הבידוד הזה, בתוך עשר שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכמה אנשים יתעללו עד שיסתיימו עשר השנים האלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא בני-אדם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי חולי הנפש האלה יכולים להיות בכל בית, הם לא החליטו להיות חולי נפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא היה מבחירה, וזה יכול להיות בכל מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יכול להיות הבן של אחד מאלה שבמשרד הבריאות או בכל משפחה אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם צריכים לקבל את הטיפול הראוי להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מוציאים אותם מהסביבה כי יכול להיות שהם יפריעו, יכול להיות שהם יחבלו בנושאים מסוימים בגלל המחלות שלהם, אבל זה לא אומר שאנחנו נתייחס אליהם אפילו פחות מאשר אל החיות, כי "צער בעלי-חיים" לא יסכים שיטפלו בבעלי-חיים בצורה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חוזר עוד הפעם: חולה נפש הוא עדיין אדם שצריך לקבל את הטיפול הראוי כבן-אדם שיש לו כבוד ומוסר, שצריך להתייחס אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורי מקלב.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, לשם שינוי, אדוני היושב-ראש, אם תאפשר לי, אני כן רוצה להתייחס לגופו של חוק – –

מאיר כהן: מאפשר גם מאפשר.

אורי מקלב: – – שלא ייראה משונה.

אורי מקלב: דווקא לקחת משהו מהצעת החוק, מההסבר לחוק, לקחת ארבע אותיות או חמש אותיות שמופיעות כאן בסוגריים: קוראים לזה גמ"חים; בסוגריים ובראשי תיבות, מילה אחת קטנה, שקוראים לה גמ"חים.

אורי מקלב: גמ"חים זה ראשי תיבות של גמילות חסדים.

אורי מקלב: הצעת החוק הזאת באה לעשות הסדרה של נושא של הלוואות וגמילות חסדים.

אורי מקלב: אפשר לחשוב, הסדרה זה לא מילה יפה, מכובסת; הסדרה זו מילה מכובסת, קשה, לרגולציה קשה.

מרב מיכאלי: היום הסדרה זו מילה ממש מגונה.

אורי מקלב: אפילו מילה מגונה, זה חוק ההסדרה.

אורי מקלב: עד היום היינו רגילים, לקחו את זה מאוד רחוק.

אורי מקלב: אבל עד אתמול, עד שאנחנו מביאים את החוק, הסדרה זה בעצם רגולציה קשה, שאנחנו כל הזמן שואפים וכל הזמן אומרים – אנחנו רוצים להקטין ולפשט את הרגולציה.

אורי מקלב: למה עושים את הרגולציה לנושא של גמילות חסדים?

אורי מקלב: אני לא צריך להסביר לכם, מי שיודע, פרשת השבוע מדברת על אברהם אבינו, שכל כולו, היסוד, הוא היסוד של גמילות חסדים, חסדים שעשה עם אנשים באופן ספונטני, נקי, בכול – בלינה, בשינה, בחסד, בכול.

אורי מקלב: ואנחנו לקחנו מוסד יהודי מאוד, במשך דורות רבים, שנקרא הלוואות ועזרה ותמיכה ללא מטרות כלכליות, בלי רווחים של ריבית, אלא לתת לאנשים ברגעים הקשים שלהם, בזמנים הקשים שלהם, לדברים שהם נצרכים מאוד, לתת את האפשרות להלוות להם כסף; תעמדו על הרגליים, תצליחו להגיע לאן שאתם צריכים להגיע, ולאחר מכן תחזירו את זה בצורה של תשלומים, בצורות כאלה ואחרות.

אורי מקלב: היו משקיעים, היו מפקידים את הטבעות, את תכשיטי זהב; עם הזמן, היום אנחנו יודעים לעשות את זה, אותם גמ"חים יודעים לעשות את זה בצורה מסודרת שתבטיח את הכסף שלהם.

אורי מקלב: אנחנו היום רוצים להיכנס לתוך התחום הזה של הסדרה.

אורי מקלב: הייתה עוד עיר שרצו שם לעשות את זה, הייתה העיר סדום – שגם קראנו השבוע – בעיר סדום רצו לעשות הסדרות.

אורי מקלב: הם עשו חסדים, הם אמרו, מי שאין לו איפה לישון, ניתן לו לישון, אבל לנו יש תבנית מסוימת, הסדרה – גודל של מיטה.

אורי מקלב: אם נכנסים למיטה הזאת, בסדר, אם ארוכים מדי, אנחנו נחתוך, אנחנו צריכים לעשות הסדרה, אנחנו צריכים להחליט לעשות רגולציה, אנחנו לא יכולים לתת לכל אחד שיעשה מה שהוא רוצה, הוא יכול לעשות עם זה כל מיני דברים לא טובים.

אורי מקלב: אם ההוא קצר, בכלל נמתח אותו.

אורי מקלב: וככה עשו הסדרה עד שהפכו את העיר הזאת.

אורי מקלב: אנחנו לוקחים מוסד, דבר יהודי אותנטי, שכמעט לא קיים בשום מקום, ומוציאים ממנו את הספונטניות שבו, את היופי שבו.

אורי מקלב: בסופו של דבר אדם צריך 10,000 שקלים עבור ניתוח, עבור טיפול רפואי, עבור קנייה, לשמחה שהוא עושה, מקבל את התמיכה הזאת, מחזיר את זה בתשלומים חודשיים.

אורי מקלב: מאיפה יש לגמ"חים את הכסף?

אורי מקלב: מאנשים שמפקידים.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: אנשים מפקידים ואומרים: כשיש לי כסף פנוי לתקופה של כמה חודשים, אני אתן את זה לגמ"ח, ויעשו עם זה דברים טובים.

אורי מקלב: האם אנחנו מפעילים את הרגולציה שאנחנו נשאל כל אחד, תגידו מאיפה הכסף הזה, למה הבאת את זה, מה אתה רוצה לעשות בהמשך בעניין הזה?

אורי מקלב: זה יוציא את הספונטניות, יוציא את הנקיות, את היופי היהודי שיש לנו, ויכניס אותו לתוך הסדרה.

אורי מקלב: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גפני.

משה גפני: מוותר.

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: אחרון הדוברים.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: לא – סגן השר רוצה להשיב?

יצחק כהן: לא.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים מוסדיים) (תיקון) (שירותי פיקדון ואשראי בלא ריבית), התשע"ו–2016 – קריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34

מאיר כהן: נמנעים – אין

מאיר כהן: 34 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: החוק עבר בקריאה ראשונה, ויועבר לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק – לפני כן, יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש, הודעות.

מאיר כהן: אנא תודיע לפני בפעם הבאה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

): הודעתי.

מאיר כהן: בבקשה.

): תודה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזה על חילופי אישים בוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי: מטעם סיעת ש"ס, במקום חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי יכהן חבר הכנסת יגאל גואטה.

): הודעה נוספת: בהמשך להחלטת ועדת הכנסת מיום ו' בחשוון התשע"ז, 7 בנובמבר 2016, ומיום ט"ו בחשוון התשע"ז, 16 בנובמבר 2016, בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית, אבקש להודיעכם כי פרק י"ב – זה מסעיף שונות – סעיפים 117 ו-118 (מימון בחירות ברשויות המקומיות), יידון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

): הודעה נוספת: ועדת הכנסת קבעה כי הצעות החוק שלהלן ידונו בוועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט וועדת החוץ והביטחון.

): ההצעות הן: הצעת חוק ההסדרה, התשע"ה–2015, פ/1973; הצעת חוק ההסדרה, התשע"ו–2016; הצעת חוק להסדרת התיישבות ביהודה והשומרון, התשע"ז–2016.

): הוועדה תהיה בת 16 חברים, שמונה חברים מכל ועדה, לפי ההרכב הבא: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: ניסן סלומינסקי יהיה יושב-ראש הוועדה המשותפת, וחברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב, מיכאל מלכיאלי, רויטל סויד, יעל גרמן, אוסאמה סעדי ואורי מקלב.

): חברי הכנסת מטעם ועדת החוץ והביטחון: יואב קיש, אמיר אוחנה, שרן השכל, שולי מועלם-רפאלי, רוברט אילטוב, מיכל רוזין, עמר בר-לב וציפי לבני.

): כבוד היושב-ראש, יש לי פה עוד הודעה שדורשת הצבעה.

): זו הודעה שמדברת על העברת הצעת חוק מוועדה אחת לאחרת, בהסכמה.

): אני אקריא אותה, ברשותך: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום כ"א בתמוז התשע"ו, 8 ביולי 2015, להעביר את הצעת חוק אמות המידה לזכאות לסיוע מאגפי השיקום והמשפחות במשרד הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, והרווחה והבריאות, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): חבר הכנסת עפר שלח ביקש להעביר את הצעת החוק האמורה לוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות לדיון בוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהוקמה לצורך דיון בפרק ה', סעיפים 44, 45–56, מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו בהצבעה.

): תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הודעה למזכירת הכנסת ואז אנחנו נצביע.

מאיר כהן: לא? אוקיי.

מאיר כהן: אז קודם נצביע על ההודעה להעביר את הצעת החוק.

מאיר כהן: ההמלצה שלכם להעביר – – –

): – – – לוועדה המשותפת – – –

מאיר כהן: לוועדה המשותפת.

): – – – ועדת חוץ וביטחון – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בעד הצעת ועדת הכנסת – 20

מאיר כהן: נמנעים – 4

מאיר כהן: 20 בעד, שני מתנגדים, ארבעה נמנעים.

מאיר כהן: ההודעה אושרה, אדוני.

מאיר כהן: מזכירת הכנסת, בבקשה, הודעתך.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי חברת הכנסת זהבה גלאון ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק גיל פרישה לאישה (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2016 – –

מאיר כהן: חברים, אנחנו מבקשים שקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: – – שמספרה פ/3492.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1091); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 8) (חקירת חשוד בעבירת ביטחון), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק השר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: להזכירך, הצעת חוק סדר הדין הפלילי.

מאיר כהן: בבקשה.

גלעד ארדן: אבל איזה?

גלעד ארדן: אתה יודע.

מאיר כהן: כן.

גלעד ארדן: – – –

מאיר כהן: (תיקון מס' 8) (חקירת חשוד בעבירת ביטחון).

גלעד ארדן: סתם, סתם, אני צוחק.

מאיר כהן: אתה יודע, נו.

גלעד ארדן: נשפכו פה מים.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה ראשונה את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 8) (חקירת חשוד בעבירת ביטחון), התשע"ז–2016.

גלעד ארדן: הצעת החוק מבקשת לתקן את סעיף 17 לחוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) התשס"ב–2002, ולקבוע שהחובה לתעד חקירת חשוד בתיעוד חזותי או בתיעוד קולי לפי סעיפים 7 ו-11 לחוק, לא תחול על חקירת חשוד בעבירת ביטחון כהוראה קבועה; לצדה קביעה כי אופן הפיקוח על חקירות אלה ייקבע בנהלים הפנימיים של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) קובע הסדרים שונים החלים על תיעוד חקירות של חשודים על-ידי המשטרה, ובכללן חובות תיעוד חזותי או קולי של חלק מהחקירות.

גלעד ארדן: בסעיף 17 לחוק נקבע כהוראת שעה כי למשך חמש שנים החובה לתעד חקירת חשוד בתיעוד חזותי ובתיעוד קולי, לפי סעיפים 7 ו-11 לחוק, לא תחול על חקירת חשוד בעבירת ביטחון.

גלעד ארדן: הוראת השעה נחקקה בשעתו, לאחר שנמצא שבנסיבות המיוחדות של חקירה ביטחונית – שבה ההתמודדות היא מול ארגוני טרור קיצוניים, המפיקים לקחים ומטמיעים אותם בקרב אנשיהם ומאמנים אותם איך לתפקד בחקירה – תיעוד כזה עלול לפגוע באופן ממשי באיכות החקירה ולהרתיע נחקרים מפני מסירת מידע.

גלעד ארדן: בכך יש כדי לשרת למעשה את מטרת ארגוני הטרור, תוך פגיעה חמורה ביכולת הסיכול של פעולות הטרוריסטים והעמדת עבריינים לדין.

גלעד ארדן: הוראת שעה זו הוארכה במשך השנים פעמים אחדות, ובחודש יוני 2015 – לפני שנה וחמישה חודשים – הוארכה הוראת השעה ב-18 חודשים נוספים, קרי עד ליום 4 בינואר 2017.

גלעד ארדן: בהארכה האחרונה – אני הצגתי אותה פה בעבר – התחייבה הממשלה לבחון את מסקנות דוח הוועדה הציבורית לבדיקת האירוע הימי מיום ה-31 במאי 2010 – מה שמכונה דוח טירקל – אשר פורסם בחודש פברואר 2013, לעניין התיעוד החזותי של חקירות שעורך שירות הביטחון הכללי.

גלעד ארדן: אני מסביר: האינטרס פה הוא כמובן אינטרס של השב"כ, בראש ובראשונה, אבל כיוון שהמשטרה היא זו שבסוף גובה את העדויות והראיות ומציגה אותן במסגרת ההליכים בבתי-המשפט, אז למעשה אני זה שמקדם את החוק.

גלעד ארדן: צוות בראשות ד"ר יוסף צ'חנובר, שמונה על-ידי הממשלה לבחינה וליישום של מסקנות והמלצות טירקל, הגיש בחודש ספטמבר 2015 דוח לממשלה, ובו סקר את ההמלצות המנויות בדוח ועדת טירקל, לרבות ההמלצות הנוגעות לתיעוד חזותי של חקירות ביטחון.

גלעד ארדן: הצוות המליץ כי כדי שלא לפגוע פגיעה ממשית באיכות החקירה וביכולת לחקור עבירות ביטחוניות, ובכך לפגוע – כפי שהסברתי קודם – ביכולת לסכל איומי טרור, חובת התיעוד לא תחול על חקירה של חשוד בעבירות ביטחון.

גלעד ארדן: כחלופה לתיעוד חזותי מלא של שירות הביטחון, ייערך פיקוח ובקרה בזמן אמת על חקירות שב"כ.

גלעד ארדן: מאחר שחקירות שמבצעת המשטרה בעבירות ביטחון ככלל הן חקירות השלובות בחקירות הסיכול והמודיעין של שירות הביטחון הכללי, הטעמים להצדקת ההחרגה הקבועה של עבירות הביטחון מרשימת העבירות המחייבות תיעוד קולי או חזותי והחלופה שהוצגה בדוח צ'חנובר, הם רלוונטיים לחקירות שירות הביטחון הכללי – שממילא החוק אינו חל לגביהן – ובאותה מידה, גם לחקירות משטרה בעבירות אלה.

גלעד ארדן: משכך, לאחר בחינה מעמיקה של הנושא – כי התחייבתי בעבר שהנושא ייבחן, ולכן הכנסת אישרה אותו רק כהוראת שעה – ונוכח המצב הביטחוני הייחודי, שאתו עדיין, לצערנו, מתמודדת מדינת ישראל, הוחלט כי יש לתקן את סעיף 17 לחוק ולקבוע כי החובה לתעד חקירת חשוד בתיעוד חזותי או תיעוד קולי, לפי סעיפים 7 ו-11 לחוק, לא תחול על חקירת חשוד בעבירת ביטחון, וכי הוראה זו תעוגן כהוראה קבועה.

גלעד ארדן: לצד חובה זו יש לקבוע כי אופן הפיקוח על חקירות אלו ייקבע בנהלים הפנימיים של משטרת ישראל.

גלעד ארדן: נוכח האמור, אבקש מחברי הכנסת לאשר את החוק בקריאה הראשונה ולהעבירו לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

באסל גטאס: – – –

גלעד ארדן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לאדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לכל דובר, ואני מבקש להקפיד.

מאיר כהן: אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אין ספק שזה נושא חשוב, ואנחנו חוזרים לסאגה הזאת, שדווקא במקומות שצריך לתעד את החקירה, במקומות של חשודים בעבירות ביטחון – דווקא שם נותנים פטור.

יוסף ג'בארין: אבל אני רוצה לנצל את העובדה שכבוד השר לביטחון פנים נמצא כאן כדי להגיד לו: כבוד השר, אנחנו מקבלים בשעתיים האחרונות הרבה פניות מהתושבים הערבים של היישוב אום-אלחיראן בנגב, שלפיהן המשטרה כנראה הולכת לבצע הריסת בתים.

יוסף ג'בארין: מדברים שם על מתחם שלם ביישוב אום-אלחיראן.

יוסף ג'בארין: אנחנו יודעים שהממשלה מבקשת לפנות את היישוב הזה על מאות תושביו כדי להקים במקום יישוב, חירן, שכנראה יהיה יישוב יהודי, ולכן אני רוצה להזהיר מפני מדיניות כזו אכזרית וכזו פוגענית כלפי תושבי אום-אלחיראן, ואני רוצה להגיד שקיימת אולי אירוניה בכך שדווקא באותו יום, שזה מחר, שהכנסת הזאת מתחילה לדון בחוק ההסדרה, דווקא באותו יום רוצים להרוס בתים ביישוב אום-אלחיראן.

יוסף ג'בארין: באום-אלחיראן יושבים אנשים על אדמה שבית-המשפט אמר שהם הועברו אליה על-ידי המדינה, זאת אומרת שהם בני רשות בקרקע שם.

יוסף ג'בארין: ואילו בעמונה, כפי שכולם יודעים, זוהי אדמה שנגזלה ונשדדה מתושביה ומבעליה המקוריים.

יוסף ג'בארין: ולכן, אלה הפנים של הממשלה הזאת; מגרשת והורסת את הבתים של התושבים הילידים בנגב, ומצד אחר, בניגוד למשפט הבין-לאומי, בניגוד אפילו לפסיקות של בית-המשפט העליון בישראל, רוצה להסדיר את ההתנחלות הבלתי-חוקית בעמונה.

יוסף ג'בארין: אנחנו קוראים לאזרחים היהודים והערבים שאכפת להם מנושאי זכויות האדם, שאכפת להם מיחסי יהודים וערבים, לבוא כבר הלילה לאום-אלחיראן.

יוסף ג'בארין: ואם הם לא יכולים הלילה, אז שיבואו בבוקר לעמוד לצד התושבים ולמנוע את הריסת הבתים שם.

יוסף ג'בארין: לא ייתכן – לא ייתכן שהזכות הכי בסיסית – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יוסף ג'בארין: – – לקורת גג לא תכובד על-ידי הממשלה.

יוסף ג'בארין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

גלעד ארדן: לא הבנתי, אתה קורא מעל הבמה להתנגדות אלימה?

גלעד ארדן: אני לא אמרתי שיש משהו בכלל.

יוסף ג'בארין: אני אמרתי אלימה?

יוסף ג'בארין: אמרתי – – –

גלעד ארדן: למה קראת?

גלעד ארדן: לא הבנתי.

יוסף ג'בארין: אמרתי לבוא לשהות ביישוב כדי למנוע את ההריסה.

גלעד ארדן: אה.

יהודה גליק: אולי תקרא להם גם לשמור על החוק.

יוסף ג'בארין: אתה תשמור על החוק בעמונה.

מאיר כהן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, החוק שאתה מביא לנו, אדוני השר, נימקת אותו בכך שיש מצב ביטחוני ייחודי, אבל בגלל זה הייתה הוראת שעה, שהוארכה, והיא תלויה במצב הביטחוני.

אוסאמה סעדי: עכשיו הממשלה ואתה מבקשים להפוך את זה לחקיקה קבועה, שלא תלויה במצב ביטחוני, אדוני השר, ואין ספק שהחוק הזה פוגע פגיעה קשה בזכויות חוקתיות בסיסיות.

אוסאמה סעדי: לא יעלה על הדעת שכאשר מדובר בעבירות ביטחון, עבירות חמורות, לא יהיה תיעוד חזותי או קולי.

אוסאמה סעדי: לא יעלה על הדעת שבעבירות פליליות חמורות כמו רצח, הריגה, יהיה תיעוד חזותי וקולי, אולם בעבירות ביטחון לא יהיה תיעוד חזותי וקולי.

אוסאמה סעדי: ואני זוכר, אדוני השר, שבדיונים של ועדת החוקה אמרנו: הבעיה היא לא רק שהחשוד מגיע לחקירת משטרה בפני חוקר משטרה שגובה ממנו הודאה, כי אז אפשר לתעד אותו – הרי כל החקירה, מה שאנחנו חושבים שאולי יש חקירה בלתי ראויה, אולי יש פגיעה בזכויות הנחקר, זה אצל השב"כ, והחוק הקיים אפילו לא חל על חקירת שב"כ.

אוסאמה סעדי: לכן, ממה אתה חושש?

אוסאמה סעדי: אני פניתי בשאילתה – שלא אושרה על-ידי היושב-ראש – בדבר עצורים מהיישוב שלי, עראבה: אסמאעיל להואני בן 65, חכמת נעאמנה בן 37, וחאג' יוסף כנעני, אדוני השר, שנעצרו לפני כשבועיים, ויש חומרים חסויים ויש דוחות חסויים ולא יודעים במה הם חשודים, כנראה זה כי הם מארגנים ביקורים למסגד אל-אקצא, ויש לנו חשש שהמשטרה התחילה ליישם את חוק המאבק בטרור שהתוקף שלו נכנס ב-1 בנובמבר.

אוסאמה סעדי: לכן, שאלתי, ואני פונה אליך, כבוד השר לביטחון הפנים, האם באמת המשטרה וגורמי הביטחון התחילו ליישם את חוק המאבק בטרור?

אוסאמה סעדי: האם המעצרים האחרונים קשורים לחוק הזה?

אוסאמה סעדי: החוק הזה, אדוני השר, מוטב היה להשאיר אותו לפחות בגדר הוראת שעה, שקשורה למצב הביטחוני, אבל אנחנו רואים שיש – כמדיניות, וזה גם קשור למעצרים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אוסאמה סעדי: – – המינהליים, שאתם הבאתם את זה לאחרונה לוועדת החוקה, שגם – אתם רוצים לאשר – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: – – מעצרים מינהליים וצווי הגבלה ללא קשר למצב החירום.

אוסאמה סעדי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני אעלה דוגמה שהעליתי פעם, באחד הדיונים, שמראה כמה שהחוק הזה לא צודק, ולא נכון, והוא מעַוות ומעֻוות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה שדיברתי עליו היה שעצרו צעיר אחד באשמה שהוא זרק אבנים על חיילים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועל אותו אדם, אותו צעיר, היו שלושה עדים, שהם חיילים – אותם עדים היו שקרנים, פשוט מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעיר הזה יותר משבוע ימים לא פגש עורך-דין, עבר עינויים, עבר מכות, לא נתנו לו לישון בלילה, ולא ביום, הרבה שעות, וכבוד השר, כדאי שתשמע מה היה המקרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעיר הזה עבד במחסן, הוא סידר סחורה והעביר סחורה למכירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזלו של אותו צעיר, שבתוך המחסן יש מצלמות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא היו מצלמות הוא היה גם מגיע לבית-המשפט כמודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הוא עובר עינויים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי רואה את העינויים האלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו שמצלמים אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעיר הזה, אחרי שבוע, עד שהגיע לבית-משפט – עם המצלמות, עם התאריכים, עם התיעוד המלא, אפילו המכות שאותם חיילים הרביצו לו בתוך המחסן הופיעו שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותם חיילים שבאו והעידו נגדו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לאותם חיילים שקרנים אף אחד לא עשה כלום – היה צריך להעמיד אותם למשפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה אומר שזה יפגע בחקירות, כי הם באים מיומנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם הם באים מיומנים, מה הם מיומנים – על סמך הצילומים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התיעוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזה הם יבואו מיומנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזה הם יבואו מיומנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי יראה את התיעוד הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: השופט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: העורך-דין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אם אנחנו מדברים על אנשים שחשודים בעבירות ביטחון, מה, הם באים עם כל החברים שלהם לבית-המשפט כדי לראות את הסרט?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה הסילוף הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הפגיעה בזכותו של אדם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האדם הזה, אפילו אם הוא חשוד בעבירת ביטחון, הוא אמור להיות בגדר חף מפשע עד שאתה מוכיח נגדו, אבל אל תבוא ותוכיח נגדו בהודאות שקיבלת או שהוצאת ממנו בכוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אנשים צריכים להבין שיש גבולות גם לשיכרון הכוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכוח הזה, שיש לך קואליציה, שיש ממשלה ימנית, זה לא אומר שפה יהפכו לגואנטנמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא גואנטנמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא צריך להיות פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכול להיות דמוקרטי, מה שאתה מבקש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהגיע הזמן שתחזור בך מהצעת החוק, תמשוך אותה, כי היא לא נכונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי היא לא נכונה, כי היא פוגעת בזכותו – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – של אדם, בזכותו כחף מפשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לך.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אפשר לדבר על הרבה תירוצים ואליבי והסברים למה החוק הזה יימשך, אבל יש מילה אחת, מה שנקרא "מיסטר ביטחון".

עבדאללה אבו מערוף: תחת הכותרת הזאת של מיסטר ביטחון הכול כשר ומוכשר.

עבדאללה אבו מערוף: אז עד מתי?

עבדאללה אבו מערוף: בשנה שעברה חווינו את הסרט הזה ודיברנו והתווכחנו שעות על גבי שעות שזו הוראת שעה והמצב ייבחן ושוב ייבחן.

עבדאללה אבו מערוף: אז התכנון של הממשלה הזאת של מדינת ישראל הוא תכנון רק "על חרבנו נמשיך ועל חרבנו אנחנו קמים".

עבדאללה אבו מערוף: אין ביטחון לבן-אדם הפשוט, אין תכנון לעשות רווחה, אין תכנון לעשות נוח ולתת שלווה לאזרח.

עבדאללה אבו מערוף: אבל יש תכנון להגיד: יש ביטחון.

עבדאללה אבו מערוף: שאנשים יישארו במצה היכון, מצב "אקשן" – לביטחון, הכול כשר.

עבדאללה אבו מערוף: אם אכן מדינת ישראל כל כך מפחדת מאיזשהי העברת איזשהו מידע דרך תיעוד המצלמות או דרך התיעוד הקולי, אז יכול להיות שאכן המצב גרוע ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: מדינה שמחשיבה את עצמה למעצמת-על, עם כל הטכנולוגיה שלה, מפחדת שהתיעוד הזה יעביר איזשהו מידע.

עבדאללה אבו מערוף: באמת, כבוד השר, אם זו הסיבה העיקרית שאתה נימקת, אז על ביטחון השלום – אם יש ביטחון בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: איפה רמיסת כבוד האדם וחירותו?

עבדאללה אבו מערוף: הדמוקרטיה?

עבדאללה אבו מערוף: אתם רומסים כאן את הדברים האלמנטריים ביותר של כבוד האדם וחירותו.

עבדאללה אבו מערוף: הייתה ועדה והייתה עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ועדת טירקל, ובעניין הביטחון לא המליצו בכלל שאכן אפשר להחריג ענייני ביטחון.

עבדאללה אבו מערוף: לכן החוק הזה, המשכו לעוד חמש שנים – זה התכנון שהממשלה הזאת מבשרת לנו – מתכננים עוד חמש שנים של מצב חירום, של ביטחון שהוא קיים ואי-אפשר להתפטר ממנו.

עבדאללה אבו מערוף: היה עדיף לתכנן משהו אחר, ולא להפחיד את האנשים בעניין הביטחון.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני פונה לכל חברי הכנסת וחברות הכנסת, לא להצביע על מצב החירום הזה ועל הביטחון הזה תחת כותרת הכול כשר, ולהוריד את החוק הזה שהוא הוראת שעה לחמש שנים.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק, בבקשה.

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק, אני שמעתי אותך אומר:

מאיר כהן: אנחנו מחכים ליום שזמנו יעבור.

מאיר כהן: לגבי הערה של חבר הכנסת טיבי.

מאיר כהן: אז דווקא אתה?

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: אני ודאי התכוונתי שזמנו יעבור בתחום הפוליטי.

