ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 162, 2016-11-09 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ח' במרחשוון התשע"ז, 9 בנובמבר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, ברשותכם, אני מבקש בשמי ובשם כנסת ישראל לשלוח מכאן, מירושלים, ברכות לנשיא הנבחר של ארצות-הברית דונלד טראמפ ולסגנו מייק פנס.

יולי יואל אדלשטיין: יחסי ארצות-הברית וישראל היו מאז ומתמיד הדוקים וחמים, ואני משוכנע שכאלה הם יוסיפו להיות גם בעידן טראמפ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לאומה האמריקנית שתוסיף לעמוד מאוחדת אל מול האתגרים של אמריקה ושל העולם.

יולי יואל אדלשטיין: הצלחתך, מר טראמפ, היא גם הצלחתנו.

יולי יואל אדלשטיין: Allow me to congratulate on behalf of the Knesset and myself the elected President of the United States of America, Mr.

יולי יואל אדלשטיין: Donald J.

יולי יואל אדלשטיין: Trump, and Vice President elect, Mr.

יולי יואל אדלשטיין: Mike Pence.

יולי יואל אדלשטיין: I am confident that the long standing friendship and alliance between the United States and Israel will remain strong during Mr.

יולי יואל אדלשטיין: Trump's term in office.

יולי יואל אדלשטיין: We send our best wishes to the American people and are certain that they will remain united in dealing with the challenges facing America and the world today.

יולי יואל אדלשטיין: Good luck.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים, כרגיל, לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מיקי לוי להפנות את השאילתה לשר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: השר אורי אריאל יעלה לדוכן, וחבר הכנסת מיקי לוי יקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אי-תקצוב פרויקט האכלת הציפורים הנודדות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני השר, בימים אלה מתרחשת נדידת הציפורים לאפריקה דרך ישראל.

מיקי לוי: בשנים האחרונות מתקיים פרויקט האכלת הציפורים הנודדות, כדי למנוע נזקים לחקלאות.

מיקי לוי: השנה הפרויקט לא תוקצב.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: מדוע לא תקצב משרדך את הפרויקט השנה?

מיקי לוי: אולי אני טועה והנושא כן תוקצב?

מיקי לוי: כי הרי ברור כי אם הנושא לא תוקצב, ייגרם נזק לחקלאים שסובלים גם כך.

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מה ייעשה לתקצוב התוכנית?

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני מבקש להצטרף ליושב-ראש הכנסת באיחולים לנשיא הנבחר של ארצות-הברית ולסגנו.

אורי אריאל: עד עכשיו שוררת ידידות גדולה, ואני מקווה שהידידות הזו תגבר מכאן ואילך.

אורי אריאל: לשאלתך, ידידי, חבר הכנסת לוי: זו טעות בכתובת.

אורי אריאל: משרדי תקצב ב-300,000 שקל.

אורי אריאל: למיטב בדיקתי, יש כאלה שאכן טרם תקצבו.

אורי אריאל: אני לא רוצה לדבר בשם אף אחד אחר.

אורי אריאל: המשרד המתכלל – כי יש פה איגום משאבים – הוא משרד נגב וגליל.

אורי אריאל: אני כמובן לא יכול לענות בשמו.

אורי אריאל: בעת האחרונה הפרויקט הזה נמצא במחלוקת מבחינה מקצועית: האם אנחנו עוזרים או לא עוזרים לחקלאים בדרך זו.

אורי אריאל: אבל נכון לעכשיו ההחלטה קיימת – אני חוזר ואומר – ואכן משרדי תקצב ב-300,000 שקל למרות המצוקה התקציבית הגדולה של המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת דב חנין ואורי מקלב ביקשו לשאול שאלה נוספת.

מיקי לוי: אני מודה לך, אדוני, ואני שמח שהתקציב הועבר.

מיקי לוי: רק יש לי בקשה אישית ממך: תוודא שבאמת עושים בתקציב הזה שימוש נכון ואכן יקיימו את מבצע ההאכלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב, ואז השר יתייחס.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: שאלתי נוגעת לתחום אחר שבתחום אחריותך, אדוני השר, וכוונתי למה שמתרחש ביישוב הערבי הבדואי ביר-הדאג' בנגב.

דב חנין: להבדיל מיישובים אחרים, אדוני השר, מדובר ביישוב מוכר.

דב חנין: היישוב הזה הוכר כיישוב על-ידי המדינה עוד בשנת 2004 ונמצא במועצה אזורית.

דב חנין: אגב, מתוך היכרות עם היישוב וגם עם האנשים הפעילים שם, זה יישוב שדרכו אפשר ליצור דוגמה של פתרונות, של הסדר.

דב חנין: התושבים שם מוכנים להגיע לפתרונות, מוכנים להגיע להסדר.

דב חנין: הם מוכנים גם להתפשר בדברים מסוימים.

דב חנין: הכפר הזה יכול להיות מקור של תקווה.

דב חנין: והנה, לפני שלושה שבועות מגיע כוח גדול של משטרה – אגב, אין שם תוכנית מתאר, כמו ביישובים ערביים אחרים מוכרים בנגב, וזה חבל, צריך לאשר תוכנית ולעשות אותה בהידברות עם התושבים, כמו במקומות אחרים בארץ.

דב חנין: לפני שלושה שבועות הגיע כוח גדול של משטרה – הורסים מבנים.

דב חנין: השבוע הגיעו פעם נוספת, פינו אוהלים, פגעו במזרנים, השאירו ילדים ומשפחות בלי קורת גג בימים שהולכים והופכים להיות ימים של חורף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: והשאלה היא – מעבר לוויכוחים הגדולים – האם אי-אפשר את המקרה הזה להפוך לסיפור אופטימי?

דב חנין: סיפור של פתרונות ולא של מריבות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אני כן אשאר בתחום של השאלה הדחופה ואני מעלה כיושב-ראש ועדת המדע את הנושא של הגנים הבוטניים.

אורי מקלב: כיושב-ראש ועדת המדע נחשפה בפני הפעילות הקהילתית הרחבה שיש בגנים הבוטניים, שהיא נתמכת על-ידי משרד החקלאות, תמיכה שבשנה האחרונה קוצצה ב-80%; מתוך 4 מיליון שקל, בסופו של דבר קיבלו מיליון שקל.

אורי מקלב: גם השנה הם חוזרים ומבקשים שתחום התמיכות לא יקוצץ להם.

אורי מקלב: אומנם תמיכות נמצאות בתקציב – הוא יכול להיות גמיש – אבל הן קריטיות – התקציב הזה הוא קריטי לפעילות שלהם – הם לא יוכלו להמשיך בפעילות המבורכת שלהם עם קיצוץ תקציב דרמטי כל כך.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: תודה ליושב-ראש.

אורי אריאל: חבר הכנסת לוי – איננו, אז אני פטור מלענות לו.

אורי אריאל: שאל וצלל.

אורי אריאל: אני לא יודע איפה הוא.

אורי אריאל: טוב.

דב חנין: הוא לא צלל, אולי המריא?

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הכול בעיני המתבונן, חבר הכנסת דב חנין.

אורי אריאל: לא, יש איזה נימוס אלמנטרי.

אורי אריאל: אומר רק שהסברתי – זה לא בידינו, אנחנו העברנו את התקציב.

אורי אריאל: יש משרד אחראי.

אורי אריאל: שיפנה למשרד ויטפל בזה.

אורי אריאל: אם מישהו יעביר לי את משרד נגב וגליל זה יהיה יפה מאוד, ואז משרד החקלאות יוכל להיות משרד ההתיישבות ולטפל בדברים כפי שאני חושב שהיה צריך לטפל בהם.

אורי אריאל: לגבי שאלת חבר הכנסת דב חנין: אכן אנחנו רואים בביר-הדאג' הזדמנות.

אורי אריאל: אני אסביר – זה ייקח דקה.

אורי אריאל: ביר-הדאג' הוא יישוב מוכר שיש לו תוכנית מתאר כמעט גמורה.

אורי אריאל: אנחנו מטפלים בזה.

אורי אריאל: לא זו הבעיה.

אורי אריאל: בתפקידי הקודם כשר הבינוי והשיכון שהיה אחראי לרשות מקרקעי ישראל ולמועצה שלה כיושב-ראש, העברתי החלטה מיוחדת, יוצאת דופן בדברים החיוביים כלפי הקליינטים, כלפי הבדואים בביר-הדאג'.

אורי אריאל: רק לביר-הדאג'.

אורי אריאל: והלכנו לקראתם באופן יוצא דופן ממש.

אורי אריאל: הזהירו אותי שזו התחלת המשא-ומתן, ואכן כך קרה.

אורי אריאל: במשך שנה ויותר לא התקדמנו, כי הם לא באו.

אורי אריאל: ואני אומר לך דברים עובדתיים, לא שום דבר אחר.

אורי אריאל: אז התבקשנו לאשר החלטה חדשה אחרת, נוספת, שמיטיבה אתם עוד קצת, וזה היה לפני כמה חודשים.

אורי אריאל: אני לא רוצה לטעות, אז אני לא אומר.

אורי אריאל: ההחלטה החדשה מיטיבה אתם עוד יותר, עד כדי כך שהם מקבלים 5 דונם בחינם מהמדינה, דבר שאין לו אח ורע.

אורי אריאל: אין שם, חבר הכנסת חנין, אפילו לא תביעת בעלות.

אורי אריאל: הכול הכול – הם מודים, אין ויכוח – הכול אדמות מדינה.

אורי אריאל: יש יישובים – יושב לידך אחד שמבין, גר שם, אבו עראר – יש מקומות שיש תביעות בעלות, אז אתה אומר: כן נכון, לא נכון – יש דיון.

אורי אריאל: פה אין דיון.

אורי אריאל: זה אדמות מדינה, הועברו על-ידי שר השיכון דאז פואד בן-אליעזר, זיכרונו לברכה – בטעות, לא חשוב – אבל הן שם.

אורי אריאל: אבל אין להם תביעות, אף תביעה.

טלב אבו עראר: – – –

אורי אריאל: רגע, רק שנייה.

אורי אריאל: אבו עראר, הייתה לך הזדמנות לשאול, תן לי שנייה, כי זה קצת סבוך, ואני מתייחס ברצינות לשאלה של חבר הכנסת חנין.

אורי אריאל: אנחנו, בהחלטה האחרונה מלפני כמה חודשים, נתנו זמן סיום – למיטב זיכרוני, אמצע דצמבר; לא הייתי ערוך לשאלה, אז אני לא מדייק.

אורי אריאל: ואנחנו עושים אכיפה – כך זה נקרא – אכיפה תומכת-הסדרה.

אורי אריאל: יש לכל אחד מהם הזדמנות לבוא לקבל בחינם קרקע, והרבה, לא חצי דונם – זה משתנה בין דונם וחצי ל-5 – לקבל מענק של 100,000 שקל.

אורי אריאל: שמעת על דבר כזה?

אורי אריאל: אנשים שפולשים מקבלים – – –

דב חנין: מה זה פולשים?

אורי אריאל: רגע, רק שנייה אחת.

אורי אריאל: אנשים שפלשו לקרקעות המדינה מקבלים מהמדינה קרקע בחינם – – –

דב חנין: הם לא פלשו.

אורי אריאל: דב, תקשיב לי רגע.

אורי אריאל: אני לא שומע אותך, תקשיב, אני לא שומע.

טלב אבו עראר: מקשיב, למה לא מקשיב?

טלב אבו עראר: אתה לא מקשיב.

טלב אבו עראר: מי שם אותם שם?

טלב אבו עראר: המדינה – – –

אורי אריאל: המדינה לא שמה אותם שם, היא נתנה להם אישור להיות שם שבועיים.

טלב אבו עראר: לא, היא שמה אותם שם.

אורי אריאל: תסלח לי, אני אגמור את התשובה וזהו, אחרי זה אתם יכולים לצעוק כמה שאתם רוצים, אם אתם לא רוצים לשמוע את התשובה.

אורי אריאל: בכל אופן, אנחנו הודענו להם שיש זמן פינוי, ואנחנו עושים אכיפה תומכת-הסדרה.

אורי אריאל: זאת אומרת, אם משפחה יושבת על כביש ראשי שבלעדיו לא נוכל לעשת את הפיתוח לאלה שבאים להירשם – יש כבר כאלה, אני לא יודע את המספר, אני לא רוצה לטעות, אני חושב שכ-100 – אז אנחנו צריכים לפנות אותם.

אורי אריאל: ולא יעזור, כי אחרת לא יהיה להם כביש ולא יהיה להם ביוב ולא יהיה אפשר לעשות שום פיתוח, ואז במקום הזדמנות זה יהפוך להיות דבר אחר לגמרי.

אורי אריאל: ולכן אנחנו עושים אכיפה.

אורי אריאל: אני חושב שהמשטרה פועלת כראוי, מתוך רגישות.

אורי אריאל: היינו צריכים לעשות שם הרבה יותר, ואנחנו באמת מתאמצים לעשות רק את מה שהכרחי, כדי שנוכל לפתח את היישוב, את ביר-הדאג'.

אורי אריאל: אני מקווה שאכן נגיע למציאות שהיישוב הזה יוסדר.

אורי אריאל: אחרי 15 שנים אישרנו יישוב חדש, וגם את ואדי-א-נעם, שזה היישוב השני, ונאשר, בעזרת השם, יישוב נוסף בחודשים הקרובים, את רמת-ציפורים.

אורי אריאל: לגבי שאלתו של חבר הכנסת אורי מקלב ידידי, אנחנו כמשרד החקלאות ופיתוח הכפר נמצאים במצוקה תקציבית גדולה מאוד, ואנחנו אכן מתקשים במטלות, במשימות שהוטלו עלינו בתקציב, בחוק, בממשלה.

אורי אריאל: אנחנו עכשיו נמצאים ממש בימים הקרובים בדיונים על יתרות תקציביות – אתה יודע, סוף שנה, בודקים, יש דברים שלא נוצלו בגלל בג"ץ, מפני שמישהו לא היה ערוך, זה לא משנה – ואנחנו נראה ביתרות האלה – בהנחה שיש, בדרך כלל יש, השאלה כמה – נראה אם נוכל להיענות גם לבקשתם של הגנים הבוטניים וגם לבקשתך.

אורי אריאל: יש בזה ערך, אנחנו לא מתכחשים ואין ויכוח על העניין, רק בסוף גם פה יש סדר עדיפויות.

אורי אריאל: נראה, אני אעדכן אותך בהמשך, אחרי שנעשה את הדיונים אצלנו, ואני אגיד לך מה המצב.

אורי אריאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר השר אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק כהן, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, חבר הכנסת יצחק כהן תמיד מגיע לענות על שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 249 מאת חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: קו הרכבת לאילת.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שחבר הכנסת דב חנין הגיש שאילתה דחופה דומה, אז הוא רשום לי מראש לשאלה נוספת, אם ירצה.

יעל כהן-פארן: אדוני השר, בנושא קו הרכבת לאילת – לפי פרסום בתקשורת לפני כשבוע, בכוונת הממשלה לפרסם ב-2017 מכרז בין-לאומי לסלילת הקו.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: האם נכון הדבר?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: אם כן – בעבר התנגד משרד האוצר לפרויקט, האם השתנתה עמדתו?

יעל כהן-פארן: 3.

יעל כהן-פארן: אם כן – מה הן התועלות הצפויות ומה נדרש להתממשותן?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: קודם כול, יושב אתנו באולם שר התחבורה, השר ישראל כץ, והוא יכול לתת לך סקירה נרחבת על קווי הרכבת בארץ בשנים האחרונות, על ההתפתחות המדהימה.

יצחק כהן: השר כץ – הוא לא שומע.

יצחק כהן: על כל פנים, פרויקט הקמת מסילת הרכבת הכבדה לאילת נמצא כעת בשלבי תכנון מוקדם וסטטוטוריקה, שתוקצבו ואמורים להמשיך גם בשנה הבאה.

יצחק כהן: הפרסומים על פרסום מכרז לביצוע עבודות ההקמה לא הגיעו ממשרד האוצר, ולהבנתנו, מדובר בטעות, שכן בפרויקט עדיין לא הסתיימו הליכי התכנון הנדרשים קודם יציאה למכרז הקמה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, את יכולה לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – חבר הכנסת דב חנין, כאמור, רשום לי לשאלה נוספת.

יעל כהן-פארן: מאחר שענית שהדבר לא נכון אז עצרנו בשאלה הראשונה, ולכן אני רוצה באמת לשאול, מאחר שבעבר משרד האוצר התנגד לפרויקט, מהי עמדת משרד האוצר היום והאם בחנתם את התועלות הצפויות לעומת העלויות והנזקים הסביבתיים הצפויים מהפרויקט.

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק כהן: כשאני אומר – – –

יולי יואל אדלשטיין: שנייה, אדוני סגן השר, קודם נשמע את חבר הכנסת דב חנין ואז תוכל להתייחס.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, אנחנו הגענו לכאן מדיון בוועדת הכספים על תקציב התחבורה, וכולנו בירכנו את שר התחבורה על השינויים והדברים החיוביים שרואים בארץ, אבל יש שאלות שמופנות אליכם, למשרד האוצר, בטח כשספר התקציב מונח לפנינו.

דב חנין: האם אתה יודע, אדוני השר, שההשקעה בתחבורה ציבורית לתושב תל-אביב היא 1% מההשקעה לתושב אמסטרדם?

דב חנין: או 1% מההשקעה לתושב וינה?

דב חנין: אבל למה להשוות את עצמנו לאמסטרדם ולווינה?

דב חנין: בואו נשווה את עצמנו לקהיר.

דב חנין: האם אתה יודע שהשקעה בתחבורה ציבורית לתושב בתל-אביב פחותה מההשקעה בתחבורה ציבורית לתושב קהיר?

דב חנין: אתם יודעים של-99 יישובים בישראל אוטובוס בכלל לא נכנס?

דב חנין: 280 יישובים בישראל מקבלים פחות מדי שירות של תחבורה ציבורית?

דב חנין: השאלה הזאת היא בסופו של דבר שאלה של סדר עדיפויות, ואני אומר את הדברים כי אני חושב שבמשרד התחבורה יש היום המון רצון לקדם תחבורה ציבורית, אבל הממשלה כולה, וקודם כול משרד האוצר, צריכים לתת הרבה הרבה יותר תקציבים והרבה יותר דחיפה לתחבורה ציבורית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר חבר הכנסת כהן.

יצחק כהן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, כשאני אומר בשלבי תכנון מוקדם, זאת אומרת שלוקחים את כל ההיבטים – גם הכלכליים וגם ההיתכנות של הקו הזה.

יצחק כהן: ולחבר הכנסת חנין, אני מאוד מקווה שאתה לא רוצה להשוות את השירות הציבורי בישראל לשירות הציבורי בקהיר.

יצחק כהן: לא לזה התכוונת.

דב חנין: אנחנו לא שם בתחבורה ציבורית.

דב חנין: אני רוצה שנהיה מעליה.

דב חנין: אני רוצה להשוות לאמסטרדם ולווינה.

דב חנין: 1%.

יצחק כהן: חוק ההסדרים במשק המדינה מרחיב גם בנושא תחבורה ציבורית והסעת המונים.

יצחק כהן: אנא ממך, תעיין בזה ותברך את שר התחבורה ושר האוצר על ההשקעה העצומה בתחבורה הציבורית ובהסעת המונים.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן ולשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין – חבל שלא דיברנו על המשיח – את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השר כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 248 מאת חבר הכנסת יעקב אשר בנושא: מצור על הכניסה לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי הגיש שאילתה דחופה דומה, ולכן הוא ישאל שאלה נוספת בלי להירשם.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אבל אייכלר הוא מסיעת השואל – אבל בסדר, ניתן לשניהם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת אייכלר ואוסאמה ישאלו שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אשר, נא לקרוא את השאילתה.

אדוני היושב-ראש, אדוני השר, פקקי ענק בבוקר בכניסה לירושלים מכיוון כביש 443 וכביש 50, החיבור, הופכים את ירושלים לנצורה ואת תושבי רמות, שכונת רמות הגדולה, לבני-ערובה.

נסיעה שבמצב רגיל אורכת כמה דקות נמשכת מעל שעה.

הפקק גורם להפסד שעות עבודה, לזיהום אוויר ולעיכוב רכבי חירום.

רצוני לשאול: מה ייעשה בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר התחבורה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת יעקב אשר, אנחנו שומעים "מצור על ירושלים" אנחנו מייד נדרכים; זה תמיד מזכיר דברים.

ישראל כץ: בעיית הנגישות לאזור הר-חוצבים או בעיית העומסים בכניסה הצפונית לירושלים ידועה למשרד התחבורה ונמצאת בטיפולו.

ישראל כץ: המשרד בראשותי מקדם מענה כולל המשלב הן את שיפור מערך הדרכים הנכנסות לירושלים והן את קידום התשתיות בשירות התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: סיום שדרוג כביש 1 באמצע שנת 2017 וקידום כבישי הטבעת, וביניהם כביש הטבעת המערבי, הצפוי לצאת למכרז בקרוב – דרך מס' 16, מאזור מוצא במנהור עד דרך בגין – צפויים להעביר תנועה לכניסות האחרות של העיר; קו הרכבת המהיר לירושלים, שמתקדם וגם כן יפעל, בעזרת השם, בפסח 2018, וכן רשת הסעת ההמונים שמתקדמת, הקו הירוק, מדרום העיר לצפונה, שיצא לביצוע בשנה הבאה, והקו הכחול, שהוא בשלבי תכנון, עתידים אף הם להקל את העומסים בעיר.

ישראל כץ: בטווח הזמן הקצר מתכנן המשרד מסלול תחבורה ציבורית משכונת רמות למרכז העיר ירושלים.

ישראל כץ: תשתית זו, שייעודה מתן העדפה לתחבורה הציבורית ושילוב קווי האוטובוסים המהירים מהשכונה אל העיר, צפויה לקצר את זמני הנסיעה משכונת רמות למרכז העיר ירושלים באופן משמעותי ולאפשר נגישות גבוהה לתושביה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת אשר, ולאחר מכן – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אשר קודם כול רוצה לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – מלכיאלי, אייכלר ואוסאמה; אוסאמה סעדי, סליחה.

אדוני השר, אנחנו כולנו רואים ויודעים על הפרויקטים האלה, שבעצם, גם אלה ודאי יתרמו לעניין הזה.

השאלה היא על התקופה של ההסדרים – אולי לחפש אפשרויות להסדרים זמניים, כאלה ואחרים.

ולגבי הנת"צ שדיברת עליו, כפי שידוע לי – ככה טענו בעיריית ירושלים, כי זה עלה לכותרות בעקבות סיור שהיה שם – אז את אותו נת"צ, הקפיאו את ההתקדמות של הפרויקט הזה, כי אמרו שהולך להיות שם קו של רכבת קלה בעתיד, וחבל היום להוציא 50 מיליון שקל על הנת"צ.

והשאלה שלי: אנחנו יודעים, גם קו הרכבת הזה ייקח את הזמן שלו, וגם ההטמעה אחר כך, שאנשים מתרגלים לאט-לאט לנסוע ברכבת, לוקחת זמן.

ובינתיים יש מצב שבאמת אחת השכונות, אולי הגדולה בירושלים, מתנקזת כולה לאותו מקום ולא מצליחה להתקדם, שלא לדבר על אלה שבאים מתל-אביב, שאולי יבואו פחות כשייפתח כביש 1 בצורה מלאה, והדרכים הנוספות.

וגם אותה מנהרה, שדיברת עליה, מגיעה בסופו של דבר לכביש 50 והיא שוב תיפגש עם אותה בעיה.

לכן, מה שאני מבקש לעשות, את בדיקתך, ואני בטוח שברגע שתבדוק את זה גם תבצע את זה – למצוא הסדרים זמניים או דברים שיהיו עד ההתגשמות של החלום שאתה עובד עליו כל כך קשה.

תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני יושב-ראש הכנסת, אדוני השר, אני רוצה רק להבין מכבוד השר, ותודה על התשובה: בחודש מרס השבת על שאילתה של חבר הכנסת יואב בן צור – ואני מצטט:

מיכאל מלכיאלי: המשרד מקדם מענה כולל המשלב הן את שיפור מערך הדרכים הנכנסות לירושלים והן את קידום התשתיות ושירות התחבורה.

מיכאל מלכיאלי: הוספת שם: בטווח הקצר, מקדם המשרד מסלול תחבורה ציבורית משכונת רמות לירושלים.

מיכאל מלכיאלי: אני כן מדבר על קטסטרופה בכניסה לירושלים ומצטרף לדברים שמדובר במצור של ממש.

מיכאל מלכיאלי: מה שאני בעצם רוצה להבין ממך זה מה עשה משרדך בשבעת החודשים האחרונים.

מיכאל מלכיאלי: אני לא יודע איך תפתור התחבורה הציבורית את הבעיה, אבל בכל מקרה אשמח לשמוע את הפרטים על הפתרון לדבר לטווח המיידי.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מלכיאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אייכלר – בבקשה, אדוני.

קריאה: ישראל.

קריאה: ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: קורה.

יולי יואל אדלשטיין: פעם שנייה קורה לי כבר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, זה קורה להרבה אנשים, ולכבוד לי.

ישראל אייכלר: אבל יש פסוק מפורש בתורה, וכבר ציטטתי אותו: לא יעקב ייקרא עוד שמך, כי אם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: כי אם ישראל.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: ואדוני השר, כמעט באופן כרוני יש בעיות קשות בתחבורה הציבורית לכותל המערבי.

ישראל אייכלר: רובן בגלל בעיות אובייקטיביות של תשתית טבעית של כבישים צרים ובעיות ביטחוניות המתעוררות חדשות לבקרים ולילות אירועים.

ישראל אייכלר: האם תסכים, אדוני השר, לפתרון פשוט של הפעלת התחבורה הציבורית לכותל המערבי בכל הלילה, בכל שעות הלילה?

ישראל אייכלר: זה יאפשר לדלל את העומס בשעות היום, וימנע מצעירים ללכת ברגל בסמטאות העיר העתיקה באישון לילה וימנע סכנות.

ישראל אייכלר: אתם עושים זאת בהצלחה בליל הושענא-רבה.

ישראל אייכלר: למה לא לעשות את זה בכל לילות השבוע?

ישראל אייכלר: ואם יש שאלה של תקציב, תמיד אני רואה לנגד עיני את קווי הלילה למועדונים – פחות קדושים מהכותל המערבי.

ישראל אייכלר: ולא תהא כוהנת כפונדקית.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון השואלים שאלות נוספות – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בעניין משרדי רישוי והתורים הארוכים – וזה גם מתקשר לשאילתה של חברתי מירב בן ארי – אנחנו כמובן מברכים על שיתוף הפעולה עם משרדך, והזכרנו את זה כמה פעמים פה, וזו גם הזדמנות להודות לך.

אוסאמה סעדי: פנינו כמה פעמים בבקשה לפתוח משרדי רישוי ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: חברי עבדאללה אבו מערוף העלה פעם את התורים הארוכים, הבלתי-נסבלים, בסניף משרד הרישוי בכרמיאל.

אוסאמה סעדי: על מנת להקל את התורים, אתם עושים את המכונות האוטומטיות, ואני מברך על החלטת

אוסאמה סעדי: כם לשים כמה מכונות ביישובים הערביים – ביישוב שלי, עראבה, בתמרה, בטייבה.

אוסאמה סעדי: אבל פנו אלי הרבה אזרחים שאומרים לגבי המכונות האלה, אדוני היושב-ראש, שהרי אפשר להוציא ולשלם רישיונות רכב ורישיונות נהיגה, אבל אך ורק אם זה בכרטיס האשראי שלך.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, אם אני רוצה להוציא רישיון לאשתי, אז אני לא יכול לשלם בכרטיס האשראי שלי.

אוסאמה סעדי: אני פניתי גם לעוזרים שלך.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה יחסוך הרבה תורים ויקל על האנשים אם יהיה אפשר רק לתכנת את המכונות האלה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר התחבורה.

ישראל כץ: טוב, אני מודה על השאילתות, השאלות הנוספות.

ישראל כץ: בעצם, התשובה היא אותה תשובה באופן בסיסי, ואני מבהיר – וזו התשובה שנמסרה לי ממשרדי: בטווח הקצר – וזה גם קשור לאותה שאילתה שעניתי עליה כבר – מקודם תכנונית לביצוע אותו מסלול של תחבורה ציבורית משכונת רמות למרכז העיר ירושלים, לתת העדפה לתחבורה ציבורית.

ישראל כץ: זה לא סותר את קידום קו הרכבת, שהכנסנו אותו להחלטת הממשלה, שמטבע הדברים לוקח תקופה לא מועטה להכין אותו ולעשות אותו.

ישראל כץ: ויעקב אשר היה נציג ראשי הרשויות בגוש-דן, בחברת נת"ע, בוועדת ההיגוי של הרכבת הקלה, ומכיר את זה.

ישראל כץ: ולכן, אנחנו כן נקדם את פתרון הביניים הזה, במקביל לקידום הדברים האחרים.

ישראל כץ: אני יכול רק, עוד פעם, במענה על כל השאלות לומר שירושלים היא, והולכת גם להיות, הייתי אומר, העיר התחבורתית המתקדמת ביותר בישראל, מהבחינה הזאת של רכבת מהירה מאוד, שתגיע בפחות מחצי שעה מתל-אביב לירושלים; 80 מטר מתחת לקרקע – תחנת האומה, שתיקרא על שמו של הנשיא יצחק נבון; יעלו לפני הקרקע, כשיש שם תחנות של הרכבת הקלה; יש שם מרכז התחנה המרכזית של האוטובוסים.

ישראל כץ: בעצם, אפשר יהיה להגיע ולנוע ולבוא ולהתחבר מכל מקום, עם קווי ההזנה של האוטובוסים שמזינים לכל התחנות, וגם לשם.

ישראל כץ: הדברים האלה הם כבר בביצוע.

ישראל כץ: הם דברים שקורים, דברים שמתפתחים.

ישראל כץ: העיר גם צרכנית תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: ולכן אנחנו, נוסף על הרפורמות שעשינו בתעריפים, כל השילובים בין כלי תחבורה והכול – זה באמת מודל שאני יכול להגיד שבתוך שנים ירושלים תהיה דומה לערים המתקדמות בעולם מבחינת פתרונות.

ישראל כץ: בגוש-דן אנחנו עוד נמצאים בפיגור ביחס לזה, וגם עושים היום פעילות מאוד משמעותית לפתח, וגם במטרופולין חיפה וגם בעיר אשדוד ובהרבה מקומות אחרים.

ישראל כץ: באר-שבע במקום אחר.

ישראל כץ: מטבע הדברים, הרבה אנשים גם גורמים לפקקים, ואנחנו כל הזמן פועלים למצוא פתרונות אסטרטגיים, וגם למצוא מענה מיידי למתן עדיפות לתחבורה הציבורית ונגישות למי שרוצה לנסוע בה.

ישראל כץ: לגבי משרד הרישוי, אני אענה על זה בשאילתה השנייה – – –

יולי יואל אדלשטיין: צודק.

ישראל כץ: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר, תודה לכל השואלים.

ישראל אייכלר: – – – הכותל – – –

יולי יואל אדלשטיין: ואכן – – –

ישראל אייכלר: לגבי הכותל, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי הכותל, הוא שאל.

ישראל כץ: מה?

יולי יואל אדלשטיין: לגבי תחבורה בלילות לכותל, שאל חבר הכנסת אייכלר.

מירב בן ארי: – – –

ישראל כץ: אני יכול לומר שישבתי עם הצוותים המקצועיים לפני שבוע – כשבוע – ואחרי שהנחיתי אותם בעבר לגבש את תוכנית מטרופולין ירושלים – בתוך ירושלים, ביישובים שסמוכים לירושלים – הנחיתי לבצע פרויקט שהוא מאוד חשוב, להאריך את מה שתיארתי כאן, את הרכבת המהירה לירושלים שמגיעה במנהור, להאריך את הקו עד צמוד לעיר העתיקה לתחנה שתיקרא תחנת הכותל, ושיוכלו להגיע ישירות מחוץ לעיר, וגם מתחנת האומה, עד לכותל המערבי.

ישראל כץ: זה פרויקט שאנחנו הולכים לבצע, והוא יכול להיות בהחלט פתרון אסטרטגי.

ישראל כץ: לגבי תנועת אוטובוסים.

ישראל כץ: תנועת אוטובוסים – להגיד כאן שנפעיל כל הלילה זו תהיה אמירה לא-מבוססת.

ישראל כץ: האוטובוסים הרי עובדים לפי מתווה מסוים, שיקולים מסוימים.

ישראל כץ: בירושלים, אחרי שנכנסה הרכבת הקלה, אף שהייתה תוכנית לצמצם את האוטובוסים, לא צמצמנו.

ישראל כץ: היקף כל האוטובוסים נשאר בגדר קווים מזינים.

ישראל כץ: אבל לומר עכשיו שיהיו קווי אוטובוס שיעבדו כל הלילה לכותל, זה דבר שיכול להיות קשה מאוד ביחס ליכולת להפעיל מערך אוטובוסים.

ישראל כץ: היו בעבר פניות, ומצאנו פתרונות לנגישות לכותל.

ישראל כץ: צריך להתמקד בפתרונות האלה.

ישראל כץ: כרגע אני לא משוכנע שאפשר להפעיל שירות כזה, אם כי מעת לעת, לגבי נסיעות לילה, זה דבר שאפשר לבדוק.

ישראל כץ: אני פשוט לא רוצה להגיד כאן דברים שלא בדקתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה שלה מס' 247 – ליקויים רבים באגפי הרישוי של משרד התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב, בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, קיימים ליקויים רבים באגפי הרישוי, כגון זמני המתנה ארוכים, פיקוח רופף על בוחני הנהיגה, המתנה ארוכה לתלמיד המעוניין להיבחן במבחן הנהיגה המעשי, בטסט.

מירב בן ארי: רצוני לשאול: מה תעשה לשיפור השירות באגפי הרישוי?

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: במענה על השאילתה, אכן, אגף הרישוי הוא אחד האגפים נותני השירות הגדולים ביותר בשירות הציבורי.

ישראל כץ: האגף הזה מבצע מדי שנה קרוב ל-7 מיליון פעולות, מתוכן לקרוב ל-1.5 מיליון אזרחים בממשק ישיר.

ישראל כץ: תוכנית הירידה בכוח-אדם בשירות הציבורי לא פסחה גם על אגף הרישוי, לצערנו, ובחלוף השנים, בה בשעה שמספר כלי הרכב ומספר אוחזי הרישיונות כמעט הוכפלו, מספר מקבלי הקהל בסניפי הרישוי הלך ופחת.

ישראל כץ: חרף זאת, בשנה האחרונה מתקיימת עבודת מטה רחבה בראשות מנכ"לית משרד התחבורה ובסיומה אגף הרישוי יוכל לתת שירות טוב יותר ולהיות נגיש יותר לכלל האוכלוסיות, ברבדים שונים של ערוצי קשר.

ישראל כץ: הרפורמה הזאת כורכת בתוכה הגדלת שיאי כוח-אדם, שינוי בתפיסה אסטרטגית הקובעת את היקף הסניפים ואת מיקומם, שיתוף פעולה עם רשויות נוספות למתן שירותי קצה, הרחבת המענה באמצעות מכשירים אוטומטיים והוצאת מאות-אלפי פעולות לערוצים מקוונים.

ישראל כץ: כבר בשנה האחרונה הוצאו פעולות רבות לערוצים מקוונים, ובכללן פעולות משמעותיות, לדוגמה, בקשה לתג נכה, אשר כיום מקבלת מענה מהיר ומקצועי.

ישראל כץ: השנה גם הופעלה מערכת תורים אוטומטית התומכת בזימון תורים באמצעות האינטרנט מבעוד מועד, מערכת שהולכת ותופסת תאוצה ונפח.

ישראל כץ: באשר לסוגיית הפיקוח על הבוחנים, עמדת המשרד הייתה ועודנה כי ראוי להוציא את הבחינות המעשיות למיקור חוץ ובמקביל להקים גוף פיקוח משמעותי, מקצועי ויעיל אשר יפעל לאכיפת מדיניות משרד התחבורה בקשר לבחינה המעשית.

ישראל כץ: סוגיית מיקור החוץ תלויה ועומדת בימים אלה בערכאות משפטיות, ואני נחוש לממש את תפיסתנו אשר כולה נשענת על שיפור השירות לאזרח ומקצוענות אמיתית.

ישראל כץ: בכוונת משרד התחבורה בהנחייתי להוציא את ההפרטה לפועל בחודש ינואר 2017.

ישראל כץ: כלומר, סיום הליך המכרז ובחירת שני זכיינים שיחלו את עריכת המבחנים המעשיים בפועל.

ישראל כץ: בית-הדין הארצי לעבודה הקפיא את התהליך החל בחודש מאי 2016 כדי לקיים הידברות בין משרד התחבורה לבוחנים, אף שהתקיימו הידברויות ונמסרו כל הנתונים לנציגי העובדים בהסתדרות על ההפרטה, וההידברויות גם נמשכו.

ישראל כץ: נוסף על כך, מורה נהיגה אחד וכמה בוחנים פנו לבג"ץ ותקפו את ההחלטה מן ההיבט החוקתי, וטרם הסתיימו ההליכים כאמור, ובשלב זה המכרז הזה הוקפא.

ישראל כץ: יובהר כי בכל הליך הרפורמה, אשר תואם את מדיניות הממשלה ומתואם עם משרדי הממשלה השונים, ומגובה בהחלטת ממשלה משנת 1998, התקיימו מגעים עם הבוחנים עובדי המדינה, ובמסגרת המכרז הזכיין שייבחר יקלוט בוחנים מתוך המשרד, וכן עשרות מפקחים מהבוחנים יהפכו להיות עובדי מדינה.

ישראל כץ: אף-על-פי-כן פנו הבוחנים לבית-הדין לעבודה בבקשה לבטל את הליך ההפרטה של המבחנים המעשיים.

ישראל כץ: כאמור, אני נחוש להוציא לפועל את תהליך ההפרטה כבר במהלך 2017.

ישראל כץ: מדובר על עבודה מאומצת ומקיפה אשר משקפת שינוי משמעותי בתפיסת מבחן הנהיגה, והיא תביא לידי ביטוי מקצוענות, יעילות ושקיפות בתהליך, ויותר מכול, שיפור דרמטי של השירות לנבחנים, שיפור רמת הנהיגה והפיקוח על מערך הבחינה.

ישראל כץ: יודגש שבבסיס הרפורמה, הנחיתי כי זמן ההמתנה למבחן מעשי יעמוד על שלושה ימים ועוד חמישה ימים מיום הבקשה להיבחן, ועד 14 ימים בין מבחן למבחן, בלי להוסיף עלויות לנבחן כלל.

ישראל כץ: בד-בבד מתבצעות פעולות רבות כדי להקל את העומסים המתמשכים זה שנים אחדות.

ישראל כץ: נקלטו יותר מ-30 בוחנים זמניים לצורך צמצום הפערים שנוצרו בעקבות שביתת הבוחנים ולשם צמצום זמני ההמתנה הארוכים.

ישראל כץ: אני חייב להודות שלמרות התוספת הזאת ולמרות האינטרס של הבוחנים הקיימים להוכיח שהם כן יכולים, המצב לא שופר בהרבה.

ישראל כץ: זה רק מחזק את עמדתי שהרפורמה הזאת נדרשת, לשנות באופן בסיסי את כל הניהול של הדברים, כדי לתת את השירות ברמה הנדרשת.

ישראל כץ: אנחנו דורשים מהם, כמובן, שעות עבודה במהלך ימי השבוע, ומתן הקצאות גם בימי שישי.

ישראל כץ: אבל, כאמור, כמו שאמרתי כאן, בשיטה הזאת הדברים לא יכולים לעבור שינוי יסודי, אלא רק באמצעות הרפורמה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברת הכנסת רחל עזריה וחבר הכנסת יוסף ג'בארין ביקשו לשאול שאלה נוספת.

מירב בן ארי: ראשית, תודה רבה, אדוני השר, על תשובה מנומקת.

מירב בן ארי: באמת הקשבתי לכל דבר שאמרת, התייחסת גם לכל הדברים, אפילו הודית גם שהתוספת של ה-30 באמת לא שיפרה.

מירב בן ארי: עובדתית אנשים באמת – השבוע הגיע אלי מקרה של אדם שרישיונו נשלל ועברה תקופה של שנתיים, ועכשיו הוא מחכה ארבעה חודשים לטסט.

מירב בן ארי: כך שהמקרים אינם קלים.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לשאול שתי שאלות, ברשותך: 1.

מירב בן ארי: האם ברפורמה הזו שאתה מתכוון לעשות – ואני בטוחה שאתה תקדם את זה – האם גם תתייחס למבנים עצמם, שעל-פי דוח מבקר המדינה נמצאים במצב ירוד מאוד – ואלה המבנים שאמורים לשרת את הציבור.

מירב בן ארי: 2.

מירב בן ארי: אשמח לדעת, רק כדי לחדד את העניין, האם בעצם מבחינת לוחות הזמנים ההחלטה על ההפרטה של אותם בוחנים – שלדעתי היא החלטה ראויה ונבונה – תלויה כרגע בבית-המשפט?

מירב בן ארי: נוסף על כך, אתה אומר שגם מתנהלת רפורמה על-ידי מנכ"לית המשרד שלך, שאני בטוחה שהיא אישה מוכשרת – – –

ישראל כץ: לגבי משרדי הרישוי, יש משרדי רישוי – –

מירב בן ארי: כן.

ישראל כץ: – – ויש מבחני רישוי.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: זה מה שאני שואלת, האם – – –

ישראל כץ: את פשוט הצבת את שני הדברים כאן יחדיו.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: אז אני אחדד – לנושא של הרפורמה שמובילה מנכ"לית המשרד, הוא נושא שמתעסק במבחנים – – –

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: הרפורמה שהיא מובילה מתעסקת במשרדי הרישוי.

מירב בן ארי: במשרדי הרישוי, ואיך לשפר את התנאים מול האזרח, נכון?

ישראל כץ: כן.

מירב בן ארי: לזה הכוונה?

ישראל כץ: כן.

ישראל כץ: אלה שבאים לחדש רישיון או רוצים – – –

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אותו אדם שמגיע לסניף באר-שבע ומחכה 50 דקות לצורך העניין, כמו שצוין בדוח המבקר.

מירב בן ארי: אז האם יש לוחות זמנים מתי הרפורמה הזאת אמורה לצאת לדרך?

מירב בן ארי: אם אמרת, הקשבתי, אבל לא שמעתי אם יש לך לוחות זמנים.

מירב בן ארי: וכמובן, האם בסופו של דבר הנושא של אותם בוחנים – כמו שאמרת, הוא תלוי הרי במבחן בג"ץ כרגע, שם זה עומד – לזה כולם ממתינים?

מירב בן ארי: זה היה עם סימן שאלה.

מירב בן ארי: זה מה שנגיד לאזרחים?

מירב בן ארי: זאת אומרת, שידעו.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רחל עזריה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

רחל עזריה: אני מבקשת לשאול, לגבי השאילתה הקודמת, לגבי הכניסה לירושלים.

רחל עזריה: בעצם, מה שקרה בשנים האחרונות – נסללו הרבה מאוד כבישים כדי לפתור בעיה של פקקים, ובעצם מה שקורה, שאנחנו פותחים את ירושלים לעוד ועוד אנשים שיבואו מחוץ לירושלים; גם כביש בגין דרום, גם, אותו דבר, מחלף גולדה, כל הכביש הזה – אנחנו בעצם מכניסים עוד אנשים, ובירושלים עומדים בפקקים עד אין-סוף.

רחל עזריה: הפתרון בכל העולם הוא פתרון של תחבורה ציבורית.

רחל עזריה: השאלה הגדולה היא – ויש בעיה, כי בכל השכונות שאני מדברת עליהן, גם גילה, גם רמות – אין תחבורה ציבורית למקומות מרכזיים.

רחל עזריה: דיברנו על זה גם כמה פעמים.

רחל עזריה: והשאלה היא לא רק איך מייצרים נת"צ, אלא איך בעצם מתגברים את התחבורה הציבורית, ואנחנו בעצם חוזים לאן אנשים רוצים לנסוע ולשם נוסעים, כי היום כל התחבורה הציבורית היא רק במקום שיש דרישה לתחבורה ציבורית, וככה אנשים נוסעים.

רחל עזריה: אנחנו לא אומרים: בואו נעזור לאנשים לעזוב את המכונית ולנסוע בתחבורה ציבורית גם לאוניברסיטה העברית, גם למרכז העיר.

רחל עזריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אני חוזר לנושא של משרדי הרישוי.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם הרפורמה מתקשרת, בכל מה שקשור לחברה הערבית, לתוכנית החומש וההשקעות שם.

יוסף ג'בארין: אני לא בטוח, אני אשמח אם תתייחס לזה.

יוסף ג'בארין: אני אתן לך דוגמה על העיר שלי, אום-אלפחם, וכל האזור הזה של ואדי-עארה.

יוסף ג'בארין: זה אזור של 150,000 תושבים, ואין שם משרד רישוי, אין תחבורה ציבורית – – –

ישראל כץ: איפה?

ישראל כץ: על מה אתה מדבר?

ישראל כץ: על מה ההערה האחרונה?

ישראל כץ: לא שמעתי.

יוסף ג'בארין: אני מדבר על אום-אלפחם, היישוב אום-אלפחם באזור ואדי-עארה.

יוסף ג'בארין: אמרתי שזה אזור של כ-150,000 תושבים ויש גם בעיות של תחבורה ציבורית – – –

ישראל כץ: משרד הרישוי בעפולה.

יוסף ג'בארין: משרד רישוי בעפולה – אין תחבורה ציבורית מסודרת לעפולה, יש צפיפות נוראית – אני מוכן להעביר לך צילומים שאני מקבל, תמונות מהתור הארוך שם.

