ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 166, 2016-11-16 00:00

יצחק וקנין: צהריים טובים, אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: היום יום רביעי, ט"ו בחשוון התשע"ז, 16 בנובמבר 2016.

יצחק וקנין: כהרגלנו ביום רביעי, נפתח את הישיבה בשאילתות דחופות.

יצחק וקנין: שאילתה דחופה מס' 250 לשר החינוך נפתלי בנט – אדוני שר החינוך יעלה לדוכן – שאילתה של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אני ארשום אותך.

נפתלי בנט: לעלות?

יצחק וקנין: לעלות, אדוני.

יצחק וקנין: כן, ודאי, אדוני יעלה לדוכן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', רשות הדיבור שלך.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, כבוד שר החינוך, השאילתה כך: נודע לנו שמשרד החינוך מממן הוצאות נסיעה ושכר דירה למורים ערבים המלמדים עברית בבתי-ספר במזרח-ירושלים.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול: 1.

עיסאווי פריג': האם נכון הדבר?

עיסאווי פריג': 2.

עיסאווי פריג': אם כן – למה מורה ערבי המלמד מקצועות אחרים אינו מקבל תנאים זהים?

עיסאווי פריג': 3.

עיסאווי פריג': האם האפליה קשורה להכרזה שלך על "שנת אחדות ירושלים"?

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: אדוני שר החינוך ישיב.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, העניין נבדק מול גורמי המקצוע במשרד.

נפתלי בנט: אין הסדר כזה לתשלום שכר דירה למורים במזרח-ירושלים בכלל.

נפתלי בנט: החזרי הנסיעות משולמים למורים בהתאם לכללים הנהוגים.

נפתלי בנט: ממילא אין אפליה, אז גם שאלה 3 אינה רלוונטית.

נפתלי בנט: אתה מדבר על הכרזת שנת ירושלים, שנת תשע"ז, כשנת אחדות ירושלים במערכת החינוך.

נפתלי בנט: בהחלט הכרזנו על ירושלים מאוחדת בריבונות ישראל.

נפתלי בנט: אני עומד מאחורי ההכרזה הזאת, ואנחנו נפעיל פעולות מקיפות כדי להטמיע בתודעה של ילדי ישראל את החשיבות של ירושלים השלמה תחת ריבונות ישראל.

נפתלי בנט: אגיד לך: השבוע פרשת וירא.

נפתלי בנט: בפרשת וירא אנחנו מתוודעים לראשונה בתורה – ובכלל בהיסטוריה האנושית – לעיר ירושלים, כי אברהם לוקח את בנו יצחק בעצם למקום הר-הבית.

נפתלי בנט: ירושלים שייכת לעם היהודי מזה 3,800 שנה.

נפתלי בנט: ירושלים מופיעה בתנ"ך כ-700 פעמים.

נפתלי בנט: בקוראן היא אינה מופיעה כלל.

נפתלי בנט: אני לא אומר שלמוסלמים אין רגשות – יש להם רגשות, אבל רק לשים דברים בפרופורציה: 700 פעמים בתנ"ך, אפס פעמים בקוראן.

נפתלי בנט: אנחנו נישאר בירושלים מאוחדת לנצח נצחים.

נפתלי בנט: תודה.

אוסאמה סעדי: – – – נתחיל בהיסטוריה?

אוסאמה סעדי: נו, באמת, זה התשובה?

אוסאמה סעדי: נתחיל בהיסטוריה?

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג', שאלה נוספת לרשותך, ואחריך – חבר הכנסת יעקב אשר וחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

עיסאווי פריג': כבוד השר, שאלתי על החזר הוצאות נסיעה.

עיסאווי פריג': לא הייתי צריך את ההרצאה ששמעתי.

עיסאווי פריג': אנחנו חלוקים, אבל זה לא נושא הדיון.

עיסאווי פריג': אני רוצה לחדד את הסוגיה: מה הם הקריטריונים לקביעת מימון הוצאות הנסיעה, והאם הם כוללים גם נתונים שאינם קשורים למרחק בין מקום עבודתו לבין מקום מגוריו של המורה?

עיסאווי פריג': אני מקפיד על זה.

עיסאווי פריג': הבסיס לחישוב החזר הוצאות נסיעה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב אשר, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אני לא רוצה להשתמש במילה אפליה, אבל אני לא מוצא מילה אחרת כדי להגדיר את מה שקורה – ואתה יודע על זה וגם מטפל בזה – בנושא של ילדי העיר חיפה, בבית-ספר "נתיבות משה", שבו לומדים כ-400 תלמידים, רובם תושבי חיפה.

בית-הספר, אני חושב, הוא היחיד בעיר הענקית הזאת – שיש בה הרבה משאבי קרקע, שיש בה יהודים וערבים, ואין אפליה ביניהם.

האפליה היחידה שקיימת היא של אותם ילדים שבחרו חינוך תורני של החינוך העצמאי.

העירייה שולחת אותם לבנות במקום שהם נמצאים היום בשכירות, המקום שמשמש כישיבה וככולל.

באשר לשאר התלמידים – ואגב, אתה יכול גם לבדוק באגף הבינוי אצלכם – אין בקשות כמעט של עיריית חיפה לכיתות לימוד חדשות, כי אין גידול.

אבל במקום שיש גידול ויש בו צורך, לא מגישים את הבקשה, לא מקצים את השטח.

אני חושב, אולי במסגרת אחדות ירושלים, שזה משהו באמת אחר, נגרום לכך שתהיה אחדות גם בחיפה, שבה יש גם ערבים, גם יהודים.

ובתוך היהודים גם חרדים וגם אחרים, יקבלו אותם תנאים.

תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני שואל בשמי וגם בשם חברי באסל גטאס ואיימן עודה, שגם פנו בבקשה לדיון מהיר ובשאילתות אפילו, על נושא השביתה בפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטת תל-אביב.

אוסאמה סעדי: פנו אלינו המון סטודנטים, ששואלים: עד מתי?

אוסאמה סעדי: מה כבודו – מה משרד החינוך – עושה בנדון, כדי להביא להפסקת השביתה ולחזרתם של הסטודנטים ללימודים?

אוסאמה סעדי: הערה רק בעניין המורים ובתי-ספר בירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: היה לי ויכוח עם כבוד השר לענייני ירושלים זאב אלקין, ואמרתי לו, ממה שאני יודע, שמשרד החינוך מתנה העברת תקציבים לבתי-ספר בירושלים המזרחית בכך שילמדו את התוכנית הישראלית, ולאו דווקא לתת בחירה בין התוכנית הישראלית לבין התאוג'יה.

אוסאמה סעדי: האם זה נכון?

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לשואלים.

נפתלי בנט: טוב, לגבי השאלה של עיסאווי, זאת שאלה שהייתה מעבר לכתוב, אז אחזיר לך תשובה יותר מאוחר; גם לגבי מה שאוסאמה דיבר.

נפתלי בנט: לגבי השאלה של חבר הכנסת יעקב אשר, פה אני צריך להעלות קודם כול על נס את פועלך.

נפתלי בנט: אין יום שאתה לא מדבר אתי על הנושא של אותו בית-ספר.

נפתלי בנט: קודם כול, הצענו כמה פתרונות, אבל אני מבין שהם רחוקים משלמות.

נפתלי בנט: אני מבין את זה.

נפתלי בנט: הקמתי צוות עבודה שייתן לי תשובה בתוך כמה ימים.

נפתלי בנט: זו עבודה מורכבת, גם מול ראש העיר חיפה, גם מול הציבור.

נפתלי בנט: יש שמה כמה מורכבויות, ואנחנו צריכים לתת פתרון.

נפתלי בנט: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות, תודה לשואלים.

אלי בן-דהן: שר החינוך.

יצחק וקנין: תודה לשר החינוך, ודאי.

אלי בן-דהן: הוא לא שר הבריאות.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: אמרתי "שר הבריאות"?

יצחק וקנין: כי הוא הבא בתור, אז נראה שכבר הקדמתי.

יצחק וקנין: תודה לשר החינוך נפתלי בנט, תודה לכל השואלים.

יצחק וקנין: אדוני שר הבריאות יעלה לדוכן וישיב על שאילתה דחופה מס' 253 של חבר הכנסת עמר בר-לב בנושא אחד, ועל שאילתה – גם על המלצות לקבלת תרומות דם מיוצאי אתיופיה, של שואל נוסף.

יצחק וקנין: ישאל אחרי כן חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אדוני השר.

יצחק וקנין: אדוני השואל עמר בר-לב, גש למיקרופון.

יצחק וקנין: ואחריו אני רושם גם את – – –

יעקב ליצמן: עמר, זה לא על המואזין?

עמר בר-לב: לא.

יעקב ליצמן: אה.

יעקב ליצמן: אוקיי.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, משרד הבריאות נמנע מיישום המלצות לקבלת תרומות דם מיוצאי אתיופיה, שגובשו על-ידי ועדה מקצועית.

עמר בר-לב: ברצוני לשאול: 1.

עמר בר-לב: האם נכון הדבר?

עמר בר-לב: 2.

עמר בר-לב: אם כן – מדוע לא יושמו ההמלצות המקצועיות למרות הגשתן לפני יותר משנה וחצי?

עמר בר-לב: 3.

עמר בר-לב: האם ההמלצות יתקבלו וייושמו?

עמר בר-לב: 4.

עמר בר-לב: אם כן – מתי?

עמר בר-לב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לו.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת עמר בר-לב, משרד הבריאות מגבש כעת נוסח סופי של ההמלצות למתן תרומות דם, וזאת כדי לאפשר את הרחבת מעגל התורמים מחד גיסא, תוך שמירה על בריאות הציבור מאידך גיסא.

יעקב ליצמן: ההמלצות נדונו במשרד על-ידי גורמים מומחים לאפידמיולוגיה, אתיקה רפואית ובריאות הציבור.

יעקב ליצמן: הוחלט שיש להציגן בפני גורמים מקצועיים מהעדה האתיופית בטרם יישומן הסופי, כדי לאפשר שיתופם בתהליך.

יעקב ליצמן: המפגש ייערך בשבוע הבא, המלצות סופיות יפורסמו כמה ימים לאחר מכן.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין עוד מילה אחת, מעבר לתשובה הרשמית.

יעקב ליצמן: אנחנו בדרך כלל נלך בדברים האלו עם מה שה-OECD עושה.

יעקב ליצמן: אני לא חושב שצריך לחרוג – לא חושב שצריך לעשות – ממה שהם אומרים, זו דעתי ודעת משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: בוא נחכה לשבוע הבא, אשמח להביא לך את התוצאות אם אתה רוצה, רק תזכיר לי בעוד שבוע-שבועיים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אדוני רוצה לשאול שאלה נוספת?

עמר בר-לב: תודה, אדוני השר.

עמר בר-לב: אגב, אשמח לשמוע מה באמת, בעניין הזה ב-OECD, שאמרת שבדרך כלל אנחנו – – –

יעקב ליצמן: אני מציע, אני לא חושב שזה נושא שאני צריך לפני – – –

עמר בר-לב: אז אני אשאל – – –

יעקב ליצמן: אני אשמע עוד שאלה, אין בעיה.

יעקב ליצמן: אבל לפני שאני מביא לעדה האתיופית פה, בוא נעביר להם ישירות מה אנחנו חושבים.

יעקב ליצמן: אבל אין סחבת כאן.

עמר בר-לב: אז זהו אדוני השר, על זה אני רוצה לשאול.

עמר בר-לב: ההמלצות הוגשו לפני שנה וחצי; בשנה וחצי האחרונות נערכו במשרד הבריאות, למיטב ידיעתי, שני דיונים.

עמר בר-לב: הדיון שהזכרת, שאני כמובן מברך עליו, ב-24 בנובמבר, שזה ממש או-טו-טו, הוא במידה רבה, לפחות להרגשה שלי, הוא בעקבות הפרסום ב"הארץ", שטען שיש סחבת.

עמר בר-לב: אז אני מברך על זה שיש דיון בשבוע הבא ואני מקווה מאוד שההחלטה תהיה כפי שהמליצה הוועדה, אבל בכל אופן זה לא מונע ממני להרגיש שנאלצנו לקרוא בעיתון "הארץ" על הבעיה הזאת שאילצה גם את משרד הבריאות לדון בזה וגם אותי לשאול את השאילתה הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: אדוני רוצה להשיב או שאנחנו נאפשר קודם לחבר הכנסת באסל גטאס?

דב חנין: הנשיאות אישרה לי שאילתה.

יצחק וקנין: רק רגע, רק רגע.

יצחק וקנין: ביקשו ממני, גם באסל גטאס, לשאילתה של עמר בר-לב, גם באסל גטאס וגם אוסאמה סעדי, ולכן אני מאפשר להם על השאילתה שלו.

יצחק וקנין: באסל גטאס, אדוני ישאל את השאלה.

דב חנין: אין בעיה, אדוני, אני רק אומר למען הסדר: הנשיאות אישרה לי כי אני הגשתי שאילתה זהה.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך, השאילתה שלך היא נפרדת מהשאילתה של עמר בר-לב, היא לא אותה שאילתה.

יצחק וקנין: על השאילתה שלו יש בקשה של שני חברי כנסת.

דב חנין: אני רק אומר – – –

יצחק וקנין: אדוני באסל גטאס ישאל את השאלה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך, אדוני.

דב חנין: אין בעיה, אדוני, רק הערה לסדר: השאילתה שלי באותו נושא, כרגע הנשיאות אישרה לי שאלה נוספת.

יצחק וקנין: ודאי.

יצחק וקנין: יש לו שאילתה מובנית בתוך סדר-היום, זה לא שייך.

יצחק וקנין: הם מקבלים כתוצאה מהשאילתה שלו, הם רשאים.

יצחק וקנין: באסל גטאס.

באסל גטאס: אדוני השר, חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, השר ליצמן, אני רוצה להגיד מה שאמרתי בוועדת הכספים, תודה רבה על מה שעשית בעניין חוק המואד'ין.

יעקב ליצמן: עמר, אתה רואה?

באסל גטאס: אני חושב שאתה ויהדות התורה הצלתם את הכבוד של היהודים והיהדות.

באסל גטאס: אני יודע שזה לא סוף החוק, אני לא יודע מה תהיה התוצאה, רק המסר ששלחת היום למיליארד וחצי מוסלמים בכל העולם הוא מסר חיובי.

באסל גטאס: בכל זאת שאלה.

באסל גטאס: יש לי שאלה אליך בעניין חשוב וקריטי מאוד וכואב להרבה אנשים, עניין הקורס לסטאז'רים שרוצים לגשת לבחינת הרישוי ברפואה.

באסל גטאס: כיום אין מספיק מקומות.

באסל גטאס: אני יודע, וגם דיברתי אתך; אתם עושים מאמצים.

באסל גטאס: נפתח קורס כנראה בבית-חולים במרכז הארץ, אני יודע שיש משא-ומתן עם סורוקה, אבל הדרישה היא הרבה יותר גדולה.

באסל גטאס: אני שואל: מה אתם עושים בנדון כדי לפתור מחר בבוקר את הבעיה?

יצחק וקנין: תודה, השאלה מובנת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – איננו.

יצחק וקנין: טוב, חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה אאפשר לדב חנין את השאילתה שלו בנפרד.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, לפני שנה שאלתי אותך – בדיוק, ממש לפני שנה – את השאילתה הזאת.

יעל גרמן: והאמת היא שהתשובה שלך אז, לפני שנה, הייתה זהה לתשובה עכשיו: או-טו-טו, עוד מעט, הנה אנחנו כבר דנים בזה.

יעל גרמן: הבנתי שהשבת כרגע – לא הייתי כאן

יעל גרמן: באולם – שבשבוע הבא אתם דנים.

יעל גרמן: אני סבורה שזמן הדיונים תם ויש עכשיו זמן אך ורק להחלטות.

יעל גרמן: לקבל החלטה, ליישם את ההמלצה ולהסיר את הבושה ממדינת ישראל שזורקת את הדם של האתיופים.

יצחק וקנין: תודה, חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין – שהשאילתה שלו היא בנושא הזה.

יצחק וקנין: אני מצטער, יכול להיות שבאמת הייתי צריך להקדים אותך לפניהם.

דב חנין: אין בעיה, אדוני.

דב חנין: טעויות קורות לכולנו.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, הפרשה הזאת של תרומות הדם של יוצאי אתיופיה היא פצע פתוח כבר הרבה שנים.

דב חנין: אנחנו כולנו זוכרים את המחאה הגדולה שהייתה בשנת 1996 בנושא הזה.

דב חנין: אנחנו זוכרים את התקרית הכואבת מאוד מאוד שקרתה פה עם חברתנו חברת הכנסת לשעבר פנינה תמנו-שטה, שביקשה לתרום דם ואמרו לה שהדם שלה איננו רצוי.

דב חנין: טוב שמשרד הבריאות מינה ועדה מקצועית, רצינית, שבחנה את הנושא הזה לעומק, בראשות פרופסור גרין.

דב חנין: אבל כיום אנחנו נמצאים במצב שהמלצות הוועדה הן חד-משמעיות.

דב חנין: המלצות הוועדה שבה ישבו מומחים ממדרגה ראשונה ושבה, כמו שאדוני בצדק אומר, בחנו את המצב בעולם וראו מה קורה במדינות אחרות, הגיעו למסקנה שאין שום סיבה לאותה הוראה גורפת שפוגעת מאוד מאוד, היא מעליבה מאוד, ואין לה מקום ברמה המקצועית.

דב חנין: לכן, אדוני היושב-ראש, בהמשך לדברים שנאמרו כאן, הפנייה שלי אליך היא להסיר מאתנו, מכולנו, את הכתם המיותר הזה.

דב חנין: זה דבר שפוגע באנשים, וכפי שאנחנו רואים עכשיו מההמלצות המקצועיות, פוגע לחינם.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אדוני שר הבריאות ישיב לכל השואלים.

יעקב ליצמן: תודה רבה, חברי הכנסת.

יעקב ליצמן: אחרי שאמרתי שבשבוע הבא אנחנו יושבים, אז מה יש לי עוד לזרז?

יעקב ליצמן: אמרתי, בשבוע הבא אנחנו יושבים אתם, ומייד, כמה ימים אחר כך נפרסם.

יעל גרמן: – – –

יעקב ליצמן: רבותי, רבותי, תנו לי, רק התחלתי לענות.

יצחק וקנין: הלוואי שעל כל השאילתות נקבל תשובה בתוך שבוע.

יעקב ליצמן: התחלתי לענות.

יעקב ליצמן: עמר, לך אני אומר, אתה פוליטיקלי לא-חכם, אתה יודע למה?

יעקב ליצמן: אני אסביר לך למה.

יעקב ליצמן: אתה ישר כמו – לא אגיד לך כמו מה – באמת, אני מכיר אותך שנים.

יעקב ליצמן: אתה אדם ישר חבל על הזמן.

יעקב ליצמן: אם אני עונה על השאילתה בגלל "הארץ", מחר יגידו שאני עונה על השאילתה בגלל השאילתה שלך.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות – זו הייתה צריכה להיות הכותרת מחר – יזרז את הדברים בעקבות שאילתה של חבר הכנסת עמר בר-לב.

יעקב ליצמן: אתה לא אמרת את זה, אמרת את זה על "הארץ".

יעקב ליצמן: לכן, לא זה ולא זה ולא זה.

יעקב ליצמן: השאילתה במקומה.

יעקב ליצמן: אני מבין את זה, אבל הכותרת ב"הארץ" – לצערי, זה קורה לי בכמה נושאים בימים האחרונים.

יעקב ליצמן: עושים כותרת, יוצרים כותרת, בלי שום סיבה אחרת.

יעקב ליצמן: לפעמים בודקים עם משרד הבריאות אם זה נכון, לפעמים אפילו לא בודקים אם זה נכון.

יעקב ליצמן: אתה יודע, יש אמרה מאחד הרבנים, מאיפה אנחנו יודעים שעיתון זה שקר?

יעקב ליצמן: מעולם לא הייתה משבצת בעיתון: היום אין חדשות.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, צריך לייצר.

יעקב ליצמן: אין מצב שהיום תהיה משבצת בעיתון – – –

עמר בר-לב: הבעיה היא לא התקשורת, אדוני השר.

יעקב ליצמן: לא, אני מדבר על הכותרת.

עמר בר-לב: אבל אני שמח לשמוע שבזכות השאילתה שלי – – –

יעקב ליצמן: כן, לכן אמרתי: מחר זו הכותרת.

יעקב ליצמן: זו הכותרת מחר.

עמר בר-לב: אתה רואה?

עמר בר-לב: אני לומד.

יעקב ליצמן: אז קודם כול אנחנו מתקדמים עם הנושא.

יעקב ליצמן: ברור שלכל שר תשובה אחרת.

יעקב ליצמן: לשרה הקודמת הייתה האג'נדה שלה, היא בדקה את הנתונים.

יעקב ליצמן: אני בדקתי אחר כך נתונים, יש לי הערות.

יעקב ליצמן: כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: אבל מה שאני אומר – וזה בדרך כלל הכלל לכל הדברים – מה שב-OECD מחליטים לעצמם, טוב לי גם כן.

יעקב ליצמן: את זה אני אומר בכלל על כל הדברים, ובוא נבדוק אחרי שנוציא את המסקנות.

יעקב ליצמן: באסל, בקשר לסטאז'רים.

יעקב ליצמן: אתה יודע, דיברנו אתמול, שלשום, כמה פעמים – לא יודע.

יעקב ליצמן: אפילו לא זוכר כבר.

יעקב ליצמן: עם מי לא דיברתי?

יעקב ליצמן: נדמה לי שעם כולכם.

יעקב ליצמן: יש בעיה.

יעקב ליצמן: הייתה ויש.

יעקב ליצמן: פתחנו ב"השרון", במרכז – לא הספיק.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים אם אפשר בסורוקה.

יעקב ליצמן: אנחנו עושים את המקסימום שניתן לעשות לסדר מקומות לכולם.

יעקב ליצמן: לא פשוט, אבל עושים את המקסימום.

יעקב ליצמן: אז – – –

באסל גטאס: – – – בסורוקה?

באסל גטאס: מתי יש סיכוי בסורוקה?

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: בודקים את זה.

יעקב ליצמן: זה לא פשוט, אבל בודקים את זה.

יעקב ליצמן: זה הרבה מהאנשים.

עבדאללה אבו מערוף: – – – בקורסים שיש שם אפשר להוסיף.

עבדאללה אבו מערוף: זו לא בעיה להוסיף עוד חמישה בכל קורס.

עבדאללה אבו מערוף: זה – ופתרנו את הבעיה.

יעקב ליצמן: אם זה היה כל כך קל – –

עבדאללה אבו מערוף: אני – – –

יעקב ליצמן: – – אז זה לא היה צריך לקחת כל כך הרבה זמן.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד השר – – –

יעקב ליצמן: זה לא קל.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד השר, מבחינה מקצועית-רפואית, אני יודע ומודע לכך שאפשר להוסיף לכל קורס חמישה לפחות – – –

יעקב ליצמן: לא את המספר שצריכים או שאתם רוצים.

יעקב ליצמן: בוא, בוא – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יעקב ליצמן: – – בוא נשאיר את הוויכוח.

יעקב ליצמן: רבותי, אתם יודעים שאני אעשה את המקסימום, כמה שניתן.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: זה – – –

אוסאמה סעדי: זה – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יעקב ליצמן: אני אומר, רבותי – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

יעקב ליצמן: – – בואו נחכה לתוצאות.

יעקב ליצמן: אחר כך אין לי בעיה.

יעקב ליצמן: תגישו עוד פעם שאילתה, אם צריך, ונדבר על זה.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת גרמן, אני רוצה להגיד לך: מה יש לי להוסיף אחרי שאמרתי שבשבוע הבא – התוצאות?

יעקב ליצמן: מה יש לי להוסיף אחר כך?

יעל גרמן: – – –

יעקב ליצמן: לזרז זה בטח.

יעקב ליצמן: די.

יעקב ליצמן: זירזנו.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני קוראת לך לקבל החלטות.

יעל גרמן: להפסיק עם – – –

יעקב ליצמן: אמרתי, לא היית.

יעקב ליצמן: ולכן, עוד פעם, אם היית בעת התשובה על השאילתה, היית שומעת את זה.

יעקב ליצמן: אני אגיד לך בדיוק מה קריטי בתשובה: אמרתי שבשבוע הבא נפגשים אתם.

יעקב ליצמן: המפגש ייערך בשבוע הבא.

יעקב ליצמן: ההמלצות הסופיות יפורסמו כמה ימים לאחר מכן.

יעקב ליצמן: זה מה שאמרתי מבמת הכנסת כמה דקות לפני שנכנסת.

יעקב ליצמן: אוקיי.

יעל גרמן: אני שמחה לשמוע.

יעקב ליצמן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות, השר יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: תודה לכל השואלים.

יצחק וקנין: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 254 של חברת הכנסת ענת ברקו בנושא: החזרת פרויקט "בגרות לוחמים" לגבעת-חביבה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ענת ברקו, רשות הדיבור שלך.

ענת ברקו: תודה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרים, מה שקורה – לפני כשנה, פרויקט "בגרות לוחמים" עבר דירה והחליף ידיים.

ענת ברקו: חיסלו בעצם פרויקט מוצלח ביותר שהיה בגבעת-חביבה, שאפשר ללוחמים לפני שחרור לעשות בגרות, ללמוד לבחינות הבגרות, בתנאים מצוינים, עם מש"קית הוראה שליוותה את הפרויקט.

ענת ברקו: העבירו את זה.

ענת ברקו: סגרו את הפרויקט והעבירו את זה והתחילו לחלק ואוצ'רים ללוחמים, ובעצם אנחנו רואים שהרבה פחות מגיעים לזה, וגם אלה שלומדים לא לומדים בתנאים הטובים.

ענת ברקו: אדוני סגן השר – – –

יצחק וקנין: גברתי, את מקריאה מתוך הנייר או שבעל-פה?

ענת ברקו: לא, לא.

יצחק וקנין: אז את צריכה להקריא מתוך הנייר – –

ענת ברקו: אוקיי.

יצחק וקנין: – – את השאילתה.

יצחק וקנין: זה הנוהג.

ענת ברקו: אז אוקיי.

ענת ברקו: אז לפני – – –

יצחק וקנין: אני מחכה שהשאלה תסתיים.

ענת ברקו: אוקיי.

ענת ברקו: לפני כשנה פרויקט "בגרות לוחמים" עבר דירה וידיים, מקצין חינוך בגבעת-חביבה, בעצם לאכ"א – יחידות שונות.

ענת ברקו: השאלה היא: האם הפרויקט עבר בצורה מיטבית מגבעת-חביבה?

ענת ברקו: למה לא משאירים אותו שם, שכן היה פרויקט מוצלח?

ענת ברקו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: אדוני סגן שר הביטחון ישיב.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, צה"ל מוקיר את המשרתים ועושה כמיטב יכולתו לבטא זאת באמצעות שורה של תוכניות ומיזמים שמטרתם השקעה במשתחררים ויצירת גשר משירות משמעותי לאזרחות מועילה.

אלי בן-דהן: אנחנו מאמינים שאזרחי ישראל אשר שירתו בצה"ל ראויים לכל תמיכה וסיוע.

אלי בן-דהן: התוכנית להשלמת בגרויות ללוחמים קיימת זה שנים רבות והכשירה אלפי בוגרים.

אלי בן-דהן: הפרויקט במתכונתו הקודמת בגבעת-חביבה, בתנאי יחידה סגורה, צומצם לכדי היקף של 500 חיילים בשנה, והעלות התקציבית של מתכונת זו הגיעה ל-4 מיליון שקלים בשנה.

אלי בן-דהן: בשנה האחרונה גובשה על-ידי צה"ל תוכנית רחבת היקף בשיתוף הקרן והאגף להכוונת חיילים משוחררים במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: תוכנית השלמת הבגרות בצה״ל עברה שינוי באופן שיאפשר התייעלות.

אלי בן-דהן: מספר החיילים כמעט הוכפל במחצית מהעלות של התוכנית במתכונתה הקודמת.

אלי בן-דהן: המתכונת החדשה מהווה הזדמנות להרחבה והתאמה להיקף נרחב של משתחררים.

אלי בן-דהן: במודל החדש, שהחל לפני שנה, החיילים מתחילים ללמוד עד כחודשיים לפני השחרור במתכונת פתוחה, במכללות ומכינות קדם-אקדמיות, בהלימה למועדי השחרור של הלוחמים ותומכי הלחימה ביחידות השדה, בפריסה מותאמת של מכללות בכל רחבי הארץ וביעד שנתי מתפתח, במטרה להקנות לכ-2,000 משתחררים בשנה הזדמנות להשלמת בגרות באזרחות, במתמטיקה, ואם יהיה ביקוש – גם באנגלית.

אלי בן-דהן: העלות התקציבית היא של כ-2 מיליון שקלים בשנה, ועד כה היו ארבעה מחזורים במתכונת הנוכחית, בהיקף של 900 חיילים מהמערך הלוחם בסך הכול, בשנה האחרונה.

אלי בן-דהן: לסיכום, צה"ל מממש את הפרויקט ביתר שאת, חרף אתגרי קיצור השירות.

אלי בן-דהן: לאחרונה צה"ל אף בוחן את הרחבתו לכל החיילים המשרתים בצה"ל, וגם לאוכלוסיית הקבע הראשוני.

אלי בן-דהן: אני מאמין כי הרחבת התוכנית לכל החיילים המשתחררים היא בשורה אמיתית.

אלי בן-דהן: אין לי ספק שגם חברי הבית יסכימו עמי כי צעדי ההתייעלות אשר נעשים בצבא כדי לאפשר למספר גדול יותר של חיילים משוחררים ליהנות מתוכניות שונות ראויים לכל שבח.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש.

ענת ברקו: כבוד סגן השר בן-דהן, נכון שיש ערך מוסף בהרחבת התוכנית לכלל חיילי צה"ל, אך אני חושבת שצריך לתת מקום מיוחד ללוחמים.

ענת ברקו: התוכנית בעצם לא מאפשרת חניכה על-ידי מש"קי הוראה, מש"קיות הוראה, כפי שהיה בגבעת-חביבה.

ענת ברקו: ולמה כשיש אי כזה של מצוינות ומשהו שיכול לאפשר ללוחמים, ממש לקראת השחרור, לצאת לאזרחות עם כלים כלשהם, לא נותנים להם לממש את הדברים הללו?

ענת ברקו: כל פרויקט מוצלח למענם בעצם מופסק מכל מיני שיקולים.

ענת ברקו: אני אודה לך אם באמת אתם תתייחסו לאוכלוסייה הזאת בצורה קצת שונה.

ענת ברקו: כי הם לא יכולים לממש את הזכויות שלהם מפני שהם לוחמים, והם לא מגיעים לזה.

ענת ברקו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני סגן השר, הפרויקט הזה – שצריך גם להגיד שיש זכויות עליו עוד ליוסי שריד, זיכרונו לברכה, כשר חינוך, אכן קיים בצה"ל 18-17 שנים.

אלעזר שטרן: המדדים, סגן השר, שאתה הצגת כאן, שעל פניו אפשר להבין אותם, במיוחד בעידן של קיצור שירות, של תוספת – אבל הפיזור, אני אגיד לך: הסוד הבלתי-נתפס של זה הוא לא רק מספר החיילים שמשתתפים אלא ההצלחה שלהם.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, בתשובה שלך דיברת על הגדלת מספר החיילים שמשתתפים בחצי עלות.

אלעזר שטרן: אני חושב שבהתחשב בחשיבות הלוחמים, כמו שכבר נאמר כאן, הסוד הבלתי-מוסבר הזה: איך כאלה שנכשלו או לא הצליחו בגיל 18, מצליחים בגיל 21?

אלעזר שטרן: הוא לא עניין של מספר המשתתפים אלא עניין של הצלחה.

אלעזר שטרן: האם אתה יכול לתת לנו תשובה שלא רק שגדל מספר המשתתפים בפרויקט אלא שגם מספר החיילים – –

יצחק וקנין: תודה.

אלעזר שטרן: – – שכתוצאה מזה יש להם תעודת בגרות – גם הוא גדל?

אלעזר שטרן: זה משתלב בתוכנית הרמטכ"ל, כמובן, לתואר ראשון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אכן, קודם כול, התוצאות הן ברורות: בפרויקט היו פחות מ-500 חיילים, ובשנה האחרונה היו 900 חיילים, והוא אמור לגדול ל-2,000 חיילים בשנה, שזה פי-ארבעה ממה שהיה עד היום.

אלי בן-דהן: אין לי – אני מודה שאין לי כרגע את מדדי ההצלחה, אבל אני מאמין שכל מי שעבר הצליח, אחרת, בשביל מה הוא עשה – – –

ענת ברקו: הוא לא – – –

אלי בן-דהן: בשביל מה הוא עשה את הקורס הזה?

יואל חסון: – – –

ענת ברקו: – – –

אלי בן-דהן: סליחה – – –

ענת ברקו: זה לא נכון.

ענת ברקו: אני יודעת.

יואל חסון: עסקנו בנושא הזה באופן – – –

אלי בן-דהן: אמרתי שאני אבדוק.

אלי בן-דהן: אני לא יודע.

אלי בן-דהן: אני – – –

יואל חסון: לא, אבל איך אתה עולה בלי הנתונים האלה?

אלי בן-דהן: אני אמרתי שאני מעריך שמי שמסיים קורס קדם-אקדמי גם הצליח בו.

אלי בן-דהן: בכל אופן, אני מוכן לבדוק.

יואל חסון: יש עלייה במספר אבל ירידה בהישגים.

אלי בן-דהן: אני אבדוק.

אלי בן-דהן: יכול להיות שזאת טענה שאתה צודק בה.

אלי בן-דהן: אינני יודע.

יואל חסון: – – –

יצחק וקנין: סגן השר – –

אלי בן-דהן: אני אמרתי שאני אבדוק.

אלי בן-דהן: אני לא – – –

יצחק וקנין: – – הודיע שיבדוק.

אלי בן-דהן: אין לי נתונים.

אלי בן-דהן: אני הבטחתי שאני – – –

יצחק וקנין: ימסור את הנתונים, או בכתב לשואלים.

אלי בן-דהן: אני הבטחתי שאני אבדוק, אני אומר לשואלים.

אלי בן-דהן: אבל דבר אחד ברור: אין ספק שהפרויקט התרחב מאוד.

אלי בן-דהן: גם ובעיקר צריך לזכור שהיום הוא פרוס בכל רחבי הארץ.

אלי בן-דהן: גבעת-חביבה היא מקום אחד מרכזי.

אלי בן-דהן: לא לכל אחד נוח להגיע לשם.

ענת ברקו: אבל זה – – –

אלי בן-דהן: היום – אז תני לי.

אלי בן-דהן: אני שמעתי אתכם בקשב רב.

אלי בן-דהן: היום הפרויקט פרוס בכל רחבי הארץ, מגיע גם למקומות בפריפריה, בדרום, בצפון, ומאפשר לכל אחד בזמנו-שלו להשלים את הבגרות, ואני חושב שזו הצלחה גדולה.

אלי בן-דהן: אני מקווה מאוד שהוא יתרחב, כפי שאנחנו מדברים כאן, גם לקבע ראשוני.

אלי בן-דהן: המגמה היא להגיע ל-2,000 חיילים בכל שנה שישלימו את תעודת הבגרות שלהם.

אלי בן-דהן: חברי חברי הכנסת, אני רוצה לסיים.

אלי בן-דהן: אני יודע שהיום הזה הוא יום לא פשוט.

אלי בן-דהן: אני רוצה רק לומר דבר ברור: אנחנו מתכוונים להעביר את חוק ההסדרה היום.

אלי בן-דהן: גם אם חוק ההסדרה הועבר לסעיף האחרון בסדר-היום, הקואליציה כולה תצביע בעדו.

אלי בן-דהן: אנחנו נעמוד לימין ההתיישבות.

אלי בן-דהן: הגיע זמן ההסדרה של ההתיישבות ביהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין לכאן את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ להשיב על שאילתה דחופה מס' 251 מאת חבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אי-קיום בחינות נהיגה בשפה הערבית.

אלעזר שטרן: – – –

חיים כץ: בנושא של העבודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא את נוסח השאילתה.

איימן עודה: מכובדי היושב-ראש, מכובדי שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, בהתאם לתוכניות החדשות, מבחני "נהג רכב משא כבד" ו"נהג רכב ציבורי" יתקיימו בעברית בלבד.

איימן עודה: רצוני לשאול: 1.

איימן עודה: האם נכון הדבר?

איימן עודה: 2.

איימן עודה: אם כן – מה ייעשה לחזרה לנוהל של קיום מבחנים גם בשפה הערבית – כמובן, שפה רשמית; 20% ילידים?

איימן עודה: תודה.

חיים כץ: טוב, אמרת את מה שאמרת, אבל אתה בטח יודע את התשובה.

חיים כץ: באוקטובר-נובמבר נערכו מבחנים רק בעברית כי לא נרשם שום מועמד ערבי.

חיים כץ: והיה ובדצמבר יירשם מועמד ערבי, יהיה מבחן בערבית.

איימן עודה: אני מבקש מבחינה עקרונית, שכל הזמן תהיה אופציה – –

חיים כץ: תקשיב – –

יולי יואל אדלשטיין: השר סיים את תשובתו הרשמית?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: – – יהיה מועמד ערבי – תהיה בחינה בערבית.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת איימן עודה, וגם לחבר הכנסת ג'בארין.

איימן עודה: אדוני השר, קודם כול, אני מאוד מכבד את התשובה.

איימן עודה: אני חושב שמבחינה עקרונית כל הזמן צריך גם בעברית, גם בערבית – שתי אופציות.

חיים כץ: אני אגיד לך: אני חושב שאת הכסף שלנו בהכנת בחינות – אנחנו צריכים לעשות את זה טוב ולהשקיע.

חיים כץ: אין לנו יותר מדי כסף.

חיים כץ: אם אין נבחנים בשפה אחרת, אז לא צריך להכין בחינה בשפה אחרת.

חיים כץ: כשיהיה נבחן ערבי שרוצה להיבחן בשפה הערבית, ניתן לו אפשרות להיבחן בערבית.

חיים כץ: הכול בסדר.

חיים כץ: השפה היא רשמית, 20%.

חיים כץ: לא קרה כלום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, שאלה נוספת.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, בעניין השימוש בשפה הערבית: אני מקבל הרבה תלונות מהאזרחים הערבים על כך שהטפסים הרשמיים של המוסד לביטוח לאומי, עד היום הם בעברית בלבד.

יוסף ג'בארין: לפעמים קשה להבין מה כתוב שם, ועל אחת כמה וכמה זה קשה לאנשים שהם אולי מבוגרים, ולצעירים.

יוסף ג'בארין: אני גם רוצה לומר שלפעמים זה לא מצריך השקעה כלכלית רבה.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אם יש, נגיד, עשרות טפסים שהם אחידים, כל הזמן משתמשים בהם, אז יכול להיות שצריך לתרגם את זה פעם אחת, לתמיד, ואז האוכלוסייה תוכל ליהנות גם משפת האם שלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

חיים כץ: אני חושב שאתה צודק.

חיים כץ: אני אבדוק את הנושא.

חיים כץ: אני חושב שאתה צודק וככה זה צריך להיות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין לכאן את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: מכץ אל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישראל כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 255 מאת חברת הכנסת תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: פקיעת תוקף רישיונות מוניות השירות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, השאילתה נוגעת לנושא מוניות השירות, שכידוע מוכר לך היטב, שהוא שירות תחבורה משלים ואפשר לומר חיוני.

תמר זנדברג: אני לא חושבת שבמצב התחבורה הציבורית בישראל כרגע אפשר לוותר עליו, ועל כן השאלה היא כזאת – תוקף הרישיונות לקווי השירות פוקע בסוף השנה, סוף 2016, בעוד חודש וחצי.

תמר זנדברג: מכיוון שהרפורמה בענף הוצאה מחוק ההסדרים, ובשל חוסר הוודאות באשר לעתיד מוניות השירות, העלול לפגוע בציבור הנוסעים, ברצוני לשאול: כיצד בכוונת המשרד להבטיח את המשך פעילות השירות ולקדם את הרפורמה?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, במסגרת החלטות הממשלה מיום 11 באוגוסט 2016 לעניין התוכנית הכלכלית לשנים 2017 ו-2018, אושר בוועדת השרים המיוחדת לעניין תוכנית זו, בישיבה ביום 6 בספטמבר, תזכיר חוק התוכנית הכלכלית.

ישראל כץ: בתזכיר זה נכלל פרק ח' בדבר קווי שירות למוניות, שעיקרו תיקון פקודת התעבורה באופן שיעגן את ההסדרה שתאפשר פעילות מוניות השירות בסיומו של ההסדר הזמני.

ישראל כץ: עוד בטרם אישור ועדת השרים, על בסיס החלטת הממשלה, הוכן במשרד המשפטים, בהשתתפותנו הפעילה, נוסח של הפרק שייכלל בחוק ההסדרים.

ישראל כץ: הצעת החוק להסדרת הענף, כפי שנכללה בחוק ההסדרים, כבר הועברה לפרסום כהצעת חוק ממשלתית מטעם משרד התחבורה, והיא צפויה להתפרסם ביום 16 בנובמבר 2016.

תמר זנדברג: שזה היום.

ישראל כץ: כאן היה הליך בתוך הכנסת, שפיצל עוד לפני ההבאה את החוק הזה מחוק ההסדרים, ואנחנו פועלים מול משרד האוצר ומול משרד המשפטים שהחוק הזה יובא כאן להצבעה בקריאה ראשונה.

ישראל כץ: בעצם החוק הזה – הנחתו בכנסת והעברתו בקריאה ראשונה הן תנאי ליכולת לטפל בענף הזה במקביל או בטרם פקיעת האישור להעסיק ולפעול במוניות שירות בתחילת השנה הבאה.

ישראל כץ: זה המצב מבחינתנו, כמשרד התחבורה.

ישראל כץ: אנחנו תכננו במסגרת חוק ההסדרים שהחוק יעבור ויועבר לוועדת הכלכלה, ושם יתקיים דיון בכל נושא מוניות השירות, שהוא נושא מורכב.

ישראל כץ: מוניות השירות – נדמה לי שב-2007 הוקפא כל הענף הזה, אין יוצא ואין בא; לאחר מכן, בחוק שהועבר ובהוראות השעה האריכו את זה עד סוף השנה הזאת.

ישראל כץ: אנחנו התחלנו לגבש כבר לפני שנתיים רפורמה הכוללת איתור רשימת קווים חדשה ומשופרת, ואפשר יהיה להגיש בקשות לרישיונות במסגרת החוק החדש.

ישראל כץ: היערכותנו כללה, בין היתר, פנייה לציבור לקבלת הצעות לשיפור השירות הקיים.

ישראל כץ: אנו נערכים לביצוע מדורג של תהליך תחרותי באופן שניתן יהיה לתת רישיונות למפעילים בהקדם, לאחר שתושלם החקיקה.

ישראל כץ: הדבר הזה מאוד נדרש.

ישראל כץ: מוניות השירות הן נדבך חשוב במסגרת התחבורה הציבורית של האוטובוסים, הרכבות, הרכבות הקלות באשר הן נמצאות, המוניות הפרטיות, ואני לא יודע להגיד כרגע אם החקיקה מובאת לכאן – אולי הכנסת יודעת, אולי יושב-ראש הכנסת – אם היא מובאת לכאן גם לא במסגרת חוק ההסדרים לקריאה ראשונה, בהקדם.

ישראל כץ: אם זה לא יקרה, הענף יכול להיקלע למשבר משמעותי, בלי קשר לתכנים, ופשוט יפקע רישיון הפעילות של כל העוסקים בענף הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שאלה נוספת לחברת הכנסת זנדברג, ולאחר מכן – עוד לכמה חברי כנסת.

תמר זנדברג: אדוני השר, תשובתך היא מאוד מאוד שלוות-רוח יחסית לקוצר הזמנים ומה שעומד על הפרק שאנחנו נמצאים בו.

ישראל כץ: אני מקווה שבמקום שאת באה ממנו לא רגילים ללבן דברים רציניים בצעקות.

תמר זנדברג: לא, לא, זה לא עניין של צעקות.