יהודה גליק: חס ושלום אם מישהו הבין מדברי שום דבר אחר, חלילה.

יהודה גליק: בשום פנים ואופן.

יהודה גליק: חלילה וחס.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מאיר כהן, כבוד השר, חברי וחברותי, חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים, אני מבקש להקדיש את דברי לנושא שהוא בעיני נושא חירום לא כל כך פופולרי.

יהודה גליק: עצם העובדה שנשיאות הכנסת לא ממש חשבה שיש חשיבות לדיון בו, אף שמדובר בפיקוח נפש, אף שמדובר במאות אנשים שנהרגים חודש אחרי חודש.

יהודה גליק: הדברים הובאו בכתבה שהופיעה ב"ידיעות אחרונות" בשבת האחרונה.

יהודה גליק: גברים בישראל מתאבדים פי-ארבעה מנשים, וגברים גרושים מתאבדים פי-שבעה מנשואים.

יהודה גליק: הפרמדיק חנן דדון היה דובר מד"א של מרחב נגב, איש צנוע, מדויק, שקט, מרעיף אהבה.

יהודה גליק: אדם שעסק כל חייו בהצלת חיים ובטיפול באחרים.

יהודה גליק: לצד עבודתו האינטנסיבית הוא טיפל בשלושת ילדיו: הוא בישל, הוא רחץ, הוא האכיל, הוא לימד, הוא טייל.

יהודה גליק: אבל תהליך הגירושים הסוער הוביל אותו לייאוש.

יהודה גליק: ההחלטה על ההתאבדות לא התקבלה ברגע אחד.

יהודה גליק: הוא הכין מכתב שבו כתב: שלם לכולם, היום הבנתי כי אין ערך לחיים שלי.

יהודה גליק: החיים שלי לא שווים כלום.

יהודה גליק: לא משנה מה אני שווה, הגירושין יביאו אותי לפת לחם.

יהודה גליק: איך אשאר עם חובות ואשלם מזונות של 14,000 שקל בחודש?

יהודה גליק: איך אעבוד בשתי עבודות ולא אוכל להסתכל על הילדים שלי בעיניים?

יהודה גליק: אני אמור להתחיל בדרך חדשה בחיים ולהתחיל ב־15 לחודש תהליך הכשרה – מה הטעם לעבוד ולעשות משהו עם עצמי, אם בסופו של דבר לא יהיה לי לחם ולא מרגרינה ואגור אצל אבא שלי?

רחל עזריה: – – – מה זה הדבר הזה?

רחל עזריה: – – –

יהודה גליק: רבותי, הסטטיסטיקה בישראל מבהירה כי חבל התלייה מסוכן יותר ממכונית עם נהג שיכור.

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה.

רחל עזריה: מה זה הדבר הזה?

רחל עזריה: מה זה דרך חדשה?

רחל עזריה: – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה, חברת הכנסת עזריה.

רחל עזריה: הילדים שנולדו אפשר להחזיר אותם?

רחל עזריה: יש מקום להזדכות על ילדים?

רחל עזריה: תגיד לי.

רחל עזריה: יש לי מתבגרים – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה.

מאיר כהן: תודה.

יהודה גליק: גברתי, דיברתי – – –

מאיר כהן: תודה.

רחל עזריה: מה זה הדבר הזה?

רחל עזריה: זה לא מתאים לך.

רחל עזריה: לא מתאים לך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הבעת את דעתך.

יהודה גליק: לא מתאים לי לדבר על אנשים במצוקה?

רחל עזריה: לא מתאים.

רחל עזריה: לא – – –

יהודה גליק: אני מדבר על אנשים שנמצאים במצוקה, כי לפי הנתונים הרשמיים של מדינת ישראל, למעלה מ-100 מתאבדים מדי שנה.

רחל עזריה: – – – תתנסח – – – זה לא נכון.

רחל עזריה: תתנסח בצורה שהולמת את המציאות – – –

איציק שמולי: זה היה ציטוט, מה את רוצה ממנו?

יהודה גליק: ציטטתי את – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת עזריה.

מאיר כהן: זהו.

איציק שמולי: זה היה ציטוט, מה את רוצה ממנו?

מאיר כהן: בבקשה.

יהודה גליק: אני משתדל לגמור לפני זמני, בדרך כלל, אבל אני מבקש לא להפריע לי.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: תמשיך.

יהודה גליק: ציטטתי את כתבתה של יפעת ארליך ב"ידיעות אחרונות" וציטטתי את המכתב שכתב חנן.

יהודה גליק: קרוב משפחה שלי – אישית – התאבד לפני שלושה חודשים מאותו מצב בדיוק: שלושה ילדים, שנה אחרי גירושים.

יהודה גליק: בשבוע שעבר התאבד בחור מחיפה, ועוד ועוד ועוד ועוד.

יהודה גליק: נדמה לי שהגיע הזמן שמותר – זה לא פוגע כהוא זה במצבן של הנשים וזה לא פוגע כהוא זה במצוקתן של נשים – אבל מותר להיות מודעים למצב החירום של גברים שנמצאים בתהליכי גירושים.

יהודה גליק: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על פינוי עמונה.

איתן ברושי: בעמונה יש 200 ילדים ו-100 מבוגרים, חלקם מבוגרים כבר ממש.

איתן ברושי: יותר מ-40 בתים.

איתן ברושי: ועל-פי צו בית-המשפט שדחה לאחרונה את בקשת הממשלה, הפינוי צריך להתרחש עד סוף דצמבר, או 25 בדצמבר שנה זו.

איתן ברושי: מעט מאוד זמן.

איתן ברושי: אינני יודע אם יחול החוק שמכונה חוק ההסדרה ואם תימצא נוסחה – וכמובן, אנחנו משלימים את ההכנות, ככל שהדברים פורסמו, לאפשרות גם שיפנו בזמן וגם שיימצא פתרון.

איתן ברושי: אבל אני אומר פה לספסלי הקואליציה, אותה קואליציה שנלחמה על חוק ההסדרה, שראתה בזה ביטוי לעליונות של החוק: חייבת – גברת מועלם – חייבת אותה קואליציה שכפתה את החוק, להיות אחראית לכך שהחוק הזה יבוצע גם אם הוא לא חוק ההסדרה.

איתן ברושי: אותו בית-המחוקקים שהוביל את חוק ההסדרה צריך להוביל, באותה נחישות, את הביצוע המושלם של החוק או את מה שמתחייב מפסיקת בג"ץ.

איתן ברושי: אני רוצה לומר – ושמענו קודם את תשובתו של השר לביטחון פנים – שפינוי כזה בהסכמה הוא לא פשוט, כי לא הכינו מקום אלטרנטיבי.

איתן ברושי: ברור שפינוי בסוף דצמבר הוא פינוי למקום זמני.

איתן ברושי: זה אומר פעמיים פינוי, כי הממשלה לא נערכה נכון.

איתן ברושי: אני, כמי שהיה ממונה על פינוי מגרון בתקופה של הממשלה הקודמת, מכיר את כובד המשימה וגם את גודל התקציב של אירוע כזה.

איתן ברושי: במצב שנוצר יצטרכו לעשות שני פינויים, אם לא תהיה הסדרה אחרת.

איתן ברושי: כידוע, לפני כמה ימים נערך תרגיל על מודל ונעשו הכנות לגיוס אלפי – ואולי עשרות-אלפי – אנשים מכל הארץ כדי לסכל את הפינוי או להקשות אותו.

איתן ברושי: מי שלא מבין, מדובר פה על מבצע צבאי מאוד מסובך, בהיקף כוחות של משטרה וצבא, שלא מוכר לרוב החברים בבית הזה, שהוא לא מלחמה, אלא מאבק על ביצוע שלטון החוק בישראל.

איתן ברושי: מכאן אני רוצה לומר: אני מכיר את המתיישבים בעמונה.

איתן ברושי: זה נכון שהממשלה הייתה מעורבת שם, באותה מידה הממשלה מחויבת לביצוע פינוי וככל האפשר בהסכמה.

איתן ברושי: אבל המהלך הזה הוא לא פשוט.

איתן ברושי: אם זה יהיה פינוי אלים, זו תהיה טראומה, ויש כאן אנשים, גם בכנסת, שעוד לא השתחררו מהפינוי הקודם.

איתן ברושי: ואם זה יהיה פינוי אלים, זה הבנים והילדים והילדות של כולנו שיהיו שם באותו יום או לילה ויום, שיהיה בסופו של דבר אירוע קשה מאוד לחברה הישראלית.

איתן ברושי: לכן כדאי לכנסת לדעת שברגע שהיא קיבלה את חוק ההסדרה מתוך ידיעה – – –

עיסאווי פריג': – – – אום-אלחיראן מפנים – – –

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: דיברתם על זה מספיק.

איתן ברושי: אם הפינוי הזה לא יהיה בהסכמה, זה יהיה מבצע מסובך מאוד, ולכן אני אומר – ויושבים פה אנשים שעוסקים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן ברושי: – – בעניין; אני רוצה לומר, בסופו של דבר, שום דבר לא חדש – –

מאיר כהן: אדוני, אתה לא תוכל להגיד.

איתן ברושי: משפט אחד.

איתן ברושי: – – שום דבר לא חדש, שום דבר לא מפתיע פה את אף אחד.

איתן ברושי: לכן נדרשת מצד אחד היערכות רצינית, ומצד אחר מאמץ שזה יהיה בהסכמה.

איתן ברושי: ובכל מקרה, אין לנו שום חלופה אלא ביצוע מושלם של פסיקת הבג"ץ.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן ברושי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני מתפלאה, עומדים פה על הדוכן ומדברים – עד כמה מסובך לפנות את אנשי עמונה.

עאידה תומא סלימאן: אנשי עמונה שבעצם יושבים בהתנחלות – –

שולי מועלם-רפאלי: באמת לא צריך – – –

עאידה תומא סלימאן: – – על קרקע פרטית של פלסטינים, שנגזלה מהם, שיש הוראה של בג"ץ לפנות אותם.

עאידה תומא סלימאן: וגם מדברים על הריסת הבית – ובצדק – בחורפיש.

עאידה תומא סלימאן: ובצדק צריך לדבר על הריסת הבית הזה, שנבנה על קרקע פרטית, וכל אשמת בני-האדם שרצו לגור בבית הזה ובנו אותו – שהמדינה לא עשתה הסדרה, או תוכנית מתאר מחודשת לכפר, כדי שיוכלו לבנות כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: אבל עוברים בשקט על זה שמתכננים מחר בבוקר להתחיל להרוס כפר שלם; כפר שנקרא אום-אלחיראן.

עאידה תומא סלימאן: כפר שנתבקשו האנשים שלו לעקור מאדמתם ולעבור לאדמה הזאת, על-פי בקשת המדינה.

עאידה תומא סלימאן: גם שם עלולה להיות אלימות – וכפי שאנחנו מכירים, כל הריסת בית באוכלוסייה הערבית מלווה באלימות משטרתית – לא אלימות של בעלי הבית, אלימות משטרתית.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מזיז לאף אחד בבית הזה?

עאידה תומא סלימאן: אלה לא אזרחים במדינת ישראל?

עאידה תומא סלימאן: לא צריך לדאוג להם ולהעלות את הבעיות שלהם, ואפילו מאותה – כאילו – הרגשת חמלה ואהדה לאנשים שמנושלים מהבתים שלהם?

עאידה תומא סלימאן: שהורסים את הבתים שלהם כי בנו על קרקע פרטית שלהם?

עאידה תומא סלימאן: זה מאוד מוזר.

עאידה תומא סלימאן: בהתנהגות כזאת אי-אפשר להתפלא, גם כן, שמביאים לנו שנה אחרי שנה חוק שנותן חסינות טוטלית לכל חוקר, באמתלה שהוא חוקר עניין ביטחוני, שיעשה מה שבא לו, כי אף אחד לא רואה אותו, ואף אחד לא מתעד אותו, ואף אחד לא יודע באיזה כוח הוא משתמש, ואף אחד לא יודע מה הוא עושה לאדם החשוד, עדיין, שבפניו.

עאידה תומא סלימאן: נותנים להם חסינות – תעשו מה שבא לכם.

עאידה תומא סלימאן: זאת עבירה לא רק על החוק הבין-לאומי.

עאידה תומא סלימאן: זאת עבירה על המוסר הבסיסי, שאומר שאנשים שחשודים אפילו במה שנקרא עבירות ביטחוניות, יש להם זכויות בסיסיות.

עאידה תומא סלימאן: צריך לשמור על הזכויות האלה, ולא צריך – – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: – – – ואנחנו לא ניתן יד, לפחות, לחוק שנותן חסינות לעריצות מסוג זה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, מרבית משפטי הזוטא בבתי-המשפט הצבאיים והלא-צבאיים התנהלו סביב שיטות החקירה הלא-חוקיות שמשתמשים בהן המשטרה והשב"כ לחקירת עצורים על עבירות הקרויות ביטחוניות.

ג'מאל זחאלקה: דווקא שם יש בעיה, או: עיקר הבעיה לאורך שנים רבות היה בתחום הזה.

ג'מאל זחאלקה: לכן, הצעת החוק באה לשרת מטרה אחת ויחידה, והיא הסתרת עבירות על החוק בחקירות אלה, שנעשות ביודעין, על-ידי המשטרה, על-ידי השב"כ, בעידוד ההנהגה הפוליטית והבכירים; אחרת אי-אפשר להבין את הצעת החוק הנוכחית.

ג'מאל זחאלקה: אם אין מה להסתיר, למה להסתיר?

ג'מאל זחאלקה: זה היגיון פשוט.

ג'מאל זחאלקה: מי שאין לו מה להסתיר, לא מסתיר.

ג'מאל זחאלקה: אם הכול נעשה כחוק, אז למה לא לצלם ולתעד?

ג'מאל זחאלקה: זו הצעת חוק שבאה לכסות על עבירה.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת היום נדרשת לאשר חוק שייתן הכשר לדברים לא חוקיים.

ג'מאל זחאלקה: הכנסת נדרשת לאשר חוק שנועד לכסות, להסתיר, למנוע פרסום, למנוע שקיפות של דברים נוראים שנעשים בחקירות.

ג'מאל זחאלקה: לכן, ההיגיון החוקתי, עקרונות המשפט, מנחים אותנו לכיוון אחד – להצביע נגד הצעת החוק.

ג'מאל זחאלקה: אני רק רוצה להעיר הערה, ברשותך, כבוד היושב-ראש, על מה שקורה באום-אלחיראן.

ג'מאל זחאלקה: כנראה ייעשה ניסיון להרס בתים באום-אלחיראן מחר.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לכבוד השר ולממשלה לא לעשות זאת מחר.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא להם לבוא בהידברות עם התושבים.

ג'מאל זחאלקה: כל דבר שאפשר לפתור בהידברות, נא לפתור אותו בהידברות.

ג'מאל זחאלקה: אל תלחצו אותנו לפינה – –

מאיר כהן: תודה.

ג'מאל זחאלקה: – – אנחנו לא מעוניינים בעימות, אבל אם תרצו, ותבואו להרוס בתים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

ג'מאל זחאלקה: – – אתם לא משאירים לנו ברירה, אלא להגן על בתינו ועל עצמנו.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת סויד – מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – מוותרת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי השר, לא במקרה אנחנו עולים כאן ומדברים אחד-אחד על החשש של כולנו מהרס הבתים ביישוב אום-אלחיראן, שהוחלט להרוס אותו ולהקים במקומו ממש יישוב יהודי בשם חירן.

אחמד טיבי: אמרנו בעבר שהאנשים האלה התבקשו לעבור למקום הזה על-ידי ממשלת ישראל ועל-ידי השלטונות, ובשבילם להרוס את הבתים שלהם זה נכבה שלישית.

אחמד טיבי: הם הודיעו לנו שיש כוונה של המשטרה להרוס הלילה, מחר, מחרתיים, מספר רב של בתים.

אחמד טיבי: קראנו בעבר, ואני שוב חוזר וקורא, לא להרוס בתים כאשר מסדירים שוד קרקעות באמצעות התגייסות ממשלה וקואליציה בעמונה, וכאן, באום-אלחיראן, ובצפון, בחורפיש, הורסים בתים.

אחמד טיבי: מה זה אם לא אפליה ברורה על רקע גזעי?

אחמד טיבי: מה?

אחמד טיבי: סלקציה בין אזרח לאזרח?

אחמד טיבי: לתושבי עמונה מסדירים ולאום-אלחיראן הורסים?

אחמד טיבי: ולחורפיש כובשים?

אחמד טיבי: זה הזמן להפעיל את הכלי הנקרא הידברות, כדי להגיע לפתרון, ואנשים מוכנים להידברות, רוצים הידברות, זועקים להידברות, ואנחנו הפה שלהם.

אחמד טיבי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני מפנה קריאה בשם כולנו לעצור את הדחפורים ולהתחיל לדבר.

אחמד טיבי: דברו אלינו בגובה העיניים, לא בגובה הדחפורים.

אחמד טיבי: הערה אחרונה, אדוני היושב-ראש, על מה שאמר חבר הכנסת יהודה גליק.

אחמד טיבי: כאשר הערת לי שזמני תם, הוא צעק: כולנו מקווים שזמנו יעבור מהר, או משהו כזה.

אחמד טיבי: דווקא ממך מצפים ליותר רגישות בנושא כזה.

אחמד טיבי: לכן ההתבטאות הזאת שלך הייתה התבטאות אומללה, אבל לומר לך את האמת, אני לא מופתע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת ורבין, בבקשה – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: טוב שעצרת.

מאיר כהן: שלוש דקות, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה לצרף את קולי לקולם של אלה שפנו אליך מעל הבמה הזאת בהצעה ובבקשה להיכנס בעובי הקורה ולהנחות את המשטרה להימנע מלבצע את ההריסות הלילה ובימים הקרובים.

דב חנין: במקום המהלך הזה להיכנס להידברות עם תושבי אום-אלחיראן.

דב חנין: הם מוכנים לה, הם מוכנים להידברות, מוכנים לפתרונות בגישה מעשית מאוד מאוד.

דב חנין: אבל הריסת הבתים היום, הלילה, מחר, תוביל את כולנו למסלול שאנחנו לא מעוניינים בו, מסלול של הרבה צער, הרבה כאב, עימותים מיותרים לחלוטין.

דב חנין: אין סיבה ללכת במסלול הזה, כאשר המסלול האחר כל כך הרבה יותר נכון, כל כך הרבה יותר צודק.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לומר כמה מילים על הצעת החוק שבפנינו.

דב חנין: ממה מפחדת הממשלה?

דב חנין: תיעוד חזותי בחקירה של מי שנחשד בעבירות חמורות הוא כלי שנועד לעזור לבית-משפט להגיע לחקר האמת.

דב חנין: הוא כלי שנועד להבטיח שלא נעשית פגיעה בלתי חוקית בזכויותיו של עציר, בזכויותיו של חשוד.

דב חנין: דווקא כשאנחנו מדברים על עבירות ביטחון, אלה הם בדיוק המצבים שבהם ננקטים בחקירות שב"כ כל מיני מנגנונים וכל מיני שיטות, שלא ננקטות בחקירות אחרות.

דב חנין: אם יש תחום שבשבילו או בתוכו נדרשת במיוחד ההסדרה של התיעוד החזותי, זה התחום הזה.

דב חנין: הממשלה פעם אחר פעם – ועכשיו היא רוצה בכלל לקבוע את הדבר הזה במסמרות – רוצה לשחרר את התחום של חקירות חשודי ביטחון מהתיעוד החזותי.

דב חנין: התיעוד החזותי נועד להבטיח כלים לבית-משפט.

דב חנין: התיעוד החזותי נועד להבטיח בקרה על צורת ההתנהלות כלפי החשוד, דווקא בנושאים ובתחומים שבהם מערכת המשפט בישראל מתירה חקירות בדרכים אחרות, מעבר למה שהיא מתירה בחקירות רגילות.

דב חנין: המהלך הזה שהממשלה מביאה בפנינו היום, אדוני היושב-ראש, הוא מהלך בעייתי, מסוכן, חמור.

דב חנין: צריך להתנגד לו, ואני קורא לכל חברי הכנסת לעשות כן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מאיר כהן: כן, אדוני, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, אני רוצה להשתתף יחד עם חברים שדיברו לפני ולפנות אליך, כבוד השר, לכבד את פסיקת בית-המשפט בסוגיית אום-אלחיראן, פסיקה שאמרה שיש למצוא מקום חלופי בהסכמה – בהסכמה – עבור התושבים.

עיסאווי פריג': הם תושבי מדינת ישראל, הם גרים בתוך מדינת ישראל, אזרחי מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': הגיע הזמן שנתייחס אליהם ותתייחסו אליהם כאזרחים.

עיסאווי פריג': אני מצטרף לחברים שלי ופונה אליך ולממשלה להקפיא ולא לעשות את ההריסה המתוכננת למחר.

עיסאווי פריג': עכשיו לגבי העניין השני: אני קראתי את הצעת החוק – הצעת חוק שהופכת את הוראת השעה להוראת קבע.

עיסאווי פריג': חברים, זה מצב נצחי.

עיסאווי פריג': אז מדינת ישראל תישאר בנסיבות מיוחדות ביטחוניות באופן נצחי.

עיסאווי פריג': יש קביעה – קביעה – על-פי הצעת החוק.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, הייתם משאירים לפחות בהוראת שעה איזה דרך מילוט, דרך מילוט עתידית.

עיסאווי פריג': קראתי את החוק וקראתי את נימוקי החוק.

עיסאווי פריג': אני מסתכל: יש דבר שרוצים – אחת ממטרות החוק היא להבטיח איכות בחקירה.

עיסאווי פריג': יפה, להבטיח איכות בחקירה.

עיסאווי פריג': איך מבטיחים איכות בחקירה, אדוני?

עיסאווי פריג': רוצים איכות בחקירה, לא מצלמים ולא מקליטים.

עיסאווי פריג': זאת אומרת, במדינת ישראל במערך הפלילי מתקיימת חקירה לא איכותית.

עיסאווי פריג': עכשיו החלטנו לעשות אותה איכותית, על-פי מה שאתם כותבים.

עיסאווי פריג': היא לא איכותית, החקירה, יעני חארטה של חקירה.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים לעשות אותה איכותית, בכך שנמנע צילום חזותי או הקלטה.

עיסאווי פריג': זה מה שאתם רוצים.

עיסאווי פריג': זה בהודעה שלכם.

עיסאווי פריג': חברים, למדינת ישראל ישנן מחויבויות למשפט הבין-לאומי.

עיסאווי פריג': אומנם המושגים האלה לא מדברים אליכם, אבל אני רואה מחובתי להזכיר לכם שיש מושג ששמו זכויות יסוד של האדם, כבוד האדם וחירותו, זכות האדם לשלמות הגוף, זכות האדם לחירות.

עיסאווי פריג': אלה מושגים שמדינת ישראל חתמה עליהם ומחויבת להם.

עיסאווי פריג': המושגים האלה לא מדברים – מדברים הוראות שעה, ואני אומר לכם, לא הוראת קבע ולא הוראת שעה.

עיסאווי פריג': זה חוק פוגעני, חוק בלתי חוקי.

עיסאווי פריג': צריך להתנגד לו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת בהלול.

זוהיר בהלול: כלו הקצין ויבשו המילים.

זוהיר בהלול: עד כמה אני יכול לפנות לשכל הישר של יושבי הבית הזה ולומר לכם: אמצו את התבונה ואת הבינה, ואל תהלכו עלינו אימים.

זוהיר בהלול: אינני יודע אם הידיעות בעניין אום-אלחיראן הן ידיעות מבוססות, אבל עדיף להתריע במקום להתמהמה ולהכות על חטא.

זוהיר בהלול: הפסיכואנליטיקנים אמרו, גבירותי ורבותי, שאין מקריות בהתנהגותו של האדם; האדם מונע מדחפים פנימיים תוך-עורקיים, תת-מודעיים.

זוהיר בהלול: מה שאתם בעצם נותנים הכשר לממשלת ישראל לבצע את זממה פעם אחר פעם כנגד המיעוט הערבי – אנחנו מכשירים את השרץ.

זוהיר בהלול: הרי במשך כל השנים נבנו בחברה הערבית בתים ללא היתר, בשל הכורח, ולא תמיד הרסתם בתים.

זוהיר בהלול: מה קורה שהפעם התזמון הוא די אימתני?

זוהיר בהלול: היום בחורפיש, או אתמול, ומחר באום-אלחירן.

זוהיר בהלול: ובין לבין – חוק המואזין וחוקים הדרתיים אחרים.

זוהיר בהלול: אתם מושכים אותנו לפינה פעם אחר פעם.

זוהיר בהלול: אתם מושכים את החבל יתר על המידה.

זוהיר בהלול: אתם, שוב אני אומר, מתגרים בנו פעם אחר פעם.

זוהיר בהלול: הניחו לנו ואפשרו לנו לחיות בצלם אנוש, כי הציבור הערבי איננו מפר חוק בשל תחביבו לפרוע חוק.

זוהיר בהלול: אנחנו רוצים להיות ולהמשיך להיות ממושמעים אזרחית – אפשרו לנו זאת, ולכן הניחו לנו, אפשרו לנו לחיות כאן בשלום.

זוהיר בהלול: ומילה אחת, אדוני השר, על ענייננו הספציפי.

זוהיר בהלול: אני חושב שזהו דווקא אינטרס ישראל מובהק שדווקא בחקירות ביטחוניות תהיה שקיפות מלאה.

זוהיר בהלול: ממה צריך לחשוש?

זוהיר בהלול: הרי מדינת ישראל מגבה את עצמה בכל הראיות הדרושות והנדרשות, אז מדוע דווקא בסוגיות שאמורות להיות החושפניות ביותר, ממשלת ישראל מפזרת עננה כבדה בחקירות ואיננה מאפשרת תיעוד, לא תיעוד ויזואלי ולא תיעוד אודיו?

זוהיר בהלול: לכן אני מבקש מכם לחשוב שנית, לשבת שוב על המדוכה ולאפשר למדינת ישראל לנהל את ענייניה הביטחוניים בבתי-המשפט, בצורה דמוקרטית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

מאיר כהן: אחרון הדוברים.

מאיר כהן: לאחר מכן יעלה השר להגיב.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני כמה חודשים, בריאיון שנתתי לעיתון ערבי שמתפרסם בלונדון על מה שהיה במושב הקודם, אמרתי שנראה לי שהימין בישראל הגיע לשלטון ב-2015.

באסל גטאס: הוא גילה שהוא יכול לשלוט לבד.

באסל גטאס: פעם ראשונה, מאז עלה בגין ב-1977, הליכוד הרכיב ממשלה על טהרת הימין והמפלגות הדתיות.

באסל גטאס: ובאמת, כשהייתה הזדמנות לנתניהו להחליט לקחת את ליברמן או את המחנה הציוני, הוא אמר: למה לי?

באסל גטאס: למה לי להביא מפלגת מרכז, מרכז-שמאל?

באסל גטאס: אני יכול לשלוט לבד.

באסל גטאס: הוא ראה את המספרים – יש לו 66 חברי כנסת, שהם הבסיס שלו.

באסל גטאס: הוא ראה שהוא לא צריך את המפלגה שתעשה לו את יחסי הציבור בעולם, מה שעשתה ציפי לבני ולפניה ברק.

באסל גטאס: אבל אני מגלה היום שטעיתי, אדוני היושב-ראש.

באסל גטאס: זה לא הימין הגיע לשלטון ב-2015, אלא זה הימין הרדיקלי הפאשיסטי שהגיע לשלטון; שבאותו שבוע הוא יכול להרוס בית בחורפיש – ולהתחיל בחוק ההסדרה, שמשמעו להכשיר בתים ליהודים בלבד, שנבנו על קרקע שנשדדה מבעליה המקוריים בשטח כבוש, ולהתחיל מהלכים של הריסת כפר שמתגוררים בו אזרחים ערבים ישראלים, שהובאו על-ידי המדינה בשנת 1956 לגור שם.