יוסף ג'בארין: לכן אני מקווה שהרפורמה תתייחס גם לעניין הזה: לא רק הרחבת משרדי רישוי קיימים, אלא גם התפרסות גיאוגרפית ראויה.

יוסף ג'בארין: במקרה הזה, אני מקווה שוואדי-עארה יזכה למשרד רישוי באזור שם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר יכול להשיב לכולם.

ישראל כץ: לגבי שאלת ההמשך – אותה רפורמה שהמנכ"לית מגבשת, היא עושה כרגע עבודת מטה, ואז זה ייגזר גם עם לוחות זמנים.

ישראל כץ: צריך להבין, השירות ניתן.

ישראל כץ: אגב, בסקרי – נדמה לי – לשכת המסחר, או איגוד העצמאים – המסחר – עושה סקרים כל שנה בדרך כלל – משרד התחבורה יצא במקום הראשון במתן שירות לאזרח, בצמצום הביורוקרטיה.

ישראל כץ: עם זאת, המצב עוד רחוק מלהיות כמו המצב שאנחנו שואפים אליו, ולכן מחפשים כל הזמן דרכים להפוך לשירות מקוון, דרך האינטרנט, מכונות השירות שאני הפעלתי תוך תיאום עם הוועדים, וכו', שיסכימו, והתחלנו להציב אותן, וגם הן עושות שירות טוב, וצריך להרחיב את זה, ויש שיפור השירות בלשכות עצמן, במשרדי הרישוי עצמם.

ישראל כץ: כל זה בגדר תוכנית שמתגבשת כרגע, ואנחנו, ברגע שתהיה מוכנה, כולל לוחות הזמנים, נשמח גם כן לעדכן.

ישראל כץ: לגבי מבחני הרישוי – אני עוד פעם אומר את מה שאמרתי: יש פתרון.

ישראל כץ: אני הגעתי לפתרון אחרי הרבה שנים ובדיקות, וכל מי שמגבה – אנחנו מכבדים בתי-דין לעבודה, כמובן, אבל כל גורם כמו ההסתדרות, וכל אחד אחר, צריך לחשוב על מאות-אלפי צעירות וצעירים שבכל שנה נגרם להם עוול נורא, שמחכים חודשים ארוכים למבחן ראשון, ואחרי זה למבחן שני, במקום ללכת למוצר שאני מתחייב עליו: בתוך שלושה ימים יוכלו להיבחן.

ישראל כץ: יש 100 ומשהו בוחנים.

ישראל כץ: אנחנו הבטחנו להעסיק עשרות מהם כעובדי מדינה מלאים, יותר מאשר היום, בפיקוח שלא קיים היום.

ישראל כץ: את השאר אנחנו נקלוט, את רובם, בחברות האחרות, ועובדה שתגברנו בעשרות בוחנים, ואמרו: רק אם תתגברו, הכול יהיה בסדר – ולא בסדר.

ישראל כץ: אני מקווה שנשכנע את בתי-הדין לעבודה לגבות את המדיניות שלנו כדי שנוכל לבצע אותה.

מירב בן ארי: – – – זה לא רק – – –

ישראל כץ: כך זה עובד עד היום ברפורמות בנמלים, בשמים הפתוחים, ברכבת – הצלחתי לשכנע את אלה, ובדרכים אחרות נשכנע גם את אלה, ועשינו את הדברים, ואני מקווה שזה יהיה גם בתחום החשוב הזה.

ישראל כץ: לגבי המגזר הערבי – אגב, "תוכנית חומש" זה נגזר מהמולדת הישנה, ברית-המועצות, נדמה לי, שם היו עושים כל כמה שנים תוכנית חומש ומעדכנים אותה.

ישראל כץ: אז בסדר, זה דבר חיובי אולי, אני לא יודע מי מכם למד שם, או שהכיר שם – – –

אוסאמה סעדי: אנחנו למדנו פה.

ישראל כץ: אתם צעירים.

אוסאמה סעדי: עבדאללה אבו מערוף.

יוסף ג'בארין: – – אבל – – –

ישראל כץ: אני חייב לומר שבתוכנית החומש למגזר הערבי, הלא-יהודי, שהממשלה אימצה, נושא התחבורה לא שונה, זאת אומרת, בלאו הכי הייתה תוכנית, והכניסו אותה גם לתוך התוכנית.

ישראל כץ: אז לא אכפת לי איך קוראים לזה, אנחנו עושים כל הזמן את הפעולות שלנו, אם בתשתיות, אם במתן שירות תוך קשב וגיבוי, גם בשיתוף פעולה עם האוכלוסייה.

ישראל כץ: תחבורה ציבורית, הייתי אומר, זו פריצת הדרך הכי גדולה.

ישראל כץ: זה היה כמעט אפס תחבורה ציבורית, והיום ממש – בתוך היישובים, ואנחנו עוד מרחיבים, מפתחים תשתיות לצורך התחבורה הציבורית, לפעמים מיניבוסים, בהתאם לתנאים, משפרים דרכים, וגם מרחיבים את כל השירות, והתוצאות הן מאוד טובות.

ישראל כץ: כשאתה שואל על אום-אלפחם, אתה אומר: אין לעפולה.

ישראל כץ: יש לעפולה.

ישראל כץ: יש תחבורה ציבורית לעפולה.

ישראל כץ: ואני רוצה לומר לך שברפורמה האחרונה שעשינו, של התעריפים, שהיא מאוד משמעותית, ומאפשרת שילוב אוטובוסים ורכבות, ועכשיו גם יש רכבת בעפולה, או בבנימינה, או בכל מקום, דווקא האזור הזה נכלל בשתי הטבעות:

ישראל כץ: גם חיפה וגם תל-אביב.

יוסף ג'בארין: – – – משרד רישוי באזור?

ישראל כץ: לא, שאלת קודם כול – אז אם יש משרד רישוי בעפולה, ויש תחבורה ציבורית, הרי לא בכל יישוב יהיה משרד רישוי.

ישראל כץ: וזו הרפורמה שמתכננים עכשיו גם כן, של מתן שירות טוב ומרכזי באותם מוקדים.

יוסף ג'בארין: ביישוב – – –

ישראל כץ: לגבי ירושלים – – –

יוסף ג'בארין: כבוד השר – – – באזור הזה לבד – – – אז למה היישוב הגדול צריך לנסוע ליישוב היותר קטן?

יוסף ג'בארין: זאת השאלה.

יוסף ג'בארין: האוכלוסייה נמצאת באזור, שיוקם משרד רישוי בתוך האזור.

ישראל כץ: קודם כול, אתה מדבר על מה, על משרד רישוי?

יוסף ג'בארין: כן כן, משרד רישוי.

ישראל כץ: כמדיניות, יש משרדי רישוי ביישובים ערביים, ביישובים יהודיים, יש בכל מקום, בהתאם להיסטוריה מסוימת ומגוון שיקולים.

ישראל כץ: לפעמים כשאתה מקים משהו אזורי, אתה עושה אותו במקום המרכזי גיאוגרפית.

ישראל כץ: אני אומר, אני מנחש מה היה השיקול.

ישראל כץ: אז יכול להיות שיש יישוב גדול יותר ויישובים אחרים – כמו שבנצרת יש מקבץ של משרדי ממשלה ובאים לשם מיישובים יותר גדולים או יותר קטנים.

ישראל כץ: אבל בעיקרון, זו מסגרת הרפורמה, שבודקים את כל הטיעונים האלה, של מתן שירותי רישוי.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, מה עם המכונות?

אוסאמה סעדי: שאלתי עכשיו, אולי זה קשור.

אוסאמה סעדי: האוטומטיות – המכונות האוטומטיות, מה ששאלתי – – –

מירב בן ארי: הוא דיבר עליו – – –

ישראל כץ: אנחנו בעד לשים כמה שיותר מכונות אוטומטיות, כי זה מייתר שירות, ומאפשר – ואנחנו, בכל מקום שתהיה לנו אפשרות אנחנו נציב עוד ועוד מכונות.

יולי יואל אדלשטיין: הוא שאל על אמצעי תשלום.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא יכול – – –

ישראל כץ: אני יכול לנחש שכשאתה עושה מכונות ואתה מאפשר לקבל שירות שהוא רשמי – רישיון נהיגה היום זה מסמך שהוא כמעט תחליף לתעודת זהות אפילו – –

יולי יואל אדלשטיין: לא כמעט.

ישראל כץ: כן.

ישראל כץ: – – אני לא יודע אם הזמני שאתה מוציא מהמכונה, אבל אני מניח שכשבונים מהלך כזה גם יחד עם משרד המשפטים, חלות מגבלות מאוד משמעותיות, ואני לא אופתע אם המגבלה שאדם יכול רק להוציא לעצמו היא מגבלה משפטית, ואם זה כך, אני גם רואה בה היגיון.

ישראל כץ: אני אלך להוציא בשמו תעודה, ואנשים יוציאו וישתמשו במעין תעודות-זהות – רישיונות של אחרים, אני חושב שכנראה שזאת הסיבה לכך שהשירות הזה חייב להיות באופן אישי, כי זה לדברים רשמיים.

ישראל כץ: אני מדבר לגבי רישיון, אני לא בטוח שלגבי רישיון רכב, למשל, שהוא יותר כללי ומשתמשים בו.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על רישיון רכב.

אוסאמה סעדי: אני יכול להוציא – – –

ישראל כץ: לא.

ישראל כץ: רישיון נהיגה, אני חושב שראוי שהוא יהיה אישי במקרה הזה.

אוסאמה סעדי: – – – לא יכול לשלם את זה עבור מישהו – – –

ישראל כץ: לגבי הנושא של ירושלים.

ישראל כץ: חברת הכנסת עזריה, את מתעניינת ועסקת בזה – אני מסתכל בעיניים מאוד רגועות במציאות בירושלים, כי באמת נעשית כאן פעולה כוללת, בכל השנים האלה, שהיא בקנה מידה שלא היה בעבר, של השקעה בתשתיות, השקעה באמצעי תחבורה ציבורית, ברכבות – רק עכשיו אישרנו בממשלה הוצאה לדרך של הקו הירוק, מדרום העיר לצפונה, של רכבת קלה.

ישראל כץ: כבר מתוקצבת, ורק דנים איך לבצע את זה – דרך המפעיל הקיים או לא – הארכת ארבע שלוחות.

ישראל כץ: ארבע שלוחות לחלק מהמקומות שהזכרת כאן, למוקדי הרפואה, לבתי-החולים בהר-הצופים ובעין-כרם, למוקדי הספורט במלחה, לנווה-יעקב; בעצם, זה לקמפוסים, למרכזי הבריאות, למרכזי הספורט – העבודות המקדימות כבר מתבצעות על-ידי חברת "מוריה" במימון משרד התחבורה.

ישראל כץ: בעצם ערוכים להאריך את השלוחות של הרכבת הקלה, דבר שיוסיף יכולת לאדם לוותר על הרכב כשהוא נע בתוך העיר.

ישראל כץ: בנוסף לזה, הקו הירוק, מדרום העיר לצפונה, מתוקצב לביצוע, והקו הסגול – שאת יש לך אפילו השגות לגבי התכנון, נדמה לי – שהוא בשלבים תכנוניים מתקדמים – אם הוא יעבור פה או שם – שגם קידום התכנון שלו מתוקצב – הקו הכחול – – –

רחל עזריה: – – –

ישראל כץ: – – – אמרתי סגול, זה מתל-אביב – גם כן לקראת.

ישראל כץ: אנחנו עושים גם כבישי טבעת.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, עושים את כביש 16, שייקרא על שמו של הרב עובדיה יוסף.

ישראל כץ: תהיה עוד כניסה מרכזית לירושלים מאזור מוצא במנהור עם מחלף אחד להר-נוף – חברת הכנסת גרמן, ראיתי את הגבה מתרוממת, וזאת תשובתי: הר-נוף, הרב עובדיה יוסף – וימשיך עד דרך בגין, וזה גם ישחרר הרבה מהנכנסים לעיר שיוכלו לעבור ולהתחבר לכביש.

ישראל כץ: וגם עוד כביש טבעת מזרחי.

ישראל כץ: באמת משקיעים בירושלים מעל ומעבר בתשתיות ובמיזמי תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: המיקום – שכולם מתכנסים לאותו מקום: הרכבת המהירה, הרכבות הקלות, האוטובוסים – הלוואי בהרצליה, הלוואי בתל-אביב כבר, הלוואי בגוש-דן, שהוא אפילו עמוס הרבה יותר, והפתרונות הם בקידום, אבל עוד לא נמצאים ברמה הזאת, אף שגם שם מבוצעים דברים משמעותיים מאוד.

ישראל כץ: לכן, אנחנו עושים באמת את כל מה שנדרש, שהאדם יוכל בשעות העומס לנסוע בתחבורה הציבורית, ובשעות שהוא רוצה – לנסוע ברכב הפרטי בכביש 1 ובכל מה שאנחנו עושים כאן גם כן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ על כל תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: מודה גם לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2185/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין לכאן את חברת הכנסת יעל גרמן להציג לנו הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הוספת מוסדות חינוך), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת יעל גרמן, מטבע הדברים, וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תשיב לה שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, חברי וחברותי, חוק מגבלות על חזרתו של עבריין המין לסביבת נפגע העבירה נחקק כבר לפני כמה שנים, אבל כאשר הוא נחקק חשבו על האפשרות שהעבריין יחזור למקום מגוריו של הנפגע או למקום עבודתו.

יעל גרמן: כבר אז נתן המחוקק את דעתו, שכאשר נפגע עבירה – בין אם זו נפגעת או נפגע – נפגש עם העבריין שפגע בו, זוהי טראומה שחוזרת על עצמה שנית וצריך למנוע את זה.

יעל גרמן: עם זאת, המחוקק גם חשב על האיזון, ולא נתן אוטומטית את האפשרות לכך שהנפגע יבקש והעבריין לא יחזור למקום העבירה, למקום מגוריו או למקום עבודתו.

יעל גרמן: היום אנחנו למעשה מוסיפים עוד מקום אחד, שהמחוקק לא חשב עליו, וזה מקום לימודים.

יעל גרמן: שערו בנפשכם נפגעת מין או נפגע מין, שחוזרים לאוניברסיטה או לבית-ספר או לכל מוסד לימודים אחר ומוצאים שם את עבריין המין שפגע בהם.

יעל גרמן: ברור שזאת טראומה נוראה.

יעל גרמן: לכן הצעת החוק שלנו, שהיא למעשה תיקון של החוק הקיים, באה לאפשר לנפגעי עבירות מין לפנות לבית-המשפט ולבקש שיגבילו את עבריין המין מלהיות באזור הלימודים ובסביבתם.

יעל גרמן: אני רוצה להודות, אני רוצה להודות לכל מי שלקח חלק בחקיקת החוק.

יעל גרמן: בראש ובראשונה לעורכת-הדין ליאת קליין, היועצת המשפטית של איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית.

יעל גרמן: אני רוצה להודות להתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל, שנתנו תמיכה ותמכו בחוק הזה.

יעל גרמן: אני רוצה להודות ל"נעמת" – תנועת הנשים העובדות והמתנדבות, לשדולת הנשים בישראל, למשרד המשפטים, למשרד הרווחה ולאנשי המשטרה, שהיו מעורבים בנושא.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לך, שרת המשפטים ויושבת-ראש הוועדה, ועדת השרים לענייני חקיקה, איילת שקד.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לך, חבר הכנסת דוד ביטן, שאני יודעת שבלי הדחיפה שלך לאורך כל הדרך, זה לא היה מגיע.

יעל גרמן: ואחרונים – אבל מבחינתי ראשונים וחביבים – אני רוצה להודות ליועצי הלשכה הנפלאים שלי, קודם כול לאסף וייס, עורך-דין אסף וייס, שהחל את המלאכה ונמצא היום בחו"ל, וכמובן לדניאל שמר, ליועצת הנפלאה שלי שהמשיכה במלאכה.

יעל גרמן: לסיום, אני רוצה רק לבקש ממך, שרת המשפטים: החוק הוא טוב, אבל בלי שמערכת מנע, מערכת שבאמת מודיעה לנפגעי העבירה את מה שצריך, בלי שהיא תפעל, ובלי שנפגעי העבירה ידעו שהעבריין עומד להשתחרר, החוק הזה יהיה חוק מת.

יעל גרמן: אני מבקשת ממך שתיקחי על עצמך.

יעל גרמן: מאז 2009 ועד היום המערכת לא ממש מופעלת, ומן הראוי שנפגעי העבירות יקבלו התרעה שלושה חודשים לפני על כך שעבריין מין עומד להשתחרר.

יעל גרמן: זה ישלים את המלאכה ובאמת ייתן הגנה לנפגעות ולנפגעי עבירות המין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחברת הכנסת יעל גרמן, ומתכבד להזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד להשיב בשם הממשלה להצעת החוק.

איילת שקד: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולברך את הנשיא הנבחר של ארצות-הברית, הנשיא לעתיד טראמפ.

איילת שקד: דונלד טראמפ והצוות שסובב אותו הם חברים גדולים של מדינת ישראל, ואני מקווה שהקשר האמיץ שקיים בין המדינות במשך שנים רבות יימשך.

איילת שקד: אני גם מאוד מקווה שהנשיא הנבחר דונלד טראמפ יממש את הבטחותיו, ולפחות סוף-סוף יהיה ממשל שיעביר את השגרירות של ארצות-הברית לכאן לירושלים.

איילת שקד: אני רוצה גם לנצל את ההזדמנות הזאת להודות להילרי קלינטון, שהיא אישה פורצת דרך וידידה גדולה של מדינת ישראל, שעצם ההתמודדות שלה – אני חושבת שזה היה דבר ענק.

איילת שקד: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, של חברת הכנסת יעל גרמן, מציעה לתקן את החוק כך שיקבע שבית-משפט יוכל להרחיק עבריין מין ששוחרר מן המאסר גם ממקום לימודיו של נפגע העבירה.

איילת שקד: כיום חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה מאפשר הרחקה של עבריין מין שסיים לרצות עונש מאסר מסביבת מגוריו או עבודתו של נפגע העבירה.

איילת שקד: תכלית החוק היא למנוע מפגש תדיר של נפגע העבירה עם העבריין באקראי ברחוב, במקומות מרכזיים, במקום העבודה, במקום המגורים.

איילת שקד: התפיסה היא כי מפגש כזה עשוי להשפיע על מצבו הנפשי של נפגע העבירה בעבירת מין ולערער את תחושת הביטחון שלו.

איילת שקד: על-פי הצעת החוק תהיה אפשרות להרחיק את עבריין המין גם ממקום לימודיו של נפגע העבירה, למשל כאשר מדובר בקטין שלומד בבית-ספר, או בסטודנט שלומד לימודים גבוהים.

איילת שקד: אני סבורה כי יש טעם רב בהצעה.

איילת שקד: היא נועדה לתת מענה ממוקד, שאינו קיים כיום בחוק, ולדעתי הוא ראוי.

איילת שקד: לאחר התיקון יוכל בית-המשפט להרחיק עבריין מין ששוחרר ממאסר גם מסביבת לימודיו של הנפגע, ובכך תינתן לנפגע הגנה מפני מפגש אקראי עם העבריין גם באזור זה.

איילת שקד: אני אקח לתשומת לבי גם את מה שאמרת, באמת צריך להתריע כמו שצריך, לתת התרעה לנפגעי העבירה.

איילת שקד: דרך אגב, לא מזמן ערכתי פגישה אצלי בלשכה עם כל המתאמות, האחראיות ליחידות הסיוע בפרקליטויות השונות, ביחד עם בת-עמי, שמרכזת את הנושא הזה, הפרקליטות מאוד רתומה לנושא חוק נפגעי העבירה.

איילת שקד: בהתאם לאמור, הממשלה תומכת בהצעת החוק, ואני מודה לחברת הכנסת גרמן על ההצעה הזו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: אין מתנגדים להצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הוספת מוסדות חינוך), התשע"ו–2015 – ההצבעה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41

יולי יואל אדלשטיין: נמנעים – אין

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רוזנטל מודיע לפרוטוקול שגם הוא התכוון להצביע בעד החוק.

יולי יואל אדלשטיין: החוק עבר בקריאה טרומית, ויועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת לצורך הכנה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 27) (אי-מתן אשרה ורישיון ישיבה לקורא לחרם על ישראל), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 28) (הארכת רישיון לישיבת ביקור), התשע"ז–2016, של חבר הכנסת איתן ברושי וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3278/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הרחבת הזכות לשעת היעדרות), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: ינמק את ההצעה, מן המקום, חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: יש לו דקה זמן.

אדוני היושב-ראש, מאחר שכבר בירכו את נשיא ארצות-הברית מר דונלד טראמפ על בחירתו, אז גם אנחנו מאחלים לו הצלחה, ואנחנו יודעים ש"לב מלכים ושרים ביד ה'".

אדוני היושב-ראש, אדוני שר הרווחה מכובדי, כולנו רוצים לעודד את הקשר בין האם לתינוק בחודשים הראשונים, וידוע שהקשר הזה תורם להתפתחות התינוק וילווה אותו לשנים רבות.

מה קורה לאימא ולתינוק במעבר הפתאומי מחופשת לידה ליום עבודה שלם?

החוק האמור, שעבר בוועדת השרים, נותן לאימא שעת הורות או שעת האכלה אחת ביום במשך ארבעת החודשים הראשונים לאחר חזרתה לעבודה.

אבל במצב הקיים בחוק הזכאות הייתה רק למי שעובדת תשע שעות, בעוד שברוב מקומות העבודה יום העבודה הוא שמונה שעות ביום, כך שחלק גדול מהאימהות לא זכאיות לשעת הורות זאת.

הצעת החוק הרחיבה את מעגל הזכאות, ומתאימה את הזכות לשעת הורות גם לאם שעובדת שמונה שעות, שזה מספר שעות העבודה היומיות ברוב מקומות העבודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אני רוצה להודות.

נתתי את הסכמתי שהחוק הזה יקודם בהסכמה מלאה, למרות שבחלקו יש דברים אחרים – – –

בצלאל סמוטריץ': תכף נשמע את תשובת השר.

– – אני כבר מקדים מראש לתשובת השר שקיבלתי את עמדתו, ואני מודה לו על קידום החוק הזה.

וגם אודה לשר האוצר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אשר.

בצלאל סמוטריץ': משיב בשם הממשלה שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סעיף 7(ג)(3) לחוק עבודת נשים קובע כי עובדת שילדה זכאית להיעדר שעה אחת ביום במשך ארבעת החודשים הראשונים לאחר חזרתה לעבודה מתקופת הלידה וההורות ללא ניכוי משכרה – שעה זו נקראת שעת הורות – זאת בתנאי שהיא מועסקת במשרה מלאה.

חיים כץ: לאחרונה תוקן הסעיף כך שגם בן-זוג של מי שילדה יוכל לממש את שעת ההורות כולה או לחלקה עם בת-זוגו, בתנאי שאף הוא מועסק במשרה מלאה בתנאים מסוימים.

חיים כץ: הרציונל של תיקונים אלו הוא הרצון לסייע להורים לשלב בין בית לעבודה לאחר לידת ילדם.

חיים כץ: ההצעה הנוכחית מבקשת לקבוע כי ההיעדרות לשעת ההורות תוענק, נוסף למי שמועסקת במשרה מלאה, לעובדת שמועסקת שמונה שעות ביום במשך חמישה ימים בשבוע, גם במקומות עבודה שבהם היקף שעות כזה אינו מוגדר כמשרה מלאה.

חיים כץ: החלטת ועדת השרים היא לתמוך בהצעה, ובלבד שיתקיימו התנאים הבאים: 1.

חיים כץ: ההצעה תחול על אישה שעובדת מעל שמונה שעות ביום וחמישה ימים בשבוע בתנאים מצטברים; 2.

חיים כץ: המשך הליך החקיקה יהיה בהסכמת משרדי האוצר, הכלכלה, העבודה והמשפטים ובתיאום עם נציבות שירות המדינה – אני לא יודע למה צריך את נציבות שירות המדינה, אבל אוקיי; 3.

חיים כץ: לפני שההצעה תגיע לקריאה ראשונה היא תשוב לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה.

חיים כץ: אתה מסכים?

חיים כץ: אל תנענע עם הראש, עם הראש זה לא רשום בפרוטוקול.

חיים כץ: חבר הכנסת אשר מאשר כי הוא מסכים.

חיים כץ: כך החליטה ועדת השרים.

קריאות: – – –

חיים כץ: אבל הוא צריך להביע את הסכמתו.

חיים כץ: אם הוא לא מסכים, ואנחנו מעבירים – זה לא עובד ככה.

חיים כץ: אי לכך, אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה הטרומית.

חיים כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, השר חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הרחבת הזכות לשעת היעדרות), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, מי שמעוניין להצביע – נא לתפוס את מקומו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

בצלאל סמוטריץ': והרי התוצאות: בעד – 48, אין נמנעים, אין מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת לדיון ולהכנה לקריאה ראשונה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

זוהיר בהלול: אני בעד.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהיר בהלול מבקש לצרף לפרוטוקול את תמיכתו בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, כמובן, מאחלים לו רפואה שלמה במהרה.

הצעת חוק-יסוד: [הצעת חוק פ/1591/20; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק-יסוד: המיעוט הערבי כמיעוט לאומי, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זחאלקה, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ינמק את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': לרשותו עומדות עשר דקות תמימות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, גבירותי ורבותי, חברות וחברי הכנסת, זאת הצעת חוק שמבוססת על עקרונות אוניברסליים של זכויות אדם באשר הוא אדם ועל אמנות רבות של החוק הבין-לאומי, במיוחד האמנות בדבר זכויות מיעוטים לאומיים, דתיים ואתניים.

ג'מאל זחאלקה: כל מה שיש בהצעת החוק קיים בחוק הבין-לאומי; אין שום סעיף שהוא מחוץ לגבולות של החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: החוק מבוסס על תפיסה מודרנית של זכויות אדם, הפרט, שכוללת לצד זכויותיו לחירויות כאזרח וזכותו להשתייך למין האנושי גם את הזכות לשייכות.

ג'מאל זחאלקה: זאת זכות של האדם הבודד.

ג'מאל זחאלקה: זאת זכות אדם שאין לשלול אותה משום אדם, אין למנוע אותה, אין להגביל אותה ואין לעוות אותה או לנסות בכוח השלטון לשנות אותה.

ג'מאל זחאלקה: המסד השלישי של הצעת החוק הוא העיקרון הדמוקרטי החשוב של הגנה של מיעוט מפני דורסנות של רוב.

ג'מאל זחאלקה: על בסיס זה אנחנו הגשנו את הצעת החוק, שחתומים עליה כל חברי הרשימה המשותפת.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, תרשה לי להקריא את דברי ההסבר להצעת החוק, שמתחילים בכך שהחוק הישראלי אינו מכיר באזרחים הערבים בישראל כקבוצה לאומית.

יואל חסון: האם אתה מכיר בנו כרוב לאומי?

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר בציבור היהודי הישראלי כעם שיש לו זכויות לאומיות, תרבותיות – כל הזכויות, לא מילימטר פחות ממה שקובע החוק הבין-לאומי, ואני, מה שאני דורש לעצמי אני מוכן לתת לך.

ג'מאל זחאלקה: זאת תפיסת עולם – – –

יואל חסון: – – –

ג'מאל זחאלקה: אתה רוצה – יש הבדל בין זה לבין תפיסת עליונות.

ג'מאל זחאלקה: אני נגד עליונות של צד על צד אחר.

יואל חסון: לא, אתה דווקא רוצה ליצור עליונות.

יואל חסון: האם מה שאתה חותם לגבי המיעוט אתה חותם גם לגבי הרוב?

יואל חסון: האם מה שכתבת בהצעת החוק על המיעוט, אתה מחיל את זה גם על הרוב?

ג'מאל זחאלקה: תקרא אותה, תקרא אותה, אני – – –

יואל חסון: קראתי בדיוק.

ג'מאל זחאלקה: תקרא את החוק הבין-לאומי גם.

עמר בר-לב: גם לרוב יהיה כנסת.

ג'מאל זחאלקה: החוק הישראלי אינו מכיר בזכויות קולקטיביות לערבים אזרחי מדינת ישראל, אלא על בסיס שייכות דתית.

ג'מאל זחאלקה: הרשויות בישראל מדברות באופן רשמי על בני מיעוטים או על אוכלוסייה לא יהודית, ולא על מיעוט לאומי ערבי.

ג'מאל זחאלקה: מטרתו של חוק זה היא להכיר במיעוט הערבי בישראל כמיעוט לאומי ערבי, הזכאי לזכויות קולקטיביות, ולבסס אותן על שוויון זכויות אזרחי מלא של האזרחים הערבים כיחידים.

ג'מאל זחאלקה: הכרה בזכויותיו של המיעוט הלאומי כקולקטיב משמעותה גם הכרה בזכותו לנהל את ענייניו התרבותיים.

ג'מאל זחאלקה: ככה קובע החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: יש תפיסה של ליברלים ובעלי נטיות רפובליקניות אינטגרטיביות לאתר ולמצוא סתירה בין שוויון אזרחי לבין זכויות קולקטיביות.

ג'מאל זחאלקה: אין סתירה כזאת.

ג'מאל זחאלקה: זכויות האזרח של האינדיבידואל הן לא שלמות, הן לא באות לידי ביטוי מלא, אלא אם כן מכירים בזכותו להיות חלק מקולקטיב.

ג'מאל זחאלקה: זו גריעה לא רק מהזכויות הקולקטיביות, אלא גם מזכויות האדם, הפרט.

ג'מאל זחאלקה: הצעת החוק הזאת רואה בשוויון אזרחי במדינת כל אזרחיה ובהכרה באזרחותם של הערבים גם כקבוצה, שני אספקטים המשלימים אחד את השני ולא סותרים אחד את השני.

ג'מאל זחאלקה: בהצעת החוק, הסעיף הראשון נותן ביטוי חוקי להיות המיעוט הערבי במדינה מיעוט לאומי.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש דרישה להכרה במיעוט לאומי.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, זה מקובל בכל המדינות שטוענות שהן דמוקרטיות, וזה מסד של כל תפיסה דמוקרטית.

ג'מאל זחאלקה: הכחשת ושלילת זכותו של הציבור הערבי – שלילת הזכויות שלו כמיעוט לאומי – היא מעשה תוקפנות ומעשה אנטי-דמוקרטי; היא הפרה בוטה של החוק הבין-לאומי; היא הפרה בוטה של זכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: את זה צריך להבין.

ג'מאל זחאלקה: זה לא כאילו "אני נגד" – אתה נגד?

ג'מאל זחאלקה: אז אתה נגד זכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: אתה נגד?

ג'מאל זחאלקה: אז אתה נגד החוק הבין-לאומי.

ג'מאל זחאלקה: אתה נגד?

ג'מאל זחאלקה: אז אתה רוצה לשלול ממני זכות יסוד, זכות טבעית, שבאים כאן לשלול אותה מאתנו.

ג'מאל זחאלקה: סעיף 2 מעגן את זכויות היסוד והחירויות הבסיסיות של האזרחים הערבים, זכויות וחירויות המושתתות על היות אזרחי המדינה הערבים ילידי הארץ, על ההכרה בערך האדם, בקדושת חייו, בכבודו ובהיותו בן-חורין.

ג'מאל זחאלקה: סעיף 3 מעגן את עקרון השוויון.

ג'מאל זחאלקה: כידוע – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, יש כאן יותר מדי רעש.

בצלאל סמוטריץ': בואו נכבד את מי שעומד על הדוכן ומציג את הצעת החוק שלו.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רק שנייה, חבר הכנסת זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: אני מקווה שהשרה, לפחות, מקשיבה לי, כי היא נותנת תשובה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זחאלקה, רגע.

ג'מאל זחאלקה: סעיף 3 מעגן את עקרון השוויון.

ג'מאל זחאלקה: אזרחי המדינה הערבים זכאים לשוויון אזרחי ולשוויון הזדמנויות מלא.

ג'מאל זחאלקה: אפליה על רקע לאומי פסולה ומנוגדת לחוק.

ג'מאל זחאלקה: סעיף זה מנוסח ברוח סעיף 4(1) להכרזה, משנת 1992, של זכויות המיעוטים.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה להסביר כאן את הנקודה החשובה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: בחוק הישראלי כיום אין הכרה בשוויון.

ג'מאל זחאלקה: אין – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה, חבר הכנסת זחאלקה, רגע, שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת ביטן – יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת ביטן – –

ג'מאל זחאלקה: גברתי שרת המשפטים, את יודעת – – –?

בצלאל סמוטריץ': – – חבר הכנסת ביטן, קודם כול, אתה בצד הלא-נכון של המליאה, פה זה לא הקואליציה, וב.

בצלאל סמוטריץ': אתה נורא נורא מפריע.

עפר שלח: הוא מתרגל את הצד הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין, אז בואו תתרגלו רק בשקט, כי זה לא מכובד כלפי הדובר, ברשותכם.

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

בצלאל סמוטריץ': גם חבר הכנסת גליק.

ג'מאל זחאלקה: הוא רוצה לצרף אותם אחרי ניצחון טראמפ.

ג'מאל זחאלקה: עקרון השוויון אינו מעוגן בחוקי-היסוד בישראל.

ג'מאל זחאלקה: זה דבר נדיר מאוד, שבהסדרים חוקתיים או בחוקה אין עקרון השוויון.

ג'מאל זחאלקה: כמעט כל החוקות שבעולם – החוקה ההודית, החוקה האמריקנית, הבריטית, הצרפתית – כמעט כל החוקות בעולם – וההסדרים של חוקי-היסוד, שהם בבחינת חוקה, מתחילים בשוויון בין בני-אדם ובשוויון אזרחי.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לטעון שיש כאן

ג'מאל זחאלקה: חוקי-יסוד דמוקרטיים כאשר נעדר מהם עקרון השוויון.

ג'מאל זחאלקה: מה שיש הוא פרשנות של חוק כבוד האדם וחירותו, הפרשנות שנתן השופט ברק, שאמר שמבחינתו-הוא – השופט אהרן ברק – ולא מבחינת מדינת ישראל, כמדינה שלא עיגנה בחוק, אלא מבחינתו-הוא – הוא נותן את הפרשנות הזאת.

ג'מאל זחאלקה: יש המקבלים את הפרשנות הזאת, ואני בטוח שיושב-ראש הישיבה היום לא מקבל את הפרשנות הזאת, ואחרים שותפים לו בתפיסה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: ומפני אנשים שרוצים לדרוס את זכויות המיעוט, ומפני אנשים שרוצים לשלול זכויות דמוקרטיות, ומפני אנשים שמסיתים יום ולילה שצריך לשלול מהאזרחים הערבים זכות זו או אחרת – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': תם זמנך.

ג'מאל זחאלקה: – – צריך להגן, וצריך שיהיה חוק שימנע דורסנות של הרוב כלפי מיעוט.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה, רבה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אני, כמובן, בשל עקרון הממלכתיות של ניהול הישיבה, אינני מגיב על הדברים.

בצלאל סמוטריץ': משיבה בשם הממשלה – שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מדינת ישראל מקיימת שוויון זכויות לכלל אזרחיה, יהודים וערבים כאחד, ללא הבדל דת, גזע ומין.

איילת שקד: חברי הכנסת, כל חברי הרשימה המשותפת, שיושבים כאן, הם אלה שהניחו את הצעת החוק הנוכחית, והם אלו שמוכיחים את זה שעה-שעה ויום-יום.

איילת שקד: חוקי המדינה והפרקטיקה הנהוגה בה לא רק אוסרים על השלטון להפלות אזרחים ערבים בכל נושא שהוא, אלא אף קובעים איסור הפליה גם ביחס לגופים פרטיים.

איילת שקד: כך, למשל, חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה אוסר הפליית עובדים או דורשי עבודה מחמת גילם, גזעם, דתם, לאומיותם ועוד.

איילת שקד: חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים אוסר הפליה באספקת מוצר או שירות ציבורי מחמת גזע, דת, לאום, ארץ מוצא ועוד.

איילת שקד: יתר על כן, החוק הישראלי קובע – והממשלה מיישמת – דווקא העדפה לאזרחי ישראל הערבים; חוק שירות המדינה (מינויים) וחוק החברות הממשלתיות מעניקים עדיפות לאזרחים ערבים בקבלה לעבודה בשירות המדינה ובקבלה לדירקטוריונים של חברות ממשלתיות, כדי להבטיח ייצוג הולם.

איילת שקד: החקיקה הפלילית במדינת ישראל מוציאה מחוץ לחוק הסתה לגזענות.

איילת שקד: חוק-יסוד: הכנסת מונע השתתפות מפלגות גזעניות בבחירות, ותקנון הכנסת אוסר הנחת הצעות חוק גזעניות.

עיסאווי פריג': מה זה קשור – – –?

איילת שקד: מדינת ישראל שומרת גם על הזכויות התרבותיות הקהילתיות של אזרחיה הערבים – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

איילת שקד: – – ומשחר הקמתה מקיימת מערכת חינוך ציבורית מלאה בשפה הערבית, שבה מונחלת המורשת התרבותית הערבית.

איילת שקד: אני כשרת המשפטים מחויבת להגנת השוויון האזרחי של מיעוטים במדינת ישראל בכלל ושל ערביי ישראל בפרט.

איילת שקד: רק לאחרונה הכרזתי שבכוונתי להקים בית-משפט בטייבה, לראשונה בעיר ערבית.

איילת שקד: אם זהו המצב החוקי – – –

באסל גטאס: מה זה קשור?

איילת שקד: עיסאווי פריג', זה לשאלתך.

איילת שקד: אם זה המצב החוקי – והמעשי – היום בישראל, לשם מה – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, שרת המשפטים – מחילה.

בצלאל סמוטריץ': חברים, אי-אפשר לנהל דיון ברעש הזה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא מכובד.

איילת שקד: אז אני שאלתי את עצמי, לשם מה נועדה הצעת החוק שבפנינו.

איילת שקד: על-פי ההצעה, "חוק-יסוד זה, מטרתו לעגן בחוק-יסוד את מעמדו של המיעוט הערבי בישראל כמיעוט לאומי, הזכאי לזכויות קולקטיביות ולשוויון אזרחי מלאים".

איילת שקד: כפי שנוהג לומר חבר הכנסת אחמד טיבי, הוא רוצה להפוך את ישראל למדינת כל לאומיה.

איילת שקד: הצעת החוק הנוכחית לא באמת מבקשת לחדש שוויון זכויות אזרחי מלא לאזרחי ישראל הערבים, שכן, כאמור, כפי שהסברתי, השוויון הזה קיים.

איילת שקד: החידוש בהצעת החוק הוא בזכויות הקולקטיביות; הצעת החוק מבקשת לחדש בישראל מבנה חוקתי, שבו לאזרחי ישראל הערבים תינתן זכות וטו, כקולקטיב לאומי, ביחס להחלטות מוסדות המדינה.

איילת שקד: לא בכדי, גם בפסקת ההגבלה, האופיינית לחוקי-היסוד הקיימים, מבקשים מציעי הצעת חוק זו להכניס שינוי דרמטי:

איילת שקד: בעוד שבחוק-יסוד כבוד האדם וחירותו כתב המחוקק שחוקים הפוגעים בזכויות לצורך תכלית ראויה צריכים להלום את ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, בהצעה הנוכחית פסקת ההגבלה מדברת על מדינה דמוקרטית בלבד, ומשמיטה באופן בוטה את זהותה של ישראל כמדינה יהודית.

איילת שקד: בן-גוריון, רבותי, היה מתהפך בקברו.

איילת שקד: חברי מציעי הצעת החוק, אתם התבלבלתם.

איילת שקד: זה לא יקום ולא יהיה.

איילת שקד: במישור ההגדרה העצמית הלאומית, מדינת ישראל היא מדינתו האחת והיחידה של העם היהודי.

איילת שקד: זכויות לאומיות ערביות יש בקרב מדינות ערב שכנותינו.

איילת שקד: מי שמעוניין לממש זכות לאומית ערבית מוזמן לעבור אליהן.

איילת שקד: אני רק לא מבטיחה שימשיך להתפנק בתנאים שהוא מקבל בווילה שלנו.

איילת שקד: אני מבקשת – ואני מקשיבה – תקשיבו, ותקשיבו טוב – –

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יוסף ג'בארין: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ג'בארין.

איילת שקד: – – מדינת ישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית, וכך היא תישאר.

יוסף ג'בארין: – – –

איילת שקד: היא לא תהפוך – היא לא תהפוך לעולם למדינת כל לאומיה.

איילת שקד: לעולם לא.

קריאות: – – –

יואל חסון: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון.

איילת שקד: אני בטוחה שמפלגת העבודה מסכימה אתי.

איילת שקד: אני מבקשת לחתום בדבריו של נשיא בית-המשפט העליון לשעבר שמעון אגרנט, בפסק-דין ירדור, מי שהיה אבי זכויות האדם בישראל, ובאותה נשימה הכיר היטב בחשיבות זהותה של ישראל כמדינה יהודית, ואני מצטטת: "לא יכול להיות ספק בדבר, וכך מלמדים ברורות הדברים שהוצהרו בשעתו בהכרזה על הקמת המדינה, כי לא זו בלבד שישראל היא מדינה ריבונית, עצמאית, השוחרת חופש ומאופיינת על-ידי משטר של שלטון העם, אלא גם שהיא הוקמה כ'מדינה יהודית בארץ-ישראל', כי האקט של הקמתה נעשה בראש ובראשונה בתוקף זכותו הטבעית וההיסטורית של העם היהודי לחיות ככל עם ועם, העומד ברשות עצמו במדינתו הריבונית, וכי היה בו, באקט זה, משום הגשמת שאיפת הדורות לגאולת ישראל".

איילת שקד: ואני חוזרת ומדגישה: במדינת ישראל יש שוויון אזרחי מלא, ושרי הממשלה שיושבים פה, כל אחד בתחומו פועל לממש את השוויון הזה.

איילת שקד: מדינת כל לאומיה, חבר הכנסת טיבי, לא תקום פה.

איילת שקד: במגילת העצמאות, כפי שאתם בוודאי יודעים, מוזכר הרבה פעמים צמד המילים "מדינה יהודית" – המון המון פעמים.

איילת שקד: אבותינו המייסדים – אבותינו המייסדים יסדו את המדינה הזאת כמדינה יהודית.

איילת שקד: בשנות ה-90 קבע המחוקק שזו תהיה מדינה יהודית ודמוקרטית, אבל בשום אופן אף אחד מחברי הבית הזה לא יסכים לקביעה שמדינת ישראל תהיה מדינת כל לאומיה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו – – –

ג'מאל זחאלקה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אה, מחילה, חבר הכנסת זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': רק תודיע לי.

בצלאל סמוטריץ': לא לא, אני רק אשמח אם אדוני יודיע לי, כדי שאני אדע שהוא מבקש.

בצלאל סמוטריץ': אתה רק צריך להודיע לי.

ג'מאל זחאלקה: – – – אני עדיין לא עברתי – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זחאלקה ינסה במשך שלוש דקות לשכנע אותנו בכל זאת להצביע בעד הצעתו.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, אני קיבלתי ידיעה, עכשיו, שבוצעה הזנה בכפייה של האסיר אבו פארה לפני כמה ימים.

ג'מאל זחאלקה: בכל זאת, אני הבאתי הצעת חוק לפני חברי הכנסת, והייתי בטוח שהשרה שקד והממשלה מתנגדים לה – אני ידעתי זאת, אבל חשבתי שיתנהל על העניין הזה ויכוח תרבותי, שבו את תביעי את נימוקייך נגד הצעת החוק, אני אביע את נימוקי, נצביע ונלך, אבל לא חשבתי שאת, כשרת משפטים, תציעי לי לעזוב את הארץ.

ג'מאל זחאלקה: תארי לעצמך שחבר הכנסת מיהדות התורה היה מציע לשנות את סדרי השלטון – והם מאמינים בזה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': זה בוקר של הפתעות היום.

ג'מאל זחאלקה: – – – והם מאמינים בזה – היית מעלה בדעתך להגיד לו לחזור לברוקלין, או למרוקו?

ג'מאל זחאלקה: איזה מין דבר זה?

אחמד טיבי: – – –

ג'מאל זחאלקה: למה, למה, למה – למה מדברים בצורה כזאת?

ג'מאל זחאלקה: למה מרעילים את האווירה?

ג'מאל זחאלקה: למה להפיץ גזענות במקום להתנגד לגזענות?

ג'מאל זחאלקה: מי שאומר: יש חוקים בארץ נגד גזענות, ובאותה נשימה מציע – מציע לאזרחים הערבים ולחברי הכנסת: לא מוצא חן בעיניך, לך לירדן, בעצמו הוא עובר עבירה.

ג'מאל זחאלקה: ואם יש דין, היה צריך להעמיד אותו למשפט.

ג'מאל זחאלקה: קריאה לגירוש אזרחים, קריאה להם לעבור מהארץ בגלל עמדותיהם, בגלל זהותם, זה דבר איום ונורא, אני לא יודע איך לקרוא לזה.

ג'מאל זחאלקה: אני מתבייש.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאם יש מצפון אצל חברי הכנסת, הם היו צריכים להתבייש בשרת המשפטים, שמתלהמת וצועקת ומציעה דברים איומים ונוראים, דברים ש – איך אומרים – כאילו שהיא האדון, ואנחנו העבדים שלה; כאילו שהיא האדון, ואנחנו נתינים שלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו אזרחים, אנחנו ניאבק על אזרחות מלאה, על הזכויות המלאות שלנו, על אפם ועל חמתם של כל הגזענים והפאשיסטים דוגמת שקד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת זחאלקה.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק-יסוד: המיעוט הערבי כמיעוט לאומי, של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

בצלאל סמוטריץ': אז תצביע אצלך, השר כץ.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אז הרי התוצאות: 77 מתנגדים, 19 תומכים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': השר חיים כץ מבקש לצרף הצבעתו לפרוטוקול נגד ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': הוא בטעות הצביע במקומו של השר אזולאי, אבל השר אזולאי סומך את ידיו על ההצבעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת סלומינסקי מבקש להודיע שבטעות הוא הצביע בעד, אבל הוא נגד.