תמר זנדברג: אתה אפילו כשר הממונה לא יודע האם ההצעה תובא או לא תובא – הכנסת אולי יודעת.

תמר זנדברג: כלומר, אני לא אומרת את זה ברמת הצעקות אלא באמת כדי לשאול: יש לנו כאן מצב של שירות חיוני, שאני לא רואה איך אפשר כרגע לוותר עליו, של מוניות השירות, שמספק שירות תחבורתי לאנשים בקווים שאין להם כיסוי של תחבורה ציבורית, לאנשים מוחלשים, ויש לנו נתונים על כך.

תמר זנדברג: עוד חודש וחצי זה ה"דד-ליין" שכרגע אדוני מציב.

תמר זנדברג: ועדת הכלכלה, כמו שאנחנו יודעים, עמוסה כרגע עם פרקים מחוק התקציב וחוק ההסדרים.

תמר זנדברג: אני לא רואה איך חוק כזה יובא בחודש וחצי הקרוב ויעמוד בזמן.

תמר זנדברג: לנוכח זאת, נשאלת השאלה: האם יש כוונה, האם נשקלת האפשרות להעניק למוניות הקיימות – הפועלות, לא לכל הרישיונות, חלקם אנחנו יודעים שלא פעילים, לאלה שפעילות – איזו הארכה במסגרת הוראת שעה או משהו מן הסוג הזה על מנת שלא להכרית את הענף של השירות הזה?

תמר זנדברג: ואם לא – מה ייעשה בתוקף אחריותך כשר הממונה על מנת שהשירות לא ייפסק ופשוט ייפול על סף תהום ב-1 בינואר 2017?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מסעוד גנאים ודב חנין ביקשו לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: הם מאותה סיעה, ואני אתן להם, וגם חבר הכנסת מקלב שביקש אחריהם יקבל זכות לשאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אז בבקשה, בזה הסדר.

יולי יואל אדלשטיין: מסעוד גנאים, בבקשה, אחר כך דב חנין, ואחריו – אורי מקלב.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בשנת 2010 הגשתי שאילתה ובה ביקשתי לפתוח בית-תפילה למוסלמים וגם כנסייה לנוצרים בנתב"ג.

ישראל כץ: בתוך מוניות השירות?

ישראל כץ: חשבתי שהסעיף הוא על מוניות שירות.

ישראל כץ: לא ראיתי שאילתה כזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ישימו שם את המתפללים.

מסעוד גנאים: חדר תפילה למתפללים, למאמינים.

ישראל כץ: זאת אומרת, זה לא כל כך קשור – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא – – –

מסעוד גנאים: יש שם בית-כנסת, אבל יש עוד מאמינים, יש מוסלמים ויש נוצרים, וצריך שמשרדך ייתן להם את השירות הזה.

מסעוד גנאים: אז תשובתך בשנת 2011 – עכשיו עשיתי כמה חזרות – אמרת שבפיתוח טרמינל 3 הם מביאים בחשבון שייבנה בית-תפילה למוסלמים.

מסעוד גנאים: אבל אחר כך השבת לי שזה קשה מטעמים תכנוניים, לכן אולי בהרחבה הרביעית, מה שמכונה הזרוע הרביעית, אנחנו נתכנן בית-תפילה למוסלמים וגם כנסייה לנוצרים.

מסעוד גנאים: אז איפה העניין עומד?

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שהשר יודע היטב, על שאלות שקשורות ישירות לשאילתה תנסה לענות.

יולי יואל אדלשטיין: על דברים נוספים תוכל גם להעביר תשובה בכתב, אם תחפוץ בכך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, סוגיית מוניות השירות היא סוגיה חשובה ביותר.

דב חנין: אנחנו חייבים להבין שמוניות השירות הן חלק מרכזי מהפתרון.

דב חנין: זה אמצעי מאוד גמיש של תחבורה ציבורית; זה אמצעי משלים לרכבת, לאוטובוסים – אדוני דיבר על זה בתשובתו – וזה גם אמצעי מקדים.

דב חנין: לפעמים במקום שאין לי מספיק אנשים לאוטובוס אני שולח מונית שירות, ואנשים מתרגלים לקבל שירות של תחבורה ציבורית.

דב חנין: אחד הדברים שהנתונים של משרד התחבורה מראים הוא שזה גם תחום של תחבורה ציבורית שהציבור מאוד אוהב.

דב חנין: למרות כל הקשיים והבעיות אנשים אוהבים מוניות שירות, והם שבעי רצון מהשירות הזה.

דב חנין: המציאות בתחום הזה היא מאוד קשה, ואני מדבר על המצב הקיים היום, אפילו לפני הבעיה של החודש וחצי שכרגע אנחנו נמצאים בתוכה.

דב חנין: כי נעשה מהלך מאוד מבורך, אדוני השר, בשנה האחרונה במשרד התחבורה – הורדת מחירים, רפורמות במחירים; מהלך חשוב ביותר ומבורך.

דב חנין: אבל במוניות השירות המחירים נותרו אותם מחירים – אין להם הרי סובסידיות – והן מתקשות לעמוד בתחרות עם אמצעי התחבורה האחרים, וממילא המצב שם קשה.

דב חנין: אדוני דיבר על הפרק בחוק ההסדרים שבעיקרו הרצון להוסיף תחרות לענף הזה, אבל אם גם אלה שנמצאים היום יקרסו, אף אחד לא ייכנס ולא ירצה להתחרות בהם.

דב חנין: לכן, אדוני השר, השאלה שלי היא, האם אתם שוקלים במשרד, למשל בהסדרה של מוניות השירות, להחיל עליהן את הסדר ה"רב-קו"?

דב חנין: אני יודע שעומדת שאלת השבת, אבל ברמה הטכנית אין שום בעיה ליצור "רב-קו" שמונית שירות תפעל אתו בימי חול, ובימי שבת לא יפעל ה"רב-קו" הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: אין שום בעיה טכנית לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: האם אתם שוקלים כיוון כזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב, ואז נשמע את ההתייחסות של שר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, לפני כחודש וחצי ועדת המחירים החליטה להוריד את התעריף של המוניות ב-11%, ולמעשה עד היום הזה, אפילו כיום הזה, בחלק מהמוניות עדיין לא הורידו את המחיר, והם גובים מחירים מאוד מאוד גבוהים.

אורי מקלב: המשמעות לגבי הצרכנים זה עשרות, עשרות, עשרות מיליונים הפסד, מעבר לכך שההורדה עצמה הייתה כבר צריכה להיות, לפי עניות דעתנו, לפני הרבה זמן.

אורי מקלב: מה המשרד עושה כדי לבצע באופן ממשי את הורדת המחירים שיש לה השלכה ישירה על עלות הנסיעות במוניות לצרכנים?

אורי מקלב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: טוב, אדוני היושב-ראש, אני אתייחס למוניות השירות, ושאר השאילתות, באשר הן נשאלו, אני אתייחס אליהן לפי הנוהל.

יולי יואל אדלשטיין: בכתב.

ישראל כץ: בכתב או בדרך אחרת.

ישראל כץ: אם השאלות יועברו באופן מדויק למשרד, בוודאי תהיה התייחסות.

ישראל כץ: לגבי מוניות השירות, כפי שתיארתי את הרקע, הענף הזה היה ענף שהוקפא.

ישראל כץ: לפני קרוב לשנתיים ישבתי עם הנציגים של המוניות וגם בדקתי, והגענו למסקנה שחייבים לעשות רפורמה ותחרות.

ישראל כץ: היעדר התחרות לא רק שלא עזר לענף, אלא הוא ניוון אותו, משום שהתחרות האמיתית הייתה מול התפתחות שירות האוטובוסים, שבניגוד למה שמנסים להציג לא מעט, הוא מתקדם ומתפתח בצורה מרשימה, כולל הוזלה, כולל ריבוי קווים.

ישראל כץ: ולכן מוניות השירות שלא התאימו את עצמן לא קיבלו תחרות פנימית של מוניות שירות אבל הן קיבלו תחרות משמעותית מאוד מתחום האוטובוסים והרכבות והשילוב של כל הדברים.

ישראל כץ: ויש אזורים שלמים שהתקשו לעמוד בתחרות הזאת.

ישראל כץ: ולכן התחלנו בגיבוש רפורמה.

ישראל כץ: הרפורמה הזאת הייתה צריכה לבוא ליד ביטוי בחוק ההסדרים.

ישראל כץ: בשיחות עם משרד האוצר המסקנה הייתה שמאחר שזה תחום מאוד כולל, בעל השפעה על הכלכלה ועל השירות שניתן לאזרחים, היה מקום להכניס אותו לתוך חוק ההסדרים, וכך גיבשנו הצעת חוק שאושרה בממשלה, בוועדת השרים לחקיקה, ועמדה להיות מונחת בפני הכנסת.

ישראל כץ: דיברתי עם יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, שהוכיח את עצמו בלא-מעט תחומים כמי שטובת הצרכן הישראלי, האזרח, לנגד עיניו, בשיתוף פעולה עם משרד התחבורה, בלי קשר להתפלגויות פוליטיות, ולהפתעתי – ואני אומר, החוק הזה פוצל מחוק ההסדרים; אני לא ידעתי על זה, ואני אומר את הדברים כמו שהם – בלי שהחוק הזה יונח במהירות בפני הכנסת – אני אומר את זה גם לחברת הכנסת זנדברג, שהוסיפה ושאלה והציעה ואמרה – אי-אפשר להעביר חוקים בהוראת שעה אלא במסגרת רפורמה.

ישראל כץ: אם במסגרת הדיון ברפורמה היו מגיעים למסקנה, באופן מתואם ומשותף, הממשלה, ועדת הכלכלה, הכנסת, שבינתיים צריך הוראת שעה, אז היה מקום בהחלט לקדם יוזמה כזאת עד להבשלת כל התהליכים וגיבוש החוק והתהליך בכללותו.

ישראל כץ: כמי שליווה את הרפורמה ואת הדיונים המשפטיים והאחרים, אני מתקשה לראות מצב, כמו שאמרתי – איך אומרת חברת הכנסת זנדברג?

ישראל כץ: עכשיו נראה מה הם הקווים הפעילים המרוויחים, ונחוקק חוק מיוחד עבורם שיאפשר להם להמשיך לפעול בלי תחרות ובלי הקצאת קווים אחרים – מה שאנחנו לא מאפשרים לאחרים, שמשרד המשפטים התנגד בכלל להמשיך את זה מעבר ל-2016, וגם מבקר המדינה העיר את הערותיו לא-מעט פעמים.

ישראל כץ: אם זה במסגרת רפורמה שחשבנו עליה, שבה מתייחסים לכל מי שיש לו זיכיון בענף הזה – בדומה, למשל, לענף הרפת: יש מכסות חלב, רצו להוציא רפתנים מתוך הענף, להציע להם אלטרנטיבה, בין שהם מייצרים חלב ובין שהם לא מייצרים חלב, על מנת לשחרר את המכסה, להעביר אותה למקום יותר תחרותי, שהוא יותר גדול כביכול, ויכול לייצר בתנאים יותר יעילים.

ישראל כץ: הדברים האלה קורים בלא-מעט תחומים, גם מול הסכמים עם ארגוני עובדים, עם חברות ממשלתיות, כאשר מתגמלים עובדים על מנת להגביר תחרות.

ישראל כץ: ולכן, הרעיון היה להוביל רפורמה, להוביל את הוצאת כל הקווים להליך תחרותי, אבל להכניס ממד של המרה: מי שרוצה, בין שהוא פעיל, בין שהיה פעיל עד לפני שנה או עד לפני שנתיים או עד לפני שלוש שנים – זה לא חשוב, יש לו זיכיון של קו והוא רוצה להמשיך להפעיל אותו – הוא לא יקבל את ההמרה.

ישראל כץ: ובכך, בעוד כך וכך שנים, לפי נורמה שתיקבע בתוך החקיקה, הוא יצא לתחרות בלי לקבל המרה.

ישראל כץ: הוא מוותר על ההמרה היום בשביל להמשיך עוד כמה שנים.

ישראל כץ: מי שלא רוצה להמשיך, בין שהוא פעיל ובין שהוא לא פעיל, או בכל הגדרה שאי-אפשר כרגע לתת אותה, הוא יקבל אופציה להמרה, בדרך כלל במספר ירוק למונית רגילה.

ישראל כץ: היחס יצטרך להיקבע תוך כדי הליך החקיקה עצמו – האם זה אחד תמורת אחד, האם זה מינון אחר של הדברים – ואז הקו שלו יתפנה במסגרת כוללת של הכנסת תחרות לפי סקר שייעשה, שאנחנו נמצאים בתוכו בשיתוף הציבור, איפה יש צורך בקווי שירות.

ישראל כץ: וזה הליך שהיה יכול גם כן להחיל הוראת שעה שתאמר: אנחנו באמצע הליך.

ישראל כץ: אנחנו, עם הכנסת, נעביר הוראת שעה כרגע לגבי כולם, עד שנסיים את ההליך הזה.

ישראל כץ: נשלים אותו ונוציא את הכול לתחרות בדרך שציינתי שיש לה תקדים מענפים אחרים, שהיא יכולה גם לצלוח מכשולים משפטיים קיימים.

תמר זנדברג: – – –

ישראל כץ: כל ניסיון היום שלא במסגרת רפורמה שהוצעה ולא במסגרת חקיקה – אפילו לא בחוק ההסדרים – אלא שתובא חקיקה לקריאה ראשונה לפי הנוסח שקיים ותתחיל להיות נדונה, אז, אם תיגזר הוראת שעה מתוך הדיונים, זה יהיה דבר לגיטימי ומגובה חוקית, כי הוא מאפשר להכין את כל הענף לתחרות, והוא במסגרת התועלת האזרחית של הציבור שרוצה את השירות הזה.

ישראל כץ: לכן, התנאי ליכולת להוראת שעה או לדיון כולל על הענף הוא שאותה טיוטת חוק שאינה במסגרת חוק ההסדרים, תובא מייד לקריאה ראשונה.

ישראל כץ: אני מודה, וזה מה שאמרתי, שלמרות כל ההכנות שעשינו זה לא תלוי בי – פנינו כמשרד.

ישראל כץ: הכנסת, משרד האוצר או יושב-ראש הכנסת כאן, צריכים לקדם את התהליך הזה במהירות כדי שהענף לא יקרוס, כי אחרת, בינואר, כל מי שרוצה סוג כזה או אחר של שירות, לא יקבל אותו.

ישראל כץ: אין שום אפשרות.

ישראל כץ: אם התמונה הכוללת היא מורכבת מבחינה משפטית, וקובעים כאן נורמות שיש להן גם תקדים, ודאי שחקיקה חלקית ללא קריטריון וללא נורמות תהיה בלתי אפשרית.

ישראל כץ: הממשלה בוודאי לא תוכל להיות חלק מחקיקה כזאת, אף יועץ משפטי לא יאשר אותה גם.

ישראל כץ: לכן צריך בדחיפות ובמהירות להביא את אותה מתכונת שגיבשנו לקריאה ראשונה.

ישראל כץ: כמו שאני אומר, יהיו כאן דיונים, יוזמנו ארגוני המוניות.

ישראל כץ: יש מוניות בתל-אביב, יש מוניות בנתיבות ובכל מקום.

ישראל כץ: יש גוונים וסוגים וצרכים.

ישראל כץ: בינתיים גם מתבצעת הפעילות של בדיקה ועדכון איפה הצרכים, וביחד לבוא ולהסדיר את הענף הזה שמפרנס אנשים וגם מביא תועלת ציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, רק לידיעתך, מבחינת מצב החקיקה, ראיתי פשוט כותרת באחד מכלי התקשורת: נחשו מי הוציא את נושא מוניות השירות מחוק ההסדרים?

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני מודה באשמה, גם את הנושא הזה וגם עוד כ-30 ומשהו סעיפים הוצאתי מחוק ההסדרים, כי הכנסת לא יכלה לקבל את חוק ההסדרים במתכונתו, כפי שהוגש.

יולי יואל אדלשטיין: מתי זה יבוא לחקיקה רגילה?

יולי יואל אדלשטיין: תלוי במזכירות הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בימי שני מקבלים את רשימת החוקים שהממשלה מנסה – או רוצה – להעביר בכנסת, ואנחנו בוודאי נקבל את זה.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הודעתי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל השרים שהשיבו ולכל חברי הכנסת ששאלו.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3015/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – הגנה על ילדים נפגעי עבירות מין או אלימות בעת מתן עדות בבתי-המשפט), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון וקבוצת חברי כנסת – בבקשה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון תציג לנו את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בשם שרת המשפטים ישיב השר יובל שטייניץ.

יפעת שאשא ביטון: גבוה השר כץ.

יולי יואל אדלשטיין: כן, השר כץ אכן גבוה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, זה לא סוד שבשנה וחצי האחרונות אני למעשה עוסקת בצורה מעמיקה מאוד בנושא של פגיעות מיניות בילדים קטנים ובכלל בפגיעות פיזיות בילדים.

יפעת שאשא ביטון: נושא שהוא כואב.

יפעת שאשא ביטון: כואב דווקא מהמקום שבו קשה לנו מאוד מאוד לתת הגנה אמיתית לאותם ילדים חסרי ישע.

יפעת שאשא ביטון: החוק שאני מביאה היום בא ומנסה לסייע בעצם בהבאה לדין של מי שפוגע בילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: במציאות הנוכחית אנחנו לא מצליחים למצות את הדין עם מי שפוגע בילדים, והתוצאה היא שהילדים, באיזה מקום, הופכים להיות מופקרים.

יפעת שאשא ביטון: ההצעה בעצם מבקשת להתאים את תנאי העדות ואת בתי-המשפט לעדותם של ילדים קטנים.

יפעת שאשא ביטון: מה זה אומר?

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שמשך זמן המשפט לא יעלה על שנה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עדים היום למשפטים שנמשכים שלוש, ארבע וחמש שנים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא צריכה לספר לאף אחד על הסיוט המתמשך שעוברים לא רק הילדים אלא גם המשפחות שלהם בסיטואציות שכאלה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כך שהנאשם לא יוכל לקיים חקירה נגדית אל מול אותו ילד שנפגע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כך שמרגע שהוגש כתב-האישום, בתוך 90 יום יחל המשפט.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כך שעדות של ילד שמתחילה במועד מסוים, תסתיים באותו המועד ולא תיגרר עוד לכמה חודשים, כי בתקופה הזו נגזרת על הילד, שממילא מתמודד עם מציאות כל כך כואבת וקשה, נגזרת עליו שתיקה.

יפעת שאשא ביטון: המטרה היא בעצם לראות איך אנחנו מצליחים להביא למיצוי דין עם כמה שיותר אנשים שפוגעים בילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשתף אתכם במשהו: חזרתי ביום ראשון מכנס שקיימה מועצת אירופה בנושא מניעת פגיעות מיניות בילדים קטנים.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר לכם, ישבתי והקשבתי וגיליתי שלמרות כל מדיניות חוסר הפרגון שלנו והדכדוך העצמי שלנו, מדינת ישראל, מהבחינה הזו נמצאת במקום טוב מאוד: גם מבחינת החקיקה, גם מבחינת המוסדות, גם מבחינת ההיערכות.

יפעת שאשא ביטון: אלא מה?

יפעת שאשא ביטון: מסתבר שהקושי שלנו הוא ביישום של הדברים, או ביישום הנכון של הדברים; היכולת שלנו להביא באמת את כל החוקים ואת כל התשתיות ואת כל מה שקיים כיום כאיזה בסיס שיאפשר לנו גם להגיע לנקודת הסיום ולשים את היד על מי שפוגע בילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהצעת החוק הזו באה ונותנת איזה ממד יישומי, אפשרי, כדי לסייע שכל מה שכבר קיים במערכת יוכל להתקיים הלכה למעשה כשמדובר בילדים קטנים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות גם לצוותים של משרד המשפטים ושל משרד הרווחה שהיו שותפים בבנייה של החוק.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת ירדנו לפרטי-הפרטים.

יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, תעזרו לי לעשות צדק עם הילדים שלנו ותצביעו בעד החוק.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שנשמע את תשובת השר, אבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, אבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לקדם כעת בברכה אורח נכבד המבקר היום במשכן הכנסת, שהתקבל הבוקר בטקס רשמי ומכבד אותנו כעת בנוכחותו במליאה, בראש משלחת גדולה ומרשימה, ביציע האורחים, יושב-ראש בית-הנבחרים של צ'כיה מר יאן המאצ'ק ומשלחתו.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) במשלחת, נציין, נמצאים גם יושב-ראש ועדת ההגנה, יושב-ראש ועדת הבריאות, סגן יושב-ראש הפרלמנט וחברי פרלמנט רבים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך הבא, אדוני הנכבד, לירושלים, בירת ישראל המאוחדת, וברוך הבא אלינו למשכן הכנסת – לבה הפועם של הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, צ'כיה היא אחת הידידות הקרובות ביותר של ישראל בעולם, ושיתופי הפעולה בין מדינותינו בתחומי הכלכלה, הביטחון, התרבות, המדע, החינוך והבריאות מפותחים וחשובים מאוד לשני העמים.

יולי יואל אדלשטיין: בית-הנבחרים הצ'כי, בראשותך, אדוני, הוכיח בשנים האחרונות בכמה הזדמנויות את יחסו החם למדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כך היה כשהבית דחה את המלצת האיחוד האירופי לסמן מוצרים מיהודה ושומרון, וכן רק לפני כמה שבועות, כשאימצתם הצהרה השוללת את ההחלטה האבסורדית של אונסק"ו המתכחשת לקשר בין העם היהודי לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מבקשים לברך אתכם גם על עמדתכם ותרומת

יולי יואל אדלשטיין: כם במאבק נגד האנטישמיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח שהידידות בינינו מתבטאת גם בפעילות מתמדת של קבוצות הידידות הפרלמנטריות בשני הפרלמנטים.

יולי יואל אדלשטיין: אצלנו הקבוצה היא בראשות חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: שמחנו לארח בספטמבר האחרון את קבוצת הידידות של בית-הנבחרים הצ'כי, ובפברואר הקרוב נוציא משלחת לצ'כיה לצורך דיאלוג בין-פרלמנטרי ראשון בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: במקביל, אנחנו פועלים לחזק את הקשר גם בין מטות הפרלמנטים, באמצעות הקמת קבוצת ידידות של עובדי הכנסת עם בית-הנבחרים הצ'כי.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע ששיתופי הפעולה הפרלמנטריים ימשיכו לחזק את היחסים בין המדינות, וגם יעזרו לשני הצדדים להתמודד עם אתגרי הפנים שלהם ולשרת את הציבור שלהם באופן אפקטיבי יותר.

יולי יואל אדלשטיין: הקשר בין צ'כיה לישראל ובין שני העמים הוא ארוך-שנים.

יולי יואל אדלשטיין: כהמחשה לכך אני מבקש להזכיר כאן, אדוני, אישה מיוחדת שהלכה לעולמה שלשום והובאה למנוחות לפני זמן קצר.

יולי יואל אדלשטיין: שמה טטיאנה הופמן, ילידת פראג, שהגיעה לישראל בצעירותה כדי לקבל פרס על עבודתה העיתונאית ברדיו הממלכתי של פראג.

יולי יואל אדלשטיין: ממש למחרת הגעתה לכאן פלש הצבא הסובייטי לצ'כיה, והיא החליטה להשתקע בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: טטיאנה הייתה עיתונאית מן המעלה הראשונה, עורכת חדשות חוץ ברדיו ובטלוויזיה שלנו ואישה נעימה ומיוחדת במינה.

יולי יואל אדלשטיין: היא הייתה דוגמה ומופת לזיקה התרבותית שבין מדינותינו, ואנו מבכים את לכתה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מודים לך ולמדינתך, אדוני יושב-ראש בית-הנבחרים הצ'כי, על יחסכם החם לישראל.

יולי יואל אדלשטיין: באותה הזדמנות אני רוצה להודות לשני השגרירים, השגריר שלנו בצ'כיה ושגריר צ'כיה בישראל, על תרומתם החשובה ליחסים בין המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הכנסת וחבריה אני מאחל לכם ביקור פורה ומוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים אתם בבואכם.

יולי יואל אדלשטיין: מותר למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע כעת את תשובת הממשלה על הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון).

יולי יואל אדלשטיין: בשם שרת המשפטים, ימסור את תשובת הממשלה השר יובל שטייניץ.

יובל שטייניץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מקריא את התשובה בשמה של שרת המשפטים, כפי שציינת.

יובל שטייניץ: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים), של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון ואחרים, באה לשפר את הסדרי החקירות של ילדים בבתי-המשפט בהקשרים שונים, לרבות הזכות למלווה, איסור חקירה נגדית בידי הנאשם, עדכון סעיף מינוי חוקרי ילדים והגבלת מועדים לפתיחת המשפט, המועדים להעדת ילדים והמועדים למתן פסק-דין.

יובל שטייניץ: הצעה זו מתבססת חלקית על הצעה משנת 2008, שהייתה תוצר של צוות בין-משרדי שישב על המדוכה בנושא.

יובל שטייניץ: מבחינה עקרונית עיקרי ההצעה נכונים וראויים.

יובל שטייניץ: עם זאת, בשל הזמן שחלף מאז ישיבות הצוותים המקצועיים, וכן לאור סעיפים חדשים שלא נכללו בהצעה המקורית, יש מקום לאפשר לגופים הרלוונטיים, כגון הסנגוריה הציבורית, הנהלת בתי-המשפט, המשטרה, הפרקליטות ומשרד הרווחה, להשמיע את הערותיהם ולוודא שכל האמור בהצעה אכן ניתן ליישום.

יובל שטייניץ: לפיכך, הוחלט שההצעה תקודם בהסכמת משרדי המשפטים, העבודה והרווחה, ביטחון פנים ובריאות ובתיאום עם משרד האוצר.

יובל שטייניץ: אם חברת הכנסת הנכבדה שאשא ביטון מסכימה לתנאים האלה, הממשלה תומכת בהצעת החוק שלך.

יובל שטייניץ: מסכימה?

יפעת שאשא ביטון: כן.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר שטייניץ.

יובל שטייניץ: אני מבקש לתמוך.

יובל שטייניץ: הממשלה מציעה לתמוך בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – הגנה על ילדים נפגעי עבירות מין או אלימות בעת מתן עדות בבתי-המשפט), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50

טלי פלוסקוב: נמנעים – אין

טלי פלוסקוב: בעד – 50 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) (תיקון – הגנה על ילדים נפגעי עבירות מין או אלימות בעת מתן עדות בבתי-המשפט), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

יוסף ג'בארין: אפשר להוסיף אותי?

טלי פלוסקוב: לא שמעתי.

יוסף ג'בארין: לא הספקתי.

טלי פלוסקוב: לא הספקת?

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת ג'בארין גם הוא תומך בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: גם חברת הכנסת נורית קורן תומכת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3255/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מהעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: אני לא רואה אותו כאן.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אז זה לא עולה, רבותי.

טלי פלוסקוב: ברגע שחבר כנסת לא נמצא באולם להציג את הצעת החוק – –

עליזה לביא: זאת הצעת חוק מאוד חשובה.

טלי פלוסקוב: – – אף שהחוק מאוד מאוד מאוד חשוב – – –

עליזה לביא: זאת הצעת חוק מאוד חשובה, גברתי.

עליזה לביא: אולי אפשר לאחר אותה?

יואל חסון: אי-אפשר לתת לרועי?

עליזה לביא: אז אפשר אולי לשנות את סדר-היום.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

עליזה לביא: אפשר להציג במקומו?

עליזה לביא: אני לא חתומה, לצערי.

טלי פלוסקוב: לא, רק היוזמים יכולים להציג את החוק.

טלי פלוסקוב: אגב, אחד מהיוזמים כן יכול להציג את החוק.

טלי פלוסקוב: תבדקו בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא, זה יורד מסדר-היום?

אורלי לוי אבקסיס: אז אני אציג.

טלי פלוסקוב: רגע, חבר הכנסת רועי פולקמן חתום שני על הצעת החוק הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא גם אצלי.

טלי פלוסקוב: כן, אורלי לוי אבקסיס חתומה.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, היות שאיתן כבל הוא המציע והיא מוצמדת, היא לא יכולה לדבר.

טלי פלוסקוב: לא, היא לא מוצמדת.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מוצמדת, אני יוזמת אתו.

טלי פלוסקוב: ההצעה של רועי פולקמן מוצמדת.

טלי פלוסקוב: היא אחת היוזמות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס תנמק כאחת היוזמות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנצלת את הבמה הזאת כי אני יודעת שחבר הכנסת איתן כבל – נושא המילואים כל כך חשוב לו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא היוזם של החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יוזמים יחד אתו.

אורלי לוי אבקסיס: מאחר שברור לי שאם החוק הזה לא יוצג על-ידי אחד היוזמים אז זה יוסר מסדר-היום – וחבל לנו שכך יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: חוק עבודת נשים, בעצם תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג: לא צריך להכביר מילים ולהסביר שכל האילוצים, כל אותן עבודות, כל אותה השגחה על הילדים, שנשארת בעצם בידי אחד מההורים, אותה אישה, שנאלצת גם לצאת למקום העבודה, גם לאסוף את הילדים, גם לארגן אותם – אני בתור אימא לארבעה ילדים אומרת לכם שבעלי עושה לא פחות ממני, אם לא יותר, בכל מה שקשור לתפעול השוטף של הבית.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזאת בעצם באה להגן, או באה להקל על בת-הזוג כאשר בן-זוגה, הבעל, הולך לשירות מילואים כדי להגן על המדינה, כדי לתרום את חלקו, ואי-אפשר להשאיר בעצם בנקודת זמן כזאת את האם לשאת בכל המטלות בלי להתחשב.

אורלי לוי אבקסיס: כי בסופו של דבר שעת עבודה לפעמים מגיעה לשעת השחרור של הילדים ממערכת החינוך, וכאשר זה קורה צריך לשבור את הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם יש משפחה רחבה ואם יש עזרה מהקהילה או מהזולת, הדבר הזה בא על פתרונו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאשר מדובר באמת על משפחות שבהן שני בני-הזוג נושאים בנטל של גידול המשפחה, אנחנו לא רוצים אפילו לסכן את ההכנסה של בת-הזוג.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יותר מכך, לא רוצים להגיע למצב שהילדים יוזנחו.

אורלי לוי אבקסיס: אם הדילמה היא האם לצאת מהעבודה מוקדם יותר או להגיע מאוחר יותר, כדי לאסוף את הילדים או לפזר אותם במוסדות החינוך, או כדי לקחת אותם למרפאה – כי אין מי שיישא בנטל יחד בגלל ההתגייסות הלאומית הזאת לשירות מילואים – מן המעט שהמדינה יכולה לעשות זה לנסות להקל.

אורלי לוי אבקסיס: אז ככה אנחנו מבטיחים גם את השמירה על מקום העבודה של בת-הזוג – כי הרי אנחנו יודעים שהיום גם נשים עושות מילואים, אז גם של בן-הזוג בתקופה הזאת – ולהכיר תודה ולא להעניש את מי שבוחר לתרום למדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד שוב: החוק הזה שיזם איתן כבל, שהוא יושב-ראש השדולה למען המילואים בכנסת ישראל – וכל הקרדיט מגיע לו.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה להיות חלק מהיוזמים ושמחה על כך שהוא גייס אותי להיות חלק מהיוזמים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכם, אנא, תמכו בחוק.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1710/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, יש לנו הצעה מוצמדת: הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: יש לך עד שלוש דקות להציג את ההצעה שלך.

רועי פולקמן: רגע, מותר לי?

טלי פלוסקוב: מותר מה?

רועי פולקמן: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: הוא לא חתום.

קריאה: – – – משום שאיתן היה – – –

טלי פלוסקוב: אבל זו רק קריאה טרומית.

טלי פלוסקוב: לברך נותנים אחרי קריאה שנייה ושלישית.

קריאה: נותנים גם אחרי הראשונה, אבל זה – – –

קריאה: הסתדרנו.

טלי פלוסקוב: על-פי בקשתו של חבר הכנסת רועי פולקמן, יש לו זכות – יוזם הצעת חוק רשאי להסמיך חבר כנסת אחר לעניין הוראות סעיף זה, כלומר להציג את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שאתה היית עסוק בדברים חשובים מאוד מאוד, ולכן כולנו – – –

איתן כבל: חשובים מאוד.

איתן כבל: בענייני דיומא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מודה לרועי פולקמן – תודה – שהצמיד את הצעת החוק.

איתן כבל: אני אומר את זה כיוון שמדובר בהצעת חוק שאני עמל עליה כעשר שנים.

איתן כבל: היא כבר עברה פה בטרומית.

איתן כבל: זאת הצעת חוק שאני רואה בה סוג של אתגר אישי גם לנו, חברי הכנסת, ולשמחתי, הצלחנו להביא אותה לסף סיום.

איתן כבל: אני רוצה להסביר במה דברים אמורים.

איתן כבל: מספר חיילי המילואים המשרתים – בוודאי אלה הקרביים, חבר הכנסת שלח – הולך ומתמעט.

איתן כבל: הוא כמעט לא מתקיים יותר.

איתן כבל: מספר ימי המילואים, לצערנו – מי כמוך יודע – הולך ומתמעט.

איתן כבל: אני מקווה שבסוף הסיבה תהיה שהגענו סוף-סוף לשלום.

איתן כבל: אבל זה לא מסיבות של שלום, חבר הכנסת עמר בר-לב.

איתן כבל: משפחות חיילי המילואים – אין כמעט בשום מקום הטבה ממשית אמיתית.

איתן כבל: ומי שמשרת, והוא חלק ממערך המילואים, לא מבין עד כמה מקומה של משפחה חזקה בתוך הסיפור הזה הוא אבן יסוד.

איתן כבל: לא מבינים עד כמה כיום, למשל, מפקדים שמבקשים מהם להתקדם בסולם הדרגות, עקב עניינים משפחתיים – לא חס וחלילה בעיות במשפחה, אלא היכולות להתנהל גם מול מקום העבודה וגם מול המשפחה – גורמים לכך שהם לא יהיו חלק מהתהליך הזה.

איתן כבל: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני שמח.

איתן כבל: התודה, לפני המדינה, צריכה להיאמר לשרגא ברוש, נשיא התאחדות התעשיינים, כי בלעדיו החוק הזה לא היה מגיע לקצה הדרך.

איתן כבל: לא בזכות המדינה כאן.

איתן כבל: המדינה רק באה ואמרה, הרגולטור מגן.

איתן כבל: כי מה העניין?

איתן כבל: נשיא התאחדות התעשיינים, באמת במעשה גדול, בא ואמר, שבעניין המסוים הזה אנחנו מוכנים לספוג את העלות של השעה הזאת בעבור החייל ובעבור רעייתו.

איתן כבל: המשמעות של החוק היא שכשהבעל – ודרך אגב, זה כך גם אם האישה במילואים או בן-זוג חד-מיני במילואים.

איתן כבל: שיהיה ברור: זה נוגע לכולם בעניין הזה – היא תוכל לבחור אם להגיע לעבודה שעה מאוחר יותר או לצאת ממקום העבודה שעה מוקדם.

איתן כבל: אין לכם מושג איך זה לראות גדוד מילואים בשעת הבוקר או בשעת הצהריים כמו תחנת מוניות; מדברים בתוכם את השיח הזה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר שאם בעבר ההורים שלנו יכלו לשמור על הילדים שלנו, כיום זה כבר לא יכול להתקיים.

איתן כבל: בחלק ניכר מהבתים, ההורים הם חלק ממערך העבודה.

איתן כבל: לכן, ברשותכם, אני רוצה להודות מעומק הלב גם לשר האוצר שנתן את הרוח הגבית, לעופר מרגלית שנתן לי פה את הרוח הגבית מהאוצר, לנח הקר שליווה אותי, וגם לשר האוצר, שבעניין הזה הוא הראשון שבאמת נתן את הדחיפה שהחוק הזה יצא מן הכוח אל הפועל.

איתן כבל: אני פונה אליכם – זה חוק שאני שואל את עצמי, איך לא חוקקנו אותו עד היום?

איתן כבל: תודה לכם כבר מראש על התמיכה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, בשם הממשלה ישיב לנו השר שטייניץ.

טלי פלוסקוב: השר שטייניץ?

טלי פלוסקוב: אדוני השר.

טלי פלוסקוב: אדוני, נשמח לשמוע את תגובתה של הממשלה.

יובל שטייניץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מקריא את התשובה בשמו של שר העבודה והרווחה חיים כץ: הצעת החוק מבקשת לתת זכות לעובדת המועסקת במשרה מלאה, אימא לילד, להיעדר מהעבודה כשבן-זוגה שוהה במילואים.

יובל שטייניץ: סעיף 7 לחוק עבודת נשים קובע את הנסיבות שבהן עובדת רשאית להיעדר מהעבודה בתקופות שונות, כגון היעדרות לאחר תקופת הלידה, היעדרות בתקופות ההיריון, היעדרות לצורך טיפולי פוריות ועוד.

יובל שטייניץ: החלטת הממשלה היא לתמוך בהצעה בנוסח שהוסכם עם המציע, השונה מהנוסח המקורי של הצעת החוק, ובכפוף לכך שהליכי החקיקה ייעשו בהסכמה עם משרדי הביטחון וראש הממשלה ובתיאום עם משרדי האוצר, העבודה והרווחה וביטחון הפנים.

יובל שטייניץ: בהצעה המוסכמת מבקשים לקבוע, כי עובדת במשרה מלאה, שהיא בעלת מחויבות משפחתית – כלומר שנמצא עמה ילד שגילו מתחת ל-13 שנים – תהא רשאית להיעדר מהעבודה שעה אחת בכל יום, באותה תקופה שבה בן-הזוג שלה שוהה במילואים, ובלבד שניתנה למעסיק הודעה על כך.

מיקי לוי: למה השר מוגבל לעשר דקות?

מיקי לוי: אדוני השר – – –

קריאה: – – – אתה צועק?

קריאות: – – –

יובל שטייניץ: מה הבעיה?

קריאה: – – – עשר דקות.

קריאה: אני רוצה הודעה אישית.

יובל שטייניץ: לא, אבל הפריעו לי, יש לי זמן פציעות, עכשיו עיכבו אותי כמה דקות.

יובל שטייניץ: אני יכול להמשיך, גברתי היושבת-ראש?

טלי פלוסקוב: כן, אדוני השר, אני מוסיפה לך עוד דקה בגלל כל הבלגן.

טלי פלוסקוב: יש לך עוד שש דקות – – –

יובל שטייניץ: נראה לי שמגיע לי זמן פציעות קצת יותר ארוך, אבל ניחא.

טלי פלוסקוב: בוא נראה.

יובל שטייניץ: ההצעה המוסכמת מבקשת לקבוע, כי עובדת במשרה מלאה שהיא בעלת מחויבות משפחתית, כלומר, שיש עמה ילד שגילו מתחת לגיל 13, תהא רשאית להיעדר מעבודתה שעה אחת כל יום בתקופה שבן-זוגה שוהה במילואים.

יובל שטייניץ: זה בתנאי שניתנה למעסיק הודעה על כך, ובתנאי שתקופת המילואים של בן-הזוג לא תפחת משישה ימים רצופים.

יובל שטייניץ: אמור מעתה: אם הילד שבו מדובר הוא מעל גיל 13, או שבן-הזוג משרת במילואים בין יום לחמישה ימים – פחות משישה ימים רצופים – ההצעה הזאת לא חלה.

יובל שטייניץ: כעת מוצע להחיל הוראת חוק זו – או ההצעה הזאת – אם היא תעבור בכנסת, גם על עובד אשר בת-זוגו שוהה בשירות המילואים.

יובל שטייניץ: כפי שידוע לכולנו, גברתי היושבת-ראש, יש גם נשים חיילות וקצינות שנקראות – – –

יואל חסון: סליחה, הזמן שלו מוגבל, גברתי.

טלי פלוסקוב: אדוני, אנחנו רואים את השעון, השר התחיל ב-12:16.

טלי פלוסקוב: אתה יודע, כסגן יושב-ראש הכנסת, שכששרים כאן, אנחנו לא מפעילים את השעון, אבל אנחנו רושמים שעה, מתי הוא התחיל.

טלי פלוסקוב: ואם אתם תמשיכו להפריע לשר, אני אאריך לו עוד.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יובל שטייניץ: אני התבלבלתי מקריאת הביניים של יואל חסון, אז אני אתחיל את הפסקה הזאת מהתחלה.

יובל שטייניץ: אי-אפשר לחתוך פסקה באמצע, יואל, זה לא רציני, לא יזכרו מה היה בתחילת הפסקה עד סופה.

יואל חסון: – – –

יובל שטייניץ: אני בטוח.

יובל שטייניץ: ההצעה המוסכמת מבקשת לקבוע כי עובדת במשרה מלאה שהיא בעלת מחויבות משפחתית – מהי מחויבות משפחתית לצורך החוק הזה?

יובל שטייניץ: היא מוגדרת כמי שיש לה ילד, כמובן או ילדה, שגילם 13 שנים ומטה.

יובל שטייניץ: מעל 13 שנים לא רואים את זה כמחויבות משפחתית לצורך החוק הזה.

יובל שטייניץ: ובכן, עובדת כזאת – אדוני, חבר הכנסת כבל, בהזדמנות זאת אני מברך אותך על הצעת החוק החשובה והנכונה הזאת.

יובל שטייניץ: שמחתי לתמוך בה בוועדת השרים.

יובל שטייניץ: אני חושב שנושא המילואים שנים רבות לנגד עיניך, כמי שעושה מילואים.

יובל שטייניץ: אתה עדיין עושה מילואים, למרות גילך המתקדם?

יובל שטייניץ: יישר כוח.

יואל חסון: איפה אתה רואה גיל מתקדם פה?

יובל שטייניץ: מה?

יואל חסון: איפה אתה רואה פה גיל מתקדם?

יובל שטייניץ: תשמע, יואל, אני ואיתן המון שנים פה ביחד – –

יואל חסון: גם אני.

יובל שטייניץ: – – ואני מניח הנחה פילוסופית-מתמטית, שאולי היא נכונה ואולי היא לא נכונה, שכל שנה שאני מזדקן, איתן מזדקן לפחות – אם אני מזדקן ב-12 חודשים, עליו עוברים לפחות עשרה או 11 חודשים, כן?

יובל שטייניץ: הפער – חודשיים.

יואל חסון: יש הבדל בגנטיקה, אין מה לעשות, זו גנטיקה אחרת.

יובל שטייניץ: אה, תימנים מזדקנים בחודשיים כל שנה ואשכנזים ב-12 חודשים כל שנה?

יובל שטייניץ: מה?

יואל חסון: וזו לא פילוסופיה.

יובל שטייניץ: זה לא פילוסופיה, זה מדע אמפירי עובדתי, זה על בסיס של אובזרבציה.

יואל חסון: חד-משמעי.

יובל שטייניץ: זה מחקר שעשית.

יואל חסון: מעמיק.

יואל חסון: מעמיק מאוד.

יובל שטייניץ: מעמיק.

יובל שטייניץ: אין לי ספק שמעמיק מאוד.

יובל שטייניץ: ובכן, איתן, ברכות על הדבר הזה.

יובל שטייניץ: כיום פחות ופחות אנשים משרתים במילואים, בטח בקרבי במילואים.

יובל שטייניץ: אנחנו זקוקים להם, וטוב עושה המדינה שהיא מסייעת להם ולבני ובנות זוגם – איתן – ואפילו, לדעתי, החוק הזה חשוב לא רק מבחינת השעה אלא מבחינת המסר, שמי שעושה מילואים, מתחשבים בו ובמשפחתו.

יובל שטייניץ: המדינה יודעת להכיר בזה, המדינה יודעת להחזיר טובה, המדינה יודעת להקל, המדינה מבינה שיש לה חוב מיוחד, ולא רק כלפי מי שעושה את המילואים אלא גם כלפי בני משפחתו.

יובל שטייניץ: כי הרי כשגבר או אישה נושאים בנטל המילואים, במידה רבה המשפחה כולה נושאת בנטל המילואים.

יובל שטייניץ: אני זוכר את אשתי עם שלושה ילדים קטנים בבית, תקופות של שבועות, לפעמים חודשים של מילואים, בארץ או בלבנון.