באסל גטאס: מה זה אם לא פאשיזם בעיצומו, אם לא מדינת אפרטהייד בהתגלמותה?

באסל גטאס: קשה לי, אדוני השר, לפנות אליך, כפי שעשו חברי לפני, כי אני יודע שהפנייה הזאת תיפול על – לצערי הרב – קיר אטום.

באסל גטאס: אטום אפילו לפניות אנושיות – לא לזרוק משפחות לרחוב; גם את זה אתם לא מסוגלים לעשות.

באסל גטאס: לא מסוגלים להפעיל את מידת הרחמים – לא רוצה להגיד מידת ה-common sense, לא רוצה להגיד מידת האזרחות הראויה – האחריות הראויה כלפי האזרחים שלכם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

באסל גטאס: לכן אני לא פונה אליך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש.

גלעד ארדן: אני אסכם את הדיון בקצרה.

גלעד ארדן: הצעת החוק, כפי שאמרתי, באה להסדיר מצב שלמעשה כבר מתקיים שנים לא מעטות במדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני מעריך שאם איומי הטרור היו פוחתים, יכול להיות שהסיכונים שהיה אפשר לקחת היו גדולים יותר.

גלעד ארדן: כאשר, לצערנו, היקף התקפות הטרור בשנה וחצי האחרונות לא רק שלא פחת אלא גבר, אז בעצם אנחנו צריכים להתייחס למצב ששורר היום ולמחויבות שלנו להגן על ביטחונם של אזרחי המדינה.

גלעד ארדן: כפי שאני הסברתי, השיקולים הם כמה וכמה שיקולים; לא רק שארגוני טרור, באמצעות הוצאת הצילומים, עלולים ללמוד על שיטות החקירה ולהכין את אנשיהם, אלא לפעמים גם הנחקרים עצמם, שאולי כן היו מוסרים מידע – הידיעה שהחקירה מצולמת עלולה להטיל עליהם פחד גדול ולפגוע בשיתוף הפעולה שלהם.

גלעד ארדן: אבל עדיין הממשלה הייתה מוכנה לבחון לעומק, יחד עם השב"כ וארגוני הביטחון והמשטרה, את הנושא, ולהמתין ולעגן את זה עוד פעם בהוראת שעה, עד שאותו צוות מקצועי, אובייקטיבי, בלתי תלוי, בראשות ד"ר צ'חנובר, יבחן – הרי ממה דואגים חברי הכנסת – והדאגה היא לגיטימית – מהקפדה על זכויותיהם של נחקרים, מקיום החוק והדין בנושאים האלה.

גלעד ארדן: וגם אני, דרך אגב, שותף לדאגה הזאת.

גלעד ארדן: עכשיו, הדוח, שאני לא יכול לצטט מתוכו, מציע פתרונות.

גלעד ארדן: הפתרונות האלה, אני לא יכול לפרט אותם, בגלל נושאי סודיות וביטחון המדינה.

גלעד ארדן: אבל אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, ואני אומר לחברי הכנסת, שהיועץ המשפטי לממשלה לא אפשר ולא מאפשר ולא יאפשר לממשלה לקיים איזשהן חקירות עלומות בלי שיש מנגנוני פיקוח ובקרה, אלא – כדי לאזן את אותו חשש שהאינטרסים הביטחוניים ייפגעו, ייקבע מנגנון פיקוח ובקרה, אבל הוא יתבצע על-ידי הנהלים הפנימיים.

גלעד ארדן: האם הוא יכלול צילומים?

גלעד ארדן: אינני יודע.

גלעד ארדן: יכול להיות.

גלעד ארדן: הוא יכלול, אבל, מנגנוני פיקוח ובקרה שייקבעו בנהלים, ולא ייקבעו בחקיקה, כי אם זה ייקבע בחקיקה, אז כמו שהוסבר כאן, החומרים האלה יצאו משם, מהחקירה, אל הנחקרים ועורכי-דינם, אל הרבה מאוד גורמים אחרים, ויש בכך סכנה לביטחון המדינה.

גלעד ארדן: ולכן, אחרי שוועדת צ'חנובר וועדת טירקל לפניה בחנו, וזו ההמלצה המקצועית שניתנה – הממשלה חוזרת ומבקשת לקבע כהוראת קבע את המצב הקיים בחקיקה ולתמוך בחוק בקריאה ראשונה.

גלעד ארדן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 8) – אני מבקש מכולם לשבת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46

מאיר כהן: נמנעים – אין

מאיר כהן: 46 בעד, 15 מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (חקירת חשודים) (תיקון מס' 8) עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1092); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק השר זאב אלקין.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים וחברי הכנסת, אני מציג את החוק בשם משרד התחבורה.

זאב אלקין: בחוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 64), התשס"ה–2005, נקבע הסדר לעניין פעילות ענף מוניות השירות.

מאיר כהן: חבר'ה, אני מבקש שקט מכולם.

מאיר כהן: סליחה, אדוני השר.

מאיר כהן: אני מבקש שקט.

מאיר כהן: חבר הכנסת, אנא לא לדבר בטלפונים במליאה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מייקל אורן, בבקשה, אדוני, להימנע מזה, תודה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני השר.

זאב אלקין: תודה רבה.

זאב אלקין: הסדר זה נקבע כהסדר זמני עד סוף שנת 2010, וניתנה בו סמכות לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, באישור שר האוצר וועדת הכלכלה של הכנסת, להאריך את תקופת תוקפו של ההסדר האמור בתקופות נוספות שכל אחת מהן לא תעלה על שנה, ובלבד שסך כל תקופות ההארכה לא יעלה על שלוש שנים.

זאב אלקין: בחוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 106), התשע"ב–2012, נדחה המועד האמור לתום שנת 2013.

זאב אלקין: לאחר מכן הוארך ההסדר בהתאם לסמכות שר התחבורה והבטיחות בדרכים כאמור כמה פעמים, כאשר ההארכה האחרונה עתידה להסתיים ביום 31 בדצמבר 2016.

זאב אלקין: ממועד זה מתחייבת הסדרה חדשה של ענף מוניות השירות, כדי שהשירות ימשיך לפעול באופן חוקי.

זאב אלקין: בהתאם לכך, מוצע לתקן את פקודת התעבורה כך שייקבע בה הסדר קבוע לעניין ענף מוניות השירות, אשר בעיקרו הקביעה כי מתן רישיונות לקווי השירות למוניות יהיה בהליך תחרותי.

זאב אלקין: לצד ההסדר הקבוע, תיקבע תקופת מעבר לגבי בעלי רישיונות קווי שירות שהיו תקפים ערב תחילתו של ההסדר המוצע, אשר נועדה לאפשר את רציפות מתן השירות כאמור עד להשלמת ההליכים התחרותיים.

זאב אלקין: אשר על כן, אבקש לאשר את הצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יש רשימת דוברים, אנחנו מתחילים.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת יהודה גליק.

מאיר כהן: אדוני – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

מאיר כהן: הרשימה סגורה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, יש מקום לרפורמה במוניות השירות, אבל צריך להבין איזה רפורמה אנחנו צריכים.

דב חנין: מוניות השירות הן חלק חשוב מאוד במערכת של תחבורה ציבורית.

דב חנין: הן אמצעי פופולרי בציבור.

דב חנין: סקרים של משרד התחבורה מראים שאנשים רוצים את השירות הזה ומעוניינים בו.

דב חנין: מוניות שירות יכולות להיות חלק חשוב בהשלמת השירות.

דב חנין: מוניות שירות יכולות להיות כלי שמספק חיבורים לתחנות רכבת, לתחנות אוטובוס.

דב חנין: מוניות שירות יכולות לספק שירותים בסופי שבוע ובחגים, כאשר אין אוטובוסים.

דב חנין: מוניות שירות יכולות להיות הכלי שבאמצעותו אנחנו נותנים תחבורה ציבורית במקומות שבהם אוטובוסים לא יכולים להיכנס, או שאין מספיק ביקוש לאוטובוסים.

דב חנין: אבל הממשלה עושה הכול כדי להמית את התחום הזה.

דב חנין: ראו, למשל, מה שקרה בשנה האחרונה.

דב חנין: נעשתה רפורמה חשובה של הורדת מחירים.

דב חנין: אנחנו נלחמנו עבור הורדת המחירים הזאת ותמכנו בה.

דב חנין: אבל הורדת המחירים הזאת לא קרתה במוניות השירות.

דב חנין: נעשה מהלך חשוב של פיתוח ה"רב-קו", אבל ה"רב-קו" לא קיים במוניות השירות.

דב חנין: בפועל, הממשלה עושה הכול כדי שמוניות השירות לא תוכלנה להמשיך להתקיים.

דב חנין: חשבו בעצמכם, כאשר אזרח עומד וממתין בתחנה, בידו יש "רב-קו".

דב חנין: למה שהוא יבחר לעלות על מונית שירות וישלם בה כסף, כשהוא יכול לנסוע יותר בזול אם הוא יחכה כמה דקות לאוטובוס שיגיע?

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, צריך רפורמה אמיתית במוניות השירות.

דב חנין: זה לא מה שהממשלה מביאה בפנינו היום.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מה צריכה לכלול רפורמה בתחום מוניות השירות?

דב חנין: ראשית, צריך להכליל את ה"רב-קו" בענף מוניות השירות.

דב חנין: הכללת ה"רב-קו" אפשרית ברמה הטכנית.

דב חנין: אני שמעתי את הטיעון שזה מסבך את המצב נוכח העובדה שמוניות שירות עובדות גם בשבתות ובחגים.

דב חנין: אבל אין שום בעיה להחיל "רב-קו" שיפעל בימי חול.

דב חנין: אפשר שבשבתות ובחגים מוניות השירות ייסעו בלי "רב-קו", ובימי חול הן ייסעו עם "רב-קו" ועם סובסידיה.

דב חנין: צריך לאפשר לאנשים שפעילים בתחום הזה להמשיך לעבוד בו.

דב חנין: אי-אפשר לקבוע להם עכשיו תקופת מעבר קצרה, קיצונית, שבעצם לא תאפשר להם להמשיך ולתפעל את התחום הזה.

דב חנין: צריך לקבוע תנאים ברורים: מתי קווים של מוניות שירות פועלים, באיזה צורה הם פועלים, ולהפסיק את המצב שבו למפקח על התעבורה יש סמכויות אין-סופיות, אבל חובות מעטות מאוד.

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: שתי נקודות אחרונות במשפט – –

מאיר כהן: לא, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על הזמן.

מאיר כהן: תודה רבה.

דב חנין: – – להגדיל את מספר הנוסעים במונית שירות ל-13 – זה ייתן להם אפשרות להרוויח.

דב חנין: ובעיקר, משפט אחרון, לדבר אתם, להידבר עם נהגי המוניות ולא ליצור הסדרים כוחניים מעל ראשיהם ונגד הציבור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה; מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת.

מאיר כהן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

מאיר כהן: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, אני אנצל את העובדה שהשר לביטחון פנים עוד לא יצא ואני אשאל אותו את השאלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן, אני אשאל אותו שאלות שהתכוונתי לשאול בשעת שאלות ולא קיבלתי את הזכות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בנושא תקציבים לא-מנוצלים בשלוש השנים האחרונות בקשר ל"עיר ללא אלימות" – בלי לחוות דעה אם היא טובה או לא טובה כי היא פשוט לא פועלת אז היא לא קיימת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, השר לביטחון הפנים, התקציבים, הניצול של תקציבים לתוכנית שהיא תוכנית הדגל של ממשלת ישראל – כך קראו לה – שהיא התמודדות עם התנהגות אנטי-חברתית, אלימות, עבריינות ופשיעה – זו הכותרת שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשלוש השנים האחרונות:

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-2013 הניצול היה 45% מהתקציב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלומר, החזירו 68 מיליון שקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-2014 הניצול היה 46%; החזירו 72 מיליון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-2015 הניצול היה 47% והחזירו – או השתמשו במקומות אחרים, ברור, אולי זה עבר גם להתנחלויות, אני לא יודע – 76.5 מיליון שקל החזירו, שלא ניצלו אותם, באותה תוכנית שקראו לה תוכנית הדגל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו מסתכלים על האוכלוסייה הערבית, מסתכלים על המדינה בכלל, אנחנו רואים אלימות גואה, אלימות חסרת תקדים, רצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז במקום לנצל את התקציבים האלה, הם מחזירים אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחר כך, כשאנחנו באים ואומרים למשטרה, אומרים לשר לביטחון פנים: מה אתם עושים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה התוכניות שלכם למיגור תופעת האלימות והרצח באוכלוסייה הערבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו שומעים: רק מגייסים, מגייסים ומגייסים שוטרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השוטרים לא רוצים להתגייס, זו לא הסיבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסיבה היא שאין מדיניות ועדיין המשטרה מתייחסת לאוכלוסייה הערבית כאוכלוסייה אויבת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם אנחנו עכשיו, בהכנה של תקציב 2017–2018 – איזה תקציב יהיה לתוכנית הזאת, האם הוא ינוצל, או שיהיה תקציב פיקטיבי כדי להעביר אותו למקומות אחרים – גם לא לטפל באלימות, גם לא לטפל ברצח, גם לא לחקור אותו, גם לא לפענח מקרי רצח, ואת התקציבים מעבירים למקומות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגיע הזמן להפסיק את הזלזול הזה ולהגיע לפתרונות לאלימות הקיימת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה לאדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: יסיים – חבר הכנסת נחמן שי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני, כמו יתר חברי, מקבל בשעתיים האחרונות קולות זעקה שוברי לב – אני אקריא לכם, אדוני השר יריב לוין, אחד מהם.

אוסאמה סעדי: קיבלנו הודעה מראאד אבו אלקיעאן – –

מאיר כהן: אני מבקש מצד ימין, גם כבוד השר וגם חבר הכנסת דודי אמסלם, שומעים אתכם עד כאן, אנא מכם.

אוסאמה סעדי: – – מהיישוב אום-אלחיראן.

אוסאמה סעדי: הוא כותב לנו: אנחנו זועקים – הצילו, המצב חמור ביותר.

אוסאמה סעדי: מחר הם רוצים לעקור 15 מבנים ולפנות אותם ללא שום אלטרנטיבה, ללא שום פתרון.

אוסאמה סעדי: ארבע חוות ו-11 בתים.

אוסאמה סעדי: זה ביישוב אום-אלחיראן – –

ניסן סלומינסקי: זה בעמונה?

אוסאמה סעדי: תכף אני אגיע לעמונה.

אוסאמה סעדי: – – רוצים להחריב את כל מה שיש לנו, כבשים, עדרים, רכוש.

אוסאמה סעדי: זה מעשה שמתעלם מערכים ומאנושיות.

אוסאמה סעדי: אם לאנשים יש יכולת לפנות עכשיו לשרים, לראש הממשלה, שיתערבו.

אוסאמה סעדי: בית-המשפט העליון פסק בשנת 2015 שאם המדינה מפנה, היא צריכה להביא פתרון בהסכמה.

אוסאמה סעדי: אנחנו לא יודעים מה יהיו תוצאות הפגיעה הזאת באוכלוסייה.

אוסאמה סעדי: המצב חמור ביותר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי יושב-ראש ועדת החוקה, שמחר מתחיל סדרה אינטנסיבית של ישיבות כדי להביא את חוק ההסדרה ליישוב בלתי חוקי שמוקם על אדמה פרטית של פלסטינים; ובצדק כינה את החוק הזה בני בגין "חוק הגזל".

אוסאמה סעדי: את זה אתם רוצים להכשיר, בעוד היישוב אום-אלחיראן, שכבר נעקר פעמיים, והוא משנות ה-50 – המדינה העבירה אותו למקום שלו, ליד היישוב חורה.

אוסאמה סעדי: יותר מ-40 ו-50 שנה האנשים שם, ועכשיו אתם רוצים לעקור אותם ולפנות אותם, כאשר אנחנו בתחילת החורף ואין להם בתים, אין להם יישובים.

אוסאמה סעדי: אני לא משווה.

אוסאמה סעדי: אני לא משווה, ואסור להשוות – היישוב עמונה הוא יישוב בלתי חוקי, יישוב בלתי חוקי על אדמות פלסטינים, התנחלות בלתי חוקית.

אוסאמה סעדי: היישוב אום-אלחיראן, שאתם רוצים לפנות ולעקור – זה האנשים המקוריים.

אוסאמה סעדי: הם בעלי המקום, בעלי הקרקע, ואתם רוצים לפנות.

אוסאמה סעדי: אני וחברי עכשיו בדרך ליישוב אום-אלחיראן, אנחנו נישן עם האנשים, נתנגד באופן פסיבי וננסה למנוע את רוע הגזירה, זריקת עשרות משפחות ללא קורת גג.

אוסאמה סעדי: אני קורא לממשלה להתעשת לפני שיהיה מאוחר ולפני שיהיה עימות עם כל האוכלוסייה הערבית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

מאיר כהן: אחרון הדוברים.

מאיר כהן: יסכם השר אלקין.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להצטרף לקריאות שנשמעו פה הערב בעניין הרס הבתים, הרס הבית אתמול והרס בתים בחורפיש ובמגזר הדרוזי בישראל.

נחמן שי: שמירת החוק היא ערך שאי-אפשר לחלוק עליו, וכל אחד מאתנו מחויב לו, ואם בית נבנה שלא כחוק, יכול להיות שהוא צריך להיהרס, אבל אין ספק שצריכה להיות תבונה נוספת בהרס הבתים הללו.

נחמן שי: התבונה היא לבדוק אם אפשר בכלל, באותם כפרים ובאותם יישובים, שחלקם הגדול בגדר עיר קטנה ולא כפרים, ויש קשיים גדולים בתכנון – אין תכנון עיר, ואין היתרים לבנייה, וכן הלאה.

נחמן שי: האם אפשר למנוע את הגידול הטבעי של האוכלוסייה, את רצונם של אנשים צעירים, חיילים שחוזרים מהצבא, לבנות לעצמם בית, כי הם רוצים לגור קרוב להורים או קרוב למשפחה?

נחמן שי: משם עולה צעקה גדולה.

נחמן שי: מחברינו הדרוזים עולה צעקה גדולה של אנשים, של אוכלוסייה של ציבור גדול שנאמן למדינת ישראל, שהוא חלק בלתי נפרד ממנה, ואשר מצפה שמדינת ישראל תדע גם לגמול לו.

נחמן שי: הגמול לא יכול להיות רק בבתי-הקברות הצבאיים, כמו שנהוג לומר, אותה ברית דמים מפורסמת.

נחמן שי: את ברית הדמים הזאת צריך להחליף בברית החיים, לא בברית דמים.

נחמן שי: צריך לחשוב יחד איך אנחנו, מדינת ישראל וממשלת ישראל, הכנסת הזאת, בונים יכולת עבור או מכשירים עבור אותה אוכלוסייה דרוזית שמשוועת, משוועת להקים את בתיה, מאפשרים להם לעשות את זה.

נחמן שי: היד הקשה שהפעילה המשטרה, ואני אומר: כחוק, אי-אפשר כמובן לחלוק על כך, זה נכון שנפלו פסקי-דין וצריך למלא אותם.

נחמן שי: צריך לחשוב על פתרון ארוך טווח.

נחמן שי: ואם באמת מדינת ישראל מאמינה בחיים משותפים בין יהודים ודרוזים, צריך להיכנס לעבודה רצינית.

נחמן שי: אני חושב שכל אחד בבית הזה ייתן את ידו לכך שהכפרים הדרוזיים, והאוכלוסייה שם, שהיא אוכלוסייה קרובה וידידותית וחיה את חייה בארץ הזאת, תוכל להאמין שהמדינה מציעה לה לא רק שירות צבאי משותף אלא חיים, לעוד יתרת החיים, משותפים לכולם.

נחמן שי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יסכם השר אלקין.

מאיר כהן: בבקשה.

זאב אלקין: קודם כול, כפי שבישרו לי חברי האופוזיציה, לפחות מהמחנה הציוני, הם השתכנעו בדיון ועוד לפניו, והחליטו לתמוך בחוק.

זאב אלקין: אני שמח מאוד שהחוק שהכין משרד התחבורה משכנע בעד עצמו, גם כשמציג אותו שר שלא מכיר את תוכן החוק.

איציק שמולי: גם כשעושים בשבילך משהו אתה עושה עלינו סיבוב?

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: להפך, אני מברך אתכם.

זאב אלקין: אי-אפשר לברך אתכם?

זאב אלקין: הפעם אני מברך אתכם באמת, ולא כתרגיל של משיכת זמן.

זאב אלקין: כמובן, אני חושב שבכלל עצם השיח – אני אנצל את היכולת לסכם את החוק הזה, בואכה החוק הבא שאני תכף הולך להציג, שבו אני כן מבין והוא מתחום משרדי – אני חושב שהדיון בחוקים לגופו של עניין, בלי שיהיו קואליציה–אופוזיציה, הוא דיון נכון.

זאב אלקין: לכן אני חושב שנכון עושה האופוזיציה שהיא מתכוונת לתמוך בהצעת החוק הנכונה הזאת.

קריאה: לא כל האופוזיציה.

זאב אלקין: מה?

זאב אלקין: לא כל האופוזיציה.

זאב אלקין: נכון עושה המפלגה של יושב-ראש האופוזיציה שהיא מתכוונת לתמוך בהצעת החוק, ואולי עד סוף דברי גם חברי אופוזיציה אחרים ישתכנעו ויחליטו לתמוך בחוק.

זאב אלקין: אני חושב שזה יהיה נכון גם לגבי החוק הבא, שאני תכף אעלה להציג, כי הבנתי שגם שם דווקא חלק מאנשי האופוזיציה מתנגדים, ולא הצלחתי עד היום להבין למה.

זאב אלקין: אבל זה, כאמור, יהיה שייך לדיון הבא.

זאב אלקין: בכל מקרה, בנושאים האלה, שהם נושאי תחבורה, בוודאי תחבורה ציבורית, כמו שירות מוניות מהסוג הזה, בוודאי נושאים כמו הגנת הסביבה, בוודאי נושאים של כלכלה, השיח, חשוב מאוד שיהיה ענייני, לגופו של עניין ולא לגופו של התהליך הפוליטי.

זאב אלקין: על כן, אני רואה שאפילו הצלחתי לשכנע חברי קואליציה, לא רק חברי אופוזיציה.

חיים ילין: שכנעת את אלה שחושבים שאולי אפשר להיכנס לממשלה.

חיים ילין: אנחנו לא חושבים ככה, אז אנחנו – מה נעשה?

קריאה: – – –

זאב אלקין: אוקיי, אני לא אתייחס לנקודה הזאת, אפילו שיש לי הרבה מה לומר.

זאב אלקין: כפי שאתה יודע, גם אמרתי את הדברים – – –

חיים ילין: – – –

זאב אלקין: אמרתי את הדברים ב"לייב", אז הפעם אתאפק ואקרא לחברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה לתמוך בהצעת החוק.

זאב אלקין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אם יש אצלך הניירות לחוק הבא, אתה יכול להישאר כאן.

מאיר כהן: אני אוסיף את קולך, זה בסדר גמור.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016.

מאיר כהן: אני מבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35

מאיר כהן: נמנעים – אין

מאיר כהן: 36 בעד – זה 35 פלוס קולו של השר, 16 מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1089); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה, יציג את הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (מטרות כספי היטל הטמנה), התשע"ז–2016, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מציג כאן את הצעת חוק שמירת הניקיון (מטרות כספי היטל הטמנה), התשע"ז–2016.

זאב אלקין: לפי סעיף 11ג לחוק שמירת הניקיון, התשמ"ד–1984, שכותרתו:

זאב אלקין: ייעוד כספי היטל הטמנה, נקבע כי בקרן לשמירת הניקיון, אשר הוקמה לפי חוק שמירת הניקיון, ינוהל חשבון נפרד לכספים המתקבלים מהיטל ההטמנה שמשלמים מפעילי אתרי פסולת.

זאב אלקין: עוד קובע הסעיף, כי כספי החשבון הנפרד ישמשו בראש ובראשונה לפיתוח, הקמה וייעול של אמצעים חלופיים להטמנת פסולת אשר – כמובן – פגיעתם בסביבה פחותה מזו של ההטמנה ולעידוד השימוש בהם.

זאב אלקין: לצד מטרות עיקריות אלה נקבעו בחוק מטרות נוספות, אשר אפשר להקצות להן מימון מיתרת כספי היטל ההטמנה בחשבון נפרד.

זאב אלקין: בשנת 2013 נחקק חוק שמירת הניקיון (הוראת שעה), התשע"ג–2013, אשר הוסיף מטרות שלהן אפשר להקצות מימון מכספי החשבון הנפרד, אם – רק במקרים שנותרה יתרה מכספי היטל ההטמנה בשנה מסוימת.

זאב אלקין: עוד נקבע כי הסכום המיועד למטרות הנוספות לא יעלה על 35% מכספי היטל ההטמנה שהתקבלו באותה שנה, וזאת במקום 25% לפי נוסח החוק המקורי.

זאב אלקין: הוראת השעה עומדת בתוקפה עד יום י"ג בטבת התשע"ח, 31 בדצמבר 2017.

זאב אלקין: לנוכח קיומו של עודף תזרימי בקרן לשמירת הניקיון וסדרי העדיפויות של המשרד להגנת הסביבה, מוצע להפוך את הוראת השעה להוראת קבע לעניין הגדלת שיעור השימוש בכספים למטרות נוספות – –

מאיר כהן: ששש.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת ברקו.

מאיר כהן: בבקשה.

זאב אלקין: – – ל-35% מכספי היטל ההטמנה שהתקבלו באותה שנה.

זאב אלקין: כמו כן, מוצע להפוך להוראת קבע גם את המטרות הנוספות שהתווספו בהוראת השעה ולהרחיבן כך שייראו כמטרות נוספות – – –

יואל חסון: האם אתה יכול לקרוא את זה יותר מהר?

זאב אלקין: אני יכול לנסות, אבל אני מקווה שאני אשכנע אותך.

זאב אלקין: אם אבוד לי, אני יכול לקרוא יותר מהר.

מאיר כהן: תמשיך, אדוני.

יואל חסון: בינתיים, מה שהבנתי – פחות.

זאב אלקין: אז אני אנסה אחר כך להסביר.

זאב אלקין: זה יהיה הנוסח, ואחר כך יהיו פירוש רש"י ותוספות.

זאב אלקין: כמו כן, מוצע להפוך להוראת קבע גם את המטרות הנוספות שהתווספו בהוראת השעה ולהרחיבן כך שייראו כמטרות נוספות גם טיפול במפגעי פסולת והקמת תשתיות לטיפול בפסולת ברשויות המקומיות המשויכות לאשכולות 1–5 לפי סיווג הלמ"ס, וסיוע לתקופה שלא תעלה על שנה אחת בהסדרת הטיפול השוטף בפסולת ברשויות מקומיות כאמור.

זאב אלקין: הטעם לכך הוא, כי בעוד מרבית הרשויות המקומיות בישראל מקיימות באופן שוטף אצירה, איסוף ופינוי של פסולת המועברת להטמנה כדין, ברשויות החלשות, ובמיוחד במגזר המיעוטים, כלל לא קיימת התשתית הבסיסית של אצירה, איסוף ופינוי של פסולת.

זאב אלקין: הוספת המטרות הנוספות הנזכרות בהוראת קבע נועדה לאפשר לרשויות המקומיות החלשות כאמור לעיל לצמצם את הפער לעומת מרבית הרשויות המקומיות.

זאב אלקין: ההרחבה לרשויות מקומיות המשויכות לאשכולות 1–5 לפי סיווג הלמ"ס עולה בקנה אחד עם החלטת הממשלה מס' 1588, מיום כ' בסיוון התשע"ו, 26 ביוני 2016, שעניינה קביעת אזורי עדיפות לאומית לעניין פעילות המשרד להגנת הסביבה.

זאב אלקין: אעיר כי הצעת החוק אושרה בממשלה במסגרת חוק ההסדרים, אך פוצלה ממנו, ועל כן מוגשת כעת כהצעת חוק נפרדת.