בצלאל סמוטריץ': לא בטוח שאנחנו מאמינים לך.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, הצעת החוק לא התקבלה והיא ירדה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/888/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק מעונות יום שיקומיים (תיקון – הרחבת גיל הזכאים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו מערוף ינמק את הצעתו אבל תשובה והצבעה יהיו במועד אחר, כך על-פי הסיכום המוקדם.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, במדינה הדו-לאומית לא היית מקבל תוצאה כזאת, רק שתדע.

עבדאללה אבו מערוף: מקיר לקיר, כן?

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, ששש.

בצלאל סמוטריץ': המרפסות בקצוות.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא מתחיל.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': חברים, נורא נורא קשה, ובעיקר לא מכובד כלפי הדובר, לנהל כך את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': יהודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גליק, אדוני השר, בואו.

בצלאל סמוטריץ': קצת מוגזם.

בצלאל סמוטריץ': ששש.

בצלאל סמוטריץ': טוב, תנסה, חבר הכנסת אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר חיים כץ, חוק מעונות יום שיקומיים חוקק בשנת 2000 ונכנס לתוקף בשנת 2001.

עבדאללה אבו מערוף: מטרת החוק הייתה – חוק טוב מאוד – להבטיח לפעוט עם מוגבלויות מסוימות מסגרת טיפולית חינוכית שיקומית טובה.

עבדאללה אבו מערוף: ואכן, עד גיל שלוש יש הרבה פעוטות שהם בהגדרה נכים, והם מחויבים למסגרת כזו.

עבדאללה אבו מערוף: המסגרת הזאת תהיה להם גם טיפול, גם שיקום, גם חינוך.

עבדאללה אבו מערוף: זה מאוד עוזר וטוב.

עבדאללה אבו מערוף: אבל מה?

עבדאללה אבו מערוף: החוק לא התייחס בצורה הנכונה, גם מבחינה רפואית וגם מבחינה טיפולית, לגיל של הפעוטות.

עבדאללה אבו מערוף: הגיל מתחיל משישה חודשים, ואני מציע כאן לתקן.

עבדאללה אבו מערוף: בקיצור, אני אנמק ואני מקווה שחברי הכנסת יאזינו טוב לנימוק.

עבדאללה אבו מערוף: זה חשוב מאוד מבחינה שיקומית, טיפולית, חינוכית, לפעוט.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו הביטוח הלאומי מסכים ומגדיר שילד או פעוט נכה מגיל שלושה חודשים, מגיעה לו קצבה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל החוק כאן הגדיר למעונות רק מגיל שישה חודשים.

עבדאללה אבו מערוף: יש פרדוקס עצום, לא רק בגלל העניין של הזמן, גם בגלל הזמן – שלושה חודשים – שאפשר לטפל בפעוט ואכן לאבחן ושיהיה במסגרת הנכונה מגיל שלושה חודשים ולא מגיל שישה חודשים.

עבדאללה אבו מערוף: שלושה חודשים הם לא תקופה קצרה לשיקום וטיפול במסגרת הנכונה, ולא בבית.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק מעמיס מאוד על ההורים, ועומס כלכלי כבד על ההורים ועל המדינה, אלא לפעוט עצמו לא תהיה מסגרת טיפולית ובמשך שלושה חודשים הוא יהיה בלי המסגרת הנכונה.

עבדאללה אבו מערוף: יש הגדרה בחוק מי הילד הזכאי לטיפול כזה ומי זכאי למעון.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אכנס לזה, אבל מבחינה רפואית-שיקומית נכונה אנחנו היום מאבחנים ילדים – הרפואה מאבחנת גם בגיל חודש-חודשיים את הילדים האלה, ואפילו לפני הלידה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן מן הראוי, גם מבחינה רפואית, שהילדים אכן יהיו במסגרת ויגיע להם מגיל שלושה חודשים ולא רק מגיל שישה חודשים.

עבדאללה אבו מערוף: לפי ההגדרות גם המאובחנים בגיל שנה ייכנסו למעונות והמעונות יקבלו אותם במסגרת הטיפולית גם מגיל שישה חודשים ולא רק מגיל שנה.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא עולה הרבה כסף.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע למה ועדת השרים לענייני חקיקה לא הסכימה.

עבדאללה אבו מערוף: כנראה שלא בחנו טוב, ולכן הסכמנו שהתשובה וההצבעה יהיו במועד אחר.

עבדאללה אבו מערוף: אני עשיתי חישוב.

עבדאללה אבו מערוף: יש בישראל 113 מעונות יום ובהם 2,550 פעוטות.

עבדאללה אבו מערוף: העלות למדינה בכלל לכל פעוט היא 7,923 שקלים.

עבדאללה אבו מערוף: זה הסכום הכולל.

עבדאללה אבו מערוף: זה 75% מהמדינה – ממשרד האוצר וממשרד הרווחה – 25% מהשלטון המקומי, היכן שהמעון נמצא.

עבדאללה אבו מערוף: השתתפות ההורים תלויה במצב הסוציו-אקונומי ובמצבים אחרים, נעה מ-100 שקלים עד 1,700 שקלים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, העלות של כל התיקון הזה משישה חודשים לשלושה חודשים, לא תעלה הרבה, פחות מ-5 מיליון למדינה.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק זה, זה מצב טוב מאוד שהילדים והפעוטות יקבלו את הטיפול ואחר כך לא יהיה עומס על החברה – עומס כלכלי.

עבדאללה אבו מערוף: דווקא זה רווח טוב, רווח נקי, גם למדינה, גם לאוצר וגם כמובן מבחינה בריאותית-שיקומית לפעוטות הללו.

עבדאללה אבו מערוף: לכן העליתי את התיקון הזה של החוק, ואני מקווה שבמועד אחר, בהקדם, תהיה הצבעה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אבו מערוף.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3168/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עידוד השתלבות בעבודה בקרב זכאי קצבת נכות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': גם בהצעה הזאת, בהתאם לסיכום מוקדם, תשובה והצבעה יהיו במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אלהרר, עשר דקות לרשותך לנימוק ההצעה, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, בשנת 2009 תוקן תיקון משמעותי מאוד בחוק הביטוח הלאומי.

קארין אלהרר: אנשים שהיו זכאים לקצבת נכות יכלו לצאת לשוק התעסוקה, להרוויח סכום נמוך מאוד מאוד, אבל עדיין להיות זכאים לקצבה.

קארין אלהרר: חשבנו שזה יפרוץ ונראה יותר ויותר אנשים שמשתלבים בשוק התעסוקה.

קארין אלהרר: הדבר הזה לא קרה.

קארין אלהרר: מנתוני המוסד לביטוח לאומי אנחנו רואים שיש קו ישר.

קארין אלהרר: סטטי; לא הייתה שום עלייה בשיעור ההשתלבות של אנשים עם מוגבלות בשוק תעסוקה.

קארין אלהרר: החוק שאני מביאה היום, התיקון לחוק הביטוח הלאומי, רוצה לשפר את המצב.

קארין אלהרר: דהיינו, להעלות את הסכום שאליו יוכלו להגיע אנשים שעובדים, בעצם להעלות את סכום ההשתכרות ועדיין לשמור על הקצבה.

קארין אלהרר: עכשיו תראו, אני יודעת שחלק מהתיקון הזה נכנס לחוק ההסדרים, שכנראה נצביע עליו בחודשים הקרובים, ועל כך אני רוצה להביע הערכה גם לשר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים וגם לשר האוצר.

קארין אלהרר: אבל, ההצעה שמגיעה לחוק ההסדרים היא הצעה לא מספיק טובה, כי היא מעלה את הסכום שמותר להשתכר ל-2,745 שקלים.

קארין אלהרר: זה לא מספיק גבוה.

קארין אלהרר: אנחנו צריכים לזכור שהקצבה היא 2,400 שקלים.

קארין אלהרר: אי-אפשר באמת לחשוב שמישהו יוותר על רשת הביטחון הזאת, כשהוא משתכר 2,745 שקלים.

קארין אלהרר: זה לא מספיק.

קארין אלהרר: צריך לשנות את כל ההיבטים הטכניים.

קארין אלהרר: אם אדם לא מצליח להשתלב בשוק התעסוקה לאורך זמן, הוא לא יצטרך לעבור שוב את כל ועדות הביטוח הלאומי כדי להיות מוכר.

קארין אלהרר: זה קריטי, כי אם מדינת ישראל תעשה את החישוב לטווח הארוך – לא היום, לא מחר – בעוד עשר שנים, אנחנו נראה אנשים שהם יצרנים, אנשים שהם חלק מהחברה הישראלית באופן מלא, לא רק עד שוק התעסוקה.

קארין אלהרר: במה זה משתלב?

קארין אלהרר: בדיון על שכר המינימום.

קארין אלהרר: נכון, כל תקופה אנחנו מעלים את שכר המינימום, וזה דבר מבורך, אדוני היושב-ראש, מאוד מבורך להעלות את שכר המינימום.

קארין אלהרר: אבל מה עם שכר המינימום של אנשים עם מוגבלויות, שלהם יש צרכים גדולים בהרבה?

קארין אלהרר: הקצבה שהם מקבלים היא קצבה זעומה.

קארין אלהרר: אז במקום לעודד אותם לצאת, להשתלב בשוק התעסוקה, להרוויח יותר, וגם שתהיה להם רשת ביטחון, אנחנו אומרים להם: לא.

קארין אלהרר: אתם תצאו, אם תרוויחו שקל יותר מ-2,745 שקלים – זהו.

קארין אלהרר: תם ונשלם.

קארין אלהרר: תצטרכו לחזור אחורה ל-2,300, וזהו.

קארין אלהרר: הדבר הזה הוא לא סביר.

קארין אלהרר: ואני רוצה לדבר על עוד מצב.

קארין אלהרר: מה עם אלה שהם בפריפריה?

קארין אלהרר: תשמעו סיפור.

קארין אלהרר: אדם עם מוגבלות שכבר מצא עבודה, וצריך לנסוע למרחק רב יותר, אם המעסיק שלו רוצה לתת לו החזר נסיעה – והנסיעה לאדם עם מוגבלות היא יקרה יותר, כי היא מונגשת – בעצם העלות של הנסיעה מגולמת בשכר; זה בתלוש המשכורת.

קארין אלהרר: אתם לא תאמינו: פתאום הסכום שהוא ירוויח יהיה יותר מ-2,745 שקלים.

קארין אלהרר: אז מה עשינו?

קארין אלהרר: הוא בעצם חוזר לאותו מצב, ושוב אין שום מוטיבציה לצאת לשוק התעסוקה.

קארין אלהרר: אני קוראת גם לשר העבודה והרווחה וגם לשר האוצר: עדיין לא העברנו את תקציב המדינה.

קארין אלהרר: יש עוד הזדמנות לשנות.

קארין אלהרר: תעלו את הסכום.

קארין אלהרר: לא מדובר בעוד הרבה.

קארין אלהרר: אני מציעה להעלות אותו ל-3,500 שקלים, כדי שזה יהיה שכר המינימום.

קארין אלהרר: אל תפקירו את האוכלוסייה הזאת.

קארין אלהרר: גם הם רוצים להיות חלק שווה בחברה.

קארין אלהרר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה בזמן אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2644/20; דברי הכנסת, חוב' ל"ג, עמ' 15234.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים), של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן.

קריאה: זה תשובה והצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אה, הוא כבר נימק.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

בצלאל סמוטריץ': תשובה והצבעה.

בצלאל סמוטריץ': שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים צריך להשיב כעת על הצעת חוק שכבר נומקה בעבר, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים).

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, המציע כבר נימק את הצעתו, כעת אדוני רק ישיב.

בצלאל סמוטריץ': לאחר מכן נצביע.

חיים כץ: כתוב שתשובה והצבעה בזמן אחר.

בצלאל סמוטריץ': לא, זה על הצעת החוק של חברת הכנסת אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אדוני צריך להשיב על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': היא הוצגה כאן בעבר, ואדוני כעת ישיב עליה, בשם הממשלה, ולאחר מכן נצביע.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק הביטוח הלאומי קובע כי אין למבוטח זכאות לקבל שתי קצבאות בעד אותו פרק זמן – מה שמכונה כפל גמלאות – ועליו לבחור רק באחת מהן.

חיים כץ: עם זאת, סעיף החוק קובע גם רשימת חריגים לעניין כפל גמלאות, כמו למשל מבוטח הזכאי לקצבת זיקנה וזכאי גם לקצבת שאירים, שאז משולמת לו, בנוסף לקצבת הזיקנה, מחצית מקצבת השאירים.

חיים כץ: הצעת החוק שבנדון מבקשת להוסיף חריג לעניין כפל הגמלאות ולקבוע שזכאי לקצבת נכות יהיה זכאי גם למחצית מקבצת השאירים במקרים שבהם בן-זוג או בת-זוג של הנכה נפטר.

חיים כץ: כיום יש כ-3,000 אלמנים ואלמנות המקבלים קצבת נכות שעשויים להיות זכאים לקצבת שאירים.

חיים כץ: עלות הצעת החוק היא כ-36 מיליון שקל.

חיים כץ: לנוכח העלות הכלכלית, הגם שמדובר על פניו בהצעת חוק ראויה, ועדת שרים לחקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק מכמה סיבות: קודם כול, הביטוח הלאומי הולך היום להשקיע כ-300 מיליון שקל בטיפול בקשישים.

חיים כץ: ועל מה אני מדבר?

חיים כץ: הולכים לקחת אנשים עריריים, שגרים לבד, בני 86, מ-86 – זה 300 מיליון שקל – שהם לא סיעודיים, ולתת להם שש שעות סיעודיות בשבוע, כלומר כל יום מישהו ייכנס אליהם הביתה לשעה, יראה אם הם חיים, ידבר אתם.

חיים כץ: כל אחד כזה יקבל קופסת תרופות, יבדוק – לא יסדרו את התרופות כי אסור לסדר, אבל כל אחד יבדוק אם קיבל את התרופות, אם לקח אותן; יפתחו את המקרר, יראו אם יש אוכל במקרר, והיה ואין אוכל במקרר, יקבל אותו אחד גם חמגשית של אוכל.

חיים כץ: את הדבר הזה יבצעו, המגמה – לצערי, 65,000 מתוך הקשישים מקבלים הבטחת הכנסה.

חיים כץ: המגמה היא לקחת אנשים שמעבר לגיל הפנסיה, נשים – 62, גברים – 67, ומקבלים הבטחת הכנסה, לתת להם אפשרות לבוא לבתים לביקורים אצל אותם אנשים.

חיים כץ: הם יקבלו כ-30 שקל לשעה, שש שעות, אם יעשו ארבעה ביקורים ביום.

חיים כץ: כ-4,000 איש כאלה יסתובבו, ויקבלו תוספת של 3,600 שקל.

חיים כץ: לא יודע מה יקרה עם הבטחת הכנסה, אבל זה יוסיף להם מעל 2,000 שקל לשכר, וגם ייתן להם מקום עבודה.

חיים כץ: גם אותם אנשים שגרים לבד – מישהו ייכנס, יראה אם הם חיים.

חיים כץ: המהלך הזה הוסכם על-ידי האוצר, ברצוני לציין.

חיים כץ: כולי תקווה שתבוא החלטת ממשלה אי-שם – – –

יעל גרמן: אין הגבלת זמן?

חיים כץ: אין הגבלת זמן לשרים.

חיים כץ: כמה זמן יש לי?

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, יש לך עוד ארבע דקות, בלי שום בעיה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא שמים שעונים.

בצלאל סמוטריץ': המזכירה בוחנת את זה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר גמור.

חיים כץ: טוב.

חיים כץ: אני חושב שזה יביא פתרון ל-16,000 אנשים שחיים בגפם.

חיים כץ: בנוסף, משרד הרווחה מתחיל בתוכנית "יתד", בינואר 2017, לילדים וילדות בסיכון, שעד היום היו מקבלים מענה עד גיל 18.

חיים כץ: החל מינואר 2017 הם יקבלו מענה עד גיל 25.

חיים כץ: התוכנית הזאת, עלותה כ-100 מיליון שקל.

חיים כץ: אתה שומר לי על השקט?

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, נורא קשה, וכאמור, בעיקר לא מכובד לנהל כך את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': המרפסות של הקואליציה – אנחנו מבקשים לשמור על הכנסת.

חיים כץ: מאחר שאתה אומר שישמרו על השקט, אז אני מבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן, המציע, מבקש, במשך שלוש דקות נוספות, לנסות ולשכנע אותנו בכל זאת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, צר לי שזאת הייתה התשובה.

מאיר כהן: אני דיברתי אתך בענבים, ענית לי בפולים.

מאיר כהן: נכים הם לא קשישים, מה אתה עומד כאן ומדבר על קשישים?

מאיר כהן: 36 מיליון שקלים.

מאיר כהן: זו נקודה בים.

מאיר כהן: אתם יודעים כמה כסף קואליציוני עובר מצד לצד?

מאיר כהן: אני מדבר אתך על נכים, אתה עונה לי על קשישים?

מאיר כהן: אתם צריכים להתבייש.

מאיר כהן: זאת הפקרות של קשישים – נכה הופך להיות גלמוד; לא רק שהוא הופך להיות גלמוד, אלא גם לוקחים לו את הכסף.

מאיר כהן: לא באנו בהצעה של מיליארדי שקלים ולא של מאות-מיליוני שקלים.

מאיר כהן: 36 מיליון שקלים, אנשי הקואליציה, החברתיים שבכם.

מאיר כהן: ועולה לכאן השר ומקשקש חמש דקות על מה?

מאיר כהן: עכשיו, אתה עמדת פה לפני כמה חודשים ואמרת: מאיר, תדחה את זה, אני אטפל בזה.

מאיר כהן: אבל כנראה שהמילה שלך שווה לקליפת השום.

מאיר כהן: אני רק אומר לכולם לא לעשות אתך עסקים.

מאיר כהן: אתך לא צריך לעשות עסקים.

מאיר כהן: חבל מאוד, אתה שר בממשלת ישראל.

מאיר כהן: ומכם אני מבקש: פעם אחת, 36 מיליון שקלים, תעשו חסד עם 3,000 נכים.

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת כהן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, כעת להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי כנסת, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

בצלאל סמוטריץ': 38 תומכים, 52 מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר וחברת הכנסת חנין זועבי מבקשים לצרף את תמיכתם בהצעת החוק, לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': זה כמובן לא משנה את התוצאות.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/325/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי ינמק את הצעתו במשך עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים, שרות, ביום ראשון האחרון הרמתי גבה כשוועדת השרים לחקיקה החליטה שלא לתמוך בחוק הקלון הכלכלי שמונח לפניכם.

מיקי לוי: לצערי הרב, שרי הממשלה הזו הוכיחו בפעם המי-יודע-כמה שהם בחרו – יש רעש נורא.

מיקי לוי: אני מצטער, אני מוכן להמתין.

בצלאל סמוטריץ': כן, אתה ממש צודק.

מיקי לוי: שיהיה עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעצור את השעון.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, בפעם המי-יודע-כמה – אנא.

מיקי לוי: זה דווקא בתאים של העוזרים.

בצלאל סמוטריץ': אתה תמתין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמסלם, קצת יותר בשקט.

בצלאל סמוטריץ': המרפסות שם, של הקואליציה.

בצלאל סמוטריץ': ככה יותר טוב.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: ביום ראשון האחרון הרמתי גבה כשוועדת השרים לחקיקה החליטה שלא לתמוך בחוק הקלון הכלכלי שמונח לפניכם.

מיקי לוי: לצערי הרב, שרי הממשלה הזו הוכיחו בפעם המי-יודע-כמה שהם בחרו להפקיר את חסכונות הפנסיה, קופות הגמל וקרנות ההשתלמות של הציבור בידיים חסרות אחריות.

מיקי לוי: בעשור האחרון נתקלנו בתופעה המקוממת של תספורות בעלויות דמיוניות שנעשו להסדרי חוב של בעלי ההון במשק הישראלי.

מיקי לוי: פעם אחר פעם עמדנו נפעמים מהחוצפה, מההפקרות ומההתנהלות הכלכלית הקלוקלת שנחשפה בביצוע הסדרי החוב, מה שקרוי בלשון העם תספורות.

מיקי לוי: פעם אחר פעם ראינו כולנו איך מבצעים תספורות על חשבון החסכונות של הציבור, ללא חשש, ללא רתיעה, והיעדרן של סנקציות משמעותיות זעק לשמים.

מיקי לוי: הצעת החוק שאני מביא היום להצבעה בפני הכנסת תטיל קלון כלכלי – עליזה, את מפריעה לי, צר לי שאני אומר את זה.

מיקי לוי: הצעת החוק שאני מביא היום להצבעה בפני הכנסת תטיל קלון כלכלי על מנפיקי איגרות חוב שלא עמדו בהתחייבויותיהם בדמות סנקציות, שיתמרצו מצד אחד הזרמה של כסף כדי להימנע מתספורת, ומהצד השני יגבו מחיר כבד ממי שהתנהל בחוסר אחריות משווע.

מיקי לוי: זה אומר שלא יכול להיות בעל קונצרן שבאחת החברות שלו הוא יבצע תספורת ויפגע בכספי הציבור, בקרנות ההשתלמות, בכספי הפנסיה, ומהצד השני יוכל למשוך מחברה אחרת שלו דיבידנדים.

מיקי לוי: זה לא יעלה על הדעת.

מיקי לוי: בהצעת החוק, שנכתבה ביחד עם התנועה לאיכות השלטון, ישנם שלושה סעיפים מרכזיים.

מיקי לוי: הראשון בא להגן בצורה ישירה על ציבור החוסכים במדינת ישראל, וקובע כי תיאסר רכישה של איגרות חוב של חברות שביצעו תספורות חוב באמצעות כספי קופות הגמל וקרנות הפנסיה, ואם לא עמדו בהתחייבות לפירעון או בהגעה להסדר חוב למשך עשר שנים.

מיקי לוי: צריך להבין, חברי, אלה הכספים שלנו.

מיקי לוי: אלה כספי החוסכים.

מיקי לוי: אלה הכספים של אלה ששלחו אותנו לבית הזה.

מיקי לוי: אין כאן שום הוצאה ממשלתית, יש פשוט הגנה על כספי החוסכים, על כספי הפנסיה, מפני אותם בעלי הון שמקבלים הלוואות מהר הכסף של הפנסיה של כל הציבור בישראל.

מיקי לוי: הפנסיה וקופות הגמל של הציבור נוצרו כדי להבטיח גב כלכלי לחוסכים.

מיקי לוי: לא ייתכן כי נפקיר אותם בידי בעלי חברות שהוכיחו חוסר יכולת וחוסר אחריות כלכליים.

מיקי לוי: התפיסה הזו מתחדדת עוד יותר כשלוקחים בחשבון כי בניגוד לעבר, רוב ההשקעות של הגופים המוסדיים אינן באיגרות חוב ממשלתיות, אלא באיגרות חוב קונצרניות, שהן בטוחות הרבה יותר.

מיקי לוי: לכן אסור לחשוף את חסכונות הציבור לסיכון גדול עוד יותר.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חשוב להבין שאין בהצעה הזו משום הטלת עול כבד על שוק ההון.

מיקי לוי: לממונה על שוק ההון יש את הסמכות המלאה לאשר קנייה של איגרות חוב של חברות שנקלעו לקשיים כתוצאה מנסיבות שאינן תלויות בהן, כגון, חלילה, מלחמה או פגעי מזג אוויר.

מיקי לוי: זה בא להגיד שאם אותו בעל הון ביצע הלוואה ואין באפשרותו להחזיר את איגרות החוב, אפשר יהיה לתת למדינה לרכוש חלק מהאיגרות כדי להקל על הציבור.

מיקי לוי: יחד עם זאת, הכנסנו בהצעה הזאת סמכות לממונה לקנוס את מי שיפר את האיסור.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, הסעיף המרכזי השני בהצעת החוק קובע כי מי שביצע תספורת של 20% ומעלה יאבד את השליטה בחברה שבבעלותו.

מיקי לוי: הגענו למצב של חוסר אכפתיות.

מיקי לוי: לא מצליח להחזיר את הכסף – פושט את הרגל, עושה תספורת, ומי שניזוקים הם אלה ששלחו אותנו לבית הזה.

מיקי לוי: זוהי ללא ספק סנקציה חמורה והכרחית, שתתמרץ את בעל השליטה להזרים כסף לחברה, ולא לרוץ מייד בצורה אוטומטית, כמו שהתרגלנו, להסדר חוב, שהפך בשנים האחרונות למין ברירת מחדל.

מיקי לוי: חייבת להיות הרתעה חזקה בחוק, שתעמוד מעל ראשם של בעלי ההון.

מיקי לוי: לא ייתכן שלא יהיה מחיר כבד וברור לאותם מבצעי תספורות.

מיקי לוי: לא אחת בבית הזה אנחנו נרעשים: מישהו ביצע תספורת, הציבור הפסיד – ישר מקיימים דיון.

מיקי לוי: ומה יוצא מהדיון?

מיקי לוי: שום דבר.

מיקי לוי: והנה הזדמנות לחוקק חוק שיגן על ציבור, והחוק הזה אינו עולה אפילו שקל אחד לממשלת ישראל.

מיקי לוי: והסעיף השלישי והאחרון, אדוני היושב-ראש, הוא בבחינת "שברת – שילמת".

מיקי לוי: אני מציע להרים את המסך מעל כל ההחזקות שיש בידיו של בעל שליטה בחברה מסוימת.

מיקי לוי: אם הוא ביצע הסדר חוב, כל החזקותיו בשאר החברות ישועבדו לקראת ההחזר של כספי הנושים.

מיקי לוי: מחזיר בעל חוב, מחלק את הקונצרן שבבעלות לחברות-בת משנה, מבצע הלוואה לחברה מסוימת, ואחר כך מצהיר על תספורת באותה חברה, אבל שאר החברות שלו מרוויחות כסף, והוא ממשיך למשוך דיבידנד, ואז הציבור ניזוק.

מיקי לוי: למה לא להגיד: אתה לא תמשוך דיבידנד, אלא קודם תחזיר את החובות שלך לציבור עצמו?

מיקי לוי: למה לאפשר לך לבצע תספורת?

מיקי לוי: צריך לשים סוף לאבסורד הזה, שבו מצד אחד אדם מבצע הסדרי חוב על סכומי כסף עצומים, ומתחמק מתשלום חובותיו באמצעות חברות אחרות שלו.

מיקי לוי: מהצד השני הוא ממלא את כיסו מתזרים מזומנים, מדיבידנדים ומכספים משאר עסקיו הרווחיים.

מיקי לוי: זה לא מוסרי, זה לא הוגן וזה לא ערכי.

מיקי לוי: כך לא עובדת כלכלה, וכך לא אמורים להתנהל עסקים, וחייבים לשים לזה סוף.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל מי שעיניו בראשו ודואג לכספו של הציבור, ובמקביל מעוניין ליצור אווירה של התנהלות עסקית הוגנת בישראל, לא יכול להצביע נגד החוק המוסרי הזה.

מיקי לוי: הייתי מסתפק, אם הייתה באה הוועדה ואומרת: החוק הזה ראוי, נשלח אותו לאוצר לבחון אותו, או אולי ניקח סעיף אחד משלושת הסעיפים שהבאת, נבחן אפשרות להגן על כספי הציבור, לא נאפשר תספורות.

מיקי לוי: אבל אנחנו בבית הזה, כל פעם שיש תספורת – קדימה, דיון חירום בוועדת הכספים, במליאה.

מיקי לוי: אני מבקש מכם להצביע בעד החוק המוסרי הזה.

מיקי לוי: יש בכוחנו היום בכנסת להפחית את הכדאיות של ביצוע תספורות חוב, לגבות מחיר כבד עבורן, ומעל הכול – להגן על חסכונותיו של הציבור.

מיקי לוי: אני קורא לחברי הקואליציה: אל תצביעו נגד האינטרס הציבורי.

מיקי לוי: לפחות תצביעו בקריאה טרומית, כדי שהחוק הזה – ילכו ויבחנו אותו בוועדה; שיקברו אותו אחר כך בוועדה, אבל שמישהו ישים עין.

מיקי לוי: החוק הזה ראוי.

מיקי לוי: אנא מכם, בואו נשים את הציניות בצד, נתעלה מעל השיקולים הפוליטיים ונצביע בעד החוק החשוב, המוסרי והערכי הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם הממשלה, שר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני משיב כאן בשם סגן שר האוצר, שמשיב בשם שר האוצר.

קריאה: העיקר הבריאות.

יעקב ליצמן: העיקר הבריאות.

יעקב ליצמן: טראמפ או קלינטון?

יעקב ליצמן: מה החלטנו?

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: יש תוצאות סופיות כבר?

קריאה: לא.

קריאה: עוד לא – – – הימאים – – –

יעקב ליצמן: מה?

יעקב ליצמן: לא הבנתי.

קריאה: קולות הימאים – – –

קריאה: החיילים.

יעקב ליצמן: קולות החיילים.

יעקב ליצמן: יש בג"ץ בדרך.

אראל מרגלית: עדיין מעבירים את הקולות מבני-ברק.

יעקב ליצמן: מבני-ברק גם.

יעקב ליצמן: עד כאן הכול בסדר.

יעקב ליצמן: טוב.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, הממשלה מתנגדת להצעת החוק – כך אמר סגן השר כהן בשם הממשלה.

יעקב ליצמן: ניהול חסכונות הציבור נעשה על-ידי הגופים המוסדיים בהתאם לעקרונות של נאמנות ובהתאם להגבלות השקעה הקבועים בדין.

יעקב ליצמן: החלטות השקעה של גופים מוסדיים עוברות ביקורות רבות, החל משלב התוויית מדיניות השקעה רצויה, שמוכתבת על-ידי ועדת ההשקעות, דרך שלב הייזום, שבו מנותחת ההשקעה מבחינת סיכון מול סיכוי, וכלה בשלב המעקב אחר ביצועי ההשקעות על-ידי דירקטוריון הגוף וועדת ההשקעות שלו.

יעקב ליצמן: בנוסף, מבוצעות ביקורות שמטרתן לבחון את התאמת ההשקעות למדיניות ההשקעה של הגוף, לוודא שאין ניגודי עניינים ולמנוע חריגות מכללי ההשקעה שנקבעו בתקנות ובחוזרים.

יעקב ליצמן: אחרי המשבר הפיננסי בשנת 2008 הוקמה על-ידי הממונה על אגף שוק ההון בזמנו הוועדה לקביעת פרמטרים להתייחסות גופים מוסדיים המעמידים אשראי באמצעות רכישת איגרות חוב לא ממשלתיות.

יעקב ליצמן: בעקבות דוח הוועדה והמלצותיה, שעוגנו בהוראות הממונה, הוטלו חובות רבים על הגופים המוסדיים בבואם להשקיע באיגרות חוב קונצרניות, למשל קביעת מדיניות להשקעה באג"ח קונצרניות, עריכת אנליזה שמתייחסת למכלול הפרמטרים של כל אג"ח, ובכלל זה מאפייני המנפיק ואיגרת החוב.

יעקב ליצמן: לכן אין למנוע מגוף מוסדי באופן גורף להשקיע באיגרת חוב מסוימת רק בגלל שבוצע הסדר חוב באיגרת של אותו בעל שליטה, אלא יש לבחון את ההשקעה באיגרת חוב מסוימת בהתאם לפרמטרים הייחודיים לה.

יעקב ליצמן: יתרה מזאת, חשוב לציין שמניעת השקעות באיגרות חוב מסוימות עלולה לגרום לפגיעה בכספי החיסכון הפנסיוני; בו בעת השקעה זו התאפשרה למשקי בית, לקרנות נאמנות וכיוצ"ב.

יעקב ליצמן: לרשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון ישנה הפררוגטיבה לקבוע כללי השקעה לגופים המוסדיים.

יעקב ליצמן: מטרת הכללים לשמור על האינטרסים של העמיתים החוסכים.

יעקב ליצמן: כללי השקעות אלה מורכבים ממגוון שיקולים אשר מטרתם, בסופו של דבר, לספק לחוסכים תשואה גבוהה תוך שמירה על רמות הסיכון של התיק.

יעקב ליצמן: הגבלה כמתואר בהצעת החוק עשויה למנוע מהעמיתים אפיקי השקעה הטובים עבורם בשל סיבות שלאו דווקא מצביעות על יכולת ההחזר העתידית או רמת הסיכון של החברה המגייסת.

אראל מרגלית: אתה יודע, לא שומרים על – – –

יעקב ליצמן: יש לציין שלאותו בעל שליטה עשויות להיות מספר חברות השונות במהותן זו מזו.

יעקב ליצמן: אני בטוח, מיקי, שהבנת את התשובה מצוין.

אראל מרגלית: אני יכול לומר – – – יותר אג"חים – – – אחת אחרי השנייה בלי הגנה, ובלי שהציבור מבין, כי זה נורא במודה – – – ואנשים הולכים להפסיד שם הרבה כסף.

אראל מרגלית: וזה – – –

יעקב ליצמן: – – – זה לא דבר חדש.

אראל מרגלית: אבל שומר הסף לא מתריע מפני כלים שהם בלתי מתקבלים על הדעת.

יעקב ליצמן: אני יודע דבר אחד, ואני זוכר שאותו דבר – אראל, אתה העלית את זה גם בוועדת הכספים.

יעקב ליצמן: אני זוכר את זה.

אראל מרגלית: תראה מה קורה ב"צים".

אראל מרגלית: ב"צים" הם מחזירים כסף לחברה ציבורית, וחברת-האחות שלהם – – – עשתה מיליארד וחצי – – –

יעקב ליצמן: אוקיי, אני מבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יעקב ליצמן: אני, ברשותכם, רוצה דבר תורה.

יעקב ליצמן: אפשר?

יעקב ליצמן: אפשר?

מרב מיכאלי: אדוני, הוא לא עבר את העשר דקות?

יעקב ליצמן: לא, לא עברתי עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': הוא מוגבל לעשר דקות, אבל הוא עדיין לא עבר אותן.

בצלאל סמוטריץ': הוא יכול לומר דבר תורה נפלא בדקות שנשארו לו, כי אנחנו לא מפעילים שעון לשרים, אנחנו מסתכלים בשעון שמולנו.

בצלאל סמוטריץ': כך מקובל.

יעקב ליצמן: אני אשאל אותך שאלה.

יעקב ליצמן: תגידי, בפרשת השבוע כתוב שה' הבטיח לאברהם את הארץ.

יעקב ליצמן: הוא שאל אותו: "במה אדע כי אירשנה?" הוא שאל אותו: מה, איך אני יודע שהנכדים שלי באמת יירשו את הארץ?

יעקב ליצמן: באותה פרשה, בשני פסוקים, ה' הבטיח לו ילדים.

יעקב ליצמן: אז רש"י אומר: כאן הוא לא שאל "במה אדע שיהיו לי ילדים?

יעקב ליצמן: " למה?

יעקב ליצמן: מה ההבדל בין ילדים, שהוא לא שאל אותו כלום על זה, הוא סמך עליו, אך בהבטחת הארץ הוא אמר "במה אדע כי אירשנה?" אגיד לכם מה שאני חשבתי.

יעקב ליצמן: אני יודע שאתם בטח תחלקו על זה, אבל אני אגיד את זה; לא מפחד להגיד את זה.

יעקב ליצמן: ילדים – הוא סמך על ה', מה שה' הבטיח לו שזה יהיה – הוא סמך עליו; הוא הבטיח לו ילדים – יהיה.

יעקב ליצמן: הארץ – הוא ראה – אברהם אבינו הרי ראה מה שיהיה עד סוף כל הדורות, כך כתוב.

יעקב ליצמן: הוא ראה שפעם יחזרו לחלק מהארץ או לא יחזרו; חלקם יגידו להחזיר וחלקם יגידו לא להחזיר.

יעקב ליצמן: אז אברהם אבינו שאל את ה': "במה אדע כי אירשנה?

יעקב ליצמן: " במה אני יודע שבאמת הארץ תישאר ליהודים?

יעקב ליצמן: זה לא אומר לגבי ההשקפה הפוליטית, כי אף אחד כאן באולם הזה לא יודע אם אני ימין או שמאל.

יעקב ליצמן: אף אחד לא יודע, מעולם לא התבטאתי: ימין או שמאל.

יעקב ליצמן: אז זה דבר אחד.

יעקב ליצמן: אפשר עוד אחד?

בצלאל סמוטריץ': עוד שתי דקות.

יעקב ליצמן: שתי דקות יש לי.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז עוד אחד.

יעקב ליצמן: תגיד לי, דוד ביטן; דוד, עוד שתי דקות.

אראל מרגלית: תגיד גם מה הוא אמר ללוט כשלוט רצה – – –

מיקי לוי: אנחנו מצביעים אתכם.

אראל מרגלית: מה הוא אמר ללוט.

יעקב ליצמן: שמה?

אראל מרגלית: אם תימין אני אשמיל, ואם תשמיל אני אימין.

יעקב ליצמן: אתה יודע למה?

יעקב ליצמן: יש משהו מעניין מאוד.

יעקב ליצמן: היה ריב בין רועי לוט לרועי אברהם.

יעקב ליצמן: איך התורה ממשיכה?

יעקב ליצמן: מה אברהם טוען?

יעקב ליצמן: למה תהיה המריבה בינינו?

יעקב ליצמן: הם לא רבו, רק הרועים רבו.

יעקב ליצמן: אז קודם כול, אם העוזרים רבים, תדע מייד – הראשים גם רבים.

יעקב ליצמן: זה הכלל, זה דבר אחד.

יעקב ליצמן: בזה אני אסיים את דברי.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': המציע, חבר הכנסת מיקי לוי, במשך שלוש דקות נוספות שעומדות לרשותו לנסות לשכנע אותנו בכל זאת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, מכובדי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני שר הבריאות, האמת היא – זאת תשובה אומללה, ואני לא רוצה להרוג את השליח, כי אין זה עניינך.

מיקי לוי: לא אתה היית צריך.

מיקי לוי: אבל תשובה אומללה כגון זו לא שמעתי מחיי.

בצלאל סמוטריץ': עד כדי כך?

מיקי לוי: ממש.

מיקי לוי: אומלל.

מיקי לוי: מה עניין ועדת ההשקעות?

מיקי לוי: מישהו הזכיר את ועדת ההשקעות?

מיקי לוי: אני ביקשתי שוועדת ההשקעות תתערב?

מיקי לוי: לא אמרתי דבר וחצי דבר כנגד המוסדיים, הם הרי מחזיקים את הכסף והם צריכים להלוות אותו לאותם גופים שצריכים להניע את הכלכלה.

מיקי לוי: לא ביקשתי בהצעת החוק שלי למנוע את הלוואת הכסף.

מיקי לוי: הרי המוסדיים, הם באמת מחזיקים את כספי הציבור.

מיקי לוי: העניין הוא מול התספורות שמבצעים בעלי ההון וההפסד שהם גורמים לציבור.

מיקי לוי: היעלה על הדעת שבעל הון מחזיק קונצרן, כמה חברות – ויש לנו דוגמאות חיות בכלכלה הישראלית – ולווה כספים מהמוסדיים בעבור אחת החברות שלו – אלה הכספים ששלחו אותנו לכאן – ואותו אחד, בהסדר החוב, גורם הפסד לציבור עצמו, אבל מהחברות האחרות שלו הוא מושך דיבידנד כדי להרוויח?

מיקי לוי: למה לא ייקח את הדיבידנד מהחברות המרוויחות ויחזיר לציבור?

מיקי לוי: למה לאפשר לו לרוץ לעשות תספורת?

מיקי לוי: מה ביקשתי?

מיקי לוי: לאפשר בחוק, לחייב אותו לקחת כסף מהחברות האחרות, המרוויחות, ולא למשוך דיבידנד.

מיקי לוי: זה כל מה שביקשתי.

מיקי לוי: אבל אם המשפט הזה הוא חוסר הבנה כלכלי ומדברים אתי על ועדת ההשקעות באוצר – אני מכיר אותה היטב – והמפקחת על שוק ההון, מה עניין שמיטה להר-סיני?

מיקי לוי: את המשפט הזה אתה מבין, אדוני השר.

מיקי לוי: אבל עוד הפעם, הטענות הן לא אליך.

מיקי לוי: אני לא רוצה להרוג את השליח, אלא את מי שכתב את השטות הזו בתשובה שהבאתם לכאן.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, נא תפסו את מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלה על השקעות בחברה שערכה הסדר חוב), התשע"ה–2015.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37

בצלאל סמוטריץ': נמנעים – אין

בצלאל סמוטריץ': חברי בעמדה הטכנית, לוח ההצבעה אצל חברת הכנסת קארין אלהרר כנראה תקול.

בצלאל סמוטריץ': מה ביקשה חברתי להצביע?

בצלאל סמוטריץ': בעד.

בצלאל סמוטריץ': אז יש לנו 38 תומכים, כולל קולה של חברת הכנסת קארין אלהרר, 49 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה וירדה מסדר-היום שלנו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא רלוונטי עכשיו אחרי ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, מספיק עם הנוהג הזה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2981/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הגבלת דמי ניהול לעמית שסיים את עבודתו), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכאלי תנמק את הצעתה במשך עשר דקות תמימות שיעמדו לרשותה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מעמידים לך את מכסת הדקות במלואה.

בצלאל סמוטריץ': אין צבירת ימי מחלה פה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, אני מציגה בפניכם ובפניכן הצעת חוק שעל פניו היא נדמית לי מתבקשת ממש.

מרב מיכאלי: פשוטה, הגיונית, ראויה.

מרב מיכאלי: לראיה, עוד 74 חברות וחברי כנסת חשבו כמוני וחתמו על ההצעה הזאת.

מרב מיכאלי: למרות זאת, הממשלה, שלפחות חצי מהחותמות והחותמים כאן הם מהקואליציה שלה, בחרה להתנגד לה.

מרב מיכאלי: גם ההצעה הזאת עוסקת בפנסיה שלנו, וכמו שכולן יודעות ויודעים, הפנסיה היא היום בעיה קשה וחמורה.

מרב מיכאלי: הפנסיה היום הולכת ומידלדלת, ורובנו המכריע לא נזכה לפנסיה שממנה נוכל באמת להתקיים כמו שצריך.

מרב מיכאלי: אחד המרכיבים – רק אחד מהם, אבל אחד המרכיבים במה תהיה שווה הפנסיה שלנו, כמה כסף ייצבר בה וכמה באמת נוכל להתקיים ממנה, אחד המרכיבים האלה הוא דמי הניהול: כמה מתוך הכסף שאנחנו מפקידות ומפקידים בפנסיה ונצבר בה, הולך לחברה שמנהלת את זה – בשביל מה שזה לא יהיה.

מרב מיכאלי: ומן הידועות הוא שדמי הניהול הם גבוהים מדי; הם מנצלים לרעה את חוסר הידע, את חוסר ההבנה והרבה פעמים את חוסר היכולת של חוסכות וחוסכים לעבור בין קרנות, בין קופות וכו'.

מרב מיכאלי: מלכתחילה דמי הניהול הם סוגיה – סוגיה של ניצול לרעה של חוסר הניידות של החוסכות והחוסכים.

מרב מיכאלי: ובכן, באה הצעת החוק הזאת ואומרת דבר כל כך פשוט: כשמישהו או מישהי חוסכת לפנסיה מתוך מקום העבודה – בדרך כלל מקום העבודה עושה את העסקה עם החברה שמבטחת וחוסכת לפנסיה, ככה שהסיכוי שדמי הניהול נמוכים יותר הם גבוהים, כי יש חברה גדולה, יש מעסיק עם עובדות ועובדים רבים שמנהל את הפנסיה, אז דמי הניהול סביר שהם הוגנים יותר.

מרב מיכאלי: ובכן, באה הצעת החוק ואומרת: במשך השנה הראשונה אחרי שהאדם עזב מקום עבודה לא תוכל החברה להעלות לו את דמי ניהול הפנסיה למשך השנה או עד שלושה חודשים מרגע תחילת עבודתו במקום עבודה חדש.

מרב מיכאלי: מה הרציונל?

מרב מיכאלי: הרציונל הוא להגן על עובד, עובדת, על חוסך או חוסכת, שבתקופה שבה הם לא מקבלים שכר, ולכן הם מראש באיזה מצב כלכלי פגיע יותר; לא יהיה אפשר לנצל את המצב הזה לרעה ולעשות את מה שלצערי קרנות רבות עושות – להקפיץ מייד את דמי הניהול לדמי ניהול גבוהים בהרבה ממה שהיה לו במקום העבודה שלו.

מרב מיכאלי: ובכן, חברות וחברים, הממשלה מתנגדת להצעת החוק הכל-כך סבירה ומתבקשת הזאת.