יובל שטייניץ: זה היה קשה מאוד גם לעבוד וגם לטפל בשלושה ילדים קטנים בלי שהבעל בבית.

יובל שטייניץ: אז בצדק ההצעה שלך היא בזמן הנכון, במקום הנכון.

יובל שטייניץ: חבל שהיא לא באה קודם, אבל היא בהחלט טובה.

יובל שטייניץ: לכן ציינתי גם שההצעה הזאת תחול גם על גבר עובד שבת-זוגו עושה שירות מילואים.

יובל שטייניץ: אומנם לא הרבה נשים עושות שירות מילואים, אבל יש – – –

איתן כבל: אבל יש.

מנואל טרכטנברג: הבת שלי.

יובל שטייניץ: גם החברה של בני עושה לפעמים שירות מילואים, די ממושך.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, יש לך עוד דקה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם.

יובל שטייניץ: אני נאלצתי פה להגיב על קריאות ביניים, אבל אני אחתור לסיום.

יובל שטייניץ: מצוותך – לסיים.

יובל שטייניץ: עוד נקבע, כי היעדרות זו לא תנוכה מהשכר – או יותר נכון, איתן, לכתוב שבעקבות היעדרות זו לא ינוכה מהשכר של בן או בת הזוג.

יובל שטייניץ: והיא באה נוסף על היעדרויות אחרות או הפסקות מותרות אחרות שקבועות בדין.

יובל שטייניץ: אני השתתפתי, איתן, בדיון בוועדת שרים לחקיקה, ואני רוצה לבשר לך – איתן, אני רוצה לבשר שוועדת השרים החליטה לתמוך בהצעת החוק, בכפוף לתיאום שדיברתי עליו קודם, בכפוף להסכמה של משרד הביטחון, משרד ראש הממשלה – כי זה קשור לגופים מסוימים במשרד ראש הממשלה – ובתיאום עם משרדי האוצר, העבודה והרווחה וביטחון הפנים.

איתן כבל: מקובל.

יובל שטייניץ: אם איתן מסכים לתנאים הללו – –

איתן כבל: מוסכם.

יובל שטייניץ: – – אז אני רוצה לברך אותך ולברך את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שהציגה פה את הצעת החוק כדי שהיא לא תיפול וכדי שהתרגיל של האופוזיציה יימשך ויהיה לנו פה איזה delay של 10–20 דקות.

יובל שטייניץ: אורלי, תודה על השירות לקואליציה.

מרב מיכאלי: כמה זמן?

מרב מיכאלי: אדוני, למה – – – להמשיך לדבר יותר מעשר דקות – – –

קריאות: – – –

דב חנין: – – –

יובל שטייניץ: תירגעו, אני מסיים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לבקש מהכנסת, בכפוף להסתייגויות – – –

יואל חסון: צריך לסיים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, הוא חותר לסיום כבר – – –

דב חנין: – – –

יובל שטייניץ: אני משתדל לסיים.

יובל שטייניץ: תנו לי לסיים.

יובל שטייניץ: דב חנין, ד"ר דב חנין, אני בדיוק רוצה לסיים, אבל קריאות הביניים שלכם מונעות ממני את המשפט האחרון, שבא לסיים.

יובל שטייניץ: אני אבקש מהכנסת, אדוני, בשם הממשלה, בשם שר העבודה והרווחה חיים כץ, לתמוך בהצעת החוק של איתן כבל, בכפוף להסכמות לתיאומים שדובר עליהם עם המשרדים השונים.

יובל שטייניץ: אני רוצה לברך אותך, איתן, ולהודות לך על דאגתך זה שנים לרווחתם ולטובתם של משרתי המילואים.

יואל חסון: תסיים כבר את הנאום שלך, די.

יובל שטייניץ: מה?

יואל חסון: יובל, הוא כבר מזדקן בנאום שלך, די.

יואל חסון: מחודשיים זה הפך לשישה חודשים.

יובל שטייניץ: עכשיו אתה מפריע לי לרדת מהדוכן.

יובל שטייניץ: אני יורד מהדוכן, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, לסיים.

יובל שטייניץ: מילאתי את תפקידי הכפול – להציג את תשובת הממשלה על הצעת החוק – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יובל שטייניץ: – – ולשרת גם בתפקידי כחבר בקואליציה.

יובל שטייניץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, גם קריאות הביניים, גברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי, זה לא בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בחיים לא הפסקתי, גם אם זה חבר כנסת שהוא יומיים בכנסת, כשצועקים לו קריאות ביניים ומפריעים לו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: המזכירות אכן ערוכה, ואנחנו נתחיל בהצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, גם בהצבעה שמית נא לשמור על שקט באולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, יש לנו שני חוקים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע הצבעה שמית – בינתיים רק לגבי החוק הזה התקבלה הבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: גם ביקשנו כבר על השנייה?

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, אז על שתי ההצעות תהיה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, מצביעים על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי כנסת, שמספרה פ/3255.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש לעצור לשנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת בגין, חבר הכנסת בגין, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש וחבר הכנסת רוזנטל, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו בעיצומה של הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך מדברים על משיכת זמן.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, חבר הכנסת עודה?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה, שלוש פעמים צריך לקרוא בשמך?

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רוצה לדבר עם השר, תקבע אתו פגישה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין, אתה, אתה לא שומע אותי?

יולי יואל אדלשטיין: אני ביקשתי לשבת, אני ביקשתי לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי תמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – בעד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – בעד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – בעד יריב לוין – בעד יעקב ליצמן – בעד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – אינה נוכחת ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – בעד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא בשמות חברי כנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – בעד דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד מיקי רוזנטל – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, האם יש מישהו או מישהי באולם שלא קראו בשמו או בשמה ומעוניינים להשתתף בהצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: אין כאלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת צחי הנגבי, השר צחי הנגבי, לפי המימיקה והבעת הפנים מודיע לפרוטוקול שהוא הצביע נגד החוק כשהתכוון להצביע בעד החוק, אבל אנחנו לא נוכל לשנות את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעתך נרשמה בפרוטוקול הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לספור את הקולות ולהגיש לי את התוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – זכות להיעדר מעבודה בעת שירות מילואים של בן-הזוג), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת – 79 הצביעו בעד החוק, אחד מתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: ישנה גם הצעת חוק זהה, פ/1710, שהיא מוצמדת להצעת החוק הראשונה – הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת, גם בהצעה הזאת הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – בעד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלי בן-דהן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יהודה גליק – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – בעד צחי הנגבי – בעד יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו משתתף בהצבעה אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – בעד יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – בעד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – בעד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת וחברות הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד מיכאל אורן – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – בעד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח ירון מזוז – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת רועי פולקמן – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, האם יש מישהו באולם שמעוניין להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון?

אילן גילאון: בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חבר הכנסת) אילן גילאון – בעד

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד מישהו?

נאוה בוקר: בעד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נאוה בוקר – בעד יצחק הרצוג – בעד יגאל גואטה – בעד

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי המזכירה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מבקש לחזור למקומות ולשבת – עוד מעט נעבור להצעות הבאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – זכויות עובד שבן-זוגו משרת שירות מילואים בנסיבות חירום), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי כנסת: 62 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת חוק זו עברה בקריאה טרומית, ותועבר גם היא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1973/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק ההסדרה, התשע"ה–2015, שמספרה פ/1973/20, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: תשיב במשולב – יש כמה הצעות – על כולן, שרת המשפטים איילת שקד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, שרים, שרות, חברי הכנסת, אתחיל מהסוף.

יואב קיש: בטוח שתהיה פה ביקורת בבית הזה, כאילו החוק הזה הוא מסלול עוקף-בג"ץ.

יואב קיש: קודם כול אני רוצה לומר ברמה האישית: לא כך הדבר, לא זו הייתה הכוונה, ולתפיסתי, ההפרדה היא ברורה: הבית הזה, בית-המחוקקים, הוא זה שמחוקק, הוא זה שקובע את המדיניות, ובגלל זה הוא הבית שנבחר על-ידי כל העם.

יואל חסון: לא כל העם.

יואב קיש: על-ידי כל העם.

יואב קיש: גם אתה, חבר הכנסת חסון, נבחרת וקיבלת מנדט מהעם.

יואב קיש: בג"ץ תפקידו – כיוון שאין לנו חוקה עדיין – לשמור על המדיניות הזו של החוקים, לפתור – לפעמים יש מצב שבו חוקים מתנגשים, ולתת עדיפות לחוקים מסוימים, שהגדרנו אותם כחוקי-יסוד, כחוקים שהם חשובים אולי יותר מאחרים.

יואב קיש: דווקא הצורך לכבד את החלטות בג"ץ מחייב אותנו לחוקק את חוק ההסדרה.

אוסאמה סעדי: זה חוק עוקף-בג"ץ.

יואב קיש: זה מהסיבה הפשוטה: אנחנו חייבים לייצר בהירות משפטית סביב נושא הקרקעות ביהודה ושומרון, בדיוק כפי שקיימת בהירות משפטית סביב נושא הקרקעות במדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: – – –

יואב קיש: את המציאות של אותה בהירות משפטית, הבית הזה יקבע ויחליט – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יואב קיש: הבית הזה יחליט.

קריאה: – – – בג"ץ.

יואב קיש: בתי-המשפט, כולל בג"ץ, יהיו כפופים לחוקים שהבית הזה מחוקק.

אוסאמה סעדי: – – – עוקף-בג"ץ – – –

יואב קיש: בג"ץ יפעל לפי החוקים שאנחנו נחוקק.

יואב קיש: ולמה החוק הזה צודק.

יואב קיש: החוק הזה למעשה מסדיר בצורה הכי טובה את אותם מקרים – וחשוב לי להדגיש את זה – את אותם מקרים שבהם קרקע בתכנון ממשלתי ובתום לב יועדה להקמת יישוב, עברו שנים רבות, ובמקרים רבים יש עוררין על ההחלטה הזאת.

יואב קיש: ואז – כמו שאגב במדינת ישראל – יש אפשרות במקומות האלה, למען הקמת יישובים, לנוהל של הפקעת קרקעות ופיצוי הולם, והחוק מסדיר פיצוי הולם לאותם בעלי קרקעות, אם יימצאו, אם בקרקע חלופית, אם בכסף.

רויטל סויד: ואם הם לא מעוניינים בפיצוי?

יואב קיש: ואני רוצה להוסיף גם את מה שהוספנו בנוסח האחרון: כולל דמי שימוש.

קריאות: – – –

יואב קיש: זאת אומרת, שאם אותו בעל קרקע – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, חבר הכנסת קיש.

יולי יואל אדלשטיין: נא לעצור שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם עוצר את השעון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ברור שכולם יוכלו להצביע, אבל מי שיצעק קריאות ביניים, יוצא מן האולם עד להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנא מכם, להירגע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יואב קיש: הוספנו אלטרנטיבה לבעלי הקרקע: אם לא ירצו פיצוי כספי ולא ירצו קרקע חלופית, ועדיין ירצו להישאר רשומים כבעלי הקרקע, במסגרת התיקון האחרון שהוכנס לחוק – זה יתבצע.

יואב קיש: הם יקבלו דמי שימוש עם מסלול, דרך אגב, של קביעה מה גובה דמי שימוש, כולל דיון משפטי לדמי השימוש.

אוסאמה סעדי: לא רוצים פיצוי, על מה אתה מדבר?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני קורא לך לסדר בפעם הראשונה.

יואב קיש: דמי השימוש והשימוש בשטח הזה יישארו בתוקף עד לאחר שתהיה החלטה – הסדר מדיני כזה או אחר – לגבי הקרקע.

יואב קיש: ללא ספק, החלטה שרירותית של הריסה, בעצם בלי שום טעם, חייבת להיפסק.

יואב קיש: כך נהוג בישראל עצמה – –

אוסאמה סעדי: – – –

יואב קיש: – – כך נהוג בעולם כולו, וכך ראוי שיהיה גם ביהודה ושומרון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

אוסאמה סעדי: – – – אתם רוצים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, קראתי אותך לסדר, אם לא שמת לב, בפעם השנייה.

אוסאמה סעדי: למה לא שמענו אותך – – – למה לא שמענו אותך?

יואב קיש: אוסאמה, זה לא יעזור לכם.

יואב קיש: לא ניתן ידנו להריסת בתים בהתיישבות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: זה לא יעזור לכם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, נא לעצור.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

אוסאמה סעדי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם, לא להתווכח אתי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

אוסאמה סעדי: השר אורי אריאל אמר שהוא – – –

יואב קיש: זה לא יעזור לכם.

יואב קיש: אנחנו נחזק את ההתיישבות.

יואב קיש: (חבר הכנסת אוסאמה סעדי יוצא מאולם המליאה.)

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, תציג את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיק את הוויכוחים.

חנין זועבי: למה – – –

יואב קיש: אפשר להמשיך, כבודו?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת חנין זועבי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חנין זועבי: שאלה.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, שאלה.

יואב קיש: אנחנו מקימים בחוק הזה תהליך מסודר של מציאות חדשה שתיצור הסדרה צודקת והגונה.

יואב קיש: אי-אפשר להתעמר ביישובי – – –

יוסף ג'בארין: – – –

יואב קיש: – – – אי-אפשר להתעמר ביישובי יהודה ושומרון.

באסל גטאס: – – –

יואב קיש: אג'נדה מדינית – לא ניתן לכם יד לעשות כך, להציג אותם כעבריינים – –

יוסף ג'בארין: – – –

יואב קיש: – – לגרש ולהרוס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין, קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, שב במקומך בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: יוסף ג'בארין קרוי לסדר בפעם הראשונה.

יואב קיש: יישובים שנבנו בחוק ובהוראה של הממשלה, תחת הנחה ברורה שהקרקע פנויה ואפשר לבנות בה – אם הייתה שם טעות, את זה נתקן ולא נהרוס.

יואב קיש: לא ניתן לכם להרוס.

באסל גטאס: הממשלה עצמה גנבה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס, אתה קרוי לסדר בפעם הראשונה.

באסל גטאס: אתה עומד על זה – לסתום לנו את הפה?

יואב קיש: עכשיו אני רוצה להתייחס לשאלת עמונה – –

באסל גטאס: לא מספיק גונבים את הקרקע, גם סתימת פיות?

יואב קיש: – – שהיא הסוגיה שקשורה גם לחוק הזה.

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יואב קיש: עולה פה שאלה עקרונית אם גם לגבי צו חלוט של בג"ץ, החוק הזה, אם יעבור – ואני מאמין בו מאוד, וקורא לחברי לתת בו אמון ולקדם אותו – האם גם במקרה עמונה אפשר יהיה להחיל רטרואקטיבית את החוק הזה ולעצור את ההריסה ואת פינוי היישוב?

יוסף ג'בארין: הכול אפשרי.

יוסף ג'בארין: הכול אפשרי.

יואב קיש: אני אגיד לכם בצורה הכי ברורה: חד וחלק, צריך לעצור את זה.

יוסף ג'בארין: גם לשדוד גם – – – הכול אפשרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין, פעם שנייה.

יואב קיש: צריך לעצור את זה לפחות כדי שיהיה דיון נוסף בבג"ץ שיבחן את העניין, ואני אסביר למה.

יואב קיש: אני רוצה להזכיר לוותיקי הבית הזה, במדינת ישראל נחקק בכנסת הזו חוק למניעת ייבוא בשר טרף.

יואב קיש: החוק הזה הגיע לבג"ץ, והוא פסל אותו, כי טען שזה פוגע בחופש הפרט והעיסוק, ואִפשר, למרות חוק של הכנסת – אִפשר בהחלטת בג"ץ – כן לייבא בשר טרף.

יואב קיש: הכנסת הזו חוקקה חוק, כולל התגברות, והדבר הזה נפסק.

יואב קיש: אנחנו לא מדברים בתקדים.

יואב קיש: אנחנו מדברים במימוש מדיניות ובריבונות של הכנסת.

יואב קיש: וכן, חברי, הכנסת היא הריבון.

אלעזר שטרן: כן, אבל זה לא בשר – – –

יואב קיש: וזה ייבחן גם פה.

יואב קיש: וזה ייבחן גם בחוק הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטרן, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איציק שמולי: זה רק לא שטח של המדינה.

איציק שמולי: הכול בסדר, זה רק לא שטח של המדינה, את זה שכחת.

קריאה: – – –

יואב קיש: עוד דוגמה.

יואב קיש: עוד דוגמה.

יואב קיש: אני נותן לכם עוד דוגמה.

יואב קיש: אגרת הטלוויזיה, שנגבתה במשך שנים על-ידי רשות השידור – בג"ץ קבע בצורה הכי ברורה – – –

יואל חסון: מה קרה?

יואל חסון: אמרו לך שאתה נואם על חוק שלא יעבור גם ככה?

יואב קיש: בג"ץ קבע – – –

יואל חסון: שום דבר טוב לא יצא ממנו.

יואל חסון: כלום.

יואב קיש: רוצים לעזור לי.

יואב קיש: אומרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון.

יואב קיש: אומרים לי – ואני לא הייתי צריך את העזרה הזו, אבל אומרים לי, אם אתה רוצה לדעת מה כתוב, כי זה מסקרן אותך – –

יואל חסון: כן.

יואב קיש: – – אני אקריא לך: חבר הכנסת יואב קיש, תבקש תוספת זמן בגלל ההפרעות של חברי הכנסת.

יואב קיש: אז, אדוני, כבוד היושב-ראש, המצב הזה באמת בלתי נסבל.

יואב קיש: אני מבקש תוספת זמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני נוהג לומר, ביהירות מסוימת, שאני אף פעם לא זקוק לעצות בניהול המליאה, גם לא לפתקים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: בכל מקרה, מובן שאתה רואה את המצב במליאה, ואני אשמח עוד לשתי דקות להשלים את דברי.

יואב קיש: אני רוצה לומר עוד הפעם, לגבי חוק רשות השידור, בג"ץ קבע בצורה הכי ברורה שהייתה גבייה לא-תקינה במדינת ישראל.

יואב קיש: הוא קבע שעל המדינה להחזיר כספים רטרואקטיבית לאותם אלה ששילמו במשך שנים.

יואב קיש: הכנסת חוקקה חוק שביטל את ההחלטה הזו, וההחלטה הזו אושררה גם בבג"ץ.

יואב קיש: לכן אני אומר, התהליך של החוק הזה לא יסתיים פה.

רויטל סויד: הוא לא נוגד את המשפט הבין-לאומי.

יואב קיש: הוא לא יסתיים פה.

יואב קיש: הוא יסתיים אחרי שבג"ץ ידון בו.

יואב קיש: ברור שלשם זה הולך.

יואב קיש: ואני אומר לכם, אין בכוונתי למנוע בחוק הזה את סמכויות בג"ץ, אבל בכוונתי הברורה ליישם מדיניות של הבית הזה.

יואב קיש: לא שגופים אחרים יקבעו את המדיניות הזו.

יואב קיש: ועל זה אנחנו נילחם בכל הכוח.

יואב קיש: המבחן הזה, כמו שאמרתי, מן הסתם, יגיע לבג"ץ, וההחלטה של בג"ץ בעניין האם אפשר לדון בחוקים רטרואקטיביים או לא, תבוא לידי מבחן גם היא.

יואב קיש: אבל בצורה הכי ברורה אני אומר לכם, אי-אפשר להתעמר בהתיישבות.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, פעם שנייה קרוי לסדר.

אילן גילאון: פעם ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: פעם ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: טעות שלי, פעם ראשונה.

אילן גילאון: למה אתם בלחץ, אדוני?

אילן גילאון: מה קרה?

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני ממש לא בשום לחץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מנסה שבנושאים רציניים ידברו ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: מנסה.

יולי יואל אדלשטיין: לא תמיד מצליח, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יואב קיש: החוק הזה הוא למעשה הנוסחה הטובה ביותר שהועלתה כדי לתקן את העוול שנעשה למספר תושבים ביהודה ושומרון.

יואב קיש: הם נשלחו בידי הממשלה לבנות את יהודה ושומרון, להתגורר שם, בידיעה שהם עושים זאת בעידוד ובמימון של רשויות השלטון והממשלות בישראל.

יואב קיש: לעומת זאת, אם אכן היו קרקעות שהיו שייכות לאחר, החוק הזה הוא המיטב בשביל לתקן את העוול שנעשה לאותם בעלי קרקע שעליה הוקמו היישובים, או ליורשיהם; אם תוכח הבעלות, כמובן.

יואב קיש: מדובר בפיצוי כספי נדיב, מדובר בקרקע חלופית, ומדובר בדמי שכירות עד שיהיה הסדר; לבחירתם.

יואב קיש: כל שלוש האלטרנטיבות האלה תקפות.

יואב קיש: אני אסיים, אדוני היושב-ראש, אני מכבד גם את בקשתך.

קריאה: עבר הזמן.

יואב קיש: אני אסיים בזאת שאומר: הבית הזה יקבע מדיניות.

יואב קיש: לבית הזה יש חובה כלפי האזרחים גם ביהודה ושומרון, גם לבונים וגם לאלה שהקרקע הייתה שלהם.

יואב קיש: החוק הזה יסדיר את זה, החוק הזה ימנע הריסה ופינוי מיותרים, והחוק הזה יראה שהבית הזה הוא הריבון.

יואב קיש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: למי אתם מפריעים כרגע, לי?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא נואם.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק רוצה להסביר משהו.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהיו הרבה שאלות בנושא, אז אני מזכיר את הפרוצדורה.

יולי יואל אדלשטיין: הרבה חברי כנסת שאלו אותי או את מזכירת הכנסת, אם הם רוצים להתנגד, מה עליהם לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מציגים שלוש הצעות חוק דומות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תשיב שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: אם היא תודיע על תמיכת הממשלה בחוקים, כל חבר כנסת רשאי להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: כולם ישבו במקומות, ירימו יד, ואני, ברשותכם, אחליט מי הם אותם שלושה חברי כנסת שיוכלו לעלות ולהתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: אחד, או אחת, לכל הצעת חוק.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הפרוצדורה.

מסעוד גנאים: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

מסעוד גנאים: רק אם הממשלה תומכת?

יולי יואל אדלשטיין: רק אם הממשלה תומכת.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, לפני זה השאלה הזאת מיותרת.

יולי יואל אדלשטיין: אולי תעלה שרת המשפטים ותודיע שהיא מתנגדת או מבקשת לדחות, או כל מיני תסריטים אפשריים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3127/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא שומע את עצמי אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש הקואליציה, תפזר את ההתקהלות שלם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ישבו וישמרו על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת חוק ההסדרה, התשע"ו–2016, שמספרה פ/3127/20, של חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, יואב קיש וניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי תנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאין פה הצעות מוצמדות, כל חבר כנסת שמנמק הצעה יכול לדבר עד עשר דקות.

יולי יואל אדלשטיין: נא להקפיד על הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, המטרה של הצעת החוק היא להסדיר את ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון ביישובים שהמדינה הייתה מעורבת בהקמה שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שכל יישוב שהמדינה הייתה מעורבת בהקמה שלו, האזרחים נשלחו, באו – זה מעמיד להם את חזקת תום הלב.

שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא מדבר על איזה גחמה פרטית של אדם שקם בבוקר ומחליט להתיישב באיזה מקום.

שולי מועלם-רפאלי: מדובר פה על יישובים שהמדינה מעודדת, מתקצבת, שולחת את האנשים לגור שם ורואה בזה אינטרס ציבורי.

עמר בר-לב: המדינה לא שלחה, הם הלכו על דעת עצמם.

שולי מועלם-רפאלי: כשהמדינה מקימה יישוב, המדינה שולחת אנשים להתיישב שם.

שולי מועלם-רפאלי: המדינה רואה ביישובים אינטרס ציבורי, אני מניחה שעל זה אין לנו ויכוח, חבר הכנסת בר-לב.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אם המדינה הקימה את תל-אביב, ואנחנו עכשיו – – –

שולי מועלם-רפאלי: במשך שנה אנחנו עובדים להביא פתרון אסטרטגי להתיישבות.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו נכנסנו ל-50 שנה לחזרה לשטחי ארץ-ישראל כולה; 50 שנה לנס הגדול שקרה פה במלחמת ששת הימים, חזרה לכל שטחי ארץ-ישראל, הבנה שהמקומות שבהם צעדו אבות ואימהות האומה שייכים לנו.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו איננו כובשים בארצנו.

שולי מועלם-רפאלי: בתוך הפתרון האסטרטגי במשך שנה שלמה אנחנו פועלים, כן, חברים, להביא גם לפתרון מוסכם, מסודר, מכבד את בג"ץ אך נותן מענה גם למתיישבים של עמונה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא חושבים שעמונה איננה חלק מההתיישבות היהודית שצריכה להיות מוסדרת ביהודה ושומרון.

עמר בר-לב: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עמר בר-לב, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: במשך השנה הזאת פעלנו – חברי בבית היהודי, חברים בליכוד, חברים במפלגות נוספות – כדי להביא את הדבר הזה לידי התקדמות.

שולי מועלם-רפאלי: חשבנו שיש דרכים נוספות, אף שלעניות דעתי ולדעתם של רבים בבית הזה, חוק ההסדרה הוא דרך המלך; דרך המלך שבה מדינת ישראל מכריזה על כך שמתיישבי יהודה ושומרון אינם אזרחים מסוג ב'.

שולי מועלם-רפאלי: יש להם חובות, הם הולכים למילואים ומשלמים מסים, המדינה קובעת להם באיזה בית-ספר ילמדו הילדים שלהם, ויש להם גם זכויות.

שולי מועלם-רפאלי: והזכות הראשונית היא שתפסיק להיות מונפת חרב הגירוש על צווארם.

שולי מועלם-רפאלי: יש הרבה טענות שנשמעו בחודשים הרבים שהנושא הזה מונח לפתחנו, ומי שיש לו איזו מחשבה שאם נדחה את זה למחר או למחרתיים הנושא יפוג וייעלם, לא.

שולי מועלם-רפאלי: 50 שנה, וזה הזמן להגיד: הבית הזה צריך להחליט מה עושים עם ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: לנו זה ברור, ולכן מונח פה חוק ההסדרה.

שולי מועלם-רפאלי: יש טענה ראשונה, שאי-אפשר לחוקק ביהודה ושומרון, זה שטח כבוש – הכיבוש, הכיבוש, הכיבוש.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה להגיד לחברי מימין ומשמאל, שלאורך 50 השנים שבהן מדינת ישראל נמצאת ביהודה ושומרון, מתיישבים יהודים נמצאים ביהודה ושומרון, נשלחים על-ידי המדינה, מוקמים יישובים, נסללים כבישים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש זכות למדינה להחזיר אותם, היא שלחה אותם.

שולי מועלם-רפאלי: העמדה הרשמית של כל ממשלות ישראל היא שיהודה ושומרון אינם שטח כבוש.

שולי מועלם-רפאלי: היועץ המשפטי שמגר הסכים בבג"ץ, בתחילת שנות ה-70, שנחיל על עצמנו ונקבל על עצמנו את ההוראות ההומניטריות של החוק הבין-לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: ברבות הימים, חברים, ובעיקר מהצד הזה של המליאה, נשכח החלק הראשון של המשפט שאומר שאנחנו לא מכירים בזה שאנחנו כובשים, אנחנו מתנגדים למינוח הזה, ונשארה רק החובה לדאוג לזכויות ההומניטריות.

שולי מועלם-רפאלי: ודבר נוסף, גם על-פי הדין הבין-לאומי, המתיישבים היהודים ביהודה ושומרון הם תושבי האזור ויש חובה למפקד האזור, שהוא הריבון ביהודה ושומרון, לדאוג לכל המתיישבים ללא הבדלי דת וגזע ומין.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שזה, חברים, מקובל על כל אבירי זכויות האדם מימין ומשמאל – שחייבים לדאוג לזכויות של המתיישבים ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: והכנסת, הכנסת הזאת, מחויבת רק לדין הישראלי ולא לדין הבין-לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: החקיקה בכנסת מחויבת לדין הישראלי, היא איננה מתכתבת ואיננה מחויבת לדין הבין-לאומי.

מאיר כהן: מה, באמת?

שולי מועלם-רפאלי: כן, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: כנסת ישראל מחויבת לדין הישראלי, מה לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: המשפט הבין-לאומי עדיין לא מוביל את כנסת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שמי ששואף להפוך את מדינת ישראל למדינת כל לאומיה רואה בבית-המשפט הבין-לאומי איזה מנוף להפעיל את זה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא רואים את זה ככה.

שולי מועלם-רפאלי: ובמשך כל השנים כל הממשלות לא קיבלו את העמדה הזאת, אדוני חבר הכנסת מאיר כהן.

שולי מועלם-רפאלי: הטענה השנייה היא שאסור להפקיע לצורך בנייה של בתים פרטיים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה להגיד שההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון היא אינטרס ציבורי, היא אידיאולוגית, היא ציונית, היא ביטחונית; כל אחד יגיד את זה מאיפה שהוא רוצה.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין שהחוק שמכוחו מפקיעים קרקע, גם בתוך מדינת ישראל, שמגדיר את הסיבות – בסעיף 2 של החוק הזה כתוב "צורך ציבורי", אז הראשון שם בסדר, מה הם צרכים ציבוריים, הראשון זה מתקן ביטחוני והשני זה הקמה ופיתוח של יישוב, ואחר כך באים שאר הדברים.

שולי מועלם-רפאלי: הקמה ופיתוח של יישוב זה צורך ציבורי במדינת ישראל המתפתחת.

שולי מועלם-רפאלי: ברוך השם, 68 שנים מקימים פה יישובים ורואים בזה אידיאולוגיה, רואים בזה ציונות ורואים בהרס של יישובים אנטי-אידיאולוגיה ואנטי-ציונות.

שולי מועלם-רפאלי: בתוך מדינת ישראל, חברים, אין שום בעיה לקבל הסכמה של בעלים כשרוצים לבנות שכונות בפרדסים הוותיקים בכפר-סבא, כי אנשים שמחים וצועדים בשמחה כל הדרך אל הבנק עם התגמול שמדינת ישראל נותנת להם.

שולי מועלם-רפאלי: גם ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: גם מגרון וגם עמונה הם אינטרס ציבורי, וזה, חברים, מהו האינטרס הציבורי – זה נקבע כאן, נקבע בכנסת ונקבע בממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: כל השיח על ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון, ראוי לו ונכון לו להתנהל בשדה הפוליטי.

שולי מועלם-רפאלי: על זה, חברים, גם על זה, ובעיקר על זה, יש שיגידו, אנחנו הולכים פעם בכמה שנים לבחירות; לעתים פעם אחת בכמה שנים קרובות מדי, אדוני, יש לומר.

שולי מועלם-רפאלי: לכן, הבית הזה צריך להחליט, ואומר היום, שהאינטרס הציבורי במדינת ישראל הוא הסדרת ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: הטענה השלישית שמושמעת שוב ושוב היא שהחוק הוא לא חוקתי כי הוא פוגע בזכות הקניין לא לתכלית ראויה.

שולי מועלם-רפאלי: אז שוב אני אזכיר, שמי שבמדינה דמוקרטית קובע מהי תכלית ראויה זו הכנסת.

זהבה גלאון: זה המתנחלים, אתם קובעים מה יהיה פה.

שולי מועלם-רפאלי: הכנסת – גם המתנחלים, כי המתנחלים, ברוך השם, חברתי זהבה גלאון, עדיין במדינת ישראל יש להם זכות הצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: יכול להיות שכשאת תהיי בשלטון תחליטי שלהם אין זכות הצבעה: נשים וגברים כאחד המתיישבים ביהודה ושומרון אין להם זכות הצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: אז נתווכח על זה במקום אחר.

זהבה גלאון: זה לא מה שיקרה.

שולי מועלם-רפאלי: כרגע מי שמחליט במדינת ישראל מהי תכלית ראויה זה הכנסת והממשלה, והיום הכנסת תקבע שהסדרת ההתיישבות ודאגה לנורמליזציה בחיים של 450,000 אזרחי מדינת ישראל היא תכלית ראויה, היא אינטרס ציבורי מהמעלה העליונה.

שולי מועלם-רפאלי: זכויות האדם של המתיישבים הן תכלית ראויה, אני מניחה, לדעת כולנו, כולנו – נשים, גברים, ימין ושמאל.

שולי מועלם-רפאלי: זכויות אדם בסוף זה שלנו, לא?

אורי אריאל: כולנו.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו, כן.

שולי מועלם-רפאלי: והטענה הרביעית שנשמעת שוב ושוב היא שהחוק פוגע בבית-המשפט העליון כיוון שלכאורה הוא מבטל פסיקה שלו.

שולי מועלם-רפאלי: אז אני רוצה רגע להגיד מה שאני אומרת חודשים רבים – מאז התחלנו את התהליך הזה, וזה חודשים רבים: אנחנו לא פוגעים ולא נפגע, ואנחנו מכבדים את פסק-הדין של בית-המשפט העליון.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מקבלים ויודעים שסמכותו של בית-המשפט העליון היא להיות הפרשן המוסמך של החוק במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: בית-המשפט קבע את מה שקבע ופסק את מה שפסק על-פי מצב משפטי נתון: בחוק הנוכחי, במצב החוקי הנוכחי, אכן עמונה היא לא חוקית וצריך להרוס אותה.

שולי מועלם-רפאלי: ולכן, מתוך שאנחנו מכבדים את פסק-הדין, אנחנו עושים את תפקידנו – מה ששלחה אותנו הנשיאה לעשות בפסק-הדין האחרון שהיא כתבה.

שולי מועלם-רפאלי: רוצים לסדר?

שולי מועלם-רפאלי: תסדרו.

שולי מועלם-רפאלי: אז זה מה שאנחנו עושים, אנחנו מסדרים, אנחנו שומעים להצעת נשיאת בית-המשפט העליון ומאסדרים את ההתיישבות היהודית ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עושים את העבודה שלנו – משנים את החוק.

שולי מועלם-רפאלי: במשפט מינהלי, חברים, בג"ץ מוודא שהממשלה פועלת על-פי החוק, הוא אינו קובע את החוק והוא לא מתיימר לכך.

שולי מועלם-רפאלי: שאלת ההסדרה של ההתיישבות נדונה בשדה הפוליטי ולא בשדה המשפטי, וגם בג"ץ מסכים עם זה ושלח אותנו לעשות את העבודה – את עבודתנו, חברי הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: זאת עבודתם של חברי הכנסת, לחוקק.

שולי מועלם-רפאלי: נכון, גם נוסעים לחוץ-לארץ, מי שלא נמצא פה, ומייצגים את מדינת ישראל במקומות חשובים, גם עושים עבודה חשובה נוספת, מימין ומשמאל, נשים וגברים – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: – – אבל החקיקה היא מהותו ונשמת אפו של הבית הזה, וזה מה שאנחנו עושים.

שולי מועלם-רפאלי: וכבר היו מקרים במדינת ישראל שפסיקות נפסקו על סמך חוקים קיימים, והחוק השתנה וגם הפסיקה השתנתה.

שולי מועלם-רפאלי: עשרות-אלפי בתים נבנו במדינת ישראל מחוץ לחוק, והוציאו נגדם פסקי-דין להריסה.

שולי מועלם-רפאלי: מעולם, מעולם לא נהרסו בתים שאפשר היה להסדיר אותם אחר כך.

שולי מועלם-רפאלי: חברים – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אני אגיד את מילותי האחרונות, אדוני.

יוסי יונה: גברתי, גברתי – – –

שולי מועלם-רפאלי: אדוני, אני אגיד לחברים שלי במגזר הערבי, שבמגזר הערבי אנחנו נתקלים שוב ושוב בכך שאין חוק תכנון ובנייה, יש חוק בנייה ותכנון; קודם בונים ואחר כך מסדירים, ואף אחד לא בא ודרש להרוס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסי יונה: גברת שולי מועלם – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להגיד משפט אחרון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי סיימה את זמנה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להגיד משפט אחרון.

יוסי יונה: רק אתמול הרסו בית – – –

שולי מועלם-רפאלי: החוק הזה – – –

יוסי יונה: – – – יהודים.

שולי מועלם-רפאלי: החוק הזה יציל גם את עמונה, כי אתם לא יודעים את הפרטים, אבל כל החלקות הפרטיות בעמונה כבר פונו לפני שנתיים.

שולי מועלם-רפאלי: כל החלקות שעליהן אנחנו מדברים היום הן חלקות שאין להן בעלים, ומתוך כך – בעבודת קודש שנעשתה פה על-ידי השרים יריב לוין, איילת שקד, נפתלי בנט, אורי אריאל ושרים רבים נוספים, וחברי הכנסת שמובילים את זה בנאמנות גמורה כבר חודשים ארוכים – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: – – חברי הכנסת סמוטריץ, דוד ביטן, יואב קיש וגם אנוכי, הקטנה – הדבר הזה יבוא אל סופו.

שולי מועלם-רפאלי: מדינת ישראל תגיד תכלית ראויה, ציונית ואידיאולוגית, מהותית, להרחיב ולהקים ולהסדיר יישובים ביהודה שומרון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3433/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הבאה היא של חבר הכנסת המוזכר, בצלאל סמוטריץ, וקבוצת חברי הכנסת, מספרה פ/3433, הצעת חוק להסדרת התיישבות ביהודה ושומרון, התשע"ז–2016.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ יכול לעלות לדוכן ולהציג את הצעתו.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, כי, אדוני סגן היושב-ראש סמוטריץ, בתמיכת הממשלה – זה לא במכסה, זה במכסה של הסיעה שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

גלעד ארדן: – – – לא זמין.

דב חנין: אם יש תמיכת ממשלה, אני מבקש להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: רשום בדפים.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, אתה תוכל להתנגד לאחר שנשמע אם אכן יש תמיכת ממשלה.

דב חנין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני בקי בתקנון.

יולי יואל אדלשטיין: נו, מה אתה עושה – באמת.

יולי יואל אדלשטיין: אולי הוא יגיד משהו שכל כך ירגיז עכשיו את הממשלה, שהממשלה תחליט להתנגד.

יולי יואל אדלשטיין: הכול יכול להיות, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: נו, באמת, התקנון מאוד ברור.

אורי אריאל: לא יכול להיות שחבר הכנסת סמוטריץ ירגיז את הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא יכול להיות?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ, עד עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אדוני היושב-ראש, חברי השרים, האמת שהייתי בטוח שאני עושה את זה בדקה מהמקום, אז עכשיו בוא נראה איך אני באלתורים – בכל זאת לדבר עשר דקות בלי להכין.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לדבר גם דקה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות, כמו שאמרתי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני אתחיל מהנקודה האחרונה וכביכול הקטנה, אבל היא נקודה חשובה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אחת הטענות שנשמעות כנגד החוק שאנחנו הולכים להביא, והוא הוצג יפה על-ידי קודמי, גם חבר הכנסת קיש וגם חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, היא שהחוק הזה פוגע בבית-המשפט העליון בהיותו – – –

גלעד ארדן: בזכות כחלון.

בצלאל סמוטריץ': אני אגיע לתודות, אדוני השר.

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני אגיע תכף לתודות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, התאפקתי.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

אילן גילאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה הוא לא חוקתי מכיוון שהוא פוגע בבית-המשפט העליון.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה לומר את ההפך הגמור.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר שהחוק הזה נשען ומתבסס חד-משמעית על כיבוד פסק-הדין של בית-המשפט בעניינה של עמונה, והוא נשען על הכרה בכך שבמדינת ישראל בית-המשפט העליון הוא הפרשן המוסמך של החוק.

בצלאל סמוטריץ': כולכם ודאי יודעים, חברי, שאין לנו חוקה, ולכן אין לנו קביעה נורמטיבית, כפי שיש בארצות-הברית או במדינות אחרות, אדוני היושב-ראש, שקובעת מי – ויש הרי מודלים שונים בעולם – מי המילה האחרונה בפרשנות, חוק או חוקה, חבר הכנסת הרצוג – –

אילן גילאון: מריה הקדושה.

בצלאל סמוטריץ': – – אבל מקובל עלי שהגישה שהתעצבה בעשורים האחרונים במדינת ישראל מדברת על זה שבית-המשפט העליון הוא הפרשן המוסמך של החוק, ואנחנו מכבדים את זה.

זהבה גלאון: מה זה מכבדים.

בצלאל סמוטריץ': מה עושה בית-המשפט במסגרת המשפט המינהלי?

בצלאל סמוטריץ': ואני מזכיר, פסק-הדין בעמונה ניתן בבג"ץ; אנחנו נמצאים בענף המשפטי שנקרא משפט מינהלי.

בצלאל סמוטריץ': בתחום הזה, בתחום המשפטי הזה, מה שעושה בית-המשפט זה מוודא שהממשלה פועלת במסגרת החוק.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': כך צריך להיות.

בצלאל סמוטריץ': עקרון שלטון החוק קובע שהממשלה כפופה לחוק, והיא חייבת לפעול במסגרת החוק, ובית-המשפט הוא זה שמפרש את החוק, וגוזר מן הפרשנות הזאת את התוצאה: האם אותה פעולה שלטונית שכרגע נתקפת בעתירה נמצאת בתוך מתחם החוק, ועל כן היא חוקית, או שהיא לא חוקית ואין מה לעשות, צריך לפסול אותה.

בצלאל סמוטריץ': בית-המשפט לא קובע את החוק ולא מתיימר לקבוע את החוק; בית-המשפט לא קובע את המדיניות של הממשלה ולא מתיימר לקבוע את המדיניות של הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הוא בסך-הכול מוודא שהממשלה, את אותה מדיניות שהיא רוצה ליישם, עושה בהתאם לחוק.

בצלאל סמוטריץ': בית-המשפט העליון קבע, שעל-פי הפרשנות שהוא מעניק למצב המשפטי הקיים היום ביהודה ושומרון, עמונה איננה חוקית, לא ניתן להסדיר אותה – במילים של בג"ץ: "אין לה אופק תכנוני" – ומשום כך על המדינה להסיר אותה, להרוס את היישוב הזה.

בצלאל סמוטריץ': כשלעצמי, אני חושב שהפסיקה לא נכונה.

בצלאל סמוטריץ': לו הייתי יושב על כס השיפוט, הייתי פוסק פסיקה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזו ממש לא התוצאה המשפטית המתבקשת מן המצב החוקי הנוכחי.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להסדיר את עמונה גם בכלים המשפטיים הקיימים כיום, גם בדין הישראלי, ולא פחות מזה בדין שחל ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': אבל כפי שאמרתי, לא אני שופט, ואני מכבד את פסיקת בית-המשפט ואת הפרשנות שהוא העניק לחוק וגם את התוצאה שהוא הגיע אליה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק שומר לעצמי את הזכות לייצר מצב משפטי אחר שיאפשר לממשלה לממש את מדיניותה בהתאם לחוק.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה עושה את זה כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': חברי, אנחנו הולכים עכשיו להביא הרבה מאוד סעיפים בחוק ההסדרים.

בצלאל סמוטריץ': מה זה חוק ההסדרים?

בצלאל סמוטריץ': לממשלה יש מדיניות חברתית וכלכלית, וכדי לקדם אותה אנחנו נדרשים לשנות את המצב החוקי.

רויטל סויד: איך אתה מתמודד עם מה שאומר היועץ המשפטי לממשלה?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מייצרים מצב חוקי אחר שמאפשר לנו לממש.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, בפעם השנייה נקראת לסדר.

איציק שמולי: הכול בסדר, זה רק לא שטח של מדינת ישראל.

איציק שמולי: זה לא שטח של מדינת ישראל, זה הכול.

בצלאל סמוטריץ': איציק, אני כבר אתייחס גם לזה.

זהבה גלאון: – – –

איציק שמולי: מה הקשר לחוק ההסדרים?

איציק שמולי: חוק ההסדרים הוא בתוך מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה הזאת, ואני מציע לכל חברי באופוזיציה להפנים את זה – הממשלה הזאת היא ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': יש לה מדיניות ציונית, לאומית, יהודית – – –

איילת נחמיאס ורבין: אתם אלה שתגמרו את גושי ההתיישבות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: תגמרו את גושי היישובים.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אתה יודע למה זה כואב לנו?