זאב אלקין: עכשיו קצת הסברים לחבר הכנסת יואל חסון.

זאב אלקין: קודם כול, אני רוצה להפנות אותך למקור שהוא הכי נכון למתן הסברים, כי אולי אני אחדש לך, אבל ההסדר הזה, שאני מדבר כאן על הארכה שלו, היוזם שלו זה אחד מקודמי בתפקיד השר להגנת הסביבה, ששמו בישראל עמיר פרץ, שהיום נמצא אתך באותה מפלגה, ובכהונתו כשר להגנת הסביבה ב-2013 הוא היה זה שהוביל את ההסדר הזה.

זאב אלקין: אני חושב שעמיר – – –

רויטל סויד: – – – לתת קרדיט – – –

זאב אלקין: הנה, אני נותן קרדיט לעמיר.

איתן כבל: אתה אומר שכשר להגנת הסביבה אתה פשוט ממחזר את החוק.

זאב אלקין: אני, כשר להגנת הסביבה, ממשיך את היוזמה החיובית – – –

קריאה: לא מטמין – – –

זאב אלקין: אני, כשר להגנת הסביבה, ממשיך את היוזמה החיובית של עמיר, שתמכה בה אז הממשלה שחלק ממפלגות האופוזיציה ישבו בה, נדמה לי יש עתיד אז ישבו בממשלה, לכן אני מקווה שאתם תתמכו בחוק.

יעל גרמן: אתה לא זוכר, זה היה לפני שנתיים.

זאב אלקין: זה היה ב-2013.

יואל חסון: אבל תראה, אדוני השר, איזה מזל שהערתי את ההערה הזאת, כי בלעדי ההערה שלי לא היית מפרגן לעמיר פרץ.

זאב אלקין: בוודאי שהייתי מפרגן, אמרתי: היות שלהפתעתי הרבה למדתי לפני שעליתי לדוכן שחלק מחברי הכנסת של האופוזיציה מתכוונים להתנגד להצעת החוק, אני חייב להגיד שזה הפתיע אותי לחלוטין.

זאב אלקין: אני חושב שחשוב לשתף את חברי האופוזיציה במידע הזה.

יואל חסון: נלמד את החוק בקריאה השנייה והשלישית.

זאב אלקין: אני ממליץ לכם להזמין את עמיר לישיבת סיעה להציג את הסיבות למה הוא הלך לכיוון הזה.

זאב אלקין: כדאי לשים לב למה שקורה כאן.

זאב אלקין: קודם כול, החוק הזה מאפשר לבנות פלטפורמה, ואפשר במשך השנים האחרונות למשרד להגנת הסביבה לבנות פלטפורמה, כפי שאמרתי, לעזור לרשויות חלשות, וזה היה הרעיון המסדר של עמיר, בתיקון הזה, שהרוב המוחלט של הרשויות שנהנו מהסיוע של התיקון הזה ושל החוק אלה רשויות של מגזר המיעוטים, מהסיבות שכבר צוינו כאן, שלצערי, התקציב השוטף שלהן והתקצוב שהן מקבלות ממשרד הפנים בתוספת הכנסות עצמיות לא אפשר להן לבנות תשתית ראויה לפסולת.

זאב אלקין: אם הוראת השעה הזאת לא תימשך, כמובן הן הראשונות שייפגעו באופן מיידי ויפסידו את הסיוע שהן קיבלו בשנים האחרונות מהמשרד להגנת הסביבה, אגב, לנושאים שהם רלוונטיים מאוד לאותן מטרות שבשבילן הוקמה הקרן לשמירת הניקיון.

זאב אלקין: לכן אני מקווה – לא יודע מה יחליטו מפלגות האופוזיציה האחרות, אבל אני מאוד אופתע אם הרשימה המשותפת תחליט להתנגד לחוק, כי הציבור של בוחריה הוא הראשון שיינזק אם הוראת השעה הזאת לא תוארך.

זאב אלקין: הנקודה השנייה – כשהתחלתי לשאול את חברי האופוזיציה למה אתם מתנגדים, הסבירו לי: אנחנו מתנגדים לשימוש בכספי הקרן לשמירת הניקיון למטרות שהן לא באופן ישיר מטרות של – – –

קריאה: – – – לא כל – – –

זאב אלקין: אוקיי.

זאב אלקין: לא כל האופוזיציה.

זאב אלקין: כן, אם הוגנב המידע הנכון לידי, סיעת יש עתיד היא עקבית; כמו שאז היא תמכה בחוק, היא מתכוונת לתמוך בו גם הפעם.

קריאות: – – –

יעל כהן-פארן: – – –

זאב אלקין: לא, הערה חיובית.

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: אני היום בכיוון חיובי.

זאב אלקין: את רואה – –

קריאה: – – –

זאב אלקין: – – אני מפרגן.

זאב אלקין: אבל כאן אני מגיע להתנגדות של סיעת המחנה הציוני והסיבות שאמרו לי.

זאב אלקין: אמרו לי, א.

זאב אלקין: לא משתמשים בכספי הקרן לשמירת הניקיון למטרות אחרות.

זאב אלקין: קודם כול, זה לא נכון; בחקיקה המקורית של הקרן לשמירת הניקיון מראש מופיע מנגנון ש-25% מהתקציב של הקרן נועדו למטרות נוספות, שתומכות במטרה העיקרית של הקרן אבל לא משמשות באופן ישיר לעניין הזה, שלה.

זאב אלקין: לכן, לא מדובר כאן על פתיחה של תקדים, אלא מדובר כאן על לקיחת הבסיס שקיים כבר בחוק המקורי והרחבתו מסיבה מאוד פשוטה: יש כרגע עודף מזומנים בקרן לשמירת הניקיון.

זאב אלקין: אגב, זה לא אומר שאין מה לעשות עם הכסף, כי הקרן לשמירת הניקיון מתקדמת, ואנחנו הולכים ולאט-לאט מצליחים לקדם את התוכניות של הקמת מתקני הקצה.

זאב אלקין: רק מה לעשות, במציאות התכנונית במדינת ישראל התהליך הזה בדרך כלל לוקח זמן, ולכן, היות שהוא לוקח זמן, כדי לקדם אותו, מספיק הרשאות להתקדם ולא צריך מזומנים בהיקף כזה.

זאב אלקין: לכן גם הניסוח של הוראת שעה, שבנה אותה בזמנו עמיר פרץ, בנוי בצורה כזאת.

זאב אלקין: הוא לא אומר מראש: תיקחו עוד 10% – – –

יעל כהן-פארן: – – – הוראת שעה – – –

זאב אלקין: תכף, יעל, אני אתייחס גם לזה.

זאב אלקין: הוא לא אומר: תיקחו מראש עוד 10% ותשימו את זה למטרות אחרות.

זאב אלקין: הוא אומר: אם בשנה מסוימת לא נוצלו כל המזומנים למטרות העיקריות שלשמן קיימת הקרן לשמירת הניקיון, אפשר להגדיל מ-25% ל-35%.

זאב אלקין: זאת אומרת, אין כאן מניעה או פגיעה בפרויקטים שהם מעיקר תפקידה של הקרן לשמירת הניקיון, אלא פעולה בדיעבד, לאחר מעשה.

זאב אלקין: לכן, כל מי שדאג שבגלל זה לא יוקמו מתקני קצה, אני יכול להרגיע אותו: מנגנון של החוק מבטיח שזה לא יקרה.

זאב אלקין: מכאן אני מגיע לשאלה ששאלה חברת הכנסת יעל כהן-פארן: למה אנחנו הופכים את זה להוראת קבע ולא ממשיכים בהוראת שעה?

זאב אלקין: א.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שאנחנו פתוחים בהמשך החקיקה לדון עם חברי הכנסת על האופציה להפוך את זה לעוד הוראת שעה, רק יותר ארוכה, כדי שלא נצטרך כל שנה לרוץ לכנסת ולהעסיק את הכנסת בהארכה שלה, מתוך תפיסה – שאני מניח שעל זה מתבססת השאלה של יעל – שיכול להיות שנגיע לזמנים שבהם הניצול יהיה מלא ולכן לא יהיה צורך בהוראת השעה הזאת.

זאב אלקין: עם זה, יעל, גם אם זה יעבור כהוראת קבע, עדיין המנגנון הוא מנגנון שיורי – לכן זה לא ישנה שום דבר.

זאב אלקין: אם נגיע לימים – שאת ואני מייחלים שנגיע אליהם כמה שיותר מהר, שכל הכסף הולך להקמת מתקני קצה ולמטרות העיקריות של הקרן לשמירת הניקיון, אז פשוט לא תהיה דרך להפעיל את הוראת השעה הזאת, כי הכסף ינוצל.

זאב אלקין: לכן, מפני שמשתמשים פה בפתרון בדיעבד, פתרון שיורי, אין חשש שגם הוראת קבע תסב איזשהו נזק למטרה – – –

אראל מרגלית: למה ראשי הרשויות נגד זה?

זאב אלקין: מי אמר לך שהם נגד?

זאב אלקין: אני לא יודע.

זאב אלקין: בוא נגיד ככה: אלי השלטון המקומי לא פנה שהוא נגד.

זאב אלקין: ראשי רשויות נגד משהו אחר, ואולי פה סיבה לטעות, ואולי בגלל זה קיבלתם פניות.

זאב אלקין: היה רצון מלכתחילה, בחוק ההסדרים של משרד האוצר, לקחת כסף מהקרן לשמירת הניקיון לטובת מטרות אחרות, או לצמצם לנו תקציב ולסגור את זה על חשבון הקרן לשמירת הניקיון, או לקחת את זה בכלל לתקציב האוצר, כפי שאגב קרה בתקציב הקודם, של השנתיים הקודמות.

זאב אלקין: אני, יחד עם אנשי המשרד, עמדנו כחומה בצורה כנגד כל הסעיפים הרלוונטיים בהחלטת הממשלה של חוק ההסדרים.

זאב אלקין: כולם הוצאו מחוק ההסדרים, ולכן כולם לא קיימים כאן.

זאב אלקין: בגרסה הקודמת – נכון, ראשי הרשויות התנגדו, ובצדק.

זאב אלקין: הם אמרו: זה כסף שהשלטון המקומי שותף ליצירתו.

אראל מרגלית: דיברנו עם מנכ"ל השלטון המקומי ופורום ה-15.

אראל מרגלית: הם מתנגדים לכך.

אראל מרגלית: ואז דיברנו גם עם ראשי ערים ספציפיים, והם מתנגדים.

זאב אלקין: פורום ה-15, א.

זאב אלקין: עוד פעם, הם כנראה מתנגדים, אף שהם לא הגיעו אלי במשך שלושת החודשים שהחוק הזה קודם בחוק ההסדרים, והגיעו אלי מהשלטון המקומי על הרבה מאוד נושאים.

זאב אלקין: אבל פורום ה-15, אני עוד יכול להבין למה הוא מתנגד – כי יש פה העדפה של הרשויות, של האשכולות, מ-1 עד 5.

זאב אלקין: פורום ה-15 הרבה פעמים מתנגד עקרונית לחלוקה דיפרנציאלית של כסף, כתפיסת עולם.

זאב אלקין: אבל אני מופתע מאוד שדווקא מפלגה כמו המחנה הציוני היא זאת שמזדרזת לאמץ את התפיסה הזאת ואומרת שבגלל התנגדות פורום ה-15 אנחנו רוצים לפגוע ברשויות החלשות.

אראל מרגלית: לא, זאת הייתה דוגמה.

אראל מרגלית: אבל אני רוצה להרחיב.

אראל מרגלית: תזכור מה קרה לפני שנתיים, כשבעצם הממשלה לקחה מהשלטון המקומי הלוואה של 430 מיליון שקל.

אראל מרגלית: אתה זוכר?

אראל מרגלית: יש תחושה שהפעם זה אותו דבר.

זאב אלקין: לא.

אראל מרגלית: במקום שהממשלה תתקצב – –

זאב אלקין: זה בדיוק לא נכון.

אראל מרגלית: – – אז לוקחים – – –

זאב אלקין: זו בדיוק הטעות, והיא נובעת, ויש לה מקום, מהתוכנית המקורית של משרד האוצר.

זאב אלקין: נכון, אתה צודק – הייתה תוכנית לעשות אותו דבר כאן עם הקרן לשמירת הניקיון, אבל התוכנית הזאת סוכלה.

זאב אלקין: בסיכומים שהגעתי אליהם עם משרד האוצר אין תהליך כזה באף אחד מהסעיפים הרלוונטיים.

זאב אלקין: הציעו לי לקצץ בכמה סעיפים ולקחת מהקרן לשמירת הניקיון.

זאב אלקין: יש פה רק הארכה של הוראת שעה קיימת, שלוקחת כסף שיורי, שממילא לא ינוצל, ומפנה את זה לתשתיות של פסולת ברשויות המקומיות, לטובת אותן מטרות של השלטון המקומי.

זאב אלקין: יכול להיות שרשויות שהן לא מ-1 עד 5, אומרות: רגע, בואו תחלקו את זה אחרת, תחלקו את זה שוויוני – אני יכול להבין אותן; זה תמיד ויכוח קבוע בשלטון המקומי.

זאב אלקין: אבל דווקא בתחום של טיפול בפסולת זה לא רק עניין של צדק חברתי בעיני; זה עניין של הגנת הסביבה, כי ברשויות החלשות אין תשתיות טיפול, ואם לא נייצר אותן – ואחת המטרות של הקרן לשמירת הניקיון היא לקדם בדיוק מטרות כאלה – אם לא נייצר אותן, הן לא ייווצרו מעצמן.

זאב אלקין: לכן אפשר להתנגד לחוק, אבל תשאלו את עצמכם מה יהיה המצב בהנחה שהוראת השעה לא תוארך.

זאב אלקין: אז ברשויות החלשות, כל מה שהשקענו עד עכשיו ירד לטמיון, כי אם לא מתחזקים את זה, זה בסוף נופל.

אראל מרגלית: אז תתקצבו את זה.

מאיר כהן: חברים, זו לא שעת שאלות לשר.

מאיר כהן: אדוני השר, עם כל הכבוד, אבל אי-אפשר.

זאב אלקין: אני אשמח מאוד אם מעבר להכפלה כמעט של תקציב הגנת הסביבה, שהגעתי אליה בסיכום התקציבי לשנתיים הקרובות, אגיע לא להכפלה אלא לפי-ארבעה, אבל אתה בעצמך מכיר את המציאות התקציבית.

זאב אלקין: לכן גם ככה הכפלת תקציב היא מעשה לא-רגיל לגבי משרד ממשלתי, קודם כול לטובת מאבק בזיהום אוויר בתחבורה.

זאב אלקין: אז יכול להיות שאם זה לא יעבור, אנחנו לא נטפל בזיהום אוויר מתחבורה, וניקח עוד כסף לתקצב רשויות חלשות – וישכב כסף בקרן לשמירת הניקיון כאבן שאין לה הופכין, כי הרי היא לא הולכת לשום מקום ללא ניצול.

זאב אלקין: אני חושב שזו תהיה טעות.

זאב אלקין: כולם יפסידו מכך.

זאב אלקין: אף אחד לא ירוויח מזה בשלטון המקומי.

זאב אלקין: הרי הכסף הזה לא יחזור לשלטון המקומי בשום דרך.

זאב אלקין: הוא פשוט יישאר, לפי החוק המקורי, בקרן לשמירת הניקיון, ונקבל הרבה פחות הגנת הסביבה גם ברשויות החלשות, גם למטרות אחרות, שלשם לקחנו את התוספת התקציבית, ואף אחד לא ירוויח מהתהליך הזה.

זאב אלקין: לכן, אני פונה לחברי האופוזיציה – אלה שעוד לא השתכנעו קודם הדיון – לתמוך בהצעת החוק הזאת, לשנות את עמדתם – –

אראל מרגלית: אז קחו הלוואה – – –

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

זאב אלקין: – – לתמוך בחוק.

זאב אלקין: וכפי שאמרתי, אני גם פתוח לשיח ולמשא-ומתן אם להשאיר את זה כהוראת שעה ולא להפוך את זה להוראת קבע.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסדר הדוברים.

מאיר כהן: עבד אל חכים חאג' יחיא.

מאיר כהן: אני מצטער, חבר הכנסת אראל מרגלית, אבל גם השר מוגבל לעשר דקות, אז אי-אפשר לנהל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות, ואנא להקפיד.

מאיר כהן: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, השרה, חברי חברי הכנסת, אנחנו בסוף השנה, ומכינים תקציב לשנתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תקציב, זה אומר סדר עדיפויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקציב הקטן ביותר – אני עוזר לך, כבוד השר – התקציב הקטן ביותר של המשרד להגנת הסביבה מראה את סדר העדיפויות של הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקציב קטן מדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקציב – שרוצים להרחיב את החלוקה או את הסמכות או את אפשרויות המימון מתקציב הקרן לשמירת הניקיון – בא כדי לא להגדיל את התקציב שהמדינה משקיעה בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו באוכלוסייה הערבית נהנים קצת מהתקציב הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הבעיה היא שהתקציב הזה בא בקולות קוראים; הוא לא תקציב קבוע, תקציב שהוא מובנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא תקציב שאפשר להעביר אותו ולדעת שזה התקציב השנתי שלי, שאכין את התוכניות כדי להשתמש בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה שולחים לאוכלוסייה הערבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי, לצערי, היא החצר האחורית של המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שם מקימים את תחנות המעבר, את אתרי ההטמנה, את המפעלים או תחנות מעבר גם לפסולת ביתית, ולכן שם גם יש צורך, להכניס כספים ולהשקיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק בסוף השבוע שעבר, ביום חמישי, ביקרנו יחד עם מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה ומנהל המחוז – היו אתי יחד גם חברי ג'מאל זחאלקה וגם חברי אוסאמה סעדי – גם באתרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הראינו למנכ"ל מה הבעיות הקיימות שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את האתרים האלה צריכים לסגור לאלתר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה הבעיה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שגם המשרד לא נוקט יוזמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתרים שאין להם היתר בנייה, שאין להם תוכנית מפורטת מאושרת, שאין להם רישיון עסק, ממשיכים לפעול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם יודעים למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי המשרד עדיין לא עשה דבר ולא מצא הסדר כדי להעביר את הפסולת של כל האזור למקום אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראו זה פלא: מדברים על חוק התכנון והבנייה, מדברים על חוק, והמשרד לא אוכף, כי הוא צריך למצוא עוד חצר אחורית במקום אחר, ביישוב ערבי אחר אולי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, התמיכה בחוק הזה – אנחנו תומכים בהעברת כספי הקרן לשמירת הניקיון, אבל אנחנו רוצים עוד תקציבים, כדי לטפל במפגעים, כדי לשקם את האתרים האלה, כדי לתת אפשרות לאנשים לחיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו לנשום אוויר נקי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, כי מה שיש הוא אפס.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת מאיר כהן, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, יהודים ושאינם יהודים, גברתי השרה, אדוני היושב-ראש, הציניות היום הגיעה לשיא עולמי חדש.

יהודה גליק: כל חיי, כל חיי לא נקטתי אלימות, לא פיזית ולא מילולית, כלפי איש.

יהודה גליק: אתה פנית לחבר הכנסת אחמד טיבי ואמרת לו: זמנך עבר.

יהודה גליק: האם התכוונת שהוא ימות?

יהודה גליק: אני מניח שלא.

יהודה גליק: הוא עמד לידי, ואני אמרתי שרבים מקווים שזמנך יעבור.

יהודה גליק: האם מישהו יכול להבין שאני התכוונתי לזה שהוא ימות?

יהודה גליק: חלילה.

מאיר כהן: הבהרת את עצמך.

יהודה גליק: למרות זאת – ביקשת ממני להבהיר, והבהרתי.

יהודה גליק: אף-על-פי-כן, האיש, ד"ר אחמד טיבי, שיודע לדבר עברית, ויודע לדבר דיבור רהוט, האיש שהיה יועצו הבכיר של רב-המרצחים שאחראי לרציחתם של אלפי יהודים ופלסטינים, הוא בא ומטיף לי – שאני ירו בי לפני שנתיים, ניסו לרצוח אותי, וראש הרשות הפלסטינית ניחם את הרוצח, מועטף חג'אזי, ואמר שהוא קדוש.

יהודה גליק: ומר אחמד טיבי, ששיבח את השהידים.

יהודה גליק: אז הוא בא אלי ומאשים אותי באלימות?

יהודה גליק: אין ציניות גדולה מזאת.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, לא היה ולא נברא, והוא יודע את זה.

יהודה גליק: לבוא ולהטיח בי את הדברים פה מעל הדוכן כאילו שהיה איזשהו רמז של רמז שאני התכוונתי, חלילה, לאיזשהו רמז, למשמעות אחרת, זאת חוצפה – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה חושב בכלל על מה שאמרת?

יהודה גליק: זאת חוצפה – – –

מאיר כהן: סליחה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אני שואל אותך, האם אתה חושב על מה שאתה אמרת?

יהודה גליק: כל חיי פעלתי – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה, תן לו לסיים את דבריו.

יהודה גליק: כל חיי פעלתי – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת זחאלקה, תן לו לסיים את דבריו.

יהודה גליק: כל חיי פעלתי למען שלום, למען כבודם של אנשים, יהודים ושאינם יהודים, ואני מעולם – מעולם, מעולם – לא יצא מפי דבר שניתן להבין אותו כאלימות.

יהודה גליק: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אכן הבהרת את דבריך.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: הנאום שלך היה מתלהם.

אמיר אוחנה: יהודה, אתה צדיק.

אמיר אוחנה: הם לא מגיעים לקרסוליים שלך.

מאיר כהן: אמיר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: לקרסוליים שלו אתם לא מגיעים.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אלה שצועקים ולא צועקים, כבוד השרה סופה לנדבר והשר זאב אלקין – –

אמיר אוחנה: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת אוחנה.

מאיר כהן: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: – – השר זאב אלקין לא שכנע אותי מאוד כשכמה פעמים הוא הדגיש, כדי שנצביע, שאכן זה טוב וזה נותן הטבות לרשויות המקומיות הערביות.

עבדאללה אבו מערוף: אני השתתפתי בדיונים על החוק הזה והשתכנעתי מאז שהחוק טוב, החוק בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, עם כל ההיבטים העקרוניים שאנחנו תומכים או לא תומכים, אני תומך בחוק הזה אישית, והשתתפתי בדיונים, אבל גם הייתי רוצה לשפר לקראת הקריאה השנייה והשלישית, שיהיה לא רק כסף מהקרן.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו דיברנו על זה בדיונים, שגם המשרד להגנת הסביבה ישים את חלקו הניכר בעניין הזה, והוא אכן יתרום לכל ביצוע החוק והגנת הסביבה.

עבדאללה אבו מערוף: בהקשר הזה, החוק הזה טוב, וטוב שאנחנו מחוקקים חוקים טובים ומצביעים בהסכם – אף-על-פי שאתמול נכחתי ליד הבית שנהרס בכפר חורפיש, הכפר הצפוני ביותר של בני העדה הערבית הדרוזית.

עבדאללה אבו מערוף: המראה היה לא רק כואב מבחינה אנושית, אלא מבחינה פוליטית, איך ההתייחסות לערך בני-האדם ולערך החוק הבסיסי של כבוד האדם, מה שאמר – אני חוזר על זה כמה פעמים – ז'בוטינסקי, שאני כמובן לא מחסידיו, ואחד המ"מים שלו הוא מחסה, בית.

יואל חסון: למה לא?

יואל חסון: אתה יודע שז'בוטינסקי אמר – – –

עבדאללה אבו מערוף: אתה יודע למה לא.

עבדאללה אבו מערוף: אתה יודע למה לא.

יואל חסון: תן לי להגיד לך.

יואל חסון: תן לי להגיד לך.

יואל חסון: ז'בוטינסקי אמר – – –

עבדאללה אבו מערוף: לראות את ההרס של הבית ולחוקק חוקים שרומסים את כבוד האדם וחירותו, והלילה, או מחר בבוקר, אנחנו נהיה עדים – יכול להיות שלא, אם השכל הטוב, הנאור, של המדיניות של הממשלה ייקח צעד אחורה, ולא ייקח את הדחפורים להריסות באום-אלחיראן, אז יכול להיות – יכול להיות – ש-1%, או באחוז מזערי, נגיד, נעשה פסק זמן.

עבדאללה אבו מערוף: אבל כנראה – זה לא נראה לעין – –

מאיר כהן: חברות הכנסת, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: – – לצערי הרב, מול החוקים שאנחנו מסכימים להם, יש מדיניות דורסנית, אנטי-דמוקרטית, של קיפוח, שאכן הגיע לשים לה קץ, והגיע הזמן לשים קץ לכל הרס הבתים.

עבדאללה אבו מערוף: החוקים ישנם, אבל אי-אפשר לכבד חוק שרומס את חירותם של בני-האדם, וכל האחריות – אני אומר בפעם האלף: אין בנייה לא חוקית באוכלוסייה הערבית.

עבדאללה אבו מערוף: יש בנייה לא מוסדרת – –

מאיר כהן: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: – – ועל המדיניות של הממשלה להסדיר את הבנייה, ואנחנו בעד שנסדיר את כל הבנייה – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: – – הלא-מוסדרת באוכלוסייה הערבית.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, בואו לקראתנו, אנחנו נסדיר – –

מאיר כהן: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: – – ולא להרוס עוד בתים, כמו שקרה אתמול בחורפיש.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני חבר הכנסת.

מאיר כהן: איתן ברושי, בבקשה – אינו נוכח.

יואל חסון: – – – סגן ראש הממשלה – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת.

יואל חסון: תקרא את ז'בוטינסקי.

יואל חסון: פשוט – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

יואל חסון: – – – את ז'בוטינסקי.

יואל חסון: בכלל לא יודעים מה זה ז'בוטינסקי.

יואל חסון: לוקחים מה שנוח להם.

קריאה: – – –

יואל חסון: – – –

זאב אלקין: יואל, ואתה כמובן – – – ז'בוטינסקי – – – "שתי גדות לירדן" – – –

יואל חסון: אין לי בעיה עם "שתי גדות".

קריאה: יואל – – –

יואל חסון: מי שמכיר את "שתי גדות" יודע – – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, לא בכל יום מזדמנת לי אפשרות לתמוך בהצעת חוק שמגיש השר זאב אלקין.

ג'מאל זחאלקה: האוטומט שלי תמיד: אלקין – נגד.

ג'מאל זחאלקה: אין אפשרות אחרת.

ג'מאל זחאלקה: עכשיו הוא הגיש הצעת חוק טובה, והיא מעלה שאלות רבות.

ג'מאל זחאלקה: אפשר לשנות גישה, ולטפל בבעיות, ולתעדף מקומות שזקוקים, ולא להשתמש בשוויון שקרי, מטעה ומוטעה, ולהגיד: אנחנו ניתן את אותו סיוע לרשויות שהן בעשירון העליון ובעשירון התחתון, לטפל בענייני סביבה.

ג'מאל זחאלקה: על פניו, זה שוויון – רשות מקומית מקבלת, אפילו פר-קפיטה, אותו דבר.

ג'מאל זחאלקה: אבל לפעמים השימוש בעיקרון הזה של השוויון הוא שימוש זדוני, ואין דבר יותר מפלה מהשוויון.

ג'מאל זחאלקה: כמעט כל עיקרון, כבוד היושב-ראש, וכל ערך, אם אתה לוקח אותו לאבסולוטיות, בלי איזונים, הוא הופך לערך שיש בו מן הטירניות, מן הדיקטטורה, מן הפגיעה בזכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: אני תמיד אומר שהדוגמה המובהקת היא השוויון בטורקיה; השלטונות בטורקיה – כולם טורקים – אתה כורדי – אין, כולם טורקים, כולם אותו דבר, ועל הדרך הם מוחקים את הזהות של האחרים.