מרב מיכאלי: הממשלה מתנגדת להצעה, שחתומות וחתומים עליה תמר זנדברג, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', אילן גילאון, זהבה גלאון, ישראל אייכלר, מנחם אליעזר מוזס, אורי מקלב, יו"ר ועדת הכספים משה גפני, עודד פורר, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס, אביגדור ליברמן, כשהיה עוד חבר כנסת ועדיין לא שר ויכול היה לחתום על חוקים, יגאל גואטה, יעקב מרגי, שולי מועלם-רפאלי, מוטי יוגב, יו"ר ועדת החוקה ניסן סלומינסקי, אכרם חסון, מירב בן ארי, רועי פולקמן, אלי כהן – כולם מסיעתו של שר האוצר, שלא זאת בלבד שלא יבוא בעצמו להשיב על הצעת החוק, אלא גם סגנו לא יבוא להצעת החוק, כי פנסיה זה כנראה לא מספיק חשוב – יפעת שאשא ביטון – מאותה מפלגה, טלי פלוסקוב, רחל עזריה, מייקל אורן בטרם היה סגן שר, אלי אלאלוף – יו"ר ועדת העבודה והרווחה, אלעזר שטרן, מיקי לוי, עליזה לביא, חברתי קארין אלהרר, חיים ילין, עפר שלח, יעקב פרי, מאיר כהן, יעל גרמן, עבדאללה אבו מערוף, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין, דב חנין, יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה עאידה תומא סלימאן, יעל כהן-פארן, יוסי יונה, איל בן ראובן, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, נחמן שי, מיכל בירן, איתן ברושי, זוהיר בהלול, יואל חסון, רויטל סויד, מיקי רוזנטל, אראל מרגלית, פרופסור מנו טרכטנברג, איש הכלכלה הנודע בעל השם העולמי וההבנה המאוד-עמוקה בכלכלה, אראל מרגלית – מבין גדול בכלכלה עם הישגים בזכות עצמו, יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, איציק שמולי, סתיו שפיר, שלי יחימוביץ, שרן השכל, אורן אסף חזן, נורית קורן, אברהם נגוסה, אבי דיכטר – יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, נאוה בוקר, ענת ברקו, מכלוף מיקי זוהר, יושב-ראש ועדת הכנסת יואב קיש, יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, ו-חברות וחברים, יושב-ראש הקואליציה הקודם, היום השר, צחי הנגבי.

מרב מיכאלי: כולם חתומות וחתומים על החוק הזה, שאומר את הדבר הפשוט: הגנה על עובד, עובדת, חוסך, חוסכת – בשנה שבה היא עזבה את מקום העבודה, לא להעלות לה את דמי הניהול.

מרב מיכאלי: זה הכול.

מרב מיכאלי: עכשיו, הסבירה לי הממונה על הביטוח, שאני ממש מעריכה אותה, מאוד מאוד – באמת, הערכה רבה ביותר.

מרב מיכאלי: דורית סלינגר, אישה רבת הישגים – –

חיים כץ: אני לא.

מרב מיכאלי: אתה לא מעריך אותה.

מרב מיכאלי: אין לי אלא להצטער, אם כך, שאתה בממשלה שמינתה אותה, אבל אני אישית מעריכה אותה.

מרב מיכאלי: – – והיא הסבירה לי באמת הסבר מנומק ותקיף מדוע יש לחוסכות ולחוסכים אופציות לעבור – במקרה שמעלים להם את דמי הניהול – לעבור לברירת מחדל, ששם דמי הניהול הם אפס.

מרב מיכאלי: אבל אני שואלת אתכן, חברות וחברים: כמה מאתנו עוברות ועוברים בהתנדבות קופת פנסיה?

בצלאל סמוטריץ': – – –

מרב מיכאלי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: אנחנו – באמת, מי מבין בזה?

מרב מיכאלי: זה מפחיד, זה מלחיץ, זה כתוב בשפה שאנחנו לא מבינות ומבינים.

מרב מיכאלי: לא בטוח שאנחנו יודעים לקרוא בכלל איפה כתובים דמי הניהול ומה גובהם.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: לכם יש הפחדים שלכם, לנו יש הפחדים שלנו.

מרב מיכאלי: הכול בסדר, כולנו מפחדות ומפחדים מסוג הדבר הזה.

מרב מיכאלי: זה מדבר כלכלה, זה מדבר פיננסים, זה מדבר מספרים, זה לא נגיש – מי מאתנו יודעת בכלל לחשוב על זה?

מרב מיכאלי: ובטח ובטח אם עזבת מקום עבודה, לא חשוב אם התפטרת או פוטרת – זה מה שתזכור לחשוב עליו ולטפל בו, להעביר את הקופה של הפנסיה לברירת המחדל עם אפס דמי ניהול?

מרב מיכאלי: זאת תשובה כל כך כל כך לא ראויה.

מרב מיכאלי: עכשיו, אומרת לי עוד, המפקחת על הביטוח; היא אומרת לי: הרי חברות הביטוח ירצו – אם נטיל עליהן כזאת מגבלה, ירצו לפצות את עצמן.

מרב מיכאלי: מה הן יעשו?

מרב מיכאלי: הן יעלו את האחוז של מה שהן גובות על הצבירה עצמה, ואת זה הן יעשו לכולן ולכולם.

מרב מיכאלי: עכשיו, בואו, אפשר לחשוב – אנחנו יודעות – חברות שהן חזירות – ונגיד: לא כל החברות חזירות, ולא תמיד, ולא כולן, אבל חברות שהן חזירות ייקחו כמה שהן יכולות יותר, עם ההגבלות או בלי ההגבלות – או יותר נכון בלי ההגבלות, כי כשיש הגבלה הן לא יכולות לקחת יותר.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני בשום פנים לא מבין את הטיעון.

בצלאל סמוטריץ': הרי לשיטתה, אם יעלו את הניהול מהצבירה אנשים יעברו קופה.

בצלאל סמוטריץ': הרי לשיטתם הם לא יעברו.

מרב מיכאלי: יפה דרש היושב-ראש ואמר: לשיטתה, אם יעלו את האחוז שלוקחים על הצבירה, אז אנשים יעברו קופה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אתה אומר: אדרבה ואדרבה, אם את מאמינה בתחרות, אז התחרות הייתה צריכה לעבוד גם כאן.

מרב מיכאלי: צודק אדוני היושב-ראש, ניכר ששנים של לימודי תורה וגמרא – מוחך המפולפל באמת יצא מהם נשכר מאוד, ותודה לך על ההערה הזאת.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות ומדברים פה על דבר נורא פשוט ובסיסי: הגנה על עובדות ועובדים, חוסכות וחוסכים, ברגע הפגיע הזה, שעזבת את העבודה.

מרב מיכאלי: לא לנצח – או לשנה הראשונה או עד שלושה חודשים ראשונים במקום העבודה החדש.

מרב מיכאלי: נורא בסיסי, נורא טריוויאלי, לא עולה כסף למדינה.

מרב מיכאלי: ממש לא ברור לי למה משרד האוצר מסרב לתמוך בהצעה הזאת.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': משיב בשם הממשלה, בשם שר האוצר – השר המקשר יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': הדגשתי שאדוני משיב בשם שר האוצר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת – חברת הכנסת מיכאלי, אני חושב שאמרת כאן, בהצגת הצעת החוק, דברים שלי, כמי שלא מופקד על התחום הזה ולא בקי בו לעומקו, לפחות נשמעים כאלה שראוי לבחון אותם לעומק.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

בצלאל סמוטריץ': רק, אדוני השר, על-פי התקנון.

בצלאל סמוטריץ': אם אדוני רוצה להגיע להסכמה על תשובה והצבעה במועד אחר, אז אדוני לא יוכל להשיב כרגע.

בצלאל סמוטריץ': אז תסכמו את זה.

בצלאל סמוטריץ': אם אדוני ישיב, אנחנו ניאלץ לקיים הצבעה על-פי התקנון.

בצלאל סמוטריץ': אז אני יכול לאשר לאדוני, אף שהוא כבר עלה, אבל אז – – –

יריב לוין: אה, מאה אחוז.

יריב לוין: אז, חברת הכנסת מיכאלי, אני רוצה להציע שנחכה שבוע, שהפרוטוקול יועבר לעיונם של שר האוצר וסגן שר האוצר, ואולי על בסיס הדברים האלה אפשר יהיה להגיע לאיזושהי הבנה שתאפשר לזה להתקדם.

מרב מיכאלי: אדוני יעשה כמיטב יכולתו – – –

יריב לוין: כן, מאחר שביום ראשון לא יכולתי להשתתף בוועדת שרים לענייני חקיקה גם לא הייתי בדיון שהיה, כך שאני לא יכול אפילו להתייחס לעמדה שהייתה, ומדוע היא נקבעה כך ולא עמדה אחרת.

יריב לוין: יכול להיות שיש לזה נימוקים מקצועיים של האוצר.

יריב לוין: אני מציע שנחכה עוד שבוע ונשמע אותם, אין הרבה מה להפסיד בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': אז, חברים, בהתאם להסכמה בין השר בשם הממשלה לבין חברת הכנסת המציעה, אנחנו מגדירים כרגע: תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא קובע מועדים, אתם תסכמו ביניכם.

יריב לוין: נודיע בשבוע הבא.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2991/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום, הצעת החוק האחרונה שעל שולחננו להיום: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – העדפה בקבלה למוסדות להשכלה גבוהה לשכבות מצוקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יונה יוכל לנמק את הצעתו במשך עשר דקות שיעמדו לרשותו.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יוסי יונה: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק, הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון).

יוסי יונה: אני רוצה, ברשותכם – – –

בצלאל סמוטריץ': עליזה, חברי הכנסת, אי-אפשר ככה לנהל דיון.

בצלאל סמוטריץ': במחילה.

יוסי יונה: תזכור את ההפרעות אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': הכול בסדר.

יוסי יונה: הכול בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אם יחסר לך זמן, נוסיף לך.

יוסי יונה: יופי, תודה.

יוסי יונה: אם כן, הצעת החוק מאוד פשוטה, שני סעיפים בלבד, ואומרת את הדבר הבא: מוסד מוכר יקצה בכל מסלול לתואר בוגר לפחות 10% מן המקומות למועמדים מאזורי עדיפות לפי אמות מידה חברתיות-כלכליות.

יוסי יונה: לעניין זה, אזורי עדיפות: הפריפריה החברתית והפריפריה החברתית-גיאוגרפית, והיא בעצם תובעת – או מאפשרת לשר החינוך לקבוע את התנאים, את הכללים, לביצוע הסעיף הזה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, מן הסתם אתה וכולנו פה יודעים שהחברה הישראלית מתאפיינת בפערים כלכליים מהגדולים ביותר בעולם המערבי.

יוסי יונה: היא מאופיינת בשיעורי העוני הגדולים ביותר בעולם המערבי.

יוסי יונה: קברניטי המשק, ראש הממשלה, שר האוצר ושרים בכירים אחרים נוהגים מדי פעם להתפאר ולהתגאות בנתונים, בממצאים, שנוגעים לחוסנה של הכלכלה הישראלית, וודאי שאני מצטרף לשמחתם.

יוסי יונה: שמחתם – שמחתי.

יוסי יונה: אכן יש לנו כלכלה, יש לנו משק מאוד מאוד איתן ומאוד חזק.

יוסי יונה: אבל, כפי שאמרתי פעמים רבות בעבר, הם לא אוהבים לעסוק בשאלה כיצד העושר של המפעל הזה מתחלק בין אזרחיות ואזרחי המדינה.

יוסי יונה: כלומר, אנחנו יכולים על דרך האנלוגיה לומר שהמפעל מאוד מאוד חזק, וחלק ניכר מעובדיו ועובדותיו נאנקים תחת תנאים כלכליים קשים מאוד.

יוסי יונה: דבר נוסף, אדוני היושב-ראש, אנחנו גם יודעים את העובדות הבאות – שקיימת הלימה גדולה מאוד מאוד בין השכלתה של אישה, של גבר בחברה ישראלית, לבין היכולות הכלכליות העומדות לרשותו, או אם תרצו שעומדות לרשות הוריו, שגם אצלם קיימת ההתאמה המאוד גדולה בין המצב הסוציו-אקונומי לבין השכלתם.

יוסי יונה: הממצאים האחרונים, מלפני כשבוע, מלמדים על כך שההוצאה הפרטית לחינוך הולכת וגדלה, וכיום היא עומדת על כ-5 מיליארד שקלים.

יוסי יונה: כלומר, ההורים מתבקשים לממן את הלימודים של ילדיהם.

יוסי יונה: המדינה הולכת ונסוגה מהמחויבות שלה לממן את שירותי החינוך של ילדות וילדי ישראל ומפילה אחריות הולכת וגדלה על ההורים.

יוסי יונה: דרך אגב, אנחנו רואים את התופעה הזאת קיימת כמעט בכל אחד מהתחומים החברתיים השונים, בין אם זה בתחום הבריאות, בתחום הרווחה ועוד כהנה וכהנה.

יוסי יונה: כפי שאמרתי, אם כן, קיימת הלימה.

יוסי יונה: תגידו לי מה השכלתו של האדם ואומר לכם מה היא הכנסתו באופן סטטיסטי.

יוסי יונה: ודאי שיש רבים שאין להם השכלה והם עשירים כקורח, ויש המון אנשים משכילים שהם עניים מרודים.

יוסי יונה: גם מזה וגם מזה קיים.

יוסי יונה: אבל עדיין קיימת הלימה גדולה מאוד.

יוסי יונה: לפני שלושה עשורים ההזדמנויות להשכלה גבוהה היו מצומצמות מאוד מאוד.

יוסי יונה: אפשר לומר לזכותו של שר החינוך בזמנו, אמנון רובינשטיין, שיזם ועשה את מהפכת המכללות, שהביאה לגידול דרמטי במספר התלמידים שזוכים להשכלה גבוהה בישראל.

יוסי יונה: ועדיין.

יוסי יונה: עדיין אנחנו רואים שלמול עינינו גם הולכת ומתהווה לה איזו הייררכיה בין האוניברסיטאות לבין המכללות.

יוסי יונה: זאת אומרת, הייררכיה במובן הבא – אדוני יושב-ראש ועדת החינוך יעקב מרגי, אתה מודע לעובדות שאני מציג כאן בפני באי הבית, שגם שם – – –

יעקב מרגי: הלוואי שיכולתי להצביע בעד.

יוסי יונה: סליחה?

יעקב מרגי: הלוואי שיכולתי להצביע בעד.

יוסי יונה: הלוואי שיכולת להצביע בעד.

יוסי יונה: אני יודע.

יוסי יונה: אני מודע לחלוטין לאילוצים שעומדים בפניך.

יוסי יונה: ואני רוצה גם לציין, משום שאתה כבר העלית את הנקודה הזאת, שעל הצעת החוק שאני מביא בפניכם חתומים חברות וחברי הכנסת מסיעות שונות, וגם מסיעתך, חבר הכנסת מרגי, ואפילו חתימתך על הצעת החוק הזאת.

יוסי יונה: ובכל אופן, כפי שאמרתי, גם הברכה הזאת שבכינונן של המכללות והגידול המרשים מאוד והדרמטי במספר הסטודנטים או במספר הצעירים והצעירות מכלל אזרחי ישראל שזוכים להשכלה גבוהה, עדיין קיימת הייררכיה, עדיין קיימת חלוקה נוקשה מאוד מאוד באשר למי מגיע להיכן: מי מגיע למכללות ומי מגיע לאוניברסיטאות.

יוסי יונה: לפני כשבוע פרסם המרכז למחקר ולמידע של הכנסת ממצאים שהייתי מכנה אותם "מטרידים מאוד מאוד", חברות וחברי הכנסת יקרים, מטרידים מאוד מאוד באשר להזדמנויות בשדה החינוך, כפי שאנחנו מחלקים אותן, כפי שאנחנו מפענחים אותן, על-פי המצב הסוציו-אקונומי.

יוסי יונה: כולנו מכירים את החלוקה של החברה הישראלית לאשכולות מ-1 ועד 10.

יוסי יונה: המחקר שנעשה על-ידי המרכז למחקר ולמידע של הכנסת נותן לנו תמונה מדאיגה למדי, חברות וחברי הכנסת, ואני רוצה להציג אותה בפניכם, את חלקה לפחות.

יוסי יונה: חשבו, לדוגמה, על תחום הרפואה.

יוסי יונה: אשכולות 1–4, כמה סטודנטים מהאשכולות הללו, מהמצב הסוציו-אקונומי הנמוך ביותר, מגיעים ללימודי רפואה?

יוסי יונה: 0.4% למול 3% מאשכולות 7–10.

יוסי יונה: זאת אומרת, הייצוג בלימודי הרפואה של האשכולות 7–10 עומד על פי-שישה.

יוסי יונה: אותו דבר גם בתחום המשפטים.

יוסי יונה: בעוד שבאשכולות 1–4 יש לנו 0.3%, הרי ב-7–10 זה עומד על 2%.

יוסי יונה: תעשו שוב את החשבון, שוב, חברי הכנסת, חברות הכנסת, אנחנו מדברים שוב על יחס של פי-שישה.

יוסי יונה: תחשבו על משפטים במכללות.

יוסי יונה: עד כאן דיברנו על משפטים באוניברסיטאות.

יוסי יונה: משפטים במכללות – 1–4 – 1.8%.

יוסי יונה: אשכולות 7–10 במכללות עומד על 8%.

יוסי יונה: 8% למול 1.8%.

יוסי יונה: יותר מפי-שישה.

יוסי יונה: ודאי גם בתחום האדריכלות.

יוסי יונה: בעוד ש-1–4 – 2%, הרי באשכולות 7–10 אנחנו מדברים על 14%.

יוסי יונה: כלומר, פי-שבעה.

יוסי יונה: במדעי המחשב – היכן אראל מרגלית שמביא לנו את הבשורה הזאת של הסייבר?

יוסי יונה: והיכן ראש הממשלה שמדבר על כך שהפכנו להיות מעצמה בין-לאומית בתחום המחשוב?

יוסי יונה: גם הוא לא ירצה ולא ישׂישׂ לספר לנו על הפערים הקיימים בתחום הזה.

יוסי יונה: אז הנה, רבותי, בעוד ששיעור הסטודנטים מאשכולות 1–4 במדעי המחשב באוניברסיטאות עומד על 1.4%, הרי שבאשכולות 7–10 הוא עומד על 6.6%; פי-שישה.

יוסי יונה: גם כך הפער מתקיים במכללות.

יוסי יונה: בעוד שהסטודנטים הבאים, בתחומי המחשב, מאשכולות 1–4 עומד על 1.2%, הרי שבאשכולות מ-7 עד 10 אחוז הסטודנטים עומד על 4.5% – פי-חמישה.

יוסי יונה: הצעת החוק הזאת שאני מציג בפניכם – יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, אתה מחייך, ואני מתאר לעצמי שאתה הולך לתמוך בכל כוחך בהצעת החוק הזאת; או לא, אני לא יודע – – –

עודד פורר: כולל מי ששירת בצבא?

יוסי יונה: סליחה?

עודד פורר: השירות הצבאי גם – – –

יוסי יונה: מה קשור עכשיו השירות הצבאי?

יוסי יונה: אנחנו מדברים על אנשים ולאיזה אשכולות הם משתייכים.

עודד פורר: – – – מי ששירת בצבא.

קריאה: מה הקשר?

יוסי יונה: עודד – – –

עודד פורר: מי שלא שירת בצבא בכלל – – –

יוסי יונה: עודד, בוא אומר לך: על פניו, אני לא יודע מה הרלוונטיות של ההערה שלך לדיון שלנו.

יוסי יונה: יכול להיות שהיא רלוונטית, אבל אני אשמח לברר אותה אתך בהמשך.

יוסי יונה: אני לא יודע עד כמה היא רלוונטית.

יוסי יונה: בכל אופן, האוניברסיטאות – – –

בצלאל סמוטריץ': רק משפט סיכום, חבר הכנסת יונה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יוסי יונה: ברשותך – – –

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות אדוני קיבל.

יוסי יונה: ברשותך, האוניברסיטאות, ואני מבין את עמדתן, הן חושבות שזו תהיה התערבות די בוטה באוטונומיה שלהן.

יוסי יונה: אני מבין את העמדה הזאת, לכן אני לא בהכרח בא ואומר: הבה ונחייב אותן, אבל אנחנו יכולים להוביל מהלך.

יוסי יונה: שר החינוך בנט, שביקר זה עתה בדימונה – –

בצלאל סמוטריץ': יונה, בבקשה משפט סיכום.

יוסי יונה: – – ואמר: אנחנו מעלים את דימונה על ראש שמחתנו, בבקשה, הבה נעלה את דימונה על ראש שמחתנו, ויישובים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יוסי יונה: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: ניתן לעשות זאת באמצעות תמריצים לאוניברסיטאות שמעניקות העדפה לתלמידים ותלמידות, סטודנטיות וסטודנטים הבאים מהאוכלוסיות המוחלשות של החברה הישראלית.

יוסי יונה: אני מבקש מכם, חברות וחברי הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת יוסי יונה.

בצלאל סמוטריץ': משיב על הצעת החוק בשם הממשלה סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע, הצעת החוק שבנדון, שהעלה אותה כאן חבר הכנסת יוסי יונה ואליו מצטרפת רשימה נכבדה של חברי כנסת, היא הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – העדפה בקבלה למוסדות להשכלה גבוהה לשכבות המצוקה).

מאיר פרוש: היא נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום 6 בנובמבר 2016, וועדת השרים החליטה לדחות את ההצעה.

מאיר פרוש: אני אבקש קודם כול לפרט ולהרחיב מהי הצעת החוק מנקודת המבט שאני צריך להציג אותה.

מאיר פרוש: הצעת החוק מבקשת להוסיף בסעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958, הוראה שלפיה כל מוסד יהיה מחויב להקצות בכל מסלול לתואר בוגר לפחות 10% מהמקומות למועמדים מאזורי עדיפות – פריפריה חברתית או גיאוגרפית – לפי אמות מידה חברתיות-כלכליות.

מאיר פרוש: מדברי ההסבר להצעת החוק עולה כי מטרת החוק היא להסיר חסמים העומדים בפני תושבי הפריפריה בבואם להתקבל למוסדות להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: אכן, מטרת החוק היא חשובה וראויה, אך עם זאת אנו סבורים כי אין צורך לקדם את הדבר באמצעות חקיקה, מהמטעמים הבאים: ראשית, הנושא מטופל מזה שנים רבות – ואני ארחיב תכף על כך – הנושא מטופל מזה שנים רבות על-ידי מל"ג וות"ת ונמצא על סדר-היום גם בזמן הזה, גם בעת הזאת.

מאיר פרוש: בעשורים האחרונים ביצעו מל"ג וות"ת שורה של פעולות על מנת להרחיב את הנגישות להשכלה הגבוהה למועמדים מהפריפריה החברתית והגיאוגרפית, והפעולות האלה נשאו פרי ויש גם תוצאות מעודדות.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים תשע"ו, חבר הכנסת יונה, כ־24% מהסטודנטים לתואר ראשון למדו במוסדות הלימוד הקיימים במחוזות הצפון והדרום – 9.7% במחוז הצפון ויותר מ־14% במחוז הדרום – לעומת 9% שלמדו במחוז הדרום בלבד בשנת תש"ן.

מאיר פרוש: אגב, אני חייב לומר גם שחלק מהנתונים האלה שאמרתי ואני אומר בהמשך, הצגתי גם בשבוע שעבר במסגרת הצעה דחופה לסדר-היום שהוגשה על-ידי חברי הכנסת יגאל גואטה וטלב אבו עראר בנושא פערים בין סטודנטים במרכז לסטודנטים בפריפריה בתחום ההשכלה הגבוהה.

מאיר פרוש: השינוי המשמעותי הזה במפת ההשכלה הגבוהה של ישראל שהתרחש בשני העשורים האחרונים, לא היה מתאפשר אלמלא הפניית המשאבים התקציביים שנדרשו לכך אל שני מחוזות הפריפריה שהזכרתי.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין כ׳ למרות ההאטה הקיימת במערכת ההשכלה הגבוהה בשנים האחרונות, מספר הלומדים במחוז הצפון גדל כמעט פי-שלושה בהשוואה לתחילת העשור הקודם – פי-שלושה בהשוואה לתחילת העשור הקודם – בעיקר כפועל יוצא של הרחבת התוכניות הקיימות במכללות האקדמיות בצפון ופתיחת תוכניות לימודים חדשות.

מאיר פרוש: חבר הכנסת יונה, מעבר לתקצוב ופיתוח מערך המכללות האקדמיות בפריפריה והאוניברסיטה הפתוחה, במסגרת התוכנית הרב-שנתית מקצה ות"ת תקציבים ישירים נוספים לקידום מוסדות וסטודנטים מהפריפריה.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין את הדוגמאות הבאות: תוכנית "הישגים", זו תוכנית המיועדת להנגשת ההשכלה הגבוהה לצעירים מיישובי הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, ובמסגרתה ניתן ייעוץ והכוון ללימודים אקדמיים על-ידי רכזים ייעודיים לנושא.

מאיר פרוש: נוסף על כך, החל משנת תשע"ו פועלת התוכנית "הישגים להיי-טק", המיועדת לעידוד ותמיכה בצעירים מהפריפריה בלימודי הנדסה ומדעים במוסדות האקדמיים המובילים בישראל.

מאיר פרוש: עדיפות בהקצאת מכסות סטודנטים למוסדות בפריפריה ניתנה הן במהלך החומש האחרון והן לחמש השנים הקרובות, על מנת לסייע בהתפתחות האקדמית והכלכלית של מכללות אלה.

מאיר פרוש: מעבר לכך, קיימת גם תמיכה משמעותית לליווי סטודנטים ממעמד סוציו-אקונומי נמוך במכללות ולמכללות בפריפריה לשם צמצום נשירה ורכישת תואר איכותי.

מאיר פרוש: אני מבקש גם לציין כי מודל זה מתואם עם התאחדות הסטודנטים הארצית.

מאיר פרוש: ישנה גם קרן הסיוע – ואני שכחתי לפרט, ועשיתי את זה בשבוע שעבר בהרחבה – ובניית מעונות סטודנטים באזור הפריפריה.

מאיר פרוש: על כל פנים, לסיכום הדברים, יש השקעה עצומה של הממשלה, ורואים גם תוצאות בשטח בעניין הזה.

מאיר פרוש: ומאחר שהדבר הזה מקבל ביטוי ויש גם תוצאות טובות, אני מבקש מחברי הכנסת לדחות את הבקשה, בעצם לכפות לפי החוק על המועצה להשכלה גבוהה לפעול כך, כי זה לא נהוג להתנהג כך עם המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: תודה, חברים.

מאיר פרוש: אני מבקש להוריד את הצעת החוק, להתנגד לה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לסגן השר.

בצלאל סמוטריץ': המציע, חבר הכנסת יוסי יונה, מבקש את שלוש דקותיו כדי לנסות ולשכנע אותנו בכל זאת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': פרופסור יוסי יונה, לרשותך שלוש דקות.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, בוא נאמר כך: אני די משוכנע שלא יעלה בידי לשכנע אתכם, לשנות את עמדתה של הקואליציה ולהצביע בעד החוק הזה.

יוסי יונה: אבל אני רוצה לומר כמה דברים לגבי התהליך, של בוא נאמר, היעדר הזדמנות אפילו לשכנע.

יוסי יונה: ולמה אני מתכוון?

יוסי יונה: ועדת השרים לענייני חקיקה, עד כמה שידיעתי משגת, התכנסה לה, במשך חצי שעה, 40 דקות, ודנה ב-39 הצעות חוק.

יוסי יונה: עכשיו, אני מבקש מכם, חברות וחברי הכנסת:

יוסי יונה: מה מידת הרצינות שוועדת השרים לענייני חקיקה גילתה ביחס להצעות החוק שעמדו לפניה?

יוסי יונה: רצינות מזערית, מינימלית.

בצלאל סמוטריץ': אתה מבין שזה היה נכון גם אם היא הייתה תומכת בהצעת החוק.

יוסי יונה: סליחה?

בצלאל סמוטריץ': אתה מבין שזה היה נכון גם אם היא הייתה תומכת בהצעת החוק.

יוסי יונה: אם היא הייתה תומכת בהצעת החוק, מסתבר שהיא הייתה באה עם ידע מוקדם מאוד עשיר ומפורט.

עיסאווי פריג': יוסי, מה יצביעו יוצאי מרוקו ותוניס – – –

בצלאל סמוטריץ': אני תוהה, אני תוהה, עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': אני תוהה מה יצביעו.

בצלאל סמוטריץ': והצעת החוק הזאת, היא לא באה רק לעיירות הפיתוח, ליוצאי מרוקו וליוצאי תוניס; היא באה כדי לקדם את האינטרסים של הפריפריה החברתית והגיאוגרפית, שזה כולל יוצאי חבר המדינות, זה כולל יוצאי אתיופיה, זה כולל שכונות, זה כולל אוכלוסייה ערבית וכולל את כל התושבים שנמצאים באשכולות הנמוכים של החברה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן שר החינוך, העובדות שהצגת בפני כלל אינן עומדות בהלימה עם הממצאים שמרכז המידע והמחקר של הכנסת הביא בפנינו רק לפני שבוע.

בצלאל סמוטריץ': אז או שאכן עשיתם מאמצים גדולים ומשרד החינוך לא יודע איך לעשות את העבודה, או שאין מספיק משאבים לעשות את העבודה.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר ואומר: הצעת החוק הזאת באה מתוך נקודת מבט, היא באה מתוך עמדה שרוצה לחזק את החברה הישראלית כחברה סולידרית; היא באה לחזק את החברה הישראלית כך שלא יהיה מצב שבו תהיה חלוקה נוקשה של אדונים ושל משרתים, שלא תהיה חלוקה נוקשה בחלוקת ההזדמנויות בין השכבות המוחלשות של החברה הישראלית לבין השכבות החזקות שלה.

בצלאל סמוטריץ': הסירוב והצבעת חברי הקואליציה נגד הצעת החוק הזאת הם למעשה הצבעה בעד המשך הסגרגציה המעמדית, האתנית, הגיאוגרפית, של החברה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': לכן, בעודכם מדברים גבוהה-גבוהה על דאגתכם הכנה והעמוקה לפריפריה, הרי כאשר אנחנו מתעמתים עם סוגיה ספציפית, סוגיה קונקרטית – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום – בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: – – אתם מוצאים לנכון כל פעם להצביע נגד.

יוסי יונה: אם כי אני רוצה לומר, באופן חד-משמעי, הצבעת הנגד – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יונה.

יוסי יונה: אני מסיים – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל את העשר דקות האלה משכת עוד שתי דקות, אז – – –

יוסי יונה: הצבעת הנגד היא הצבעה אנטי-ציונית, הצבעה אנטי-סולידרית והצבעה אנטי-שוויונית.

יוסי יונה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת 25 מחברי הבית היקרים כאן, אנחנו נקיים הצבעה שמית על הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא, בבקשה, בשמות חברי הכנסת שלא נכחו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת יעקב אשר – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח באסל גטאס – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברים, האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

אחמד טיבי: אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אחמד טיבי – בעד

בצלאל סמוטריץ': עוד מישהו?

בצלאל סמוטריץ': תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי תספור, בבקשה, את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 39 בעד, 49 נגד.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה לא התקבלה וירדה מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': ירידת ירושלים בירת ישראל בדירוג הלמ"ס מהאשכול הרביעי לשלישי

בצלאל סמוטריץ': לאחר שסיימנו את החקיקה ליום זה אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום, הצעות לסדר-היום בנושא: ירידת ירושלים בירת ישראל בדירוג הלמ"ס מהאשכול הרביעי לשלישי, מס' 4789, 4797, 4845, 4849, 4857 ו-4860.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, אדוני עולה לדוכן?

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה פרסמה דירוג שהוא מאוד חשוב, את הדירוג החברתי-כלכלי של יישובי ישראל.

נחמן שי: אני הייתי סקרן פעמיים, פעם אחת לגבי היישוב שלי, מבשרת-ציון, מבשרת-ירושלים, ופעם שנייה לגבי ירושלים, בירת ישראל, שהיא העיר היקרה לי ביותר, ושבכנסת הזאת, יחד עם עוד חמישה חברי כנסת – אנחנו מובילים את השדולה למען ירושלים.

נחמן שי: היא לא רק בירת ישראל, היא עיר חשובה בקנה מידה עולמי.

נחמן שי: והנה קרה לנו אירוע חשוב, ירד הדירוג הסוציו-אקונומי של ירושלים מ-4 ל-3 – שלום, כבוד השר.

נחמן שי: ירד הדירוג הסוציו-אקונומי של ירושלים מאשכול 4 לאשכול 3.

נחמן שי: מה זה אומר, בעצם?

נחמן שי: זה אומר שירושלים נעשית יותר ויותר ענייה.

נחמן שי: בעיר הזאת מתרכזת אוכלוסייה ממגזרים שונים: המגזר הערבי, המגזר החרדי, המגזר הפריפריאלי – קבוצות שונות שמתקבצות למאסה ואומרות: אנחנו עניים, העיר הזאת, 60% מהאוכלוסייה שלה מתחת לקו העוני.

נחמן שי: בישראל זה 30%, בירושלים – 60%.

נחמן שי: עכשיו, עוד הייתה תגובה משונה מסוימת שאמרה שראש עיריית ירושלים הביע "סיפוק" או "שמחה", במירכאות, על הדירוג, כי עכשיו הוא יקבל הקצבות לאומיות, ממלכתיות, יותר גדולות לטובת העיר.

נחמן שי: אז הוא עצמו טרח להכחיש את זה מכול וכול בשיחה אתי ובשיחה עם חברים, הוא אמר: אני לא הבעתי את שמחתי, אל תחששו, אני הלוא משקיע כל מה שאני יכול.

נחמן שי: אין לי סיבה לא להאמין לו; יצא, אבל יצא עקום ללא ספק.

נחמן שי: אבל מעבר לכך, מה אני רוצה מהבית הזה, לעזאזל?

נחמן שי: אנחנו אומרים את זה פעם אחת ביום ירושלים, אנחנו אומרים את זה לאורך השנה כולה: ירושלים היא בירת ישראל, והיא זקוקה למשאבים בסדר גודל שונה מכל עיר אחרת בישראל; אפילו לא כמו העיר ערד, שגברתי עמדה בראשה בשעתו.

טלי פלוסקוב: גם היא ירדה, לצורך העניין.

נחמן שי: כי בכל זאת ירושלים היא ירושלים.

נחמן שי: אנחנו נאבקים על הר-הבית, אנחנו נאבקים על הכותל, אנחנו נאבקים על המקומות הקדושים, אנחנו מסבירים שירושלים לא ניתנת לחלוקה, אבל תיכנסו פנימה, ממשלת ישראל, לתוך העיר ירושלים ותבדקו איך אפשר להציל אותה.

נחמן שי: אוכלוסייה מבוססת עוזבת אותה, אוכלוסייה שיכולה לשאת אותה על גבה – איננה; הממשלה משקיעה, אבל הרחק מהצרכים.

נחמן שי: אנחנו רוצים שבירושלים תוסיף השנה הממשלה מיליארד שקל לתקציב.

נחמן שי: מיליארד שקל.

נחמן שי: בתוך התקנה הזאת, ירושלים, ובדרכים אחרות.

נחמן שי: מיליארד שקל, גם כדי לאזן הוצאות נוספות וגם כדי להחזיר אותה ולהעלות אותה בדירוג שלה.

נחמן שי: כי עיר שנכשלת וכושלת, אף אחד לא רוצה לגור בה.

נחמן שי: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, ירושלים ירדה בדירוג הלמ"ס, ואני מאוד שמחה לשמוע שראש העיר חזר בו מהשמחה שהוא הפגין סביב העניין הזה בגלל התקציבים.

רחל עזריה: אני רוצה לומר משהו שאני חושבת שצריך לשבת לכל אחד מאתנו בראש איפשהו.

רחל עזריה: ירושלים מתמודדת עם כל האתגרים של החברה הישראלית בעצימות גבוהה.

רחל עזריה: זאת אומרת, יש לנו בירושלים את האוכלוסיות המגוונות, יש לנו בירושלים את הקושי גם בבנייה, כיוון שיש כל מיני מגבלות.

רחל עזריה: באמת, בירושלים כל האתגרים מגיעים מהר מאוד.

רחל עזריה: אם במקומות אחרים בארץ אפשר להתעלם מזה שיש חרדים ויש אוכלוסייה ערבית, בירושלים זה חלק מהמרחב של העיר.

רחל עזריה: לכן אני חושבת שהניסיון לחפש את הפתרונות ולעבוד כדי לחזק את ירושלים צריך להיות אתגר שכל אזרחי מדינת ישראל מבינים שצריך לעשות אותו, כדי לאפשר בסופו של דבר את הפתרון כשהאתגרים האלה יגיעו למקומות אחרים בארץ.

רחל עזריה: בשנים האחרונות, בשנים שנמדדו, שבהן ירדה ירושלים בדירוג הלמ"ס, המדינה השקיעה בהתחלה 186 מיליון שקלים, והתקציב גדל לחצי מיליארד שקלים.

רחל עזריה: זה בעצם אומר שהפתרון שפשוט נוסיף כסף כל פעם ככל שהמשולש נפתח, ככל שהצדדים גדלים, בעיני זה לא פתרון.

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב מה הם פתרונות העומק.

רחל עזריה: אם האתגרים האלה יגיעו למקומות אחרים במדינה, זה לא שיהיה מקום אחר לשפוך כסף.

רחל עזריה: הייתי רוצה שנקיים דיון בדיוק על מה הפתרונות האפשריים, כשאני חושבת שאלו פתרונות שבשיתוף פעולה עם המדינה הם יכולים לעבוד יפה מאוד.

רחל עזריה: קודם כול, צריך לבנות.

רחל עזריה: כדי שיהיו אוכלוסיות חזקות וכדי שצעירים יישארו בעיר – היה גל שאני קניתי בו דירה, אני עוד מהדור ההוא, אני בת 38–39.

רחל עזריה: הצעירים יותר לא יכולים לקנות, לא נבנה כמעט שום דבר בירושלים.

רחל עזריה: עכשיו יש את מורדות-ארנונה, אבל זה בעצם המקום היחיד.

רחל עזריה: אין בנייה בירושלים כבר הרבה מאוד שנים, והגיע הזמן להפסיק את העניין ולהתחיל לבנות דירות בגדלים מגוונים, לאפשר לאנשים לחיות.

רחל עזריה: הדבר השני זה יצירת מקומות עבודה.

רחל עזריה: הגענו למצב טוב, אנשים רוצים לגור בירושלים.

רחל עזריה: אם לפני שמונה-תשע שנים אנשים לא רצו לגור בעיר הזאת – אנשים רוצים, הם פשוט לא מצליחים.

רחל עזריה: בגלל הדיור, זה נושא אחד, והנושא השני זה מקומות עבודה.

רחל עזריה: יש לירושלים הרבה מאוד הזדמנויות גדולות שעומדות לפתחה.

רחל עזריה: האחת זה נושא של תיירות: אם בעבר תיירים הוציאו הרבה יותר כסף בירושלים מאשר באזור המרכז, היום המצב התהפך, ההוצאה הכספית של תיירים בירושלים היא מינימלית, מספר הלילות הוא קטן יחסית לאחוז הזמן שהם שוהים בארץ; הרבה אנשים מגיעים לביקור יומי בירושלים ולא נשארים בירושלים, וזאת עבודה שאנחנו יכולים לעשות בשיתוף פעולה כדי לאפשר לתיירים להגיע.

רחל עזריה: אגב, מהפכה משמעותית שעשו בתל-אביב – פשוט שינו את כל הקונספט והביאו קבוצות תיירות שעד אז לא הגיעו לתל-אביב, וזה, משהו דומה צריך לעשות בירושלים.

רחל עזריה: הנושא הנוסף זה הנושא של ההיי-טק.

רחל עזריה: ירושלים דורגה כמקום שיש בו חממה מאוד משמעותית לסטרט-אפים, העניין הוא שהסטרט-אפים לא מצליחים להגיע לשלב הבא, הם לא מצליחים לקבל את המענקים, כי הם מאוד מאוד קטנים.

רחל עזריה: הם לא מצליחים להיכנס לתוך קהילת ההיי-טק המשמעותית.

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

רחל עזריה: והדבר האחרון זה שצריך לשתף פעולה בין המגזרים.

רחל עזריה: אם יש דבר אחד שכל המגזרים בירושלים – נושא אחד שבטוח חשוב להם זה היכולת להתפרנס בכבוד ולחיות בעיר לא ענייה.

רחל עזריה: ובדבר הזה צריך לעבוד בשיתוף פעולה גם עם חרדים שרוצים לצאת לשוק העבודה וגם עם תושבי מזרח העיר.

רחל עזריה: אני חושבת שבבית הזה אנחנו יכולים לקיים דיון, יחד עם הנהגת העיר ירושלים, על איך אנחנו גורמים לכך שירושלים תעלה בדירוג הסוציו-אקונומי, ולא כל פעם תבוא ותאמר:

רחל עזריה: אנחנו צריכים עוד כסף.

רחל עזריה: כי בסופו של דבר אנחנו רואים שזה לא הפתרון; זה עוזר לרגע, אבל לטווח הארוך צריך עבודה הרבה יותר עמוקה.

רחל עזריה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אם אני לא טועה, זו ההצעה הראשונה שלך.

רחל עזריה: כן.

רחל עזריה: ברכות.

טלי פלוסקוב: אז ברכות.

רחל עזריה: אנחנו יחד ממועצת העיר ירושלים.

רחל עזריה: מאותו הכפר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר זאב אלקין, ירושלים ענייה, זה לא סוד.

מיכאל מלכיאלי: ומי שהופתע מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה צריך רק לשאול את עצמו.

מיכאל מלכיאלי: מי שמכיר את ירושלים – וכאחד שגר בירושלים – יודע שהיא ענייה.

מיכאל מלכיאלי: אנשים עניים באו לגור בירושלים עוד לפני קום המדינה.

מיכאל מלכיאלי: הם בנו שכונות וחיו בעוני.

מיכאל מלכיאלי: לא רק בעוני, אלא ברעב.

מיכאל מלכיאלי: מדובר ברובם באנשי היישוב הישן ובמשפחות רבות מבני העדה הספרדית.

מיכאל מלכיאלי: משפחות של בני תורה ומשפחות ספרדיות נודעות.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים חייבת להן חוב עולמי.

מיכאל מלכיאלי: הן באו לכאן בזמן שאף אחד לא רצה לבוא לכאן, ואנחנו חייבים להם תודה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, זה שירושלים ענייה זה לא סיבה להעלות את ירושלים על ראש שמחתנו.

מיכאל מלכיאלי: היינו שמחים אם היו מתגוררים בה גם אנשים בעלי אמצעים.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו, דווקא בעלי היכולת נוטשים את העיר, וזו עובדה.

מיכאל מלכיאלי: אבל – וכאן יש אבל גדול: זו תהיה טעות גדולה לבוא ו"להאשים" את העניים בירושלים ואת בני התורה בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: כי בזכותם ירושלים קיימת.

מיכאל מלכיאלי: זה יופייה של ירושלים וזה ייחודה של העיר.

מיכאל מלכיאלי: כבר כתוב בגמרא: היזהרו בבני עניים, שמהם תצא תורה.

מיכאל מלכיאלי: היזהרו בעמלי תורה, שבזכותם העולם קיים.

מיכאל מלכיאלי: מהדוכן הזה אני מבקש להביע את מלוא ההערכה לאותן משפחות שחיות בעוני, כאן, בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: חלקן עושות זאת מאונס – לא נתנו להן הזדמנות אחרת, הפנו להן עורף.

מיכאל מלכיאלי: אלה הם השקופים.

מיכאל מלכיאלי: חלקם עושים זאת – נכון, מבחירה.

מיכאל מלכיאלי: הם מעדיפים את חיי הרוח על החומר.

מיכאל מלכיאלי: אפשר ורק צריך להצדיע להם על כך.

מיכאל מלכיאלי: תרשו לי – הערה: אחת הסיבות שגרמו להורדת ירושלים מהאשכול הרביעי לשלישי היא הכללת נושאים כמו בגרויות בכלל הפרמטרים.

מיכאל מלכיאלי: תרשו לי לכפור בשיקול הדעת של מי שקבע את זה.

מיכאל מלכיאלי: לא הבגרויות יקבעו את מעמדה של ירושלים, אלא דווקא אנשי הרוח, האנשים ששומרים על המסורת היהודית, שלפעמים אין להם הבגרות שהלמ"ס דורשת מהם, אבל הם שומרים על ייחודה וכבודה של ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: אבל זה במאמר סגור.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, הייתי עד לפני שבוע חבר מועצת העיר בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: אני מכיר את פועלו של ראש העיר ניר ברקת למען העיר.

מיכאל מלכיאלי: אני יודע גם כמה אתה, כשר לענייני ירושלים, קשוב לצורכי העיר.

מיכאל מלכיאלי: אני שמח שהתקופה העכורה שהפריעה להתפתחות העיר חלפה מן העולם.

מיכאל מלכיאלי: אני בטוח שכעת, בכוחות משותפים, תרשום העיר תנופה.

מיכאל מלכיאלי: הציפיות ממך הן גדולות, דווקא משום שזה עתה.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא מכאן לממשלה להפנות משאבים מופלגים לעיר ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: זו העיר היחידה בעולם – אין עוד ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שכולם יבינו שרק נושאים יהודיים הם שיקדמו את העיר הקדושה בעולם, ואני מבקש לקיים דיון בנושא.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: רק הערה קטנה, ברשותך: גם אם רשום אצלך בנאום "אדוני היושב-ראש", אז תפנה שמאלה, יש לנו שתי נשים שממלאות תפקיד של סגן היושב-ראש, אז – – –

מיכאל מלכיאלי: נכון.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, ושוב, בהצלחה, כמובן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: מותר לו בפעם הראשונה.

טלי פלוסקוב: בוודאי.

טלי פלוסקוב: אני בגלל זה לא הפרעתי לו בזמן הנאום, אלא אמרתי את זה אחרי.

אוסאמה סעדי: היה עורך-דין שהיה אומר:

אוסאמה סעדי: אדוני השופטת – – –

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי, חבר הכנסת מלכיאלי, אני רוצה לברך אותך על ההגעה לבית הזה – הרבה עבודה, זה לא פשוט.

מיקי לוי: יש לך ניסיון פרלמנטרי פוליטי, אני משוכנע שבחוכמתך כי רבה, ועם הניסיון שצברת למרות גילך הצעיר, תוכל לתרום לבית הזה.