איילת נחמיאס ורבין: אתם תגמרו את גושי ההתיישבות.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו מדיניות ברורה.

בצלאל סמוטריץ': לא באנו לשחק, באנו לעבוד, באנו לעשות דברים טובים לעם ישראל בארץ-ישראל, כפי שאנחנו חושבים שטוב.

בצלאל סמוטריץ': אתם חושבים שדברים אחרים הם טובים, זה לגיטימי, כרגע אנחנו בממשלה, יש לנו מדיניות ברורה.

בצלאל סמוטריץ': ואני לא חושב שיש מישהו בעולם שיכול לשלול את הלגיטימציה של ממשלה לעצב לעצמה מדיניות, ואנחנו הולכים לממש את המדיניות הזאת ולפתח את ההתיישבות, וודאי וודאי לשמור עליה ולא לאפשר לפגוע בה.

בצלאל סמוטריץ': אמר לנו בית-המשפט, הרים לנו דגל ואמר: חברים, אני לא מתווכח עם המדיניות שלכם – אני הרי לא מעלה בדעתי שבית-המשפט העליון שמאלני והוא פסק כי יש לו אג'נדה נגד ההתיישבות, אני לא מעלה את זה בדעתי.

בצלאל סמוטריץ': בית-המשפט העליון אומר לממשלה: אני לא מתווכח עם המדיניות שלך, זו זכותך המלאה לעצב מדיניות, רק תעשי את זה במסגרת החוק, ועל-פי מה שאני, בית-המשפט, כרגע חושב, המצב החוקי הנוכחי לא מאפשר לכם.

בצלאל סמוטריץ': לכן אנחנו משנים את החוק.

בצלאל סמוטריץ': נתנו כאן חברי, קודם, לא מעט דוגמאות:

בצלאל סמוטריץ': גם החוק שאסר ייבוא בשר טרף וגם החוק שאפשר רטרואקטיבית לגבות אגרת טלוויזיה אף שהיא נגבתה במשך שנים באופן לא חוקי, ועוד הרבה מאוד דוגמאות למצב שבו בית-המשפט מרים דגל אדום.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים מה, זה נמצא עכשיו על הפרק; אין על זה פסק-דין, אבל זה נמצא כרגע בדיונים: בית-המשפט הרים דגל אדום למדינה, או, אני לא יודע, כרטיס צהוב, איך שקוראים לזה בכדורגל, ואמר למדינה: תראו, אין לכם כיום סמכות בחוק, אדוני השר ארדן – אין לכם סמכות בחוק היום לא להחזיר גופות מחבלים.

בצלאל סמוטריץ': נכון, יש הליך כזה בבג"ץ?

גלעד ארדן: מה?

בצלאל סמוטריץ': אני צודק שבג"ץ אמר למדינה ממש לאחרונה שאין למדינה מקור סמכות בדין להשאיר אצלה גופות?

גלעד ארדן: היועץ המשפטי אמר לממשלה את זה.

בצלאל סמוטריץ': היועץ המשפטי.

זהבה גלאון: איך – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אני חושב שגם השופטים אמרו את זה; עוד אין שם פסק-דין, לפי דעתי גם בדיון השופטים אמרו את זה.

גלעד ארדן: השופטים לא יהיו לטובת המדינה יותר ממה שהמדינה לטובת עצמה – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו דמיינו לעצמכם שהממשלה תביא לכאן עוד מעט תיקון לחוק שמאפשר לה – כמובן בשל התכלית הביטחונית והצורך להרתיע ולשמור ולהגן על שלומם, חייהם וביטחונם של אזרחי ישראל – הממשלה תביא לכנסת חוק שבסך הכול כן נותן לה – האם מישהו יכול להעלות בדעתו שזה נגד בג"ץ?

איילת נחמיאס ורבין: זה נגד היועץ המשפטי לממשלה – – –

בצלאל סמוטריץ': זה לא נגד בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': בג"ץ אמר – – –

איילת נחמיאס ורבין: זה נגד היועץ המשפטי – – –

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני רוצה לדבר על היועץ המשפטי לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

בצלאל סמוטריץ': החברים מבקשים, אז עכשיו אני אתייחס ליועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה בראש הדברים לומר שיש לי כבוד והערכה עצומים ליועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב – –

אלעזר שטרן: בצלאל, כמה כבוד – – – יש לך לכולם.

בצלאל סמוטריץ': – – שהוא איש מקצוע, אני חושב שהוא עושה מלאכתו נאמנה, אני חושב שבניגוד לקודמיו הוא מבין היטב את תפקידו ואת מערכת היחסים הבריאה שצריכה להתקיים – –

זהבה גלאון: – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – בין נבחרי הציבור ובין השרים לבין מערך הייעוץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל עדיין, אני חושב שהוא טועה.

בצלאל סמוטריץ': ואני רוצה לגלות לכם סוד: משפט איננו מתמטיקה והוא אחד הדברים הרחוקים ביותר ממדעים מדויקים.

אילן גילאון: נכון, זה אלכימיה – – –

בצלאל סמוטריץ': אין כמעט פסק-דין שאין בו דעת רוב, ודעת מיעוט חולקת, שחושבת אחרת ומגיעה למסקנה משפטית אחרת, וזה לגיטימי.

בצלאל סמוטריץ': לגיטימי ששופטים שונים, משפטנים שונים, יגיעו לתוצאות משפטיות אחרות.

יעל גרמן: שמעת על חוק לא חוקתי?

בצלאל סמוטריץ': יש ויכוח האם הממשלה כפופה ליועץ או לא.

בצלאל סמוטריץ': אני יודע שבית-המשפט השבוע אומר שכן, אני באופן אישי חושב שלא, בוודאי אין לזה מקור בדין, אבל ודאי וודאי שהכנסת איננה מוסמכת – עכשיו, אני אומר לכם באחריות: אני את הצעת החוק הזו בניתי עם משפטנים מן השורה הראשונה, גם בתחום המשפט החוקתי וגם בתחום המשפט הבין-לאומי – –

אילן גילאון: חבר הכנסת סמוטריץ – – – מה אתה רוצה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואני סמוך ובטוח שהיא חוקתית, שהיא עומדת במבחן בג"ץ.

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת סמוטריץ, אני עוצר את השעון, חכה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, אני פונה אליך אישית.

יולי יואל אדלשטיין: תן לי עצה טובה: אתה עם שתי קריאות לסדר, מה אני אעשה?

אילן גילאון: שאני אבין מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אקבל את עצתך.

יולי יואל אדלשטיין: להוציא אותך לא נעים לי, נו.

זהבה גלאון: אבל תן לשחרר קצת, אדוני – – –

אילן גילאון: – – –

זהבה גלאון: זה חוק נפיץ – – –

יולי יואל אדלשטיין: אז אנא.

יולי יואל אדלשטיין: אנא, אני באמת מבקש, בקשה אישית.

זהבה גלאון: גם אני מבקשת בקשה אישית.

זהבה גלאון: זה חוק נפיץ, תן לנו לשחרר, לא יקרה כלום.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע, חברתי.

יולי יואל אדלשטיין: את יודעת שאני לא פעם ראשונה מנהל את ישיבת הכנסת, גם לא בפעם האלף.

יולי יואל אדלשטיין: אז אני יודע מתי לתת לשחרר ומתי לא.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: הקואליציה משחררת ואנחנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אילן גילאון: – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, אני את הצעת החוק הזו הכנתי באמת בתשומת לב רבה מאוד, עם משפטנים מהשורה הראשונה גם בתחום המשפט החוקתי וגם בתחום המשפט הבין-לאומי, ואני סמוך ובטוח שהיא חוקתית, ואני סמוך ובטוח שהיא גם תעמוד במבחן בג"ץ – אגב, על כל חלקיה, כולל אותו הסעיף שאמרתי עכשיו, שכביכול הוא רטרואקטיבי אבל הוא לא רטרואקטיבי; הוא משנה את המצב המשפטי וממילא את התשתית שעליה נשען פסק-הדין.

קארין אלהרר: רגע – – –

בצלאל סמוטריץ': ואני חושב שדעתי ודעתם של אותם המומחים שבהם נועצתי בתהליך הכנת החוק היא לגיטימית לא פחות מדעתו של היועץ; גם דעתו של היועץ היא לגיטימית, וכפי שאמרתי, יש לי הרבה כבוד.

בצלאל סמוטריץ': אגב, חלק לא מבוטל מהערותיו קיבלתי והטמעתי, ולכן החוק השלישי הזה שאני מציג עכשיו הוא אחר, מרוכך יותר, מדויק יותר, מאוזן יותר, פוגע פחות בזכויות מאשר החוק הקודם.

בצלאל סמוטריץ': הטמעתי חלק מהערותיו של היועץ.

בצלאל סמוטריץ': עמדתו של היועץ היא לגיטימית, עמדתי לגיטימית.

בצלאל סמוטריץ': היו כאן לא חוק אחד ולא שניים בשנים האחרונות שעברו תוך התנגדות של היועץ המשפטי לממשלה, אני מזכיר אפילו את חוק חנינת מתנגדי ההתנתקות; אדוני היושב-ראש ודאי זוכר, בכנסת השמונה-עשרה.

בצלאל סמוטריץ': היועץ הקודם התנגד לחוק, טען שהוא לא בגיץ, הוא לא יכול להגן עליו, הוא לא יגן עליו.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר החוק הזה עבר, החוק הזה עמד במבחן בג"ץ, ויש לא מעט חוקים כאלה.

בצלאל סמוטריץ': יש משהו לא לגיטימי – והשר ארדן רמז לזה קודם – בכך שהמדינה איננה מקבלת את יומה בבית-המשפט כי לא מוכנים לייצג את העמדה שלה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר לכם שהחוק הזה הוא חוקתי.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לכם שוב, עם כל הכבוד וההערכה שיש לי לעמדתו המקצועית של היועץ, שאני חושב שעמדתי היא ודאי לא פחות לגיטימית.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת בוודאי איננה כפופה ליועץ המשפטי לממשלה – –

אילן גילאון: – – – איתמר בן-גביר?

אילן גילאון: מי?

בצלאל סמוטריץ': – – ומותר לה לחוקק את החוק הזה, שהיא חושבת שהוא צודק ומוסרי ונכון ומתבקש, וגם משפטי ועומד בכל הסטנדרטים המשפטיים המקובלים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעביר אותו, בעזרת השם, בשלוש קריאות בשבועיים-שלושה הקרובים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נמשיך לפתח את ההתיישבות, אנחנו נגן עליו בבג"ץ, ואת הוויכוחים הפוליטיים בינינו אנחנו נמשיך לנהל כאן, במגרש שבו – – –

אורי אריאל: ארבע קריאות.

בצלאל סמוטריץ': ארבע קריאות, נכון, בשלושה לגים.

סתיו שפיר: אל תקרא – – – אלימות נגד חיילי צה"ל – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נמשיך לנהל את הוויכוח – –

סתיו שפיר: – – – חיילי צה"ל – – –

בצלאל סמוטריץ': – – הפוליטי על עתידה של ההתיישבות כאן בינינו.

בצלאל סמוטריץ': אגב, ובמגרש הזה גם עמדתכם היא לגיטימית – –

סתיו שפיר: תקרא לאנשים שלך שלא להפעיל אלימות על חיילי צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שני הצדדים במגרש הדמוקרטי, גם הימין וגם השמאל, הם צדדים לגיטימיים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא ניתן להכריע את הוויכוח הזה במסלולים עוקפי-דמוקרטיה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא דמוקרטי, זה לא חוקי וזה לא ראוי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, שהציג הצעת חוק להסדרת התיישבות ביהודה ושומרון, התשע"ז–2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להשיב לכל המציעים.

באסל גטאס: – – – נכון?

זהבה גלאון: – – –

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אופוזיציה נכבדה, הצעת חוק ההסדרה היא הזדמנות טובה – יש לי, אני מניחה, די הרבה זמן, אז אני אחלק את דברי לשלושה חלקים.

איילת שקד: בחלק הראשון אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת לדבר קצת על צביעות, הצביעות של חברי, כמובן, מהמחנה המתנגד, ממחנה השמאל.

איילת שקד: השמאל מרכיב – – –

איילת נחמיאס ורבין: גם בימין.

איילת שקד: אחר כך, כשאתם תעמדו פה, אתם תדברו על הצביעות של הימין, כל אחד והזמן שלו.

איילת שקד: השמאל מרכיב פאזלים, הוא גם פותר תשבצים, בזה הוא מעולה.

איילת שקד: יש לאנשי השמאל מומחיות מיוחדת להביט על המציאות בעיניים סלקטיביות – –

זהבה גלאון: – – –

איילת שקד: – – ולנדוד מעמדה לעמדה.

איילת שקד: מה זה לנדוד – לקפץ.

אילן גילאון: – – – מרעילים בארות – – –

איילת שקד: המשחק הוא כל כך טוב – – –

אילן גילאון: הם מציתים את המדינה, ואנחנו עושים פאזלים.

אילן גילאון: תראו מה שאתם עושים.

אילן גילאון: אתם הזרוע המדינית של נוער הזוועות בתוך הממשלה.

אילן גילאון: זה מה שאתם.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חבר הכנסת אילן גילאון, לא הותרת לי ברירה.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

אילן גילאון: – – – לא הרכבתי פאזל – – –

יולי יואל אדלשטיין: ביקשתי יפה פעמיים.

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יעזוב את האולם.

יולי יואל אדלשטיין: אל תיתן דוגמה רעה לחדשים.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת אילן גילאון יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

זהבה גלאון: זאת התשובה שלך, השרה, בסוגיה שעומדת על הפרק?

זהבה גלאון: שאנחנו עושים פאזלים?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איילת שקד: המשחק הוא כל כך טוב, שאנשי השמאל מצליחים לשכנע את עצמם שהם, ואין בלתם, הם אנשי שלטון החוק, אנשי זכויות האדם ואנשי האור.

איילת שקד: חברי חברי הכנסת, הגיע הזמן לנפץ את התדמית השקרית סביב אלוהי זכויות האדם ואבירי הדמוקרטיה, ליברלים בעיני עצמם וגם באופן סלקטיבי.

יצחק הרצוג: אַי-אַי-אַי.

איילת שקד: בראשית, השמאל היה מבוני הארץ.

איילת שקד: בן-גוריון, מנהיג מפא"י, הכריז על הקמת המדינה.

איתן ברושי: מדברים על השמאל – – –

איילת שקד: תנועת העבודה הייתה פעם תנועה מפוארת שבנתה את יישובי "חומה ומגדל", בנתה את המושבות, קידשה את בניית הארץ, בין היתר באמצעות הפקעת אדמות פרטיות.

איילת שקד: ואני יודעת שאתם מעדיפים להדחיק, אבל הייתם גם שותפים מרכזיים לפיתוח ההתיישבות ביהודה ושומרון ובחבל-עזה.

איילת שקד: היום, השמאל מנסה להפריד בין ארץ-ישראל הקטנה של לפני מלחמת ששת הימים – –

זהבה גלאון: למה – – – למה יש לך מה להגיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גלאון, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

איילת שקד: – – לבין השטחים ששוחררו ב-1967.

איילת שקד: זה לא מה שחשבו מנהיגיכם בעבר.

איילת שקד: בנאום לפני סטודנטים ב"בנייני האומה" בירושלים קבע שר הביטחון משה דיין, ואני מצטטת: "אינני מעלה על הדעת שאפשר להוציא מתחום הזיקה של העם היהודי במולדתו את אותם החבלים של יהודה ושומרון שהיו ערש העם היהודי" – 6 בפברואר 1968.

איילת שקד: גם שמעון פרס, זיכרונו לברכה, זכה להקים יישובים ביהודה ושומרון.

איילת שקד: עד היום בעפרה, אותה עפרה שבה ארגוני השמאל נלחמים, יש העץ שנטע פרס.

איילת שקד: ואלה רק דוגמאות בודדות, יש עוד הרבה.

איילת שקד: אבל בשלב כלשהו, לאחר שהעם החליט ליטול מידיהם את מושכות השלטון, חל מהפך תפיסתי בשמאל, שגורמים מרכזיים בתוכו החליטו להופכו מבונה להורס.

איילת שקד: את משאביהם, שפעם השקיעו בהתיישבות ובצמיחה, הפנו להרס.

איילת שקד: ואני לא מדברת רק על יהודה ושומרון.

איילת שקד: אם בעבר ההתיישבות בגליל ובנגב הייתה לדגל, היום ייהוד הגליל והנגב זו אמירה גסה.

איילת שקד: לא פוליטיקלי-קורקט.

איילת שקד: הלאה.

איילת שקד: שטחי המולדת ששוחררו בכוח הזכות.

איילת שקד: השמאל פעל כדי להחריב את מפעל ההתיישבות.

איילת שקד: קשה לי להבין מה מניע אדם לקום בבוקר ולהחליט שהוא ישקיע את מרצו בגירוש יהודים שמוסרים את נפשם למען הפרחת השממה.

איילת שקד: ההתחלה הייתה בדרכים לגיטימיות: בהפגנות, בניסיונות ללחוץ על הממשלה.

איילת שקד: זכותכם.

איילת שקד: זו מדינה דמוקרטית.

איילת שקד: במדינה דמוקרטית, ניתנת הזכות גם לעודד הרס.

איילת שקד: אבל פעם אחר פעם העם אמר את דברו.

איילת שקד: אחרי המהפך ב-1977, הוא בחר בימין.

איילת שקד: העם חיבק את ההתיישבות, סלד מהרצון להרוס, והשמאל חשב על דרכים אחרות ליישם את מדיניות הוויתורים.

איילת שקד: כאן אני מגיעה לצביעות נוספת: אבירי שלטון החוק פעלו גם בדרכים שמנוגדות לחוק כדי לפעול נגד ההתיישבות.

איילת שקד: נציגי השמאל נפגשו עם אש"ף כשהדבר היה אסור על-פי חוק, חתרו תחת ממשלת שמיר, וטוו כבר אז את הסכמי אוסלו, שהביאו לישראל את כנופיית המחבלים בראשות ערפאת.

איילת שקד: אגב, יצחק רבין, זיכרונו לברכה, הוא זה שחתם את הסכם "הגידול הטבעי" בהתנחלויות עם נשיא ארצות-הברית.

איילת שקד: רבין רצה לבנות, אבל אתם רוצים להרוס.

איילת שקד: אז לדבר עם אש"ף בניגוד לחוק, היה תקין בעיני השמאל.

איילת שקד: לא שמעתי את אותם אבירי הדמוקרטיה, שפתאום החוק הוא לחם חוקם, מכים על חטא כשאנשיהם עברו על החוק.

איילת שקד: בשנות אוסלו הארורות, השמאל ניסה – הפעם בדרך חוקית – לפגוע בהתיישבות, להקים מדינה פלסטינית ולגרום לפינוי יישובים.

איילת שקד: התגובה הפלסטינית הייתה נהרות של דם נגד אזרחי מדינת ישראל.

איילת שקד: לא אשכח לעולם את הפחד לעלות לאוטובוסים, את החשש של הורים לאפשר לילדיהם את המותרות: לצאת מהבית.

איילת שקד: בעקבות הסכמי אוסלו הייתה התעוררות התיישבותית גדולה: ההתיישבות התפתחה, נסללו כבישים ודרכים מסודרות יותר ליישובים.

איילת שקד: וכאן אני, שוב, רוצה לומר תודה לשמאל שעשה את זה.

איילת שקד: העם לא רצה עוד ויתורים, ומאז 1996, למעט חריגים, בחר כמעט תמיד בממשלת ימין, למעט פעמיים שבחר העם בברק ובאולמרט.

איילת שקד: דרך נוספת שנוסתה כדי לקעקע את ההתיישבות היא דה-לגיטימציה וניסיון לגרום לעולם להתערב.

איילת שקד: הלשנות למדינות זרות על בנייה ביהודה ושומרון הן דבר בלתי נתפס – כאילו אנחנו בגלות וזקוקים להתערבות הפריץ.

איילת שקד: משלא הושגו הישגים משמעותיים, השמאל מצא לו שיטה חדשה להרוס את ההתיישבות – לנסות לקעקע את החוקיות של היישובים שמדינת ישראל הקימה ולמרר את חיי התושבים בשימוש ציני בעתירות לבית-המשפט.

איילת שקד: כשאני שומעת את קולות השבר, אני נזכרת בתקופת ההתנתקות.

איילת שקד: אבירי זכויות האדם עמדו מנגד בשעה שממשלת ישראל – שהעומד בראשה הצהיר ש"דין נצרים כדין תל-אביב" – רימתה את בוחרי הימין, עקרה – – –

יעל גרמן: הוא היה שמאלני?

יעל גרמן: ראש הממשלה היה שמאלני?

יעל גרמן: אני רוצה לדעת.

איילת שקד: לא, לא, אני לא אומרת.

איילת שקד: – – – עקרה אלפי מתיישבים, מלח הארץ, לוחמי היחידות הכי מובחרות בצה"ל, וזרקה אותם אי שם, בלי מגורי קבע.

איילת שקד: עשר שנים.

איילת שקד: עשר שנים נדדו אותם מתיישבים בין מגורים ארעיים עד לבניית בתי הקבע שלהם, והשמאל עמד מנגד.

איילת שקד: זו הייתה הכרעה מדינית לגיטימית במרחב הדמוקרטיה.

איילת שקד: מי שאז עתר לבית-המשפט כדי לנסות – וזה היה מהמחנה שלי – כדי לנסות לחבל בתוכנית ההתנתקות, אני אומרת: זו לא הדרך.

איילת שקד: הדרך אז לחבל בתוכנית ההתנתקות הייתה כאן בכנסת.

איילת שקד: אנחנו הריבון, וזאת הזירה להחלטות האלה.

איילת שקד: השמאל, הבונה של העבר, הפך להורס של ההווה.

איילת שקד: אנשי זכויות האדם שזועקים על פגיעה בפלסטינים, עמדו אז אדישים לאכזריות כלפי אלפי אחיהם.

איילת שקד: "אירוע ההתנתקות גרם לפגיעה הגדולה ביותר בזכויות אדם בתולדות מדינת ישראל" – כך קבע חבר הוועדה לטיפול במפונים, פרופסור ידידיה שטרן.

איילת שקד: חברי חברי הכנסת, במסגרת הצביעות של השמאל, נשמעות גם טענות מופרכות על פגיעה בבג"ץ.

איילת שקד: פסק-הדין לגבי עמונה ניתן במסגרת המשפט המינהלי, שם נבדקת מידת הסבירות של ההחלטה השלטונית.

איילת שקד: כמו שאמרתי לא פעם, הריבון הוא הכנסת, ותפקיד בית-המשפט לבחון האם הממשלה עומדת במה שחוקקה לה הכנסת או במה שהיא עצמה קובעת.

איילת שקד: תפקיד הכנסת לקבוע את כללי המשחק.

איילת שקד: תפקיד בית-המשפט לבדוק שאין חורגים מאותם כללים.

איילת שקד: בפסק-דין עמונה הורה בית-המשפט לפנות את היישוב, לפי המצב המשפטי שהיה מונח בפניו ובהתאם לתשובה שהמדינה השיבה לו.

איילת שקד: עכשיו, אני רוצה שיהיה ברור: המדינה, ממשלת ישראל, תעמוד ותמלא אחר הפסיקות של בית-המשפט העליון.

איילת שקד: אני רוצה להגיד עוד משהו: לפעמים אני שומעת אמירות שלפיהן בית-המשפט הוא נציג השמאל או עוין למתיישבים.

איילת שקד: זה דבר שאינו נכון.

איילת שקד: הוא מתנהל על-פי שיקול דעת משפטי, ולכן בשעה שהכנסת משנה את כללי המשחק, המצב המשפטי משתנה, ובית-המשפט יכול לבחון את פסיקותיו מחדש.

איילת שקד: אבל זו לא הפעם הראשונה וגם לא השנייה שמצב משפטי משתנה לאחר פסיקת בית-משפט, נוכח חקיקה של הכנסת.

איילת שקד: אתן דוגמה.

איילת שקד: לאחר חקיקת חוק-יסוד: חופש העיסוק, אמרו שופטי בג"ץ שעל-פי המצב החוקי החדש הכנסת איננה מוסמכת לאסור ייבוא בשר טרף, משום שהדבר פוגע בחופש העיסוק.

איילת שקד: ראש הממשלה דאז יצחק רבין, זיכרונו לברכה, הוביל את פסקת ההתגברות, והכנסת חוקקה מחדש את איסור ייבוא בשר טרף.

איילת שקד: אבל זה היה בזמן מממשלת שמאל.

איילת שקד: אז לא שמענו את הנהי והבכי על עקיפת בג"ץ.

איילת שקד: זה בדיוק, דרך אגב, מה שאנחנו מתכוונים לעשות.

איילת שקד: דרך אגב, שמעתי הבוקר בגל"צ הסבר של חבר הכנסת אייכלר, ואני רוצה רק שתקשיבו לו.

איילת שקד: על-פי המשנה, אדם שבנה את ביתו בקורות עץ שהתבררו כגזולות, יפצה את הבעלים בשווי קורותיו, ולא יהרוס את ביתו, כדי ליצור איזון בין פיצוי הנפגע לבין גרימת נזק משמעותי.

יוסף ג'בארין: אפשר להבין מה עמדת היועץ המשפטי בסוגיה?

איילת שקד: בימים האחרונים אני שומעת לא מעט קולות על היותנו כובשים ביהודה ושומרון; יותר נכון, אלה דקלומים שחוקים.

איילת שקד: חברי בשמאל, אם תהיתם מדוע פעם אחר פעם אתם מפסידים בקלפי, התשובה מונחת לפניכם.

איילת שקד: לצערי, מושגי יסוד של אבות הציונות כבר אינם ברורים למי שמתיימר להיות ממשיך דרכם.

איילת שקד: במקום להיות שותפים למפעל ההתיישבות, בחרתם בהרס.

איילת שקד: אומר זאת בקול רם וברור: עם אינו יכול להיות כובש בארצו.

איילת שקד: לאחר אלפי שנות גלות נוראית וחורבן לאומי, שבנו הביתה.

תמר זנדברג: זו ססמה נבובה.

תמר זנדברג: ססמה מקושקשת ונבובה.

איילת שקד: אני רוצה לסיים במילותיו האלמותיות של שמעון החשמונאי, בעת ניסיון חידוש הריבונות היהודית בארץ-ישראל: "לא ארץ נוכרייה לקחנו ולא ברכוש נוכרים משלנו, כי אם נחלת אבותינו אשר בידי אויבינו בעת מן העתים בלא משפט נכבשה, ואנחנו כאשר הייתה לנו עת השיבונו את נחלת אבותינו".

תמר זנדברג: ממושכלות היסוד של הציונות:

תמר זנדברג: מדינת ישראל בארץ-ישראל – לא בכל ארץ-ישראל – – –

איילת שקד: אני קוראת לממשלה לתמוך בהצעת החוק.

תמר זנדברג: תתביישו לכם.

דב חנין: אני מבקש להתנגד.

איילת שקד: אני קוראת לממשלה לתמוך בהצעת החוק.

אורן אסף חזן: – – – את מוזמנת לעזוב.

תמר זנדברג: מחריבי הציונות.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: מה אדוני רוצה?

דוד ביטן: הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הצעה לסדר – אז מן הצד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מן המיקרופון באולם.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, חברים, מי שירצה, ישב במקום, ירים יד.

יולי יואל אדלשטיין: אני אחליט למי אני נותן להתנגד, כי השרה הודיעה על תמיכה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, הצעה לסדר הדיון של חבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

דוד ביטן: לפני שאני אומר את מה שיש לי להגיד, אני רוצה להעיר לאופוזיציה: אם אתם זוכרים, כשהיה חוק ההשעיה, והגיעה סגנית שר החוץ להצביע, טענתם שמישהו נמצא – –

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע.

דוד ביטן: – – טענתם שמישהו נמצא בחו"ל, ולא נתתי לה להצביע.

דוד ביטן: היום גטאס מצביע, אף-על-פי שגילה גמליאל התקזזה אתו.

זהבה גלאון: – – –

דוד ביטן: ועמיר פרץ מצביע, אף שהוא היה צריך לצאת לחו"ל יחד עם אחרים שיצאו לחו"ל.

זהבה גלאון: זאת הצעה לסדר?

דוד ביטן: זה לא בסדר.

דוד ביטן: אז הפוסל – במומו פוסל, זה מה שיש לי להגיד לכם.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, זה לא מעניינה של המליאה, אבל ביקשתי בעבר לכבד את הקיזוזים, ודאי של המשלחות הרשמיות.

דוד ביטן: בדיוק.

דוד ביטן: צריך לכבד, זה הכול.

זהבה גלאון: – – – הצעה לסדר – – –

דוד ביטן: לסיכום, אני רוצה להגיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה ההצעה לסדר הדיון?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דוד ביטן: – – – בסיכום עם סיעת כולנו, כיושב-ראש הקואליציה אני מצהיר, כי בתהליך החקיקה לא נפגע בבית-המשפט העליון.

דוד ביטן: תודה רבה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת, השרה הודיעה על התמיכה בהצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש מי מחברי הכנסת שמבקש להתנגד?

קריאה: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני קובע כי יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, נציג הרשימה המשותפת חבר הכנסת דב חנין, ומסיעת יש עתיד חבר הכנסת שלח, יוכלו להתנגד כל אחד להצעת חוק מסוימת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק הרצוג – בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מתנגד להצעת החוק של חבר הכנסת יואב קיש.

זהבה גלאון: זאת הייתה הצעה לסדר?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, זאת הייתה הצעה לסדר?

זהבה גלאון: אני שואלת אותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, זאת הייתה הצעה לסדר?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שעניינים של קיזוזים הם לא מעניינה של המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כיושב-ראש הכנסת אני כן ביקשתי בעבר – מעשה כזה של שני חברי כנסת שיוצאים באותה משלחת ולאחר מכן לא מכבדים את הקיזוז, משלחת רשמית של הכנסת, הוא מעשה לא-ראוי שאינו מביא כבוד לאף אחד מאתנו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת הרצוג, עד שלוש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': גם למרצ יש דעה, אדוני היושב-ראש, גם לנו יש דעה.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, נו, אפשר בבקשה?

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את השעון מחדש.

יצחק הרצוג: החוק הזה הוא חוק הבלהות של כנסת ישראל, חושך על פני תהום, ואני קורא לכל חברות וחברי הכנסת להתנגד לחוק הזה בתוקף.

יצחק הרצוג: לא היה כדבר הזה בהיסטוריה של המדינה.

יצחק הרצוג: לא היה כדבר הזה שהכנסת מצביעה בניגוד מוחלט לחוק המדינה, למצב החוקתי ולמשפט הבין-לאומי.

אורן אסף חזן: לא מתביישים להגיד שארץ-שראל שלנו.

אורן אסף חזן: די כבר עם ססמאות.

אורן אסף חזן: די.

יצחק הרצוג: זה חוק שמכיר בגזל ובגנבה, וצדק חבר הכנסת בני בגין באומרו שהוא זוכר היטב את פסק-הדין של השופט משה לנדוי, נשיא בית-המשפט העליון לשעבר – שלימים התברר שהיה ממוקם בימין בדעותיו – והוא פסק בפרשת אלון-מורה את מושכלות הראשונים: ביהודה ושומרון הריבון הוא צבא ההגנה לישראל, והריבון פועל על-פי הדין הבין-לאומי, שקובע ששטח מוחזק לא יופקע אלא לצרכים צבאיים.

יצחק הרצוג: ולכן כך נקבע, ומאז מכבדת מדינת ישראל את החוק הזה ככתבו וכלשונו.

אורן אסף חזן: יש פה נבחרי ציבור.

מיקי רוזנטל: שתוק כבר.

מיקי רוזנטל: אבא שלך גנב את המוח, ואתה גונב את הדעת.

מיקי רוזנטל: שתוק.

יצחק הרצוג: ולכן אלון-מורה פונתה.

יצחק הרצוג: לכן העתיקו את אלון-מורה.

יצחק הרצוג: מה שנעשה כאן, זהו גזל לאור היום, כיוון שלוקחים אדמות פרטיות מקניין פרטי בניגוד מוחלט לדין הבין-לאומי ולדין החוקתי הישראלי שהוכר מזה שנות דור.

יצחק הרצוג: למסכת ההיסטורית המסולפת של שרת המשפטים, רק אזכיר שמי שפינה עד היום יישובים בכוח היו מנחם בגין, אריאל שרון ואהוד אולמרט.

יצחק הרצוג: לא התנועה שאני עומד בראשה, שבנתה והפריחה את השממה ואת המדינה ודואגת לנגב ולגליל ולהתיישבות בה – מה שאתם מפקירים יום-יום שעה-שעה.

אורן אסף חזן: בוז'י, תצביע בעד.

יצחק הרצוג: ולמתיישבים – אני רוצה לומר לתושבי עמונה ולמתיישבים כולם: המחלוקת כאן היא לא בעד ונגד המתיישבים.

יצחק הרצוג: אחַי אתם, אחינו אתם, ואנחנו נדאג לכם הרבה יותר מכל אחד אחר, מן הטעם הפשוט, שראש הממשלה נתניהו הונה אתכם כבר עשר שנים, ובשנתיים האחרונות הוא לא נקף אצבע כדי לפתור את הבעיה בצורה חוקית.

יצחק הרצוג: הוא ידע שפסק-הדין של בית-המשפט העליון מגיע לפתחה של הממשלה ולא נקט אף צעד.

יצחק הרצוג: כרגע הגיע רגע האמת, יש צו לפנות.

יצחק הרצוג: אני קורא לכם, למתיישבים היקרים, אל תרימו יד.

יצחק הרצוג: תכבדו את פסק-הדין.

יצחק הרצוג: אני קורא לאביחי בוארון ולאנשים הנהדרים של עמונה: תבינו שהחוק הוא חוק, עם כל הכאב שבדבר, כפי שהחוק הוא חוק בכל מקום אחר במדינה.

יצחק הרצוג: ואסיים בציטוט מדבריו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לפני כמה ימים.

יצחק הרצוג: הוא אמר: "אין לקבל פתרונות, גם לא בדרך של חקיקה, שאינם עומדים בדרישות הדין, במקרה הזה המשפט החוקתי והמשפט הבין-לאומי.

יצחק הרצוג: גם אין לקבל חקיקה" – תקשיבו טוב, אדוני שר האוצר ואדוני יו"ר הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סיים את זמנו.

יצחק הרצוג: – – – "אין לקבל חקיקה שפוגעת במעמדו של בית-המשפט העליון.

יצחק הרצוג: כאשר בית-המשפט העליון פוסק ביחס למקרה קונקרטי שהמדינה נדרשת להרוס בנייה בלתי חוקית על קרקע פרטית מוסדרת, על המדינה לפעול לקיום פסק-הדין ככתבו וכלשונו".

יצחק הרצוג: ואני אומר לשר האוצר – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יצחק הרצוג: – – אמרת שאתה נגד חוקים נגד בית-המשפט העליון, תכבד זאת ואל תתקפל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יצחק הרצוג: ולסיום, החוק הזה יסבך את צה"ל, את מפקדיו, את מדינת ישראל ואת שליחיה.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סיים את זמנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יצחק הרצוג: רשמו זאת בפניכם ותתנגדו מוסרית ועקרונית לחוק הזה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שמענו את ההתנגדות של יושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג להצעת החוק של יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע חבר הכנסת דב חנין מקבל זכות במשך שלוש דקות – אני מציין, עד שלוש דקות – להתנגד להצעה של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי וקבוצת חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה בפועל, מר נפתלי בנט – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: "כרם היה לנבות היזרעאלי אצל היכל אחאב מלך שֹמרון".

דב חנין: אתם זוכרים את הפרשה הזאת?

דב חנין: למרים חאמד לא היה כרם, אבל הייתה לה חלקת אדמה קטנה ושם היא גידלה חיטה, תירס, ירקות.

דב חנין: את המים היא שאבה מבאר השכן עבדאללה.

דב חנין: וכמו נבות היזרעאלי היא לא רצתה – ולא רוצה – לוותר על אדמתה.

דב חנין: זו האדמה שלה.

דב חנין: נזכיר לכם, עמיתי חברי הכנסת, מה אחאב המלך הרשע, שלא היו רשעים כמוהו, לא לפניו ולא אחריו, מה הוא הציע לנבות.

דב חנין: הוא לא רצה להפקיע; הוא אמר לנבות: "תן לי את כרמך ויהי לי לגן ירק, כי הוא קרוב אצל ביתי ואתנה לך תחתיו כרם טוב ממנו.

דב חנין: אם טוב בעיניך, אתנה לך כסף מחיר זה".

דב חנין: לא מזכיר לכם את מה שאמרו פה חברי הכנסת?

דב חנין: ניתן להם פיצוי – מה אתם רוצים?

דב חנין: רק כאשר נבות מסרב, אחאב מחליט לנקוט את כל האמצעים.

דב חנין: אם לא במסגרת החוק, אז במסגרת הכוח.

דב חנין: וזה מה שמציעים לנו לעשות היום בכנסת.

דב חנין: בדיוק את זה.

דב חנין: אז מה אם הקרקע שייכת לנבות?

דב חנין: המלך רוצה – המלך קובע.

דב חנין: הוא הריבון.

דב חנין: אז מה אם בית-המשפט העליון פסק?

דב חנין: נבטל את פסק-הדין הזה בחקיקה של הכנסת.

דב חנין: נהפוך את הכנסת לערכאת ערעור על בית-המשפט העליון.

דב חנין: בהליך חסר תקדים.

דב חנין: אז מה אם היועץ המשפטי לממשלה אומר שהדבר הזה מופרע לחלוטין?

דב חנין: נגיד ליועץ המשפטי לממשלה: אנחנו מכבדים אותך מאוד, ונצפצף עליו.

דב חנין: אז מה אם זה נגד המשפט הבין-לאומי?

דב חנין: נצפצף גם על המשפט הבין-לאומי.

דב חנין: בכלל, נצא מקהילת העמים.

דב חנין: נחרים את העולם.

דב חנין: מי זה העולם שיגיד לנו?

דב חנין: אנחנו יודעים יותר טוב.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בין כל החוקים הרעים שהממשלה הזו מקדמת, אתם מבקשים לסמן היום נקודת שפל עמוקה במיוחד.

דב חנין: חוק לא-צודק, חוק לא-חוקתי וחוק כל כך כל כך מזיק.

דב חנין: הסדרה?

דב חנין: יש כל כך הרבה דברים שצריכים הסדרה בארץ הזאת: נכים, קשישים, מערכת בריאות, שכונות, אוכלוסייה ערבית, צפון, דרום.

דב חנין: תתחילו לטפל בבעיות ותפסיקו לסבך את כולנו באסונות.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת עפר שלח – בבקשה, אדוני – להביע התנגדות להצעת חוק של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: גם לך, אדוני, עד שלוש דקות.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש, החוק שמוצג לפנינו היום זכה לכינוי חוק ההסדרה, שם שכנראה הומצא במיניסטריון האמת של ג'ורג' אורוול, המקום שבו מלחמה היא שלום וחירות היא עבדות.

עפר שלח: כי הרי אין בחוק הזה לא סדר ולא הסדרה, כמו שבממשלה הזאת אין מושל ואין שלטון.

עפר שלח: כל מה שיש בה הוא ספין ופוליטיקה, שאורך חייהם הוא מכותרות האינטרנט של הבוקר ועד למהדורת הערב בטלוויזיה.

עפר שלח: החוק הזה חותר תחת הסדר, מפני שכדברי היועץ המשפטי לממשלה הוא נוגד את העקרונות הבסיסיים של החוק הישראלי.

עפר שלח: הוא פוגע במעמדה של ישראל בין האומות המתוקנות החיות על-פי חוקים.

עפר שלח: הוא מערער את הבסיס שמכוחו פועלים מוסדות המדינה.

עפר שלח: כי שאיפתם הגלויה של אלה שמביאים אותו היא שייפסל על-ידי בית-המשפט; כך הם יוכלו להתגולל שוב על בג"ץ ולערער עוד יותר את יסודות הדמוקרטיה.

עפר שלח: ואירוני מכול, אין בו גם הסדרה – לא של חייהם של תושבי עמונה או של התנחלות אחרת על קרקע פלסטינית; אנשים שבמקום לומר להם את האמת, השר בנט, אתם משקרים להם פעם אחר פעם שיהיה בסדר.

עפר שלח: עליהם אתם עושים את הספין החמור מכולם.

עפר שלח: זהו סדר וזוהי הסדרה על-פי בנימין נתניהו: בבוקר הוא נגד החוק; בערב הוא האיש שהורה לשרי הליכוד להעביר אותו.

עפר שלח: בבוקר הוא שר החוץ של ישראל, נוסף על תפקידיו האחרים; בערב הוא גורם לה נזק דיפלומטי כבד.

עפר שלח: בבוקר הוא קורא לשר החינוך שלו "בלוגר"; בערב הוא נגרר אחריו.

עפר שלח: בבוקר הוא מנהיג הליכוד; בערב הוא בובה של השותפים הקואליציוניים שלו.

עפר שלח: בבוקר עורך-הדין הפרטי שלו עושה עבורו משא-ומתן פוליטי; בערב הוא מייצג מתווך שעובד מול המדינה במשאים-ומתנים ביטחוניים רגישים.

עפר שלח: החוק הזה בא לעשות סדר באותה מידה שבנימין נתניהו בא באמת לנהל את ענייני המדינה.

עפר שלח: השעה הזאת הייתה צריכה להיות שעתם של האנשים ההגונים בקואליציה, אבל עכשיו התבשרנו, חבר הכנסת בגין, שפרט לך אין כאלה.

עפר שלח: השרים ליצמן ודרעי מדברים על טובת הכלל, והם וחבריהם נותנים יד, למרות השקפתם – וכולנו יודעים מה השקפתם – למשהו שהם יודעים כמה יפגע בישראל.

עפר שלח: אבל מקום של כבוד, חברי חברי הכנסת, שמור לשר כחלון, שמתחבא מאחורי הבטחה ריקה שהחוק לא יקודם ומאחורי המשפט המאוד-משעשע שאמר פה יושב-ראש הקואליציה.

עפר שלח: מה אני אגיד לך, שר האוצר, הכנסת משמעות חדשה למושג "נלחם כאריה ונופל כזבוב".

עפר שלח: במקום שבו אין דין, במקום שבו אין שליט, השאלה היא אם יש אנשים הגונים.

עפר שלח: התשובה, רבותי: בקואליציה הנוכחית אין כאלה.

עפר שלח: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

אורן אסף חזן: – – – וישרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: שנייה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין, יושב-ראש האופוזיציה ציטט מילה במילה את מה שרצית לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת קיש, מועלם-רפאלי או סמוטריץ, האם מי מכם או מישהו אחר שחתום על ההצעה שלכם מעוניינים להשיב למתנגדים?

יולי יואל אדלשטיין: לא מעוניינים.

יולי יואל אדלשטיין: טוב שכך.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, ביקש השר גלנט להיות שר נוסף שמשיב, שמדבר בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: זה יכול להתקיים בשני תנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחד פשוט מאוד: הוא מוגבל עד חמש דקות, הוא לא בזמן בלתי מוגבל.

יולי יואל אדלשטיין: והשני: אם הממשלה מסכימה לכך.

יולי יואל אדלשטיין: הממשלה מסכימה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר גלנט יכול לעלות לדוכן.

עיסאווי פריג': בשם כולנו או בשם – – –?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: המציעים ודאי מסכימים.

עיסאווי פריג': בשם – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני קיבלתי את עמדתם.

עיסאווי פריג': השר עונה בשם כולנו או בשם – – –?

אורלי לוי אבקסיס: בשם הממשלה או בשם הסיעה?

קריאה: – – – כולנו.

זהבה גלאון: אולי השר גלנט יסביר לנו למה כולנו – – –

יהודה גליק: של כולנו.

יהודה גליק: של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני רק מזכיר שהקריאות לסדר עדיין רשומות לפני.

זהבה גלאון: אדוני – – – לסדר שנתת.

זהבה גלאון: לא ראיתי שאתה שומר על – – –

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש – –

עיסאווי פריג': למה לא השר כחלון עונה?