ג'מאל זחאלקה: והנה באה ההצעה שאומרת שצריך, לפי מפתח סוציו-אקונומי – אומנם יש הבטחה, כבוד היושב-ראש, בדברי ההסבר – צריך לעשות את זה, אבל זה לא בגוף החוק.

ג'מאל זחאלקה: ולכן, מי יתקע לידי שאכן זה ימומש?

ג'מאל זחאלקה: על הצהרת הכוונות – וכולנו יודעים שהמשקל החוקתי של דברי ההסבר הוא לא כמו המשקל של גוף החוק, וכשאנחנו יודעים שהאפליה בארץ היא אוטומט של המערכת, צריך לשים בגוף החוק את המטרות האלה, של העדפת אשכול 1–5, כדי למנוע את אותם אנשים שמפעילים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: – – את האפליה בצורה אוטומטית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אנחנו בעד החוק, אני אישית בעד החוק.

יעל גרמן: אני חושבת שזה נכון שהקרן לשמירת הניקיון תשמש את המטרות שלה ותשמש לטובת הסביבה וטיפול במפגעים.

יעל גרמן: בוודאי שלא יכול להיות שהיא תהיה כאבן שאין לה הופכין, מה שהיה בשנים האחרונות.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להעיר הערה.

יעל גרמן: אדוני השר, אני רוצה להעיר הערה שאני הערתי גם בוועדה, ואני אמשיך להעיר אותה: אני חושבת שזה לא עולה על הדעת שקרן הניקיון, הקרן לשמירת הניקיון, תשמש מקור תקציבי למשכורות למשרדך.

יעל גרמן: זה דבר שלא עולה על הדעת.

יעל גרמן: להערכתי זה אפילו גובל במינהל לא תקין, מפני שהקרן לשמירת הניקיון באה מהיטלים שמוטלים על הרשויות המקומיות.

יעל גרמן: הרשויות המקומיות משלמות זאת מהארנונה של התושבים, יוצא שהארנונה של תושבי הערים מממנת את המשכורות של עובדי משרדך.

יעל גרמן: זה לא יעלה על הדעת.

יעל גרמן: אני חושבת שצריך להפסיק את זה, ואז יהיה יותר כסף למטרות שלשמן הוקמה הקרן.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מבקש – חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השר, חברי חברי הכנסת, אתם יודעים שמדד דן אנד ברדסטריט לשנת 2016 בחן היכן הם המקומות שבהם העסקים נמצאים בסיכון הרב ביותר.

רויטל סויד: הוא מצא שבדרום – בעיקר בבאר-שבע –ל-13% מהעסקים יש סיכון של קריסה ופשיטת רגל; רהט – 24%; בתל-אביב, לעומת זאת, כאלמנט של השוואה – רק 7% מהעסקים נמצאים בסכנת קריסה ופשיטת רגל, וטוב שכך.

רויטל סויד: ואני שואלת את עצמי – – –

אלי אלאלוף: זה מספר שרירותי באותה מידה.

רויטל סויד: אבל תסתכל על כל אזור הדרום.

רויטל סויד: ויפה העיר חבר הכנסת אלאלוף, אבל תסתכל על כל אזור הדרום, כי כשמסתכלים על כל אזור הדרום, בערד, בדימונה, באילת, בבאר-שבע – נמצאים בדיוק עם אותם הנתונים.

רויטל סויד: ואז אתה בא ושואל את עצמך כך: אנחנו נמצאים ערב תקציב, אנחנו יודעים שהתקבלה החלטת ממשלה להעביר 18 מיליארד שקלים לצפון, ועל אף זאת לא מועברים – – –

יפעת שאשא ביטון: רגע, אנחנו – – –

רויטל סויד: ידעתי שתתעוררי.

רויטל סויד: בכל פעם שמזכירים את המילה צפון את מתעוררת – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

רויטל סויד: – – בואי תתעוררי עכשיו לגבי הדרום.

רויטל סויד: בואי נראה מה אתם עושים עכשיו – אתם, כולנו – כדי להציל עסקים מקריסה בדרום.

יפעת שאשא ביטון: – – –

רויטל סויד: ואתם יודעים מה, יש לי בשבילכם פתרון – –

רועי פולקמן: אנחנו לא עושים...

רויטל סויד: – – כי אותם הנתונים מעידים שלא צריך אפילו להעביר כספים.

רויטל סויד: אותם הנתונים מעידים שרוב העסקים קורסים בגלל תשלומי מסים ובגלל ארנונה.

רויטל סויד: אז אם אתם כבר לא מעבירים כסף לדרום – –

רועי פולקמן: – – – ברישוי עסקים – – –

רויטל סויד: – – ואם אנחנו כבר נמצאים בסיטואציה שבה 13% מהעסקים בדרום בסכנת קריסה, וברהט 24%, לפחות – אם אתם לא מעבירים כסף – תקלו במסים – –

רועי פולקמן: זה מה שאנחנו עושים.

רויטל סויד: – – לפחות תקלו בארנונה – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

רויטל סויד: – – לפחות תקלו בכל מה שיכול לסייע לעסקים האלה.

רויטל סויד: אז באמת תקפצו כמה שאתם רוצים וכמה שאתם יכולים, בפועל – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

רויטל סויד: – – – בפועל אנחנו רואים שהנתונים לשנת 2016 מעידים שבדרום יש קריסה.

רועי פולקמן: מי עושה רפורמה ברישוי עסקים עכשיו, דמי אבטלה ופנסיה עכשיו?

רויטל סויד: חבל שאף אחד מכם לא היה היום בדיון מיוחד שהתקיים בוועדת הכלכלה, בהצעה לסדר שהגשנו אני וחברי, חבר הכנסת כהן.

רועי פולקמן: כי זה כותרות.

רויטל סויד: חבל שלא הייתם שם ושמעתם את כל בעלי העסקים שהגיעו.

קריאה: יש – – –

רויטל סויד: חבל שלא הגעתם לשם לשמוע את "תבליני מימון" – –

רועי פולקמן: יש לנו ארבעה חוקים עכשיו בעסקים קטנים.

רויטל סויד: – – חבל שלא באתם ושמעתם ראשי רשויות – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: בבקשה.

רויטל סויד: – – חבל שלא באתם ושמעתם שם אנשים שהגיעו ודיברו על קריסה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא רק מדברים בוועדות, אנחנו מעבירים חוקים.

יפעת שאשא ביטון: – – –

רויטל סויד: כמה קל לצעוק במליאה ולא להגיע לדיון היחיד שאליו יכולתם להגיע, ואולי לתרום לו, אבל כרגיל רק האופוזיציה הייתה בו.

רויטל סויד: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: לא תורמים?

טלי פלוסקוב: תורמים במעשים.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מירב בן ארי – נוכחת?

נאוה בוקר: מוותרת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

רויטל סויד: מה-זה מעצבן, אף אחד לא היה בדיון היום בוועדת הכלכלה.

רועי פולקמן: ברור, כי אתם עושים כנסים ואנחנו עובדים שבוע אחרי שבוע פה – – –

רויטל סויד: זה לא היה כנס, זה היה דיון בוועדת הכלכלה.

רויטל סויד: כל הדרום היה שם היום, כולל חבר הכנסת מאיר כהן – –

נאוה בוקר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: – – לא באתם לשמוע.

רועי פולקמן: – – – עסקים, את כל זה אנחנו עושים, מה לעשות.

רויטל סויד: רק את הדרום שוכחים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תיכנסי לפייסבוק שלנו ותראי את הלו"ז שלנו, תראי איפה היינו.

רויטל סויד: לא צריך פייסבוק, צריך לשמוע את האנשים.

רויטל סויד: אנחנו לא בפייסבוק, אנחנו עם האנשים.

טלי פלוסקוב: רק שתדעי מה אנחנו עושים, זה הכול.

רויטל סויד: בדרום עוד לא שמעו את זה.

רויטל סויד: העסקים בדרום עוד לא נהנים מזה.

קריאות: – – –

אראל מרגלית: גברתי היושבת-ראש, איפה השר?

יולי יואל אדלשטיין: פה.

יולי יואל אדלשטיין: פה.

יולי יואל אדלשטיין: פה.

נאוה בוקר: השר נמצא.

אראל מרגלית: אדוני השר, זה חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: היושב-ראש – – – את השר על מה – – –

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, ממלא-מקום השר להגנת הסביבה, אני רוצה לענות לך על הצעת החוק.

זאב אלקין: למה ממלא-מקום?

אראל מרגלית: אה, אתה השר?

נאוה בוקר: השר.

אראל מרגלית: סליחה, סליחה.

אראל מרגלית: אצלכם אני לא יודע.

אראל מרגלית: חשבתי אולי זה שמרון.

אראל מרגלית: סליחה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: מה הולך פה?

אראל מרגלית: בוא נגיד משהו בגדול: מדינת ישראל מובילה את העולם בטיפול במים, בטיהור שפכים ובשימוש חוזר של מים לחקלאות ולשתייה.

אראל מרגלית: לעומת זאת, מדינת ישראל היא המדינה המפגרת בעולם בטיפול בפסולת.

אראל מרגלית: כאילו אנחנו מדינת עולם שלישי.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי במים מדינת ישראל משקיעה בטיהור שפכים, בהתפלה, במים אפורים, בדברים שהם פשוט תענוג ודוגמה ומופת לעולם.

אראל מרגלית: עם זאת, בפסולת, אתה יודע, אדוני השר, שמה שעושים בפועל, מכיוון שאין מתקני קצה ולא מפרידים בין פסולת לפסולת – כאילו זה כמו מדינות, אני לא יודע ממתי – אז עושים ככה: לוקחים משאית של פסולת יבשה ומשאית של פסולת רטובה, זו כל ההפרדה שעושים, ואז נוסעים ושופכים את שתיהן באותו מקום ומכסים.

אראל מרגלית: מדינת ישראל, מכיוון שהיא עוסקת בהטמנה, זה אומר שהיא לא עוסקת בטיפול בפסולת שלה, ובכל פעם שאתה עוסק בהטמנה, אתה בעצם מזהם את האדמה ואת הסביבה.

יעל גרמן: ומשלם הרבה כסף.

אראל מרגלית: מה זאת הצעת החוק שאתם עושים?

אראל מרגלית: יש לכם הרי קרן, חסכתם לשם כסף, חסכנו כסף.

אראל מרגלית: בואו באסטרטגיה של הקמת מתקני קצה להפרדה בין פסולת לפסולת, אחת מהאחרת.

אראל מרגלית: מה שצריך לעשות, ברמה מתקדמת, ברמה בינונית, בשלב א', אבל נתחיל, יש לכם שם כסף.

אראל מרגלית: במקום זה אתם רוצים לעשות מה שעשיתם לפני שנתיים – – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: בבקשה.

אראל מרגלית: רגע, סליחה.

אראל מרגלית: עוד שנייה.

אראל מרגלית: תאמינו לי, אני לא מבין גדול באיכות סביבה, רק בנושא הזה, בגלל שדיברתי עם ראשי הרשויות, אז אני חוזר אליך.

אראל מרגלית: בואו תיקחו ותשקיעו ברמה של הקצה.

אראל מרגלית: אל תעשו מה שעשיתם לפני שנתיים, שלקחתם 435 מיליון שקל של הרשויות החזקות עבור הרשויות החלשות.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני.

אראל מרגלית: אם צריך עוד כסף כדי להשקיע במתקני קצה, ברשויות המוחלשות יותר, אז יאללה, שימו תקציב.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת מרגלית.

אראל מרגלית: תודה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: אני עולה.

נאוה בוקר: עולה?

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: כשהציג את דבריו אדוני השר, הוא התפלא שאנו, חברי המחנה הציוני, מתנגדים להצעת החוק שבסך-הכול נועדה לעשות טוב, לקדם רשויות חלשות שמתקשות לטפל בפסולת שלהן ואין להן התשתית שיש ברשויות החזקות יותר.

יעל כהן-פארן: הכול טוב ויפה, אנחנו בעד כל המטרות שלשמן החוק הזה נועד.

יעל כהן-פארן: אבל מה אני אומרת?

יעל כהן-פארן: מה אנחנו אומרים?

יעל כהן-פארן: אנחנו לא מוכנים שהאוצר יסתכל על הקרן לשמירת הניקיון הזאת כאיזה קופה קטנה שיש למשרד להגנת הסביבה, ותמיד יהיה אפשר להפיל על הקופה הקטנה הזאת – היא לא כל כך קטנה, דרך אגב – תמיד אפשר להפיל עליה עוד ועוד משימות.

יעל כהן-פארן: ונתחיל עכשיו להרחיב אותה מ-25% ל-35%, וזו לא תהיה רק הוראת שעה, אלא הוראת קבע, ועוד מעט נראה שעוד ועוד משימות יוטלו על אותה קרן, שיש לה ייעוד אחר; הייעוד שלה הוא להביא את מדינת ישראל ממקום מאוד גרוע במחזור ובטיפול בפסולת למקום מאוד טוב, ולשם כך צריך תקציב, ותקציב נאה.

יעל כהן-פארן: ואכן יש לקרן הזאת תקציב לא רע בכלל, אבל הוא לא מנוצל, והוא לא מנוצל בגלל סיפורים של תכנון ושל ביצוע, ומפה ועד הודעה חדשה, תירוצים יש למכביר, אבל בסופו של דבר צריך למצוא את הדרך שהכסף הזה ינוצל ליעדו.

יעל כהן-פארן: ומה שקורה, היום למשרד להגנת הסביבה יש תקציב, גם אם מוכפל הוא עדיין פחות מאלפית מתקציב המדינה – פחות מאלפית מתקציב המדינה לנושא כל כך חשוב, שיש בו כל כך הרבה אתגרים וכל כך הרבה משימות, ומדובר בחיי אדם לא פעם ולא פעמיים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, התקציב הזה, אם יראו את הקרן הזאת כאיזשהו תקציב שתמיד אפשר להכניס את היד אליו ולקחת בשביל הדברים שלא מוצאים להם כסף כי הם לא מספיק חשובים כנראה בעיני האוצר, ולצורך תקציב המדינה, אז תקציב המשרד יישאר קטן, ואנחנו נראה את כל הדברים החשובים האלה – הם גם תמיד זמניים, הוראות שעה – סליחה, קולות קוראים שיוצאים וקוראים לרשויות לגשת אליהם.

יעל כהן-פארן: זה לא משהו קבוע, זה לא משהו מתמשך, זה משהו מאוד זמני.

יעל כהן-פארן: ולכן, בואו לא ננסה לפתור את בעיות הסביבה האמיתיות שלנו על-ידי איזושהי קופה קטנה ומאוד נוחה לאוצר, ולכן, אנחנו מתנגדים לחוק הזה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

אכרם חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משוכנע שהצעת החוק היא טובה, והיא יכולה להיטיב עם הרבה רשויות חלשות מאשכול סוציו-אקונומי 1–4.

אכרם חסון: אני, כאשר כיהנתי כראש עיר, לא היה תקציב כדי לחסל שתי מזבלות פיראטיות, סבלנו בנושא איכות הסביבה, ולכן צריך ללמוד מהעבר וצריך לתמוך בכל המגזר הערבי בארץ, ששם הבעיה היא חריפה וקשה.

אכרם חסון: אני פונה לשר ומבקש מכבודך שתבטל את כל נושא הקולות הקוראים, הם לא עוזרים ולא תומכים ולא משנים.

אכרם חסון: אנחנו צריכים להשקיע יותר כספים בתרבות, בחינוך בבתי-ספר, וגם צריך להקים תחנות מעבר בכל היישובים.

אכרם חסון: ברוב היישובים הערביים אין תחנות מעבר, יש מזבלות פיראטיות.

אכרם חסון: למועצות המקומיות אין מספיק תקציב ואין יכולת לחסל את כל המפגעים, ולכן אנחנו סובלים.

אכרם חסון: מצד שני, אנחנו צריכים להשקיע במערכת החינוך.

אכרם חסון: צריך להביא לתודעת הציבור שנושא הסביבה זה נושא חשוב.

אכרם חסון: כאשר אנחנו לא יכולים לפנות אשפה, לא יכולים לפנות גזם – ולהשאיר את זה בכבישים ומסביב ליישובים, זה נותן תרבות רעה לילדים, ולכן חשוב מאוד להשקיע בדבר הזה.

אכרם חסון: כמו כן, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להגיד לך, אנחנו לא מזמן חזרנו מוועידת האקלים במרוקו, והיה אתנו גם חברנו זוהיר בהלול, גם השר וגם חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ואנחנו נפגשנו עם משלחות – – –

אלי אלאלוף: רק מרוקאים לא לקחתם?

אכרם חסון: כן.

אכרם חסון: נפגשנו עם משלחות מאוד חשובות, כמו האיחוד האירופי, עם המשלחת הגרמנית, שייצגו אותה שני שרים, עם משלחת דרום-קוריאה, ועוד הרבה, ואנחנו למדנו על השיטות החדישות והמתקדמות והמודרניות שיש במדינות אלה.

אכרם חסון: אני ניסיתי לטפל בנושא החשמל.

אכרם חסון: אמרתי להם שיש בעיית חשמל ב-40,000 בתים במגזר הערבי במדינת ישראל.

אכרם חסון: הגרמנים לא הבינו על מה אני מדבר, כי אין אפילו בית אחד בגרמניה בלי חשמל.

אכרם חסון: גם הדרום-קוריאנים אותו דבר.

אכרם חסון: אז אני אומר, הגיע הזמן שאנחנו לא רק נדבר, אלא נעשה, ונקדם וניתן תקציבים כי רק ככה אפשר לקדם.

אכרם חסון: מצד שני, אני כאן קורא לכל חברי הכנסת הדרוזים – אני קורא לסגן השר איוב קרא, ואני קורא לידידי חמד עמאר, ואני קורא לידידי אבו מערוף – אנחנו חייבים להתאחד.

אכרם חסון: מה שקרה בחורפיש ומה שקורה כל הזמן אתנו במשך כל השנים, שהמגזר שלנו לא מקבל שוויון – –

זוהיר בהלול: אכרם, זה מאחד את כולנו.

אכרם חסון: – – אנחנו צריכים לאחד את כולם, כדי – באמת – שאנחנו נהיה אזרחים שווים.

אכרם חסון: רק ככה נוכל לשנות את המצב העגום ונצא לדרך חדשה.

אכרם חסון: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת אכרם חסון.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

נאוה בוקר: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר להגנת הסביבה, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להציג בפניכם למה אנחנו התלבטנו בהצעת חוק שכמו שאמר – בצדק, אגב – השר להגנת הסביבה, מייצרת מנגנון שמאפשר בעצם להעביר כסף גם לרשויות מקומיות ערביות למטרה של התמודדות בשאלות סביבתיות, בטיפול בפסולת וכדומה.

דב חנין: הרי המטרה הזאת היא מטרה טובה, ואנחנו רוצים לתמוך במטרה טובה כזאת.

דב חנין: למה אם כן בכלל הייתה אצלנו התלבטות?

דב חנין: ההתלבטות הייתה החשש הגדול שהמנגנון שנוצר כאן הוא בעצם דרך נוחה וקלה למדינה, לממשלה, למשרד האוצר, להתחמק מהאחריות שלהם לתת תקציב ראוי, הוגן, גדול, משמעותי, למשרד להגנת הסביבה לבצע את כל המשימות והמטלות שלו, כולל המטלה הזאת, של סיוע לרשויות מקומיות להתמודד עם מפגעי פסולת.

דב חנין: המנגנון הזה, שאתם מציעים בחוק, הוא מנגנון שמבחינת התפעול של הקרן לשמירת הניקיון, במובן הצר, יש בו בהחלט היגיון.

דב חנין: יש בו בהחלט היגיון; זה מנגנון שמייצר גמישות יותר גדולה, זה מנגנון שמאפשר מניעה של מצב שנוצר בשנים האחרונות, שבו כסף רב יחסית הצטבר בקרן, כסף שאפשר להשתמש בו וצריך להשתמש בו למטרות של טיפול סביבתי.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, כמו שאנחנו יודעים היטב, אנחנו צריכים להבין שמאחורי הדבש יש כאן עוקץ אמיתי, כי ככל שהמנגנון הזה משתכלל, כך אנחנו מקלים את הדרך בפני הממשלה, משרד האוצר, אגף התקציבים וכל הגורמים האחרים, להשתחרר מהנטל הזה שנקרא המשרד להגנת הסביבה, תקציב להגנת הסביבה, ולחזור ולהגיד – מה אתם רוצים, הנה יש קרן לשמירת הניקיון, יצרנו הגמשות בקרן הזאת, וההגמשות האלה מאפשרות לכם להשתמש בכספים לכל המטרות הסביבתיות.

דב חנין: כך אפשר יהיה להשאיר את תקציב המשרד להגנת הסביבה נמוך ומזערי ולהגיד: אנחנו מטפלים בענייני הסביבה בעזרת הקרן.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, החוק הזה יעבור היום, אבל אני חושב שהמאבק להרחבת התקציב – להגדלת התקציב – של המשרד להגנת הסביבה הוא מאבק חשוב ומרכזי, וצריך להיות אתנו עכשיו, בתקופת ההתמודדות על תקציב המדינה – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

דב חנין: – – משרד להגנת הסביבה לא עוסק בשאלות שוליות, הוא לא עוסק במותרות, הוא עוסק בחיים עצמם, בהגנת החיים, בהגנת הבריאות, ולכן הוא צריך תקציב הרבה יותר גדול והרבה יותר משמעותי, חלק מתקציב המדינה.

נאוה בוקר: תודה רבה, דב חנין.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אמיר אוחנה – –

אמיר אוחנה: מוותר.

נאוה בוקר: – – מוותר.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יעקב מרגי – –

יעקב מרגי: מוותר.

נאוה בוקר: – – מוותר.

נאוה בוקר: חבר הכנסת זוהיר בהלול – –

זוהיר בהלול: מוותר.

נאוה בוקר: – – מוותר.

נאוה בוקר: יעלה השר להגנת הסביבה זאב אלקין.

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, נראה לי ש"חברי השרים" יהיה מיותר, זו פנייה אל עצמי, אז: חברי חברי הכנסת, אני קודם כול שמח שרוב חברי האופוזיציה, כפי שקרה גם בחוק הקודם, החליטו להתייחס באופן ענייני לחוק והחליטו לתמוך בו.

זאב אלקין: אני חושב שזה נכון, וכפי שכבר אמרתי, בנושאים האלה, כמו הגנת הסביבה, נכון שהדיון יהיה לגופו של דבר, ולא בשיח של קואליציה–אופוזיציה.

זאב אלקין: אני מחויב להתייחס לכמה מן הטענות שעלו כאן בדיון, גם אצל החברים שכן החליטו לתמוך בחוק אבל העירו על התיקונים הנדרשים בדרך הניהול ועבודת הקרן לשמירת הניקיון, ובעיני העירו בצדק – זה לא סוד שהקרן לשמירת הניקיון, בוודאי עד השנים האחרונות, לא הצליחה לממש בקצב הנכון את היעדים העיקריים שלשמם היא נועדה.

זאב אלקין: אני חייב להגיד לכם שיש שינוי משמעותי בשנים האחרונות, אבל עדיין אני רואה כמה כשלים מבניים, שאנחנו נותנים עליהם את הדעת.

זאב אלקין: לדוגמה – אני אשתף אתכם – הקרן לשמירת הניקיון היום מנוהלת לחלוטין על-ידי המשרד, כולל כל המערכת של המשרד, חשב המשרד, וכל מה שכרוך בכך.

זאב אלקין: מצד שני, היא במידה רבה צריכה להיות גוף מבצע.

זאב אלקין: אומנם היא לא יוזמת פרויקטים, אבל היא זאת שצריכה לדרבן ולממן פרויקטים גדולים מאוד של הקמת מתקני הקצה, למשל, ופרויקטים אחרים.

זאב אלקין: כל מי שמכיר את הביורוקרטיה במשרד ממשלתי, ויש פה שרים לשעבר, אז הם מכירים את זה היטב, מבינים מה משמעות הדבר שכל פרויקט, קטן כגדול, אתה צריך לעבור שבעת מדורי גיהינום של אישורי חשבות המשרד, שהרבה פעמים מעכבים גם בביורוקרטיה הפנימית.

זאב אלקין: אני כבר לא מתייחס לעיכובים טבעיים שקורים בגלל תהליך תכנוני – זה מתקנים חדשים, הם צריכים לעבור הרבה שלבים תכנוניים – אבל כמובן הביורוקרטיה הפנימית היא בעייתית.

זאב אלקין: נקודה נוספת – לגבי הקרן לשמירת הניקיון, העירו פה חלק מהחברים על כך שהקרן מממנת גם משכורות.

זאב אלקין: אגב, זה לא קשור בכלל לתיקון הזה, זה מימים ימימה, מרגע שהיא נוסדה, והסיבה לזה מאוד פשוטה.

זאב אלקין: הרי כל קרן נורמלית, או כל גוף כזה, שהיה פועל, היה צריך להחזיק בתוכו אדמיניסטרציה.

זאב אלקין: הקרן לשמירת הניקיון זה לא רק היטל הטמנה.

זאב אלקין: זה, למשל, קנסות.

זאב אלקין: כדי שהקנסות האלה יהיו, צריכים פקחים שיעשו את העבודה.

זאב אלקין: הקרן לשמירת הניקיון זה קידום פרויקטים.

זאב אלקין: הייתה דרך, ואני לא פוסל אותה, יכול להיות שזה גם שינוי שצריך להעביר אותה ולהפוך אותה למעין חצי חברה ממשלתית, כן?

זאב אלקין: שתהיה יותר עצמאית ביחס שלה למשרד להגנת הסביבה, ואז היא תחזיק בתוכה כחברה ממשלתית את אותם התקנים של האנשים שיעסקו בנושא של קידום פרויקטים בתחום הפסולת וגם בסיפור של האכיפה הרלוונטית להכנסות שנכנסות לקרן לשמירת הניקיון, וגם אולי תפעל עם חשבות נפרדת, כמובן עם פיקוח משרד, כמו שכל חברה ממשלתית פועלת.

זאב אלקין: יכול להיות שזה בהחלט יקל את עבודת הקרן, או איזשהו פתרון ביניים, אבל בהחלט יש פה כמה סוגיות מבניות שאני לא כופר בהן, הן לא רלוונטיות לתיקון המוצע, אבל בהחלט יש לתת עליהן את הדעת ולא לקחת את התבנית הנוכחית של הקרן לשמירת הניקיון ככזה ראה וקדש.

זאב אלקין: אני בהחלט פתוח להמשך השיח עם חברי הכנסת בנושאים האלה, ואני אשמח לקבל גם רעיונות.

זאב אלקין: עם זה, כפי שכבר ציינתי בפתיחת דברי, אני חושב שיהיה לא נכון להתנגד להצעת החוק הספציפית הזאת בגלל הרעיונות לטיפול ושינוי דרכי העבודה של הקרן לשמירת הניקיון, כי בסופו של דבר כאן, באמצעות התקציבים האלה, שכפי שאמרתי – גם לא פוגעים במילוי העבודה העיקרית של הקרן, בגלל היתרון השיורי ובגלל שקודם כול מוציאים את הכסף למטרות הראשיות, ורק אחר כך, ממה שנותר, אפשר להגדיל את יתרת השימוש למטרות נוספות ל-35%.

זאב אלקין: אני חושב שכל מי שאמר שאפשר לנצל לצורך כך את התקציב השוטף של המשרד לא מכיר איך בנוי תקציב שוטף של המשרד להגנת הסביבה.

זאב אלקין: לצערי, זה תקציב שרובו המוחלט הוא תקציב קשיח, הרי הכנסת הזאת חוקקה מספר גדול מאוד של חוקים שמטילים על המשרד אחריות ליישומם, וטוב שכך, אבל היא לא דאגה לגבות את תהליכי החקיקה בתקנים הרלוונטיים, ולכן המשרד היום מתוח עד קצה.

זאב אלקין: יש לנו חוקים שאנחנו אחראים על הביצוע שלהם ואין אף אחד במשרד שאחראי על זה.