מיקי לוי: ברוך הבא ובהצלחה.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ירושלים ענייה יותר, ועתידה הכלכלי, חברים, אינו צופה לה טובות.

מיקי לוי: כך עולה מהנתונים החדשים שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

מיקי לוי: ואני לא יודע, אמר חברי נחמן שי – אני מוכן לקבל את זה, אבל לאחרונה הוגדרה ירושלים באשכול סוציו-אקונומי 3, וראש העיר צהל ושמח.

מיקי לוי: אני לא מסכים עם שמחתו, ואני מקבל את מה שאמר חברי שי, חבר הכנסת נחמן שי, שהוא לא שמח, אבל אני יכול להבין אותו: הוא פשוט יקבל יותר תקציבים, זה הכול.

מיקי לוי: פשוט יקבל יותר תקציבים.

מיקי לוי: ולצערי, תקציב המדינה הדו-שנתי – ומכאן הדאגה שלי, אדוני השר, אני מפנה את תשומת לבך – אינו מבשר טובות לירושלים.

מיקי לוי: ונראה כי שר האוצר, בגלל יריבות אישית, שאני לא מבין אותה, ואולי כאן חברי סיעתו, שני חברי, חברת הכנסת עזריה וחבר הכנסת פולקמן, ינסו ליישר את ההדורים, כי בסוף, מי שנפגע זה העיר ירושלים, אין פה בכלל ספק, בעניין הזה – דילג מעל תקצוב בירת ישראל והפקיר את תושביה וילדיה.

מיקי לוי: אין תקצוב, בתקציב הדו-שנתי, לתקציב ירושלים.

מיקי לוי: אני אברך אם אני אמצא משהו כזה.

מיקי לוי: ירושלים לא רק ענייה יותר – מה זה נגמר כבר?

מיקי לוי: – היא גם חסרה אלפי כיתות לימוד.

מיקי לוי: אני לא מוותר על ירושלים, ואני בטוח שרבים מחברי בבניין הזה לא יוותרו גם הם על ירושלים – הן קואליציה והן אופוזיציה; זו בירת מדינת העם היהודי.

מיקי לוי: כל חיי אני נושם וחושב וחי ירושלים.

מיקי לוי: שר האוצר, אני פונה אליך: תדלג על האינטריגות האישיות, ותדבר עם ראש העיר ואנשי צוותו – מה אנחנו כממשלה, מה אנחנו כמדינה, יכולים לעזור לבירתה של מדינת ישראל, לבירתו של העם היהודי.

מיקי לוי: חצי דקה, ברשותך, כי – – –

טלי פלוסקוב: אני מוסיפה לך חצי דקה, כי בירכת בזמן הנאום.

מיקי לוי: בירכתי.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך, גברתי.

טלי פלוסקוב: אז אני מביאה את זה בחשבון.

מיקי לוי: אני משוכנע שגם לכם, כמו לי, כואב לראות את מצבה של ירושלים, המחסור הגדול בתקצוב תחת הממשלה הזאת.

מיקי לוי: הייתי בצד השני, ואני יודע שהעברנו כמעט 480 מיליון שקל, בשנת 2014, לעיר ירושלים.

מיקי לוי: אני יודע כמה אתה, אדוני השר, בשנה הקודמת, כשהיה לך – היית רק בכובע אחד, כשר לענייני ירושלים – עשית מאמצים ודילגת בין ראש העיר לבין שר האוצר, לאחר – – –

זאב אלקין: – – – שני כובעים.

מיקי לוי: על שני כובעים.

זאב אלקין: עוד לפני שפיטרו אותי ממשרד הקליטה.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: אז אני מתנצל.

טלי פלוסקוב: פיטרו, אדוני השר.

מיקי לוי: אז בתפקידך בשני כובעים – אדרבה ואדרבה – כי הקדשת לעיר ירושלים זמן, ואני יודע שהקדשת תשומת לב מיוחדת לעיר העתיקה, ותבורך על כך.

מיקי לוי: אין לנו שום כוונה לאבד את העיר הזאת, וגם עכשיו, למרות – – –

שלי יחימוביץ': – – – חשבתי שזה היה בהסכמתך.

זאב אלקין: אפשר גם לפטר בהסכמה.

זאב אלקין: יש גם מושג – – –

שלי יחימוביץ': הבנתי.

טלי פלוסקוב: אני אבקש לסכם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: לא שמעתי מה חברת שלי יחימוביץ אמרה על – לא שמעתי מה אמרת.

שלי יחימוביץ': לא, הוא אמר: זה כי פיטרו אותי – – –

מיקי לוי: – – –

רחל עזריה: – – –

שלי יחימוביץ': אז אמרתי שחשבתי שהוא עזב מרצונו.

מיקי לוי: – – – את רואה: היה שווה – – –

שלי יחימוביץ': אז הוא אמר שהוא פוטר מרצונו.

מיקי לוי: היה שווה להתעכב.

זאב אלקין: לא מרצונו – בהסכמה.

שלי יחימוביץ': בהסכמה.

מיקי לוי: אני מבקש שבסוף הדיון, וגם ככה מתואם – –

זאב אלקין: הסכמה – – –

מיקי לוי: – – עם חברי חברי הכנסת הירושלמים, שלבנו יוצא אל העיר הזאת – אני מניח שגם האחרים – להמשיך את הדיון בוועדת הכספים, יחד עם השר לענייני ירושלים, בנוכחות ראש העיר.

מיקי לוי: אנחנו, הממשלה, חייבים להתעורר.

מיקי לוי: ואדוני השר – – –

רחל עזריה: – – –

מיקי לוי: אני אגיד לך למה כספים.

מיקי לוי: כי אם לא נשים את זה בכספים ונגיד:

מיקי לוי: אם לא תעבירו כספים לעיר ירושלים לא נעביר – – –

רחל עזריה: אבל הם צריכים תוכנית אמיתית – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

מיקי לוי: תאמיני לי, רחל – –

רחל עזריה: טוב – – –

מיקי לוי: – – תאמיני לי, אנחנו – שילך לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: מניסיון קודם, כשזה הגיע לוועדת הכספים, היה כסף.

מיקי לוי: ואם לא יגיע לוועדת הכספים, חבל על המאמץ.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה גפני.

משה גפני: – – –

טלי פלוסקוב: כן, בהחלט.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: כן, הוא ביקש להחליף.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, גברתי היושבת-ראש, לדבר על עוני תמיד זה כואב, ולדעת שעיר חשובה כמו העיר ירושלים ירדה במדרג של האשכולות, ובעצם זה ביטוי לעלייה בעוני שקיים בעיר, זה תמיד כואב, כי לחיות מתחת לקו העוני, לחיות בעוני ובדוחק, זו בעיה שמגיעה ומחלחלת לתוך הנפש של כל אדם שאכפת לו מבני-אדם.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר לדבר על העוני בעיר ירושלים בלי להזכיר את רמת העוני הגבוהה והכפולה ממה שדובר עליו עד עכשיו בעיר ירושלים המזרחית, שנמצאת תחת כיבוש משנת 1967.

עאידה תומא סלימאן: ויש אחריות למדינת ישראל לתושבים, אפילו כרשות כובשת.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אחוז העוני בעיר ירושלים המזרחית מגיע – בין האוכלוסייה הפלסטינית – ל-82% ב-2014, וזה ממשיך לעלות, זאת אומרת, כל התושבים הפלסטינים של העיר ירושלים המזרחית, אפשר להגיד היום שחיים מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שכל הילדים, גם כן, בירושלים המזרחית חיים מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא הזכיר את זה מעל הבמה, אף אחד לא דאג להגיד שעומק העוני בין התושבים הפלסטינים הוא הרבה יותר חזק.

עאידה תומא סלימאן: עובדה, כאשר הופעלו תוכניות להרים את האנשים שחיים מתחת לקו העוני במדינת ישראל מעל לקו העוני, האחוז של היהודים שעלו מעל לקו העוני היה הרבה יותר גדול משל הערבים העניים שעלו מעל לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, העוני בתוך האוכלוסיות הערביות, כולל האוכלוסייה הפלסטינית במזרח-ירושלים, הוא לא רק יותר רחב, אלא יותר עמוק.

עאידה תומא סלימאן: האם יש תוכנית ברורה איך לשפר את המצב בירושלים, בירת מדינת ישראל, ובירושלים המזרחית, שתחת הכיבוש?

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שיש, אף שהחוק הבין-לאומי אומר בצורה הכי ברורה שכל עוד הרשות הכובשת קיימת היא אחראית לרווחת התושבים הקיימים, אם זה בענייני חינוך, אם זה בענייני שירותי רווחה, אם זה במאבק בכל מיני תופעות חברתיות אחרות, כולל המאבק בעוני, ומתן אופציות לעבודה, כדי שהאנשים יתפרנסו בכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לכולם ללכת פעם אחת ללשכת התעסוקה שמשרתת את התושבים בירושלים המזרחית, ולראות איך אנשים צריכים להגיע בשלוש בבוקר, לעמוד בתור שם, שנראה כמו מחסום, כמו אני לא יודעת מה, ולחכות בתור שעות, תוך השפלות, כי הם מחפשים פתרון לעניין האבטלה שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אלה לא אנשים שטוב להם לחיות תחת – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: – – קו העוני.

עאידה תומא סלימאן: אבל אי-אפשר להמשיך להתייחס אליהם בצורה כזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה גפני – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו השר לירושלים ומורשת חבר הכנסת זאב אלקין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, גם לרשותך עד שלוש דקות.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר לענייני ירושלים, יש ויכוח, ויכוח פוליטי, אם יש צורך להמשיך להחזיק בכל יהודה ושומרון, וכמובן ירושלים, תחת שלטון ישראלי, ויש כאלה שטוענים שצריך חלק מהאזור הזה להחזיר, או להקים מדינה פלסטינית.

משה גפני: יש ויכוח.

משה גפני: ואני דווקא פונה אליך, השר לענייני ירושלים, עמדתך ברורה – ואני לא מתווכח בכלל, ברור שזה צריך להיות תחת ריבונות ישראלית, וברור שזה צריך להיות חלק ממדינת ישראל.

משה גפני: אתם הייתם צריכים להיות הראשונים שלא לתת לביזיון הזה לקרות.

נחמן שי: נכון.

משה גפני: מדובר על מציאות שבה עיר הבירה של מדינת ישראל, שלא לדבר על מקום הקודש והמקדש, שעיני כל ישראל נשואות למקום הזה, לתת שתהיה כזאת פגיעה מבחינה כלכלית בתושבים – אז אני לא יודע מה נעשה בציבור הערבי במזרח ירושלים, אבל אם מדינת ישראל לא יודעת להחזיק את זה, שלא תחזיק.

משה גפני: אין מציאות כזאת, שאתה אומר: אני מחזיק את זה, ואני חושב שאתה צודק, שאתה לא יודע להחזיק כלכלית את התושבים.

משה גפני: אז זה לגבי הפלסטינים או הערבים – במקרה הזה זה לא פלסטינים, כי הם תושבי מדינת ישראל הרגילים, יש להם תעודות – – –

עאידה תומא סלימאן: הפלסטינים – – –

קריאות: – – –

משה גפני: לא חשוב, אני לא נכנס למינוחים, אני לא רוצה, פשוט, להיכנס לזה, אני רוצה לדבר רק כלכלית.

משה גפני: שלא לדבר על התושבים החרדים.

משה גפני: התושבים החרדים, לא נעשה דבר וחצי דבר כדי שהם יוכלו להתפרנס בכבוד.

משה גפני: דבר וחצי דבר.

משה גפני: אתה משכנע אותו, חבר הכנסת נחמן שי, שהוא לא יחזיק את –?

משה גפני: אתה, השר אלקין, מחזיק עדיין הצעת חוק שנועדה לתת העדפה מתקנת לחרדים – כדי שיוכל להתפרנס, כדי שיוכל להגיע למקום – אנשים יוכלו לבוא בעקבותיו.

משה גפני: זה עומד לקריאה שנייה ושלישית – אתה רוצה שם, ואתה צודק מבחינת הטיעון הפורמלי, אבל בינתיים לא נעשה כלום.

משה גפני: לגבי כל האחרים נעשה, לגבי החרדים – לא.

משה גפני: שמישהו יגיד לי, השר לענייני ירושלים, תגיד לי למה הילדים בירושלים, החרדים, לומדים במקומות לא ראויים?

משה גפני: למה?

משה גפני: למה בא אלי ראש עיריית ירושלים ואומר לי: חסר לי 2,000, 3,000 – הוא מדבר במונחים – אני לא יודע, זה נראה כמו ארצות-הברית.

מיקי לוי: 3,000.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה הילדים האלה לומדים במקומות האלה?

משה גפני: למה לא בנו להם?

משה גפני: למה?

משה גפני: בושה למדינת ישראל.

משה גפני: בושה.

משה גפני: למה זה בושה?

משה גפני: אני לא מדבר מדינית, לא מדבר ביטחונית, לא מדבר שום דבר.

משה גפני: אני אומר שעיני כל העולם נשואות לירושלים, עיר הבירה של מדינת ישראל, ששם גרים ערבים ויהודים, ודתיים, וחרדים, וחילונים, וימין ושמאל, והדירוג הסוציו-אקונומי שלהם יורד.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

משה גפני: היה צריך לעלות.

משה גפני: הרי – איך מסתכלים עלינו?

משה גפני: הרי אם הנושא הזה צריך להיות באיזושהי מדינה באסיה, או באירופה, או באפריקה – עיר הבירה של מדינת ישראל, ירד שם הדירוג, שם חיים כולם.

משה גפני: כל הממשלות לא עשו כלום בעניין הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

טלי פלוסקוב: כאמור, ישיב לנו השר לירושלים ומורשת, השר להגנת הסביבה, חבר הכנסת זאב אלקין.

נחמן שי: אז אתה תעשה בוועדת הכספים.

קריאות: – – –

חיים ילין: – – – לעזור ואף אחד לא עוזר, מה קרה לך.

מיקי לוי: אלקין, שהדיון יהיה בוועדת הכספים.

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, התלבטתי כשחשבתי איך אני עונה על ההצעה לסדר של החברים כאן, כי כעיקרון יכולתי לעשות לעצמי חיים מאוד מאוד קלים, כן?

זאב אלקין: יכולתי ללכת לכותרת המאוד-ברורה של המדד – אגב, אף אחד מכם לא התייחס לזה, אבל המדד הזה מתייחס לנתוני שנת 2013 – –

טלי פלוסקוב: נכון.

זאב אלקין: – – ולהגיד, הנה, תראו, מאז 2013 הממשלה השקיעה כך וכך וכך וכך, והכול יהיה מצוין.

זאב אלקין: אבל היות שאני מאוד מכבד את חברי הכנסת שהציעו כאן את ההצעה לסדר, ואני יודע שמדובר באנשים שעוסקים בירושלים לא רק לרגע כי אז יש כותרת טובה בעיתון, החלטתי לנסות להיות קצת יותר רציני ולנסות יחד אתכם להבין מה בדיוק קרה כאן ולמה, וכמובן אחר כך איך להתמודד עם זה.

זאב אלקין: קודם כול – ואפילו, לשם כך, בחרתי להיעזר בצורה לא פורמלית במכון מחקר שגם מלווה אותנו שנים בעבודה שלנו כמשרד ירושלים בירושלים, וזה מכון ירושלים, שהוא אולי הגוף הכי מקצועי שיש היום בעניין הזה.

זאב אלקין: וקודם כול, הערה ראשונה שאני רוצה להעיר, שכדאי שכולנו ניקח אותה לתשומת לבנו: כל חברי הכנסת שהתייחסו לכותרת הזאת שיצאה לתקשורת: דבר ראשון, בשלב זה עוד אי-אפשר לנתח נכון מה המשמעות של הירידה במדד, מסיבה מאוד פשוטה – הלמ"ס פרסם את הרשימה אבל לא פרסם בדיוק את הפרמטרים השונים שהשתנו מנקודה לנקודה בכל הערים השונות.

זאב אלקין: ולכן כל מי שהיום רץ ומסיק מסקנות וממהר להגיד שזה בגלל א' או בגלל ב' או בגלל ג', מדבר על סמך התרשמות בלבד.

זאב אלקין: קצת סבלנות.

זאב אלקין: הלמ"ס אמור – חייב – לפרסם את מה שעומד מאחורי הרשימה היבשה, ואז אנחנו נהיה הרבה יותר חכמים ונבין מה השינוי.

זאב אלקין: אבל כבר עכשיו כדאי לשים לב לכמה דברים שנדמה לי שבאף פרסום על השינוי הזה בנתוני ירושלים לא שמו אליהם לב, שאני חושב שהם מאוד מעניינים.

זאב אלקין: קודם כול, כדאי לשים לב ששיטת החישוב הפעם הייתה שונה מאוד משיטות החישוב בפעמים הקודמות, ולכן יש בכלל שאלה עד כמה אפשר להשוות ולדבר כאן על שינוי ברור.

זאב אלקין: אני אביא לכם כמה דוגמאות.

זאב אלקין: למעשה, הדירוג הקודם נבחר על סמך מפקד אוכלוסייה וסקר ותשובות שנתנו האנשים; והדירוג הזה – ואגב, מכאן מדובר על כך שכך יהיו כל הדירוגים הבאים – נבנה על סמך נתונים שהעבירו משרדי הממשלה השונים.

זאב אלקין: קרי, הוא לא בנוי על הערכה עצמית אלא בנוי על נתונים יבשים, וזה נכון מאוד שזו השיטה שעברו לעבוד על-פיה, כי כך נוכל באמת להשוות מדד למדד והנתונים יהיו הרבה יותר מסודרים.

זאב אלקין: עכשיו – כמה שינויים ספציפיים שנעשו כהחלטת למ"ס בשיטת הדירוג, ומיד תבינו איך זה יכול להשפיע על ירושלים גם אם לא השתנתה – אף לא בשקל אחד, לא לכאן ולא לשם – רמת החיים כאן.

זאב אלקין: קודם כול, הוחלט לתת אחוז מסוים בדירוג למשפחות עם ארבעה ילדים ויותר.

זאב אלקין: עכשיו, ברור לכם שזה דרמטי לגבי ירושלים; חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מכיר את ירושלים, גם חברי כנסת אחרים שדיברו.

זאב אלקין: ברגע שאומרים שאתה עולה בדירוג – המשמעות של עולה היא יורד, כי הראשון הוא הכי עני.

זאב אלקין: ואם יש יותר משפחות עם ארבעה ילדים בהשוואה לרשות אחרת, אז מקפיצים אותך למעלה, וברור שרק השינוי הזה יכול להקפיץ את ירושלים לא באשכול אחד, מ-4 ל-3, אלא אפילו מ-4 ל-2 או מ-4 ל-1.

זאב אלקין: אני מופתע שככה זה שינה, אני לא יודע להגיד לכם מה בדיוק השקלול של זה, כי למ"ס עוד לא פרסם את הנוסחה, אבל ברגע שהכניסו מרכיב בנוסחה שמשפחות מרובות ילדים לוקחות אותך למטה, אז מיידית יש פה השפעה דרמטית על ירושלים, כי נאמר כאן, בצדק, שרוב אוכלוסיית ירושלים זה משפחות מרובות ילדים.

זאב אלקין: כמעט בכל מגזר שאתה תסתכל – – –

יצחק כהן: ברוכות.

זאב אלקין: ברוכות?

זאב אלקין: זה מה שאמרתי.

יצחק כהן: אמרת מרובות.

זאב אלקין: ברוכות, אוקיי, אני מקבל את התיקון.

זאב אלקין: גם במגזר הערבי וגם בתוך המגזר היהודי – במגזר החרדי ובמגזר הציוני-דתי ואפילו גם במגזר המסורתי, שהוא חלק גדול מאוד מאוכלוסיית ירושלים – גם שם זה נכון בהשוואה לרשויות רבות אחרות במדינת ישראל.

זאב אלקין: עוד כמה שינויים מעניינים שהכניסו בהשוואה לדירוגים הקודמים של למ"ס.

זאב אלקין: למשל, ימי השהייה בחו"ל, קרי חופשות בחו"ל.

זאב אלקין: גם כאן לא פלא שהאוכלוסייה הירושלמית היא לא בדיוק משיאני הנסיעות לחוץ-לארץ, ולא רק מסיבות תקציב.

זאב אלקין: זה נכון שזה פרמטר תקציבי, אבל זה גם פרמטר של דפוסי התנהגות תרבותית, ויש פה קבוצות אוכלוסייה גדולות שנסיעות לאירופה לחופש זה לא בדיוק סוג ההתנהלות שלהן.

זאב אלקין: ולכן גם זה יכול להשפיע על התוצאה של הלמ"ס, בלי שום קשר לסוגיה הכלכלית עצמה.

זאב אלקין: עוד נקודה: חיבור לאינטרנט במשק בית.

זאב אלקין: גם זה היה מרכיב.

זאב אלקין: גם כאן יש פה קבוצות אוכלוסייה גדולות שבוחרות לא להתחבר לאינטרנט, ולכן גם המרכיב הזה עושה הטיה לגבי ירושלים בהשוואה לדירוגים הקודמים.

זאב אלקין: נושא אחר מאוד מעניין: בלמ"ס הקודם חישבו פרמטר שלהפך, נתן לך יתרון, רמה סוציו-אקונומית יותר גבוהה – לפי אחוז האנשים שעבדו במשלח יד אקדמי או כמנהלים.

זאב אלקין: הייתה רובריקה כזאת.

זאב אלקין: הפעם שינו את זה לאנשים שהם בעלי תואר אקדמי ושנות לימוד במוסד אקדמי.

זאב אלקין: ברור שזה משנה לגבי ירושלים, כי, למשל, באוכלוסייה החרדית בפרמטר השני מן הסתם רובה המוחלט לא נכנסת, כי השינוי הגדול של כניסה לאקדמיה של אוכלוסייה חרדית רק מתבצע בשנים האלה ועוד לא יכול לתת אותותיו על שוק העבודה.

זאב אלקין: לעומת זאת, מנהלים בירושלים בהרבה מאוד מוסדות ומסגרות כלכליות – יש לא מעט גם במגזר החרדי – אבל הם לא נתפסים במסננת החדשה.

זאב אלקין: אני לא בא לשפוט האם זה נכון או לא נכון, השיטה החדשה, אני רק משווה מה שהיה, איך שחישבו את 2013 מול איך שחישבו את 2008.

זאב אלקין: משמעות הדבר – ואפשר להביא עוד כמה שינויים כאלה – ששינויים בשיטת החישוב יכלו להשפיע דרמטית דווקא במקרה של ירושלים, כי זאת עיר עם אוכלוסייה גדולה מאוד, כן?

זאב אלקין: הרי גודל האוכלוסייה פה הוא דרמטי בהשוואה לשאר הרשויות במדינת ישראל, וברגע שאתה מכניס פרמטרים שהם מאפיינים של האוכלוסייה הירושלמית באופן דרמטי מול שאר האוכלוסיות, זה יכול להסיט אותך מכאן ולשם.

זאב אלקין: ולכן אני לא יודע להגיד לכם, עם יד על הלב – כולם, ככה, רצו מייד להסיק מפה מסקנות – האם אפשר כרגע ללמוד מהנתון שהתפרסם על שינוי דרמטי במצב הסוציו-אקונומי בירושלים.

זאב אלקין: זה נושא שראוי לבדיקה, וברגע שהלמ"ס יפרסם את הנוסחה ואת הנתונים השונים ונראה מה השתנה למעלה, מה השתנה למטה ואיך הפרמטרים החדשים השפיעו על המקום הסופי – אז באמת נוכל להגיד פה דברים מסודרים על מה בדיוק קרה בחומש הזה.

זאב אלקין: עם זאת, אחרי שאמרתי את כל ההסתייגויות האלה – ואני חושב שכשאנחנו מדברים על העניין של דירוג הלמ"ס החדש, כדאי להעמיק ולהבין מה בדיוק קרה שם.

זאב אלקין: יחד עם זה, אין ספק שירושלים זכאית להיות במקום הרבה יותר גבוה בדירוג הסוציו-אקונומי, וזאת צריכה להיות משימה של ממשלת ישראל.

זאב אלקין: זה לא משנה, גם אם 3 של היום הוא כמו 4 של אתמול ויש פה רק סטיות מהסוג שדיברתי עליו, גם 4 זה לא היה בסדר וודאי ש-3 הוא לא בסדר.

זאב אלקין: גם עצם העובדה שירושלים היום ממוקמת במקום 66 מתוך יותר מ-250 רשויות – ועוד פעם, הראשון זה הכי בעייתי; אומנם זה לא נחשב הכי עני, כן, כי סוציו-אקונומי זה לא בדיוק מודד עוני, אבל עדיין זה לא מקום שהיינו רוצים לראות בו את ירושלים.

זאב אלקין: אני תכף אכנס בכמה מילים למה נכון בעיני לעשות, אבל עוד הערה אחת.

זאב אלקין: נאמרה ביקורת רבה על התגובה של ראש העיר, שבהתחלה הוציא הודעה כביכול שמחה על הירידה במצב הסוציו-אקונומי.

זאב אלקין: אני חייב להגיד שהאירוע הזה מלמד עד כמה כל שיטת המימון שלנו של הרשויות היא מאוד מאוד בעייתית וצריך לתת עליה את הדעת.

זאב אלקין: אני נתקלתי בזה כבר לא פעם ולא פעמיים, שבעידן הקריטריונים והפורמולות, שכולם הרי מפחדים לסטות מהם, כמעט בכל דבר שהמדינה נותנת הולכים לי אשכולות של סוציו-אקונומי, ויש פה בעיה מאוד מאוד גדולה, כי א.

זאב אלקין: כפי שכבר הדגמתי לכם בכמה פרמטרים, סוציו-אקונומי לא בדיוק מודד את העוני, בניגוד למה שמקובל לחשוב, אלא יש בו עוד הרבה מרכיבים אחרים.

זאב אלקין: דבר נוסף הוא שאין כמעט שום קשר בין מצב סוציו-אקונומי לבין המצב הכלכלי התקציבי של הרשות המקומית, שהיא זאת שמקבלת את הכסף.

זאב אלקין: כשמפעילים את הפרמטר הזה לסיוע לתושבים עוד אפשר להבין את זה, כי זה אולי משקף בממוצע את רמת התושבים, בהסתייגויות.

זאב אלקין: אבל בכלל לא בטוח שזה משקף את הרמה התקציבית של הרשויות.

זאב אלקין: כי הרמה התקציבית של הרשויות תלויה בראש ובראשונה באזורי התעשייה שבהן ובכמות המשרדים שבהן.

זאב אלקין: כולנו יודעים שארנונה ממגורים היא הפסדית, וארנונה מתעשייה ומסחר ומשרדים היא רווחית, ומזה חיות העיריות.

זאב אלקין: זאת אומרת שכיום יש מצב אבסורדי: אף עיר לא מעוניינת להתרחב כמעט.

זאב אלקין: כי אם היא לא מתרחבת בתחום של התעשייה אז יהיו לה רק יותר בעיות מבחינה תקציבית.

זאב אלקין: לכן אני חושב שהגיע הזמן לשקול ברצינות – ואני פונה פה גם לחברי ועדת הכספים וגם לחברי ועדת הפנים לתת את דעתם על הסוגיה הזאת.

זאב אלקין: כי כל שיטת התקצוב של הרשויות במדינת ישראל היא מעוותת, וזה לא רק משרד הפנים, במענק האיזון שלו – – –

רחל עזריה: כי היא לא מבוססת על ההכנסות, היא מבוססת על המעמד והמצב של התושבים.

זאב אלקין: אבל אין קשר בין ההכנסות של הרשות למעמד של התושבים.

זאב אלקין: ולכן, כשמדובר על שירות שמוענק לתושבים, עוד אפשר להבין את ההיצמדות למדד, אבל כשמדובר על סיוע לרשות מקומית, אין בזה הצדקה.

זאב אלקין: לכן צריך פה שיטה הרבה יותר מורכבת.

רחל עזריה: ובטח לגבי ירושלים אנחנו צריכים לראות איך אנחנו כן – – –

זאב אלקין: תכף, תכף, על ירושלים ספציפית אני אדבר, אבל האירוע הזה הוא מאוד אינדיקטיבי על כלל המצב.

זאב אלקין: וראיתי כבר רשויות שהמצב הסוציו-אקונומי של התושבים שם היה גבוה והתקציב שלהן היה נמוך.

זאב אלקין: וגם הפוך, גם הפוך זה קורה.

משה גפני: שר הפנים היה אתמול בוועדת הכספים, והוא אמר:

משה גפני: אנחנו הולכים לשנות את זה, זאת שיטה שהיא אנכרוניסטית, היא שיטה שהייתה פעם.

זאב אלקין: נכון.

משה גפני: הוא אומר שהולכים לשנות את זה.

זאב אלקין: נכון, אני חושב שצריך לשנות את זה, אבל לא רק בתקצוב של משרד הפנים.

זאב אלקין: אני יודע שאתם עסוקים עכשיו עם התקציב, חבר הכנסת גפני, אבל כשתסיימו עם התקציב ויתפנה קצת זמן לוועדת הכספים, כדאי בכלל להעלות לדיון את כל השיטה הזאת, שהיום, לצערי, רוב משרדי הממשלה בעידן המשפטיזציה עברו לתקצב כמעט כל דבר לפי סוציו-אקונומי.

זאב אלקין: גם אצלי במשרד אני עושה קול קורא, בא מייד היועץ המשפטי אומר: לפי סוציו-אקונומי.

זאב אלקין: אין פרמטרים אחרים, וזאת בעיה.

זאב אלקין: או מדד פריפריאלי או סוציו-אקונומי, ולא בטוח שזאת מערכת שיודעת לכוון נכון את הסיוע.

זאב אלקין: עכשיו לירושלים.

זאב אלקין: קודם כול, דיברה כאן חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן על הסוגיה של האוכלוסייה הערבית במזרח-ירושלים, ואמרה שאף אחד לא התייחס לזה.

זאב אלקין: אני דווקא, אם היית ממתינה לדברי, הייתי מתוכנן – –

עאידה תומא סלימאן: לא, הייתי בטוחה שאתה תתייחס.

זאב אלקין: – – הייתי בהחלט מתוכנן להתייחס לזה, ובהרחבה, כי אין ספק שחלק מהסיבות למצב הסוציו-אקונומי של ירושלים הוא האוכלוסייה הערבית במה שקרוי מזרח-ירושלים, כן?

זאב אלקין: היום ההגדרות האלה מאוד מורכבות, אבל בסך הכול, אין ספק שמה שקורה במזרח-ירושלים היום הוא – – –

מיקי לוי: תגיד חלקה המזרחי, ואז ירושלים היא רבתי, אחת.

זאב אלקין: קודם כול, אתה יודע שמי כמוני מסכים לקביעתך שירושלים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

מיקי לוי: לא יעזור – – –

אוסאמה סעדי: אתה מאגף את זאב אלקין מימין.

אוסאמה סעדי: מה נשאר?

אוסאמה סעדי: אדוני השר, אני במקומך נעלב.

מיקי לוי: אני מאגף גם את ראש הממשלה מימין.

אוסאמה סעדי: אני במקומך נעלב.

זאב אלקין: בנושא של ירושלים אני וחבר הכנסת לוי נמצאים באותה עמדה, ובוודאי כמו רוב מוחלט של הבית הזה.

זאב אלקין: ודווקא בגלל זה, ודווקא בגלל זה חובתה של הממשלה לפעול ולעשות הרבה מאוד במזרח-ירושלים, או בחלק המזרחי של העיר, או – אני הייתי אומר את זה לגבי האוכלוסייה הערבית של ירושלים, כי היום מספר היהודים במה שקרוי מזרחה של העיר הוא אולי לא פחות מבמערב העיר, אבל לא מצבם הוא הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אז למה לא נותנים להם אזרחות?

זאב אלקין: אני כרגע עונה על סוציו-אקונומי.

זאב אלקין: אם תזמיני אותי לפה לשעת שאלות – – –

עאידה תומא סלימאן: זה פשוט עלה מתוך הדברים שלך.

זאב אלקין: אם תזמיני אותי לפה לשעת שאלות, אני אשמח אחר כך להתייחס גם לנקודה הזאת, אבל כרגע אני רוצה – –

עאידה תומא סלימאן: לא בטוח – – –

זאב אלקין: – – אבל כרגע אני רוצה – – –

אוסאמה סעדי: מה אתם עושים ל-150,000 התושבים מחוץ לגדר, שלא מקבלים שום דבר?

זאב אלקין: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: אתה צודק, אדוני.

טלי פלוסקוב: אז כמו שאומרים, אתם רוצים להזמין את השר לשעת שאלות?

אוסאמה סעדי: בשמחה.

טלי פלוסקוב: הוא נתן לכם רעיון.

טלי פלוסקוב: אז כרגע תיתנו לו בבקשה להשיב להצעה לסדר-היום.

זאב אלקין: אני בכל זאת אתייחס להצעה לסדר-היום הספציפית, וכמו שאמרתי, אני פתוח לשעת שאלות על נושא ירושלים.

זאב אלקין: היא בהחלט ראויה לכך.

זאב אלקין: לגבי מזרח-ירושלים, להגיד שהממשלה לא עושה דבר, זה לא נכון.

זאב אלקין: עושה.

זאב אלקין: יש החלטת ממשלה מיוחדת על מזרח-ירושלים בסכום שבעיני הוא רחוק מלהיות מספק, של 200 מיליון שקל, של השקעה ייחודית, מעבר להשקעה הכללית שמתקיימת דרך כל משרדי הממשלה.

זאב אלקין: יש היום פעילות מאוד אינטנסיבית של משרד התחבורה בירושלים לגבי התשתיות התחבורתיות.

זאב אלקין: אבל זה עדיין רחוק ממה שצריך להיות, ולכן הייתי סבור – וכאן דווקא אני רוצה לפנות אליכם – שכשהממשלה הביאה תוכנית של סיוע משמעותי למגזר הערבי, הייתי הראשון סביב שולחן הממשלה שהעלה את השאלה למה לפי איך שהתוכנית הזאת מוגדרת – הו, דווקא נכנס חבר הכנסת טיבי; הוא בוודאי יעזור לי בזה, כי היה לנו על זה דין ודברים – למה האופן שבו התוכנית מוגדרת, רובה המוחלט לא יכול להגיע לאוכלוסייה הערבית בירושלים?

זאב אלקין: למה?

זאב אלקין: כי התוכנית הייתה מיועדת ברוב המרכיבים שבה ליישובים שבהם הרוב היו המיעוט הערבי, וירושלים היא לא כזאת.

זאב אלקין: אבל האוכלוסייה הערבית של ירושלים בהיקפה היא 20% כמעט מהאוכלוסייה הערבית של מדינת ישראל, והיא בעצמה כמו עיר שלמה שקיימת, ולכן אני ביקשתי ונלחמתי על כך שהדבר הזה ישונה וישונו ההגדרות בפרמטרים, בסעיפים הרלוונטיים של התוכנית, כדי שגם האוכלוסייה הערבית במזרח-ירושלים תוכל ליהנות מהתוכנית הכוללת.

זאב אלקין: ולהפתעתי הרבה, במסגרת המאבק הזה, אצל מי לא מצאתי אוזן קשבת?

זאב אלקין: אצל חברי הרשימה המשותפת, שבאו אלי להשתדל שאני אוריד את ההתנגדות שלי בגלל נושא ירושלים, כי זה מעכב את כל התוכנית, ואפשר לטפל אחר כך בנושא ערביי ירושלים, ולמה בכלל לערבב שמחה בשמחה ולמה להכניס את זה לכאן.

זאב אלקין: ואני חייב להגיד לכם, חברי חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, שמאוד הופתעתי מהגישה הזאת, אמרתי: אני נלחם על זכותם של ערביי ירושלים, ואתם מבקשים ממני להוריד את ההסתייגות שלי ואת ההתנגדות שלי.

זאב אלקין: הייתכן?

זאב אלקין: ולכן, אני הייתי מאוד מאוד שמח אם דווקא – – –

אוסאמה סעדי: אדוני, על מנת להעלות את המצב הסוציו-אקונומי של ירושלים, אנחנו מציעים להעביר את כל – – – לרשות הפלסטינית, גם כשיהיה הדירוג של מערב ירושלים – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אוסאמה סעדי: אתם ממילא לא משקיעים שם כספים – – – לא נותנים להם שירותים.

עאידה תומא סלימאן: וזה לא יעלה כסף.

אוסאמה סעדי: חוסכים תקציב.

זאב אלקין: לפי שני פרמטרים שאני רואה, חוששני שהצעד הזה לא בדיוק יעזור למצב הסוציו-אקונומי של האוכלוסייה הערבית בירושלים.

זאב אלקין: איך אני יודע את זה?

זאב אלקין: איך אני יודע את זה?

אוסאמה סעדי: אל תדאג להם.

מסעוד גנאים: אל תדאג להם.

אוסאמה סעדי: – – –

זאב אלקין: בגלל שני פרמטרים: קודם כול, אני רואה את זה בכמות האוכלוסייה.

זאב אלקין: בתוך האוכלוסייה הערבית בירושלים המצב הכי קשה הוא בשכונות שמחוץ לגדר, אין על זה ויכוח.

זאב אלקין: אבל בשכונות מחוץ לגדר, חוץ מהאוכלוסייה הירושלמית של ערביי ירושלים שמחזיקים בתעודת תושב, נמצאים – בערך שליש מהאוכלוסייה ששם היא דווקא אוכלוסייה פלסטינית מיהודה ושומרון, שעוברת לתוך השכונות האלה, שהן הכי עניות בשכונות הערביות של ירושלים.

זאב אלקין: אז אם המצב ברשות הפלסטינית הוא כל כך טוב, למה יש פתאום הגירה בכל מחיר לתוך השכונות בירושלים שהן הכי עניות בין השכונות הערביות של ירושלים?

זאב אלקין: לכן, אני לא הייתי – –

אוסאמה סעדי: מאיפה הנתון הזה?

זאב אלקין: – – לא הייתי מזדרז.

זאב אלקין: זה הנתון הרשמי.

זאב אלקין: מתוך כ-120,000 אנשים שמתגוררים בשכונות מחוץ לגדר – –

עאידה תומא סלימאן: מה זה – – – מדינת ישראל?

זאב אלקין: – – בערך 40,000, 50,000 זה אנשים שלמעשה אין להם תעודת תושב בירושלים – –

עאידה תומא סלימאן: אז מה, אתה אומר עכשיו שהמצב הוא לא טוב?

זאב אלקין: – – והם עברו לשם ממקומות סמוכים בתוך הרשות הפלסטינית.

עאידה תומא סלימאן: אז מה אתה אומר?

זאב אלקין: אז לכן, כנראה המצב ברשות הפלסטינית מבחינה כלכלית לא יותר טוב מאשר בשכונות שמחוץ לגדר, אלא נהפוך הוא – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

זאב אלקין: – – וגם יכולות תעסוקה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחבר הכנסת אוסאמה סעדי, אנחנו לא בדיון כרגע, אנחנו מקשיבים לתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: נא לא להפריע.

טלי פלוסקוב: הוא יסיים והדיון יימשך כבר בוועדת הכספים או איפה שתחליטו.

טלי פלוסקוב: תנו לשר לסיים.

זאב אלקין: והמדד השני לעניין הזה יהיה כמובן הסקרים – שנעשו, אגב, על-ידי מכון סקרים פלסטיני, לא ישראלי חס וחלילה, לפי הזמנה של מכון סקרים אמריקני, לא ישראלי חס וחלילה – לגבי רצונם של התושבים הערבים בירושלים, מה יקרה אם כן יהיה פה פתרון מדיני וחלוקה של ירושלים לשניים.

זאב אלקין: יותר מ-50% הביעו את רצונם דווקא להישאר בחלק הישראלי.

זאב אלקין: לכן, נראה שהפטנט שאתם מציעים הוא לא בדיוק הפטנט שטוב לאוכלוסייה.

זאב אלקין: אבל בלי שום קשר לוויכוח הפוליטי הזה, שהיה ויישאר בינינו, אני מציע לכם: בואו נשתף פעולה בניסיון להביא לערביי ירושלים את מה שמגיע להם.

זאב אלקין: אני חושב שזה נכון לעשות.

זאב אלקין: בחלק מהנושאים של החלטת הממשלה הצלחתי במאבק שלי, בחלק לצערי לא הצלחתי, ולכן אני היום מנסה להוביל מהלך – ואני מקווה שמשרד האוצר יהיה שותף אתי במהלך הזה, ומשרדי ממשלה אחרים – ואני מקווה מאוד שהוא יזכה לתמיכה בבית הזה מן הקצה אל הקצה, ושלא כמו בסיבוב הקודם גם הרשימה המשותפת תתמוך במהלך הזה, להביא תוכנית סיוע ממשלתית משמעותית לערביי ירושלים, שבהחלט זכאים לזה ובהחלט צריך לעשות שם הרבה.

זאב אלקין: לדוגמה, למשל, אני מקווה שבניגוד למה שכבר הופיע פה בתקשורת, תתמכו באחד הניסיונות שלנו לקדם אופציית תעסוקה לערביי מזרח-ירושלים ולקדם את אופציות ההשכלה לערביי מזרח-ירושלים במהלך ניסיון לפתוח אופציה של תוכניות לימודים ישראליות ליותר ויותר משפחות ערביות במזרח-ירושלים.

זאב אלקין: לפי הסקרים, כ-50% מהאוכלוסייה מעוניינים בזה, מהאוכלוסייה הערבית, אבל בפועל לומדים סדר גודל של 3%, 4% מהתלמידים.

זאב אלקין: התוצאה של זה היא חסם תעסוקתי.

אוסאמה סעדי: זה בניגוד להסכמים, אתם חתומים על זה עם הרשות הפלסטינית.

זאב אלקין: קודם כול, זה לא נכון.

זאב אלקין: אני מציע לך לקרוא את ההסכם.

אוסאמה סעדי: אני קראתי את ההסכמים.

זאב אלקין: אין שם אפילו רמז למה שאתה מדבר עליו.

אוסאמה סעדי: החינוך והבריאות – – –

זאב אלקין: אין שם אפילו רמז למה שאתה מדבר.

זאב אלקין: אבל אני אפתיע אותך.

זאב אלקין: דווקא ממישהו כמוני תשמע שאני לא הולך ולא מציע, בואו נאסור לימודי תווג'יה, ונלמד רק את התוכנית הישראלית, למרות שלפי החוק זה מה שצריך להיות.

אוסאמה סעדי: למה אתם מתנים את זה בתוכנית חינוך ישראלית?

אוסאמה סעדי: אתם מתנים, זה תנאי – – –

זאב אלקין: לא, לא.

אוסאמה סעדי: – – – תנאי לקבלת תקציבים.

זאב אלקין: אני אומר, בואו – – –

אוסאמה סעדי: תבדוק, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: תבדוק במשרד החינוך.

אוסאמה סעדי: מתנים תקציבים בלימוד תוכנית ישראלית.

זאב אלקין: אני אומר, בואו ניתן בכל בית-ספר במזרח-ירושלים את שתי התוכניות, ושההורים ישלחו את הילדים למה שיותר מתאים להם.

זאב אלקין: הבחירה תהיה של ההורים.

זאב אלקין: לא בכפייה ולא – – –

אוסאמה סעדי: זה לא מה שקורה.

אוסאמה סעדי: תבדוק את זה.

אוסאמה סעדי: היום מתנים את זה.

אוסאמה סעדי: יש תנאי: אם אתם רוצים לקבל תקציבים ממשרד החינוך – אני וחבר הכנסת – – – פגשנו את ועד ההורים.

זאב אלקין: לכן אני אומר, התנאי הוא לא לעזור לתלמידים שלומדים תוכנית ישראלית, ולא לעזור לבית-ספר שיש בו תוכנית ישראלית בלבד.

זאב אלקין: התנאי הוא מאוד מאוד פשוט: היות שעל-פי החוק, המצב התקין זה הוראה של התוכנית הישראלית – מה לעשות, זה החוק במדינת ישראל, כמו שהוא נכון לאוכלוסייה החרדית הוא גם נכון לאוכלוסייה הערבית; התנאי הוא שבית-ספר שפתח אצלו מסלול בלי לבטל את לימודי התווג'יה, אלא אפשר את הבחירה, הוא זה שיכול לקבל את הסיוע המוגדל, מעבר לסיוע הרגיל של משרד החינוך.

זאב אלקין: אני מאוד אשמח אם במקום להתנגד לזה – וגם מאיימים בבג"ץ, ואני לא מאוים מהבג"ץ הזה, כי אם יצא משהו מהדיון בבג"ץ זה בדיוק הפוך; כי יבוא בג"ץ וישווה מה קורה עם האוכלוסייה החרדית ומה קורה עם האוכלוסייה הערבית, ויבין שאי-אפשר להתיר את לימודי התווג'יה בבית-ספר ממלכתי; לכן אני לא ממליץ לאף אחד לרוץ לבג"ץ, אבל אם רוצים – בבקשה, התוצאה יכולה להיות מעניינת.

זאב אלקין: בסופו של דבר אני דווקא הייתי שמח אם חברי כנסת מהרשימה המשותפת היו תומכים במהלך הזה.

זאב אלקין: הרי אם בסוף האוכלוסייה בוחרת, ובכל בית-ספר יהיה גם זה וגם זה, מה הבעיה?

זאב אלקין: אתם לא סומכים על האוכלוסייה הערבית במזרח-ירושלים שהיא תבחר, כל משפחה, מה שנכון לה?

זאב אלקין: אני סומך.

זאב אלקין: ואני מציע לכם, במקום לריב על זה, ללכת על זה במאמצים משותפים; כי מי שירצה להשתמש בזה, זה יפתח בפניו אופציות – גם תעסוקה במשכורת יותר גבוהה וגם לימודים אחר כך.

זאב אלקין: במקום הצורך היום לעבור את המכינה ואת כל המסלול וכו' וכו'.

זאב אלקין: אבל זאת רק דוגמה.