יואב גלנט: – – חברי לממשלה, חברי הכנסת – –

עיסאווי פריג': למה לא השר כחלון עונה?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה – – –

יואב גלנט: – – אין צורך להכביר מילים בדבר הצורך לכבד את סמכותם של בתי-המשפט ופסקי-הדין הניתנים על-ידם.

יואב גלנט: משקם בית-המשפט מכיסאו ולאחר שהפכה החלטתו להחלטה חלוטה, על המדינה לקיימה כלשונה.

יואב גלנט: עיקרון זה הוא אבן יסוד בשיטה הדמוקרטית והוא משקף את תפיסת הפרדת הרשויות העומדת בבסיסה.

קריאות: – – –

קריאה: "הפוך, גוטה, הפוך".

יואב גלנט: לצד זאת – –

יואל חסון: אתם עושים הפוך – – –

יואב גלנט: – – על המדינה לשאוף ולבצע – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואב גלנט: – – את פסקי-הדין של הרשות השופטת, תוך צמצום, ככל הניתן – –

ציפי לבני: – – –

יואב גלנט: – – של פגיעה אפשרית בזכויות אדם – –

ציפי לבני: – – – אתה לא מצביע – – – אחרי זה, עדיף היה – – –

יואב גלנט: – – ולענייננו, זכויותיהם של מתיישבים, אשר פעלו בתום לב – –

קריאה: – – –

יואב גלנט: – – והקימו את ביתם ביהודה ושומרון – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

קריאות: – – –

יואב גלנט: – – בתמיכה ובאישור של גורמי הממשלה – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר יעצור שנייה.

יואב גלנט: – – ובדיעבד – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני עוצר את השעון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, קראתי אותך שלוש פעמים לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: היו לך שתי אזהרות לפני כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין יוצאת מאולם המליאה.) חברי הכנסת, אני מבקש לאפשר לשר לדבר ואז נעבור להצבעות.

יולי יואל אדלשטיין: השר ימשיך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את השעון.

קריאה: – – –

יואב גלנט: לצד זאת, על המדינה לשאוף ולבצע את פסקי-הדין של הרשות השופטת, תוך צמצום, ככל הניתן, של פגיעה אפשרית בזכויות אדם, ולענייננו, זכויותיהם של מתיישבים אשר פעלו בתום לב והקימו את ביתם ביהודה ושומרון – –

קריאות: – – –

יואב גלנט: – – בתמיכה ובאישור גורמי הממשלה, ובדיעבד התברר כי ביתם נבנה על מקרקעין פרטיים.

עיסאווי פריג': – – –

יואב גלנט: לאחר דיונים ממושכים – –

קריאות: – – –

יואב גלנט: – – שקיימנו – –

קריאות: – – –

יואב גלנט: – – סוכם כי לא תהיה פגיעה בפסיקתו ובמעמדו של בית-המשפט, והחוק לא יקודם אם תהיה פגיעה כזאת.

יואב גלנט: כל התהליך אשר יימשך יביא בחשבון את כלל השיקולים.

קריאות: – – –

יואב גלנט: תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לשר יואב גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: הסדרנים יכולים לאפשר למורחקים להיכנס למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מיותר לומר שאנחנו מצביעים שלוש פעמים, שלוש הצבעות שונות.

מרב מיכאלי: אדוני, סליחה, סליחה.

מרב מיכאלי: אם אפשר, לפני ההצבעה: אם יש הסכמות קואליציוניות, אנחנו רוצים – – – לדעת עליהן לפני ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: שואלת חברת הכנסת מרב מיכאלי האם קיימים הסכמים קואליציוניים שלא הודיעו עליהם למליאה.

יולי יואל אדלשטיין: משיב לי כרגע ראש הממשלה שאין הסכמים כאלה.

יואל חסון: מה – – –

יולי יואל אדלשטיין: ובבקשה, אנחנו עוברים להצבעות.

יואל חסון: ומה עם כל הסיכומים שהחוק הזה לא יקודם באמת?

אורי אריאל: – – –

מיכל רוזין: הרי כבר הודיע השר גלנט שיש הסכם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא – – –

יואל חסון: – – – השר אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, אתה מפריע בזמן ההצבעה.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: כרגע מביעים את העמדה באמצעות הכפתור.

עיסאווי פריג': – – –

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההסדרה, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת, קריאה טרומית – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 58

יולי יואל אדלשטיין: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 58 בעד, 50 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק של חבר הכנסת יואב קיש עברה בקריאה ראשונה – סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: עברה בקריאה טרומית, סליחה, טעות שלי – ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט – – –

דוד ביטן: פנים.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: נשמעו קריאות שונות.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו – – –

קריאה: – – – כספים – – –

יולי יואל אדלשטיין: כספים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו נעביר את ההצעה לוועדת הכנסת, והיא תכריע.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק ההסדרה, התשע''ו–2016, של חברי – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

קריאה: בעד.

איילת נחמיאס ורבין: – – – לא הצבעתי – – – כי לא הצבעתי – – –

נחמן שי: היא לא הייתה – – –

איילת נחמיאס ורבין: ביקשתי להוסיף את הצבעתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין מודיעה שהיא לא הספיקה להגיע למקומה, כי היא הורחקה בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אז עדיף לא להגיע למצב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: היא התכוונה בטח להתנגד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: היא התכוונה להתנגד לחוק.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ההסדרה, התשע''ו–2016, של חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, יואב קיש וניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

מיקי לוי: צדיק בסדום – בני בגין.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57

מיקי לוי: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: 57 בעד, 52 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעתם של מועלם-רפאלי, קיש וסלומינסקי עברה בקריאה – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: אורי, אורי – – –

קריאות: – – –

קריאה: אורי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מהאופוזיציה יוכלו להעביר מכתבי ברכה בכתב.

מיקי רוזנטל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אין לצעוק ולמחוא כפיים במליאה.

אורי אריאל: – – –

קריאות: – – –

אורי אריאל: – – – מקבל – – –

קריאה: אורי – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת החוק הזאת, מכיוון שדורשים הכנתה לקריאה ראשונה גם בוועדת הפנים, גם בכספים, גם בחוקה, חוק ומשפט, גם בחוץ וביטחון – אז ועדת הכנסת תכריע בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: נשארה לנו עוד הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להסדרת התיישבות ביהודה ושומרון, התשע"ז–2016, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד ההצעה בקריאה טרומית?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

דוד ביטן: אורי, בעד.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 58

דוד ביטן: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 58 בעד, 51 מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעתו של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ תעבור לוועדת הכנסת, מכיוון שאפילו הוועדה לצדק חלוקתי דורשת להכין אותה לקריאה ראשונה, אבל זה כנראה לא יקרה.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת תכריע בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: הודעות של ועדת הכנסת באמצעות יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: יש צורך בהצבעה?

יולי יואל אדלשטיין: רק הודעות.

): אדוני כבוד היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, שרים, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות הבאות, מטעם סיעת ש"ס: בוועדת חוקה, חוק ומשפט – במקום חבר הכנסת יואב בן צור יכהן חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

): בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, הוועדה המיוחדת למאבק בנגע הסמים והאלכוהול, הוועדה מיוחדת לזכויות הילד, הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור – במקום חבר הכנסת יגאל גואטה יכהן חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

): בוועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חבר הכנסת יגאל גואטה יכהן חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי כממלא-מקום.

): בוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ושוויון חברתי – חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי יכהן כחבר במקום הפנוי לסיעת ש"ס; חברת הכנסת יעל כהן-פארן, חבר הכנסת איתן ברושי וחבר הכנסת יוסי יונה יכהנו במקומות הפנויים לסיעת המחנה הציוני.

): בנוסף, בהמשך להחלטת ועדת הכנסת מיום ו' בחשוון התשע"ז, 7 בנובמבר 2016, בדבר חלוקה ופיצול של חוק ההתייעלות הכלכלית, אבקש להודיעכם כי פרק ה', סעיפים 30–41 – עקרונות לקביעת תקציב הביטחון – יידון בוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים לתקציב הביטחון באותו הרכב קיים, בראשותו של חבר הכנסת אבי דיכטר.

): הודעה אחרונה – טוב, סליחה, לא ראיתי שבזה יש הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, זהו.

): תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: דוח לשכת עורכי-הדין על כלא "נווה תרצה"

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום: דוח לשכת עורכי-הדין על כלא "נווה תרצה", מס' 4922, 4944, 4948, 4973 ו-4974, של כמה חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: השר לביטחון הפנים, שהוא המשיב, נמצא אתנו, ולכן אני אזמין את חבר הכנסת יוסף ג'בארין לפתוח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: דוח לשכת עורכי-הדין על כלא "נווה תרצה" – יוסף ג'בארין, מיכל רוזין, יצחק וקנין, מרב מיכאלי, בצלאל סמוטריץ; אלה הם המגישים וזה הסדר.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

יוסף ג'בארין: מי השר המגיב?

חמד עמאר: השר לביטחון הפנים.

יוסף ג'בארין: האמת היא שקשה לעבור לדבר ישירות על תנאי הכליאה בדוח החמור, נושא הדיון הזה, מבלי להתייחס לחקיקת החוק הזה.

יוסף ג'בארין: אני ביקשתי – החוק הקודם, מה שנקרא חוק ההסדרה, אני חושב שהשם האמיתי של החוק הזה צריך להיות חוק ההבערה, לא חוק ההסדרה; כי זה חוק שמבקש להבעיר את השטח מתחת לרגלינו, של כולנו.

יוסף ג'בארין: אין משמעות אחרת לחוק שמבקש לקחת קרקע מאנשים ולהעביר אותה לאנשים שמבקשים לשדוד את הקרקע הזו.

יוסף ג'בארין: אני ביקשתי בהצעה לסדר, והיושב-ראש לא נתן לי, אבל ביקשתי לשמוע את חוות הדעת של היועץ המשפטי לממשלה בסוגיה הזו, ואנחנו כולם יודעים שהוא מתנגד להצעת החוק.

יוסף ג'בארין: ולכן, לא ברור לי על סמך מה יושב-ראש הקואליציה מודיע שאין בחוק פגיעה בשלטון החוק, והשר גלנט מודיע כאן שלא רואים בחוק הזה פגיעה בבית-המשפט.

יוסף ג'בארין: הכול פשוט בניגוד למה שאומר היועץ המשפטי לממשלה.

יוסף ג'בארין: אז למי להאמין: ליושב-ראש הקואליציה, לשר גלנט או ליועץ המשפטי לממשלה בעניין הזה?

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אני קראתי את הדוח על תנאי הכליאה, ואני רוצה להגיד לך שזה לא הדוח החמור הראשון בנושא הזה; אנחנו גם מבקרים את האסירים ואנחנו רואים במו-עינינו את המצב בבתי-הכליאה הללו.

יוסף ג'בארין: יש סיפורים זוועתיים על מצבם של האסירים, ואני חושב שהגיע הזמן שהמשרד לביטחון פנים יציג סוף-סוף תוכנית שתשנה באופן משמעותי את התנאים הללו, גם ב"נווה תרצה" אבל גם במקומות אחרים.

יוסף ג'בארין: אגב, הדוח הזה על "נווה תרצה" לא היה כל כך מיוחד.

יוסף ג'בארין: גם דוחות ביקורת אחרים של לשכת עורכי-הדין, של הסנגוריה, התייחסו למצב המביש והקטסטרופלי בהרבה מקומות, בתי-הכלא.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני חושב, מבלי שהשר באמת יצביע על דרכי פעולה ממשיות ועל הקצאת תקציבים לשיפור המצב בבתי-הכלא, לצערי כנראה נעמוד כאן בעוד כמה חודשים ונשמע על חומרת המצב – –

חמד עמאר: לסכם בבקשה.

יוסף ג'בארין: – – עוד פעם ועוד פעם.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: כבוד השר, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, כמי שביקרה יותר מפעם אחת בכלא "נווה תרצה", אני יכולה להעיד שאכן, הדוח מדויק מבחינת התנאים הפיזיים, וגם העדויות ששמעתי מאותן אסירות בכלא, לגבי תאים מאוד מאוד דחוקים, חמים, ללא אוורור; באמת רמה מאוד נמוכה של כליאה.

מיכל רוזין: ראיתי את זה בעיני.

מיכל רוזין: שנים מדברים על החלפת הכלא.

מיכל רוזין: לצערי הרב, השר, עם כניסתך לתפקיד הקפאת את בניית כלא הנשים החדש בדרום, שאמור היה להחליף את "נווה תרצה".

מיכל רוזין: לצערי הרב, הייתה החלטה של השר הקודם לביטחון פנים, שהחליט לקדם ולאשר תקציב תלת-שנתי לשנים 2015–2017 בסך 150 מיליון שקלים.

מיכל רוזין: מייד עם האישור, שב"ס הקצה 15 מיליון שקלים מתקציבו, ולצערי הרב, מייד אחרי הבחירות, אחרי החילופים במשרד לביטחון פנים, הוחלט לשנות – משיקוליך, ולא ברור לי מדוע – הוחלט לשנות את סדר העדיפויות.

מיכל רוזין: ראוי לציין ולהגיד, וכמי שמכירה את הנושא היטב אני יכולה לומר לכם, שרוב האסירות, על-פי עדויות של העובדים הסוציאליים, העובדות הסוציאליות שעובדות אתן, הן בעצמן נשים שנפגעו בחיים, אם מאלימות פיזית, אם מאלימות מינית.

מיכל רוזין: כולן, דרך אגב, נשפטות לשנים מאוד ארוכות.

מיכל רוזין: לא מדובר על זמני כליאה קצרים; מדובר על שנים רבות שבהן הן צריכות לשהות בתנאים-לא-תנאים.

מיכל רוזין: כאשר יש צורך לבודד את הנשים האלה, הן מוצאות את עצמן בבידוד לא הולם, בלשון המעטה: אסירה נכה, שלא יכולה להיכנס לתא אלא בזחילה – היא מרותקת לכיסא גלגלים ונמצאת במבנה שנגיש רק על-ידי מדרגות.

מיכל רוזין: כמו שאמרתי בתחילת דברי, אני הייתי שם וראיתי את הדברים האלה בעיניים.

מיכל רוזין: לצערי הרב, יש רק תא מבודד אחד שמונגש לנכים, ואם האסירה רוצה להיות בו, אז היא כמובן מבודדת לחלוטין מכל האסירות.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש צורך גם לעמוד בהתחייבות להקמת כלא נשים חדש וגם למצוא חלופות כליאה, כמו שהציעה חברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי בחקיקה שהגישה, למצוא חלופות כליאה.

מיכל רוזין: אני חושבת שמערכת המשפט הישראלית מבינה שאותן נשים שנכלאות, בסופו של דבר הן נשים שבאמת רוב הפשיעה שלהן היא פשיעה מתוך מצוקת חיים ומתוך הישרדות.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו צריכים להקדיש לזה זמן והתייחסות, לא סתם.

מיכל רוזין: נכון, חבר הכנסת ג'בארין, שצריך לשפר את מצבם של כל בתי-הכלא בישראל, אבל אין ספק שאיכשהו תמיד בתי-כלא לנשים הם – –

חמד עמאר: תודה.

מיכל רוזין: – – בסוף סדר העדיפויות.

מיכל רוזין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לביטחון פנים, חברי חברי הכנסת, אני לא רוצה לחזור על התיאורים שחברי תיארו לפני כן, של המצב הפיזי, הרמה הירודה של התחזוקה של בתי-הכלא, בייחוד של הכלא לנשים "נווה תרצה".

יצחק וקנין: אבל אני רוצה לומר פה משהו.

יצחק וקנין: אדוני השר, תקשיב לי דקה אחת, ותאמין לי, בזה אולי תקנה את העולם הזה ואת העולם הבא שלך.

יצחק וקנין: אני לא אומר לך דברים סתם, אני אומר לך את זה מכל לבי.

יצחק וקנין: בשנת 2001 שימשתי סגן שר העבודה והרווחה, והייתי ממונה על הרשות לשיקום האסיר.

יצחק וקנין: לפני כשנה פורסם דוח של הרשות על התהליך שעוברים אלה שבשיקום האסיר דווקא באגף התורני, דהיינו, לוקחים אותם ומעבירים אותם מהלך מסוים של שיקום.

יצחק וקנין: אבל, לצערנו הרב, יש אלפים שיושבים בבתי-הסוהר, ואותם שיושבים בבתי-סוהר חוזרים עוד פעם, ועוד פעם, ופעם שלישית ורביעית – ואני מכיר את כל הדוחות ישר והפוך.

יצחק וקנין: ואני רוצה לומר לכם שדווקא בהליך השיקום שנעשה באגף התורני אסירים כמעט לא חוזרים.

יצחק וקנין: הטיפול שנעשה שם חוסך למדינה מיליוני שקלים.

יצחק וקנין: עלות אחזקת אסיר – אני לא יודע אם מישהו יודע: מעל 13,000 שקל בחודש עולה אסיר למדינת ישראל, רבותי.

יצחק וקנין: עלות שיקום במערכת השיקום של האסיר היא 2,700-2,500 שקל.

יצחק וקנין: שימו לב מה המדינה יכולה לחסוך – פעמיים: מוציאה אותו מהמעגל שהוא נתון בו, הלוך וחזור, נכנס ויוצא; ופעם שנייה – כמה כסף חוסכים.

יצחק וקנין: מה אנחנו עושים, רבותי?

יצחק וקנין: אנחנו מכניסים אותם לקבל, מה שנקרא, להיות אסיר עם דיפלומה, עבריין שעובר שלב ועוד שלב, ובכל פעם שהוא נכנס בחזרה המצב שלו נהיה יותר חמור מבחינת הסעיפים העברייניים שלו.

יצחק וקנין: ולכן, אדוני השר, אולי פעם אחת תיתנו את הדעת, תעשו בדבר הזה משהו.

יצחק וקנין: קחו את כל הנושא הזה של הרשות לשיקום האסיר לבתי-הסוהר.

יצחק וקנין: הכסף שאתם מחזיקים בו את האסירים – זה יעלה לכם ברבע מהמחיר, אם לא פחות מזה, והתוצאה הכי חשובה, שאנחנו משקמים את האסירים.

יצחק וקנין: זה מה שאומרת התורה: כי תקנה עבד עברי.

יצחק וקנין: על מה תקנה עבד עברי?

יצחק וקנין: על מי שגונב.

יצחק וקנין: מי הולך לקנות גנב ולקחת אותו לבית שלו?

יצחק וקנין: אומרת הגמרא – –

חמד עמאר: תודה.

יצחק וקנין: – – מי שקנה – אני מסיים, משפט אחרון – מי שלוקח עבד כאילו קנה לו אדון.

יצחק וקנין: כי אף אחד לא ייקח גנב ויכניס אותו לבית, אבל הוא קונה לו אדון, למה?

יצחק וקנין: כי הוא צריך לשקם אותו, והוא יראה את המציאות במערכת שלו.

יצחק וקנין: ושימו לב: זה נעשה ברשות לשיקום.

יצחק וקנין: יש דוח מקיף שקראתי, והוא הובא לפה לכנסת, לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: קחו את הדברים האלה: דבר ראשון, הצלנו את האסירים, שלא יחזרו פעם שנייה; דבר שני, שאנחנו משנים בהם את כל המציאות הזאת של האסיר במדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני כבוד השר, הדוח הזה שעשתה לשכת עורכות ועורכי-הדין הוא דוח מזעזע בתיאורים שלו.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת אם טרחתן לקרוא, אפילו רק את הסיקור של הדוח הזה.

מרב מיכאלי: באמת, תיאורים מזעזעים על התאים הקטנים-מדי ברמה שאי-אפשר להסתובב בהם פיזית, אי-אפשר להתהפך, אי-אפשר להיכנס; אסירה נכה שצריכה להיכנס בזחילה לתא היחידי שאליו היא בכלל יכולה להיכנס; תנאים סניטריים מזעזעים, טינופת, ג'וקים.

מרב מיכאלי: באמת, דוח מזעזע.

מרב מיכאלי: אבל אתה יודע, אדוני השר, מה הכי מזעזע?

מרב מיכאלי: שכבר, אני לא יודעת, עשר שנים לפחות יש דוחות כאלה חדשות לבקרים: הסנגוריה הציבורית; חברת הכנסת זהבה גלאון בשעתה עשתה כזה דוח באחת מפגרות הכנסת.

מרב מיכאלי: זה סוד גלוי – המצב המחפיר, המזעזע, הקשה, הנוראי בכלא "נווה תרצה", הכלא היחידי בישראל לנשים.

מרב מיכאלי: כמו שאמרה חברתי מיכל רוזין, שוב, זה דבר שאנחנו כבר יודעות.

מרב מיכאלי: ספרה של הקרימינולוגית הבכירה בישראל מימי אייזנשטדט נקרא "בכלא אני נחה", משום שהרוב המכריע של הנשים האסירות בישראל ובעולם מוצאות את עצמן בכלא ב-95% המקרים כי הן ביצעו פשעים עבור גברים בחייהן – לא משנה אם זה אבא, אח, בעל או סרסור – מפני שהן עצמן קורבנות אלימות בילדות ב-99% מהמקרים, באופן חד-משמעי וגורף; משום שכשהן נכנסות לכלא הן מצד אחד מוגנות מפני מי שפוגע בהן בחוץ, אבל מצד שני אין בחוץ מי שידאג לא להן ולא לילדות ולילדים שלהן.

מרב מיכאלי: ומכאן הצעת החוק שלי לחלופות מאסר לאימהות – משום שאלה ילדים שמתפזרים, נפוצים לכל רוח, מופקרים בעולם הזה, והסיכוי שלהם להגיע גם הם בסופו של המצב הגרוע הזה לפשע הוא סיכוי, לצערי, טוב מאוד.

מרב מיכאלי: ואתה יודע, אדוני השר, מה הדבר הכי מופרך בכל הסיפור הזה?

מרב מיכאלי: שמדובר ב-150 אסירות.

מרב מיכאלי: זה מספר האסירות בישראל היום: 150; 0.8% מכלל הכלואים בישראל – ואני עוד לא מדברת על הביטחוניים, כמובן.

מרב מיכאלי: 0.8% – 150 נשים.

מרב מיכאלי: אפשר לטפל בבעיה הזאת כל כך בקלות; אפשר להציל נפשות בישראל; אפשר להציל את הילדות והילדים שלהם; אפשר להחזיר לחברה, כמו שאמר חברי וקנין בצדק רב, אנשים תורמים, נשים יצרניות, מסוגלות לתפקד, אימהות שיכולות לגדל את הילדות והילדים שלהן לחברה.

מרב מיכאלי: 150 נשים שהמדינה לא – –

חמד עמאר: תודה.

מרב מיכאלי: – – מענישה אותן לפי מה שבית-המשפט קבע, אלא מענישה אותן ביחס לא אנושי בעליל.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

מרב מיכאלי: ברשותך, משפט אחרון.

חמד עמאר: בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני, צריך להגיד: אין בתקציב המדינה הקרוב ולו שקל לסוגיית כלא הנשים.

מרב מיכאלי: הכלא בדרום לא עמד לפתור את הבעיה, משום שאלה שלא באים לבקר אותן במרכז, ודאי לא יבואו לבקר אותן בדרום, אבל זה לא אומר שאתה יכול להרשות לעצמך להפקיר אותן ככה.

מרב מיכאלי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, שלוש דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה, ברשותכם, לנצל את הדיון כדי להרחיב קצת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוסקים אומנם בדוח על כלא "נווה תרצה", אבל אני חושב שצריך להרחיב קצת את המבט לכל סוגיית תנאי הכליאה והמעצר במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': דובר כאן בדיון הטעון הקודם על שאלת שלטון החוק ועל היותה של מדינת ישראל ושל הממשלה מחויבת לפעול על-פי החוק.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך להודות על האמת:

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל עוברת בכל יום על החוק בכל מה שנוגע לתנאי עצירים וכלואים.

בצלאל סמוטריץ': הדברים מוסדרים גם בחקיקה ובתקנות כאן, במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': מדינת ישראל חתומה על אמנות בין-לאומיות שמגדירות את הסטנדרטים המינימליים שהיא מחויבת לאפשר במתקני הכליאה שלה, גם בשאלות של מרחב מחיה, וצפיפות, ותנאים, ותברואה, ואנחנו רחוקים מאוד מאוד מאוד מלעמוד בדרישות החוקיות האלה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, כששואלים למה זה, אדוני השר, אז התשובה באופן טבעי היא תמיד: כסף.

בצלאל סמוטריץ': וזה נכון, זה עולה הרבה מאוד כסף.

בצלאל סמוטריץ': לבנות עוד בתי-מעצר ועוד בתי-כלא כדי שאפשר יהיה לעמוד באותם סטנדרטים המקובלים, זה עולה הרבה מאוד כסף.

בצלאל סמוטריץ': ואני שואל את עצמי, למה כאשר גנב גונב כי הוא צריך כסף, הוא נכנס לבית-הסוהר, וכאשר המדינה גונבת או עוברת על החוק כי אין לה כסף, היא לא משלמת על זה מחיר?

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם אנחנו הגונים עם עצמנו, אז אנחנו צריכים להיות לפחות – איך נקרא לזה?

בצלאל סמוטריץ': – אנחנו לא יכולים להחיל על עצמנו סטנדרטים כפולים.

בצלאל סמוטריץ': המחויבות שלנו לשלטון החוק, המחויבות שלנו לפעול על-פי החוק, חייבת להיות רציפה לכל אורך הסוגיות שאנחנו מתמודדים אתן.

בצלאל סמוטריץ': והאמת היא שגם כאן יש איזו קלישאה שאנחנו רגילים לומר בדרך כלל, שהחברה נמדדת ביחס לחלשים.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שכשמדובר על אנשים שנתונים כעת במתקני כליאה או מעצר – אגב, במעצרים המצב הוא עוד הרבה יותר קשה, ודווקא שם, צריך לזכור, לאנשים עומדת חזקת החפות, הם עדיין לא הורשעו.

בצלאל סמוטריץ': המעצר בדרך כלל נועד לקדם איזו תכלית אחרת: עילת מסוכנות, חשש להימלטות מן הדין או שיבוש הליכי חקירה או משפט.

בצלאל סמוטריץ': בעצם היינו אמורים לשים אנשים כאלה במלון של חמישה כוכבים, לשים אותם במשמורת אולי כדי להשיג את אותה תכלית שלשמה מושג המעצר.

בצלאל סמוטריץ': אבל ודאי שאנשים שנהנים מחזקת החפות אמורים היו לקבל את התנאים הכי טובים והמדינה מחויבת לצמצם למינימום את הפגיעה בזכויותיהם שנגרמת בעקבות אותה שלילת חירות שלכאורה נעשית בשל כורח.

בצלאל סמוטריץ': אני לא נכנס לזה עכשיו, כשיש לנו אצבע קלה מדי על ההדק בכל הנושא של המעצרים.

בצלאל סמוטריץ': מזמן כבר שכחנו את העילות שקבועות בחוק.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שבתי-המשפט הרחיבו אותן הרבה מעבר למה שהתכוון המחוקק, וגם זה דבר שצריך תיקון.

בצלאל סמוטריץ': אבל גם ביחס לתנאי המעצר וגם ביחס לתנאי הכליאה, אנשים שנתונים במקומות האלה, נשללה חירותם, יש פגיעה אנושה בכבוד הכי בסיס שלהם: כבוד האדם.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהחברה שלנו אמורה להימדד דווקא ביחס אליהם – –

חמד עמאר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – אבל אין להם לובי.

חמד עמאר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אין להם לובי, כיוון שזה, אתה יודע, זה לא אופנתי לדאוג לאנשים האלה.

חמד עמאר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מחויבים לזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הדוח שהתייחסו אליו כל חברי הכנסת או רובם הוא דוח מסוף חודש יולי השנה, של ביקור נציגי לשכת עורכי-הדין בבית-הסוהר "נווה תרצה", שבמסגרתו הועלו טענות לעניין תפקודו של המתקן ותנאי האחזקה בו.

גלעד ארדן: דרך אגב, השיטה, בדרך כלל, של לשכת עורכי-הדין היא, שאני קורא את העמדות או הדוחות שלהם בעיתון, כי כנראה זה הרבה יותר חשוב להם מאשר הטיפול האמיתי מולי.

גלעד ארדן: לשכת עורכי-הדין כמעט בשום נושא שהיה על סדר-היום, אף פעם לא ביקשה להיפגש אתי או לנהל דיון רציני על מה צריך לתקן או מה אפשר לשפר.

גלעד ארדן: לעומת זאת, אני חייב לציין, שבסוף ספטמבר היה ביקור של הסנגוריה הציבורית, שהיא גוף קצת יותר אובייקטיבי מעורכי-הדין, שבעיני מצויים בניגוד עניינים וכל המעמד שלהם כמבקרים רשמיים הוא די בעייתי.

גלעד ארדן: הסנגוריה הציבורית, שגם היא אומנם מייצגת אסירים ואסירות, אבל מטעם המדינה, הגישה דוח על הביקור הזה, שבימים האחרונים ממש הועבר לעיון שירות בתי-הסוהר.

גלעד ארדן: והוא כבר מתאר תמונת מצב הרבה פחות קיצונית.

גלעד ארדן: אני לא יכול להגיד שיש בו רק שבחים, יש בו הרבה מאוד שבחים לשירות בתי-הסוהר ובפרט לבית-הכלא "נווה תרצה", אבל יש גם הערות מוצדקות על התנאים הפיזיים בבית-הכלא, ואני אתייחס אליהם בהמשך.

גלעד ארדן: אבל חשוב לי לצטט, בכל זאת, ממה שנכתב בדוח הסנגוריה הציבורית על בית-הכלא "נווה תרצה"; וכך נאמר: "סגל בית-הסוהר והעומדת בראשו, סגן-גונדר פרידמן, זכו לתשבחות ולביקורת חיובית מכלל האסירות עמן שוחחנו, אשר ציינו לטובה את המסירות, המקצועיות, ההקשבה והכבוד שלהם הן זוכות מסגל בית-הסוהר, ואין לנו אלא להצטרף לדברים אלו".

גלעד ארדן: זה הסנגוריה הציבורית שגם מצטטת את האסירות וגם מסכימה, לאחר שהיא סיירה ממושכות במקום.

גלעד ארדן: אני ממשיך ומצטט: "לאורך השנים עורכת הסנגוריה הציבורית ביקורים רשמיים שנתיים בבית-סוהר זה.

גלעד ארדן: ביקור זה היה שונה באופיו ובמסקנותיו מביקורים קודמים, כאשר נראה כי בית-הסוהר "נווה תרצה" נושא את הדגל בשמירה על זכויות אסירות, במאמץ לשמור על תנאי כליאה הולמים, אך בעיקר בשיקום וטיפול באוכלוסיית האסירות ושילובן בבוא העת חזרה בחברה".

גלעד ארדן: זה נושא חשוב ורציני בעיני, אז אני טיפה ארחיב בו.

גלעד ארדן: חשוב לי להסביר גם לחברי הכנסת וגם לצופים בדיון הזה, שלקרוא דוח ביקורת על בית-כלא – כפי שאולי לשכת עורכי-הדין רוצה שיקראו אותו – בשטחיות, כי הדוח שלה הוא הרבה יותר קצר מהדוח של הסנגוריה, מבלי להבין את המאפיינים של האסירים – במקרה שלנו, האסירות שכלואות ב"נווה תרצה" – ברור שזה נשמע הרבה פעמים מזעזע.

גלעד ארדן: אבל כשאתה לא מבין בכלל מה האפיונים של האוכלוסייה, כי רוצים להטעות אותך ולזעזע – כי היעד הוא לקבל כותרת בעיתון ולא לתקן את המצב – אז זה כמובן מעוות לגמרי את פני הדברים.

גלעד ארדן: אני אסביר קצת על "נווה תרצה": ב"נווה תרצה" מוחזקות כיום כ-170 אסירות.

גלעד ארדן: אם אתם תוהים על הפער ביני לחברת הכנסת מיכאלי, זה כי היא התייחסה כנראה לשפוטות ואני מדבר על שפוטות ועל עצורות יחדיו.

גלעד ארדן: המאפיינים שלהן הם כאלה – זה נכון, דרך אגב, את צודקת שנשים מגיעות הרבה הרבה הרבה ועוד אלף פעמים הרבה פחות מגברים לבתי-כלא.

גלעד ארדן: כנראה לא במקרה.

גלעד ארדן: את זה יש לומר לזכותן של הנשים.

גלעד ארדן: אבל כשהן כבר מגיעות, אז אלו המאפיינים, לצערי הרב, שלהן: א.

גלעד ארדן: שיעור גבוה מקרב הנשים האסירות והעצורות סובלות מבעיות של בריאות הנפש.

גלעד ארדן: רובן יוצאות ובאות ממוסדות פסיכיאטריים טרם מאסרן ואף במהלכו.

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: סליחה?

מרב מיכאלי: על אחת כמה וכמה, מה שנקרא.

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: תכף נדבר.

גלעד ארדן: הדיון, אולי לשכת עורכי-הדין רוצה שהוא יהיה שטחי.

גלעד ארדן: אני לא אאפשר לו להיות שטחי.

מיכל רוזין: ממש לא.

מיכל רוזין: כנראה לא הקשבת לדברים – – –

גלעד ארדן: שיעור הליוויים לבתי-חולים ולמתקני אשפוז פסיכיאטריים בקרב האסירות גבוה פי-חמישה מן השיעור הממוצע בשב"ס.

גלעד ארדן: פי-חמישה.

גלעד ארדן: מרבית האסירות והעצורות מכורות לסמים, לאלכוהול או לסמי הרגעה ושינה; ב.

גלעד ארדן: "נווה תרצה" מצוי במקום השני בהשוואה לכל מתקני הכליאה בשב"ס במספר אירועי האלימות של אסירים ביחס למספר הכלואים.

גלעד ארדן: כלומר, הנשים שם מעורבת הרבה-הרבה יותר באירועי אלימות מאשר גברים אסירים במרבית מתקני הכליאה; ג.

גלעד ארדן: 36 אסירות ב"נווה תרצה" מוגדרות בהשגחה.

גלעד ארדן: נוסף על כך, כיום 72 נשים מטופלות באופן קבוע – הזכרתי את זה קודם – בידי פסיכיאטר.

גלעד ארדן: רובן מוגדרות כסובלות מהפרעת אישיות קשה.

גלעד ארדן: ניתוח התפלגות העבירות בקרב הכלואות ב"נווה תרצה" מעלה כי יותר מ-60% מהן מוחזקות שם – עוד פעם, אני לא אחראי לפסקי-הדין של בתי-המשפט ואני יכול רק להצטרף בצער לאבחנות של חברת הכנסת מיכאלי, אבל זה לא בתחום של משרדי – למעלה מ-60% מהן מוחזקות בגין עבירות אלימות, לרבות במדרגים הגבוהים של עבירות ההמתה השונות.

גלעד ארדן: עכשיו, אחרי שהסברתי את זה, אני אתייחס בקצרה לכמה מהנושאים שפורטו בהצעות לסדר-היום ונלקחו כציטוט מהדוח המוקצן והמעוות של לשכת עורכי-הדין: א.

גלעד ארדן: נגישות לנכים – במחלקה הטיפולית בבית-הסוהר נבנה תא עבור נכים, המתאים לאסירות עם מוגבלויות, כולל התניידות בכיסא גלגלים בתוך החדר, במקלחת ובשירותים.

גלעד ארדן: בניגוד לאמור בדוח, התא המונגש איננו מבודד, הוא נמצא בתוך האגף הטיפולי שבו שוהות אסירות נוספות, ופתוח מרבית שעות היום; ב.

גלעד ארדן: אגף הפרדה – האסירה שפרטיה הוזכרו בדוח איננה מוחזקת בהפרדה.

גלעד ארדן: היא משולבת בפעולות חינוכיות, ובכלל זה במרכז החינוך בשעות הבוקר.

גלעד ארדן: האסירה היא זו שבוחרת להישאר בתא זה, שכן היא מתקשה לשהות בתא עם אסירות אחרות לאורך זמן.

גלעד ארדן: אני לא אמשיך ואאריך בכך; ג.

גלעד ארדן: אירועי אלימות בבית-הסוהר – האסירות שהפרטים שלהן צוינו בדוח – וזה מוצג שם באופן מזעזע, כאילו יש סוהרות סדיסטיות או אלימות.

גלעד ארדן: הן לא נכבלו למיטה כאמצעי ענישה; הן נכבלו למיטה עקב מסוכנות אובדנית, והכבילה הזו, דבר שהוא מקובל מאוד בסיטואציות ובמאפיינים הללו של האסירות, והיא לפרקי זמן קצרים ובהשגחה מוגברת של הצוות, היא לצערנו האמצעי האפקטיבי היחיד להצלת חיי הכלואות, ומאפשרת להן הרבה פעמים שלא לפעול באימפולסיביות ובמצב של מצוקה רגעית, שעלולה לגרום להן לפעולות אובדניות.

גלעד ארדן: אני לא אתאר את כל הסיטואציה שהוזכרה שם ואת ההסבר האמיתי לעיוות, אבל אני רק אגיד עוד הפעם, שהדוח – אם אפשר לקרוא לו דוח – מציג סיטואציה מצד אחד, מעלים מהקורא שלאסירה, למשל, היה סכין גילוח בפה והיה חשש מאוד כבד לחיים שלה, וזה עושה פשוט עוול נורא ואיום לסוהרות, שמתמודדות שם עם מצבים מאוד מאוד מורכבים.

גלעד ארדן: עם דבר אחד אני כן חייב להסכים, וזה לגבי תנאי המחיה.

גלעד ארדן: אין חולק כי חלק מהאגפים ב"נווה תרצה" זקוקים לשיפוץ.

גלעד ארדן: אולם, לצערי, וזה מצב היסטורי של עשרות שנים, אגפים רבים בבתי-הסוהר השונים זקוקים לשיפוץ.

גלעד ארדן: שיפוץ האגפים מתבצע, אבל הוא מתבצע כמובן בהתאם לתקציב ובהתאם לתוכנית רב-שנתית, בהתאם לתעדוף שנקבע על-ידי שירות בתי-הסוהר ובאישורי.

גלעד ארדן: האגף שאליו מתייחס דוח הביקורת אינו מיועד לשיפוץ כללי בשנה הקרובה, בין היתר משום שהוא לא משמש בייעודו כאגף הפרדה ואין מוחזקות בו אסירות בהפרדה כהגדרתה בחוק.

גלעד ארדן: כמובן, במקום מתבצעות וימשיכו להתבצע עבודות תחזוקה שוטפות.

גלעד ארדן: ככלל, ואת זה כדאי לדעת – יש גם שיח מאוד שטחי ורדוד, גם, אגב, לגבי האסירים הביטחוניים – תאי אסירים במדינת ישראל ככלל אינם ממוזגים.

גלעד ארדן: תופתעו, לא תופתעו, זה המצב.

גלעד ארדן: במסגרת שיפוץ אגפים מותקנים מזגנים במסדרונות האגפים.

גלעד ארדן: באגף הנזכר, ועורכי-הדין שביקרו שם כנראה מאוד נדהמו, קיימים מאווררים גדולים במסדרונות האגפים ומאוורר אישי בכל תא.

גלעד ארדן: כל תא באגף מיועד להחזקת אסירה אחת.

גלעד ארדן: קיים וילון המפריד בין התא לשירותים והמקלחת.

גלעד ארדן: בתא יש מאוורר, מכשיר טלוויזיה, מקרר מיני-בר, מיטה וארונית.

גלעד ארדן: התא אומנם קטן – – –

מרב מיכאלי: אין חיה כזאת.

מרב מיכאלי: אין תא אחד שיש בו אסירה אחת, אין חיה כזאת.

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: התא הוא אומנם קטן, אולם הטענה כי אדם בעל מבנה גוף בינוני ומעלה יתקשה להסתובב בו במקומו על צירו, כפי שנכתב בדוח, היא מופרזת ואינה מציאותית.

גלעד ארדן: לסיכום אבקש להוסיף כי נושא מקצועיות דוחות הביקורת של המבקרים הרשמיים, כתוארם, מטעם לשכת עורכי-הדין – העלאת טענות קשות ובלתי מבוססות, אופן ניסוח טענותיהם ויצירת כותרות בכלי התקשורת השונים על בסיס ממצאים לא בדוקים, כמו גם החשש לניגוד עניינים, בעיקר בקרב חברי לשכת עורכי-הדין המייצגים אסירים כדבר שבשגרה לצד היותם מבקרים רשמיים – נמצא על שולחני זה תקופה ארוכה ובדיון בינינו לבין משרד המשפטים.

גלעד ארדן: לאחרונה הוסכם ביני לבין שרת המשפטים על מתווה שיצמצם את ניגוד העניינים המובנה שבו נמצאים עורכי-דין שמצד אחד מייצגים תמורת כסף אסירים ואסירות – –

בצלאל סמוטריץ': גלעד, גלעד – – –

גלעד ארדן: – – ומצד שני כותבים דוחות ומתיימרים להוות מבקרים רשמיים אובייקטיביים.

בצלאל סמוטריץ': גלעד, גלעד, אני שימשתי – – –

גלעד ארדן: אני לא גלעד פה, כי אתה לא בצלאל.

גלעד ארדן: אוקיי?

בצלאל סמוטריץ': אני כן בצלאל, אבל כבוד השר, סליחה.

גלעד ארדן: מאה אחוז.

גלעד ארדן: אני לא "כבוד".

בצלאל סמוטריץ': אני – – – אני לא עורך-דין פלילי, מעולם לא ייצגתי אדם בשכר – – –

גלעד ארדן: אז אתה לא, יש רבים אחרים שכן.

גלעד ארדן: אז למה אתה מתווכח עם טענה שהיא טענה כללית?

בצלאל סמוטריץ': – – – אבל אל תכלול את כולם.

גלעד ארדן: אף אחד לא דיבר עליך באופן אישי.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא עלי.

גלעד ארדן: באופן כללי יש עיוות ביישום של החוק.

גלעד ארדן: אני יכול לקבל שבעלי תפקידים – אין דבר כזה שכללי ניגוד עניינים חלים רק בסקטורים ובמקצועות מסוג אחד – חברי כנסת, שרים וכו', מנכ"לים, אבל הם לא קיימים במקומות אחרים.

גלעד ארדן: אנשים שמייצגים ומתפרנסים מייצוג אסירים פליליים, מוזר מאוד שהם אלה שיחוו דעה על התנאים באופן אובייקטיבי או על הדרך שבה שירות בתי-הסוהר פועל.

גלעד ארדן: רוצה משרד המשפטים לקחת חלק – אני חושב בכלל שיש עיוות, כי בעיני מי שהיו צריכים להיות מבקרים רשמיים אלה אנשי משרד הרווחה ומשרד הבריאות ולא אנשים שקשורים לייצוג תמורת כסף של עבריינים.

גלעד ארדן: אבל בכל מקרה, הגענו להבנות כלשהן עם משרד המשפטים, לצמצם את מספר המבקרים הרשמיים.

גלעד ארדן: אני מקווה שלשכת עורכי-הדין תשכיל למנות אנשים שפחות ממומנים או מתפרנסים מהייצוג הזה, כי זה פחות יבלוט לעין, ניגוד העניינים שלהם.

גלעד ארדן: אבל בכל מקרה, המחויבות שלי היא בהחלט – בהתאם לתקציב שאני מצליח או מוקצה למשרדי – לפעול לשיפור התנאים של כלל האסירות והאסירים בבתי-הסוהר.

גלעד ארדן: כלל.

גלעד ארדן: וכשאנחנו נמצאים בשנה שבה אני נכנס לתפקידי, ותוקף את מדינת ישראל גל טרור, והצורך הדחוף ביותר – ואני לא מסתתר מאחורי אף אחד; חושפים את זה שאני משנה, אני עומד מאחורי הדברים: כשיש גל טרור, וצריך להוסיף אלפי שוטרים, אם לאכיפה ביישובים הערביים, אם להגן בירושלים מפני דקירות ודריסות, אם כדי לתת שירות טוב יותר לציבור הערבי, שהתרשלנו באכיפה שם וציבור חף מפשע סובל מעבירות של אלימות, מתאונות וכו', אז כן, בסדרי עדיפויות – בצער רב אני נאלץ לתעדף ולקבוע סדרי עדיפויות ולפרוס תוכניות על פני זמן ארוך יותר.