זאב אלקין: לאחר מכן אני אעמוד פה על הבמה ותשאלו אותי למה אנחנו לא אוכפים את זה ולא את זה ולא את זה, כשלמעשה, איפה שאתה לא מסתכל היום במשרד להגנת הסביבה, כמעט כל התקציב השוטף שלו הקיים היום הולך לכוח-אדם ולהוצאות הקשיחות.

זאב אלקין: אין כמעט תקציבים שוטפים, חוץ ממה שאני הצלחתי להביא כתקציבים חד-פעמיים במסגרת סיכומים עם משרד האוצר, וזה לא מעט, כי, כפי שאמרתי, כמעט הכפלנו את תקציב המשרד, אבל זה כמובן לא דרך מסודרת לעבודה לטווח ארוך ולעבודה רבת שנים.

זאב אלקין: לכן, במציאות התקציבית הזאת, כשיש עוד הרבה מאוד צרכים אחרים בתחום של הגנת הסביבה, שלא דיברנו עליהם כאן, כמו זיהום אוויר ואחרים – לקחת ממעט הכסף שיש כשיש פה יכולת לנצל כסף שממילא יושב כאבן שאין לה הופכין, למטרות של טיפול בפסולת – עוד פעם, לא לוקחים מהקרן לשמירת הניקיון לזיהום אוויר, אלא – – –

אראל מרגלית: אבל למה אין לה הופכין?

אראל מרגלית: למה אין לה השקעה מוגדרת?

זאב אלקין: יש השקעה.

זאב אלקין: יש השקעה, אראל, אבל מי כמוך מכיר, כשאתה נותן הרשאה להתחייב אתה לא מנצל את כל המזומן מייד.

זאב אלקין: זה קרן שכל הזמן גם – – – הרי זו לא קרן קבועה.

זאב אלקין: יש כל הזמן הזרמת הכנסות.

זאב אלקין: לכן החוק אומר: אם בשנה מסוימת יש לך יתרת מזומנים, תוציא את זה למטרות שהן קרובות מאוד למטרה העיקרית של הקרן.

זאב אלקין: אין לך יתרת מזומנים – אתה לא יכול להוציא, לפי החוק.

זאב אלקין: לכן אין פה סיבה לטעון, כפי שחלק מהחברים פה טענו – תשמשו בכל הכסף הזה למתקני קצה, למשל.

אחמד טיבי: – – –

אראל מרגלית: אבל אתם יכולים – – –

זאב אלקין: אני מקווה ששכנעתי את מי ששכנעתי.

זאב אלקין: את מי שלא שכנעתי אני מקווה שאני אצליח לשכנע לקראת קריאה שנייה ושלישית.

זאב אלקין: אני עוד פעם קורא לחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

זאב אלקין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר.

נאוה בוקר: הצבעה מס' 15

נאוה בוקר: נגד – 13

נאוה בוקר: ההצעה להעביר את הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (מטרות כספי היטל הטמנה), התשע"ז–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נאוה בוקר: בעד – 43, נגד – 13, אין נמנעים.

נאוה בוקר: הצעת חוק שמירת הניקיון (תיקון מס' 22) (מטרות כספי היטל הטמנה), התשע"ז–2016, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון לקראת קריאה שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/667); נספחות.

נאוה בוקר: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19) (פסק-דין פלילי של בית-משפט צבאי כראיה בהליך אזרחי), התשע"ז–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו.

נאוה בוקר: בבקשה.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, טוב, החוק עולה היום לקריאה ראשונה.

ענת ברקו: החוק המדובר, מטרתו לסייע לקורבנות טרור בתביעות נגד ארגוני טרור והמסייעים להם.

ענת ברקו: אני רוצה להדגיש חזור והדגש – אין בחוק הזה, בהצעת החוק הזאת שלי, כל סיפוח או שינוי סטטוס של בתי-משפט באיו"ש, אלא הכרה בתוצרי השיפוט שלהם.

ענת ברקו: מדינת ישראל מתוקף סמכותה כריבון באיו"ש הקימה מערכת שיפוט כמתחייב, מערכת שיפוט שיש בה גם ערכאת ערעור ושיפוט לנוער.

ענת ברקו: התהליכים שהתקבלו במערכת השיפוט הם תהליכים סדורים של בחירת שופטים, הם נותקו גם מינהלית מהפרקליטות הצבאית, ומדובר בערכאת שיפוט שעומדת בכל המבחנים של ערכאת שיפוט עצמאית ורצינית.

ענת ברקו: בתי-המשפט הצבאיים ביהודה ושומרון פועלים כחלק מהשלטון הישראלי ועומדים בכל סטנדרט של מערכת המשפט הישראלית ודיני הראיות החלים בישראל.

ענת ברקו: פסקי-הדין שלה הם על כן פסקי-דין של מערכת שיפוט ישראלית, ולא של מדינה זרה.

ענת ברקו: לכן, לפסיקותיה ותוצריה יש חשיבות בכל הקשור לערכאת המשפט הישראלי.

ענת ברקו: אני רוצה להדגיש שמה שקורה היום: כששופטים אדם, טרוריסט, בבית-משפט צבאי, והמשפחה של קורבנות הטרור רוצה לתבוע בתביעת נזיקין, למשל, בבית-משפט אזרחי, צריך להתחיל את כל המשפט מחדש כדי להוכיח שהוא בכלל טרוריסט, להתחיל להביא את כל גורמי הביטחון, משהו שהוא עוד סבל וסיוט לקורבנות טרור שסבלו מספיק.

ענת ברקו: לכן, מה שקורה היום, שיש גם אפליה, כי יש מקרים ששופטים טרוריסטים – אם ניקח לדוגמה את ברגותי, שנשפט בבית-משפט מחוזי, לכן אין בעיה לשפוט אותו כי הוא כבר הורשע בבית-משפט אזרחי.

ענת ברקו: אבל אם הוא היה נשפט בבית-משפט צבאי הייתה בעיה.

ענת ברקו: לכן, כיום יש קורלציה בין פסקי-הדין המתקבלים בהליך פלילי, שמתקבלים כראיה בהליך אזרחי, אבל לגבי בית-משפט צבאי אין הדברים כך.

ענת ברקו: לכן הצעת החוק קובעת שגם פסק-דין פלילי שניתן בבית-משפט באיו"ש יהיה קביל כראיה בבית-משפט אזרחי.

ענת ברקו: צריך לקחת ולהכיר בתוצרים של בית-המשפט הצבאי ולא להתעלם מקיומה של מערכת משפטית זו ולנהוג מנהג בת-יענה בתוצריה.

ענת ברקו: כך אפשר יהיה להילחם בטרור גם באופן אפקטיבי ולסייע לקורבנות טרור, משפחות שספגו מספיק, גם מוות, גם פציעות, של יקיריהן וחייהן גם כך גיהינום ולא להכביד עליהם בהליך המשפטי.

ענת ברקו: אין בחוק זה – ואני חוזרת ומדגישה – שינוי של סטטוס בתי-המשפט הללו, שערכאת השיפוט בהם עולה בקנה אחד עם אמנת ז'נבה ומשפט האזור.

ענת ברקו: אודה על תמיכתכם בחוק.

ענת ברקו: תודה, גברתי.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת ענת ברקו.

נאוה בוקר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת ברקו טועה ומטעה כשהיא אומרת שאין בחוק המוצע שינוי של הסטטוס-קוו, או שאין בו סיפוח של השטחים הכבושים.

אוסאמה סעדי: ואני אומר: יש ויש.

אוסאמה סעדי: אני ציטטתי בקריאה הטרומית את עמדת היועץ המשפטי לממשלה ומשרד המשפטים, שהוגשה לבית-המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: ואני אקרא לחברי חברי הכנסת את מה שכתב היועץ המשפטי לממשלה – לא אני.

אוסאמה סעדי: הוא כתב שאומנם מדובר בבתי-משפט מקצועיים, שמתנהלים באופן מקצועי ואינם תלויים מבחינה מהותית או מקצועית בגורם כלשהו.

אוסאמה סעדי: אבל הוא כתב: יחד עם זאת, בתי-המשפט הצבאיים באזור פועלים על-פי מערכת דינים נפרדת לחלוטין, בהתאם לדין מהותי שונה וסדרי הדין שונים בחלקם.

אוסאמה סעדי: המשפט, השיפוט והמינהל של מדינת ישראל אינם חלים באזורים אלה.

אוסאמה סעדי: ואז, היועץ המשפטי לממשלה, חברת הכנסת גרמן, מגיע למסקנה, והוא כותב שחור על גבי לבן: "המסקנה העולה מהאמור היא כי מערכת בתי-המשפט הצבאיים הנה מערכת נפרדת ועצמאית אשר הוקמה מכוח דיני התפיסה הלוחמתית של המשפט הבין-לאומי ופועלת לפי תחיקת הביטחון החלה באזור.

אוסאמה סעדי: הדין הישראלי אינו חל לגביה במישרין ואינו מקנה לה את סמכותה, ועל כן בית-משפט צבאי הנו למעשה בית-משפט זר".

אוסאמה סעדי: זה הוגש לבית-המשפט העליון, כאשר היועץ המשפטי לממשלה קובע כי המסקנה שלפיה מערכת בתי-המשפט הצבאיים באזור הנה נפרדת ועצמאית ממערכת המשפט הישראלית – תשמע טוב, חבר הכנסת זוהיר בהלול – עולה בקנה אחד אף עם כללי המשפט הבין-לאומי המסדירים את משטר התפיסה הלוחמתית.

אוסאמה סעדי: ולכן, הוא אומר שמערכת בתי-המשפט הצבאיים באזור הנה מערכת משפט עצמאית, אבל יחד עם זאת, אין חולק כי בתי-המשפט הצבאיים אינם יונקים את סמכותם מכוח החוק הישראלי ואינם מוסמכים לשפוט בישראל ולכן היא מערכת משפטית זרה.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו רגילים בתקופה האחרונה שהממשלה מצפצפת על היועץ המשפטי לממשלה, לא שומעת לו.

אוסאמה סעדי: אפילו היועץ המשפטי לממשלה הזהיר את ראש הממשלה שהוא עלול להגיע לבית-הדין הבין-לאומי בהאג.

אוסאמה סעדי: אז תמשיכו בזה ואתם תגיעו לבית-המשפט הבין-לאומי בהאג, כי אתם – – –

ענת ברקו: מי שיגיע זה הטרוריסטים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: – – – כי אתם פוגעים במשפט הבין-לאומי – – –

ענת ברקו: אנחנו נדאג לקורבנות טרור, והטרוריסטים יגיעו לבית-המשפט בהאג.

אוסאמה סעדי: מילה אחרונה בעניין קורבנות הטרור, ותשמעי מה שאומר – – –

ענת ברקו: יש היום הרבה קורבנות טרור, ובכל העולם כבר.

ענת ברקו: זה כבר לא – – –

נאוה בוקר: אני מבקשת לסיים כי השעון התחיל הרבה אחריך.

אוסאמה סעדי: אני אסכם.

אוסאמה סעדי: תשמעי מה שאומר היועץ המשפטי לממשלה בעניין קורבנות הטרור, ותשמעו טוב – – –

ענת ברקו: שמעתי אותו טוב מאוד.

ענת ברקו: שום דבר לא סותר כאן.

אוסאמה סעדי: אכן – זה כותב היועץ המשפטי לממשלה – – –

נאוה בוקר: משפט אחרון, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: אכן מסתבר שיקל על המשפחות לנהל את תביעתן בעזרתם של פסקי-הדין של בית-המשפט הצבאי.

אוסאמה סעדי: ברם, בהליך שבפנינו מונחת בפני בית-המשפט הנכבד שאלה משפטית כללית חשובה – ואנחנו דנים בשאלה משפטית – ובמישור המשפטי העניין ברור, חד וחלק, לא משתמע לשתי פנים: מדובר במערכת משפטית של משפט זר.

אוסאמה סעדי: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת יהודה גליק – מוותר; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

נאוה בוקר: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר או השרה, אם ישנו, סגן השר איוב קרא – מישהו עוד ישנו כאן מהשרים, מהממשלה, שמחוקקת חוקים ולא נוכחת לשמוע את חברי הכנסת ודעות חברי הכנסת?

עבדאללה אבו מערוף: אומנם זו יוזמה של חברת הכנסת ענת ברקו, אבל בכל זאת – – –

מירב בן ארי: השר פה.

נאוה בוקר: השר יושב בצד השמאלי שלך.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אמרתי.

עבדאללה אבו מערוף: עוד פעם, כבוד השר זאב אלקין.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו כאן בפני חקיקת חוק הבא לשכפל מה שיש בשטחים הכבושים – לפי החוק הבין-לאומי הם שטחים כבושים – תחליטו לספח את השטחים הכבושים, הגדה המערבית ורמת-הגולן גם כמובן, הסורית, הכבושה, ואחר כך תחוקקו חוקים.

עבדאללה אבו מערוף: לחוקק משהו לא-חוקתי בכלל ולשכפל חוק של משטר צבאי למשהו אזרחי, זה לא רק נוגד לכל החוקים הבין-לאומיים המקובלים – מבחינה חוקתית, חבר הכנסת אוסאמה סעדי הסביר את הפרדוקס של החוק ואת ההיבטים המשפטיים, שגם בג"ץ מסרב להם – אלא אם האמירה שהיום שמענו בתקשורת, שאומרת: בג"ץ מתערב בסוגיות שלא מעניינו.

עבדאללה אבו מערוף: אם האמירה הזאת אמירה שתהיה רווחת מעכשיו והלאה – במידה מסוימת היא רווחת אבל עדיין לא יוצאת לפועל, וכנראה מישהו רוצה להוציא את זה לפועל ולהגיד שבג"ץ – או לכפות – שבג"ץ מתערב בעניינים לא שלו.

עבדאללה אבו מערוף: אז אם בג"ץ לא יתערב, מי יתערב?

עבדאללה אבו מערוף: הכנסת תתערב?

עבדאללה אבו מערוף: נכון, מובן שאנחנו נתערב, אבל במצב הקיים, האבסורד הקיים, שאין שכל נאור שיבין מה זו דמוקרטיה, מה זה חוק נוגד לחוק, מה זה חוק בין-לאומי, מה זו רמיסת החוק הבין-לאומי, חובה שבג"ץ יגן על מה שנשאר מההיגיון ומהשכל הישר בחקיקות שישנן, שאנחנו עדים להן יום אחרי יום בכנסת הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב לעצמי, ואני חושב שרוב חברי הכנסת חושבים לנכון, שאכן הדבר הזה – שכפול משטר צבאי למשטר אזרחי – לא מקובל על אף חבר כנסת.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן אני פונה למצפון של כל חבר כנסת וחברת כנסת – לא לתמוך בחוק הזה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, הזכיר לי חבר הכנסת זחאלקה – גם הוא ידבר על זה – שהחוק הקודם שהציע השר ארדן לגבי חקירות, הבדיל צילומים והוציא חקירות ביטחוניות מצילומים.

אחמד טיבי: כאן, נדמה לי, עושים קונספט הפוך.

אחמד טיבי: אני שוב רוצה לדבר על תכנון ובנייה, על הריסות, על הסבל של תושבי אום-אלחיראן.

אחמד טיבי: אום-אלחיראן זה יישוב שאנשיו התבקשו לעבור אליו על-ידי המדינה.

אחמד טיבי: וזה האקסודוס השלישי שלהם אם הם יפונו, אם הם יגורשו – זו נכבה שלישית.

אחמד טיבי: אנשים מנסים להידבר, להגיע לפשרה עם המדינה, והם נתקלים בקיר אטום.

אחמד טיבי: ממש.

אחמד טיבי: היום אומרים לנו התושבים, שיש סיכוי גדול שייהרסו מחר בתים אחדים, שהבולדוזרים ידברו ולא ה-common sense, ולא הדברים הרציונליים, ההידברות.

אחמד טיבי: לכן אני תוהה, למה ההסדרה היא קונספט?

אחמד טיבי: תגיד, הסדרה היא קונספט יהודי בלבד?

אחמד טיבי: ההסדרה זה משהו ליהודים?

נחמן שי: לא, זה גם לקפריסין.

אחמד טיבי: במיוחד יהודים ששדדו קרקע של ערבים?

אחמד טיבי: זה הפירוש של הסדרה?

אחמד טיבי: עשיתי גוגל, זה לא הפירוש של הסדרה.

אחמד טיבי: ולכן נשאלת השאלה, למה בחורפיש הורסים ובעמונה מסדירים?

אחמד טיבי: באום-אלחיראן רוצים להרוס – אולי מחר.

אחמד טיבי: זאת התעמרות באזרחים, גם בצפון, גם בדרום.

אחמד טיבי: גם בחורפיש וגם – ולגבי שירות צבאי אנחנו רואים פה: בעל הבית היה קצין, (אומר דברים בערבית: נכון?

אחמד טיבי: לא עזר לו לא הקצונה ולא השירות בצבא.

אחמד טיבי: הרסו את הבית; כבשו את המקום.

אחמד טיבי: החברים שלו כבשו את המקום.

אחמד טיבי: לא?

אחמד טיבי: החברים שלו בצבא כבשו את המקום.

אחמד טיבי: ) כואב, משפיל.

אחמד טיבי: תשמעו אותו מה הוא אומר.

אחמד טיבי: תשמעו מה המשפחה שלו אומרת.

אחמד טיבי: וזאת אדמה פרטית, נכון, אכרם?

אחמד טיבי: אדמה פרטית?

אחמד טיבי: אדמה פרטית.

נאוה בוקר: תתחיל לסיים בבקשה.

אחמד טיבי: אני אסיים, אבל אני מאוד מקווה שהממשלה שלך תסיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: מוותרת.

יואל חסון: יש הסכמה באולם – אני מציע להצביע על הסיכום של חבר הכנסת טיבי.

אמיר אוחנה: פחות הסכמה בצד הזה של האולם.

נאוה בוקר: אתה מוכן לתת לחברך לעלות לדבר?

נאוה בוקר: תודה רבה.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: באבי התמים.

נאוה בוקר: באבי התמים.

ג'מאל זחאלקה: גברתי, לחגור חגורות.

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת – –

נאוה בוקר: בבקשה רק אל תצעק.

ג'מאל זחאלקה: – – לפעמים יש הצעות חוק שאתה לא יכול לבחון אותן לבד.

ג'מאל זחאלקה: אפשר, אבל זה לא נותן את התמונה המלאה, זה נותן – איך אומרים?

ג'מאל זחאלקה: – 20% או 10% או 5% מהתמונה באשר לחוק עצמו.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק הזאת היא במסגרת הקונספציה והאסטרטגיה של הסיפוח הזוחל.

ג'מאל זחאלקה: זה מבית-הספר.

ג'מאל זחאלקה: מציעת החוק אינה ממרצ, היא אפילו לא ממפלגת העבודה שמדברת על שטחים מוחזקים, היא מאנשי ארץ-ישראל השלמה, שרוצה שהחוק הישראלי יופעל בשטחים הכבושים.

ג'מאל זחאלקה: לכן, מבחינתה ומבחינת החוק הזה, יש לעשות את ההשוואה הזאת בין בית-משפט בתוך ישראל לבית-משפט בשטחים הכבושים.

ג'מאל זחאלקה: אפילו אם זה נעשה לעניין ספציפי, לעניין מוגדר, הרי זה לא משהו הכרחי, אפשר לוותר עליו ולהשאיר את המצב הקיים.

ג'מאל זחאלקה: אם אתה רוצה לעשות את ההבדלה בין שטח כבוש לבין שטח ריבוני של מדינת ישראל המוכר בין-לאומית, אז אתה לא יכול לתמוך בחוק הזה.

ג'מאל זחאלקה: אתה לא יכול לבוא בשביל עניין קונקרטי, חשוב ככל שיהיה, ולהגיד: אנחנו בשביל זה מכפיפים את החוק הבין-לאומי, משנים את החוק הישראלי.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא הכוונה.

ג'מאל זחאלקה: הכוונה היא לעשות את ההשוואה הזאת בדרך של הפוך על הפוך: אני לא יכול להחיל את החוק הישראלי על השטחים הכבושים, אז אני אחיל את החוק של השטחים הכבושים בתוך ישראל.

ג'מאל זחאלקה: כביכול זה מתוחכם, כביכול מצאו איזושהי נקודה שאפשר לטשטש אתה את הגבולות, ולדבר על השטחים הכבושים לא כעל שטחים כבושים אלא כחלק מארץ-ישראל השלמה וכו' וכו'.

ג'מאל זחאלקה: אז ידע כל מצביע בעד החוק זה, שהוא מצביע בעד ארץ-ישראל השלמה – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: – – זאת כוונה הח"כית.

ג'מאל זחאלקה: אני לא אומר: המשוררת, כי היא לא משוררת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: מוותרת.

נאוה בוקר: מוותרת.

נאוה בוקר: חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא; אינה נוכחת.

קריאה: – – – חברת הכנסת ברקו – – –

ענת ברקו: מה אתה אומר?

ג'מאל זחאלקה: – – – למשוך את החוק.

ענת ברקו: – – –

אראל מרגלית: תגידו, למה אין פה מים טריים?

ג'מאל זחאלקה: – – –

ענת ברקו: חבר הכנסת זחאלקה – – –

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: חברים.

קריאה: – – – ממילא להתעלל בנו, אבל למה – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון.

אראל מרגלית: רגע, רגע, רגע.

אראל מרגלית: תתחילי מהתחלה.

אראל מרגלית: אני עוד לא מתחיל.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: נוסיף לך שלוש שניות.

אראל מרגלית: גברתי היושבת-ראש, מי השר?

נאוה בוקר: השר זאב אלקין.

אראל מרגלית: אדוני השר, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, פשוט התקיפו אותי עכשיו כמה חבר'ה של נתניהו, כי אני מבקר דווקא את העסקה של ספינות ההגנה על הגז.

אראל מרגלית: אז אני רוצה להגיד כמה מילים בצורה קצת יותר חופשית.

אראל מרגלית: תראו, כשעורך-הדין הפרטי שלך – באמת, תיכנסו לראש:

אראל מרגלית: תחשבו שיש לכם עורך-דין פרטי שמסוגל לבצע עסקאות בעולם – פותח חברה או מתעסק באיזה עניין גדול, אתה יודע על כך, בכללי.

אראל מרגלית: אני אתן לכם דוגמה.

אראל מרגלית: כשעורך-דין שמרון פתח למימרן – גדול הפושעים באירופה בעת האחרונה – העביר 330 מיליון יורו בהלבנת כספים, הרבה מהם לישראל.

אראל מרגלית: כשמימרן היה צריך את שמרון כדי לפתוח לו חברה בישראל – תראו, מימרן פתח 300 חברות, הוא לא היה צריך את שמרון אלא אם כן הוא היה צריך את נתניהו.

אראל מרגלית: ליד נתניהו היה חביב, עוד בחור מהליכוד, וכנראה הועברו שם כספים לא-מעטים.

אראל מרגלית: עכשיו אנחנו מוצאים את אותו עורך-דין עובד חמש שנים על עסקת הנשק הגדולה ביותר שישראל חתמה עליה מעודה.

אראל מרגלית: עם גרמניה.

אראל מרגלית: וכשעורך-דין עובד על עסקה הוא גם מקבל נתח מן התיווך בעסקה.

אראל מרגלית: אם אתם מחר תלכו לעשות עסקה בברזיל ותיקחו שם מישהו שמכיר את הממשל בברזיל, אתם תיתנו לו נתח, תאמינו לי, כי בלי זה לא תגיעו לברזיל.

אראל מרגלית: ובלי שמרון לא הייתם מגיעים לנתניהו.

אראל מרגלית: ולכן אני אומר את הדבר הבא: רבותי, תתעוררו.

אראל מרגלית: אני לא יודע מה היועץ המשפטי הולך לבדוק או לא – –

נחמן שי: הוא לא בודק.

אראל מרגלית: – – אבל אני אומר לכם שיש פה, לדעתי, את אחת מעסקאות השחיתות הגדולות שהיו במדינת ישראל מעודה.

אראל מרגלית: בין אם זה עורך-הדין הפרטי שלקח והשתמש במשאבי מדינה כדי לעשות עסקת ענק, ובין אם זה עורך-הדין הפרטי ושולחו.

אראל מרגלית: לא יודע – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אראל מרגלית: – – אבל עורו-עורו, כי זה קורה בבית שלנו – –

קריאה: – – –

אראל מרגלית: – – בוועדות שאנחנו נכנסים אליהן.

אראל מרגלית: וזה בסוף גם השם שלנו, כי חלק מאתנו מאשרים עסקאות בלי לדעת – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: – – מי עומד מאחוריהן.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: תודה לך.

ג'מאל זחאלקה: איפה הכסף?

אראל מרגלית: איפה הכסף?

נאוה בוקר: תודה רבה.

קריאה: – – –

יואל חסון: תשאל את יאיר לפיד.

אראל מרגלית: הכסף עובר לגרמנים, ונתח שלא עובר – לעורכי-הדין.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: כן, הוא סיים מזמן.

נאוה בוקר: הוא רק ממשיך.

אראל מרגלית: כן.

יואל חסון: אנחנו – – –

אמיר אוחנה: – – –

נאוה בוקר: ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא?

נאוה בוקר: אינה נוכחת.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל כהן-פארן?

נאוה בוקר: אינה נוכחת.

אמיר אוחנה: זהו – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אכרם חסון?

אכרם חסון: מוותר.

נאוה בוקר: מוותר.

נאוה בוקר: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין?

נאוה בוקר: אינה נוכחת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין?

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: לא.

אמיר אוחנה: הלילה – – –

נאוה בוקר: מוותר.

נאוה בוקר: אז עיסאווי פריג'.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני השר, יש מסורת בממשלה הזאת, ששרים מתביישים קצת בחברותם בממשלה, ולכן הם לא יושבים ליד שולחן הממשלה אלא מתחבאים – –

אמיר אוחנה: לא – – –

יעל גרמן: – – –

דב חנין: – – בין ספסלי חברי הכנסת.

דב חנין: אגב, לגמרי אפשר להבין את הדבר הזה.

קריאה: – – –

דב חנין: זה לא כבוד גדול לכהן בממשלה הזאת, ולכן אני בהחלט מבין את השרים, ואני אפילו לא בא אליהם בטענות.

אורן אסף חזן: – – – להיות ברשימה הפלסטינית.

דב חנין: אני – – –

אורן אסף חזן: – – –

דב חנין: חבר הכנסת חזן, אתה באמת הרי לא רוצה שאני אענה לך – –

אורן אסף חזן: – – –

דב חנין: – – בגישה הזאת.

אורן אסף חזן: אתה יודע שאתה – – –

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שאני מופתע בכל פעם מחדש מנכונותה של הקואליציה הזאת לפגוע בכל הכללים של המשפט: בין שזה משפט בין-לאומי בין שזה משפט ישראלי.

דב חנין: יש להם מטרות פוליטיות: הם רוצים לקדם את סיפוח השטחים.

דב חנין: זו מטרה שאני חולק עליה, אבל הם רוצים לקדם אותה.

דב חנין: אבל למה לא לעשות את הדברים בצורה מסודרת?

דב חנין: לנסות להתאים אותם למערכות משפטיות מקובלות?

דב חנין: לא – אין להם סבלנות, ולכן הם החליטו פשוט להתעלם מכל נורמה משפטית מקובלת.

דב חנין: במאה ה-19, אחד ממנהיגי הריאקציה בצרפת אמר פעם – וחבר הכנסת אלאלוף, אני מניח, ידע לבטא את זה אולי במבטא יותר מדויק ממני – La légalité nous tue; החוקיות הורגת אותנו.

דב חנין: ולכן צריך למחוץ את החוקיות הזאת, לדרוס אותה ואולי גם להתעלם ממנה.

דב חנין: תראו מה מציעה לנו חברת הכנסת ברקו.

דב חנין: היא מציעה בעצם להחיל בתוך המשפט הישראלי נורמות, הוראות ופסקי-דין שניתנו בשיטה משפטית אחרת לגמרי: בשיטה של בתי-משפט צבאיים – שאפשר להגיד עליהם הרבה הרבה דברים, אבל אפשר להגיד עליהם רק מעט דברים טובים.