עאידה תומא סלימאן: – – –

זאב אלקין: זאת רק דוגמה אחת קטנה לאפשרות לשתף פעולה, ויש רבות.

זאב אלקין: אני אשמח לשתף פעולה בכל מה שקשור בהעלאת רמת החיים במזרח-ירושלים, כי חובה לעשות את זה.

זאב אלקין: זאת חובתה של ממשלת ישראל, ואנחנו, לצערי, בחובה הזאת רחוקים מלהצליח.

זאב אלקין: עכשיו, האם זאת בעיה רק של האוכלוסייה הערבית?

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: יש בעיה של האוכלוסייה החרדית בירושלים, בהחלט צדק כאן חבר הכנסת גפני.

זאב אלקין: גם כאן הממשלה לא עושה כל מה שהיא צריכה לעשות.

זאב אלקין: אני לא אכנס אתך כרגע לוויכוח הפרטני על החוק, זה לא מה שיפתור את הבעיה הכלכלית של האוכלוסייה החרדית בירושלים – –

משה גפני: כל דבר יפתור.

זאב אלקין: – – אבל דווקא אני תומך בחוק הזה, ותמכתי גם בעבר וגם היום.

זאב אלקין: הייתי צריך לריב הרבה כדי להכניס את זה להסכמים הקואליציוניים – –

משה גפני: – – – זה חוק שעבר פה פה-אחד.

משה גפני: האופוזיציה הצביעה בעד.

זאב אלקין: רק כל מה שאמרתי הוא שצריך לקיים הסכמים קואליציוניים, אבל זה כרגע לא נושא לוויכוח הזה.

משה גפני: אבל זה חלק מהפתרון.

זאב אלקין: לסיכומו של דבר – – –

משה גפני: לכולם יש העדפה מתקנת – לחרדים לא.

זאב אלקין: לסיכומו של דבר – – –

משה גפני: – – – כל השורה של הבעיות.

זאב אלקין: לסיכומו של דבר, חבר הכנסת גפני וחברי חברי הכנסת – – –

משה גפני: רק אל תגידו שאתם עוזרים לחרדים.

משה גפני: זה לא בראש מעייניכם.

משה גפני: אתם דואגים לחברי מרכז ליכוד, לא לחרדים.

זאב אלקין: או, ממש.

זאב אלקין: החוק הזה תקוע בגלל חברי מרכז ליכוד.

משה גפני: לא, אבל בסדר.

זאב אלקין: אוקיי, בסדר.

משה גפני: אבל החוק הזה תקוע.

זאב אלקין: אפילו את זה אתה לא תוכל להגיד.

משה גפני: אני אוכל להגיד עוד הרבה דברים.

משה גפני: כשאני אתחיל להגיד את האמת יהיה רע מאוד.

זאב אלקין: חוץ מזה, יש כל כך הרבה חברי מרכז ליכוד חרדים, שאני כבר לא יודע, גם הטיעון הזה לא עובד.

משה גפני: מי שהוא חרדי ונמצא בליכוד הוא פשוט מפגר.

רחל עזריה: עכשיו מתחיל להיות מעניין – – –

משה גפני: חרדי ובליכוד.

משה גפני: כל החרדים האלה, באמת.

משה גפני: הם דואגים לחרדים.

זאב אלקין: אני רואה שהתופעה הזאת מאוד מטרידה אותך – – –

משה גפני: לא מטרידה אותי.

משה גפני: אתה יכול לקחת אותם.

משה גפני: קחו אותם.

קריאה: זה שעטנז.

זאב אלקין: אני שמח שהיא מטרידה אותך.

משה גפני: לא, זה בסדר.

רחל עזריה: – – – איך זה שיהדות התורה – – –

מיקי לוי: גפני, כבר יש חרדים – – –

משה גפני: הם יסבירו את כל מה שאתם עושים.

זאב אלקין: אחרי שהיה חבר כנסת חרדי ביש עתיד, מה אתה רוצה מחברי מרכז הליכוד?

משה גפני: לא רוצה כלום.

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: שיהיה לכם לבריאות.

משה גפני: יש עוד כמה הצעות של חרדים שתיקחו.

זאב אלקין: בואו נחזור לסוגיה של ירושלים.

משה גפני: העדפה מתקנת – – –

זאב אלקין: יש כרגע כמה סוגיות משמעותיות מאוד שעומדות על סדר-יומה של ירושלים: יש הצורך לפתח מקומות עבודה.

זאב אלקין: כאן דווקא, כפי שנאמר בצדק – נדמה לי שחבר הכנסת לוי הזכיר את זה – אישרנו ביום ירושלים האחרון תוכנית אסטרטגית חסרת תקדים בנושא של ירושלים.

זאב אלקין: מ-350 מיליון שקל לחומש זה עלה ל-850 מיליון שקל כתוצאה ממאמצים משותפים גם שלי וגם של ראש העיר, וכמובן, המחויבות של ראש הממשלה ושל שר האוצר, שבלי העזרה שלהם בוודאי לא יכולנו להגיע לתוצאה הזאת.

זאב אלקין: אבל זה כמובן לא מספיק.

זאב אלקין: זה לא מספיק כי קיימת על הפרק סוגיה בוערת, והתייחסתם לזה, של התקציב העירוני.

זאב אלקין: התקציב של ירושלים הוא תקציב לא מאוזן.

זאב אלקין: את צודקת, חברת הכנסת רחל עזריה, מי כמוך מכירה את זה – הוא דורש תוכנית רצינית איך מאזנים את התקציב הזה כדי שהוא לא ילך ויעמיס יותר ויותר על תקציב המדינה, מצד אחד; אבל מצד שני הוא מחייב פתרון.

זאב אלקין: עצם העובדה שאנחנו סגרנו את התקציב, אבל הסוגיה של תקנת ירושלים לא מוסדרת עדיין, היא כמובן סוגיה שמשאירה ענן גדול של ספק על המצב הכלכלי בעיר, ולכן אני חושב שחברי הכנסת צודקים שעדיף – זה תמיד נקבע לא בבסיס התקציב של המדינה, אבל זה נקבע בשיח בין משרד האוצר לבין עיריית ירושלים; הוא בכל מקרה יתקיים, ונכון לקיים אותו ולסגור אותו לפני אישור התקציב.

זאב אלקין: זה ייתן ודאות ויציבות גם לעיריית ירושלים.

זאב אלקין: לכן, דווקא כנציג הממשלה אני לא מתנגד, אלא תומך ברעיון להעביר את ההצעה לסדר-היום הזאת לוועדת הכספים, ושם לנהל את הדיון.

זאב אלקין: אני חושב שיש פה אתגר לא פשוט לרשות כמו ירושלים כי אין לה מקורות הכנסה בגלל מיעוט מקורות הכנסה מתעשייה.

זאב אלקין: זה ישתנה, אגב, עם פרויקט הכניסה לעיר ופרויקטים אחרים, אבל ייקח זמן עד שזה ישתנה.

רחל עזריה: – – – באמת מתמלא בעסקים.

רחל עזריה: כי כרגע הפרויקט – – –

זאב אלקין: גם זה נכון.

זאב אלקין: יש הרבה מאוד סוגיות שאנחנו, הממשלה והכנסת, מחויבים לתת את הדעת עליהן, איך אנחנו מצעידים את ירושלים – לא משנה שלוש או ארבע, זאת לא הנקודה, שינוי פרמטר כזה או אחר – מצעידים את ירושלים לאחד המקומות המובילים במדד הסוציו-אקונומי שלה, על שלל המגזרים שמתגוררים בה, כולל המגזר החרדי וכולל המגזר הערבי.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שבעבודה בנושא הזה אנחנו נשתף פעולה, יד ביד, גם נציגי הממשלה וגם נציגי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה; כי באמת, בעיני, בנושא של ירושלים והעלאת רמת החיים בה אין קואליציה ואין אופוזיציה.

זאב אלקין: דבר אחרון.

זאב אלקין: יש עוד נושא שמאוד מאוד מכביד על החיים בירושלים, בוודאי במגזר היהודי, אבל בהרבה מאוד מובנים גם במגזר הערבי, והוא סוגיית המגורים.

זאב אלקין: עלות המגורים בעיר גבוהה ביותר, גם בשכירות וגם ברכישה.

זאב אלקין: היא נובעת מכך שהצרכים של העיר הזאת בדיור למעשה לא מוצאים מענה.

זאב אלקין: לכן לא ניתן להעלות את רמת החיים בירושלים בלי לאפשר לזוגות הצעירים לגור בירושלים, להישאר לגור כאן, ואחר כך להתקדם בהתאם להתקדמות הכלכלית.

זאב אלקין: חייבים לנצל פה את כל האפיקים שיש: גם את ההתחדשות העירונית, שבה דוגל ראש העיר – אני לא מתנגד לזה, אני מאוד בעד, רק צריך לראות את זה קורה.

זאב אלקין: אבל אי-אפשר גם בלי קידום בנייה חדשה בירושלים.

רחל עזריה: רק עכשיו התקדמו עם מורדות-ארנונה.

זאב אלקין: כן, אבל זה לא מספיק.

רחל עזריה: לא, לא.

זאב אלקין: את יודעת היטב כמוני שלמשל במגזר היהודי ירושלים צריכה, רק כדי לענות על הצרכים של גידול טבעי, כ-4,000 יחידות דיור כל שנה – –

מיכאל מלכיאלי: – – –

זאב אלקין: – – והסיבה העיקרית לכך שהיום משפחות צעירות עוזבות את ירושלים זה בדיוק זה.

זאב אלקין: אין דירות, ומה שיש יקר מאוד.

זאב אלקין: לכן אני קורא מפה לבית הזה לשלב כוחות בדחיפה ובקידום של בנייה בירושלים.

זאב אלקין: בנייה לכולם ובנייה בכל מקום.

זאב אלקין: לפעמים אנחנו חוטפים על זה ביקורת מדינית בין-לאומית, אבל אני חושב שכל מי שירושלים יקרה ללבו צריך להתייצב פה – לא משנה קואליציה או אופוזיציה, אפילו בלחץ על הממשלה, ובוודאי בתמיכה בממשלה כשהיא עושה את זה – לקדם תוכנית בנייה בירושלים.

זאב אלקין: אני קורא מפה גם לראש הממשלה, גם לנו בממשלת ישראל, לשר האוצר, שמופקד על נושא הבנייה – לכולנו כחברי ממשלה – ולכנסת הזאת, לקואליציה ולאופוזיציה, לעשות הכול כדי שיהיו יותר ויותר פרויקטים של בנייה בירושלים.

זאב אלקין: זה אולי בין המנופים העיקריים לקידום העיר הזאת קדימה.

זאב אלקין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר זאב אלקין.

טלי פלוסקוב: כאמור, רבותי, יש לנו הבעת דעה, נכון?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: איוא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, יש לך דקה להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: יש פה הצעה להעביר את הדיון לוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: נצביע.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני ושאר חברי נשאלים: תגידו, אתם מאוכזבים מהבחירה של טראמפ, או שאתם לא מאוכזבים?

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: מי שמתאכזב הוא מי שתלה תקוות.

אחמד טיבי: הממשל האחרון של אובמה, הממשל הדמוקרטי שקלינטון היא המשך ישיר שלו, היה אחד הממשלים הגרועים ביותר לגבי מדיניות במזרח התיכון.

אחמד טיבי: בגללו מדינות ערב מתרסקות.

אחמד טיבי: גם בעניין הפלסטיני הוא היה סופר-מאכזב.

אחמד טיבי: טראמפ, שהצהיר כמה הצהרות גזעניות נגד מוסלמים, גם היו לו כמה אמירות קצת מפתיעות לגבי יהודים והכספים שלהם – –

זאב אלקין: – – –

אחמד טיבי: – – לגבי הכספים שלהם.

אחמד טיבי: הוא אדם מוזר, בלתי צפוי לחלוטין.

אחמד טיבי: קראתי היום שנתניהו בירך אותו, ראש הממשלה, ואמר שהוא ידיד אמת של ישראל.

אחמד טיבי: האמת, מצא מין את מינו.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: סיר שמצא את מכסהו, אבו ח'ודיפה.

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: זה לא – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש כאן שתי הצעות:

טלי פלוסקוב: הצעה אחת – להעביר את הדיון לוועדת הכספים, והשנייה – לוועדת הפנים.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו כרגע נצביע על העברת הדיון לוועדת הכנסת לקביעת המשך הטיפול בנושא.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: בבקשה – להעביר את הדיון לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14

טלי פלוסקוב: נמנעים – אין

טלי פלוסקוב: 14 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לוועדת הכנסת להמשך הדיון.

טלי פלוסקוב: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת, חבר הכנסת – חבר הכנסת מלכיאלי בטעות הצביע נגד במקום בעד, אז הוא מבקש לרשום בפרוטוקול שהוא תמך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

): שלום, כבוד היושבת-ראש, שרים ושרות וחברי כנסת, הודעה שלא דרושה בה הצבעה.

): היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהחלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), מיום ו' בחשוון התשע”ז, 7 בנובמבר 2016, נותרו כמה נושאים פתוחים שוועדת הכנסת נדרשה להחליט לגביהם.

): בהחלטה נקבע כי פרק ה', סעיף 44, הוראות לעניין פרישה משירות קבע ופנסיית גישור, וסעיפים 45–56, יישום המלצות ועדת גורן, יידונו בוועדה משותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בראשות ועדת החוץ והביטחון.

): הוועדה המשותפת תהיה בת 16 חברים, שמונה מכל ועדה, בהרכב הבא: מטעם ועדת החוץ והביטחון – חברי הכנסת אבי דיכטר כיושב-ראש, ענת ברקו, אמיר אוחנה, עמר בר-לב, עמיר פרץ, עפר שלח, מרדכי יוגב ורוברט אילטוב; מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות – חברי הכנסת אלי אלאלוף, מירב בן ארי, מיכל בירן, מאיר כהן, יגאל גואטה, ישראל אייכלר, אילן גילאון ושולי מועלם-רפאלי.

): כמו כן, נקבע כי חבר הכנסת משה גפני יכהן כיושב-ראש הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת הכספים, בהרכב הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, לדיון בפרק ה', סעיף 57, תקציב הגופים הביטחוניים, ובהצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 9).

): תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת – בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 183), התשע"ז–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל גרמן, אוסאמה סעדי, אכרם חסון וחמד עמאר בנושא:

נאזם בדר: אוזלת ידו של משרד התחבורה בטיפול בכביש 89 – כביש הדמים המסכן את חיים של מאות-אלפי תושבי הגליל המערבי.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: המאבק שקד–נאור על אופי בית-המשפט העליון

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: המאבק שקד–נאור על אופי בית-המשפט העליון, מס' 4787, 4790, 4810, 4816, 4843, 4866 ו-4867.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, הבעיה במדינת ישראל היא שסערות של אתמול, עוטפים בהן דגים היום.

בצלאל סמוטריץ': ובכל זאת, בפתח הדברים אני רוצה למחות בכל תוקף על השימוש בביטוי הבאמת-לא-ראוי – ואני בורר את מילותי, מאחר שיש לי כבוד רב לבית-המשפט העליון – להניח אקדח על השולחן.

בצלאל סמוטריץ': הביטוי הזה, למי שאיננו יודע, לקוח משיטות משטר אחרות, שבהן היו מכניסים אדם לחדר, מניחים לו אקדח על השולחן ומצפים שהוא יודע היטב מה לעשות אתו לבד.

בצלאל סמוטריץ': אז האם נשיאת בית-המשפט העליון רמזה שזה מה שביקשה שרת המשפטים לעשות לה?

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה מאוד שלא, ואני חושב שמן הראוי יהיה שנשיאת בית-המשפט תמצא בהקדם את הדרך להתנצל על השימוש בביטוי הזה.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא ראוי.

בצלאל סמוטריץ': לא מדובר אפילו באיזו פליטת פה, אלא במכתב שמישהו ישב וכתב והגיה ובדק שהפסיקים במקומם.

בצלאל סמוטריץ': זה כמובן חמור מאוד.

בצלאל סמוטריץ': ומכאן, כמובן, לעניין עצמו.

בצלאל סמוטריץ': אז אחרי הברכות הגדולות לאזרחי ארצות-הברית, ובתוכם לאזרחי ישראל שהם אזרחי ארצות-הברית, על הבחירה בנשיא החדש, אתם יודעים שאחד מן הנושאים, אולי אחד מנושאי הדגל בקמפיין הבחירות של נשיא ארצות-הברית החדש דונלד טראמפ היה זהות בית-המשפט העליון.

בצלאל סמוטריץ': וכחלק מהקמפיין פרסם המועמד דאז, הנשיא דהיום, את רשימת המועמדים שלו שמתוכם הוא יבחר את אחד משופטי העליון בארצות-הברית שאמור להתחלף בתקופתו.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה לשנות את – – –

בצלאל סמוטריץ': אני בהחלט חושב – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שלא להפריע.

טלי פלוסקוב: אלה שלוש הדקות שלו.

טלי פלוסקוב: אוסאמה סעדי, יהיו לך עוד שלוש דקות להתייחס.

בצלאל סמוטריץ': וזה לא רק בארצות-הברית, זה ברוב מדינות העולם הנאור והמתוקן.

בצלאל סמוטריץ': אין מדינה שבה השופטים ממנים את עצמם.

בצלאל סמוטריץ': אין מדינה שבה השופטים שותפים להליך המינוי.

בצלאל סמוטריץ': ברוב המדינות המתוקנות, מי שממנה שופטים זה המערכת הפוליטית, בתשקיף כזה או אחר – לפעמים זה נבחרי הציבור ישירות, לפעמים זה ועדות מומחים שנבחרי הציבור בוורסיה כזאת או אחרת ממנים.

בצלאל סמוטריץ': אין תקדים לגוף שממנה את עצמו.

בצלאל סמוטריץ': אגב, זה גם מאוד הגיוני לא רק בתחום מערכת המשפט.

בצלאל סמוטריץ': אין גם תקדים לגוף שקובע לעצמו בעצמו את גבולות הסמכות שלו.

בצלאל סמוטריץ': יש שני גופים כאלה בלבד, אגב, במדינת ישראל: בית-המשפט העליון והיועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אין בשום חוק הסדרה של גבולות אחריותו, תפקידיו וסמכותו של היועץ המשפטי לממשלה.

בצלאל סמוטריץ': הוא קובע לעצמו מה מותר לו, מה הוא צריך או מה הוא מוסמך לעשות ומה לא.

בצלאל סמוטריץ': קחו מוסד שכבר הפך לאיזה כמעט מוסד חוקתי במדינת ישראל: הנחיות היועץ.

בצלאל סמוטריץ': אין בשום מקום בחוק איזושהי אמירה שמקבעת את המעמד של הנחיות היועץ.

בצלאל סמוטריץ': היועץ, כשמו – הוא יועץ.

בצלאל סמוטריץ': ועצותיו חשובות, ומן הראוי כי נקשיב להן קשב רב.

בצלאל סמוטריץ': אין בשום מקום חוק שמסמיך את בית-המשפט העליון לפסול חוקים של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש בוודאי יודעת שבמדינות אחרות בעולם, במדינות שיש בהן חוקה וזה מוגדר בחוקה – בצרפת אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': בית-המשפט מוסמך להצהיר שחוק איננו חוקתי; הוא לא מוסמך להורות לכנסת לבטל את החוק.

בצלאל סמוטריץ': אגב, גם בחוק הישראלי, בחוק-יסוד: השפיטה, הסמכות של בית-המשפט היא ליתן צווים לרשויות המדינה.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת היא ריבון.

בצלאל סמוטריץ': הכנסת איננה רשות מרשויות המדינה; היא המדינה.

בצלאל סמוטריץ': האם לא לגיטימי לנהל דיון בעניין הזה?

בצלאל סמוטריץ': לי יש דעה.

בצלאל סמוטריץ': כנראה שלחברים אחרים פה יש דעות אחרות.

בצלאל סמוטריץ': אבל הניסיון של השמאל להשתיק את הדיון הזה, להכתיב כאן איזו אקסיומה של מה צריך להיות המבנה החוקתי של מדינת ישראל, כזה שמעניק עליונות מוחלטת לבית-המשפט העליון, ומאפשר לו לחדור ברגל גסה לגבולות ולסמכות של רשויות אחרות במדינת ישראל – אז מישהו שמנסה לעורר דיון – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': רק משפט אחרון.

בצלאל סמוטריץ': אכן, שרת המשפטים ממפלגתי נבחרה על בסיס אג'נדה מסוימת, ואנחנו פועלים ונפעל כדי לקדם את האג'נדה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זה הכי לגיטימי, ובעיני גם הכי מתחייב מתוקף הדמוקרטיה שלנו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, תודה.

אלעזר שטרן: אני הבנתי שחברי בצלאל סמוטריץ כבר פתח בהתקפה על היועץ המשפטי לממשלה – –

בצלאל סמוטריץ': – – – למה התקפה?

אלעזר שטרן: – – שבחרה אותו שרת המשפטים עם הוועדה, לנוכח ההמלצה שפורסמה זה עתה על עמונה.

בצלאל סמוטריץ': מי תקף?

בצלאל סמוטריץ': מי תקף?

בצלאל סמוטריץ': מי תקף?

אלעזר שטרן: אז אולי באמת בואו נחליף את בית-המשפט העליון, ואת היועץ המשפטי לממשלה נפטר, ואחרי זה אנחנו נמשיך.

בצלאל סמוטריץ': מי תקף?

בצלאל סמוטריץ': אלעזר, מי תקף?

בצלאל סמוטריץ': – – –

אלעזר שטרן: בצלאל, התאפקתי, התאפקתי, התאפקתי.

בצלאל סמוטריץ': – – –

אלעזר שטרן: אני שמח שאנחנו לא באמריקה ואין פה שתי מפלגות, יש פה יותר, ויש פה שיטת ממשל אחרת לחלוטין.

אלעזר שטרן: אבל אני רק רוצה לומר שאתמול, אחרי שהונח האקדח על השולחן הרשה לעצמו חבר כנסת, בדיונים שהיו בוועדת הפנים, להגיד: אני מזהיר מכאן את שופטי בית-המשפט העליון – חבר הכנסת אייכלר על הסדר הפשרה בכותל.

אלעזר שטרן: ואני גם רוצה – אמרתי את זה אתמול לבצלאל, אני אומר עוד פעם:

אלעזר שטרן: מזל שיש לנו בית-המשפט העליון בגלל שזה לא הולך פה שהרוב קובע; זה מיעוט שמחזיק את ראש הממשלה בזכותו על הכיסא, הוא יכול להיות שישה מנדטים או שמונה, כמו הבית היהודי: תחתום על סטטוס-קוו ואין טלוויזיה בשבת ואין שידורי רדיו בשבת.

אלעזר שטרן: ולמה יש?

אלעזר שטרן: בזכות בית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: אבל יכולתם להכניס את הסעיף הזה של שינוי המבנה בהסכם הקואליציוני.

אלעזר שטרן: למה משתמשת נשיאת בית-המשפט העליון, שעל פניו – לפחות לפי הנתונים, אני נזהר מלהגיד את זה, לא בטוח שהיא הצביעה לגוש השמאל לפי הרקע המשפחתי – מה הביא אותה להשתמש באמת בביטוי החזק הזה של אקדח על השולחן, אם לא שתוך כדי דיון על הרכב בית-המשפט העליון לפי החוק שמים על השולחן את הצעת החוק הזו ואומרים לה: השופטת – כמו אייכלר – דיר באלכ.

אלעזר שטרן: אייכלר לא מתבייש לומר את זה, והוא אומר: אני מזהיר את בית-המשפט העליון, אבל לצערי הרב כששמים הצעת חוק מתוחכמת כאילו, על שינוי דרך ההחלטה, זה סוג של אזהרה לשופטי בית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: ואנחנו במבנה השלטוני שלנו, לצערי הרב, מוכרחים את בית-המשפט העליון, כיוון שאחרת – ואולי צריך להגיד עוד דבר אחד: שופטי בית-המשפט העליון לא חתמו על ההסכם הקואליציוני ולא קראו להם באותו לילה שמכרו את המדינה כדי שראש הממשלה נתניהו יישאר בשלטון, לא משנה כמה כסף זה עולה, כמה ערכים מקריבים על זה; לא אמרו לבית-המשפט העליון: בוא תחתום על ההסכם הקואליציוני.

אלעזר שטרן: ולכן, הרצון הזה, במיוחד שאין נציג לאופוזיציה בהרכב הנוכחי; במיוחד שבית-המשפט העליון נלחם, ודרך אגב, גברתי היושבת בראש, את יודעת: עם כל האיום הזה בית-המשפט העליון כולה ביטל – לא ביטל: החזיר – 11% מהפניות אליו.

אלעזר שטרן: אני אגיד יותר מזה, גם ההתערבות שלו בענייני דת ומדינה – זה לקח לו עשר שנים, גיוס בני הישיבות, הגיור אפילו.

אלעזר שטרן: ואני אומר לנו אותו דבר.

אלעזר שטרן: הרי רוב הקואליציה הזאת, אני מניח שגם היושבת בראש, יודעת את מצוקת הגיור; לקח לבית-המשפט העליון עשר שנים, עשרה שופטים, כדי להחליט שהוא מתערב ומכריח את המדינה לרשום, רק במרשם האוכלוסין, גם את מי שהתגייר בדרך אחרת.

אלעזר שטרן: ואני רוצה לסיים את דברי, כיוון שאני צריך.

אלעזר שטרן: תראו, כשאני גדלתי במדינת ישראל היו כותרות: מי מתמודד על כיסא השופט הדתי בבית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: ברוך השם, נגמלנו מזה.

אלעזר שטרן: אין דבר כזה כיסא דתי.

אלעזר שטרן: לא שופטים אנשים לפי מי דתי ולפי מי לא דתי.

אלעזר שטרן: ואני מאחל הפעם מעל הדוכן שיבוא יום ואת הכותרת שאנחנו עוד רואים, התמודדות על הכיסא הערבי בבית-המשפט העליון, גם אותה לא נצטרך, כיוון ששופטים ערבים, כמו שהיום שופטים דתיים, ייבחרו לפי כישוריהם – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אלעזר שטרן: – – ובית-המשפט העליון, מה לעשות, לא חלק מהקואליציה.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, יצא המרצע מהשק, ומה שהזהרנו מפניו, עכשיו בא בצלאל סמוטריץ ואמר את זה במפורש פה, מעל דוכן הכנסת – שהם נבחרו כדי להנהיג, כדי למשול, וכדי לשנות, ולכן כמובן הם רוצים לשנות סדרי עולם; ומזה כמובן בית-המשפט העליון והנשיאה שלו הזהירו, שעומדים לשנות את כללי המשחק.

אוסאמה סעדי: אז אנחנו שמענו פה מחבר הכנסת סמוטריץ, ואני מקווה, גברתי השרה, שכשתעמדי פה ותעני לנו תגידי שהוא לא מייצג את העמדה שלך ואת העמדה של משרד המשפטים ושאתם לא עומדים לשנות את כללי המשחק תוך כדי תנועה.

אוסאמה סעדי: הלוואי, חברי אלעזר שטרן, שיבוא יום ונגיד שלא ממנים שופטים, שופט ערבי ושופט דתי.

אוסאמה סעדי: אבל זה המצב, היום יש מיעוטים.

אוסאמה סעדי: ואני חושב ואני סבור, וזו העמדה שלי, שבית-המשפט העליון צריך לשקף את כל הרבדים של האוכלוסייה.

אוסאמה סעדי: כמובן, אנחנו לא רוצים למנות שופט ערבי בהיותו ערבי, אלא קודם כול מכיוון שהוא שופט מקצועי ומגיע לו להיות בעליון.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: נכון, לכן אני אומר, גם העניין הזה של התקן של רק שופט ערבי אחד או רק שופט דתי אחד.

אלעזר שטרן: אוסאמה, אולי אנחנו סתם מדברים עכשיו – – – הבית היהודי ושרת המשפטים לסגור את רשימת השופטים?

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: הם מתכננים עם מוטי יוגב איך לעלות עם ה-D9 על בית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: לא, נראה לי זה רשימת – – –

אוסאמה סעדי: זו הסכנה, גברתי שרת המשפטים.

אוסאמה סעדי: אני אומר לך, אנחנו עבדנו בשיתוף פעולה גם עם בית-המשפט העליון, גם עם לשכת עורכי-הדין, וזה לטובת בית-המשפט העליון, לטובת כולם, ואל תשנו את כללי המשחק.

אוסאמה סעדי: אפשר להגיע להסכמות בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה להגיד פה, ושלא יהיו שום ספקות: אני תקפתי וביקרתי את בית-המשפט העליון לא פעם, ואמרתי שבית-המשפט העליון לא עושה צדק עם כמעט 99% מהעתירות של העם הפלסטיני, אם זה בעניין של הפקעת קרקעות, בעניין מעצרים מינהליים, הוא אפילו אישר גירוש, הוא אפילו אישר התנקשויות.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני זה שבאתי וביקרתי את בית-המשפט העליון.

אוסאמה סעדי: אבל מפה עד לעלות עם D9 על בית-המשפט העליון זה מרחק גדול.

אוסאמה סעדי: אני קורא לשרת המשפטים, ואני דיברתי עם ראש לשכת עורכי-הדין – צריך לחזור ולדבר ולהידבר ולהגיע.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: אפשר לבחור ארבעה שופטים מעולים מתוך הרשימה, בהסכמה, ואני מוכן לעשות את זה אתכם.

אוסאמה סעדי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה – בבקשה, אדוני.

יגאל גואטה: יש בתקנון שהשרה צריכה להקשיב – – – או אין דבר כזה?

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יגאל גואטה: שנייה, רגע.

יגאל גואטה: לא נחשב רגע.

יגאל גואטה: תני להתארגן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלך.

יגאל גואטה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, מכובדי חברי הכנסת, תרשו לי להתחיל בשני ציטוטים.

יגאל גואטה: סתם שאלה, אני פשוט באמת עדיין חבר כנסת חדש; יש איזושהי תקנה שהשרה צריכה גם להקשיב כשמדברים אליה?

טלי פלוסקוב: זה לא רשום.

יגאל גואטה: לא רשום?

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: השרה חייבת להיות במליאה.

יגאל גואטה: ממש מעליב.

טלי פלוסקוב: אבל אני, עד כמה שאני מכירה את השרה, היא יודעת גם להקשיב וגם לדבר על דברים אחרים.

יגאל גואטה: כן, היא יודעת גם להקשיב וגם להשיב.

יגאל גואטה: ברור, כן.

יגאל גואטה: תרשו לי להתחיל בשני ציטוטים.

יגאל גואטה: "תחושת חוסר השוויון" – – –

טלי פלוסקוב: היא שומעת כל מילה שלכם, תאמינו לי.

יגאל גואטה: אני אשמח מאוד אם תקשיבי לי, כבוד השרה.

יגאל גואטה: "תחושת חוסר השוויון היא מהקשה שבתחושות.

יגאל גואטה: היא פוגעת בכוחות המאחדים את החברה, היא פוגעת בזהות העצמית של האדם"; ציטוט שני: "השוויון שומר על השלטון מפני השרירות.

יגאל גואטה: אכן, אין לך גורם הרסני יותר לחברה מאשר תחושת בניה ובנותיה כי נוהגים בהם איפה ואיפה".

יגאל גואטה: הציטוטים האלה נאמרו על-ידי נשיא בית-המשפט העליון דאז אהרן ברק.

יגאל גואטה: ברשותכם, אני רוצה להציג את הפער בין ציטטות מחכימות השזורות בלשון יפה לבין המציאות העגומה.

יגאל גואטה: 13 נשיאים כיהנו עד היום בבית-המשפט העליון, מתוכם אף לא מזרחי אחד.

יגאל גואטה: מתוך 28 המועמדים לבית-המשפט העליון כעת – רק שלושה מועמדים מזרחים.

יגאל גואטה: בשבוע שעבר התנגדה השרה שקד, כבוד השרה, להצעת חוק ייצוג הולם למזרחים בתאגיד השידור הציבורי, בטענה שאינה יודעת כיצד ינהגו במקרה כמו שלה, שהיא רק חצי מזרחית.

יגאל גואטה: האם מי שהוא חצי מזרחי יתאים לייצוג המזרחיים, או לא?

יגאל גואטה: אז לשאלתך, כבוד השרה – לצערי הרב, לדעתי האישית, את אכן לא מתאימה, משום שמזרחי זה לא רק שם משפחה.

יגאל גואטה: זאת מורשת, מסורת, ובעיקר נשמה.

יגאל גואטה: יעידו עלייך כאלף עדים חמשת המועמדים שלך לבית-המשפט העליון שאינם כוללים ולו מזרחי אחד.

יגאל גואטה: רבותי, לא יעלה על הדעת שבחברה מתוקנת שבה שיעור הציבור המזרחי עומד על למעלה מ-50%, רשימת המומלצים של השרה הממונה תכלול 0% מזרחים.

יגאל גואטה: לפני כמה חודשים חשפה חברתי חברת הכנסת נורית קורן כי אחד מהפסיכולוגים המעבירים לוועדה חוות דעת על המועמדים גילה גזענות כלפי אחד המועמדים המזרחיים ואף הציג בפניו שאלות באשר למוצאו העדתי.

יגאל גואטה: כיום, בבית-המשפט העליון יושבת אליטה אריסטוקרטית שאינה מכריעה רק בתיקים משפטיים סבוכים אלא מתווה מדיניות, קובעת את סדר-היום הציבורי ומחליטה מה נכון ומה לא נכון, מה ראוי ומה אינו ראוי.

יגאל גואטה: בתי-המשפט בכלל ובית-המשפט העליון בפרט צריכים להיות הראי של החברה בישראל ולשקף זאת הן בייצוג הולם לכלל הציבור בישראל והן במגוון הדעות שהם מייצגים.

יגאל גואטה: לסיום, גברתי היושבת-ראש, במסגרת הניסיונות של חבר הכנסת חסון להסביר לנו איך עובד הטאבלט – זה מפריע לי, יקירי.

יואל חסון: סליחה, אני מתנצל.

יגאל גואטה: במסגרת הניסיונות מצד השרה שקד לקדם את המועמדים מטעמה, כתבה הנשיאה לשרה שקד: הצבת אקדח על השולחן.

יגאל גואטה: לצערי, זה מזכיר לי את הציטוט הידוע של אל קפונה, שכידוע לא היה ראש ישיבה, שאמר: תמיד השגתי עם חיוך ואקדח יותר ממה שהשגתי עם חיוך לבד.

יגאל גואטה: לכן, חברים, אנחנו נמשיך להילחם על מקומם של המזרחיים בחברה ובכל עמדות המפתח, תמיד בחיוך – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יגאל גואטה: – – ובהשאלה ממכתבה של הנשיאה, שלא ברצוננו, גם בהצבת אקדח על השולחן במידת הצורך.

יגאל גואטה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה שקד, אני חושבת שהדיון הזה מעל בימת הכנסת מיותר.

נורית קורן: ממש מיותר.

נורית קורן: הרי בכל פעם שיש ועדה לבחירת שופטים, וגם בפעמים הקודמות, תמיד כל אחד רוצה להראות כמה הוא חזק.

נורית קורן: כל אחד, כל צד, הולך לכיוון אחר.

נורית קורן: הפעם הזאת האופוזיציה החליטה שזה נושא חשוב וצריך להעלות אותו על סדר-היום.

נורית קורן: אני חושבת שזה מיותר.

נורית קורן: אני יודעת שגם בפעמים הקודמות נשיאת בית-המשפט העליון נקטה אי-דיבור עם השר.

נורית קורן: השרה הייתה לבני בפעם הקודמת.

נורית קורן: יש את אותו הדבר.

נורית קורן: נכון, העניינים היו פה מוגזמים מאוד והתיאורים היו פה מוגזמים.

נורית קורן: אבל תראו: השופטים בדרך כלל אומרים שאנחנו עושים פוליטיזציה של המשפט.

נורית קורן: ממש לא.

נורית קורן: אין פוליטיקה בתוך לשכת עורכי-הדין?

נורית קורן: יש פוליטיקה גם בלשכת עורכי-הדין.

נורית קורן: אין פוליטיקה בתוך בית-המשפט עליון?

נורית קורן: יש.

נורית קורן: כמו בכל מקום עבודה, יש גם שם.

נורית קורן: יש גם פוליטיקאים.

נורית קורן: אבל כל הזמן פוליטיקאים – נחשבים מילות גנאי.

נורית קורן: כל הזמן.

נורית קורן: אני חושבת שמה שקרה כאן הוא שכדי לגבש רשימה, אז כל אחד הפעיל את הכוח שלו בשביל להכניס עוד אנשים שלו.

נורית קורן: זה לגיטימי וזה בסדר.

נורית קורן: נכון, ההתכתשויות מעל דפי העיתון לא היו לרוחי.

נורית קורן: לא היו לרוחי.

יגאל גואטה: האם יש ייצוג לאוכלוסייה כולה?

נורית קורן: רגע, רגע.

נורית קורן: עוד לא הגעתי לדובדבן שבקצפת.

נורית קורן: אני, כחברה בוועדה לבחירת שופטים, חשוב לי מאוד שכל ערכאות בית-המשפט יהיו הבבואה של החברה הישראלית.

נורית קורן: מכיוון שהחברה הישראלית כוללת מגזרים שונים ותת-תרבויות, אני דואגת שיהיו שופטים מכל המגזרים.

נורית קורן: לכן, לפני כחודש וחצי בחרנו שופטות ממוצא אתיופי ושופט ממוצא רוסי, כי לא היו עד עכשיו במערכת המשפט.

נורית קורן: גם עכשיו, בבית-המשפט העליון, אני רוצה שיהיו לפחות שתי נשים מתוך ארבעה תקנים; שיהיה חובש כיפה אחד דתי-לאומי ושיהיו גם מזרחיים.

נורית קורן: נכון, הלוואי שלא היינו צריכים להגיד מזרחיים.

נורית קורן: היום כבר אי-אפשר לדעת מי מזרחי ומי לא.

נורית קורן: אבל אנחנו צריכים אנשים שבאים מהמורשת הזאת.

נורית קורן: אני מקווה שבפעם הבאה לא נצטרך לזהות לפי השמות מי מזרחי ומי לא, כי זה דבר פסול.

נורית קורן: אני רוצה לשבור את תקרת הזכוכית ושיהיו יותר מזרחיים ויהיו גם יותר השקפות עולם, של דתיים, של חרדים, של ערבים – כולם.

נורית קורן: זה מה שחשוב.

נורית קורן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: תשיב לנו שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: יש לנו אחריה שתי בקשות להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, קרתה דרמה.

איילת שקד: אני לא מתכוונת לבחירות בארצות-הברית, דרמה הרבה יותר חשובה.

איילת שקד: הצעת החוק של חבר הכנסת רוברט אילטוב ביום שני, קיבלה "פ", זהו.

איילת שקד: חבר הכנסת רוברט אילטוב הגיש הצעת חוק לפני כמה חודשים ופשוט ביום שני היא קיבלה "פ".

איילת שקד: מה אומרת הצעת החוק הזאת?

אוסאמה סעדי: זה אותה פ"א של ברקו?

איילת שקד: זה הפ' של כולנו פה.

איילת שקד: מה אומרת הצעת החוק?

איילת שקד: בואו נעשה רגע סדר.

איילת שקד: עד שנת 2008 מונו שופטים לבית-המשפט העליון ברוב רגיל.

איילת שקד: בכירי השופטים שלנו היום בבית-המשפט, שותפי בוועדה לבחירת שופטים, גם השופטת והנשיאה נאור, השופט רובינשטיין, השופט ג'ובראן, כולם מונו ברוב רגיל.

איילת שקד: אלה היו החוקים עד 2008.

איילת שקד: גדעון סער, אז חבר הכנסת מהאופוזיציה, שייך לימין, והשר פרידמן, שר משפטים ששייך לאסכולה השמרנית, כמובן, שניהם ביחד, זאת אומרת, גדעון סער בתמיכה של השר פרידמן, חוקקו חוק שרצה לאזן את הוועדה.

איילת שקד: למה?

איילת שקד: כי עד שנת 2008 בדרך כלל לנשיא בית-המשפט העליון היה רוב ולא לשר המשפטים.

איילת שקד: שמעתי את חברת הכנסת ציפי לבני מתראיינת כמה פעמים השבוע.

איילת שקד: היא לא טרחה לספר, כמובן, שהיא כשרת משפטים נכשלה פעמיים.

איילת שקד: ב-2005 היא רצתה למנות משפטנית ראויה ומוערכת, לכל הדעות, פרופסור רות גביזון.

איילת שקד: ימין ושמאל, דתיים וחילונים, יהודים וערבים, כולם חשבו שהיא יכולה לתרום תרומה משמעותית לבית-המשפט העליון.

איילת שקד: לא היה על זה ויכוח.

איילת שקד: אז ציפי לבני שרת המשפטים החליטה שהיא מועמדת שלה והיא רוצה למנות אותה.

איילת שקד: רק מה היא לא דאגה לעשות?

איילת שקד: היא לא דאגה לייצר לעצמה רוב.

איילת שקד: הרוב היה בידי הנשיא דאז, אהרן ברק.

איילת שקד: אהרן ברק התנגד לה, מסיבותיו שלו.

איילת שקד: הוא אז אמר – יש ציטוט מפורסם שבו הוא אמר: יש לה אג'נדה.

איילת שקד: זה היה המצב אז.

איילת שקד: אז ציפי לבני פעם אחת נכשלה בזה שהיא לא הצליחה לייצר רוב.

איילת שקד: היה צריך רוב רגיל, בסך הכול חמישה מתוך תשעה.

איילת שקד: פעם שנייה היא נכשלה, כי היא לא מינתה בכלל שופטים.

איילת שקד: היא השתמשה בכוח היחיד שיש לה כיושבת-ראש הוועדה, שיתקה את הוועדה, כדי ליצור לחץ על הנשיא ברק, ולמעשה לא מינתה בתקופתה שופטים ובית-המשפט העליון תפקד בחסר.

איילת שקד: עכשיו, תבינו.

איילת שקד: בית-המשפט העליון זה המקום – באמת, אני חושב שאין עוד מקום במגזר הציבורי שעובדים בו כל כך קשה.

איילת שקד: השופטים עובדים מבוקר עד לילה.

איילת שקד: כמעט 10,000 תיקים, עם 15 שופטים.

איילת שקד: מוכשרים ככל שיהיו – והם באמת מאוד מוכשרים – הם בעומס אדיר.

אוסאמה סעדי: למה לא מוסיפים?

איילת שקד: או.

איילת שקד: שואל חבר הכנסת אוסאמה סעדי למה לא מוסיפים עוד שופטים.

איילת שקד: זה דיון שאנחנו צריכים לערוך.

איילת שקד: אם אתה שואל אותי, אני חושבת שכדאי להוסיף עוד שופטים, הם נמצאים בעומס אדיר.

איילת שקד: אבל אז שרת המשפטים ציפי לבני העדיפה שבית-המשפט יתפקד בחסר, רק לא להיכנע לאהרן ברק ולהפסיד בוועדה לבחירת שופטים.

איילת שקד: ואז, מה עשה גדעון סער?

איילת שקד: גדעון סער ראה שלאורך השנים יש לשופטים רוב בוועדה.

איילת שקד: זאת אומרת, אין להם רוב, אבל הם מצליחים לייצר קואליציה מוצלחת יותר מהפוליטיקאים.

איילת שקד: ואז הוא חוקק את החוק שאומר בעצם שצריך להגיע להסכמות; כי כשצריך שבעה מתוך תשעה, זה אומר, פחות או יותר, שכל הקבוצות צריכות להגיע להסכמות.

איילת שקד: באותו הזמן דווקא השופטים מקרב בית-המשפט העליון התנגדו לחוק הזה, כי הם חשבו שזה יקטין מכוחם, כי עד אז היה להם בדרך כלל, ביחד עם לשכת עורכי-הדין, רוב, והם מינו את מי שרצו, ולא מינו את מי שהם רצו, כמו פרופסור רות גביזון וכמו פרופסור נילי כהן, שגם עליה אין מחלוקת שהיא מועמדת מאוד ראויה, וגם עליה עד היום לא קיבלנו תשובה מדוע היא לא מונתה.

איילת שקד: ואז גדעון סער ופרופסור פרידמן עשו דבר מאוד מאוד הגיוני לשעתו, ואמרו: נחוקק חוק שיצריך רוב של שבעה.

איילת שקד: באותו זמן פרופסור מאוד מכובד, שאני מאוד מעריכה, פרופסור קרמניצר, התנגד לתיקון החוק של סער.

איילת שקד: הוא אמר אז, אני מצטטת: "אני חושש שההצעה הזאת" – כלומר חוק סער – "משום שהיא מחזקת את הכוח של הרוב הפוליטי, היא פוגעת באחד הערכים הכי יסודיים של מערכת השפיטה, והוא העצמאות ואי-התלות של מערכת השפיטה".

איילת שקד: הוא גם הוסיף שההצעה הזאת יכולה להביא לשיתוק הוועדה, כי כל הקבוצות לא יסכימו, וכל אחת תשתק את השנייה.

איילת שקד: ולכן די התפלאתי כשהשבוע שמעתי – כשחבר הכנסת רוברט אילטוב העלה הצעה לחזור למצב הרגיל שמעתי אותו מתנגד לזה, כי ב-2008 הוא התנגד לתיקון.

איילת שקד: אבל בסדר, אולי הוא שינה את דעתו.

איילת שקד: אני רוצה להגיד – – –

אוסאמה סעדי: איך זה מחזק את הצד הפוליטי?

אוסאמה סעדי: בכל זאת זה נותן זכות וטו לשופטים, איך זה מחזק את הצד הפוליטי?

איילת שקד: מה היה הרעיון של גדעון סער?

איילת שקד: הוא אמר: עד 2008, במירכאות, לא ספרו את הפוליטיקאים.

איילת שקד: בעצם הרוב היה אצל הנשיא.