גלעד ארדן: ועדיין – וזה משפט אחרון לסיום כדי רק להרגיע – אני יכול לומר שרק בחודש שעבר התקיים כנס בין-לאומי שנתי של ארגון הכליאה והתקון הבין-לאומי, ה-ICPA, בבוקרשט ברומניה, ושם שירות בתי-הסוהר של ישראל זכה, דווקא בזכות הפעילות הייחודית של בית-הסוהר "נווה תרצה", בפרס הראשון – אתם שומעים, הראשון – במצוינות, בניהול ובשיקום אסירים.

גלעד ארדן: אז זה המצב האמיתי והאובייקטיבי.

חמד עמאר: מה אתה מציע, אדוני השר?

גלעד ארדן: אני מציע – – –

חמד עמאר: ועדה?

גלעד ארדן: אני אף פעם לא מתערב, כמדיניות, במה שרוצים המציעים, כי גם אני הייתי חבר כנסת ואולי גם אחזור פעם להיות.

גלעד ארדן: ולכן המציעים יחליטו ביניהם אם הם רוצים דיון בוועדה או במליאה, כי אני לא מסתתר ואני מוכן גם להעמיק בדברים ולהציג את האמת כפי שהיא אל מול מי שמנסה לעוות אותה.

גלעד ארדן: אז אני מסכים להעביר לוועדה, אם זה מה שרוב המציעים יחפצו בו.

גלעד ארדן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, הסוגיה הזו של תנאי אסירים – אנחנו דנו בה גם בוועדת הפנים בשבוע שעבר, בהשתתפות נציבת שב"ס, ושמענו את הסקירה שלה, ואנחנו גם העלינו את כל הנושאים הכואבים שהאסירים בבתי-הכלא סובלים מהם.

אוסאמה סעדי: יושב-ראש הוועדה דוד אמסלם קבע שיהיו צוותים מיוחדים בכל נושא ונושא, אם בנושא הביקור של ההורים, אם בנושא הפוסטה – – –

ענת ברקו: הביטחוניים או הפליליים?

אוסאמה סעדי: גם האסירים הביטחוניים; תהיה ועדה שתדון גם בנושא שלהם.

אוסאמה סעדי: אני, אדוני השר, ביקרתי בכלא "השרון", ושם יש יותר מ-33 אסירות ביטחוניות.

אוסאמה סעדי: נפגשתי עם חלק מהן, והן בתנאים קשים ביותר, בצפיפות קשה ביותר, 33 אולי בחדר אחד, חלקן הן קטינות – –

ענת ברקו: 33 בחדר אחד אין שם, זה לא נכון.

אוסאמה סעדי: – – שישנות על הרצפה.

אוסאמה סעדי: אבל לעניין הזה, אדוני היושב-ראש, של תנאי האסירים, אני רוצה להודיע – –

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: – – ולהביא לידיעתו של כבוד השר – –

חמד עמאר: תודה.

אוסאמה סעדי: רק משפט אחד.

אוסאמה סעדי: – – שהשיח' ראאד סלאח, שנמצא במאסר, ועקב תנאי המאסר שלו, הקשים, שכוללים הפרדה מאז 8 במאי וביקורים וחיפושים בלתי פוסקים בחדרו, הוא הכריז על שביתת רעב מאז יום ראשון.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אני פונה אליך: אנחנו ביקשנו לבקר אותו, כמה חודשים כבר.

אוסאמה סעדי: תן לנו לבקר אותו ולעמוד על תנאי האסיר שלו.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – דקה, בבקשה.

חמד עמאר: נא להקפיד על הזמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, לאחרונה פורסמו תוצאות הבחינה של לשכת עורכי-הדין, והתוצאה הייתה שרק 30% עברו את הבחינה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באוכלוסייה הערבית השיעור הוא כזה נמוך – הוא בסביבות 5%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שבפעם הראשונה מאז קמה לשכת עורכי-הדין יש שיעור נכשלים גבוה כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, יש לי כמה המלצות, כי הנושא הזה לא בא בהצעות לסדר-היום: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, הנבחנים שסיימו, חלק מהם מצטיינים בלימודיהם, עברו סטאז' והתאמנו במשרדים גדולים אצל עורכי-דין גדולים.

חמד עמאר: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני ממליץ – –

חמד עמאר: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – להוציא את הבחינה הזאת – –

חמד עמאר: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – מידי לשכת עורכי-הדין, כי יש בתוכה ניגוד אינטרסים, כי הם לא רוצים עוד ועוד עורכי-דין חדשים.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

מרב מיכאלי: רגע, מה אתי?

חמד עמאר: את דיברת עכשיו שלוש דקות.

חמד עמאר: אם אני אאפשר לכל אלה שדיברו עכשיו להביע דעה, אז – – –

מרב מיכאלי: – – –

קריאה: לפי התקנון היא יכולה.

מרב מיכאלי: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה: להעביר לוועדה או להסיר מסדר-היום?

מרב מיכאלי: לוועדה.

מרב מיכאלי: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10

מרב מיכאלי: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 10, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעות לסדר-היום תועברנה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאה: – – – בעד.

חמד עמאר: לפרוטוקול, בבקשה.

חמד עמאר: מחדל מתמשך של הרשויות: עוד חייל חרדי הותקף השבוע; רב צבאי שנחלץ לעזרתו הותקף אף הוא

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, שמספרה 4960 – מחדל מתמשך של הרשויות: עוד חייל חרדי הותקף השבוע; רב צבאי שנחלץ לעזרתו הותקף אף הוא, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

חמד עמאר: בבקשה, יש לך שלוש דקות.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, סוף-סוף, לראשונה, כשעולה הצעה לסדר-היום או שאילתה בסוגיה הזאת, מזכירות הכנסת משכילה להעביר שאילתות כאלה או הצעות לסדר-היום בסוגיה הזאת למשרד לביטחון הפנים.

יעקב מרגי: כל פעם שולחים לנו את משרד הביטחון ואת סגן שר הביטחון שמסביר מה הם נוקטים.

יעקב מרגי: יש פה עניין של אכיפה.

יעקב מרגי: זאת לא הפעם הראשונה שחייל חרדי מותקף, מושמץ, מאוים.

יעקב מרגי: אנחנו לא ראינו עבודה מערכתית בסוגיה של ההתקפה הפיזית.

יעקב מרגי: זאת לא הפעם הראשונה.

יעקב מרגי: לפני כמה זמן הותקף קצין צה"ל במכוניתו.

יעקב מרגי: היה קמפיין אגרסיבי שנקרא "החרד"קים", שיש בו אפילו הסתה לאלימות – –

אורן אסף חזן: אמת.

יעקב מרגי: – – ולא פעם ולא פעמיים – –

אורן אסף חזן: – – –

חמד עמאר: אישרתי לך הבעת דעה.

חמד עמאר: אל תפריע.

חמד עמאר: תודה.

יעקב מרגי: – – הוגשו תלונות, ותמיד קיבלנו פה, מעל דוכן הכנסת, את התשובה שמשרד הביטחון עושה ככה, נקט ככה.

יעקב מרגי: אין לנו בעיה עם משרד הביטחון.

יעקב מרגי: יש לנו בעיה לבדוק ולעקוב.

יעקב מרגי: זאת סוגיה חברתית ממדרגה ראשונה.

יעקב מרגי: מאיימים פה על קהלים.

יעקב מרגי: זה אפילו, הייתי אומר, מאיים על אושיות הדמוקרטיה, בלי להגזים.

יעקב מרגי: אם יש קבוצה שלא יכולה להביע את דעתה או להתהלך חופשי בכל מקום בארץ בגלל דעותיה או מלבושה או המראה שלה, אני חושב שסוגיות אחרות, בקונוטציות אחרות, היינו רואים אכיפה אגרסיבית יותר – אכיפה של כתבי-אישום, חקירה מאוד משמעותית.

יעקב מרגי: יכול להיות, מכובדי השר לביטחון הפנים, שבאמת נעשית עבודה.

יעקב מרגי: אני אומר את זה כמובן בהסתייגות, עד שתיתן לנו את התשובה.

יעקב מרגי: אבל הציבור מרגיש וגם אנחנו מרגישים שאין די הרתעה בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אם אותם אנשים קיצונים, שזה קומץ קטן, אם קומץ קטן והזוי מעז לאיים על חבר כנסת, מעז להוציא קריקטורות על חברי כנסת, מעז לתקוף פיזית חיילים לובשי מדים – במקרה הזה חייל חרדי; הם קהל היעד, אבל זה יכול להיות כל אחד אחר – אני חושב שפה המשטרה צריכה לשים את זה בקו הראשון של החקירות, יחד עם הפשיעה החמורה, כדי למגר את התופעה הזאת.

יעקב מרגי: אנחנו מתמודדים עם הסוגיה הזאת כבר כמה שנים, וצריך למגר את התופעה הזאת.

יעקב מרגי: זה שהתופעה מתמשכת – כנראה כושר ההרתעה של משטרת ישראל לוקה בחסר בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מרגי העלה סוגיה מאוד חשובה.

גלעד ארדן: אני מברך אותו על העלאת הסוגיה הזאת של המתקפות וההסתה נגד חיילים חרדים, או אלה שתומכים בהתגייסות לצה"ל בקרב החברה החרדית.

גלעד ארדן: הוא העלה מקרה – אולי הוא לא התייחס אליו בהרחבה – הוא דיבר על מקרה מזעזע ביום שישי האחרון, שחייל צה"ל חרדי במדים הגיע לאחת השכונות החרדיות בבית-שמש – –

יעקב מרגי: – – –

גלעד ארדן: תן לי.

גלעד ארדן: למה אתה הורס את המתח?

קריאה: – – –

גלעד ארדן: – – וכשהחלו להתגודד סביבו עשרות חרדים ולקרוא נגדו קריאות גנאי וגידופים, אז קצין אחר בצה"ל, חרדי גם הוא, שמתגורר בסמוך ועבר שם בלבוש אזרחי, ביקש מהחייל לעזוב את המקום, והוא נשאר שם במקומו, ואז התושבים החרדים התגודדו סביבו ובעצם עברו לתקוף אותו, וזה הגיע, לצערנו, לכדי תקיפה פיזית, בעיטות ברכב שלו וכו'.

גלעד ארדן: הוא הגיש תלונה במשטרת בית-שמש, המשטרה הגיעה בתוך דקות ספורות, אבל אותם מתפרעים כבר לא היו במקום.

גלעד ארדן: אני רוצה לעדכן שהמשטרה, כפי שהיא עושה במקרים דומים, פתחה בחקירה.

גלעד ארדן: אני לא יכול להרחיב, אבל אני מניח שבימים הקרובים מאוד תשמעו על תוצאות החקירה.

גלעד ארדן: אין ספק שמעשים כאלה, יש בהם משום חתירה תחת אחד העקרונות הבסיסיים ביותר שלנו כאן במדינת ישראל, והוא העיקרון שצה"ל הוא צבא העם.

גלעד ארדן: אסור שאף אזרח יתקוף אזרח אחר שממלא את חובתו האזרחית ומשרת בצבא.

גלעד ארדן: באמת, חוץ מההיבטים הפליליים, אני מקווה שכולנו יכולים כאן להתאחד על העיקרון הזה, שכל כך פוגע, ומערער את החוסן החברתי שלנו.

גלעד ארדן: בהקשר הזה, עוד הפעם, אין הבדל בין חייל צה"ל לכל עובד ציבור או משרת ציבור אחר.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, משטרת ישראל, בהנחייתי, רואה בחומרה כל גילוי של אלימות כלפי חיילים המשרתים בצה"ל על רקע שירותם הצבאי, וההנחיה הגורפת לכוחות בשטח היא לפעול בנחישות ולגלות אפס סובלנות כלפי מבצע העבירות.

גלעד ארדן: לאחר שקיימתי על כך כמה דיונים בראשותי, הוקם על-ידי חטיבת החקירות במשטרת ישראל צוות עבודה בין-משרדי, יחד עם משרד המשפטים והפרקליטות, אשר תכליתו, בין היתר, מניעת הידרדרות והחרפה של האירועים, מיגור התופעה, חיזוק הביטחון של נפגעי העבירה – זה גם יחד עם משרד הביטחון וצה"ל, דרך אגב – ויצירת מנגנון פיקוח ובקרה כלפי אירועים ותיקים מטופלים.

גלעד ארדן: כדוגמה להישג של הפעילות המשולבת אציין כי ביום 11 בספטמבר, בהחלטה תקדימית של בית-משפט השלום בירושלים, הורשע נאשם בעבירת העלבת עובד ציבור בשל קריאה משפילה לעבר חייל חרדי; אני לא אחזור על הקריאה.

גלעד ארדן: בית-המשפט ציין כי יש לראות קריאות אלה כמכוונות כלפי החייל לא באופן אישי, אלא בנוגע למילוי תפקידו כחייל צה"ל.

גלעד ארדן: אני מאמין, דרך אגב, שהחלטה תקדימית זאת, יש לה פוטנציאל להוביל לשינוי תפיסתי רב-מערכתי, שגם ירתיע הרבה יותר מקריאות אלה.

גלעד ארדן: יתר על כן, ביום 13 בספטמבר 2016 הוגש על-ידי פרקליטות מחוז דרום כתב-אישום ובקשת מעצר עד תום ההליכים כנגד שלושה נאשמים בשורת עבירות שעיקרן התנכלות לרב משה הבלין, רב העיר קריית-גת, אשר "פשעו", במירכאות כפולות ומכופלות, שתמך בהסדר של חסידות חב"ד עם צה"ל.

גלעד ארדן: והם – אותם גורמים קיצוניים – האשימו אותו שהוא מעודד גיוס לצבא.

גלעד ארדן: פה אני חייב גם להבהיר איזה דבר שהרבה פעמים מופנה כלפי המשטרה; הוא לא קשור רק לציבור החרדי או להאשמות בקשר אליו, אלא הוא קשור בכלל לכל הנושא הזה.

גלעד ארדן: באמת, אני מתוסכל ממנו מאוד.

גלעד ארדן: חלק גדול מהתכנים שיש בהם בעיני השמצה, ובעיני גם הסתה, שחוצות את הרף הפלילי, נכנסים בעיני מי שמוסמך – ואני תכף אסביר – בגדר חופש הביטוי; הוא, לעמדת פרקליטות המדינה, איננו עבירה פלילית.

גלעד ארדן: הרבה פעמים הקריאות מופנות כלפי משטרת ישראל, וכלפי המפכ"ל וכלפַּי: "תפתחו בחקירה" או "למה פתחתם בחקירה?

גלעד ארדן: " למעשה, לא מבינים שהיועץ המשפטי לממשלה, מסיבות היסטוריות שבעיני אין להן מקום עוד, החליט פעם, לפני הרבה-הרבה שנים – דיברנו על היועץ המשפטי לממשלה – שחופש הביטוי הוא דבר שנמצא בסכנה – אולי זה היה פעם, כשהיו שניים-שלושה עיתונים – ולכן אך ורק הפרקליטות, תחת היועץ המשפטי לממשלה, מחליטה מה נחשב הסתה שצריך בגינה לפתוח בחקירה פלילית ומה לא נחשב הסתה.

גלעד ארדן: ולכן הרבה פעמים – גם אני מרגיש, דרך אגב – שהסתה כלפי חיילים חרדים, או מי שתומך בהם או מי שפועל למענם – אני בעצמי מביא את החומר אל הפרקליטות, כי אני רוצה שהמשטרה תפתח בחקירה, אבל המשטרה אומרת: ידינו כבולות.

גלעד ארדן: כל עבירות ההסתה וחופש הביטוי הן אך ורק בסמכות פרקליט המדינה והיועץ המשפטי לממשלה.

גלעד ארדן: כשלעצמי, אני חושב שהיום, כשכל אחד יכול לבטא את עצמו בטוויטר, בפייסבוק, ויש די והותר כלי ביטוי לכל אחד – ואנחנו גם רואים, דרך אגב, גם בארצות-הברית וגם בישראל, שכנראה התקשורת הקלאסית לאו דווקא היא זו שמשפיעה – או, גם משפיעה, אבל לא, כנראה, קובעת את התוצאות, הגיע הזמן שייתנו את שיקול הדעת למשטרת ישראל, שמתמודדת עם זה ביום-יום, ובוחנת את המצב של המתלונן וגם של מי שמתלוננים נגדו ואת ההקשר של הדברים; שייתנו לה את הסמכות להחליט מתי יש בדברים כדי הסתה שחוצה את הרף הפלילי.

גלעד ארדן: בהקשר הזה אני אפילו, חבר הכנסת מרגי, אשמח אם הנושא הזה יגיע לדיונים מעמיקים.

גלעד ארדן: אני אשמח שזה יעבור לוועדה, והמשטרה גם תציג כל מיני דוגמאות, ותבוא הפרקליטות ותסביר מדוע זה לא נראה לה עבירה פלילית שצריך לפתוח בגינה בחקירה.

גלעד ארדן: אבל חשוב לי שהציבור ידע שאלה לא ההחלטות של המשטרה.

גלעד ארדן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יעקב מרגי: אורן אסף – – –

אורן אסף חזן: אורן אסף.

חמד עמאר: אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: אורן אסף שלום, ויש עוד אחד שנשמור לפעם אחרת.

אורן אסף חזן: הוא משאיר את מכלוף בצד, הוא גובר עליו.

חמד עמאר: יש לך דקה, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי חברי הכנסת, אני אגיד את זה בפשטות.

אורן אסף חזן: כשפנה אלי חברי יעקב וידר לפני כמה חודשים והציג בפני את הקושי היומיומי שיש להם בשעה שהם מנסים לקרב לבבות ואת ההתמודדות היומיומית מול אלימות – שנגררת לאלימות של פגיעה בנפש של ממש – הבאנו את הנושא הזה כבר יותר מפעם אחת לדיון.

אורן אסף חזן: הוא עלה לדיון בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת המשנה לענייני כוח-אדם וגיוס.

אורן אסף חזן: יש משהו אחד שזועק לי מאז ועד היום.

אורן אסף חזן: ואני מרשה לעצמי להגיד, אחי השר, אני יודע מה אתה יודע לעשות ומה עשית פה בתקופות הכי קשות שהיו פה בשנה האחרונה.

אורן אסף חזן: יש משהו אחד שחורה לי: העובדה שהמשטרה – אני לא יודע אם זה מבחירה או לא מבחירה – לא סוגרת את התהליכים מול אלה שמסיתים יום-יום שעה-שעה, עד הסוף.

אורן אסף חזן: נוצר מצב שיש אנשים שמקללים, יורקים, מוציאים קריקטורות, מוציאים הכפשות – אני מסיים – ועדיין ממשיכים לעשות את זה בלי שאף – – – ובמילה אחת לך, חבר הכנסת מרגי, קודם כול יישר כוח.

אורן אסף חזן: אמרת – – –

חמד עמאר: תודה רבה, תודה.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: כן, כן, בוודאי, שנייה אחת.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יהודה גליק – – –

אורן אסף חזן: רק מילה אחת.

חמד עמאר: תודה.

אורן אסף חזן: מרגי, אמרת שכתבו עליכם קריקטורה.

אורן אסף חזן: עושים עלי קריקטורות כל יום – זה עושה רק טוב.

אורן אסף חזן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יהודה גליק, בבקשה.

חמד עמאר: דקה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת חמד עמאר, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יעקב מרגי, שהעלה את הנושא החשוב כל כך הזה שאנחנו עדים לו.

יהודה גליק: אני מוכרח לומר שכאדם שחובש כיפה אני בוש ונכלם איך פעם אחר פעם, במקום לשבח את אותם חיילים מוסרי נפש, הם הולכים וחוטפים מכות, ועוד בשם התורה.

יהודה גליק: וכל הכבוד שחבר כנסת חרדי העלה את הנושא הזה.

יהודה גליק: אני קורא לחברי הכנסת החרדים לא רק להעלות את הנושא הזה, אלא לעמוד פה ולשבח את אותם חיילים חרדים בראש מורם, על זה שהם עושים את הדבר הזה.

יהודה גליק: ולך, אדוני השר, קודם כול יישר כוח שלקחת ברצינות את התופעה.

יהודה גליק: אני מצטרף לדברי חבר הכנסת חזן.

יהודה גליק: לאסוף מודיעין ברשתות החברתיות.

יהודה גליק: חייבים.

יהודה גליק: החבר'ה האלה שמשתמשים באלימות קודם כול מפרסמים כשהם עושים את זה.

יהודה גליק: צריך להילחם בזה כמו ב"תג מחיר", בכל מחיר.

יהודה גליק: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, תודה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 11, אין מתנגדים ואין נמנעים.

חמד עמאר: ההצעה לסדר-היום עוברת לוועדת הפנים.

חמד עמאר: אנחנו עוברים – – –

יעקב מרגי: לוועדת החינוך.

חמד עמאר: לוועדת החינוך.

חמד עמאר: אין הצעה אחרת.

חמד עמאר: הפקרתם של 200,000 גמלאים ללא גב סיעודי

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: הפקרתם של 200,000 גמלאים ללא גב סיעודי, הצעות לסדר-היום מס' 4903, 4919, 4930 ו-4947.

חמד עמאר: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אתמול הודיעה ההסתדרות החדשה כי בעוד 14 יום היא תפתח בשביתה בנושא הביטוח הסיעודי.

נחמן שי: הגיעו מים עד נפש.

נחמן שי: הגיעו הדברים עד כדי פיצוץ.

נחמן שי: ההסתדרות איננה ממהרת להכריז על סכסוכי עבודה ולא להשבית את המשק, אבל בעניין הזה, שמדינת ישראל בגדה במיליון מבוטחי הביטוח הסיעודי הקולקטיבי וזרקה אותם – לכלבים?

נחמן שי: זרקה אותם, הרחיקה אותם, אמרה להם: אני לא מגינה עליכם, אתם, לכו לדרככם, החזקים ישרדו והחלשים לא יהיו.

נחמן שי: הלוא זאת בעצם המדיניות החברתית של ממשלת ישראל – רק החזקים יכולים לשרוד פה, ומי שאין לו אמצעים, לא יוכל.

נחמן שי: תכף אסביר גם את הגילוי החדש שהתגלה תוך כדי המשא-ומתן.

נחמן שי: הביטוחים הסיעודיים הקיבוציים הופסקו לפני שלוש שנים באופן מוחלט, ועכשיו יש מאבק גדול כדי לדעת מה יעלה בגורלם של מיליון איש שסמכו על הביטוח הזה שיסייע להם בשלב שיהיו סיעודיים בחייהם.

נחמן שי: ואמרה הגברת דורית סלינגר, שעכשיו כבר קיבלה תפקיד חדש, רשות, שהם יועברו, ברצונם כמובן, לקופות-החולים, וקופות-החולים יסייעו להם.

נחמן שי: הם ישלמו הרבה יותר ממה שהם שילמו עד עכשיו ויקבלו גם הרבה פחות ממה שקיבלו עד עכשיו.

נחמן שי: בקיצור, היא קרעה את רשת הביטחון שלהם, שהם פרסו, אחדים מהם, לאורך עשרות שנים – ומעטים רק קצת שנים.

נחמן שי: אבל כל אחד מהם תרם ותרם ותרם לקופה, עד שקפצו קופות הביטוח ואמרו: זה לא טוב יותר; במדינת ישראל אנשים מאריכים לחיות, הם לא מתים בזמן שתכננו.

נחמן שי: הם החליטו שהם יישארו פה עוד חמש או עשר שנים בסביבה, בניגוד לתחזיות של חברות הביטוח, אז אנחנו כבר לא רוצים לטפל בהם יותר.

נחמן שי: והמדינה קיבלה את עמדתן, הלוא היא לא שומרת הסף של האזרחים, היא שומרת על חברות הביטוח, שהרוויחו מיליארדים בשנים הטובות, מכל מיני תוכניות ביטוח, גם מהביטוח הזה.

נחמן שי: עכשיו הציעו הצעה גאונית, כי בתוך כל הקבוצה של המיליון יש 200,000 שהם בני 60 ומעלה.

נחמן שי: הם הקבוצה היותר-רגישה, והם גם מגיעים יותר מהר.

נחמן שי: אמרו להם: אם תשלמו בין 40,000 ל-100,000 שקל – הצעתו של ידידי סגן השר איציק כהן – אז תוכלו לקנות לכם את הזכויות בביטוח החדש של קופת-חולים.

נחמן שי: לא תעברו את החיתום, את הבדיקה המחודשת, ותוכלו להתחבר לביטוח.

יצחק כהן: – – – מאיפה הבאת את זה?

נחמן שי: מצוין, מצוין, מצוין.

נחמן שי: שיטה מצוינת.

נחמן שי: אנחנו נפקיד – – –

יצחק כהן: – – –

נחמן שי: אתה תוכל להשיב.

חמד עמאר: אתה תוכל להשיב.

חמד עמאר: סגן השר, אתה תוכל להשיב.

חמד עמאר: תודה.

נחמן שי: – – – אין סיבה, במדינת ישראל, שהמדינה תגן על חברות הביטוח – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

חמד עמאר: אתה יכול להשיב.

יצחק כהן: – – – אבל הוא – – – דברים לא נכונים.

נחמן שי: אז תגיד, תתקן אותי כשאתה רוצה.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: תתקן אותי כשאתה – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: לא – הוא מפריע לי.

חמד עמאר: הסתיים הזמן שלך, תודה רבה.

נחמן שי: לא, אני – לא הסתיים הזמן שלי, כי הוא הפריע לי, ואני לא גמרתי את דברי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות – תדבר בשלוש.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: אבל אני לא גמרתי את דברי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: לא, אני לא גמרתי את דברי.

נחמן שי: אתה צריך לתת לי את הזמן לדבר.

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: קיבלת שלוש דקות.

נחמן שי: אתה צריך לתת לי את הזמן לדבר.

חמד עמאר: קיבלת שלוש דקות.

נחמן שי: לא, לא גמרתי את דברי.

נחמן שי: אתה לא נתת לי את הזמן לדבר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני לא נותן לך עד שתגמור את דבריך.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: אתה לא נתת לי את הזמן לדבר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני לא רוצה להוריד אותך.

חמד עמאר: אני לא רוצה להוריד אותך.

נחמן שי: אני ישבתי בכיסא הזה.

נחמן שי: אני ישבתי בכיסא הזה, ואני נתתי את הזמן לדבר.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: אתה לא נתת לי הזמן לדבר, והוא הפריע לי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: אתה צריך להגן על חבר הכנסת, לא על סגן השר.

נחמן שי: אתה צריך להגן על חבר הכנסת, לא על סגן שר.

יצחק כהן: תן לו לדבר.

חמד עמאר: תודה רבה, תודה.

נחמן שי: אתה לא ממלא את תפקידך.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

נחמן שי: אתה לא ממלא את תפקידך.

חמד עמאר: אבקש להוריד אותו, אבקש להוריד אותו.

חמד עמאר: תודה רבה.

נחמן שי: בושה.

נחמן שי: בושה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תרד.

חמד עמאר: חברת הכנסת שרן השכל – איננה נוכחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: – – –

אופיר אקוניס: – – –

יואל חסון: פשוט – – – מה שהממשלה הזו עושה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אדוני השר, אדוני סגן השר, עמיתי חברי הכנסת, בין השערוריות הרבות שהממשלה הזאת מצליחה לייצר, השערורייה של מה שקורה אצלנו לזקנים ולזקנות היא שערורייה בולטת במיוחד.

דב חנין: אחד מכל ארבעה קשישים בישראל הוא סיעודי ומתקשה בתפקוד יומיומי.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, המדינה צריכה לטפל בזה.

דב חנין: המערכת הזאת היום היא מערכת בלתי אפשרית.

דב חנין: לרבים רבים בישראל אין ביטוח סיעודי.

דב חנין: גם כאשר יש ביטוח סיעודי, במקרים רבים הביטוח הזה הוא בלוף.

דב חנין: עכשיו אנחנו מדברים על הביטוחים הקבוצתיים שהסתיימו, מסתיימים להם פתאום.

דב חנין: אבל גם הביטוחים האינדיבידואליים – אתם פעם ניסיתם לבדוק איך מקבלים סיעוד מכוח ביטוח סיעודי?

דב חנין: אילו תנאים בלתי אפשריים מציבים בפני אנשים כדי לקבל את המינימום?

דב חנין: והתוצאה היא תוצאה בלתי אפשרית.

דב חנין: התוצאה היא תוצאה של הפקרת הקשישים, הקשישות, האנשים שנמצאים במורד הזיקנה, אנשים שכל ימי חייהם היו אנשים עצמאים ופעילים ותורמים, והנה, החברה מפקירה אותם, הממשלה מפקירה אותם.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, צריך להגיד בצער: גם הכנסת מפקירה אותם.

דב חנין: אני מאוד שמחתי לראות בזמנו את הצעתו של שר הבריאות הרב ליצמן להחיל כבר בתקציב הזה וכבר בחוק ההסדרים הזה את העיקרון שאומר: ביטוח סיעודי הוא חלק מסל הבריאות הממלכתי.

דב חנין: וזה פתרון צודק, זה פתרון נכון.

דב חנין: זה פתרון שהגיע זמנו.

דב חנין: אני אפילו התלהבתי כשראיתי את הרב ליצמן אומר לנו – הנה, נמצא אתי פה חבר הכנסת שמולי, שנינו שמענו את זה יחד ושנינו התלהבנו.

דב חנין: אומר הרב ליצמן: אני מזכיר שזה גם חלק מההסכם הקואליציוני, ואנחנו נעמוד על ההסכם הקואליציוני.

דב חנין: אגב, היום אנחנו ראינו את מפלגת הבית היהודי מלמדת את כולם איך עומדים על ההסכמים הקואליציוניים – אני רק מקנא בזה – וכשמדובר בנושאים חברתיים לא יודעים ללמוד באמת מאלה שעומדים על זכויותיהם לפי הסכמים קואליציוניים.

דב חנין: למה?

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא בתשומת לב גם את חוק התקציב, גם את חוק ההסדרים, ואני לא מוצא את הסעיף הקואליציוני הזה שהבטיחו לנו, שאמרו לנו: הנה הנה הנה, זה מגיע במסגרת הפתרון של הכללת הביטוח הסיעודי בסל הבריאות הממלכתי.

דב חנין: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, ולומר: אני מברך את ההסתדרות על זה שהיא יצאה לסכסוך עבודה.

דב חנין: אני חושב שהציבור צריך למחות, הציבור צריך להשמיע את קולו.

דב חנין: הממשלה הזאת ממשלה אטומה – –

חמד עמאר: תודה רבה.

דב חנין: – – ורק צעקה ציבורית עצומה תגרום לה לשמוע משהו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יגאֵל גואטה.

חמד עמאר: זה מה שרשום לי כאן.

חמד עמאר: אני קורא מה שרשום.

קריאה: יגאַל גואטה.

חמד עמאר: זה מה שרשום לי כאן.

חמד עמאר: יגאֵל גואטה, ככה רשום.

חמד עמאר: אני קורא מה שרשום.

קריאה: מה, זה גם עם ניקוד?

חמד עמאר: בבקשה.

יגאל גואטה: יגאַל גואטה.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

יגאל גואטה: תודה רבה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני חייב לומר שהנושא של קשישים בכלל וקשישים סיעודיים בפרט – איך לומר בעדינות?

יגאל גואטה: – לצערי הרב, לא ממש פופולרי.

יגאל גואטה: אנחנו רואים בימים האלה שהרבה יותר מעניין להילחם על המטרד שיוצר המואזין ומתסיס מדינה שלמה, כשכולם יודעים שאפשר לגמור את זה בהידברות.

יגאל גואטה: אבל ביטול ההסדר הקבוצתי והפקרת קשישים ללא ביטוח סיעודי, מלבד זה שהוא נוגע לכולנו, זה נושא שאנחנו כולנו, מכל סיעות הבית, צריכים וחייבים להילחם עליו בכל כובד משקלנו.

יגאל גואטה: לא יעלה על הדעת שקשישים ששילמו ביטוח סיעודי במשך 30 ו-40 שנה, בבוא העת, כשהם נזקקים לשירותי הסיעוד שעליהם שילמו כל כך הרבה שנים, ימצאו את עצמם מול שוקת שבורה ויהיו נטל על משפחתם.

יגאל גואטה: וכפי שאמר חברי דב חנין, גם כשאתה משלם וגם כשהכול בסדר – גם ככה בטוח שלא תקבל שום סיוע, אבל את המינימום לפחות.

יגאל גואטה: וכל זה למה?

יגאל גואטה: בגלל רשלנות, או שיקראו לזה חוסר ערנות וחוסר תכנון עתידי נכון מצד הרגולטור, שמבחינתי גם זו רשלנות לשמה.

יגאל גואטה: אותם קשישים אשר נפלטו מהכיסוי הביטוחי צריכים לבטח את עצמם באופן פרטי, דבר שאינו מציאותי בשל הסכומים המטורפים שהם נדרשים לשלם.

יגאל גואטה: כיום יש מאות-אלפי קשישים שאין להם כיסוי ביטוחי למקרה שחלילה יקרה להם משהו והם יזדקקו לסיעוד.

יגאל גואטה: מתוכם יש כבר 10,000 קשישים שהפכו לסיעודיים לאחר ביטול ההסדר הקבוצתי, ומשרד האוצר, אדוני סגן שר האוצר, מתמהמה במציאת פתרון לבעיה, שרק הולכת ומחריפה כשכל יום ממשיך מספר הקשישים ללא גב סיעודי לעלות.

יגאל גואטה: בהקשר הזה, רבותי, אני רוצה לספר שוב סיפור – נדמה לי שסיפרתי אותו פעם – על בן-גוריון, שהלך פעם לסיור בבאר-שבע והיה שם באוניברסיטה וקיבלו אותו בכבוד מלכים, ואחר זה באו וביקשו ממנו כל בקשות, כספים כמובן, לאוניברסיטה.

יגאל גואטה: לאחר מכן הוא היה בביקור בבית-זקנים, וביקשו ממנו סיוע גם לבית-הזקנים.

יגאל גואטה: אחרי זה הוא קרא לעוזרים ואמר להם: תעבירו לבית-הזקנים מיליון שקל; לאוניברסיטה כרגע לא צריך כלום.

יגאל גואטה: שאלו אותו: מה קרה?

יגאל גואטה: אמר: תראו, לאוניברסיטה אני לא בטוח שאני אגיע, אבל לבית-זקנים בטוח שאני אגיע.

יגאל גואטה: ואנחנו צריכים לדאוג לאנשים האלה, בביטוח.

יגאל גואטה: לסיום, אדוני היושב-ראש, אם יש שליחות אמיתית בתפקידנו כחברי כנסת, אני חושב שזו זעקת הקשישים הללו.

יגאל גואטה: זו שליחות ראשונה במעלה, והיא הרבה יותר חשובה מהנושאים שמעסיקים אותנו פה חדשים לבקרים: חוק המואזין, ותאגיד השידור, והאקווריום שמדברים עליו, ורק ה' יודע מה יהיה הנושא התורן הבא שאמור להסיט אותנו מהבעיות האמיתיות והכואבות שעל סדר-היום.

יגאל גואטה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן השר, סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל פעם מחדש אני נדהם.

יצחק כהן: עולים חברי כנסת, נואמים פה נאומים מלאי פתוס, נסמכים על – – –

יואל חסון: מה, שכחת כבר מה זה להיות חבר כנסת מהשורה?

יואל חסון: עד לפני שנה וחצי היית באופוזיציה.

יצחק כהן: הזכרת לי.

יואל חסון: אתה שוכח מהר, אדוני.

יואל חסון: אתה שוכח מהר – – –

יצחק כהן: אבל מעולם לא שיקרתי.

יצחק כהן: אבל מעולם לא שיקרתי.

יצחק כהן: מעולם לא שיקרתי.

יואל חסון: – – – חושב שגם אחרים משקרים – – –

איציק שמולי: אני זוכר כמה אי-דיוקים – לא שקרים – אי-דיוקים קטנים.

יצחק כהן: אחד, אחד.

יצחק כהן: בדאלכ, תביא אחד.

יצחק כהן: בדאלכ, שמולי, תביא אחד.

יצחק כהן: עולים חברי כנסת, לא כולם, זורקים נתונים, זורקים עובדות שלא היו ולא נבראו, זאת אומרת, הם לא נותנים לעובדות לבלבל אותם.

קריאה: – – –

יצחק כהן: חס ושלום, חבר הכנסת ה-122, גם לא ה-121.

יצחק כהן: ועוד הם כועסים: אתה טועה, מעירים: אתה טועה, זה לא נכון.

יצחק כהן: מה – מתחילים לצעוק – מה, זה לא נכון.

יצחק כהן: על כל פנים העובדות הן כדלהלן: ההוראה של המפקח הקודם עודד שריג לא נכנסה לתוקף מכיוון שהם מאריכים כל פעם ומאריכים.

יצחק כהן: האוצר – המפקחת כל פעם מאריכה.

יצחק כהן: זאת אומרת, ההארכה האחרונה הייתה ב-31 בדצמבר, ועכשיו אנחנו בדיונים עם ההסתדרות וכו'.

יצחק כהן: אבל כל הצעקה נגד האוצר – חבר הכנסת דב חנין, היא עוד לא נכנסה לתוקף – אתה אתי?

יצחק כהן: היא עוד לא נכנסה לתוקף, אתה אפילו לא יודע את זה.

דב חנין: אני יודע.

יצחק כהן: מה הטענות שיש לך נגד האוצר?

יצחק כהן: קודם כול, ההסתדרות – – –

דב חנין: אבל למה אתם לא מכניסים את הביטוח הסיעודי לסל הבריאות – – – למה?

יצחק כהן: זה משהו אחר.

יצחק כהן: זה – כשנחזיר לפה את הקומוניזם, את הסוציאליזם ואת אחוות העמים, את העיתון "על המשמר" נחזיר לפה, אנחנו נשקול את השיקולים האלה.

יצחק כהן: כרגע השלטון הוא – – –

דב חנין: למה?

דב חנין: – – –

קריאות: – – –

דב חנין: – – – להגן על הממשלה לא מתאים לך.

יצחק כהן: אני מגן עליה כי היא עושה דברים טובים.

דב חנין: הלוואי – – –

יצחק כהן: למה אתה צועק?

יצחק כהן: לא מתאים לך.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין, אנחנו יכולים לשמוע אותך בלי לצעוק.

יצחק כהן: דב, אתה צועק עלי?

דב חנין: לא, אני אומר את זה בשקט – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

דב חנין: – – – ברוח חיובית – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: קודם כול, מצד המפקח הקודם, אני לא מסכים עם מה עם מה שהוא עשה, כן?

יצחק כהן: המפקחת הזאת, אני חייב לומר לזכותה, שמהיום שהיא נכנסה, הניחו לפתחה פצצה, תפוח אדמה לוהט, והיא מטפלת בו בחרדת קודש, להבדיל מאחרים שעולים לפה וצועקים, וצועקים, לא מכירים את העובדות, לא מכירים בכלל את העובדות.

יצחק כהן: זאת אומרת, ההחלטה של האוצר עדיין לא נכנסה לתוקף, דב חנין, אז אל תבוא בטענות לאוצר.

יצחק כהן: ואגב – – –

דב חנין: אתם עצרתם את הכנסת הביטוח הסעודי לסל הבריאות; את זה אומר שר הבריאות – – –

יצחק כהן: זה נושא אחר.

יצחק כהן: אתה רוצה לחזור לשלטון הקומוניסטי?

דב חנין: – – –

יצחק כהן: רגע, דב, אתה מערבב – – –

דב חנין: רגע, ליצמן קומוניסט גם כן?

יצחק כהן: רגע, אתה מערבב.

יצחק כהן: זה נושא אחר, זה נושא לדיון נפרד.

יצחק כהן: אתה יודע מה, אני מוכן לדון אתך.

דב חנין: למה נפרד?

דב חנין: – – –

יצחק כהן: תן לי להסביר לך.

יצחק כהן: מה שאתה מציע, וגם השר ליצמן מציע זאת, זה נושא לדיון; יפה מאוד.

יצחק כהן: אבל זו לא הבעיה ששמולי מוביל הרבה זמן, זו לא הבעיה – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: עוד פעם – – – קום, שב לידו, תסביר לו.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין, בואו ניתן לשר להשיב.

יצחק כהן: אתה יודע מה, אתה מכיר את מילטון פרידמן?

יצחק כהן: מילטון פרידמן, אתה מכיר?

דב חנין: מי?

יצחק כהן: מילטון פרידמן.

יצחק כהן: שמעת עליו?

דב חנין: לצערי הגדול שמעתי עליו ואני מקווה שאני אפסיק לשמוע.

דב חנין: יותר מדי – – – בממשלה הזאת.

יצחק כהן: על כל פנים, אלה העובדות.

יצחק כהן: קודם כול בצד העובדתי – חבל שהוא לא פה, הוא כועס והלך.

יצחק כהן: לא פרידמן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר האוצר ורשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון החדשה, בראשות דורית סלינגר, מתכננים מהפכה בביטוח הסיעוד למבוגרים בישראל.

יצחק כהן: התוכנית גובשה בידי צוות מקצועי בראשותי, אני העני ממעש, ונועדה לספק מענה לקושי של מבוגרים לרכוש ביטוח סיעודי במחיר סביר.

יצחק כהן: בעקבות ביטול ביטוחי הסיעוד לקבוצות עובדים, איבדו עובדים רבים את הביטוח הסיעודי הקבוצתי שלהם, ובהם כ-200,000 מבוטחים מעל גיל 60, שכמעט בלתי אפשרי בעבורם לרכוש ביטוח חדש באותם תנאים שהיו להם, אלא במחירים גבוהים ביותר.

יצחק כהן: מאז, הועלתה הצעה להעביר את המבוגרים חסרי הביטוח לביטוחים הסיעודיים של קופות-החולים, אבל שם הוצע להם ביטוח בכיסוי נמוך יחסית – 3,500 שקל בחודש בלבד.

יצחק כהן: הפוליסה החדשה תהווה שיפור תנאים.

יצחק כהן: אנו מציעים כעת לייסד ביטוח סיעודי חדש שיוצע דווקא לעובדים מבוגרים, בני 60–67 – זו תהיה פוליסת ביטוח שמשרד האוצר יקבע את תנאיה והיא תצא למכרז בין חברות הביטוח.

יצחק כהן: במכרז תיבחר החברה שתציע את הפרמיה הנמוכה ביותר, בדומה למכרז לבחירת קרן ברירת המחדל לחיסכון פנסיוני.

יצחק כהן: את המכרז בין חברות הביטוח תערוך המדינה, ולחלופין – קופות-החולים המבטחות כיום כ-5 מיליון איש בביטוחי הסיעוד הקבוצתיים שלהן.

יצחק כהן: לפי הצעתנו, הפוליסה החדשה תציע למבוגרים תשלום חודשי לעובד סיעוד בבית המבוטח בסך 5,000 שקל, ותשלום של 10,000 שקל בחודש במוסד סיעוד, לתקופה של חמש שנים.

יצחק כהן: הצעה זו אמורה להיות שיפור בתנאים, מאחר שכיום מי שמצטרף לביטוח סיעוד של קופות-החולים בגיל 60 או יותר, מקבל הצעה לתשלום של 3,500 שקלים לעובד סיוע בבית.

יצחק כהן: התוספת בת 1,500 השקלים משמעותית כשלעצמה.

יצחק כהן: המחיר של הפוליסה החדשה יהיה גבוה מזה הנדרש כיום בקופות-החולים.

יצחק כהן: לפי הערכת רשות הביטוח, לאחר בדיקות אקטואריות בישראל ובעולם והתייעצויות עם מבטחי משנה עולמיים, אפשר יהיה למכור ביטוח כזה בפרמיה חודשית קבועה של 190 שקל לגבר בן 60 ו-165 שקל בחודש לאישה בת 60, ובגיל 67 – בפרמיה של 257 שקלים לגבר ו-210 לאישה.

יצחק כהן: לשם ההשוואה, קופת-חולים כללית תגבה החל מפברואר 2017 מגבר בן 60 פרמיה של 115 שקל בחודש, פחות ממחצית המחיר שיוצע בביטוח החדש.

יצחק כהן: עם זאת, ההצעה של קופת-החולים היא כאמור לביטוח של 3,500 שקל בלבד, והפרמיה משתנה – כבר כיום צופה קופת-חולים כי עד גיל 80 הפרמיה תתייקר ל-200 שקל, וגם המחיר הזה אינו מובטח וצפוי להתעדכן במרוצת השנים.