דב חנין: יש הרבה דברים בעייתיים שאפשר להגיד עליהם, מבחינת צורת מערכת המשפט הזאת, מבחינת הנורמות, מבחינת צורת ההתנהלות.

דב חנין: אגב, לא צריך להיות מומחה גדול בדין כדי להגיע למסקנה הזאת.

דב חנין: את כל הנורמות האלה רוצים עכשיו לייבא לתוך המשפט הישראלי.

דב חנין: אני שואל אתכם – – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: בבקשה.

דב חנין: כן.

דב חנין: אני שואל אתכם, עמיתי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: עד מתי?

דב חנין: עד מתי?

דב חנין: באמת.

דב חנין: עד מתי?

דב חנין: עד לאיזה עומק אפשר לרדת?

נאוה בוקר: תודה רבה.

דב חנין: אני אומר לך, גברתי היושבת-ראש:

דב חנין: עם הקואליציה הזאת אני כבר הבנתי: כשהם נמצאים עמוק בבור, הם ממשיכים לחפור.

דב חנין: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

אמיר אוחנה: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

נאוה בוקר: אחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

נאוה בוקר: בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – אני לא רואה שר, אז חברי הכנסת.

נאוה בוקר: השר זאב אלקין יושב כאן – –

עיסאווי פריג': אה, כן.

נאוה בוקר: – – משמאלך.

אורן אסף חזן: עיסאווי – –

עיסאווי פריג': תגידו, אתם – – –

אורן אסף חזן: – – במקום לקשקש, תתחיל לדבר – – –

עיסאווי פריג': תגיד, אתם לא שבעים מלגנוב, מלעשות שטויות?

יפעת שאשא ביטון: – – – מה?

יפעת שאשא ביטון: – – –

טלי פלוסקוב: – – –

עיסאווי פריג': אין לכם – – –

אורן אסף חזן: אתה לא חושב שאתה חצוף?

עיסאווי פריג': התיאבון שלכם – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אתה אמרת כאן דבר שאני מציעה לך לחזור בך ממנו, חבר הכנסת פריג'.

עיסאווי פריג': על מה?

עיסאווי פריג': על מה?

עיסאווי פריג': חוק ההסדרה זה לא חוק הגנבה?

אורן אסף חזן: אתה מדבר?

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': חוק ההסדרה זה לא חוק הגנבה?

נאוה בוקר: לא מקובל.

נאוה בוקר: אני מצטערת.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': לא מקובל?

נאוה בוקר: לא מקובל להגיד דבר כזה.

עיסאווי פריג': זה לא חוק גנבה, אז מה זה?

עיסאווי פריג': חוק של מה?

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: אתה לא יכול להאשים בגנבה.

עיסאווי פריג': אתם, אתם – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אתם – תקשיב לי, תקשיב לי.

אורן אסף חזן: – – – סליחה, סליחה – – –

עיסאווי פריג': אתם באים לכאן עם תיאבון כזה: – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': – – חוקי השתקה, חוקי סתימת פיות, חוקי גנבה – גנבת קרקעות, גנבת דעת.

אורן אסף חזן: – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': מה, אין לכם גבול?

עיסאווי פריג': אין גבול לזה?

עיסאווי פריג': אתם שוברים שיאים.

עיסאווי פריג': אתם – איך אמר לפני חבר הכנסת דב חנין – אתם רוצים לספח?

עיסאווי פריג': תספחו.

אורן אסף חזן: אל תדאג, נספח.

עיסאווי פריג': מה העניין?

אורן אסף חזן: עיסאווי – – –

עיסאווי פריג': בואו נראה אתכם.

עיסאווי פריג': תספחו.

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: אתה יודע – – –

יואל חסון: – – –

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': אני לא מבין.

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': למה ללכת סחור וסחור?

עיסאווי פריג': שיטת גנבים.

עיסאווי פריג': גנבי חקיקה.

אורן אסף חזן: וקרקעות.

אורן אסף חזן: וקרקעות.

עיסאווי פריג': מה, אני לא מבין אתכם.

אורן אסף חזן: אני אסביר לך.

עיסאווי פריג': – – – העולם – כמו בת-יענה.

עיסאווי פריג': אתם שמים – – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: – – –

עיסאווי פריג': כמו בת-יענה אתם שמים את הראש באדמה, ושכל העולם יקפוץ לי – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: – – –

עיסאווי פריג': – – לא רואה אותי מה אני עושה.

נאוה בוקר: חברים – –

אורן אסף חזן: אתה משחק – – –

עיסאווי פריג': כל אחד – – –

נאוה בוקר: – – להירגע, בבקשה.

עיסאווי פריג': כל אחד – – –

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': כל אחד – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': – – עם החשיבה – – –

אורן אסף חזן: הוא משחק דמקה הפוך.

אורן אסף חזן: הוא אומר לי לספח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': אני מבין – – –

נאוה בוקר: – – אני לא רוצה להוציא אותך.

עיסאווי פריג': אני, אני – – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': אני מבין אותך.

עיסאווי פריג': אתה – – –

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: – – –

עיסאווי פריג': אני מבין אותך: אתה מתנחל, ועל ראש הגנב בוער הכובע.

עיסאווי פריג': אני מבין אותך.

עיסאווי פריג': מה לעשות, זה קורה.

עיסאווי פריג': אבל חברת הכנסת ברקו, לאן את רוצה – – –

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': – – – לאן את רוצה להגיע?

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': את רוצה – – –

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': את רוצה להתחרות עם החברים שלך מי מביא המצאה אחרת של האוזן?

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': תספחו.

עיסאווי פריג': מה, את צוחקת על העולם?

ענת ברקו: – – – סיפוח – – –

עיסאווי פריג': את צוחקת על עצמך.

ענת ברקו: – – –

עיסאווי פריג': את צוחקת על עצמך בחקיקה הזאת.

עיסאווי פריג': זו חקיקה אנטי-חוקית.

עיסאווי פריג': תתחילו להפנים: הגדה זה שטח כבוש שאינו חלק ממדינת ישראל.

ענת ברקו: זה לא הדיון עכשיו.

עיסאווי פריג': תתחילו להכניס את זה לראש.

ענת ברקו: – – – משפחות – – –

נאוה בוקר: עשר שניות לסיום, בבקשה.

עיסאווי פריג': אני מסיים, גברתי.

עיסאווי פריג': אני אומר לכם: כל השיטה הזאת זה כבר מיאוס ועוד מיאוס ועוד מיאוס.

עיסאווי פריג': די כבר.

עיסאווי פריג': תנו לנו להתעסק בעיקר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': לא צריך – – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

קריאה: עיסאווי – – –

נאוה בוקר: בבקשה.

קריאה: עיסאווי – – –

אורן אסף חזן: עיסאווי, אין לך כבר כובעים על הראש מרוב שנשרפו.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

סתיו שפיר: אם רק יהיה אפשר לדבר פה – אני לא אוכל לשמוע את עצמי.

נאוה בוקר: חברים – – –

סתיו שפיר: גם אין שר במליאה.

אורן אסף חזן: – – – גם אנחנו לא יכולים לשמוע – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן – – –

סתיו שפיר: מאחר שאין שר במליאה, אז אין גם מגבלת זמן.

שולי מועלם-רפאלי: יש – – –

קריאות: – – –

סתיו שפיר: איפה הוא מסתתר?

נאוה בוקר: יש שר במליאה.

נאוה בוקר: השר זאב אלקין יושב בצד שמאל שלנו.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: לא, סליחה.

סתיו שפיר: השר לא אמור להתחבא במליאה.

סתיו שפיר: הוא אמור לשבת כאן, בכיסא שלו, ולהקשיב לנאומים.

סתיו שפיר: אני מבקשת שזה לא יילקח מהזמן שלי.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: השר זאב אלקין – – –

סתיו שפיר: אי-אפשר לראות אותו אפילו.

סתיו שפיר: יושב שם ומפטפט בצד כדי לא להתייחס.

סתיו שפיר: בשביל מה יש שר במליאה?

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אדוני השר – – –

סתיו שפיר: אנחנו פה בשביל הצחוקים?

סתיו שפיר: אנחנו פה בשביל לקיים דיונים.

נאוה בוקר: חברת הכנסת – – –

עיסאווי פריג': – – –

סתיו שפיר: אני מבקשת גם את הזמן שלי בחזרה, כבוד היושבת-ראש, ושהשר יתכבד להשתתף בדיון.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: אני מציעה; חבר הכנסת אורן חזן, תן לחברה כאן לדבר.

עיסאווי פריג': – – – ליצנות כזו.

יואל חסון: סליחה.

יואל חסון: השר צריך לשבת בשולחן הממשלה – – –

נאוה בוקר: לא כתוב בשום מקום היכן השר צריך לשבת.

יואל חסון: באמת – – –

נאוה בוקר: אין כללים בנוגע לכך.

נאוה בוקר: אני מצטערת.

יואל חסון: שישב – – –

נאוה בוקר: אני מציעה שתתחילי לדבר, אני אוסיף לך קצת זמן.

סתיו שפיר: כבוד היושבת-ראש – תוסיפי לי בבקשה את כל הזמן שלי, כי כבר עברה דקה וחצי.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך כמה שמגיע לך.

יואל חסון: זה כבוד למליאה?

יואל חסון: מה זה?

סתיו שפיר: ואני מבקשת שהשר יהיה כאן, כי ככה לא אמורה להתנהל כנסת.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: בואי תתחילי בבקשה.

סתיו שפיר: אני אתחיל.

סתיו שפיר: תראי, כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני הגשתי שאילתה דחופה כדי לקבל מענה לשאלה שאני חושבת שכולם פה צריכים לשאול את עצמם עכשיו, וזה: מהו הסכם ניגוד הענייניים שעליו חתום ראש הממשלה המכהן גם בכמה תפקידים אחרים?

סתיו שפיר: השאילתה הדחופה שלי לא התקבלה משום מה.

סתיו שפיר: הכנסת לא חשבה שמדובר בנושא דחוף.

סתיו שפיר: את העובדה שראש הממשלה, לפי הפרסומים, לפי החשד, מכפיף גם את האינטרס הביטחוני של המדינה לאינטרסים הפרטיים שלו ושל מקורביו – משום מה הכנסת בחרה שלא לדון בשאלה הזאת, ושלא לדרוש מראש הממשלה תשובות על הסוגיה הזאת.

סתיו שפיר: פניתי גם ליועץ המשפטי לממשלה, אבל מה?

סתיו שפיר: היועץ המשפטי לממשלה מקורב בעצמו לראש הממשלה.

סתיו שפיר: מינוי אישי של ראש הממשלה, שהדבר האחראי שהיה צריך לעשות כאיש מקצוע רציני ומוכשר זה להסיר את ידיו מכל נגיעה בענייניו של נתניהו, מאחר שהוא מינוי של ראש הממשלה ומקורב אליו.

סתיו שפיר: מפליא ביותר שהכנסת מסוגלת לעבור לסדר-היום על העניין הזה.

סתיו שפיר: הפרטים שחשף ממש הערב – פרטים נוספים שחשף – העיתונאי רביב דרוקר בערוץ 10 מגלים גם שעורך-הדין, פרקליטו הפרטי של ראש הממשלה, דוד שמרון, בן דודו, גם שיקר לגבי ניגוד העניינים הזה, ועל כן הכנסת חייבת לראות את הסכם ניגוד העניינים שעליו חתום נתניהו באופן מיידי.

סתיו שפיר: לא יכול להיות שהדבר הזה ימשיך להסתתר בכספת, במקום שהציבור יראה מה הם באמת האינטרסים של ראש הממשלה, ואיך ייתכן שהאינטרסים האלה עלו, התעלו, על הצרכים הביטחוניים של מדינת ישראל.

סתיו שפיר: כל יום שאנחנו ממשיכים להתנהל כאילו שום דבר לא קרה, ביטחון ישראל נמצא בסכנה.

סתיו שפיר: כי כשאינטרסים פרטיים של האדם שנמצא בשלטון הם אלה שקובעים מה יהיה פה, לא רק כלכלית – עם כל סיפורי השחיתות שאנחנו חושפים ורואים אותם יום-יום – גם ביטחונית, הדבר הזה מסכן את כולנו.

סתיו שפיר: שמענו בשנים האחרונות כל פעם תירוצים למה הם לא מצליחים למגן את היישובים בעוטף-עזה, למה מפחיתים להם כל הזמן את השמירה ואת האבטחה, למה לא הצליחו להתמודד עם המנהרות בזמן.

סתיו שפיר: הכול כי אין כסף.

סתיו שפיר: אין מספיק תקציב.

סתיו שפיר: אבל אופס, מיליארדי שקלים בשביל העניינים הפרטיים של ראש הממשלה ושל הפרקליט שלו – מסתבר שיש.

סתיו שפיר: ביטחון המדינה נמצא בסכנה בגלל האינטרסים שלו.

סתיו שפיר: ראש הממשלה נמצא היום, ובטח יהיו פה אנשים שירצו לברך אותו על כך שהוא הפך להיות ראש הממשלה שמכהן בשלטון – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: שנייה.

נאוה בוקר: אני הוספתי לך.

סתיו שפיר: עוד משפט אחד, ברשותך.

אורן אסף חזן: נגמר הזמן.

נאוה בוקר: אני חושבת שזה מספיק.

סתיו שפיר: – – – שמכהן בשלטון הכי הרבה זמן, יותר זמן מבן-גוריון.

נאוה בוקר: תודה לך.

סתיו שפיר: בן-גוריון בזמן שכיהן בשלטון הקים מדינה.

סתיו שפיר: ראש הממשלה נתניהו עסוק בלפרק את המדינה – –

אורן אסף חזן: בסדר, בסדר – – –

סתיו שפיר: – – בלפרק את שלטון החוק – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: – – בלפרק את הדמוקרטיה – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

סתיו שפיר: – – בלפרק ולחסל את כל שומרי הסף, את התקשורת, ולפגוע גם בביטחונם של אזרחי ישראל.

סתיו שפיר: אסור לעבור על הדבר הזה בשתיקה.

נאוה בוקר: תודה.

סתיו שפיר: הכנסת מוכרחה לדון בסוגיה הזאת עד הסוף, עד שתתגלה האמת, כדי לשמור על ביטחון ישראל.

סתיו שפיר: תודה.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יואל חסון: אפשר למחוא כפיים, גברתי?

נאוה בוקר: ואחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

נאוה בוקר: בבקשה.

זוהיר בהלול: שנייה, שנייה.

אמיר אוחנה: עכשיו חצי שעה עד שזה עולה.

זוהיר בהלול: זה גוזל ממני 10–15 שניות.

נאוה בוקר: נוסיף לך עשר שניות.

נאוה בוקר: אפשר לחשוב שלא תדבר יותר.

נאוה בוקר: תמיד אתם מושכים.

זוהיר בהלול: גבירותי ורבותי – – –

יואל חסון: תודה לשר.

יואל חסון: תודה לך, אדוני השר.

זאב אלקין: – – –

זוהיר בהלול: גבירותי ורבותי, חברי וחברות הכנסת, לרבות השר זאב אלקין – מר אלקין, במרקש כיבדתי אותך, אני מקווה שתכבד אותי בקשב רב.

זוהיר בהלול: שלוש דקות.

זוהיר בהלול: בישיבת ממשלת ישראל ב-29 – בישיבת ממשלת ישראל ב-29 במרס 1955 – – –

קריאות: – – –

זוהיר בהלול: חבר'ה, אתם רוצים לשמוע פרקים בתולדות המדינה?

יואל חסון: תקשיבו, אולי תלמדו משהו.

זוהיר בהלול: אני הקראתי את תולדות מדינת ישראל בכיכר-ציון פעם אחר פעם בימי שישי, אז תשמעו פרק קצרצר.

זוהיר בהלול: בישיבת ממשלת ישראל ב-29 במרס 1955, דוד בן-גוריון היה אז שר הביטחון וראש הממשלה היה משה שרת שרתוק, בישיבה הסוערת הזאת, שהייתה תחת הצל של כניסת ה"פדאיון" מרצועת-עזה, בן-גוריון סער ורתח וביקש להוציא את המצרים מרצועת-עזה.

זוהיר בהלול: שרת, שהיה איש מתון ועם שיקול דעת, ביקש להדוף את סערת הנפש של דוד בן-גוריון ואמר לו: "אילולא החלטת האו"ם מ-29 בנובמבר 1947, מדינת ישראל לא הייתה קמה ב-1948".

זוהיר בהלול: בן-גוריון זעף ונזף, ואמר לו: "לא ולא" – ה"לא ולא" זה נולד אז – "לא ולא, ללא העזת היהודים מדינת ישראל לא הייתה קמה, זה לא האו"ם שמום".

זוהיר בהלול: מדוע אני נזכר אסוציאטיבית ב"או"ם שמום"?

זוהיר בהלול: מכיוון שכנסת ישראל ראויה לאיזשהו גנאי, לאיזשהו כינוי גנאי, כפי שבזמנו זלזל בן-גוריון באומות המאוחדות שבזכותן בעצם קמה המדינה הזאת.

זוהיר בהלול: אז אני מקווה שבעוד 60 שנה ישננו את מטבע הלשון שעבדכם הנאמן יאמר על כנסת ישראל: כנסת מנג'סת.

זוהיר בהלול: זו כנסת מנג'סת.

זוהיר בהלול: היא בזה לזכויות אזרח, מזלזלת בחירות האדם ובכבודו, רומסת ברגל גסה – ורגלי, רגלי מגובסת.

זאב אלקין: אתה רוצה להגיד שאנחנו ממשיכים את בן-גוריון?

זאב אלקין: שאני אבין.

זוהיר בהלול: אבל אמר לי בזמנו פרופסור טרכטנברג על רגל גסה בפורטוגזית – מטר לה פאטה.

חיים ילין: זה לא בפורטוגזית, זה בספרדית.

זוהיר בהלול: בספרדית, סליחה.

זוהיר בהלול: בספרדית.

זוהיר בהלול: מטר לה פאטה.

זוהיר בהלול: אתם ברגל גסה – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

זוהיר בהלול: – – רומסים את כבודה של המדינה הזאת שקמה על ערכים טובים.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת זוהיר בהלול.

זוהיר בהלול: שנייה, שנייה, עוד עשר שניות, בחייאת.

נאוה בוקר: נתתי לך כבר יותר מדי.

זוהיר בהלול: עוד עשר שניות.

אראל מרגלית: הוא כמעט מבקיע שער, תני לו עוד רגע.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

זוהיר בהלול: אתם יודעים, משורר צריך מוזה.

זוהיר בהלול: ברגע שחותכים את המוזה השירה נפסקת.

נאוה בוקר: לא נורא.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

נאוה בוקר: ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: מוותר?

אורן אסף חזן: אני מוותר?

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חזן, מה יהיה?

יואל חסון: – – – אבל תשמע, המעט מוזה שהייתה – – –

נאוה בוקר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, כנראה שדבריו של חבר הכנסת דב חנין על הממשלה שמתביישת, על שרים שמתביישים לשבת בשולחן הממשלה, הלילה הם באמת דברים שמקבלים משנה תוקף.

אמיר אוחנה: לא, שרת התרבות פה.

יוסף ג'בארין: על בסיס – כן, אני יודע שהשרה נמצאת – אנחנו אומרים שכנראה יש משהו שמבייש לשבת על ספסלי הממשלה הזאת.

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: זה מה שאנחנו אומרים.

מירי רגב: להפך.

יוסף ג'בארין: זה מה שאנחנו אומרים.

יוסף ג'בארין: ודווקא בדיון על החוק הזה יש סיבות מוצדקות מאוד להתבייש לשבת על ספסלי הממשלה.

מירי רגב: חס וחלילה, אני גאה בכך.

יואל חסון: השרה רגב, תתרגלי לכיסאות האחוריים.

מירי רגב: מה אתה אומר?

אורן אסף חזן: – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון.

יוסף ג'בארין: זה לא על חשבון הזמן שלי.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת חסון, למה – –

נאוה בוקר: בפעם שלישית אתה יוצא.

יוסף ג'בארין: – – למה שהם לא יתביישו?

יוסף ג'בארין: למה שהם לא יתביישו?

יוסף ג'בארין: הנה, חברת הכנסת ברקו רואה שפסקי-דין של בתי-המשפט הצבאיים הם בכלל פסקי-דין שנחשבים לפסקי-דין זרים.

יוסף ג'בארין: היועץ המשפטי לממשלה אומר שאי-אפשר לקבל את פסקי-הדין הללו כראייה בבית-משפט ישראלי.

יוסף ג'בארין: ואז מה הם עושים?

יוסף ג'בארין: פשוט מציעים הצעת חוק שתהפוך את הלא-חוקי לחוקי.

יוסף ג'בארין: זה בדיוק מה שהם עשו עכשיו בחוק ההסדרה.

יוסף ג'בארין: בית-המשפט העליון בא ואמר שזה בלתי חוקי, זה גזל של אדמות פרטיות של פלסטינים.

נורית קורן: זה לא גזל.

יוסף ג'בארין: מה את קוראת לזה?

יוסף ג'בארין: מה קוראים לזה?

נורית קורן: זה לא גזל.

יוסף ג'בארין: אה, קרקע בבעלות פלסטינית.

קריאות: – – –

יוסף ג'בארין: ואתם יודעים שזה בבעלות פלסטינית.

יוסף ג'בארין: אתם לוקחים את זה ואומרים בחוק שזה לא שלהם.

יוסף ג'בארין: מה?

יוסף ג'בארין: זה לא גזל?

נורית קורן: ממש לא גזל.

נורית קורן: אתם נזכרים אחרי 20 שנה.

אורן אסף חזן: – – – החברים שלך – – –

ענת ברקו: לא – – –

יוסף ג'בארין: אתם יודעים מה?

יוסף ג'בארין: זה לא גזל – זה שוד.

נאוה בוקר: חברים.

ענת ברקו: גם לא שוד.

יוסף ג'בארין: וזה שוד מזוין.

יוסף ג'בארין: וזה שוד מזוין, כי הוא שוד בכוח.

ענת ברקו: ממש לא – – –

יוסף ג'בארין: זה שוד בכוח.

יוסף ג'בארין: זה מה שאתם עושים בחוק הזה.

יוסף ג'בארין: זה מה שאתם עושים בחוק הזה.

אורן אסף חזן: – – – אל תדאג.

יוסף ג'בארין: ולכן, גם אותם כספים שעכשיו חברת הכנסת ברקו רוצה לאפשר לתובעים לקבל, בזכות החקיקה הזאת, כי עכשיו בית-משפט – כי עכשיו פסק-הדין הצבאי יתקבל כראיה, גם זה גזל.

ענת ברקו: – – – קורבנות טרור.

ענת ברקו: גזל – – –

יוסף ג'בארין: אז שיוכיחו – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת ברקו – –

יוסף ג'בארין: אז שיוכיחו את הראיות בבית-המשפט – –

נאוה בוקר: – – אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסף ג'בארין: – – ולא להסתמך על בית-משפט צבאי.

יוסף ג'בארין: שיוכיחו את התיק שלהם בפני בית-המשפט.

יוסף ג'בארין: למה את עוקפת – למה את עוקפת את בית-המשפט?

ענת ברקו: – – –

יוסף ג'בארין: מי שיש לו תיק, שיביא אותו בפני בית-המשפט, אבל אי-אפשר לא לתת לאנשים להתגונן בפני בית-המשפט.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: אי-אפשר לא לתת לאנשים להתגונן על סמך בית-משפט צבאי, שבית-המשפט עצמו – בית-המשפט בישראל אמר – – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

יוסף ג'בארין: בית-המשפט בישראל אמר שאי-אפשר לקבל את זה בתור ראיה במשפט הישראלי.

ענת ברקו: אנחנו נראה – – –

יוסף ג'בארין: כל פעם שיש פסיקה שאתם לא אוהבים, מביאים פשוט חקיקה חדשה.

נאוה בוקר: זמנך עבר.

נאוה בוקר: תסיים בבקשה.

יוסף ג'בארין: אבל אני אומר לכם – – –

אורן אסף חזן: – – – תודה, תודה.

אמיר אוחנה: השוד והגזל הוא – – –

נאוה בוקר: חברים, מספיק.

יוסף ג'בארין: בג"ץ – אני אומר לכם, גם החוק הזה הוא בלתי חוקתי – – –

אורן אסף חזן: תורידי אותו מהדוכן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, זמנך עבר מזמן.

נאוה בוקר: אני מצטערת, אני מבקשת ממך לרדת מהדוכן.

יוסף ג'בארין: תשמע, אתה פעם היית סגן יו"ר, וכולנו יודעים למה אתה כבר לא סגן יו"ר.

יוסף ג'בארין: אז אל – – –

אורן אסף חזן: – – –

יוסף ג'בארין: אז תן לה לנהל את זה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

נאוה בוקר: מה עושים אתו?

יוסף ג'בארין: היא יודעת לעשות את זה.

יוסף ג'בארין: היא יודעת לעשות את זה.

נאוה בוקר: אני מבקשת, חבר הכנסת יוסף ג'בארין – – –

יוסף ג'בארין: אם החוק הזה יעבור, הוא ייפסל.

יוסף ג'בארין: הוא ייפסל, תאמינו לי.

נאוה בוקר: אני יכולה להוריד אותו?

נאוה בוקר: הוא מגזים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לך.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת איל בן ראובן.

נאוה בוקר: אני מבקשת לעמוד בלוח הזמנים.

נאוה בוקר: אני לא רוצה להגיע למצב שיורידו אתכם.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, חברתי השרה, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני לא יודע מאיפה להתחיל – –

נאוה בוקר: החברים באגף הימני.

אורן אסף חזן: – – אז אני רוצה להתחיל דווקא בלא קשר לחוק, ותכף נגיע אליו, מחברי יהודה גליק.

אורן אסף חזן: יהודה, ידידי היקר חבר הכנסת גליק, שכל כך קרוב ללבי, שאני כל כך אוהב, ורק הוא יודע כמה עשיתי בשבילו.

אורן אסף חזן: אולי היום, מתוק שלי, אולי היום הבנת סוף-סוף למה לא רציתי שתשב אתם.

אורן אסף חזן: למה כל כך צעקתי – וכעסתי – שלא תיתן במה לאנשים שתומכים בטרור.

אורן אסף חזן: הם לא רואים אותך ממטר, הם לא רואים אותי ממטר, הם לא רואים את עם ישראל ממטר, הם לא רואים את מדינת ישראל ממטר.

אורן אסף חזן: הם רואים את עצמם, את החברים שלהם הטרוריסטים, את תומכי הטרור האחרים, את אלה שידם מגואלת בדם בבתי-הכלא, רק אותם הם רואים.

אורן אסף חזן: אתה חושב שבאמת אכפת?

אורן אסף חזן: אני אגיד לך משהו קשה: יושבים פה אנשים, בשורה שלך או בשורה לפני ואחרי, שלא היה כואב להם אם ההתנקשות בחייך הייתה נגמרת ולא היית כאן.

אורן אסף חזן: והגיע הזמן שתבין את הדבר הזה.

אורן אסף חזן: לעמוד פה פעם אחר פעם ולהגיד: מתוקים שלי, נשמות שלי, חמודים שלי, אני אוהב אתכם; לחלק פרחים – די כבר.

אורן אסף חזן: זה לא עובד על אף אחד.

אורן אסף חזן: על אף אחד זה לא עובד.

אורן אסף חזן: צריך להגיד את האמת.

אורן אסף חזן: הם לא ראויים להיות פה.

אורן אסף חזן: אין להם מקום להיות פה.

אורן אסף חזן: הם לא מכירים בזכותה של המדינה היהודית.

אורן אסף חזן: עכשיו הדבר השני – קוז'

אורן אסף חזן: אק ישב פה ודיבר על גנבות וגזל – –

עיסאווי פריג': אידיאולוגיה – – –

אורן אסף חזן: – – חברים שלך גונבים אדמות יום-יום.