איילת שקד: לכן הוא אמר: עצם זה שצריך להגיע להסכמות, זה נותן לפוליטיקאים עוד כוח שלא היה קיים אז.

איילת שקד: אני רוצה לומר לכם שאני, בתפיסה, בעד הסכמות.

איילת שקד: לכן בחודשים האחרונים ישבתי שעות רבות עם הנשיאה.

איילת שקד: ואנחנו כן מדברות, ואנחנו כן מנסות להגיע להסכמות.

איילת שקד: לא רק עם הנשיאה, דרך אגב; עם כל חברי הוועדה.

איילת שקד: חברי הוועדה יושבים אחד עם השני, ומדברים, ושוקלים את המועמדים, וכן מנסים להגיע להסכמות.

איילת שקד: בעיני, זו הדרך הנכונה ביותר.

איילת שקד: אבל אני לא אכשל איפה שציפי לבני נכשלה, ואני לא אתן לשתק את בית-המשפט העליון, או לפחות שבעומס כזה גדול הוא יעבוד בחסר.

איילת שקד: לכן אני הבהרתי: אני בעד הסכמות, וגם התיקון שחבר הכנסת סער עשה בזמנו הוא תיקון הגיוני, אבל אם עד בערך מרס, אפריל, עד שהשופט זילברטל יפרוש – וזה מספיק זמן – הוועדה לא תגיע להסכמות, ואם יהיו חברים בוועדה שיחליטו לשתק אותה, אני לא אתן לזה יד ובהחלט אציע לקדם את החוק שהעלה חבר הכנסת רוברט אילטוב.

איילת שקד: זה לא דבר אידיאלי.

איילת שקד: אני חושבת שהחוק של חבר הכנסת סער הוא כן הגיוני, וכן הגיוני שהוועדה תבוא, ביחד, ותגיע להסכמות.

איילת שקד: אבל צריך להיזהר משני דברים במצב הזה: אחד, שבאמת חברי הוועדה לא ינצלו את זה כדי לשתק את הוועדה ולהביא – אי-המינויים; ודבר שני, שלא ייבחרו המועמדים הפחות-טובים, כי לפעמים מפני שמגיעים להסכמות ופשרות בוחרים לא את המועמד הכי טוב שהכי רצית, אלא מה שנקרא את האופציה השנייה או השלישית.

יעל גרמן: אבל יש מועמדים טובים כמו – – –

איילת שקד: נכון, זה מה שרציתי להגיד.

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: לא, אין דבר כזה.

איילת שקד: אין דבר כזה.

איילת שקד: לא, זה לא נכון.

איילת שקד: זה לא נכון.

איילת שקד: לא אמרתי.

איילת שקד: אני אומרת שלא פוסלים מועמד בגלל דבר כזה.

איילת שקד: אני אומרת עוד דבר: אני עובדת בשיתוף פעולה מצוין עם חברי הוועדה הזאת כבר שנה וחצי.

איילת שקד: יחד בחרנו מעל 150 שופטים, אולי הרשימה הכי מגוונת שהייתה אי פעם, כולל – בשבילך, חבר הכנסת גואטה – הרבה מזרחים; כולל פעם ראשונה יוצאי אתיופיה.

איילת שקד: כשאני נכנסתי לוועדה – – –

יגאל גואטה: מה זה הרבה?

איילת שקד: אני לא סופרת אותם.

איילת שקד: תעבור אתה על הרשימה.

יגאל גואטה: זה מה שאת אומרת, שאת לא סופרת את המזרחים.

איילת שקד: לא, לא, לא.

איילת שקד: אני לא סופרת – – –

יגאל גואטה: – – –

קריאה: אוי, באמת – – –

איילת שקד: חבר הכנסת גואטה, מה שאתה עושה זה – סלח לי, אתה מעליב את האינטליגנציה גם של חברי הכנסת וגם של הציבור.

יגאל גואטה: לא, ממש לא.

יגאל גואטה: ממש לא.

יגאל גואטה: את הפלת את החוק של ייצוג מזרחים – – – לא סופרת אותם.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גואטה, אני מבקשת לא להפריע לשרה.

יגאל גואטה: לא סופרת אותם.

קריאה: כולם כאן מעורבים עם כולם.

קריאה: מספיק עם זה כבר.

חיים ילין: אנחנו יכולים לגשר?

טלי פלוסקוב: אני רואה, אני רואה שהאופוזיציה היום – – –

חיים ילין: האופוזיציה תיתן בחינם את הגישור.

נורית קורן: השרה, כדאי לציין שגם השבוע, ביום שני זה, היה החוק שלי, יחד עם החוק של רוב רגיל ולא רוב מיוחד – – – השבוע.

נורית קורן: – – – שהגשנו את זה במרס.

איילת שקד: בדיוק.

איילת שקד: כמו שאמרה חברת הכנסת נורית קורן, היא ורוברט אילטוב הגישו את החוק הזה יחד כבר מזמן, לפני כמה חודשים.

איילת שקד: אבל אני שמחה שחברת הכנסת נורית קורן יושבת פה, כי היא גם עדה להליך הבחירה הרציני שעשינו בשנה וחצי האחרונות.

איילת שקד: חברת הכנסת נורית קורן, חבר הכנסת רוברט אילטוב, השר גדעון סער, אילנה סקר, ח'אלד זועבי, השופט – –

נורית קורן: השר כחלון.

אוסאמה סעדי: השר כחלון, לא גדעון סער.

איילת שקד: מה אמרתי?

איילת שקד: אה, השר כחלון, כמובן.

נורית קורן: באיזו קלות נכנס השר – – – בלי פריימריז אפילו.

איילת שקד: כן.

איילת שקד: – – שלושת השופטים – הנשיאה נאור, השופט רובינשטיין והשופט ג'ובראן – עושים עבודה יוצאת מן הכלל.

איילת שקד: לומדים על כל מועמד, מראיינים כל מועמד, יש הליך בחירה מאוד מאוד ארוך.

איילת שקד: אני חושבת שהוועדה הזאת, שהשכילה לבחור גם את השופטים הכי טובים וגם את הרשימה הכי מגוונת, אני חושבת בהחלט שהוועדה הזאת תצליח להגיע להסכמות גם בעניין בחירת ארבעת שופטי העליון.

איילת שקד: יש לנו מספיק זמן, ויש רשימה מפוארת של טובי השופטים והמשפטנים במדינת ישראל.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי השרה.

טלי פלוסקוב: יש לנו בקשות להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: כעיקרון חבר הכנסת מוטי יוגב נרשם, אבל – כן, בהחלט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, כל עוד במדינת ישראל אין חוקה, צריך את בית-המשפט העליון, כדי שיהיה כלב השמירה על החוקים ועל הניסיונות לקבוע חוקים שהם לא חוקתיים או שהם פוגעים בזכויות אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן מינוי השופטים צריך להיות נטול כל השפעה פוליטית, וצריך לשמר את כוחו של בית-המשפט בזה שלא מערבים פוליטיקה שם, ולא קובעים את השמות של השופטים לפי השיוך הרעיוני, האידיאולוגי או הפוליטי, לפעמים, כי הם צריכים להיות מנוטרלים מפוליטיקה; זה – 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תפקידו של היועץ המשפטי לקבוע אם החוק חוקתי או לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו נראה מה יעשו בוועדת שרים לחקיקה ביום ראשון בקשר להסדר עמונה, שהיועץ המשפטי אומר שהוא לא חוקתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והנקודה השלישית, ההגבלה הזו של שופט ערבי אחד פוגעת באפשרות לקבל שופטים מתאימים, טובים.

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום יש שני מועמדים לכיסא של שופט עליון – שני מועמדים ערבים, שלכל הדעות הם מתאימים, ואני חושב שיש צורך למנות את שניהם ולא לקבוע את הקביעה הזאת של שופט ערבי אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן – בבקשה, גברתי.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה להעיר הערה שהיא מאוד חשובה, כי חבר הכנסת גואטה העלה את הנושא שעליו נלחמתי קרוב לשנה בנושא של המכון להשתלמות שופטים.

נורית קורן: שם יש פסיכולוג ששואל שאלות על מוצא עדתי.

נורית קורן: לכן, מכיוון שזה נודע לי, עבדתי כל השנה, נלחמתי על מנת שהפסיכולוג לא ישאל על מוצא עדתי, כי זה מפלה.

נורית קורן: ויש לנו חוק במדינה שאוסר לשאול מועמדים על מוצאם העדתי בראיון עבודה.

נורית קורן: לפני כחודשיים ניתנה הוראה מנשיאת בית-המשפט העליון לא לתשאל מועמדים על מוצאם העדתי.

נורית קורן: מבחינתי, כך באה הפרשה הזאת על מקומה.

נורית קורן: אם אני אשמע שעדיין שואלים, אני אלחם על כך שהפסיכולוג לא יישאר במכון להשתלמות שופטים.

נורית קורן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

חיים ילין: – – – ישראלי.

חיים ילין: ממה תתפרנסו?

נורית קורן: אנחנו בוחרים – – –

חיים ילין: מה יהיה?

חיים ילין: אסון גדול יהיה במדינת ישראל שכולנו ישראלים – –

טלי פלוסקוב: אנחנו קרובים – – –

נורית קורן: – – – לפי מקצוענות, מקצוענים.

חיים ילין: – – לא אשכנזים, לא מזרחים.

חיים ילין: לא תוכלו להתפרנס מכך.

נורית קורן: אני לא דיברתי – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, אנחנו מתקרבים.

טלי פלוסקוב: אתמול ציינו את יום העלייה בכנסת.

טלי פלוסקוב: בואו נשמע את חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: גברתי שרת המשפטים, מותר לבקר את בית-המשפט העליון.

דב חנין: גם לי יש ביקורת על בית-המשפט העליון.

דב חנין: יש לי ביקורת רבה על בית-המשפט העליון.

דב חנין: הייתי רוצה לראות בית-משפט עליון שיותר נלחם על זכויות אדם, יותר מגן על זכויות חברתיות, יותר מעורב בעוולות הכיבוש.

דב חנין: הייתי רוצה לראות בית-משפט עליון יותר אקטיבי במה שהוא צריך לעשות.

דב חנין: יש הבדל בין ביקורת על בית-המשפט העליון לבין הניסיון להכפיף את בית-המשפט העליון לממשלה.

דב חנין: ניסיון להכפיף את בית-המשפט העליון לממשלה הוא דבר מסוכן.

דב חנין: והמהלך שאתם רוצים לקדם בכנסת, שבא אל השופטים בבית-המשפט העליון ואומר להם או שתסכימו על השופטים שאנחנו רוצים לקדם, או, אם לא תסכימו, אנחנו נשנה את החוק ואנחנו נמנה את השופטים שאנחנו חפצים ביקרם, למרות דעתכם המקצועית – המהלך הזה הוא מהלך מסוכן.

דב חנין: צריך להגיד בצורה מפורשת – אנחנו לא מגינים על בית-המשפט העליון כי אנחנו אוהבים את בית-המשפט העליון.

דב חנין: אנחנו מגינים על בית-המשפט העליון כי בלי בית-משפט עליון שידע לעמוד גם מול השלטון, גם מול הממשלה, וגם מול הכנסת כשצריך, אין שלטון חוק ואין דמוקרטיה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה; בבקשה, יש לך גם דקה.

טלי פלוסקוב: מוטי יוגב גם ביקש, אבל אני לא רואה אותו באולם.

יגאל גואטה: גברתי היושבת-ראש, השרה אמרה קודם שיש ייצוג – – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מצטערת שאני עוצרת אותך, אבל – רגע, אבל נורית קורן גם הייתה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא על זה אנחנו מדברים.

יגאל גואטה: על מה?

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: כעיקרון, על-פי התקנון, אם אתה מציע את הנושא, אתה לא יכול להביע דעה נוספת.

טלי פלוסקוב: אבל – –

יגאל גואטה: בגלל שנורית קורן הייתה, אז גם אני אהיה.

טלי פלוסקוב: – – היות שנתנו את זה לנורית קורן, אז אנחנו נותנים גם לך.

יגאל גואטה: יפה, תודה.

טלי פלוסקוב: אבל כעיקרון, לא יכולים להביע דעה נוספת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יגאל גואטה: השרה אמרה שיש ייצוג למזרחים, ודיברה גם – חיים – על זה שאני מזלזל באינטליגנציה.

יגאל גואטה: אני רוצה לבחון – אני מבין שהאינטליגנציה שלך יותר גבוהה משלי.

יגאל גואטה: אבל אם בכל חמשת המועמדים שלך אין אפילו מזרחי אחד – –

איילת שקד: תגיד לי מה אתה – – –

יגאל גואטה: – – אין אפילו מזרחי אחד – –

איילת שקד: – – –

יגאל גואטה: – – אז מה את זורה חול בעיני חברי הכנסת?

יגאל גואטה: על מה את מדברת, על ייצוג למזרחים?

יגאל גואטה: בכל חמשת המועמדים שלך אין אפילו מזרחי אחד.

יגאל גואטה: על איזו אינטליגנציה בכלל את מדברת?

יגאל גואטה: תודה רבה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: גברתי השרה, אם את רוצה להגיב – – –

איילת שקד: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: רבותי, מה ההצעות?

טלי פלוסקוב: אני לא שמעתי מה ההצעות של היוזמים ומה ההצעה של השרה.

אלעזר שטרן: ועדת חוקה.

טלי פלוסקוב: יש כאן אופציה להסתפק בתשובתה של השרה, או להעביר את זה לדיון לאחת מהוועדות.

קריאה: לוועדת החוקה.

טלי פלוסקוב: לוועדת חוקה.

קריאה: אני חושבת שזה מיותר.

קריאות: – – –

יגאל גואטה: – – –

טלי פלוסקוב: יש כאן הצעה להעביר את הדיון לוועדת החוקה.

טלי פלוסקוב: אין הצעות אחרות.

קריאה: אני חושבת שזה מיותר.

טלי פלוסקוב: אז ככה – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: מה, אדוני?

טלי פלוסקוב: כספים?

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, כולנו מכירים כבר את הפרוצדורה.

טלי פלוסקוב: היות שיש פה שתי הצעות, אפילו שלוש, אנחנו מעלים את זה להצבעה.

טלי פלוסקוב: קודם כול, אנחנו מדברים על ועדת הכנסת, כי יש פה שתי הצעות של שתי ועדות.

טלי פלוסקוב: מי שמצביע בעד, הוא בעד העברת הנושא לוועדת הכנסת; מי שמצביע נגד, זה אומר להסתפק בתשובתה של השרה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: יש עוד דיון במליאה.

דב חנין: דיון מליאה או ועדה – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השרה מסכימה להעביר לוועדה, אז אין אופציה להחזיר.

דב חנין: או מליאה או ועדה.

איילת שקד: בסדר, ועדת חוקה.

טלי פלוסקוב: רגע.

טלי פלוסקוב: יש פה הצעה להעביר את זה לדיון במליאה.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו נשנה את ההצבעה.

טלי פלוסקוב: מי שיצביע בעד, הוא בעד להעביר את הדיון למליאה.

קריאה: של סעדי.

טלי פלוסקוב: של סעדי, נכון.

טלי פלוסקוב: מי שנגד, זה אומר שזה יעבור לוועדת החוקה.

איילת שקד: לוועדת חוקה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא – – –

טלי פלוסקוב: על הצעה נפרדת?

טלי פלוסקוב: אז נעשה ככה, ההצעה הראשונה, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מליאה או – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: או לדחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או לדחות.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: דקה, רבותי, שנייה.

איילת שקד: רגע, שנייה.

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: דקה.

איילת שקד: למה לא להעביר את זה לוועדת חוקה?

איילת שקד: – – –

דב חנין: מליאת הכנסת זה הפורום הכי מכובד של הכנסת – – –

טלי פלוסקוב: רבותי.

אלעזר שטרן: מתי בדיוק זה יהיה במליאה?

חיים ילין: במליאה זה לא יהיה אף פעם.

איילת שקד: זה לא יהיה במליאה.

קריאות: איילת, איילת, את תדאגי שזה יהיה בוועדת החוקה?

איילת שקד: בסדר, שזה יהיה בוועדת החוקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה – – – גברתי היושבת-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הסכמה על חוקה, גברתי היושבת-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לחוקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לחוקה, יש הסכמה.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: איזה יופי, לפעמים כדאי לדון.

טלי פלוסקוב: לאיזו מסקנה הגעתם?

איילת שקד: חוקה.

איילת שקד: חוקה.

קריאות: לא – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, היות שאתה העלית מליאה, האם מקובל עליך חוקה?

אוסאמה סעדי: – – –

טלי פלוסקוב: חוקה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אז יש לנו שתי אופציות.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בואו נעביר לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: שוב, ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: אנחנו שוב מגיעים לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: אז יש לנו שתי אופציות.

טלי פלוסקוב: שוב אני חוזרת על האופציה – מי שמצביע בעד, זה להעביר את הנושא לדיון בוועדת הכנסת לקביעת המשך הדיון.

טלי פלוסקוב: מי שיצביע נגד, זה אומר – – –

קריאה: דיון במליאה.

טלי פלוסקוב: לא, זה לא דיון במליאה.

טלי פלוסקוב: מי שנגד, זה להסתפק בתשובתה של השרה.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

איילת שקד: אבל – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, בואו נצביע.

טלי פלוסקוב: בבקשה, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: בעד זה ועדת החוקה, נגד זה להסתפק – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.

קריאה: ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: כנסת, סליחה.

טלי פלוסקוב: כנסת.

טלי פלוסקוב: כנסת, רבותי.

טלי פלוסקוב: מי שבעד, לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: מי שנגד, להסתפק בתשובתה של השרה.

טלי פלוסקוב: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11

טלי פלוסקוב: נמנעים – אין

טלי פלוסקוב: בעד – 11 חברי כנסת, ארבעה מתנגדים.

טלי פלוסקוב: זה אומר שהנושא עובר לדיון בוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתדון בהמשך בנושא.

טלי פלוסקוב: הכול ברור?

טלי פלוסקוב: יופי, תודה רבה, רבותי.

טלי פלוסקוב: מחסור רב במטפלים בחולי נפש ובמיוחד בפריפריה

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: מחסור רב במטפלים בחולי נפש ובמיוחד בפריפריה, מס' 4854.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, לפי כתבה שהתפרסמה בעיתון "הארץ" לפני כמה ימים תחת הכותרת:

טלב אבו עראר: שנה וחצי לרפורמה בבריאות הנפש, מטופלים ממתינים חודשים רבים ונאלצים לשלם מכיסם – עולה כי תחנות שירות ובתי-חולים מטפלים כיום ב-220,000 מבוגרים ו-62,000 ילדים.

טלב אבו עראר: וגם כשמטופל בדרום זוכה לטיפול, הוא נאלץ להמתין שבעה חודשים, ומקבל במשך תקופת ההמתנה טיפול תרופתי, במקום טיפול אמיתי.

טלב אבו עראר: לעומת זאת, זמן ההמתנה באזור ירושלים מגיע לתשעה חודשים בשל מחסור בכוח-אדם, ובהתאם לכך זמן ההמתנה המשוער לטיפול נע בין תשעה לבין 18 חודשים.

טלב אבו עראר: במזרח-ירושלים מגיע זמן ההמתנה לריאיון – לא לטיפול, אלא לריאיון – לחודשיים.

טלב אבו עראר: המתנה לטיפול היא יותר משנה.

טלב אבו עראר: ממתינים לטיפול יותר משנה.

טלב אבו עראר: בלוד, שבה פועלת מרפאה של משרד הבריאות, מכובדי השר, ומטפלת בעיקר בעולים ובערבים – מגיע זמן ההמתנה לריאיון הראשוני ליותר מחודשיים, והמתנה לטיפול לחמישה חודשים.

טלב אבו עראר: ביישובי הפריפריה, ובמיוחד בנגב, החולים סובלים כפליים: בנוסף להמתנה הארוכה, הם צריכים להתמודד עם בעיית הנגישות הגיאוגרפית.

טלב אבו עראר: ביישובים כמו דימונה, נתיבות ומצפה-רמון ובכל היישובים הערביים בנגב אין בכלל שירות פסיכולוגי.

טלב אבו עראר: חרף הרפורמה בבריאות הנפש, יש מחסור אדיר במטפלים לאלה הסובלים מבעיות נפשיות במדינה.

טלב אבו עראר: אני אתמקד במגזר הערבי, ואשתמש בכותרת מעניינת שפורסמה באחד העיתונים.

טלב אבו עראר: הכותרת היא "משבר עלום בחברה הערבית – מחסור במטפלים בבריאות הנפש".

טלב אבו עראר: אין אומדן של מספר הסובלים מבעיות נפשיות, אבל אני משער שיש עשרות אלפים, ושימו לב שיש רק 23 רופאים פסיכיאטרים וכ-570 פסיכולוגים.

טלב אבו עראר: אלו נתונים של משרד הבריאות עד סוף 2014.

טלב אבו עראר: 2.7% מהפסיכולוגים הם דוברי ערבית, והם משרתים את האוכלוסייה הערבית אשר מהווה כ-20% מכלל האוכלוסייה.

טלב אבו עראר: מה גם שקיימת תחרות גדולה בשלב ההתמחות – דבר המקשה על הבוגרים הערבים להשתלב במקצוע.

טלב אבו עראר: חרף מחסור רב זה, בהתאם לפרסומים בעיתונות הערבית מחודש אוגוסט האחרון – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

טלב אבו עראר: אני מסיים.

טלב אבו עראר: – – עמד מספר המלגות שחולקו לסטודנטים הערבים על 17% בלבד, דבר המעיד על הצורך בהוספת משאבים כדי להתאים את מספר המטפלים לאוכלוסייה הזקוקה לטיפול.

טלב אבו עראר: האם אנחנו חושבים שהם יכולים לטפל באוכלוסייה הערבית?

טלי פלוסקוב: תודה.

טלב אבו עראר: כמובן שלא.

טלב אבו עראר: יש מחסור אדיר, מכובדי השר, ועל המדינה, על משרד הבריאות, לדאוג למצוא פתרון.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן, ולאחר מכן יש לנו שתי בקשות – יש לי אופציה רק לשתי בקשות.

טלי פלוסקוב: תחליטו מי מכם, מהסיעה, רוצה להביע דעה.

טלי פלוסקוב: אין לי בעיה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בקשר להצעה הדחופה לסדר-היום של חבר הכנסת טלב אבו עראר, לפני מעט למעלה משנה נכנסה לתוקף הרפורמה בבריאות הנפש, מהלך שהובלתי כסגן שר הבריאות, מתוך תפיסה שההיבט הנפשי וההיבט הגופני הנם שני מרכיבים בלתי נפרדים בבריאותו של האדם, ועל כן עליהם לחסות תחת גורם אחראי אחד – קופת-החולים.

יעקב ליצמן: זאת, כדי להעניק לכל מטופל טיפול כולל ומיטבי.

יעקב ליצמן: מנתונים שהתקבלו לאחרונה במשרדי עולה כי בשנה הראשונה לרפורמה קיבלו למעלה מ-280,000 מבוגרים וילדים טיפול נפשי במערכת הציבורית, מספר המהווה עלייה של כ-30,000 מטופלים לעומת השנה הקודמת לרפורמה.

יעקב ליצמן: במסגרת הרפורמה פיתחו קופות-החולים מערך רחב של מרפאות לבריאות הנפש וגייסו צוותים של רופאים ומטפלים רבים.

יעקב ליצמן: בין היתר, הושם דגש על פתיחת שירותים באזורי הפריפריה – וזה היה עיקר המטרה שלי, של הרפורמה, שגם שם יהיה טיפול, מה שלא היה עד אז – כולל היישובים הערביים, כך שבשילוב המרפאות הוותיקות שהיו קיימות עוד טרם הרפורמה, ניתן כיום למצוא שירותי בריאות נפש בין היתר ברהט, ערד, אופקים, מצפה-רמון, נתיבות, דימונה, טבריה, בית-שאן, קריית-שמונה, אום-אלפחם, באקה-אלע'רביה, טייבה, קלנסואה, שפרעם, כפר-ברא, ירכא, נחף, סח'נין, עראבה, צפת, נהריה, כרמיאל וביישובים נוספים.

יעקב ליצמן: עובדה ידועה היא שמערך בריאות הנפש בישראל נדרש להתרחבות ולהתפתחות נוספת, כדי להעניק לתושבי ישראל שירות טיפולי איכותי ומיטבי, תוך שימת דגש על יצירת שוויון בנגישות לטיפול.

יעקב ליצמן: תורי ההמתנה לטיפול נפשי, אף שהתקצרו מאז הרפורמה, עודם ארוכים, ומהווים מדד משמעותי לצורך של הציבור בישראל בטיפול נפשי, שטרם קיבל מענה במלואו.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות, בשיתוף קופות-החולים, פועל לתת מענה על כך הן בפיתוח שירותים נוספים והרחבתם של שירותים קיימים והן בעידוד ובהכשרה של כוח-אדם ממקצועות הבריאות השונים לפנייה לתחום בריאות הנפש.

יעקב ליצמן: דוגמה לכך ניתן למצוא בפרויקט להכשרת מטפלים דוברי ערבית בפסיכותרפיה, לאור ההבנה שיש בתחום זה חוסר משמעותי, וכן בפיתוח תוכניות להכשרת פסיכולוגים מהמגזר הערבי בשיתוף המל"ג.

יעקב ליצמן: הרפורמה הביאה לשינוי משמעותי בנגישות ובזמינות של שירותי בריאות הנפש בישראל, אך הדרך עוד ארוכה, ואנו במשרד הבריאות נעשה את כל שנדרש כדי להשיג תוצאות מיטביות וראויות לתושבי ישראל.

יעקב ליצמן: אני מוכן, אגב, להרחיב על זה בוועדה.

יעקב ליצמן: אם אתם רוצים, אין לי שום בעיה שיהיה דיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

יעקב ליצמן: אני אשמח להרחיב על זה.

יעקב ליצמן: מה שאתם רוצים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: יש לנו – אבל יש לנו בקשות להבעת דעה.

טלב אבו עראר: לוועדה.

טלי פלוסקוב: לוועדה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: אז אין לנו דיון נוסף.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם השר הציע להעביר לוועדה וכולנו מסכימים לוועדה, בזה הדיון הסתיים.

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו נצביע כרגע על העברת הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשך הדיון.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14

טלי פלוסקוב: נמנעים – אין

טלי פלוסקוב: 14 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר להמשך דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: "תלייה בהכרה" במשחטות המוכרות בשר לישראל

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: "תלייה בהכרה" במשחטות המוכרות בשר לישראל – הצעות לסדר-היום מס' 4776, 4778, 4852 ו-4862.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: בינתיים אני לא רואה אותו באולם, אבל אני מקווה שהוא יגיע.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: שר החקלאות גם צריך להיות פה.

טלי פלוסקוב: שר החקלאות כבר כאן, ממתין לך, בכניסה.

טלי פלוסקוב: הכול בסדר.

יעל גרמן: יופי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני מציע לכל מי שיש לו לב חלש והוא רגיש שלא יקשיב לתיאור שאני עומדת לתאר, ואם יש ילדים שצופים בנו עכשיו בטלוויזיה – אני ממש מבקשת שלא יראו את מה שאני הולכת עכשיו לתאר.

יעל גרמן: בתחקיר של עמותת "אנונימוס" יחד עם הארגון הבין-לאומי PETA ובסיוע של עמותת "תנו לחיות לחיות", נחשפה לפני שבוע, בערוץ 10, שיטה אכזרית שבמסגרתה שוחטים את העגלים בצורה אכזרית ולאחר מכן מביאים אותם כאן לארץ כבשר כשר.

יעל גרמן: להערכתי, כבוד השר, ועל-פי הלכות הדת, הבשר הזה, אחרי שתשמע את התיאור, אינו כשר.

יעל גרמן: קוראים לשיטה הזו "המתה בתלייה" – שחיטה בתלייה.

יעל גרמן: כיצד הורגים את העגלים?

יעל גרמן: ראשית, לוקחים את העגל ומכניסים אותו לתא סגור.

יעל גרמן: כדי להכניס אותו לתא, פוגעים בו בשוקרים חשמליים.

יעל גרמן: מייד כשהוא נכנס לתא, קושרים לו צלצל לרגל כדי שאפשר יהיה להרים אותו.

יעל גרמן: בתוך דקות מספר הדלת שמתחתיו נופלת, הצלצל מרים אותו ברגל אחת, כשכל המשקל שלו תלוי על רגל אחת וראשו למטה.

יעל גרמן: לא עוברות כמה דקות, ומגיעים שני אנשים.

יעל גרמן: אדם אחד מגיע עם קרס בגודל של אגרוף, אותו הוא תוקע בלחי או באף של העגל ומסובב לו את הראש, כך שאפשר יהיה בקלות לשחוט אותו.

יעל גרמן: אדם שני מביא קלשון שמחזיק בשתי שיניים את העגל, ובשן השלישית – הוא מכניס שן לתוך הסנטר של העגל כך שכל תזוזה שהוא יעשה תגרום לו לכאב, והוא יהיה קבוע, שאפשר יהיה לשחוט אותו.

יעל גרמן: ובכל העת הזאת העגל חי, ואנחנו רואים אותו; רואים אותו מרים את הראש, רואים את העיניים ממצמצות, רואים את הדם נוטף לו לתוך העיניים.

יעל גרמן: ואז מגיע השוחט, שחותך לו בצוואר, מכניס צלצל – עוד מכשיר חד – כדי לבתק לו את חוט השדרה.

יעל גרמן: ואחרי זה אנחנו אוכלים את העגלים האלו.

יעל גרמן: אני לא חושבת שיש שחיטה הומנית; שחיטה לא יכולה להיות הומנית – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זאת גם לא שחיטה כשרה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאת מתארת זו לא שחיטה כשרה.

יצחק כהן: זאת גם לא שחיטה יהודית, סליחה.

יעל גרמן: – – אבל אני חושבת שאת השיטה הזו, שגם גורמת לכך שהבשר אינו כשר, צריך להפסיק.

נאוה בוקר: נא לסיים.

יעל גרמן: אדוני שר החקלאות, האישורים לבתי-המטבחיים האלו עומדים להסתיים בסוף השנה.

יעל גרמן: אני מבקשת ממך – האישורים לבתי-המטבחיים בדרום-אמריקה – – –

אורי אריאל: אישורים של מי?

אורי אריאל: מי נותן אישורים?

יעל גרמן: אתם, משרד החקלאות.

נאוה בוקר: חברת הכנסת יעל גרמן, הזמן עבר מזמן.

יעל גרמן: משרד החקלאות נותן אישורים לבתי-המטבחיים האלה בדרום-אמריקה.

יעל גרמן: אני מבקשת שאתה לא תחדש אף אישור לאף בית-מטבחיים שנוקט את השיטות האכזריות האלה – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

יעל גרמן: – – ותדאג לכך שהעגלים האלה, כאשר שוחטים אותם, ישחטו אותם על-פי סטנדרטים בין-לאומיים קיימים.

נאוה בוקר: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

נאוה בוקר: שר החקלאות חבר הכנסת אורי אריאל, בבקשה.

אורי אריאל: ברשות גברתי היושבת בראש, חברי סגן שר האוצר, חברי וחברות הכנסת, אני מתכבד לענות לחברת הכנסת יעל גרמן.

אורי אריאל: שמעתי את הערתך על שאין שום שחיטה שהיא ללא צער בעלי-חיים, הומנית.

אורי אריאל: אפשר – – –

יעל גרמן: אבל יש סטנדרטים.

יעל גרמן: יש סטנדרטים בין-לאומיים, שגם אנחנו – – –

אורי אריאל: עוד לא התחלתי את התשובה, ברשותך.

אורי אריאל: אני אקשיב להערותייך, בסדר?

יצחק כהן: השרה גרמן, את אוכלת בשר?

יעל גרמן: כמעט שלא.

יעל גרמן: בשר אדום ודאי שלא.

נאוה בוקר: חברים, תנו לשר, בבקשה, לדבר.

נאוה בוקר: זה לא דיון פה.

אורי אריאל: אז אני לא מתווכח עם זה.

אורי אריאל: יש תנועה גדולה של טבעונים, צמחונים ואחרים, שאני מכבד אותה מאוד; גילוי אישי – אני הייתי כזה שנתיים, אחרי מלחמת יום הכיפורים, אבל זה סיפור אחד.

אורי אריאל: אני תכף מתייחס לדברייך ממש, לעצם העניין.

אורי אריאל: מי שרוצה לשכנע פה את כולם להיות צמחונים, טבעונים וכדומה, זה בסדר, אבל, ברשותך, זהו.

אורי אריאל: לא נעסוק בזה עכשיו, זה סיפור אחר.

אורי אריאל: יש התחקיר שנעשה, ואת מעלה אותו פה.

אורי אריאל: אז ראשית, אנחנו בודקים עדיין את העובדות, כי עם כל הכבוד לערוץ 10 או לכל כלי תקשורת אחר – ואני באמת מכבד אותם, והם עושים עבודה חשובה בתחקירים האלה; ראינו גם בתי-מטבחיים בארץ, משחטות וכן הלאה, ומתוך זה התעורר ויכוח, דיון, וגם היו תוצאות חיוביות.

אורי אריאל: אני לכן – – –

יעל גרמן: אמרת שתהיה אפס סובלנות לאלימות מול בעלי-חיים.

אורי אריאל: אני אמרתי הרבה דברים.

אורי אריאל: אני רוצה עכשיו גם לענות.

אורי אריאל: תקשיבי, יכול להיות שזה אפילו יהיה מה שאת חושבת, רק אני מתקשה.

אורי אריאל: תני לי רגע, אני אשמע אותך.

אורי אריאל: אני אומר לך, אני מכבד את כלי התקשורת שמעירים, מעוררים, אבל עדיין ובכל זאת אנחנו בוחנים את העובדות בכלים שלנו, עם כל הכבוד, ויש כבוד.

אורי אריאל: זה – 1. 2.

אורי אריאל: בחנתי עם הרבנות, גם הם בוחנים את זה.

אורי אריאל: הם לא מוכנים לומר כרגע שזה שחיטה לא כשרה.

אורי אריאל: בכל מקרה, מי שרוצה לדבר על שחיטה לא כשרה או כן כשרה – זה לא אני.

אורי אריאל: אני לא רב, אני לא אחראי על הרבנות, אני לא המשרד לענייני דתות.

אורי אריאל: יש מי שאחראי לזה.

אורי אריאל: אני לפחות בדקתי, כי הבנתי שזה יגיע גם לשם, מתוך שיחותינו בעבר.

אורי אריאל: כרגע אין לי חוות דעת של הרבנות שזה לא כשר.

אורי אריאל: כרגע זה כשר, אם יהיה שינוי, כמובן זה ישנה את הדברים.

אורי אריאל: אחרי זה, אני אומר לך ולאחרים שאני חושב שהדרך לקצר את זה היא אכן לשמור על הדברים.

אורי אריאל: אני עוסק בדבר מקביל בינתיים, בייבוא בעלי חיים מאוסטרליה ומניו-זילנד.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים שם בעבודה מאוד משמעותית, לעניות דעתי, ואני חושב שבסוף גם נצליח, זה רק לוקח את הזמן שלו.

אורי אריאל: למה?

אורי אריאל: כי זה תלוי גם בהסכמי סחר עולמיים.

אורי אריאל: אנחנו לא לבד בסירה הזאת; באונייה הזאת שטים הרבה גופים, וגופים בין-לאומיים, ומדינת ישראל חתומה על הסכמים.

אורי אריאל: ולכן ביקשנו, גם אצלנו במשרד וגם במשרד הכלכלה, להגיד לנו את המשמעויות.

אורי אריאל: בסך הכול אנחנו חותרים לשינוי במצב הזה.

אורי אריאל: אנחנו לא בוויכוח על העניין, אלא אנחנו צריכים למצוא את הכלים המשפטיים, הארגוניים, שיאפשרו את זה.

אורי אריאל: מי שחושב שאפשר להפסיק ביום אחד את ייבוא הבשר מהארצות הללו, מדרום-אמריקה, והכול יהיה בסדר, זה לא יהיה בסדר ואני מתקשה לראות שזה קורה ביום אחד.

אורי אריאל: אבל אנחנו כן, מבחינה חיובית של מה שראינו – לא ראיתי את הסרט אבל קראתי מה שהיה שם, מה שאת העלית – אנחנו מנסים למצוא את הפתרונות שיעמדו במבחן הבין-לאומי החוקי, המשפטי.

אורי אריאל: כמובן, ולא יהיה מחסור בבשר בארץ.

אורי אריאל: אני לא חושב שזה אופציה שאת מציעה, אבל אם את מציעה – אני כבר אומר.

אורי אריאל: בסדר, אז לכן אנחנו – – –

יעל גרמן: אני לא מציעה, רק שתתחשבו בסטנדרטים ולא תיתנו אישורים לאותם בתי-מטבחיים.

יעל גרמן: זה בידיים שלכם.

אורי אריאל: יכול להיות שהמשמעות היא שיהיה מחסור בבשר, כי ארגנטינה והמדינות הללו בדרום-אמריקה הן ספק עיקרי כרגע לבשר קפוא, ומסוגים אחרים, לארץ.

אורי אריאל: אני מנסה, כפי שאת יודעת, אמרתי את זה כמה פעמים פה, לפתוח את אירופה, ששם – למיטב ידיעתי, בזהירות הנדרשת – אין שחיטה מהסוג הזה.

אורי אריאל: אתמול ישבתי עם שר החקלאות של לטביה, וזה ממש כל שבוע עם מישהו אחר, כדי להגיד להם: חברים, יש לכם הזדמנות; אנחנו רוצים לקנות בשר מצונן, לא טרי ולא קפוא, אבל כן, בתנאים האלה של השחיטה.

אורי אריאל: וזה יותר קל שם, כי שם אנחנו מתחילים מההתחלה.

אורי אריאל: יש מקומות שיש כבר הרגלים.

נאוה בוקר: אדוני השר.

אורי אריאל: ולכן, אני מציע, אם את רוצה, להעביר את זה לוועדת החינוך, שאחראית על ענייני צער בעלי-חיים – היושב-ראש לא פה.

אורי אריאל: אם יש צורך בעוד דיון, אני לא נגד אף פעם.

אורי אריאל: דיון זה דבר טוב.

אורי אריאל: תודה.

יעל גרמן: אני מודה לך.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני השר, השר אורי אריאל.

נאוה בוקר: האם את רוצה להסיר?

אורלי לוי אבקסיס: אין מצב – – –

נאוה בוקר: אין מצב.

נאוה בוקר: נעבור להצבעה?

קריאה: – – –

אורלי לוי אבקסיס: למה אין הבעת עמדה?

נאוה בוקר: השר הציע להעביר לדיון בוועדה.

נאוה בוקר: האם מקובל עליכם?

יצחק כהן: במליאה.

קריאה: במליאה.

קריאה: מה הבעיה?

אורי אריאל: במליאה זה יהיה בעוד שלוש שנים, יעל.

נאוה בוקר: היא יכולה להציע להסיר מסדר-היום בלבד.

יעל גרמן: לא, אני רוצה בוועדת החינוך.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה עמדה נוספת.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: יש לך דקה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

נאוה בוקר: וחבר הכנסת דב חנין אחריה.

אורלי לוי אבקסיס: שרת הבריאות לשעבר חברת הכנסת יעל גרמן, אני באה ואת ההרצאות האלו אני מקבלת בבית באופן שוטף.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי בת שהיא צמחונית, ואני אענה לך כפי שעניתי לה.

אורלי לוי אבקסיס: תראו, אצלנו ביהדות הנושא של צער בעלי-חיים הוא כל כך חזק עד שאולי אין שחיטה הומנית, אבל אנחנו מחויבים לעשות כל שלאל ידנו כדי למנוע כמה שיותר סבל מבעלי-החיים.

אורלי לוי אבקסיס: עד כדי כך פסקו חכמים, שלמשל טלית, שהיא חשובה, בפעם ראשונה ששמים אותה מברכים "שהחיינו", אבל על התפילין, שהן הרבה יותר קדושות ביהדות, לא מברכים "שהחיינו", מאחר שזה היה כרוך באיזשהו סבל של בעל-חיים.

אורלי לוי אבקסיס: עד כדי כך היהדות רגישה לנושאים של צער בעלי-חיים.

אורלי לוי אבקסיס: ויותר מכך אומר לך: רוב הפוסקים ורוב הרבנים הגדולים אומרים: כאשר מדובר בשחיטה שיש עמה צער, הבשר לא כשר – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – גם אם זה יהיה הרב והשוחט הכי מוכשר.

אורלי לוי אבקסיס: אז לכן אני באה ואני אומרת: אני מקבלת את ההצעה של חברת הכנסת גרמן לדון במליאה, אבל בלי הוצאת דיבתה של היהדות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין.

יעל גרמן: לא, אני מקבלת את הצעתו של – – –

נאוה בוקר: הבעת עמדה.

יעל גרמן: – – – בוועדת החינוך, ולהעביר את זה לתת-ועדה לצער בעלי-חיים בראשותו של איציק.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני השר, הדברים שהביאה חברת הכנסת גרמן כאן הם דברים מזעזעים.

דב חנין: הם דברים מצמררים.

דב חנין: ומה שמזעזע במיוחד זה העובדה שאנחנו לא מדברים על איזה משהו יוצא-דופן באיזשהו מקום שקרה פעם אחת ולא יחזור עוד.

דב חנין: אנחנו מדברים על שיטה.

דב חנין: אנחנו מדברים על שיטות.

דב חנין: אנחנו מדברים על צורה לא-אפשרית, לא-אנושית, אכזרית, מיותרת, של התנהלות מול בעלי-חיים.

דב חנין: ומול השיטות האלה, גברתי היושבת-ראש, הדרך היחידה לפעול היא באמצעות כיוון לאלה שמרוויחים מהמערכת הזאת.

דב חנין: לדעת להגיע ולהטיל אחריות אישית על המנהלים הבכירים, על בעלי העסקים, על אלה שבסופו של דבר עושים את הרווחים מהדברים האלה.

נאוה בוקר: נא לסיים.

דב חנין: כל עוד לא נגיע לאחריות אישית, אנחנו נישאר במצב שבו מדי פעם נגיע לכנסת ונזדעזע.

אורלי לוי אבקסיס: אבל – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

נאוה בוקר: סליחה, זה לא דיון כאן במליאה.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה?

יעל גרמן: ועדת החינוך.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצבעה – להעביר את הנושא לדיון בוועדת החינוך.

נאוה בוקר: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13

נאוה בוקר: נמנעים – אין

נאוה בוקר: הצעה לסדר-היום בנושא "תלייה בהכרה" במשחטות המוכרות בשר לישראל: בעד – 13, נגד – אפס, אפס נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה תועבר לדיון בוועדת החינוך.

נאוה בוקר: התוכנית האסטרטגית לקידום הצפון

נאוה בוקר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: התוכנית האסטרטגית לקידום הצפון, מס' 4662, 4667, 4673, 4677, 4729, 4744, 4750, 4762 ו-4763.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

נאוה בוקר: אחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

אלעזר שטרן: נקראתי או הצעתי, והיושבת-ראש אמרה: דיון על התוכנית האסטרטגית לקידום הצפון – יותר נכון היה להגיד: על האין-תוכנית אסטרטגית לקידום הצפון.

אלעזר שטרן: האמת היא: מה כן יש לנו לקידום הצפון?

אלעזר שטרן: הצהרות.

אלעזר שטרן: יש לנו הצהרה ראשונה של ראש הממשלה, שאמר: "אנחנו רוצים להפוך את הגליל והנגב למרכז החדש של מדינת ישראל, כפי שבאר-שבע הפכה למרכז הסייבר".

אלעזר שטרן: ויש לנו את השר דרעי: "בשנה הקרובה נוציא לפועל תוכנית אסטרטגית רחבת היקף, שתיצור שינוי בצפון כולו, ונקדם טיפול אמיתי לבעיות הגליל".

אלעזר שטרן: אנחנו, תושבי הגליל, היינו מתים שהממשלה – לפחות בעניין הזה – תצליח.

אלעזר שטרן: עכשיו, אני רוצה להגיד כבר עוד משהו כהכנה לתשובות.

אלעזר שטרן: אין כאן עניין של קואליציה–אופוזיציה.

אלעזר שטרן: יש פה – אולי בפעם הראשונה – ראשי רשויות מכל המפלגות, שלא רק התאחדו אלא החליטו גם שאף אחד מהם לא יפותה בתוכנית רק לרשות שהוא עומד בראשה.

אלעזר שטרן: אני חושב שעצם האמירה הזאת – ואני כבר עכשיו אומר:

אלעזר שטרן: אל תביאו לנו אחר כך – – – תסתכלו טוב בשורה של התקציב פה ובשורה של התקציב שם.

אלעזר שטרן: דובר על תוכנית רב-שנתית של 18 מיליארד שקל.

אלעזר שטרן: אנחנו היינו שמחים לראות את הדבר הזה מתרחש – כשזה לא מתרחש, ואם הוא לא בתקציב, אנחנו יודעים שזה לא יקרה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר יותר מזה: הנושא הוא לא רק נושא תקציבי, הוא נושא ערכי; למי שבאמת הציונות מעניינת אותו.

אלעזר שטרן: אז אולי פעם אחת נגיד את האמת:

אלעזר שטרן: לא אכפת לי שלהתיישבות בצפון יקראו התנחלות, ושאני במקום מתיישב אהיה מתנחל.

אלעזר שטרן: עיני לא צרה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – תקציבים.

אלעזר שטרן: ברור.

אלעזר שטרן: אבל אם בסוף זה עניין של השקל השולי, אז אהיה גאה לומר שאני מתנחל, בגלל שבאמת ההתנחלות בארץ-ישראל, לפי כל המקורות שלנו, הייתה גם בגליל.

אלעזר שטרן: התיישבות – היא נולדה במקומות האלה.