יצחק כהן: לכן ההצעה לביטוח של 5,000 שקלים במחיר מובטח, fixed price, של 190 ש"ח, נחשבת להצעה זולה יחסית.

יצחק כהן: אנו מעריכים כי אפשר יהיה לרדת למחיר הזה נוכח היקפה העצום של הפוליסה.

יצחק כהן: המכרז ייערך בשם כל העובדים המבוגרים במשק שירצו להצטרף לביטוח.

יצחק כהן: גם עבודת האקטואריה שנעשתה ברשות הביטוח מפזרת חלק גדול מהאי-ודאות בנוגע להצעת ביטוח כזאת.

יצחק כהן: אגב, מי שיבוטח בישראל יבוטח לכל החיים, לא לחמש שנים.

יצחק כהן: ביטוח ללא בדיקות רפואיות – נוסף על המחיר שנחשב נמוך לעומת מחירי השוק, הפוליסה החדשה גם תתמודד עם הבעיה הקשה ביותר של מבוגרים שבאים לרכוש ביטוח סיעוד, והיא הדרישה שיעברו בדיקות רפואיות שבעקבותיהן כמחצית מהפונים נדחים בידי חברות הביטוח.

יצחק כהן: בפוליסה המוצעת לא יהיה חיתום רפואי, ובמקום זה תהיה תקופת אכשרה בת שנתיים, כלומר מי שייהפך לסיעודי בשנתיים הראשונות לתקופת הביטוח לא יזכה בדמי הביטוח.

יצחק כהן: ההערכה של רשות הביטוח – הערכה של הצוות שאני עומד בראשותו – שמדובר בהצעה עדיפה מאחר שעיקר הסיכון הסיעודי מתחיל להצטבר אחרי 75-70.

יצחק כהן: במשרד האוצר אנו מציעים הטבה נוספת: היכולת לרכוש את הביטוח בסכום חד-פעמי – היוון של תזרים הפרמיה הקבועה לכל החיים.

יצחק כהן: שוב, אני חוזר: לכל החיים.

יצחק כהן: להערכת האוצר, סכום הביטוח החד-פעמי שיידרש – שגם עליו ייערך מכרז – יהיה 30,000–40,000 שקל.

יצחק כהן: אפשר יהיה לשלם גם בתשלומים חודשיים, כפי שציינתי קודם, לפי הפרמיות שאמרתי.

יצחק כהן: ההטבה היא שאת הסכום החד-פעמי אפשר יהיה לשלם מתוך החיסכון בקופת הגמל או בקרן הפנסיה, מכיוון שתינתן הזכות למשוך את הכסף מהחיסכון הפנסיוני – למטרה הזאת בלבד – בפטור ממס.

יצחק כהן: תהיה פה עוד הטבת מס.

יצחק כהן: דרך אגב, אתם הראשונים ששומעים על התוכנית הזאת.

קריאה: – – –

יצחק כהן: בבקשה.

יצחק כהן: אני חייב לציין את חבר הכנסת איציק שמולי, שמהרגע שלקח את הנושא הזה, הוא אתנו בשיתוף פעולה מלא.

יצחק כהן: אני מקווה שהמכשיר הזה שאנחנו כרגע בונים, זאת אומרת, משלימים את הבנייה שלו – שהוא מכשיר טוב, כפי שציינתי – נוכל גם לתת לכם אותו ובצורה מפורטת יותר אם אנחנו נעביר את הדיון לוועדה – איציק, לכספים?

יצחק כהן: או – – –

איציק שמולי: אני לא – – –

יצחק כהן: אלאלוף, עבודה ורווחה?

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: כספים.

חמד עמאר: לכספים, זה מיועד לכספים.

יצחק כהן: לכספים.

יצחק כהן: אין שום בעיה.

יצחק כהן: שם נוכל להרחיב.

יצחק כהן: זו הצעה טובה, זו הצעה שמציעים.

יצחק כהן: לקח לנו הרבה זמן לגבש אותה.

יצחק כהן: תצא טיוטה, בעזרת השם, לדיון עם השוק.

יצחק כהן: יש פה מענה.

איציק שמולי: זה מחייב חקיקה, המהלך?

יצחק כהן: לא יודע.

יצחק כהן: יכול להיות שכן.

יצחק כהן: יש פטור ממס.

יצחק כהן: יש פה הטבות ממס, יכול להיות שכן.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני, שוקדים ועובדים לילות כימים כדי להביא פתרון.

יצחק כהן: והבאנו פתרון בינתיים, מה שנקרא "אורנים קטן"; בקופות-חולים, זה "אורנים גדול".

יצחק כהן: בעזרת השם, אנחנו נסיים את זה, ובא לציון גואל.

יצחק כהן: אני חושב שזה פתרון מצוין מכיוון שלא מתעסקים פה עם בחורים צעירים שגובים מהם שנים.

יצחק כהן: שנים גובים פרמיה סתם.

יצחק כהן: וכשהגיעה העת שהוא באמת זקוק לביטוח הסיעודי, חברת הביטוח אומרת לו: תודה, לא.

יצחק כהן: פה זה יהיה בלי חיתום רפואי לכולם, בעזרת השם, אני מקווה – בשם השם נעשה ונצליח.

חמד עמאר: חבר הכנסת איציק שמולי, הבעת דעה.

חמד עמאר: בבקשה, דקה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אתה יודע, פרצופה של המדינה – בשביל 40 בתים בעמונה היום כל הכנסת הזאת גועשת; בשביל 250,000-200,000 קשישים שזורקים כמו כלבים לרחוב כבר כמה שנים, אף אחד פה לא מניף אצבע.

איציק שמולי: אני ראיתי את ההצעה הזאת.

איציק שמולי: אני לא יודע, האוצר, או שהוא חושב שהציבור מטומטם, או שהוא חושב שהציבור פראייר; כי אחרי שבגלל הרשלנות הפושעת של האוצר, שנתן למכור ביטוחים כאלה, שלא היו שווים את נייר הפוליסה שהם היו כתובים עליו, כי בכל רגע נתון חברת הביטוח יכולה הייתה לבטל את הפוליסה, עכשיו באים עם הצעה חדשה, שהקשישים הסיעודיים ישלמו 40,000 שקל תשלום חד-פעמי.

איציק שמולי: וככה, בין המילים, שמעתי גם שבשנתיים הראשונות, עודד, אם קורה לך אירוע סיעודי – אין ביטוח.

איציק שמולי: כאילו, תשלם 40,000 שקל, נפלת שנתיים ראשונות – אין ביטוח.

יצחק כהן: לא.

חמד עמאר: תודה רבה.

איציק שמולי: אני מזכיר לך רק דבר אחד – אתם, הרי כבר מ-2011 אומרים: אין ביטוחים קולקטיביים, זה לא יחזיק מעמד.

איציק שמולי: מה אתם עושים עכשיו?

איציק שמולי: מקימים פול קולקטיבי, לוקחים את האנשים הכי מסוכנים, ושמים אותם בפול אחד?

איציק שמולי: תגידו, השתגעתם?

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – –

איציק שמולי: רק לפרוטוקול – גם אני אוהב את סגן השר איציק כהן.

יצחק כהן: – – זה לא נכון.

יצחק כהן: איציק, אמרתי לך את הפרטים.

יצחק כהן: כפי שציינת – זה לא יקרה.

יצחק כהן: אם חלילה הוא ישלם ולמחרת הוא ישיב את נשמתו לבורא – זה לא יקרה, מה שאמרת.

יצחק כהן: התוכנית ירדה לפרטי-פרטים גם בדברים האלה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 10, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: ההצעה עוברת לוועדת הכספים.

חמד עמאר: ישראל באחד המקומות האחרונים בדירוג המדינות שבהן קל לעשות עסקים

חמד עמאר: נעבור להצעות הבאות לסדר-היום, מס' 4924, 4955, 4975 ו-4976, בנושא: ישראל באחד המקומות האחרונים בדירוג המדינות שבהן קל לעשות עסקים.

חמד עמאר: חבר הכנסת עודד פורר.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

עודד פורר: סגן השר איציק כהן, תקשיב.

עודד פורר: זה עניין שאני יודע שקרוב ללבך – בטח בתפקידך, אבל הוא גם מאוד מאוד חשוב, אני חושב, לממשלה הזו, ששמה את הנושא של העסקים – כל הזמן מדברים עליו ועל הצורך להקל עליהם.

עודד פורר: אז בדוח שפרסם הבנק העולמי לדירוג המדינות שבהן קל לעשות עסקים, התברר שאנחנו ממוקמים רק במקום ה-52.

עודד פורר: אבל גם מעניין לראות אילו מדינות ממוקמות לפנינו.

עודד פורר: אז מקסיקו, קפריסין, ארמניה, קזחסטן, פולין, מלזיה – כל אלה לפנינו.

עודד פורר: אם אנחנו הולכים למלחמה במשבר הדיור, אז בסעיף הוצאת היתרי בנייה אנחנו במקום ה-71, זאת אומרת, עוד יותר למטה.

עודד פורר: בסעיף רישום נכסים, גם זה קשור לנושא הנדל"ן – במקום ה-126, אפילו לא נעים לומר אילו מדינות נמצאות לפנינו.

עודד פורר: וגם בסעיף תשלומי המס – דיברת קודם על הטבות מס כאלה ואחרות – אנחנו נמצאים במקום ה-89.

עודד פורר: המשמעות של הנתונים האלה היא משמעות של מסר שיוצא מהממשל המרכזי.

עודד פורר: אני חייב לומר בהיבט הזה, ואני אומר את זה לחברי חברי הכנסת שנמצאים באולם: האחריות רובצת לפתחה של הממשלה אבל גם לפתחה של הכנסת.

עודד פורר: עם ריבוי החקיקה והרצון שלנו להיות טובים, הרבה פעמים אנחנו מטילים עוד ועוד רגולציה על העסקים.

עודד פורר: כרגע המסר הוא: חברים, אל תתעסקו עם השלטון, אל תפתחו עסקים – עדיף ללכת להיות שכיר, כי מי שפותח עסק מוצא את עצמו בפני כזה סבך ביורוקרטי שבסוף מוביל גם להידרדרות, ולא יהיה מי שישלם על החגיגה הזאת של הביורוקרטיה.

עודד פורר: כל פקיד רוצה לשים עוד איזו חותמת, ושם עוד איזו רגולציה שהיא לא בהכרח בחקיקה.

עודד פורר: גם כאן – אני חייב לציין רק את החקיקה שעברה בשנה האחרונה בכנסת: תוספת שני ימי חופשה – נשמע מבורך; תוספת ימי ראשון ימי חופש – נשמע מבורך; תוספת הפרשות לפנסיה – כל זה נשמע מבורך.

עודד פורר: המשמעות לעסק של עד עשרה עובדים זה עלות של עוד 70,000 שקל בשנה.

עודד פורר: תשמע, אדוני סגן השר, נתנו פה קנס לעסקים הקטנים של עוד 70,000 שקל.

עודד פורר: זו המשמעות של הרגולציה שעוברת פה, שלפעמים לא מביאה בחשבון את כל הדברים שאותו עוסק צריך להתמודד אתם.

עודד פורר: ועוד לא נגעתי בכלל בהעלאת השיעורים בביטוח הלאומי, ובעובדה שעצמאי לא מקבל דמי מחלה כמו שמקבל שכיר מביטוח לאומי, ועוד כהנה וכהנה.

עודד פורר: יכול להיות שתענה לי שזה רישוי העסקים, ומטפלים ברישוי עסקים, ואנחנו עושים איזו רפורמה בנושא של רישוי עסקים, אבל זה לא רק זה; זו גם חקיקה שמקשה על העסקים הקטנים.

עודד פורר: למשל, אנחנו אוסרים על בני-נוער לעבוד במהלך חופשות או בשבתות בבתי-מלון.

עודד פורר: מה, הוא נמצא עכשיו בחופשת הקיץ; בשבת הוא לא יכול לחלק מגבות בבית-מלון שגם ככה מתמודד עם מצוקה של עובדים?

עודד פורר: למה לא לאפשר לבית-המלון לקחת עובדים דווקא בגילים האלה, שהם גם צריכים?

עודד פורר: אנחנו מדברים על שעות עבודה ומנוחה, שאסור לעשות משמרות לילה.

עודד פורר: מתי יעשו משמרות המלצרים, המלצריות, המארחות, כל אלה שעובדים במסעדות ובברים, אם לא בלילה?

עודד פורר: חוק שעות עבודה ומנוחה לא מותאם בכלל למציאות הקיימת כאן היום, ויש מקום לשנות את הדברים האלה.

עודד פורר: זו רק עוד דוגמה אחת, ואפשר לגעת גם במחסור של עובדי ניקיון, תברואה ומטבח, שבסוף, כשמעסיקים את העובדים הזרים במסעדות, אומרים: אתם חייבים לשלם להם פנסיה.

עודד פורר: רק אין קרן פנסיה לעובדים האלה.

עודד פורר: הם מקבלים את הכסף הזה במזומן, ובסוף הם מקבלים יותר ממה שמקבל העובד הישראלי, כי אצלו כן מפרישים לפנסיה.

עודד פורר: לבסוף, ובזה אסיים, חקיקת המיסוי.

עודד פורר: אנחנו מדברים על מקום 89.

עודד פורר: אנחנו מורכבים, אנחנו קשים.

עודד פורר: אנשים לא יודעים בכלל, כשהם מתחילים את השנה, מה המיסוי שהם ישלמו או שהם לא ישלמו.

עודד פורר: כדי לעשות עסק, שגם ככה בא עם הרבה חוסר ודאות, צריך לייצר ודאות.

עודד פורר: אני קורא לך ולממשלה להתחיל לנסות לייצר ודאות כזאת לעסקים, כדי שאולי נצליח להוציא אותם מהמשבר הזה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברי היקר, חברי חברי הכנסת, אני, רגע לפני שהגעתי לכנסת – יצא לכם אולי לשמוע, או לא – יצא לי לעסוק בעסקים.

אורן אסף חזן: הייתה לי התעסקות בחו"ל – מעניינת, גדולה יותר – והיו לי גם עסקים קטנים בארץ.

אורן אסף חזן: הייתי קם יום-יום, שעה-שעה, בוקר-בוקר, פורס בשר, בונה שיפוד שווארמה, עומד שעות, פורס את השווארמה, הופך את השיפודים.

אורן אסף חזן: הייתה לי מסעדה, ואחרי זה היה לי בר.

אורן אסף חזן: למה אני מספר לכם את כל זה?

אורן אסף חזן: כי יש פה חברי כנסת, בכנסת הזאת, שלא מכירים מה זה להיות בעל עסק.

אורן אסף חזן: לא יודעים מה זה להיות בעל עסק קטן, זעיר, מצומצם, מורחב, או איך שלא תקראו לזה.

אורן אסף חזן: ויום-יום, שעה-שעה, מביאים לכאן, לכנסת הזאת, חקיקה שפוגעת בבעלי עסקים.

אורן אסף חזן: באופן עקיף, שהוא ישיר לחלוטין, היא גם פוגעת בציבור, כי היא מובילה ליוקר המחיה.

אורן אסף חזן: אנחנו כל היום מדברים במשמעות כפולה – פעם אחת אנחנו אומרים: אנחנו נילחם ביוקר המחיה; מצד שני, אנחנו רוצים לעזור לעובדים, אז אנחנו מקלים מעליהם את התנאים, מה שגורם לבעלי העסק להעלות את השכר, מה שגורם להם לדרוש יותר כסף.

אורן אסף חזן: בסוף מי שנפגע זה הציבור עצמו.

אורן אסף חזן: רק היום ראינו פה הצעת חוק, שבעיני היא רחוקה מלהיות קבילה במציאות: כשהאדון יוצא למילואים, ואני עומד ומצדיע בוקר-בוקר, שעה-שעה, לחיילי המילואים, אז אשתו תוכל להיעדר מהעבודה, או לחלופין: בן-הזוג או בת-הזוג יוכלו להיעדר מהעבודה.

אורן אסף חזן: על מי זה ייפול?

אורן אסף חזן: על הכתפיים של הציבור, אם אנחנו פה, בבית הזה, רוצים להביא חופשת הנקה, חופשת היריון לגבר, עוד יום חופש, עוד שבת, עוד חג.

אורן אסף חזן: אגב, בחיים לא אתן יד, לא לעבודה ואפילו לא לרמיזה לעבודה בשבת, אבל לא יכולה להיות מציאות שאנחנו מנצלים את הדבר הזה כדי לפגוע בציבור.

אורן אסף חזן: וכשאנחנו רואים שמתפרסם המקום של ישראל בעולם, ביחס לשאר המדינות – המקום שבו הכי קשה, או בין הקשים, לקיים ולהצליח לעשות עסקים, זה פה בארץ, וזה מתחיל מהדבר הזה.

אורן אסף חזן: אנשים חושבים שרק האנשים הגדולים מניעים את הכלכלה.

אורן אסף חזן: אני זכיתי – יש שיגידו שאולי זכיתי פחות, כי בסוף ראינו מה עבר עלי רק בשנה וקצת שאני בכנסת – אבל אני זכיתי לעשות עסקים בארץ, לעשות עסקים גם בעולם; זכיתי לראות איך זה נראה מכאן ואיך זה נראה משם, ואני אומר לכם שאנחנו רחוקים מלהבין את המציאות.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שפה, בבית הזה, נפסיק להיות פופוליסטיים, ונתחיל להבין שיש מצוקות, יום-יום, קשות.

אורן אסף חזן: למשל, חברי היקר עודד פורר, ואני מודה לך שהעלית את הנושא, ואני חושב וקורא לך להצטרף אלי: לתקן בחזרה את חוק שעות עבודה.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שאדם רוצה ללכת לעבוד, ואומרים לו: אל תעבוד, יש לך שמונה שעות עבודה, ובזה אתה צריך לנוח.

עודד פורר: יש לי הצעת חוק.

אורן אסף חזן: אני שמח.

אורן אסף חזן: גם לי יש אחת כזאת.

אורן אסף חזן: נתאחד ונלך ביחד, אני גם מוכן שאתה תוביל אותה, העיקר שנעשה טוב.

אורן אסף חזן: לא יכולה להיות מציאות שאדם, כופים עליו ללכת לעבוד בעבודה שנייה, אבל אז לוקחים לו מס כפול ומשולש ובפועל הוא עובד בשביל לשלם למדינה.

אורן אסף חזן: חבר'ה, הכיסאות האלה נוחים, אבל אני לא מוכן שהם יהיו נוחים על חשבון האזרחים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שבראש ובראשונה, לפני שאנחנו מדברים בססמאות, נלמד ונבין.

אורן אסף חזן: אני קורא לחברי חברי הכנסת במעט שניות שנותרו לי: קחו את עצמכם.

אורן אסף חזן: תבואו, אני מוכן לעשות לכם שיעור בעסקים, שיעור בהצלחה, שיעור בדרך, ועד אז תפסיקו להיות פופוליסטיים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: הקשבתי בקשב רב לשני קודמי – גם חבר הכנסת פורר וגם חבר הכנסת חזן – שפירטו, העלו וציינו את הקושי הגדול שיש בישראל לעשות עסקים, ליזום וליצור.

יואל חסון: אבל, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לעדכן אתכם במשהו, גם אותך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: יש מקום אחד – אחד – במדינת ישראל שלא קשה לעשות בו עסקים.

יואל חסון: האמת, העסקים מתקיימים בו כל הזמן.

יואל חסון: אני צפיתי אתמול בתחקיר חדשות 10.

יואל חסון: תחקיר חדשות 10 בערוץ 10.

יואל חסון: למרות הסערה סביב חוק ההסדרה, החובה שלנו היא לדבר על מה שראינו בערוץ 10, וזה תחקיר הצוללות.

אורן אסף חזן: אתה חוטא לעיקר.

יואל חסון: פרשת הצוללות של נתניהו – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן, תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יכול לדבר מה שהוא רוצה, תודה.

אורן אסף חזן: אני רוצה עמדה נוספת.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: פרשת הצוללות של נתניהו, חברי חברי הכנסת, מעלה מעומק הים סירחון כל כך חריף, שגם בירושלים אי-אפשר לפספס אותו.

יואל חסון: כעומק הצוללות, כך עומק הסירחון.

יואל חסון: התחקיר הזה הוא תחקיר חמור, שחושף אינטרסים עסקיים ועניינים עסקיים שקשורים גם בענייני ביטחון המדינה, ורכש שקשור לביטחון המדינה.

יואל חסון: אני קורא לגורמי אכיפת החוק, ובראשם מבקר המדינה והיועץ המשפטי לממשלה, לא להתעלם מהריח הרע הזה – רע מאי-פעם – שעולה מלשכת נתניהו.

יואל חסון: הסירחון הזה, של קשר הון ושלטון שמרון, עלה על גדותיו, וההתעלמות של גורמי אכיפת החוק, אם תהיה כזאת, תהיה מבחינתי כמו שותפות לפשע.

יואל חסון: ראש הממשלה נתניהו כל כך זחוח.

יואל חסון: הוא כל כך זחוח שהוא לא בוחל בשום אמצעי.

יואל חסון: לא מסתיר את הקשרים המפוקפקים שלו, ומבצע לכאורה עסקאות מפוקפקות לאור יום, כפי שראינו בתחקיר בערוץ 10.

יואל חסון: אני יודע שמייד יקום "צבא האמת של נתניהו" כדי לסמן אותי כבוגד, כשמאלני, כי זו השיטה של נתניהו: לבצע מעשים בלתי נתפסים, להסית ולהתסיס נגד כל מי שמבקר אותו ולהתחמק.

יואל חסון: אבל אי-אפשר, חברי חברי הכנסת, לשתוק יותר, כאשר מערבים עניינים עסקיים, מקורבים, הון ושלטון בענייני ביטחון המדינה.

יואל חסון: על דבר כזה אי-אפשר לעבור לסדר-היום, ותחקיר הצוללות הזה, של ערוץ 10, ראוי שייבדק, ייחקר, ושנהיה כולנו בטוחים שדברים חמורים כאלה לא קורים כאן במדינת ישראל.

יואל חסון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו נוכח.

חמד עמאר: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אל תשכח אותי.

חמד עמאר: עמדת בהתחייבות שלך, אז אני אתן לך "בעדין".

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אצלכם מילה זו מילה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ישראל במקומות האחרונים בדירוג המדינות שבהן קל לעשות עסקים, לפי הצעות לסדר-היום.

יצחק כהן: משרד הכלכלה והתעשייה משלים בימים אלה שורת צעדים לטובת מסחר יעיל ומגוון, ובשיתוף פעולה עם משרדים נוספים מיישם רפורמות שנועדו להסיר חסמי תחרות וחסמי ייבוא, בפרט במזון ובשירותי רכב, באמצעות רגולציה חכמה.

יצחק כהן: נוסף על כך, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה והתעשייה פועלת באופן שוטף לייצוג מגזר העסקים הקטנים והבינוניים, משמיעה את קולם ומבטאת את צורכיהם הייחודיים בפני הממשלה, הכנסת וגופים ציבוריים אחרים, כדי שמעצבי המדיניות הממשלתית יראו לנגד עיניהם את העסק הקטן ואת הנחיצות של ביורוקרטיה פשוטה, הקלה ברגולציה, ביטחון סוציאלי ותנאי אשראי הוגנים.

יצחק כהן: הצעת חוק מוסר התשלומים, הנמצאת בימים אלה בכנסת, באה לקבוע סטנדרטים לתנאי תשלום הוגנים לספקים.

יצחק כהן: הצעת חוק עסקים קטנים ובינוניים מנחה רגולטורים לבחון את השפעות המדיניות שלהם על עסקים קטנים.

יצחק כהן: הצעת חוק ההסדרים כוללת בתוכה שורה של תיקונים המייעלים את הרגולציה ומעודדים תחרות בתחומים של תמרוקים, פארמה, תקינת מוצרי חשמל ואלקטרוניקה.

יצחק כהן: עם כל זאת, צודקים חברי, סביבה עסקית ידידותית לא תיווצר באמצעות עבודת הממשלה ומשרד הכלכלה בלבד.

יצחק כהן: הממשלה והכנסת צריכות להירתם לכך ולדאוג שעסקים בישראל יוכלו לבצע את הדבר שלשמו הוקמו, ובו בזמן לציית לרגולציה עקבית, ברורה ותכליתית.

יואל חסון: מה אני אגיד לך, התקווה לעסקים קטנים מהתשובה שלך – – –

יצחק כהן: אני מציע – לא הקשבת, כרגיל.

יואל חסון: הקשבתי מאוד.

יואל חסון: כל כך הקשבתי, שזה כואב.

יצחק כהן: אתה היית עסוק בצוללות.

יצחק כהן: לא הקשבת, נו.

יואל חסון: הקשבתי.

יואל חסון: אבל לא ציפיתי – – – תקווה.

יצחק כהן: אז לא שמעת, אז לא הקשבת.

יואל חסון: הקשבתי.

יצחק כהן: מזל שפורר הקשיב.

יואל חסון: גם פורר – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אני מציע – מה אתה מציע?

חמד עמאר: מה אתם מציעים, חברי הכנסת?

עודד פורר: ועדת הכלכלה.

אורן אסף חזן: ועדת הכלכלה.

חמד עמאר: ועדת הכלכלה.

יצחק כהן: אז אני מציע שזה יעבור לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת אסף אורן חזן.

חמד עמאר: אורן אסף חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני שמעתי את דבריו של חברי יואל חסון, שאמר שהוא הקשיב לדברי ולדברי עודד פורר.

אורן אסף חזן: ולתומי חשבתי שהוא ימשיך את הדרך וידבר על הקשיים בחופשת לידה, על הקשיים בפנסיה לעצמאים, על הקשיים בביורוקרטיה מול הרישומים, מול התב"ע, מול המינהל, מול העיריות, מול רישיונות העסק.

אורן אסף חזן: אבל, יואל, אתה מתנהג כמו כלומניק.

אורן אסף חזן: אתה כאילו לא הקשבת למילה ממה שיצא לי מהפה.

אורן אסף חזן: צריך לשנות לך את השם מיואל חסון ליואל בושה, כי לקחת שלוש דקות ששייכות לציבור, ובמקום להתעסק בעניין העסקים הקטנים והקושי, אתה בא, בצורה פופוליסטית, זולה, ריקה מתוכן, בשביל מה?

אורן אסף חזן: חסרה לך תמונה?

אורן אסף חזן: בוא תצטלם אתי, תקבל כמה לייקים.

אורן אסף חזן: מעבר לזה, אתה לא ראוי לשום דבר.

אורן אסף חזן: בשביל מה?

אורן אסף חזן: יש ציבור בישראל שמרגיש גם ככה שקשה לו, שהוא יושב כאן ורואה את המליאה ריקה בנושאים כל כך חשובים, ובמקום לנצל את הבמה, לשלב כוחות, ימין ושמאל, לטובת הציבור, ניצלת אותן לטובתך האישית.

אורן אסף חזן: אני מתבייש בך, יואל.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון.

חמד עמאר: אתה יכול לפתוח את המיקרופון?

אורן אסף חזן: לא חייב, גם ככה הוא מדבר שטויות.

חמד עמאר: אורן, תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן חזן, אני אתעלם מההערות האישיות שהערת כלפי, כי אני יודע שאתה לא מתכוון לזה באמת.

יואל חסון: זה – 1. 2.

יואל חסון: אני אגיד לך מה יפתור באמת את הבעיה לצעירים, מה יפתור את הבעיה לבעלי העסקים הקטנים, מה יפתור את הבעיה לכלכלה הישראלית – שיהיה פה ראש ממשלה אחר וממשלה אחרת.

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: יואל, החלום הזה נגמר לכם מזמן.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

אורן אסף חזן: אני רק בא לעשות אתך תמונה.

יואל חסון: אל תעשה אתי תמונה.

חמד עמאר: נא להצביע.

אורן אסף חזן: אני בא להצטלם אתך ולפרגן לך.

אורן אסף חזן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9

אורן אסף חזן: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 9, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הנושא יעבור לוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 117) (קווי שירות למוניות), התשע"ז–2016; הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ז–2016.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בנושא שהעלו חברי הכנסת יעל גרמן ואוסאמה סעדי: עודפי גבייה בכביש 6 לא הגיעו לצרכנים.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום שהעלו חברי הכנסת נחמן שי, דב חנין, יהודה גליק, אורלי לוי אבקסיס, חיים ילין, תמר זנדברג, אכרם חסון, יגאל גואטה ומנחם אליעזר מוזס בנושא: צעדת השוויון – מחאה ודרישה לצמצום פערים בין המרכז לפריפריה.

נאזם בדר: החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנה נגד חברת הכנסת עליזה לביא בשל התבטאויות נגד שופט.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: התערבות הייעוץ המשפטי ומשטרת ישראל באירועי ההקפות השניות ובאירועי תרבות ייחודיים

חמד עמאר: נעבור להצעה לסדר-היום מס' 4728 בנושא:

חמד עמאר: התערבות הייעוץ המשפטי ומשטרת ישראל באירועי ההקפות השניות ובאירועי תרבות ייחודיים, של חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: מי שאמור להשיב לך – מה שרשמו לנו – שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

חמד עמאר: לפי התקנון אין חובה ששר יהיה נוכח – כן, תשובת ממשלה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני, יש לך עד עשר דקות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני רוצה רק להעיר לך לפני זה, ההצעה הזאת היא הצעה רגילה לסדר-היום, שמתמשכת כבר כמה שבועות, לאחר תיאום בין המזכירות כאן לבין שרת המשפטים.

משה גפני: זה היה צריך להיות בשבוע שעבר, ושרת המשפטים אמרה שהיא צריכה להתכונן לזה.

משה גפני: זה היה כבר שבועיים קודם, וגם לא הסתדר.

משה גפני: ואני חיכיתי.

משה גפני: היא דיברה אתי אתמול בלילה, שרת המשפטים; היא דיברה אתי היום פה במליאה.

משה גפני: היא אמרה שהיא מוכנה להשבה.

משה גפני: חשובות לי מאוד התשובות שלה.

משה גפני: זה לא שאני מעלה פה איזה הצעה.

משה גפני: זה נוגע לאורח החיים של ציבור גדול בישראל, עם מישהו שלוקח לעצמו סמכויות.

חמד עמאר: אני מכיר את זה.

חמד עמאר: אתה מכין הצעה ומעלה הצעה רגילה, הצעה לסדר-היום, ואותו שר שאמור להשיב מחליט שלא להגיע.

משה גפני: לפי דעתי, היא לא יודעת שזה עולה עכשיו, מפני שהיא התכוננה לזה.

משה גפני: היא גם דיברה אתי בבוקר.

חמד עמאר: זה נמצא בסדר-היום.

חמד עמאר: אני חושב שכולם עוברים על סדר-היום.

משה גפני: לא, אין לי טענות.

משה גפני: קודם כול, אין לי טענות בכלל.

משה גפני: בסדר, אני יודע, אני מכיר את הבניין הזה.

משה גפני: אבל אני מספר לכם שהמציאות הייתה שהיה תיאום בינינו, ממש, עם מזכירות הכנסת.

משה גפני: זה היה מתואם, גם היום.

משה גפני: גם היום היא ניגשה אלי ודיברה.

חמד עמאר: בבקשה, אני מפעיל שעונים עכשיו.

חמד עמאר: עשר דקות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: התשובה שלה מאוד חשובה, אבל בסדר.

קריאה: – – –

משה גפני: מה?

משה גפני: היא בדרך?

קריאה: – – –

משה גפני: לא, זה לא הוא, זה שרת המשפטים.

קריאה: – – –

משה גפני: שלא תהיה פה הדרת נשים.

איילת נחמיאס ורבין: ממך אנחנו לא מצפים.

משה גפני: לא לא, בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני השר לשירותי דת, חברי הכנסת, המשנה ליועץ המשפטי כתבה למועצה להשכלה גבוהה, במכתב, בעקבות העובדה שבאוניברסיטת בר-אילן, ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, סטודנטים וסטודנטיות דתיים החליטו לעשות ביום הזיכרון הפרדה בין גברים לנשים, זאת אומרת, הנשים שם, הסטודנטיות ביקשו, והסטודנטים – זה הגיע אלי.

משה גפני: כתבה דינה זילבר למועצה להשכלה גבוהה: יום הזיכרון הוא יום מאחד, ואי-אפשר לעשות הפרדה בין גברים לנשים.

משה גפני: יש לי אצלי במקום, אני הבאתי את כל התכתובת – הייתה לי תכתובת אתה בעניין, אבל אני כמובן לא אלאה את חברי הכנסת.

משה גפני: אני לא אכנס לכל הפרטים.

משה גפני: אני כתבתי לה.

יצחק כהן: היא ענתה לך?

משה גפני: כן, כן.

משה גפני: אני כתבתי לה.

משה גפני: אמרתי לה: אני מזדהה עם ההוראה שלך, מכיוון שאני סבור שאדם דתי שומר תורה ומצוות לא יכול ללמוד במוסדות להשכלה גבוהה, מפני שהכול שם הפקרות, עם גברים ונשים והכול.

איילת שקד: לא הודיעו לי.

איילת נחמיאס ורבין: איילת, טוב שהגעת, כי אני חושבת שחשוב שתהיה פה יותר מחברת כנסת אחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת גפני, יש לך שמונה דקות.

משה גפני: בסדר, אני אחזור על זה בפני שרת המשפטים.

משה גפני: התפלאתי, אני מכיר אותה.

משה גפני: היא דיברה אתי.

משה גפני: אני חוזר עוד פעם: באוניברסיטת בר-אילן החליטו סטודנטים וסטודנטיות דתיים לעשות את טקס יום הזיכרון בהפרדה – צריך לשיר, אני לא יודע בדיוק איך זה, אבל הם החליטו לעשות את זה בהפרדה.

משה גפני: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כתבה מכתב למועצה להשכלה גבוהה ולוות"ת שאסור לאפשר לאוניברסיטת בר-אילן לעשות את זה מכיוון שיום הזיכרון זה יום של איחוד, ואי-אפשר לעשות הפרדה בין גברים לנשים.

משה גפני: אני, אם לא היה עצוב הייתי צוחק.

משה גפני: אבל אני כתבתי לה מכתב, ואמרתי לה: אני מזדהה אתך לחלוטין, מפני שאני חושב שמי ששומר תורה ומצוות ומקפיד על הפרדה בין גברים לנשים, אסור לו ללכת למוסדות להשכלה גבוהה.

משה גפני: ואת הוכחת את מה שאמרתי כל השנים, שזה נכון.

משה גפני: אי-אפשר שסטודנטים וסטודנטיות, כששני הצדדים מבקשים את ההפרדה, אי-אפשר לעשות את זה.

משה גפני: זאת ההוראה שלה.

משה גפני: תכף נדבר על הסמכות.

משה גפני: אז אני מזדהה עם הדברים האלה.

משה גפני: אני רק אמרתי לה שלכתוב שביום שצריך איחוד אסור לעשות הפרדה בין גברים לנשים, זה מעיד על בורות מוחלטת.

משה גפני: אבל זהו, ההוראה ניתנה.

משה גפני: לאחר מכן שמעתי שביום הסטודנט בירושלים – פנו אלי – סטודנטים וסטודנטיות דתיים, כנראה גם חרדים, עשו את יום הסטודנט באיזה מקום, וכמובן, אנשים דתיים עושים את זה בהפרדה בין גברים לנשים, שזה, כמובן – מי שמדבר על הדרת נשים פשוט מדבר שטויות.

משה גפני: הוא בור ועם הארץ.

איילת נחמיאס ורבין: תסביר לנו למה.

משה גפני: מדובר על נושא של צניעות.

משה גפני: אנחנו מתחנכים ככה.

משה גפני: יש היום גם בציונות הדתית כאלה שכך מתחנכים.

משה גפני: הילדים שלנו לא לומדים עם בנות; כשאנחנו עושים חתונה או ברית-מילה יש הפרדה בין גברים לנשים; בבית-הכנסת יש הפרדה, הפרדה שאצלנו – דרך אגב, בציבור החרדי, הנשים יותר חזקות בזה מאשר הגברים.

משה גפני: את יכולה להיות פטרונית על אנשים שאין להם שום – האנשים האלה לא מבקשים את הפטרונות הזאת.

משה גפני: היא לא מבינה מהחיים שלה בעניין של צניעות, והיא לא יכולה לתת הוראות.

משה גפני: תכף נדבר על הסמכות.

משה גפני: ואז היא כתבה לי מכתב.

משה גפני: הדבר היחיד שהרגיז אותי – היא כתבה באריכות: בפולחן דתי אפשר.

משה גפני: לא הבנתי למה בפולחן דתי אפשר.

משה גפני: גם כתבתי לה את זה: אם אסור, אז בפולחן דתי ודאי שאסור, מפני שפולחן דתי זה הוראה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, יש חופש פולחן.

משה גפני: לא, אין חופש.

משה גפני: מספיק עם החופש.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: מה זה פולחן דתי?

משה גפני: מותר או אסור?

משה גפני: זה עבירה על החוק?

משה גפני: אז עבירה על החוק.

משה גפני: אז גם בפולחן דתי אסור.

משה גפני: לא רציני.

משה גפני: המשפט היחיד שהרגיז אותי במכתב שלה זה שהיא כותבת לי בסוף, והיא מנקדת את זה כדי שאני אדע: כתוב בתורה בספר בראשית: ויברא אלוקים את האדם בצלם אלוקים ברא אותו, זכר ונקבה ברא אותם.

משה גפני: שאני אדע, כשהקדוש-ברוך-הוא ברא את האדם, הוא ברא זכר ונקבה.

משה גפני: לא ידעתי עד המכתב של דינה זילבר.

משה גפני: אמרתי לה: מה שאתם עושים ואתם מאפשרים לעשות ברחובות הערים מנשים עם הפרסומות – אילולא אנחנו, הכול היה פה פרוץ.

משה גפני: אצלנו ההלכה היא שהאדם אוהב את אשתו כגופו ומכבדה יותר מגופו.

איילת נחמיאס ורבין: כל זמן שהיא לא שרה.

משה גפני: לא ראיתי את זה במקומות אחרים.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: בסדר?

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: אני מכיר את הציבור החרדי, אני מכיר גם את הציבור הדתי.

משה גפני: אני מציע קצת דרך ארץ כאשר מדברים על הציבור הזה, הדרת נשים.

משה גפני: עד כאן בסדר.

משה גפני: אז יש ויכוח.

משה גפני: למה אני צריך את שרת המשפטים?

משה גפני: אני צריך אותה בשביל כמה דברים, אבל הנוגע לענייננו – אני צריך אותה כדי לדעת איך הופכת להיות משנה ליועץ המשפטי – מי הסמיך אותה לקבל החלטות שצריך לקבל המחוקק?

משה גפני: מה קרה כשלא הייתה ההנחיה שלה וסטודנטים וסטודנטיות היו יכולים לעשות אירועים בנפרד – בהסכמה כמובן; הרי אני לא כופה על אף אחד לעשות בנפרד – מה קרה מאז?

משה גפני: האם הכנסת חוקקה משהו?

משה גפני: האם היה איזה תהליך?

משה גפני: הממשלה קיבלה החלטה?

משה גפני: הרי מה קורה במשטר דמוקרטי?

משה גפני: איך מקבלים החלטות מהסוג הזה – שלפי דעתי זו פגיעה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו?

איילת נחמיאס ורבין: גם הפוך.

משה גפני: אני לא רוצה ואשתי לא רוצה להיות יחד עם גברים.

משה גפני: גם אני לא רוצה להיות יחד עם נשים.

איילת נחמיאס ורבין: גם הפוך, חבר הכנסת גפני, זה פגיעה.

משה גפני: אני רוצה לדעת – אין לי הרבה זמן.

משה גפני: תאמיני לי, אני כל כך אוהב להתווכח אתך.

משה גפני: מי שם את המשנה ליועץ המשפטי, את דינה זילבר, לקבל החלטה שנוגעת לפגיעה בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו?

איילת נחמיאס ורבין: היא אחראית למרחב הציבורי, חבר הכנסת גפני.

איילת נחמיאס ורבין: זה המרחב הציבורי.

משה גפני: מה זה "המרחב הציבורי"?

משה גפני: המרחב הציבורי זה אנחנו, 50 איש, 25 גברים ו-25 נשים, שמחליטים לעשות אירוע בנפרד.

משה גפני: מה זה "המרחב הציבורי"?

משה גפני: זה מרחב ציבורי.

איילת נחמיאס ורבין: אתם רוצים שגם במרחב הציבורי – – –

משה גפני: את רוצה שלא נחיה כאן?

משה גפני: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני מאוד רוצה.

משה גפני: אני לא עוזב את ארץ-ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אני אוהבת את החרדים.

משה גפני: בסדר, אוהבת את החרדים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכבדת את החרדים.

משה גפני: בסדר, אוהבת את החרדים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו לא נשנה את אורחות החיים שלנו.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אז לא יתקצבו את הסטודנטים והסטודנטיות, ולא יאפשרו להם.

משה גפני: זה גם יגיע למעצרים, אם אנחנו לא עוצרים את זה עכשיו.

משה גפני: מי הסמיך, גברתי שרת המשפטים, את המשנה ליועץ המשפטית לקבל החלטות?

משה גפני: עכשיו אני רוצה לדעת – בכמה מקרים שקרו.

משה גפני: בתל-אביב עשו אירוע בכיכר רבין, ובאירוע הזה לא הייתה הפרדה – לפי דעתי, אני לא זוכר בדיוק את המקרה, זאת אומרת, לא הייתי שם ולא התכוונתי להיום שם – לא הייתה הפרדה, רק שבין אלה ששרו היו רק גברים.

משה גפני: הורתה המשנה ליועצת המשפטית לעיריית תל-אביב לעצור את האירוע הזה.

משה גפני: את צריכה להגיש הצעה לסדר-היום ולעלות לכאן ולהסביר את המשנה ליועצת המשפטית ולמה אני לא יכול להיות באירוע הזה.

משה גפני: תסבירי.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אגב, אני מציע שגם בכנסת תפני ליושב-ראש הכנסת שלא יהיו פה אירועים שיבואו רק הזמרים של הרבנות הראשית, שיבואו גם נשים, שאנחנו הדתיים לא נהיה פה באירוע הזה.

משה גפני: גם על זה אני אשמח.

משה גפני: על כל פנים, מי הסמיך אותה, גברתי שרת המשפטים, לתת הנחיה לעיריית תל-אביב?

משה גפני: יותר מזה, היו הקפות שניות בגן-סאקר.

משה גפני: אני אומר לך בוודאות מוחלטת, המשטרה באה ועצרה את האירוע הזה, שמתנהל שנים, מפני שהייתה הפרדה בין גברים לנשים.

משה גפני: זה נכון שהיא לא הנחתה את המשטרה בעניין, אבל אני יודע בוודאות מוחלטת, אני לא אומר את זה סתם, זה בעקבות ההנחיה שלה.

משה גפני: אמרו את זה במשטרה.

משה גפני: אחרי זה, כשהבינו שהסתבכו, אמרו: לא, היו בעיות בטיחות, בסוף זה היה.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: מה שקורה כאן הופך להיות תהליך שאני, כאדם חרדי – אני אחיה כאן, בעזרת השם, אני לא יוצא מהארץ, אני אוהב את ארץ-ישראל, אני כאן חלק מהעניין – מי מסמיך אותה בדבר כל כך קריטי של אורח חיים מוחלט?

משה גפני: לא רק החרדים, גם בציונות הדתית, יש אפילו פה ושם אנשים שאינם שומרי תורה ומצוות שאומרים: אנחנו חושבים שכך צריך להיות, אבל אני מדבר על אלה שרוצים את זה.

משה גפני: אני לא מבקש במקום שבו אומרים האנשים: אנחנו רוצים להיות בלי הפרדה.

משה גפני: אז לא.

משה גפני: אפילו בנושא של הבג"ץ, לגבי הנושא של האוטובוסים, אמרו שאפשר לעשות את זה אם כולם מסכימים ובמקומות שכולם מסכימים.

משה גפני: מה התהליך הבא?