אורן אסף חזן: יש ערבים בעלי אזרחות ישראלית שגוזלים קרקעות.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה ההבדל ביני לבינך?

אורן אסף חזן: אני לא אעשה עוול לכולם; אני לא אגיד: כל הערבים גנבים.

אורן אסף חזן: לא.

אורן אסף חזן: כי אני יודע לכבד – – –

עיסאווי פריג': תדבר אידיאולוגיה – – –

אורן אסף חזן: כי אני יודע לכבד, ואני יודע לתת להם במה, כי גם הם אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אבל כשיש פה – ג'מאל זחאלקה שיושב פה יושב על קרקע בלתי חוקית, הבית שלו בנוי בצורה בלתי חוקית, ואתה שותק – אתה הגנב, אתה נותן יד לגנבה, אתה נותן יד לגזל.

אורן אסף חזן: אני שמח גם שחברת הכנסת סתיו שפיר נכנסה למליאה; גם חברת הכנסת סתיו שפיר מודעת לעובדה שזה קץ עידן – תמה התקופה של המחנה הציוני.

אורן אסף חזן: מפלגת העבודה גם היא מבינה שבבחירות הבאות, לא משנה אם היא תיבחר שנייה, שלישית, רביעית, כנראה לא יהיה לה מקום בכנסת.

אורן אסף חזן: אז, סתיו, אני מבין שאת מחפשת עבודה.

אורן אסף חזן: אני מזמין אותך לבוא למלא אצלי טופס 101.

אורן אסף חזן: עכשיו אני רוצה לסכם ברמה האידיאולוגית.

אורן אסף חזן: שמע, ידידי עיסאווי, הנה, מעל במה זאת אני אומר:

אורן אסף חזן: אמרנו שנלך לקיים כנס בכפר-קאסם לשיח.

אורן אסף חזן: אני מחכה להזמנה שלך.

אורן אסף חזן: אני אבוא, ואני גם אגלה לך סוד, אני גם אתקבל בכפיים בכפר-קאסם, כי הם יודעים להעריך כבוד.

נחמן שי: כפיים זה מירי.

אורן אסף חזן: ועכשיו אידיאולוגיה.

אורן אסף חזן: נחמן ושאר החברים, ויו"ר בית"ר לשעבר, ששכח מה זה בית"ר, מה זה הדר.

אורן אסף חזן: שכח אפילו את השם שלו – – –

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: אני לא גדלתי בבית"ר – – –

יואל חסון: – – – מי אתה?

יואל חסון: – – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורן אסף חזן: אני לא גדלתי בבית"ר, ואני לא משחק בפוילעשטיקים של ילדים בני 15 – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: אני לא משחק בפוילעשטיקים של ילדים בני 15.

אורן אסף חזן: הציבור כבר לא מאמין לכם – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן, זמנך עבר.

אורן אסף חזן: – – שקרנים בחליפות, עבודה בעיניים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: ארץ-ישראל היא שלנו, היא תמיד הייתה שלנו, ואנחנו ניקח אותה, ואני אגיד לך אפילו ציטוט – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: – – נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – לא בזכות הכוח אלא בכוח הזכות.

אורן אסף חזן: זה ההבדל ביני לבינך – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן, פעם ראשונה.

אורן אסף חזן: – – אני אעמוד פה ואמשיך להילחם – – –

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: משפט אחרון, ברשותך.

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: תראי, אני בכיף, אין לי בעיה.

אורן אסף חזן: כל עוד זה לא על זמני.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון, אתה בקריאה, עוד מעט, שלישית.

נאוה בוקר: אני לא רוצה להוציא אותך.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: משפט אחרון, על חברת הכנסת ברקו.

אורן אסף חזן: מגיעה לך תודה רבה על הצעת חוק שעושה סוף-סוף סדר.

אורן אסף חזן: מי ייתן ובתי-המשפט יבינו ויפנימו שחבורת תומכי הטרור האלה מגבים אנשים שאין להם מקום, לא בבתי-הכלא – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – טרוריסטים יש להם מקום עמוק באדמה, בקבורת כלבים.

אורן אסף חזן: אני מקווה שזה יהיה הצעד הראשון לפיצוי של נפגעים, של בני משפחותיהם – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: – – ולעשיית צדק בנושא החמור הזה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: ואחריו – חבר הכנסת איל בן ראובן.

נאוה בוקר: בבקשה.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, אחרון הדוברים.

נחמן שי: איפה חמשת המ"מים, אורן?

נאוה בוקר: בבקשה.

איל בן ראובן: אם את יכולה רק להשקיט פה את – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת אורן חזן, מספיק עם – לא יאומן.

איל בן ראובן: תעצרי את השעון.

איל בן ראובן: זה לא הולך ככה.

נאוה בוקר: אני אוסיף לך 20 שניות.

נאוה בוקר: תתחיל בבקשה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, תן לחבר פה לדבר.

איל בן ראובן: גברתי היושבת-ראש – – –

נאוה בוקר: אני מבקשת מחברי הכנסת לשבת במקומות ולשמור על שקט.

נאוה בוקר: בוא נאפס לך את השעון.

נאוה בוקר: בבקשה, תתחיל.

איל בן ראובן: גברתי היושבת-ראש, אני אהיה קצר וממוקד באשר לחוק: אני מתנגד לחוק, אני נגד בתי-משפט צבאיים כחלק ממשטר צבאי שפועל במרחב אזרחי, ולכן חיזוק של בתי-המשפט האלה הוא בניגוד לכיוון הנכון.

איל בן ראובן: בעתיד, כשנצא מהשטח, לא נידרש עוד לבתי-משפט צבאיים כאלה.

איל בן ראובן: אני רוצה להתייחס לנושא שהוא בעיני מטריד הרבה הרבה יותר, ואני מגדיר את השאלה: האם אנחנו רפובליקת בננות, או שאנחנו בדרך לשם.

איל בן ראובן: קראנו היום כולנו את תיאור הפגישה של עורך-הדין שמרון ומיקי גנור עם יושב-ראש ההסתדרות ויושב-ראש ארגון עובדי צה"ל.

איל בן ראובן: אני מכיר את האירוע קצת יותר מהקריאה.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, מדובר כן באירוע של ניצול קשרים של עורך-הדין שמרון, שמשתמש במעמדו כמקורב מאוד לראש הממשלה, לכניסה והבאת סוכן של חברה גרמנית לתוככי מערכת הביטחון, וניסיון לבצע מהלך של הפרטת מספנות חיל הים, ולמעשה העברת מאות מעובדי צה"ל לעבודה תחת חברה פרטית גרמנית, כל זאת תחת אפו של משרד הביטחון, שלא יודע דבר מעניין הזה, וצה"ל, שגם הוא לחלוטין לא במשחק.

איל בן ראובן: ואדון שמרון וגנור מציגים את הנושא כבדרך למימוש, וכל שנותר להסתדרות ולארגון עובדי צה"ל זה להצטרף למהלך.

איל בן ראובן: רבותי, זהו ניצול ציני של קשרים.

קריאה: – – –

איל בן ראובן: זהו ניצול ציני של קשרים לחדירה לתוך מערכת הביטחון בהיבטים אסטרטגיים מהמעלה העליונה.

איל בן ראובן: זה בדיוק מה שמכונה הון-שלטון על הצד הרע, המכוער והמסוכן ביותר שלו.

איל בן ראובן: לכן אני קורא מכאן ליועץ המשפטי: אתה חייב לבדוק, לבחון ולהוציא מסקנות.

איל בן ראובן: פלילי או אתי – בשלב הזה הרבה פחות חשוב.

איל בן ראובן: חשוב יותר למנוע אירועים כאלה בעתיד.

איל בן ראובן: בואו נעצור את עצמנו בחריקת בלמים, כדי שלא נהיה רפובליקת בננות, כי אנחנו לא כאלה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת איל בן ראובן.

נאוה בוקר: תעלה לסכם – נעבור להצבעה?

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה.

נאוה בוקר: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19) (פסק-דין פלילי של בית-משפט צבאי כראיה בהליך אזרחי), התשע"ז–2016 – מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34

נאוה בוקר: נמנעים – אין

נאוה בוקר: בעד – 34, נגד – 20, אין נמנעים.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 19), התשע"ז–2016, תועבר לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נאוה בוקר: תודה רבה.

ענת ברקו: תודה רבה.

ענת ברקו: [הצעת חוק מ/875; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 17684.

ענת ברקו: ]

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להנמקת הערעורים על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 138) (חברות גבייה), התשע"ד–2014; מס' מ/875.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: אנחנו נוסיף לפרוטוקול שחברת הכנסת חנין זועבי נגד – –

קריאה: – – –

נאוה בוקר: – – זה לא משנה תוצאה, וחיים ילין נגד – –

מרב מיכאלי: וגם אני.

מרב מיכאלי: גם אני.

נאוה בוקר: – – וגם חברת הכנסת מרב מיכאלי נגד.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 138) (חברות גבייה), התשע"ד–2014; מס' מ/875.

נאוה בוקר: ההודעה נמסרה ביום 31 באוקטובר 2016.

נאוה בוקר: יש שני מתנגדים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, עולה לדבר?

נאוה בוקר: חמש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: בבקשה.

דב חנין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: הצעת החוק שהממשלה מבקשת להחיל עליה דין רציפות היא הצעת חוק רעה.

דב חנין: המנגנון הזה שמאפשר לרשויות מקומיות להתקשר עם חברות גבייה הוא מנגנון שאין בו שום דבר טוב.

דב חנין: בהתקשרות עם חברות הגבייה אנחנו בעצם מפריטים סמכות גרעינית של השלטון המקומי.

דב חנין: טיפול בחובות למערכת ציבורית צריך להיעשות על-ידי המערכת הציבורית.

דב חנין: חברות גבייה זה גורם כוחני, בעייתי, פסול ברמה העקרונית ומזיק מאוד מאוד ברמה המעשית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, רשימת התלונות שאנחנו מקבלים מאזרחים על צורת ההתנהלות של חברות הגבייה היא עצומה.

דב חנין: אגב, ממגזרים ומציבורים שונים: מציבור ערבי, מציבור יהודי, מציבורים בפריפריה.

דב חנין: אנשי חברות הגבייה פועלים כדי לקדם את הרווחים שלהם.

דב חנין: אין להם אחריות של עובדי ציבור, אין להם תפקיד של עובדי ציבור.

דב חנין: הם לא מערכת ציבורית.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע לכולנו לנצל את ההזדמנות הזאת ולעצור את המסלול הבעייתי והמסוכן הזה של התקשרות בין רשויות מקומיות לבין חברות גבייה.

דב חנין: רשויות מקומיות צריכות להתנהל כרשויות.

דב חנין: אין מקום לחברות גבייה במערכת הציבורית.

דב חנין: אני גם רוצה לנצל את ההזדמנות כדי לדבר על ההתנהלות הבעייתית שראינו בימים האחרונים – או יותר נכון גילינו אותה בימים האחרונים – בפרשת רכישת הצוללות מגרמניה.

דב חנין: כאשר התברר שראש הממשלה נתניהו מקדם רכישת צוללות מגרמניה, גם כאשר הצבא טוען שהוא לא צריך את הצוללות האלה, אנחנו סברנו שזה חלק מהאובססיה של מר נתניהו עם הנושא האיראני וחלק מהכנת הקרקע לאפשרות של עימות צבאי עם איראן בעתיד.

דב חנין: מה שחשבנו, יכול להיות שהיה נכון, אבל מסתבר שיש ממד נוסף לעניין הזה, שהוא ממד מטריד, בעייתי, מסוכן ומעורר שאלות רבות.

דב חנין: איך ייתכן שראש הממשלה לא ידע על מעורבותו העסקית של פרקליטו הצמוד, איש סודו, קרוב משפחתו, מי שנותן לו ייעוץ בשאלות האינטימיות ביותר?

דב חנין: איך קרה שראש הממשלה לא ידע שפרקליטו הקרוב מעורב עד הסוף בעסקה, מייצג את החברה הגרמנית או את הסוכן שמייצג את החברה הגרמנית בארץ?

דב חנין: זו שאלה שעד עכשיו לא קיבלנו עליה תשובה ואפילו לא התחלת תשובה.

דב חנין: איך קרה שהחברה הגרמנית בחרה – או הסוכן של החברה הגרמנית בארץ בחר – כמייצג דווקא את עורך-דין שמרון, אדם שאין לו שום מומחיות לא בספנות, לא בצוללות ולא בצלילה?

דב חנין: למה דווקא הוא נבחר לייצג את החברה הגרמנית או את נציגה בארץ?

דב חנין: איך קרה שעוד לפני שמתחיל הבירור אנחנו שומעים שהיועץ המשפטי לממשלה מוציא הודעה שאין צורך בבירור?

דב חנין: כל השאלות האלה, עמיתי חברי הכנסת, הן שאלות שאי-אפשר לדחוק אותן אל מתחת לשטיח.

יעל כהן-פארן: לא שאין צורך בבירור.

יעל כהן-פארן: שאין שום דבר פלילי.

דב חנין: כן, הוא כבר החליט.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהציבור איננו עד כדי כך מטומטם.

דב חנין: מי שחושב שאת הפרשה הזאת אפשר לדחוף אל מתחת לשטיח, לא מבין שדברים גדולים כל כך כמו צוללות לא באמת יכולים להידחף מתחת לשטיח.

דב חנין: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור להצבעה.

נאוה בוקר: חברים, הנמקת הערעורים על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 138).

נאוה בוקר: ההצבעה בעד או נגד החלת דין הרציפות – מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בעד ההודעה – 27

נאוה בוקר: נמנעים – אין

נאוה בוקר: בעד – 27, נגד – 14, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה להחיל דין רציפות התקבלה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים לסעיף האחרון בסדר-היום: שאילתה לשר.

נאוה בוקר: שאילתה מס' 664: טיפול באזבסט בצפון נהריה.

נאוה בוקר: בבקשה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, בעניין הטיפול באזבסט בצפון נהריה, חוות דעת המשרד קובעת שאכלוס השכונה המיועדת להיבנות בחוף אכזיב עלול לסכל אפשרות של פינוי הפסולת המסוכנת שנותרה במפעל "ישאזבסט".

יעל כהן-פארן: לאחרונה, במהלך עבודות הפינוי, התברר שכמות האזבסט גדולה מההערכה הראשונית.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: מה נעשה כדי למנוע את התרחיש?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: האם לנוכח חשיפות האזבסט האחרונות הוחמרו הדרישות בהיתרי הבנייה?

יעל כהן-פארן: תודה.

זאב אלקין: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

זאב אלקין: אני בחרתי, בתשובה, להתייחס בצורה קצת מפורטת, כדי להציג בפנייך את כל ההקשר של פעילות המשרד בנושא האזבסט בגליל המערבי, ודרך זה למעשה להסביר שכנראה המידע שעליו ביססת את שאלתך הוא לא מדויק והוא מחבר חלקי מידע שונים לגבי אתרים שונים.

זאב אלקין: קודם כול, לגבי אזבסט בקרקעות הגליל המערבי, בשנות ה-60 וה-70, כידוע, פוזרה בקרקעות הגליל המערבי פסולת אזבסט שמקורה במפעל "איתנית – ישאזבסט" למטרות של חיפוי קרקע.

זאב אלקין: נוכח עוצמת המפגע הסביבתי והבריאותי ובמטרה למנוע את המשך חשיפת הציבור לחומר המסרטן, החליטה המדינה מתוך אחריות ציבורית לבצע פרויקט לאיתור, ניקוי וסילוק מפגע האזבסט מקרקעות אלה.

זאב אלקין: הפרויקט מעוגן בסעיף 74 לחוק למניעת מפגעי אסבסט ואבק מזיק מ-2011, לרבות הקביעה של מקורות המימון שלו: מחצית מתקציב המדינה – קרן הניקיון, ומחציתו, עד 15 מלש"ח, מתקציב חברת "איתנית", ונוסף על כך קבוע בחוק כי הפרויקט לא יתבצע בשטחים שבבעלות "איתנית", שם החברה עצמה אחראית לטיפול במפגעים.

זאב אלקין: ממרס 2011 ועד היום נוקו במסגרת הפרויקט עצום הממדים שמוביל ומנהל המשרד להגנת הסביבה כ-330 אתרים ברחבי הגליל המערבי, ברשויות המקומיות נהריה, מטה-אשר ומזרע, ופונו כ-120,000 קוב של פסולת אזבסט בעלות של כ-300 מיליון שקל.

זאב אלקין: הפרויקט נמצא כרגע, בשלב הנוכחי, לקראת הסוף, ואמור להסתיים במרס 2017.

זאב אלקין: לגבי האזבסט בשטח מפעל "איתנית", שאליו למעשה מכוונת שאלתך: המפעל שוכן על החוף הצפוני של נהריה, ואינו פעיל משנת 1997.

זאב אלקין: ניקוי הזיהום בשטחי המפעל אינו חלק מהפרויקט שמוביל ומבצע המשרד להגנת הסביבה.

זאב אלקין: האזבסט כמובן מהווה מפגע כאשר יש נוכחות של סיבי אזבסט באוויר או שחרור של סיבי אזבסט לאוויר.

זאב אלקין: היות שכיום האזבסט בשטח המפעל קבור מתחת למצעים ותשתיות, הוא אינו מהווה מפגע, ולפיכך אין לנו כל סמכות לחייב אותם לנקות את שטחי המפעל שבהם הוא אינו מהווה מפגע.

זאב אלקין: אומנם בכוונת בעלי חברת "איתנית" לפעול לשינוי הייעוד של שטחי המפעל, לשימוש למגורים, מסחר או תיירות.

זאב אלקין: כפועל יוצא מקבלת היתרים ואישורים סטטוטוריים לעניין יהיה על החברה, כמובן, לנקות את השטחים מפסולת האזבסט, כפי שנדרש על-פי החוק ובהתאם להנחיות המקצועיות של המשרד.

זאב אלקין: זאת הסיבה שהמשרד הודיע לבעלי המפעל, שלאחר שתאוכלס השכונה מדרום למפעל והטיילת הצפונית הנמצאת צמוד למפעל מכיוון מערב, אין ודאות שנאפשר להם לנקות את השטחים המזוהמים, הקבורים כיום תחת מצעים ותשתית, או שנקבע להם תנאים מגבילים יותר לביצוע הניקוי, שכן יש שונות בביצוע עבודת אזבסט באזור פתוח בהשוואה לעבודה באזור מאוכלס.

זאב אלקין: כלומר, אכלוס השכונות הנמצאות בסמיכות למפעל "איתנית" יטיל על חברת "איתנית" מגבלות על כוונתם לשימוש עתידי בשטחיהן, וכן מגבלות ועלויות נוספות, הקשורות לאופן ביצוע הניקוי באזור מאוכלס.

זאב אלקין: משמעות הדבר שיהיה אפשר לנקות את השטח, אולם עלויות הניקוי יגדלו בצורה ניכרת, וזאת הסיבה להתראה שהמשרד הוציא לחברת "איתנית".

זאב אלקין: במילים פשוטות – אני תכף אמשיך, אבל חשוב לחדד כאן – כל עוד הם לא עובדים בשטח ולא משנים את ייעוד הקרקע, אין סכנה בריאותית לתושבי השכונות מסביב.

זאב אלקין: כדי לשנות את ייעוד השטח הם יצטרכו לעבוד על האזבסט, אבל אז התנאים שבהם בכלל יש סיכוי שנאפשר את העבודה הזאת יהיו הרבה יותר מחמירים מאשר היום, ולכן כמובן מחובתנו היה להסביר למפעל שאם הוא יעשה את העבודה היום, יהיה לו הרבה יותר קל והרבה יותר זול.

זאב אלקין: אם לא, הוא צריך להבין שיכול להיות שהוא מפסיד לחלוטין את הסיכוי להשתמש בקרקע, או יצטרך להשקיע עלויות נוספות.

זאב אלקין: כדאי להדגיש שזה לא דבר בלתי אפשרי.

זאב אלקין: זה אומנם יקר, אבל לא בלתי אפשרי.

זאב אלקין: במסגרת הפרויקט בוצעו עבודות לניקוי אזבסט באזורים צפופים ומאוכלסים.

זאב אלקין: ניסיוננו מלמד כי כאשר מבצעים את העבודה בקפדנות ובמקצועיות, אפשר לנקות אתר פסולת אזבסט גם במקרה שהיא נמצאת בסמיכות של עשרות מטרים בודדים, אפילו, מאזור מאוכלס, וללא סיכון.

זאב אלקין: בכל מקרה, שטחי מפעל "איתנית" מרוחקים משטח תוכנית שכרגע מתקדמת בכ-500 מטר, זאת אומרת שמהניסיון שלנו בוצעו כבר פרויקטים הרבה יותר מורכבים של ניקוי מבחינת הקרבה לאוכלוסייה, אבל עדיין הדרישות הן הרבה יותר מחמירות, ומתוקף זה יהיה על מפעל "איתנית" להשקיע הרבה יותר כסף מאשר אם הוא יפעל היום.

זאב אלקין: כמובן, המשרד חייב את חברת "איתנית" לנקות את השטחים שבהם האזבסט גלוי או עלול להיות גלוי ואינו תחת תשתיות, שלגביהם יש כמובן פוטנציאל של חשיפת הציבור לסיבי אזבסט.

זאב אלקין: ואכן, במהלך השנים ואף בימים אלו ביצעה חברת "איתנית" עבודות לניקוי אזבסט משטחים שבבעלותה, זאת אומרת שהדברים שהם לא מוסתרים, שם בהחלט יש לנו סמכות לדרוש את הניקוי לפי הסטנדרט המקפיד, ואכן דרשנו, ואכן החברה ביצעה וממשיכה לבצע את הניקוי.

זאב אלקין: זה מתחבר לשאלתך, רק תכף תראי שזה אתר אחר.

זאב אלקין: במסגרת עבודות לפינוי האזבסט שהמשרד מבצע במסגרת הפרויקט כאמור, מתבצעת גם עבודה באתר חוף הים הצמוד למפעל "איתנית".

זאב אלקין: אכן התגלה באתר זה זיהום עצום ממדים.

זאב אלקין: עד כה פונו מהאתר כ-33,000 טונות, בעלות של 67 מיליון שקל, והמשרד פועל לאישור תקציב נוסף כדי לסיים את ניקוי המקום הזה במסגרת הפרויקט עד מרס 2017.

זאב אלקין: לניקוי האתר הזה אין כל קשר לתוכנית הבנייה באכזיב, ועל כן אין כל סיבה לשנות את התנאים בהיתר הבנייה שניתנו לתוכנית.

זאב אלקין: קרי: יש שתי תוכניות שונות; תוכנית אחת שסמוכה לאתר מפעל "איתנית", שכרגע מקודמת, ושם אין סכנה בריאותית, אבל אם בעתיד החברה תרצה להשתמש בשטח שלה בשטח המפעל היא תצטרך, כפי שאמרתי, לנקות אותו בתנאים מאוד מאוד מגבילים, אם בכלל.

זאב אלקין: לעומת זאת, יש אתר אחר, שכן נמצא בו זיהום משמעותי מאזבסט, והאחריות שלנו במסגרת הפרויקט הזה בצפון לפעול לניקוי המלא שלו כדי שהוא יהיה כשיר לשימוש אחר בקרקע, ובזה אנחנו עסוקים, ואפילו כנראה לא יספיק לצורך זה התקציב המקורי שהוקדש לפרויקט, אלא נצטרך עוד מימון מסוים נוסף.

נאוה בוקר: שאלה נוספת, חברת הכנסת?

יעל כהן-פארן: אומנם מאוחר, ותודה על התשובה המפורטת, אבל אני חוששת שאני חלוקה עליך בכמה דברים.

יעל כהן-פארן: אולי לא כאן המקום לרדת לכל הפרטים, אבל אני חשה שיש התרופפות בדרישות המשרד במתן היתרים לאותה תוכנית מדוברת על חוף אכזיב.

יעל כהן-פארן: בהתחלה דרשתם שהם יעשו סקרי קרקע ובדיקות אזבסט בתחום של 500 מטר מהתוכנית, ויחסית לאחרונה, בינואר האחרון, צמצמתם את זה לבדיקות של 100 מטר, כאשר כבר התגלה שיש הרבה מאוד בדיקות אזבסט שלא חשפו את הזיהומים הגדולים, והיו מאוד מאוד לא מדויקות, דווקא באזור באמת הכי רגיש בארץ, 500 מטר מהמפעל שייצר את אותו אזבסט, אנחנו בעצם הולכים לקראת בנייה שלא תאפשר – –

נאוה בוקר: סליחה, תתמקדי בבקשה בשאלה.

יעל כהן-פארן: הנה אני מסיימת.

יעל כהן-פארן: – – שלא תאפשר טיפול עתידי גם במפגעים הנוכחיים הקיימים, וגם בעתיד, כמו שאמרת בעצמך, בעצם לא יוכלו לנקות את "איתנית".

יעל כהן-פארן: אז – האם אתם מודעים לכך?

יעל כהן-פארן: תודה.

זאב אלקין: כפי שאמרתי, כן.

זאב אלקין: אני כרגע לא חושב שאנחנו צריכים לשקול את השיקול העסקי של חברת "איתנית" מתי לבצע את הניקוי.

זאב אלקין: אנחנו גם לא ניכנס לנעליה ולא נעשה את הניקוי במקומה, כל עוד אין סיכון מהחשיפה לאזבסט.

זאב אלקין: כי כפי שאמרתי: בכל המקומות שהאזבסט היה גלוי, חייבנו אותם לנקות והם עושים את זה.

זאב אלקין: אין לנו גם סמכות לעשות את זה, כי אנחנו לא יכולים לפי החוק לכפות על חברת "איתנית" לנקות אזבסט שנמצא מתחת לתשתיות ומוסתר.

זאב אלקין: יחד עם זה, בשטח עצמו שבו מתבצע פרויקט אכזיב – ועוד פעם, זה שונה מהחוף האחר שעליו דיברת – לפי כל הבדיקות אין שום חשש בריאותי כרגע, ובוודאי לא מתוך מפעל "איתנית", עד שלא יתחילו במפעל "איתנית" עבודות לניקוי אזבסט.

זאב אלקין: הסיכון ייווצר רק בשלב הזה, וכאן הסמכות נתונה בידינו – כי אי-אפשר לבצע את העבודות אלה בלי אישור שלנו – לתת את כל הדרישות המחמירות לעבודות האלה, אם בכלל – כי יכול להיות שנגיע למסקנה שלא נאשר.

זאב אלקין: אבל כמו שכבר אמרתי, אישרנו ניקויים הרבה יותר מורכבים והרבה יותר סמוכים מ-500 מטר, וזה סך-הכול הוכיח את עצמו.

זאב אלקין: אבל זה כבר שיקול דעת מקצועי, שאני באמת לא חושב שנכון להיכנס אליו כאן.

יעל כהן-פארן: תודה.

זאב אלקין: אגב, אני גם אוסיף ואומר שאני חולק על האמירה הכללית שאנחנו מקלים בנושא של טיפול באזבסט.

זאב אלקין: אני יכול להביא לך רק דוגמה אחת שקשורה לנושא אחר, אבל עד כדי כך אנחנו לא מקלים בכך, שכמו שאת יודעת – – –

יעל כהן-פארן: – – –

זאב אלקין: – – כמו שאת יודעת, כרגע, בעקבות הפנייה שלנו והתעקשות שלנו, יש אפילו חקירה פלילית בתוך הצבא על השימוש באזבסט בצורה לא-תקינה במסגרת הצבאית.

זאב אלקין: ותאמיני לי, זה לא הליך קל שהמשרד – – –

יעל כהן-פארן: לא אמרתי שאתם מקלים באופן כללי.

יעל כהן-פארן: אמרתי שבהוראות שאתם נותנים אתם הקלתם.

יעל כהן-פארן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

זאב אלקין: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר.

נאוה בוקר: תם סדר-היום.

נאוה בוקר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, כ"א בחשוון התשע"ז, 22 בנובמבר 2016, בשעה 16:00.

נאוה בוקר: ישיבה זו נעולה.