משה גפני: התהליך הבא, שדינה זילבר תשלח משטרה אם אני עושה – כבר חיתנתי את כל הילדים – חתונה לילד ואני עושה הפרדה בין גברים לנשים, היא תשלח משטרה לעצור אותי.

משה גפני: למה לא? זה לא פולחן דתי.

משה גפני: אני עושה מסיבת יום הולדת לאשתי, ואנחנו מזמינים משפחה מורחבת, עושים הפרדה בין גברים לנשים, היא תשלח את השב"כ כדי לעצור אותי.

משה גפני: אני רוצה להבין לאן אנחנו הולכים.

משה גפני: לאן?

משה גפני: תגידו את האמת.

משה גפני: שלא נחיה כאן?

משה גפני: תגידו.

משה גפני: אנחנו לא נשנה את אורחות החיים.

קריאה: – – –

משה גפני: זה שלא נלך לאוניברסיטאות, זה מסר חיובי לאדם חרדי או ציוני דתי, שמקפיד על הפרדה בין גברים לנשים: אל תלכו למוסדות להשכלה גבוהה.

משה גפני: זה לא חזות הכול, ההשכלה הגבוהה.

משה גפני: במקום שנותנים הוראה שאין הפרדה בין גברים לנשים, אל תהיו שם.

משה גפני: לנו יש דברים יותר חשובים מאשר ההשכלה הגבוהה.

משה גפני: אנחנו עם; אנחנו עם שעבר גלויות קשות, שמרנו על הייחודיות שלנו.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך משהו, שרת המשפטים: דינה זילבר מתכוונת רק נגד החרדים.

משה גפני: מאיפה אני יודע?

משה גפני: אסור שתהיה הפרדה בין גברים לנשים, נכון?

משה גפני: לפי מה שהיא אומרת – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – אני – – –

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: לא שאלתי אותך, אני שואל את שרת המשפטים.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: יש לי כאן – – –

מאיר כהן: עכשיו אל תוציא את הנאום, זמנך עבר.

משה גפני: לא נאום.

משה גפני: יש לי כאן מודעה, גברתי שרת המשפטים.

משה גפני: מודעה מסודרת, נורמלית, של שירות התעסוקה.

משה גפני: משרד ממשלתי לכל דבר ועניין.

משה גפני: שירות התעסוקה הזה הוא בוואדי-ג'וז, ושם כתוב שגברים באים בימים ב' וה', שעות והכול, לנשים אסור לבוא אתם, לשירות התעסוקה.

משה גפני: נשים – בזמנים אחרים, ימים אחרים.

משה גפני: אם אישה בוואדי-ג'וז רוצה לבוא בימים האלה שיש שם גברים, השומר לא נותן לה להיכנס.

משה גפני: שירות התעסוקה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

איילת שקד: – – –

משה גפני: אני – אצל דינה זילבר?

משה גפני: את הממונה עליה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: זמנך עבר.

משה גפני: ולכן דינה זילבר לא מתכוונת להפרדה בין גברים לנשים, היא לא מתכוונת לעשות פה אורח חיים נורמלי לפי דעתה, שאני חולק עליה – – –

מאיר כהן: מר גפני, זמנך עבר.

משה גפני: אני מסיים, מסיים.

משה גפני: מסיים.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אז תסיים כבר.

מאיר כהן: תסיים.

משה גפני: זה הדובדבן שבקצפת.

מאיר כהן: רק אל תניף אותו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

רויטל סויד: – – –

משה גפני: גברתי שרת המשפטים, היא מתכוונת נגדנו.

משה גפני: אם היא הייתה סבורה באמת שההפרדה אסורה, מה שאני חולק עליה מכול וכול – להפך, ביום שיש אחדות בעם צריך לאפשר לכולם להיות, ולא לגרום לכך שאדם שמקפיד על הפרדה בגלל צניעות או אישה שמקפידה על הפרדה לא תוכל לבוא, אבל – –

מאיר כהן: תודה.

משה גפני: – – ברגע שראיתי את המודעה הזאת – ואני מקווה שבעקבות זאת היא לא תיתן הוראה שם לערבים, מפני שאז בכלל נגיע רחוק – הפרדה בין גברים לנשים בוואדי-ג'וז, לא באיזה אירוע של רבע שעה, בכל שבוע.

משה גפני: אישה שמגיעה לשירות התעסוקה בוואדי-ג'וז ביום חמישי, השומר אומר לה: תישארי בחוץ, אל תבואי, למה יש פה עכשיו גברים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי השרה.

משה גפני: וחברת הכנסת ורבין – –

קריאה: כן.

משה גפני: – – תעשה עם זה משהו?

משה גפני: נחיה ונראה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי השרה, בבקשה.

קריאה: – – –

משה גפני: לא, לא.

קריאה: למה?

מאיר כהן: גפני במיטבו.

איילת נחמיאס ורבין: בדרך כלל.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכיוון שאני מכירה היטב את חבר הכנסת גפני, ואני יודעת שהוא חבר כנסת חד, חריף וממולח – התכוננתי היטב לכל הסוגיות שהעלית.

איילת שקד: אז נתחיל אחת-אחת.

איילת שקד: קודם כול, כפי שאמרת, במוצאי שמחת תורה השנה המשטרה סירבה להכניס קהל לתוך מתחם שבו התקיימו הקפות שניות.

איילת שקד: אמרו שזה בגלל מחיצה – אין לזה שום קשר למשנה ליועץ המשפטי לממשלה, היא לא הייתה מעורבת בזה, בשום צורה שהיא.

איילת שקד: אבל אני אתחיל מההתחלה.

איילת שקד: אני אסביר קודם כול את הבסיס שלפיו הממשלה פועלת.

איילת שקד: ב-2013, כשאתם הייתם באופוזיציה כמדומני, מינה היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין צוות במשרד המשפטים לבחינת התופעה של הדרת נשים.

איילת שקד: אני לא יודעת אם השרה ציפי לבני הייתה מעורבת בזה, אני יודעת שהיועץ מינה.

איילת שקד: הצוות גיבש שלל המלצות, בין היתר בנושא של הפרדה באירועים וטקסים.

איילת שקד: הוא קבע שמשרד ממשלתי או גוף ציבורי לא רשאי לארגן אירוע ממלכתי שבו תהיה הפרדה, למעט חריג צר, לגבי טקסים שאופיים דתי ואשר רוב המשתתפים מעוניינים בהפרדה.

איילת שקד: בחודש מאי של אותה שנה, ב-2013, אימץ היועץ וינשטיין את המלצות הצוות שהוא מינה בעצמו, והוא מינה את המשנה שלו, דינה זילבר, כאחראית ליישום ההמלצות.

איילת שקד: בעקבות המלצות הוועדה – בסופו של דבר יש ממשלה בישראל, היא זאת שצריכה להחליט בדברים האלה, זה בהחלט דבר של מדיניות – הממשלה קיבלה בשנת 2014 את החלטה מס' 1526, שמאמצת את הדוח.

איילת שקד: אז קודם כול אני מציעה שתקרא את הדוח הזה.

איילת שקד: אתה היום בממשלה.

איילת שקד: היום אתם בקואליציה.

איילת שקד: תקרא את הדוח הזה, תקרא את החלטת הממשלה, ואם יש משהו שאתה חושב שצריך לשנות, אז קודם כול, כחבר קואליציה אתה בוודאי יכול לעשות את זה.

יהודה גליק: – – – מסכימה עם זה?

יהודה גליק: – – – עזוב את כל – – – את מסכימה עם – – –?

איילת שקד: עם מה?

יהודה גליק: עם הביטול של האירוע בתל-אביב, עם הביטול של האירוע – – –

איילת שקד: לא, לא.

איילת שקד: חכה.

איילת שקד: תן לי לסיים.

איילת שקד: רגע.

איילת שקד: אני מסבירה.

איילת שקד: עשיתי עבודה יסודית, חבר הכנסת גליק.

איילת שקד: באתי לפה עם כל החומר.

איילת שקד: קודם כול, תדע שהיא עובדת על בסיס אותה החלטת ממשלה.

איילת שקד: למשנה ליועץ המשפטי לממשלה אין סמכות להורות לרשות מקומית כיצד להתנהל.

איילת שקד: זה לא בסמכותה.

איילת שקד: היא יכולה להורות למשרד ממשלתי.

איילת שקד: זאת אומרת, ללשכת התעסוקה לדוגמה.

איילת שקד: אם באמת יש שם בעיות, אז שם יש סמכות.

איילת שקד: ברשות המקומית אין לה סמכות, וגם אין לה סמכות להורות לאוניברסיטה.

איילת שקד: היא יכולה והיא עשתה את זה בסיפור של בר-אילן, לפנות למל"ג, להפנות את תשומת לב המל"ג, ואז המל"ג יכולים להחליט ולעשות מה שהם רוצים.

איילת שקד: קודם כול אני מציעה שגם רשויות מקומיות וגם אוניברסיטאות לא יתפרקו מסמכותן.

איילת שקד: הסמכות נתונה בידיהן.

איילת שקד: מה שכן, המשנה יכולה לעשות, היא יכולה לעורר את תשומת הלב, לדוגמה, זה מה שהיא עושה, אבל בפירוש אין לה סמכות להורות.

איילת שקד: בסיפור של עיריית תל-אביב, כמובן, כפי שאמרתי – – –

– – –

איילת שקד: לא.

– – –

איילת שקד: לא.

– – –

איילת שקד: לא.

איילת שקד: אני עברתי על זה עם היועץ המשפטי לממשלה.

איילת שקד: למשנה דינה זילבר אין סמכות בעניין הזה להורות לרשויות מקומיות.

איילת שקד: אין.

איילת שקד: יש חוק במדינת ישראל, יש דין במדינת ישראל, והיא יודעת את זה.

קריאה: – – –

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: והיא יודעת את זה.

איילת שקד: בעניין של תל-אביב – ראשית, האירוע בכלל התבטל מעצמו, ולא היו צריכים בכלל להתערב בשום צורה שהיא.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת שקד: שנית, כפי שאמרתי, גם אין לה סמכות להורות לרשות.

איילת שקד: ושלישית, גם לעיריית תל-אביב.

איילת שקד: היועץ המשפטי של עיריית תל-אביב אמר שבכלל שוכרים ממנו את המקום, הוא לא מתערב במופעים, הוא לא צריך להכתיב לאנשים איזה מופעים להעלות כששוכרים ממנו את הכיכר.

איילת שקד: בעניין של עיריית תל-אביב, המכתב גם נשלח ללא ידיעת היועץ המשפטי לממשלה, ואנחנו סיכמנו שדברים רגישים יעברו דרך היועץ המשפטי לממשלה.

איילת שקד: חשוב שידעו את זה.

איילת שקד: אני רוצה להגיד לך, שמשרד המשפטים וגם המשנָה ליועץ המשפטי לממשלה רואים חשיבות גדולה – אני דיברתי אתה – רואים חשיבות גדולה בשילוב חרדים בחברה הישראלית – –

משה גפני: לא לא, אל תגידי – – –

איילת שקד: – – בשילוב חרדים באוניברסיטאות – – –

משה גפני: אל תגידי, לא רוצים.

איילת שקד: בסדר, אבל זאת האמת.

איילת שקד: אבל זאת האמת.

איילת שקד: אני חושבת – – –

משה גפני: מה זה רוצים, שיבואו – – –

איילת שקד: אני חושבת – – –

קריאות: – – –

משה גפני: אל תגידי את זה עכשיו, תגידי את זה בנאום אחר.

משה גפני: שישכחו את מה שהיה עכשיו.

דוד אזולאי: גפני, מקומות עבודה – – – הם מתכוונים – – –

משה גפני: – – – לא רוצים שילוב חרדים.

איילת שקד: אני חושבת שאפשר למצוא את האיזון המתאים בין באמת כיבוד נשים ואי-הדרתן לבין העובדה שחרדים ודתיים יוכלו לחיות לפי אמונתם ולפי תפיסת עולמם.

איילת שקד: אז אני שבה – – –

יצחק כהן: זה אומר הפרדה באירועים – – –

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אז שוב אני אומרת, אם זה אירוע של רשות מקומית והרשות המקומית חושבת שרוב הקהל מעוניין בהפרדה, היא בהחלט יכולה לקיים הפרדה.

איילת שקד: אין לזה שום מניעה בדין.

משה גפני: בשירות התעסוקה, מה?

איילת שקד: תקשיב.

איילת שקד: אני חוזרת ואומרת – – –

משה גפני: לא, אני רציתי שיהיה משהו שלא התכוננת אליו – – –

איילת שקד: אני חוזרת ואומרת – –

איילת נחמיאס ורבין: זה לא שעת שאלות – – –

איילת שקד: – – על משרדי הממשלה.

איילת שקד: היועץ המשפטי לממשלה בהחלט יכול להנחות משרדי ממשלה.

איילת שקד: בעניין הספציפי הזה, שוב, צריך לבדוק כל עניין לגופו – לשם מה קיימת ההפרדה, באיזו צורה היא קיימת, האם יש שוויון בין גברים לנשים – לקחת כל מקרה לגופו.

איילת שקד: אבל אני חוזרת: לרשות מקומית ולאוניברסיטה, בוודאי אין סמכות למשנה ליועץ המשפטי לממשלה להורות.

איילת שקד: ופה אני אומרת גם לרשות המקומית וגם לאוניברסיטאות: אל תתפרקו מסמכויות.

איילת שקד: אתם, יש לכם אחריות, יש לכם יועצים משפטיים, תיקחו את ההחלטות שלכם.

איילת שקד: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: מה גברתי מציעה?

משה גפני: להעביר לוועדה.

מאיר כהן: להעביר לוועדה.

איילת שקד: אתה רוצה לוועדה?

משה גפני: ועדה, בטח.

משה גפני: אני מעדיף ועדת כספים – – –

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: איזה ועדה?

איילת נחמיאס ורבין: ברור שוועדת הכספים – – –

איילת שקד: להעביר את זה לוועדת חוקה.

מאיר כהן: להעביר לוועדת חוקה, חוק ומשפט?

איילת נחמיאס ורבין: חוקה או מעמד האישה – – –

קריאות: – – –

יצחק כהן: מעמד האישה.

יצחק כהן: מעמד האישה.

איילת נחמיאס ורבין: גפני – – –

יהודה גליק: חוקה – – –

מאיר כהן: אנחנו נעשה – – –

איילת שקד: ועדת חוקה.

איילת שקד: מי שרוצה שיצביע.

מאיר כהן: אוקיי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סלומינסקי בוועדת חוקה – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גליק, ביקשת הבעת דעה לפני שאנחנו עורכים הצבעה – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

מאיר כהן: – – על העברת הסוגיה הזאת לוועדה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת מאיר כהן, חברי וחברותי בלי הפרדה, מהקואליציה ומהאופוזיציה, המתוקים והמתוקות, גברתי השרה, לא הבנתי מה עמדתך.

יהודה גליק: תראי, אני אדם אורתודוקסי, אבל יצאתי להגנת הנשים שמניחות תפילין בכותל כי חשבתי שאסור לנו לכפות את עמדתנו עליהן; יצאתי למען מצעד הגאווה אף שאני מתנגד לו, כי חשבתי שאסור לנו לכפות.

יהודה גליק: הכפייה נגד אוכלוסייה חרדית שרוצה לנהוג – כפייה חילונית היא לא פחות גרועה, היא לא פחות גרועה, ולבטל את האירוע הזה בתל-אביב היה פשע.

יהודה גליק: אבל עם זאת, עשיתי שירות למען הגברת זילבר, אני מבקש שתעדכני אותה: באירועי הסיגד רק אתיופים שרים, בתימניאדה רק תימנים, במופע של קווין ואדם למברט בתל-אביב רק גברים שרו.

יהודה גליק: באזכרה של יצחק רבין השבוע שר רק זמר, בלוויה של שמעון פרס רק זמר.

יהודה גליק: כל המואזינים בכל הארץ הם רק גברים.

יהודה גליק: אגב, גם בכנסת יש שירותים נפרדים לגברים ולנשים, ולא נותנים לנשים להיכנס לשירותי גברים, וגם בבית-הכנסת פה יש הפרדה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יהודה גליק: גברתי, אני מבקש לא להיכנס ולכפות כפייה חילונית על הציבור החרדי, כי זה יחזור אלינו כבומרנג.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת נחמיאס, בבקשה, עוד הבעת דעה; ואנחנו עוברים להצבעה.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת גליק המתוק, אני אוהבת מאוד מאוד שלוקחים דברים לקיצוניויות חסרות סבירות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכבדת את הציבור החרדי, חבר הכנסת גפני, אני רק, באמת באמת, מתחננת שגם אתם תכבדו את הציבור החילוני.

איילת נחמיאס ורבין: ויש מרחב ציבורי, אדוני, במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שהאוניברסיטה היא לא מרחב ציבורי, אבל כיכר רבין, או כיכר מלכי-ישראל לשעבר, בתל-אביב, עונה על ההגדרה של מרחב ציבורי, ובסופו של דבר – אגב, נכון מה שאמרה השרה, האמנים עצמם החליטו שלאור העובדה שהחליטו במודע להדיר נשים – –

יהודה גליק: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – מהופעה שם, הם החליטו בעצמם למשוך והחליטו לבטל את המופע.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שחשוב שהזכויות שלכם יישמרו, אני חושבת שאם כבר, אנחנו צריכים להיזהר מכפייה הפוכה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אגיד לך יותר מזה, חבר הכנסת גפני.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה מה קורה בציבור החרדי, וזה נפלא.

איילת נחמיאס ורבין: אתם גם שומרים על אורחות חייכם אבל גם הולכים קדימה בדברים – קדימה, אני לא יודעת, אולי אתה תגיד שזה אחורה – אבל גם הולכים עם התקופה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שיפה מאוד הסבירה שרת המשפטים את המורכבויות שמתלוות לעולמות של הדרת נשים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה – האם אנחנו ממשיכים או מעבירים את זה לוועדה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: מי שבעד, עובר לוועדה.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: בעד ההצעה לעביר את הנושא לוועדה – 9

מאיר כהן: נמנעים – אין

מאיר כהן: תשעה בעד.

מאיר כהן: הסוגיה תעבור לוועדה – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: כספים, אדוני?

משה גפני: ועדת הכנסת.

מאיר כהן: לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, לוועדת הכנסת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הצורך לשפץ את המקומות הקדושים בישראל, ובכללם קבר רחל וקבר רבי עובדיה מברטנורא

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: הצורך לשדרג את המקומות הקדושים בישראל כולל קבר רחל וקבר רבי עובדיה מברטנורא, מס' 4949, של חבר הכנסת מיכאל מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: מלכיאלי, סליחה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, לרשותך עשר דקות.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי השר לשירותי דת, תרשו לי לצטט מהעיתונות רק מהשבוע, ואני מדגיש, העיתונות של השבוע האחרון.

מיכאל מלכיאלי: זו ידיעה ביום ראשון בעיתון "המבשר": "חשש לגורל בית-העלמין בפקיעין.

מיכאל מלכיאלי: טרקטורים פלשו לאחרונה לשטח בית-העלמין היהודי העתיק של פקיעין".

מיכאל מלכיאלי: ידיעה ביום שני באותו עיתון: "נזק כבד לממצאים ארכיאולוגיים בעקבות הצתה ביד אבשלום וקבר יהושפט בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: מנהל הגן הלאומי אסף אברהם טוען שעל-פי הממצאים מדובר בהצתה".

מיכאל מלכיאלי: ביום שלישי בעיתון "המודיע": "מטען חבלה הושלך למתחם קבר רחל.

מיכאל מלכיאלי: המטען הושלך אל עמדת השמירה של קבר רחל.

מיכאל מלכיאלי: בחסדי שמים לא היו נפגעים".

מיכאל מלכיאלי: מדובר באירועים רק מהשבוע האחרון.

מיכאל מלכיאלי: אם אלך אחורה במנהרת הזמן, זמני יכלה והמה לא יכלו – האירועים הביטחוניים במקומות האלה.

מיכאל מלכיאלי: מה אני רוצה להוכיח?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להוכיח שהמקומות הקדושים בישראל נתונים למשיסה.

מיכאל מלכיאלי: הם טרף וקורבן קל לשונאי הדת ושונאי היהדות שחורשים רע ומעוללים עוולה.

מיכאל מלכיאלי: אני בז לכל מי שמרים ידו נגד דבר הקדוש לעם היהודי.

מיכאל מלכיאלי: מכאן אני מביע שאט נפש לכל מי שפוגע גם בדבר הקדוש לדת אחרת, אבל העובדות מוכיחות מי נפגע בעיקר.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, מדובר במכת מדינה.

מיכאל מלכיאלי: אין שבוע שלא נחשפים בפנינו עוד מקרים של ונדליזם, או הרס, או ציור של כתובות נאצה, ואפילו ניסיון לפגוע בחיי אדם.

מיכאל מלכיאלי: מי שלבו אטום לאתר קדוש, לבו גס גם בקדושה של חיי אדם.

מיכאל מלכיאלי: וכאן – ואני מבקש להתנסח בזהירות: סימן שאלה גדול מרחף מעל גורמי האכיפה במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: יש רושם שידם קלה על ההדק בכל הקשור לפגיעה במקומות הקדושים.

מיכאל מלכיאלי: אדרבה, שיאמרו לי בכמה מקרים מתוך מאות המקרים שפורסמו – ועוד הרבה שלא פורסמו – נלכדו האשמים, כמה הועמדו לדין בעבירה של פגיעה במקומות הקדושים כאן בארץ – בבתי-כנסת, בבתי-עלמין ובשאר המקומות?

מיכאל מלכיאלי: מאות פעמים הושלכו אבנים ובקבוקי תבערה לעבר הבאים להתפלל בקבר רחל.

מיכאל מלכיאלי: כמה מהם נלכדו?

מיכאל מלכיאלי: כמה הועמדו לדין?

מיכאל מלכיאלי: ואיך, ריבונו של עולם, המשטרה, הצבא והמדינה אינם מסוגלים לשים קץ להשתוללות שם?

מיכאל מלכיאלי: – ולא רק שם?

מיכאל מלכיאלי: מדובר בקבר שמעון הצדיק, שאני כילד, וגם בשנים האחרונות, נהגתי ללכת לשם להתפלל בשבתות.

מיכאל מלכיאלי: הפחד שלנו – לברוח ממיידי אבנים – היה כמעט בכל שבת.

מיכאל מלכיאלי: איך המשטרה והצבא אינם מסוגלים לשים קץ לדבר הזה?

מיכאל מלכיאלי: אני פונה מכאן גם למשטרת ישראל – וגם לפרקליטות – להירתם ולשנות מהיסוד את התפיסה הקיימת.

מיכאל מלכיאלי: הרפיסות ששלטון החוק מגלה בתחום הזה של הפגיעה במקומות קדושים משליכה במישרין על התעוזה ההולכת וגוברת של הפורעים.

מיכאל מלכיאלי: לכן אחריותם גדולה מאוד.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, מכאן אני רוצה לעבור לחלק השני בנאום שלי, וזה היחס של המדינה בכל הקשור להקצאת תקציבים ומשאבים לפיתוח ושדרוג המקומות הקדושים במדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: בתחילת השבוע הזה חלה הילולת רחל אמנו.

מיכאל מלכיאלי: על-פי הערכות המשטרה, הגיעו יותר מהצפוי.

מיכאל מלכיאלי: גם אתה, אדוני השר, היית ביום ראשון בקבר רחל, כמו כל הרבבות, וראית איך המקום שודרג ושופץ.

מיכאל מלכיאלי: הוא פורס ידיים, חדש, מזמֵן.

מיכאל מלכיאלי: תרשה לי לגלות לך סוד, אדוני השר: בחמש השנים האחרונות הושקעו בקבר רחל מיליוני שקלים, אבל אף לא שקל אחד מכספי המדינה.

מיכאל מלכיאלי: כאן המקום באמת לשבח את המרכז לפיתוח המקומות הקדושים, הרב רבינוביץ, הרב שווינגר ועוד, שדאגו לגייס תרומות למקומות האלה, כמו למקומות נוספים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להביע את ההוקרה לאותו נדיב, אני לא יודע מיהו, שקבר רחל והמקום שם, איך שנראו בעיניו, זעזעו אותו, והוא החליט לתרום הרבה כסף לרווחת המקום הזה.

מיכאל מלכיאלי: המקום הזה הוא אחד המקומות המתוירים ביותר במדינת ישראל, אחרי הכותל ואחרי מירון.

מיכאל מלכיאלי: ואני שואל: איך זה ייתכן?

מיכאל מלכיאלי: למה המקום הזה הוא כבן חורג לכל אותם עשרות שרי תיירות שהיו כאן?

מיכאל מלכיאלי: או אולי, חס ושלום, אלה שבאים לפקוד את המקומות האלה – האם הם שקופים בעיני משרד התיירות?

מיכאל מלכיאלי: וקבר רחל, רבותי, הוא רק משל.

מיכאל מלכיאלי: מכאן אני רוצה לדבר, אדוני השר, על כל המקומות הקדושים בארץ-ישראל.

מיכאל מלכיאלי: אם אתם רוצים ללמוד על היחס המפלה של המדינה כמדינה למקומות הקדושים, תוכלו ללמוד את זה לפי היחס של התקציב של המרכז לפיתוח המקומות הקדושים.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, תקציבו השוטף הוא תקציב עלוב, פחות מ-10 מיליון שקל.

מיכאל מלכיאלי: רק כדי לסבר את האוזן, אני רוצה לומר לכם: תקציב רשות הטבע והגנים או רשות העתיקות לבד עומד על כמעט 200 מיליון שקל.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: האם אתר התיירות במצדה חשוב מקבר שמואל הנביא?

מיכאל מלכיאלי: האם מצדה חשובה מקבר רחל, מהכותל, מקבר רבי מאיר בעל הנס?

מיכאל מלכיאלי: המרכז לפיתוח המקומות הקדושים מחזיק צוות לא-גדול, שאחראי ל-137 אתרים.

מיכאל מלכיאלי: יש לו תקציב של 10 מיליון שקלים.

מיכאל מלכיאלי: מה הוא יכול לעשות עם זה?

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, זה המקום שאני גם חייב ושמח לעמוד כאן, לשבח אותך, שגם 10 מיליון השקל האלה לא היו מוקצים למרכז לולא הפעילות שלך, והפעילות של שר הפנים והפריפריה, יושב-ראש התנועה שלנו, הרב אריה דרעי.

מיכאל מלכיאלי: אבל אנחנו מקווים שזו רק ההתחלה.

מיכאל מלכיאלי: זה המקום לשבח אותך על אין-סוף שעות של מסירות, שאני יודע שקיימת במשרדך – אתה, צוות לשכתך, המנכ"ל שלך, וחלק מפקידי משרד האוצר, שיש להם לב יהודי חם למקום הזה.

מיכאל מלכיאלי: בזכות התקציב הזה שהשגת, הן במשרד לשירותי דת, והן במשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, נזכה בעזרת השם לשדרוג של עוד מקומות, שכבר אושרו על-ידיכם, הן בקבר רבי עקיבא בטבריה, קבר הרמב״ם בטבריה, קבר רבי יונתן בו עוזיאל בעמוקה, וכמובן בקבר רבי שמעון בר יוחאי.

מיכאל מלכיאלי: אני מקנא בך וברב אריה דרעי, בזכויות שלכם, של הניהול והפיתוח של המקומות האלה.

מיכאל מלכיאלי: אבל, וכאן מגיע האבל הגדול, אדוני השר, אם היו למרכז עוד 50 מיליון שקל, מה עוד הוא היה יכול לעשות?

מיכאל מלכיאלי: ביקרתי לאחרונה בקברי רבי בנימין בן יעקב ליד כפר-סבא, חוני המעגל בחצור, רבי יהודה בן בבא, רבי יהודה בר עילאי ועוד.

מיכאל מלכיאלי: תראו, למשל, את קבר שמעון הצדיק פה בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: מגיעים לשם רבבות.

מיכאל מלכיאלי: התשתיות לא הוחלפו שם במשך שנים.

מיכאל מלכיאלי: מה שכן נעשה, נעשה רק על-ידי גורמים פרטיים.

מיכאל מלכיאלי: שוב, זו הזדמנות לשבח את המרכז לפיתוח המקומות הקדושים על מה שהם עשו בשנים האחרונות הן בקבר דוד המלך והן בקבר שמואל הנביא.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים.

מיכאל מלכיאלי: אני מבקש להודות לכל מי שעושה במלאכה.

מיכאל מלכיאלי: אני מבקש למחות על היחס של המשטרה והפרקליטות בכל הקשור לפגיעה במקומות הקדושים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות לשרים דרעי ואזולאי על התקציב שהשיגו בשנים האחרונות, אבל אני מצפה מהממשלה להרבה יותר מזה.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שבעקבות ההצעה לסדר-היום יתקיים דיון רציני, נלמד את מפת הצרכים העדכנית, ונפעל ביחד להשיג תקציבים ראויים לשדרוג גבוה במקומות הקדושים האלה.

מיכאל מלכיאלי: זה חוב שהמדינה חייבת למקומות הקדושים, לעבר היהודי, לאותם אנשים שבזכותם אנחנו נמצאים כאן.

מיכאל מלכיאלי: לפי התקנון אני מבקש דיון.

מיכאל מלכיאלי: כמובן, אשמח אם השר יעביר את הנושא לאחת מוועדות הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני השר, בבקשה – ישיב על ההצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: בבקשה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – ידידי חבר הכנסת מלכיאלי, אני רוצה קודם כול לברך אותך ולאחל לך ברכה והצלחה בתפקידך.

דוד אזולאי: זו פעם ראשונה שאתה מציע ואני משיב לך, אז אני מרשה לעצמי לברך אותך ולאחל לך הצלחה.

דוד אזולאי: והדבר הכי חשוב: שתקדש שם שמים ולא תצא תקלה מתחת ידיך, ביחד אתנו.

דוד אזולאי: לעניין הנושאים שהעלית כאן – אני רוצה שנדע להבחין, יש מקומות שהם באמת באחריות המשטרה, יש מקומות שהם באחריות הצבא.

דוד אזולאי: אם אני לוקח, למשל, את קבר רחל, הפעילות מתבצעת וכל ההיתרים למיניהם זה בחסות הצבא.

דוד אזולאי: יש שאר המקומות, שבהם ברור שזו המשטרה, כולל הכותל וקבר רשב"י.

דוד אזולאי: אני לא יכול להצטרף לביקורת שלך בעניין המשטרה, מפני שאני יודע עד כמה המשטרה משתדלת ועושה רבות כדי לשמור על הסדר הציבורי באותם מקומות.

דוד אזולאי: לא מזמן עברנו את הילולת הרשב"י במירון, ובאמת זה המקום לשבח את כל אלה, ובכלל זה אנשי המרכז לפיתוח המקומות הקדושים והמשטרה, שעשו עבודה יוצאת מן הכלל, וברוך השם, כולנו יצאנו מרוצים מכל מה שהיה.

מאיר כהן: היה שיפור מצוין השנה.

דוד אזולאי: כן, כן, אמרתי.

דוד אזולאי: ברוך השם, במשך כל השנים, משנה לשנה הדבר הזה הולך ומשתפר.

דוד אזולאי: הדבר הנוסף, מה שקרה בשבוע האחרון בקבר רחל.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, ההילולה של רחל אמנו, עליה השלום, הייתה בשבת, ולמעשה ההילולה נמשכה כמעט שלושה ימים – מיום חמישי, שישי וראשון.

דוד אזולאי: אני עצמי הייתי שם ביום ראשון אחר הצהריים.

דוד אזולאי: פשוט בלי עין הרע, בן פורת יוסף, קרוב ל-50,000 איש ביקרו בקבר רחל במשך כל הימים.

דוד אזולאי: ואני אומר את הנתונים האלה – במירון למעלה מ-400,000 איש מגיעים במשך 24 שעות.

דוד אזולאי: אני לא מכיר עוד מקום, חוץ מהכותל, שבאים אליו כל כך הרבה אנשים.

דוד אזולאי: ואתה שואל: ריבונו של עולם, מה מביא את האנשים האלה למקומות האלה?

דוד אזולאי: אין שם שום דבר, אין כלום.

דוד אזולאי: קבר של צדיק, שבאים אנשים מרחבי הארץ, על-חשבון הזמן שלהם, על-חשבון הכסף שלהם, להשתטח.

דוד אזולאי: וזה אותם מנשקי מזוזות שדיברו עליהם בזמנו, אם אתם זוכרים, זה אותם משתטחי קברים, שמגיעים למקומות האלה.

דוד אזולאי: ושם הם באים להתפלל ולשפוך שיח על עם ישראל ועל הבקשות הפרטיות.

דוד אזולאי: ודווקא המקומות האלה שמתוירים כל כך הרבה – אנשים מגיעים למקומות האלה, ואני מודה, אני מסכים אתך, חבר הכנסת מלכיאלי.

דוד אזולאי: איך אומרים, פעם הייתי גם אני במקום הזה, וגם העליתי את הדברים האלה, שמדינת ישראל לא מספיק נותנת דגש במקומות האלה.

דוד אזולאי: אבל אני חייב לציין, שברוך השם, לשמחתי הרבה, נפל בחלקי בקבלת התפקיד הזה שאני נמצא בו, ואתה יודע את זה, עד כמה אני שם דגש בדברים האלה.

דוד אזולאי: ולכן אני מאוד מקווה, בעזרת השם, שהנושא הזה יגיע לוועדת הכספים.

דוד אזולאי: ולאחר שהוא יגיע לוועדת הכספים, אז בוודאי שם נוכל להציג את הדברים ביתר שאת.

דוד אזולאי: כי אני חושב שזה המקום.

דוד אזולאי: בכל זאת לא אוותר על מה שכתבתי לעצמי.

דוד אזולאי: מערת הקבורה של רבנו עובדיה מברטנורא, זכר צדיק וקדוש לברכה – מערת הקבורה של רבנו עובדיה מברטנורא נמצאת בשיפולי הר-הזיתים, באזור הדרומי-מערבי שלו.

דוד אזולאי: יש משפחה מתושבי האזור שטוענת לבעלות על הקרקע.

דוד אזולאי: את טענותיהם הם מגבים במסמכים חלקיים.

דוד אזולאי: וכל נושא הבעלות ואמיתות המסמכים נמצא בבדיקה משפטית בתקופה זו.

דוד אזולאי: כלומר, אנחנו רק הבוקר העברנו את חוק ההסדרה.

דוד אזולאי: זה חלק מהוויכוח, שהם טוענים על בעלות במקום הזה.

דוד אזולאי: מי שממונה על הטיפול הזה בעניין זה היא מועצת בתי-העלמין בירושלים, שהיא הגוף שאחראי לתפעול ולהסדרת בתי-הקברות בירושלים.

דוד אזולאי: המועצה מבקשת להסדיר את נושא הבעלות, כפי שאמרתי, ועד לסיום הבירור, הם ביצעו ומבצעים פתרונות זמניים.

דוד אזולאי: וכך התקינו לאחרונה שביל גישה למקום, ובימים אלו הם עומדים להתחיל בניקוי השטח.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, כל הצמחייה והלכלוך בכביש הגישה שמעל הקבר הם באחריות מוניציפלית של עיריית ירושלים, שאדוני היה חבר בה ומכיר אותה יותר טוב ממני.

דוד אזולאי: לנוכח פניית

דוד אזולאי: כם בהצעה זו לסדר-היום, אני גם פניתי לראש עיריית ירושלים שיפעלו לנקות את הלכלוך והצמחייה העודפת, ואני מקווה שבעניין הזה גם אתה תווסת את הדברים ותסייע לנו בנושא הזה.

דוד אזולאי: כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, קבר רבי עובדיה מברטנורא אינו נמצא תחת אחריות המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים, כמו כל הר-הזיתים, שמרביתו מוחזק על-ידי חברות קדישא שונות, הקדשים או החברה לפיתוח מזרח-ירושלים.

דוד אזולאי: לחלק השני בשאלתך, לעניין יתר המקומות הקדושים: מאז כניסתי לתפקיד שמתי לנגד עיני את החשיבות הרבה בפיתוח המקומות הקדושים, תוך שדרוג ושיפוץ והנגשת המקומות הקדושים לנוחותם וטובתם של הבאים לפקוד מקומות אלו.

דוד אזולאי: זו הפעם הראשונה למן קום המדינה שהמשרד לשירותי דת, בראשותי – ואני מקצה תקציבים משמעותיים לפיתוח, ובין היתר בשנים 2015, 2016 ו-2017 – וחבר הכנסת מלכיאלי, אתה יודע מקרוב כמה אנחנו משקיעים בעניין הזה.

דוד אזולאי: זה לא אנחנו לבד; גם המשרד בראשותו של אריה דרעי, שר הפנים, הפריפריה, הנגב והגליל, מסייע לנו רבות בשותפות בהרבה מקומות.

דוד אזולאי: אפשר לציין, למשל, את קבר יונתן בן עוזיאל שבעמוקה, שהשיפוץ בו יתחיל כבר בתקופה הקרובה ועבודות התכנון בעיצומן.

דוד אזולאי: קיימים פרויקטים נוספים משותפים המתבצעים בשטח, דוגמת קבר הרמב"ם בטבריה, שמי שביקר שם לאחרונה כבר יכול לראות מה שנעשה שם.

דוד אזולאי: בימים אלו ממש עומד להסתיים השיפוץ בקבר הרמב"ם.

דוד אזולאי: בנוסף, על הפרק עומד שיפוצם של קבר רבי עקיבא בטבריה, מערת אליהו הנביא בחיפה, קבר יהודה בן יעקב בעיר יהוד, ועוד שורה של אתרים נוספים שבהם אמורות להתחיל להתבצע בימים אלה עבודות פיתוח ושדרוג, כמו קבר רבי אבדימי דמן חיפה, אתר חוני המעגל בחצור, קבר רבי יהודה בן בבא, בית-הכנסת העתיק בפקיעין, מערת השונמית בכפר שונם, קבר רבי שמעון שזורי, קבר רבי שמעון בן רבי אלעזר וקבר רבי ישמעאל כוהן גדול בסאג'ור, זכותם תגן עלינו.

דוד אזולאי: אני רוצה להדגיש, חברי, אדוני היושב-ראש, כי מאז כניסתי לתפקידי הגדלנו את השתתפות המשרד בתקציבו השוטף של המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים, כך שהיום המרכז הארצי יכול לעמוד בחלק גדול מהמטלות הנדרשות ממנו.

דוד אזולאי: אבל אציין ואומר: זה לא מספיק.

דוד אזולאי: אין הקומץ משביע את הארי.

מאיר כהן: איפה המשרד הזה יושב?

מאיר כהן: אצלך?

דוד אזולאי: במשרד לשירותי דת.

מאיר כהן: סך כל תקציבו הוא 10 מיליון?

דוד אזולאי: כן.

מאיר כהן: אדוני סגן השר?

דוד אזולאי: אני חייב להגיד שבעניין הזה כל הגורמים, הן שר האוצר, הן סגן השר – באמת, מאז כניסתי לתפקיד יש אוזן קשבת לסייע ולפעול, ועובדה שאנחנו יכולים היום לפתח ולשפץ את אותם מקומות.

דוד אזולאי: שוב אני אומר: זה לא מספיק, אבל מבחינתי שמתי על כך דגש.

דוד אזולאי: ארגון ההילולות השונות במקומות השונים – במירון, בקבר רחל – והכול מבוצע בשיתוף פעולה עם כלל הגופים הביטחוניים ותוך עמידה בדרישות הבטיחות של משטרת ישראל.

דוד אזולאי: ברוך השם, מאות-אלפי האנשים שהגיעו בשנה האחרונה להילולות השונות במקומות הקדושים יעידו שיש שיפור ניכר בכל המקומות האלה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע אם ביקרתם לאחרונה בקבר הרשב"י.

דוד אזולאי: אני אומר לכם שיש שם שיפור ששנים המקום הזה לא הכיר.

דוד אזולאי: אחד הדברים שאני מדבר עליהם הוא שיפור כל מבני הדת, וכפי שאמרתי בפתיחת דברי, קידום ופיתוח המקומות הקדושים ובניית מבני הדת הם נושאים הקרובים אלי עוד בהיותי כאן חבר כנסת, ומבחינתי יש להם עדיפות על פני דברים אחרים במשרד.

דוד אזולאי: מאז כניסתי לתפקידי אני פועל רבות, בשיתוף פעולה עם שר הפנים, הנגב והגליל, הרב אריה דרעי, שפועל ועושה רבות במסגרת תפקידו כשר לפיתוח הנגב והגליל, ופועל רבות מקצה משאבים לטובת פיתוח המקומות הקדושים.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות על שיתוף הפעולה.

דוד אזולאי: זה לא מובן מאליו.

דוד אזולאי: המשרד הזה היה קיים הרבה שנים, ולראשונה המשרד הזה משקיע הרבה כסף, בשותפות עם המשרד לשירותי דת.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיום דברי צריך לזכור: כשכולנו מדברים על עידוד תיירות, המקומות הקדושים הם משאב תיירותי חשוב מהמעלה הראשונה.

דוד אזולאי: אני חושב שהיום מדינת ישראל צריכה בעניין הזה להקדיש יותר מחשבה.

דוד אזולאי: אם אתה לוקח את הכותל המערבי, את קברה של רחל אמנו, קבר הרשב"י, את קבר רבי יונתן בן עוזיאל, קבר רבי מאיר בעל הנס ועוד מקומות שלא אזכיר כאן, באמת, אתה רואה שם, בסתם יום של חול, בערב ראש חודש, באמצע השבוע – אתה מבקר במקומות האלה ואתה פשוט מתרגש עד כדי דמעות לראות איך אנשים, בסתם יום של חול – אני לא מדבר על הילולות – אנשים באים לשפוך שיח ולהתפלל במקומות הקדושים הללו.

דוד אזולאי: כמה זה מרגש.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל הזדמנות זו ולהודות לכל אותם עובדים במקומות הקדושים שהזכרת, חבר הכנסת מלכיאלי, שעובדים בשכר נמוך – פחות משכר מינימום, פחות משכר מינימום.

דוד אזולאי: אני אומר את הדברים האלה, ואנחנו מנסים לשפר את מעמדם.

דוד אזולאי: הם עושים מלאכת קודש גם בימי שגרה וגם בימי הילולה, שאז הם עובדים מאוד מאוד קשה ועושים הכול על מנת לטפח ולתחזק את המקומות ואת האתרים האלה.

דוד אזולאי: הכול הם עושים במסירות ובנאמנות לטובת הציבור.

דוד אזולאי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולהודות גם למנכ"לים – מנכ"ל המשרד לשירותי דת, הרב רבינוביץ, מנכ"ל המרכז לפיתוח המקומות הקדושים, יוסי שווינגר, עודד פלוס.

דוד אזולאי: באמת, יישר כוח על כל המלאכה.

יצחק כהן: ישראל דרעי.

דוד אזולאי: אין ספק, ישראל דרעי הוא השלט הידוע במירון, שעושה עבודת קודש, ומגיע לו באמת יישר כוח.

דוד אזולאי: תודה שהזכרת לי.

מאיר כהן: תודה רבה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיום דברי, אני באמת רוצה להודות למלכיאלי שנית.

דוד אזולאי: אני מציע להעביר את הנושא לוועדת הכספים, כי אני חושב שזו הוועדה הראויה, כי אם אנחנו מדברים על תקציבים, זה המקום.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לך.

מאיר כהן: אנחנו מחויבים בהצבעה, אז אדוני יגיע למקומו.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעתו של השר, וגם של המציע, להעביר לוועדת הכספים.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4

מאיר כהן: נמנעים – אין

מיכאל מלכיאלי: אדוני – – –

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מלכיאלי לחץ בטעות – זהו, אתה לא תוכל – במקומו של חבר הכנסת משה גפני.

מאיר כהן: אנחנו מקבלים את זה כתקלה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: ובכן, ארבעה בעד.

מאיר כהן: הדיון יעבור לוועדת הכספים.

מאיר כהן: אדוני, יש לכם משהו.

מאיר כהן: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי חברת הכנסת סתיו שפיר ביקשה להסיר את שמה מהצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעה על-ידי אזרחים בחוץ-לארץ), התשע"ו–2016, שמספרה פ/3346/20.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, תם סדר-היום, הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שני, כ' בחשוון התשע"ז, 21 בנובמבר 2016, בשעה 16:00, ישיבה זו נעולה.