אלעזר שטרן: מה, ההתיישבות נולדה רק במקומות שהקואליציה הזאת רוצה לקדם יותר?

אלעזר שטרן: מעבר לקו הירוק?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אנחנו מתיישבים.

אלעזר שטרן: קרוונים?

אלעזר שטרן: הלכנו גם עם קרוונים לשם, לתוך הגליל.

אלעזר שטרן: גרנו שנים בקרוונים, לא משנה כמה ילדים, בתוך יישוב, בתוכנית המצפים, תקראו לזה איך שאתם רוצים.

אלעזר שטרן: נכון, לא רצינו לקבל על חשבון אחרים, לא ביקשנו שייתנו לנו קרדיט.

אלעזר שטרן: אפילו לא אמרנו שהממשלה שלחה אותנו.

נאוה בוקר: נא לסיים.

אלעזר שטרן: לא אמרנו שהממשלה שלחה.

אלעזר שטרן: הלכנו כי חשבנו שזה חשוב ללכת.

אלעזר שטרן: כי רצינו ללכת לשם.

אלעזר שטרן: בעצם מה שאני קורא עכשיו, אם עוד אפשר – אנחנו בשלבי הדיון, ואת מבקשת ממני לסיים – אז אסיים, אבל אולי לא לפני – בגלל שיש לי ולסגן השר איציק כהן מסורת, שאנחנו גם מחליפים עמדות מהמקורות שלנו.

אלעזר שטרן: אז מה הבעיה אם לא מטפלים בצפון?

אלעזר שטרן: אנחנו מכירים את מסכת בבא בתרא, שבה נאמר: "אמר רבי יצחק: הרוצה שיחכים – ידרים, ושיעשיר – יצפין".

אלעזר שטרן: זאת אומרת – – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אלעזר שטרן: לא, לא, שנייה אחת, שנייה.

אלעזר שטרן: גם את יכולה ללמוד במשפט אחד עוד משהו.

אלעזר שטרן: לא נורא, את לא יושבת בראש רק בשביל שעון.

נאוה בוקר: אני יכולה ללמוד, אבל יש כללים ויש דוברים נוספים.

אלעזר שטרן: אז אני מכיר.

אלעזר שטרן: גם אני, תאמיני לי, מכיר את הכללים.

נאוה בוקר: וצריך לתת לכולם לדבר באופן שווה.

אלעזר שטרן: רק רגע, אני מכיר את הכללים, זה ייקח עוד משפט.

יצחק כהן: – – –

נאוה בוקר: בשמחה.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אז אגיד מה הבעיה.

אלעזר שטרן: שאנחנו באמת היינו רוצים שתתקיים מסכת בבא בתרא – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אלעזר שטרן: – – שזה שרוצה להעשיר – יצפין.

אלעזר שטרן: אבל מה הבעיה?

אלעזר שטרן: שתמיד עומד לנו ממול מה שאומר הנביא ירמיהו: "מצפון תפתח הרעה".

אלעזר שטרן: זאת אומרת, אם לא נטפל בצפון כמו שצריך, אז מה שיקרה לנו זה לא שהוא יישאר סטטי – מצפון תיפתח הרעה.

אלעזר שטרן: והאיום של אי-טיפול בצפון הוא לא רק על איכות החיים בצפון, אלא על הערכים של החברה הישראלית.

אלעזר שטרן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אורלי לוי אבקסיס: דרום – תחכים, מעבירים עכשיו את הסייבר – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

אלעזר שטרן: הנה, נתנו רק את החצי הראשון, נכון.

אלעזר שטרן: אורלי, אני כבר לא יכול, את יכולה להגיד.

נאוה בוקר: בבקשה.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בממשלה הזו מככבים כמה וכמה שרים שהבטיחו להילחם למען השקופים.

סתיו שפיר: אחד מהם לפחות, שר הנגב והגליל, שר הפריפריה, דרעי, ממש ביסס על זה את הקמפיין שלו.

סתיו שפיר: אז רציתי לבוא לכאן ולספר לכם מי הם אותם אזרחים שקופים.

סתיו שפיר: שקופים הם אנשים כמו מירי יציב שגרה בצפון – אישה צעירה – שאחד מבניה חולה, אבל הטיפול שהוא זקוק לו יכול להינתן אך ורק בבית-חולים תל-השומר.

סתיו שפיר: לפעמים הם צריכים להגיע לשם פעמיים בשבוע.

סתיו שפיר: עשרות-אלפי קילומטרים שהם מבלים על הכבישים.

סתיו שפיר: לא יכולים להגיע לעבודה, בגלל שאין טיפול רפואי לילד שלהם באזור שבו הם גרים.

סתיו שפיר: שלוש שעות וארבע שעות נסיעה, לפחות, בכל פעם כדי לקבל טיפול רפואי.

סתיו שפיר: שקופים זה אנשים כמו ללי גרציה, שגרה בקיבוץ דפנה, שאמרה לי רק לפני כמה ימים: בשביל להיות בריאה, אני חייבת לעזוב את הבית ולעבור למרכז, כי אין הקרנות בצפון.

סתיו שפיר: הנסיעות למרכז פשוט קורעות לי את הגוף.

סתיו שפיר: ללי גילתה את הסרטן האלים שמשתולל בגופה אחרי חצי שנה, באיחור, כי לא היה תור בצפון לראות רופא.

סתיו שפיר: שקופים זה אנשים כמו משה דדוש.

סתיו שפיר: חקלאי, שגר בגורן.

סתיו שפיר: משפחה של חקלאים: האחים שלו בחקלאות, ההורים שלו בחקלאות, הוא פשוט נולד לעבודה הזאת.

סתיו שפיר: אבל התוצרת שלו יושבת במקררים.

סתיו שפיר: המדינה החליטה להביא סחורה ממדינות אחרות, הורידה מכסים, לא נתנה לו תמיכה, והוא פשוט קורס.

סתיו שפיר: אין לו שמץ של מושג איך תיראה השנה הבאה, איך תיראה השנה שאחריה, איך ייראו החיים, איזה ביטחון יהיה בחיים האלה.

סתיו שפיר: אלה השקופים.

סתיו שפיר: שקופים זה אנשים כמו מאיסה, שגרה בכפר בגליל.

סתיו שפיר: יש לה תואר בחינוך, תעודת הוראה, אבל כבר שמונה שנים היא לא מצליחה למצוא עבודה במקצוע שבו היא הוכשרה ושעליו היא חלמה.

סתיו שפיר: עכשיו היא כבר הבינה שצריך לחפש בדברים אחרים, שהחלום הזה לא ימומש.

סתיו שפיר: שקופים זה סטודנטים כמו עוז ומעין וירון, שפגשתי ממש עכשיו במכללת תל-חי.

סתיו שפיר: הם מגיעים למכללה בטרמפים כבר שנים, כי למרות שאחרי מאבק הגיעו אוטובוסים למכללה, לא הצליחו לסדר שהאוטובוסים יגיעו בשעות שבהן סטודנטים הולכים ללמוד, אז אי-אפשר להשתמש בהם.

סתיו שפיר: יש תור ארוך מחוץ למכללה כדי למצוא טרמפים להגיע הביתה, ועוד שנייה, כשהם יסיימו את הלימודים, הם גם יתחילו את המאבק על לחפש עבודה שלא במלצרות או בשמירה, איפה שהם עובדים היום.

סתיו שפיר: והם יודעים שכמו רוב החברים שלהם, אחרי כמה שנים הם עלולים גם להתייאש ולחזור למרכז.

סתיו שפיר: אלה השקופים.

סתיו שפיר: שקופים זה אזרחים טובים, ישראלים – –

נאוה בוקר: נא לסיים.

סתיו שפיר: – – שרוצים לגור בצפון, אבל משום מה כל מה שהם מקבלים מהממשלה זה רק הבטחות.

סתיו שפיר: אני מבקשת ממך רק עוד רגע, כבוד היושבת-ראש.

סתיו שפיר: רק הבטחות.

סתיו שפיר: קיבלו הבטחה ל-18 מיליארד שקלים לפני שנתיים, אבל אפס שקלים נמצאים בתקציב.

סתיו שפיר: אפס.

סתיו שפיר: התקציב הזה – שהוא לא רק תקציב לשנתיים, הוא תקציב שיכול עכשיו להיגרר לארבע שנים, כי באמצע יהיו בחירות – ואפס שקלים לצפון.

סתיו שפיר: ביקשתי את תוכניות העבודה של תוכנית הצפון.

סתיו שפיר: עדיין לא הצלחתי לקבל אותן.

סתיו שפיר: רק אחרי שקיימנו דיון בוועדה, סוף-סוף התקיימה ישיבה בממשלה והתחילו להתניע, אבל מה עם התוכנית?

נאוה בוקר: תודה רבה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: אני רק אסיים ואומר לך, ממש במשפט אחרון: ההשקעה בתושבי הצפון במשך שנים הייתה פחותה בהרבה מהנדרש – בבריאות, ברווחה, בחינוך, בתעסוקה.

סתיו שפיר: פחותה מהנדרש.

סתיו שפיר: זה לא שהתושבים האלה מבקשים יותר ממה שמגיע להם; הם מתחננים עכשיו למינימום, למה שהם זכאים לו בזכות.

נאוה בוקר: תודה.

סתיו שפיר: אלה כספי המסים גם שלהם, 20% מתושבי המדינה, ומגיע להם לקבל את זה כמו כל אחד אחר.

סתיו שפיר: לא יכול להיות שהתנאים והזכויות שלהם ייזרקו ככה לפח.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת סתיו שפיר – –

סתיו שפיר: אני קוראת לממשלת השקופים להתחיל לדאוג לשקופים באמת.

נאוה בוקר: – – אתם חורגים לגמרי מהזמן.

סתיו שפיר: מצטערת, אלה נושאים רציניים, וצריך להקדיש להם את הזמן הראוי להם.

סתיו שפיר: תודה.

נאוה בוקר: ברור.

נאוה בוקר: בהחלט, אבל תנסו להתמקד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

נאוה בוקר: בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על תוכנית שהממשלה סיכמה אותה, על הבטחות לאזרחים, לתושבים, על מהלך שהעלות הכוללת שלו הייתה 18 מיליארד שקלים לחמש שנים, של צמצום פערים, של תיקון עוול.

דב חנין: לצפון ולדרום בישראל נגרם עוול.

דב חנין: אם נדבר על הצפון, אנחנו מדברים על תוחלת חיים שהיא קטנה בשנתיים; אנחנו מדברים על מספר יותר קטן של רופאים לנפש לעומת מרכז הארץ; אנחנו מדברים על שכר ממוצע בצפון שהוא נמוך בהרבה מהשכר הממוצע במרכז; אנחנו מדברים על מחסור במקומות עבודה; אנחנו מדברים על הגירה שלילית מתמשכת, במיוחד של צעירים; אנחנו מדברים על האפליה המתמשכת של הציבור הערבי.

דב חנין: והנה, הממשלה מקבלת החלטה ומבטיחה שהיא תשנה.

דב חנין: אלא מה?

דב חנין: כשהדבר מגיע לביצוע בתקציב המדינה, הוא נעלם מן הספר.

דב חנין: הבטחנו?

דב חנין: אז מה?

דב חנין: מי אמר שצריך לבצע?

דב חנין: מי אמר שצריך לקיים?

דב חנין: אני מניח שאנחנו נשמע את תשובת הממשלה והם יסבירו לנו שאין כסף, ולכן אין אפשרות לבצע את התוכנית כפי שהובטחה.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, יש אזורים בארץ שמקבלים כל הזמן עדיפות.

דב חנין: אם אנחנו מדברים על התנחלויות – –

בצלאל סמוטריץ': תפסיק לסכסך.

בצלאל סמוטריץ': תפסיק לסכסך.

דב חנין: – – שם מדובר על מסלול מהיר בכל המישורים.

דב חנין: שם מדובר על תקצוב מיטבי.

יצחק כהן: איפה?

דב חנין: אני מדבר בהתנחלויות.

דב חנין: שם מדובר על תקצוב מיטבי בחינוך.

דב חנין: תסתכלו על מספר התלמידים בכיתה – חבר הכנסת סמוטריץ – –

בצלאל סמוטריץ': אמרו לי שאתה – – –

דב חנין: – – אני שמח שנכנסת.

דב חנין: אני שמח שנכנסת, כי אתה מכיר את המציאות בשטח, ואם תהיה מספיק ישר, גם תגיד לנו איך היא נראית.

דב חנין: יש מאחורי החלטת הממשלה סדר עדיפויות פוליטי, וסדר העדיפויות הפוליטי הזה אומר: הפריפריה בישראל נשארת במקום האחרון.

דב חנין: הגליל והנגב נשארים בסוף בתחתית.

דב חנין: השקופים שהיו שקופים נשארים שקופים ויישארו שקופים.

דב חנין: סדר העדיפויות של הממשלה הוא סדר עדיפויות פוליטי.

דב חנין: היא מעוניינת לקדם את המהלך של ארץ-ישראל השלמה, בזה היא משקיעה כסף, שם היא מייצרת הסדרי רווחה נדיבים, וכל מי שחי בתחומי מדינת ישראל צריך לשלם את המחיר.

דב חנין: מרגיז במיוחד כשאני שומע תשובה לאנשים שסובלים מכל מיני מחלות, אומרים להם: אין בעיה, תיסעו למרכז.

דב חנין: אתם רוצים להיות בריאים – למה אתם גרים בגליל?

דב חנין: זו התייחסות?

דב חנין: בושה גדולה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואחריה – חבר הכנסת יצחק וקנין.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת בראש, תודה רבה לך, אדוני השר, סגן השר, חברי חברי הכנסת, החלטת הממשלה משנת 2015, יותר נכון לומר יוני 2015, הצהירה על גיבוש תוכנית לפיתוח כלכלי-חברתי של הצפון.

אורלי לוי אבקסיס: השר דרעי, שהפך להיות שר הפריפריה, הצהיר על קידום התוכנית בתקצוב של בין 15 ל-20 מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו שמחנו.

אורלי לוי אבקסיס: אמרנו: אוקיי, מתחילה להיות בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה לא רוצה לחזור ולדבר על הפערים בין הפריפריה למרכז, ובטח כאשר מדובר בבריאות, אבל אני רוצה לתת אנקדוטה קטנה מהשבוע.

אורלי לוי אבקסיס: השבוע היה דיון סוער, גם בוועדת הכספים וגם בוועדה לצדק חלוקתי, או בשמה המקוצר: ועדת הפריפריה, בראשותו של מכלוף מיקי זוהר, יחד עם שר הבריאות ליצמן.

אורלי לוי אבקסיס: ובאותו יום, כשאנחנו נאבקים לפעמים – איך קרא לזה ראש הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: – על צימוקים, ואני מדברת על כבשת הרש של האזרחים בצפון, וזה על מענקי תמרוץ למי שיגיע לעבוד בפריפריה, ואנחנו מדברים על רופאים, מקומם עוד יותר שהתוכנית הזאת, שעלותה לא גבוהה, היא בסך הכול 75 מיליון שקל לשנה, לא נכללת כלל בספר התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מקומם עוד יותר שזה קורה במשמרת של כחלון, השר החברתי, וזה עוד אחרי שבתקציב של השנה שעברה ניהלו את המאבק הזה, והצלחנו בדקה התשעים להציל את הכסף הזה, ואולי להציל חיים של מאן דהוא בפריפריה, כי אז הבאנו רופאים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל התוכנית הצליחה, אז מה אומרים באוצר?

אורלי לוי אבקסיס: השגנו את המטרה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תסבירי לי איך השגנו את המטרה אם תוחלת החיים בפריפריה קצרה בחלק מהמקומות בשלוש שנים ובחלק מהמקומות עד שמונה שנים מאשר במרכז, אם מספר הרופאים פר-נפש במרכז הוא פי-שניים מאשר בפריפריה ואם תמותת התינוקות היא פי-שניים בפריפריה מאשר במרכז?

אורלי לוי אבקסיס: ואני מדברת על הצפון.

אורלי לוי אבקסיס: בדרום זה עוד אפילו יותר גרוע.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת: האם התינוקות שלנו שווים פחות מהתינוקות של מי שגר במרכז?

אורלי לוי אבקסיס: האם הילדים שלי יש להם תג מחיר נמוך משל הילדים של ראש הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: בזמן הדיונים האלה, איפה היה ראש הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: במסוק.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים למה מסוק?

אורלי לוי אבקסיס: כי הוא היה צריך להגיע לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אז ראש הממשלה שלנו אולי מכיר את הפריפריה ממרומי המסוק שהוא לוקח כדי לפגוש את העם, אבל העם הזה – – –

ענת ברקו: – – –

אורלי לוי אבקסיס: נו, באמת?

אורלי לוי אבקסיס: כן, באמת.

אורלי לוי אבקסיס: באמת באמת.

אורלי לוי אבקסיס: זה ראש הממשלה שלך, זה ראש הממשלה שלי, גם אם אני גרה בפריפריה.

ענת ברקו: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – מבטל תוכנית שהבטיח לסבסד.

אורלי לוי אבקסיס: החיים שלנו בפריפריה שווים פחות בעיניו, אחרת הדברים האלה לא היו יוצאים לפועל.

נאוה בוקר: נא לסיים.

ענת ברקו: – – – צריך לעשות, אבל – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה זה אין כסף?

אורלי לוי אבקסיס: אין כסף לפיתוח הפריפריה, אין כסף לחולים בפריפריה, אבל יש כסף למסוק ולמעון ראש הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם מישהו שואל אותי מאיפה נביא את הכסף – הוא כאן, תבחרו סעיף.

אורלי לוי אבקסיס: זה התקציב האבוד.

אורלי לוי אבקסיס: 22 מיליארד שקל אבודים.

אורלי לוי אבקסיס: בכסף הזה היינו מחזקים את כל הפריפריה, לא רק את הצפון, ואולי היינו מצילים חיים – – –

נאוה בוקר: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תסלחי לי, חברת הכנסת ברקו, בואו תגורו בפריפריה, ותיזרקו עם הילד שלכם ב-02:00 אחרי ניתוח באמצע פרוזדור של מחלקת ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ואני בתור אימא חותמת, על אחריותי, שאני לוקחת את הילד, כי זה בלתי אפשרי להיות אתו שם, ילד בן שנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: אז תגידו לי מה זה פריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: כמוני היו עוד כמה הורים שלקחו על אחריותם.

אורלי לוי אבקסיס: ואם היה קורה משהו?

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אתכם – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – מקלחת אחת במחלקת ילדים בבית-חולים "העמק", כאשר יש שם ילדים עם כוויות שזקוקים למקלחת הזו.

ענת ברקו: – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה אמורים לעשות?

אורלי לוי אבקסיס: אכפת לך – לכי תבקרי בבית-חולים "העמק", לכי תבקרי בבית-חולים פוריה – –

ענת ברקו: לצערי הרב, אני עושה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – לכי תבקרי בבית-החולים נהריה.

אורלי לוי אבקסיס: בנהריה חסרים 75 רופאים.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, זמנך עבר מזמן.

ענת ברקו: ביקרתי הרבה – – – במקומות האלה.

ענת ברקו: לצערי הרב, עשיתי את זה הרבה מאוד שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מנותקים.

אורלי לוי אבקסיס: התנתקתם מהפריפריה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – –

ענת ברקו: לי את לא צריכה לספר את זה – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם עדיין מצביעים לכם, אבל זה זמן שאול – –

נאוה בוקר: – – אני מבקשת שתסיימי ותרדי מהדוכן.

אורלי לוי אבקסיס: – – כי אתם בגדתם בהם והפקרתם אותם – –

ענת ברקו: – – – מי?

אורלי לוי אבקסיס: – – אבל הפקרתם את הילדים.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: איך אפשר לעצור אותה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם, הליכוד הפקירו את הפריפריה.

נאוה בוקר: יש גבול.

נאוה בוקר: היא חרגה מזמן.

אורלי לוי אבקסיס: חוצפה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יצחק וקנין – אינו נוכח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה – – – נו באמת.

אורלי לוי אבקסיס: תבואי – – –

ענת ברקו: לא, אני רואה שאת צריכה – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

ענת ברקו: יש גם גבול.

ענת ברקו: מי שטס ומי שעושה כי אין לו זמן – אז להפוך את זה ל-issue?

ענת ברקו: צריך לעשות בשביל הפריפריה – – –

אורלי לוי אבקסיס: צריך לעשות – – – איפה הכסף?

ענת ברקו: אבל ללכת על רמה כזאת זה לא לעניין.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: את חלק מהקואליציה, את יכולה לשנות.

אורלי לוי אבקסיס: למה את לא משנה?

ענת ברקו: אני משנה – – –

אורלי לוי אבקסיס: איך את משנה?

ענת ברקו: אני פועלת למען חיילי – – –

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מהשיח המדיני, איך את משנה – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ענת ברקו: תבואי ותראי את החוקים שאני מעבירה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם – – – שתולים בכם תקוות – –

ענת ברקו: איזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – ויום למחרת – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת לוי, פעם שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – לא ראיתי אחד מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אחד – – –

נאוה בוקר: חברת הכנסת לוי, פעם שלישית.

נאוה בוקר: תוציאו אותה, בבקשה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

ענת ברקו: מה, מה, מה?

אורלי לוי אבקסיס: אחד אני לא ראיתי מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: הפקרתם אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם על זמן שאול.

אורלי לוי אבקסיס: באמת הם יפקירו אתכם, ומגיע לכם.

ענת ברקו: אנחנו על זמן שאול?

אורלי לוי אבקסיס: אני אצא לבד.

נאוה בוקר: ורק לסבר את אוזנייך – –

אורלי לוי אבקסיס: אני – – –

נאוה בוקר: – – בעוד שבוע וחצי יש לי סיור בבית-החולים פוריה, הגברת לוי.

אורלי לוי אבקסיס: לכו תעברו לפריפריה, אולי תבינו על מה מדובר.

נאוה בוקר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: נו, באמת.

נאוה בוקר: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – בית-חולים זיו.

אורלי לוי אבקסיס: (חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצאת מאולם המליאה.

אורלי לוי אבקסיס: )

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אחרי שהאופוזיציה גמרה את ההצגות שלה אפשר לחזור לעניין, וזה פיתוח הגליל – זה מה שעומד כרגע על הפרק.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לשאול בסוף דברי אם חוק השבות הוא חוק גזעני.

בצלאל סמוטריץ': אני מניח שרובנו המוחלט ישיבו על השאלה הזאת בשלילה, כנראה שלא.

בצלאל סמוטריץ': העובדה היא שהוא עומד אפילו במבחני בג"ץ המחמירים וזוכה להגנה של הרוב המוחלט של אזרחי ישראל היהודים, מימין ומשמאל.

בצלאל סמוטריץ': החוק הזה מבוסס על העיקרון הציוני הבסיסי שלפיו מדינת יהודית נשענת על קיומו של רוב יהודי בארץ-ישראל, וכדי לייצר ולשמור על הרוב הזה יש הצדקה גם להפלות בין אזרחי ישראל היהודים לאלו שאינם.

בצלאל סמוטריץ': היהודים יכולים להעלות את קרובי משפחתם לארץ, ואלו שאינם – לא.

אלעזר שטרן: להפלות?

אלעזר שטרן: להפלות?

אלעזר שטרן: – – –

ענת ברקו: – – –

בצלאל סמוטריץ': כל מי שהוא ציוני במדינה הזאת מסכים לזה, וברוך השם, זהו הרוב המוחלט של אזרחי ישראל היהודים – אלעזר, אל תעשה שירות כל כך רע למפלגתך ואל תתקוף גם את חוק השבות.

אלעזר שטרן: לא על זה.

אלעזר שטרן: אתה בטוח – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, התובנה המרכזית שלי, מהיכרותי המעמיקה מאוד בתקופה האחרונה עם הגליל, נוגעת לצורך להפוך את המושג רוב יהודי ממה שהוא – אבסטרקטי ומופשט, שמתייחס לארץ כולה כיחידה אחת מדן ועד אילת – למשהו הרבה יותר קונקרטי ומוחשי, שמאפשר להחיל אותו גם על אזורים וערים ספציפיות.

יצחק כהן: מהירדן ועד הים.

בצלאל סמוטריץ': המאבק הלאומי על הגליל כבר מזמן איננו סוד.

בצלאל סמוטריץ': המאזן הדמוגרפי – –

אלעזר שטרן: איפה היית כל 30 השנה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – באזור כולו הוא שלילי, עם רוב ערבי.

אלעזר שטרן: מה אתה מדבר על הגליל – – –

בצלאל סמוטריץ': ישנם אזורים שהרוב הזה מגיע לכדי 70% ואף יותר, וזה כמובן משהו שסותר את עקרון המדינה היהודית.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חייבים להבטיח רוב יהודי בעכו, בכרמיאל, בנצרת-עילית.

יוסף ג'בארין: מה אתה רוצה – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו חייבים להבטיח רוב יהודי בגליל המזרחי.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': הרוב היהודי במרכז הארץ אינו מספיק – –

אורן אסף חזן: – – –

יוסף ג'בארין: – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואינו מגשים את הייעוד הציוני של המדינה היהודית.

בצלאל סמוטריץ': המדינה הזו, חברים, שבשבילה נדרש רוב יהודי, איננה מתחילה בגדרה ומסתיימת בחדרה.

בצלאל סמוטריץ': הפתרון היחיד לדמוגרפיה הגלילית הוא לבנות ולפתח פרויקטים למגורים – –

אלעזר שטרן: אפליה.

אלעזר שטרן: אפליה.

אלעזר שטרן: תגיד אפליה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ומקורות תעסוקה ליהודים – –

יוסף ג'בארין: – – –

ענת ברקו: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לא בקומבינות, לא במספרים קטנים ולא מתחת לשולחן.

אלעזר שטרן: תקרא את מגילת העצמאות – – –

בצלאל סמוטריץ': בנייה מסיבית של מחיר למשתכן שתשווק ליהודים באזורים שבהם הדבר נדרש – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, זה חוקתי בדיוק כמו שחוק השבות הוא חוקתי.

בצלאל סמוטריץ': בדיוק כפי שניתן להגן על דרישת הרוב היהודי בכל הארץ כיחידה אחת, כך ניתן גם להגן עליה – –

יצחק כהן: בצלאל, גם ירושלים – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כאשר מתייחסים לאזור מסוים ולעיר מסוימת.

אורן אסף חזן: – – –

יוסף ג'בארין: – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: עד לאן לקחת את האפליה – – –

בצלאל סמוטריץ': בשפה המשפטית אפשר לקרוא לזה תכלית ראויה; אנחנו הפשוטים, בשפת העם, נקרא לזה במילה אחת פשוטה: ציונות.

בצלאל סמוטריץ': מי שאומר אחרת לא אמור לישון טוב, גם לא עם חוק השבות.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

קריאות: – – –

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת סמוטריץ.

אלעזר שטרן: אז למה אתה מדבר על זכות להפלות?

אלעזר שטרן: לא מתאים לך – – –

נאוה בוקר: סגן השר לפיתוח הנגב והגליל משולם נהרי ישיב על הדברים.

אלעזר שטרן: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

קריאות: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת משולם נהרי נמצא?

קריאה: – – –

נאוה בוקר: סגן השר, אמרתי.

נאוה בוקר: אמרתי שהוא סגן השר לפיתוח הנגב והגליל.

אלעזר שטרן: תסתכל מה הקראת.

אלעזר שטרן: יש בחוק השבות – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אלי, אתה קראת את המגילה?

נאוה בוקר: ואחריו – הבעת דעה, אורן חזן.

אורן אסף חזן: אלי, קראת אותה?

אלעזר שטרן: את מה?

אורן אסף חזן: את המגילה.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: – – – זכויות במגילת העצמאות – – –

אורן אסף חזן: היא קודם כול מדברת על מדינה יהודית – –

אלעזר שטרן: אם אתם רוצים – – –

אורן אסף חזן: – – מדינה יהודית בארץ-ישראל.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אין אפליה, אבל צריך לזכור – – –

אלעזר שטרן: – – – תבואו לגליל – – –

אורן אסף חזן: תקשיב, אני לא בריב אתך, אנחנו מדברים על אותו דבר, רק בטונציה שונה.

אורן אסף חזן: תקשיב.

אורן אסף חזן: קודם כול צריך לזכור – – –

אלעזר שטרן: בסוף יהיה איפה שמים את – – – זה הדיון.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה בסוף – – –

אלעזר שטרן: אל תדברו על הגליל – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – סוגר את המדינה – – –

אורן אסף חזן: תקשיב.

אורן אסף חזן: יש סיבה למה בסופו של יום – – –

אלעזר שטרן: לא, לא חוכמה – – –

אורן אסף חזן: אבל תבין משהו, אלי.

בצלאל סמוטריץ': אתה בדרך שלך סוגר את המדינה – – –

אורן אסף חזן: יש סיבה למה בסוף יום מכבדים אותי במגזר הערבי יותר מאשר אותם.

אורן אסף חזן: אתה יודע למה זה?

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: מה אתה אומר?

בצלאל סמוטריץ': בדרך שלך נצרת-עילית תיפול – – – תיפול – – –

יוסף ג'בארין: – – –

אורן אסף חזן: – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: למה אתה אומר ככה?

יוסף ג'בארין: – – –

אורן אסף חזן: ד"ר ג'בארין – – –

נאוה בוקר: בבקשה, סגן השר.

נאוה בוקר: חברים.

בצלאל סמוטריץ': רוב יהודי בגליל הוא לא מסוגל – – –

נאוה בוקר: סגן השר נהרי, בבקשה.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש – – –

יוסף ג'בארין: הכהניסטים חזרו לכנסת.

יוסף ג'בארין: הכהניסטים חזרו לכנסת, פשוט ככה.

נאוה בוקר: חברים, זה לא דיון ביניכם כרגע.

יוסף ג'בארין: זה מה ששמענו כרגע.

נאוה בוקר: יש כאן דיון במליאה, ואני מבקשת לכבד אותו.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: במקום לצעוק ססמאות, תתחיל להגיד – – –

נאוה בוקר: חברים, אני מבקשת לתת לסגן השר את האפשרות להשיב לכם.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: אבל אתה מדבר שטויות – – –

אלעזר שטרן: הכסף מוגבל, האנשים מוגבלים – – –

נאוה בוקר: אורן, אני מבקשת ממך.

נאוה בוקר: חבר הכנסת חזן.

יוסף ג'בארין: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'בארין, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'בארין.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יוסף ג'בארין: – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'בארין, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

משולם נהרי: אורן, אנחנו בפרשת לך לך.

אורן אסף חזן: לך לך מארצך וממולדתך – –

משולם נהרי: ומבית אביך.

אורן אסף חזן: – – אל הארץ אשר אראך – –

נאוה בוקר: בבקשה, אדוני סגן השר.

אורן אסף חזן: – – כי לך אתננה ולזרעך עד עולם.

משולם נהרי: ארץ-ישראל, כן.

נאוה בוקר: בבקשה.

אורן אסף חזן: תכף אנחנו נדבר על זה פה.

אורן אסף חזן: נשאתי על זה נאום גדול – – –

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, רבותי – – –

טלב אבו עראר: אתה גזען.

טלב אבו עראר: גזען – – –

נאוה בוקר: ואחריך – הבעת דעה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

טלב אבו עראר: – – –

אורן אסף חזן: – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: הפרובוק

אורן אסף חזן: טור – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אבו עראר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

טלב אבו עראר: תשמעי בפרוטוקול שהוא אומר "דאעש".

אורן אסף חזן: מה אתה צועק, אבל – – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן חזן, פעם שנייה אני קוראת אותך לסדר.

נאוה בוקר: מספיק.

אורן אסף חזן: אותי?

אורן אסף חזן: אותי?

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, השר אריה דרעי כשר הכלכלה התוודע באופן עמוק ויסודי לכך שאזור צפון הארץ נמצא בנחיתות בכל התחומים לעומת מרכז הארץ ודרום הארץ.

משולם נהרי: עוד התברר כי במשרד הכלכלה קיימת תוכנית מקיפה שמתכללת את כל משרדי הממשלה ושאר הגופים והגורמים שמטרתה קידום הצפון.

משולם נהרי: בשל חשיבות הנושא, גם לאחר עזיבתו את משרד הכלכלה המשיך שר הפנים והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל לקדם את התוכנית דרך המשרדים שבראשם הוא עומד.

משולם נהרי: בהתאם להחלטת ממשלה 631 מיום 1 בנובמבר 2015, החליט השר דרעי לבחור באלוף במילואים איתן דנגוט לעמוד בראש הפרויקט של תוכנית הצפון.

משולם נהרי: האלוף במילואים דנגוט, לשעבר מתאם פעולות הממשלה ביהודה ושומרון ומזכיר צבאי של שלושה שרי ביטחון, נראה האיש המתאים לעמוד בראש משימה לאומית מעין זו.

משולם נהרי: ואכן, בהחלטת הממשלה 1849 מיום 11 באוגוסט 2016 הוחלט למנות את איתן דנגוט לעמוד בראש הצוות אשר יגיש את התוכנית לראש הממשלה, שר האוצר ושר הפנים עד תום 2016.

משולם נהרי: ב-31 באוקטובר 2016, כלומר לפני תשעה ימים, התכנסה ישיבה משותפת של שרי הפנים, האוצר והביטחון עם הצוותים המקצועיים וראשי הרשויות.

משולם נהרי: בישיבה סוכם כי בראש הצוות יעמוד האלוף במילואים דנגוט, בשיתוף עם מנכ"ל משרד האוצר ועם יתר משרדי הממשלה הנוגעים בדבר.

משולם נהרי: לאחר מילוי חובת הצוות והגשת התוכניות לממשלה עד סוף נובמבר 2016, יובאו התוכניות לאישורה של הכנסת.

משולם נהרי: כפי שצוין לעיל, עבודת מטה רחבת היקף נעשתה הן על-ידי משרד הכלכלה, הן על-ידי המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל ומשרד הפנים והן על-ידי מר איתן דנגוט.

משולם נהרי: לסיכום, חשוב לציין כי השר אריה דרעי ביקש וקיבל את הובלת תוכנית הצפון מתוך תחושת אחריות גדולה למצב הצפון ותושביו, ומשכך הוא אינו מתכוון לוותר ואכן הוא פועל: גם הוועדה הזו, שהוקמה במטרה שהדברים יבואו על מקומם וגם התקציב המתאים לביצוע בשנת התקציב 2017 – הרי התקציב, למי שלא יודע, זה תקציב רב-שנתי, ותקציב שיהיה אפשר לבצע אותו, הוא עומד על כך שלפני אישור תקציב המדינה גם יימצא התקציב שמיועד לכך, כדי שאפשר יהיה להתחיל לפחות בדברים שאפשר לבצע מיידית.

משולם נהרי: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה לסגן השר.

נאוה בוקר: מה אתה מציע?

משולם נהרי: אני מציע לוועדה, ועדת הכספים.

נאוה בוקר: לוועדת הכספים.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אורן אסף חזן, הבעת דעה – בבקשה.

נאוה בוקר: יש לך דקה.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, סגני השרים, חברי חברי הכנסת, אני מנסה להבין איך ישנם חברי כנסת שהופכים עורם ברגע.

אורן אסף חזן: אני רואה בהם חברים אישיים שלי, אני יודע שהם פרלמנטרים נהדרים, רק אני לא מצליח להבין מה גרם להם בשנייה אחת להתהפך לגמרי.

אורן אסף חזן: אף אחד לא רואה את הגליל מלמעלה, אף אחד לא שכח את הנגב, צריך להזכיר שראש הממשלה נתניהו והליכוד העבירו את צה"ל לנגב, הקימו את עיר-הבה"דים, הפכו את באר-שבע לבירת סייבר, הקימו מגדלים בדימונה, החיו את האגם בירוחם; ונסתכל גם על הגליל, שעכשיו מפתחים אותו: עוגן אמיתי של בית-ספר לרפואה בצפת, תשתיות מטורפות.

אורן אסף חזן: רק אתמול נחנכה רכבת העמק.

אורן אסף חזן: חברים, הכול ירוק, הכול פורח.

אורן אסף חזן: אני לא אומר שאין מה לעשות, יש עוד הרבה מה לעשות, אני בטוח שגם – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אורן אסף חזן: – – חברתי יודעת, מעבר לחברות בינינו, כמה אני אוהב את הארץ הזו, כמה אני אוהב את הגליל, כמה אני מוכן – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אורן אסף חזן: – – לקחת מקל ותרמיל, ולבוא ביחד אתך לגליל.

אורן אסף חזן: יש עוד הרבה מה לעשות ואנחנו עושים את זה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לנצל את הרגעים הקצרים שנשארו לי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אורן אסף חזן: ברשותך, אני רוצה לנצל את הרגעים הקצרים שנשארו לי כדי לאחל הצלחה לנשיא הנבחר של ארצות-הברית.

אורן אסף חזן: To my friend Donald Trump, the next President of the U.S., I always believed in you, and now it's your time to make America great again.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נאוה בוקר: תודה.

אורן אסף חזן: חברים, זה הזמן שלנו ואנחנו ננצל אותו.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן חזן.

נאוה בוקר: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

נאוה בוקר: יש לך דקה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – את הצפון.

אורלי לוי אבקסיס: הורסים את – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כבר התרגלנו שהממשלה תחת לחץ מקבלת החלטות; או שהיא לא מתכוונת ליישם אותן או שהיא לא מיישמת אותן כי יש עוד לחץ ממקום אחר ואז היא משנה את העדיפויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרבה החלטות של הממשלה, במיוחד במה שנוגע לאוכלוסייה הערבית – כבר הרבה שנים יש הרבה החלטות שלא מיושמות אלא הן רק כדי להרגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אומר, בקשר לצפון – מי שלחץ כדי לקבל החלטה צריך להמשיך את הלחץ שלו כדי ליישם את ההחלטות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש העניין של החלטות הממשלה להכיר ביישובים ערביים, בדרום במיוחד, של הבדואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכפרים האלה, המוכרים, לא ראינו שום תקציב – כי זה החלטות ממשלה – שום תקציב: לא לתכנון תוכניות מתאר, לא לתחום שיפוט ולא לעבודות פיתוח.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

נאוה בוקר: אתם מקבלים את ההצעה של סגן השר להעביר את זה לדיון בוועדת הכספים?

נאוה בוקר: איפה דב חנין?

נאוה בוקר: מקבלים?

נאוה בוקר: אוקיי, נעבור להצבעה.

נאוה בוקר: ההצעות לסדר-היום בנושא התוכנית האסטרטגית לקידום הצפון תועברנה לדיון בוועדת הכספים.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11

נאוה בוקר: נמנעים – אין

נאוה בוקר: ההצעות לסדר-היום בנושא התוכנית האסטרטגית לקידום הצפון: בעד – 11, נגד – אפס, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעות תועברנה לדיון בוועדת הכספים.

נאוה בוקר: סירוב בתי-הספר בפתח-תקווה לקבל ילד בן שש לכיתה א'

נאוה בוקר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: סירוב בתי-הספר בפתח-תקווה לקבל ילד בן שש לכיתה א', מס' 4833 ו-4856.

נאוה בוקר: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

נאוה בוקר: הבעת עמדה של חבר הכנסת אורן אסף חזן; כמובן, זה אחרי תשובת סגן שר החינוך מאיר פרוש.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, סגן השר, פתח-תקווה היא הלוא אם המושבות.

ענת ברקו: היא ללא ספק עיר חלוצית, שמקומה החשוב בהיסטוריה הציונית יציב ובטוח, אבל לפרנסיה כנראה זה לא מספיק.

ענת ברקו: הם רוצים להראות שגם בימים אלה העיר הזו היא חלוצית, חלוצית בהתנהלות מכוערת ומקוממת במיוחד.

ענת ברקו: שלוש פעמים, בשלושה בתי-ספר שונים בעיר זו, לא מאפשרים לילד ללמוד בבית-ספר.

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: אני מצטטת: משום שהוא אינו תלמיד מצטיין.

ענת ברקו: איך הוא יכול להיות תלמיד מצטיין אם הוא בכלל בכיתה א' והוא בן שש?

ענת ברקו: איך אפשר לדעת אם הוא מצטיין?

ענת ברקו: למנהלי בתי-הספר הללו פתרונים.

ענת ברקו: ואלו שמות בתי-הספר המדוברים: "שירת יוסף", "למרחב" ו"נטיעים", השייכים לתלמוד-תורה.

ענת ברקו: משרד החינוך הורה לקבל אותו, וחייב להפעיל את כל כובד משקלו, אדוני סגן השר, כדי לעשות זאת, אבל בתי-הספר עשו דין לעצמם וסירבו לקבל אותו.

ענת ברקו: האגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים נרתם לסייע, ואפילו בית-המשפט המחוזי פסק שיש לקבל את הילד לבית-הספר.

ענת ברקו: אבל היום, כשדיברתי עם ראש העיר, הסתבר שזה לא ממש משנה; הילד אומנם כבר בתוך בית-הספר בימים האחרונים, אך ממשיכים שם לטרטר אותו ולהערים עליו קשיים על בסיס יומיומי, וזאת על מנת להוציאו מבית-הספר.

ענת ברקו: אה, שכחתי אולי לציין פרט נוסף, לידיעת כולם: אמו של הילד הזה היא ממוצא אתיופי.

ענת ברקו: האם יכול להיות שלא קיבלו את הילד בגלל מוצאו האתיופי, רחמנא ליצלן?

ענת ברקו: הרי כבר הספקנו לשמוע בשנים האחרונות סיפורים שהם פשוט מסמרי שיער, כיצד מערכת החינוך בפתח-תקווה ממאנת לקבל לתוכה ילדים ממוצא אתיופי, ותמיד יש להם סיבות ותירוצים מפה ועד להודעה חדשה.

ענת ברקו: הם חס וחלילה לא גזענים.

ענת ברקו: יכול להיות שהם צודקים: על-פי הפתיחה של גני-ילדים ובתי-ספר למסתננים מאפריקה, כנראה אין שום בעיה לעשות זאת; אנחנו רואים שלא העניין של צבע העור משחק כאן תפקיד, אולי עניין דתי, אולי גישה של מערכת החינוך בפתח-תקווה.

ענת ברקו: כלומר, אם אתה יהודי שמוצאך מאפריקה, דרכך חסומה למערכת חינוך זו.

ענת ברקו: חברות וחברים, יש כאן ילד בן שש שיש לו זכות ללמוד כל כמו ילד אחר בגילו.

ענת ברקו: אז אם אין לילד הזה זכות להפעיל לחץ ציבורי כדי שיממש זכות טבעית מסוג זה, אנו נשמש לו לפה ונפעיל את הלחץ.

ענת ברקו: לכן, מעבר לשיחתי, אדוני סגן השר פרוש, מעבר לשיחתי עם ראש עיריית פתח-תקווה, אני מבקשת את המעורבות האישית שלכם, סגן השר, כדי שגם ילדים אחרים הסובלים מביזיון כזה, מהסוג הזה, יוכלו להיכנס לבתי-הספר ויתחילו ללמוד כמו כל ילד אחר בגילם.

ענת ברקו: מאחר שחברתי, גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון נמצאת בשליחות של הכנסת, אודה אם תוכלו להעביר את הנושא לדיון בוועדה בראשותה, הוועדה לזכויות הילד.

ענת ברקו: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה.

מאיר פרוש: קודם אני.

נאוה בוקר: סגן שר החינוך מאיר פרוש.

נאוה בוקר: אחריו – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ככלל, משרד החינוך רואה בחומרה ולא מוכן לקבל כל מקרה של אי-קבלת תלמיד למוסד חינוכי על רקע אפליה או גזענות.

מאיר פרוש: מוסדות החינוך מחויבים לפעול על-פי דין, ובתוך כך בהתאם לקבוע בחוק זכויות התלמיד, התשס"א–2000, וחוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים, התשס"א–2000.

מאיר פרוש: דרך אגב, אני חייב לומר, חוק זכויות התלמיד כבר מוזכר בחוק הפיקוח.

מאיר פרוש: בחוק הפיקוח על בתי-ספר, התשכ"ט–1969, כתוב: "המנהל הכללי רשאי לצוות בכתב על סגירת בית-ספר אם נוכח שנתקיים אחד מאלה: (1) בית-הספר מתנהל ללא רישיון; (2) בעל הרישיון סירב לפטר עובד חינוך שנדרש לעשות לפי סעיף 18(ב); (3) לא קוימה דרישתה של הרשות המקומית לתקן ליקויים לפי סעיף 31; (4) בבית-הספר מתנהלת או נסבלת הסתה נגד המדינה".

מאיר פרוש: במקרים כאלה המנהל הכללי יכול לסגור.

מאיר פרוש: אחרי זה, אחרי פסקה (4), שבה נאמר "בבית-הספר מתנהלת או נסבלת הסתה נגד המדינה", חברת הכנסת ברקו, יש עוד סעיף קטן: "(א1) נוכח המנהל הכללי כי בבית-הספר הופר איסור האפליה כאמור בסעיף 5 לחוק זכויות התלמיד, התשס"א–2000" – שהזכרתי בתשובה – "רשאי הוא לצוות בכתב על סגירתו, לאחר שדרש מבעל הרישיון בכתב לתקן את הדבר תוך מועד סביר".

ענת ברקו: אז מתי אתם סוגרים אותו?

מאיר פרוש: את בית-הספר הזה?

ענת ברקו: כן.

מאיר פרוש: לא, כשיש התנהלות.

ענת ברקו: אה, אוקיי, אבל זה על גבו של ילד בן שש.

מאיר פרוש: א.

מאיר פרוש: התחלתי ואמרתי שמשרד החינוך לא יכול ולא סובל ולא מוכן ועושה את הכול.

מאיר פרוש: הזכרתי גם מכוח מה: אנושי, אבל גם מחויב על-פי החוק, כי החוק מצווה.

מאיר פרוש: הזכרתי והקראתי את החוק, שמוכר לך לא בגלל הסוגיה הזאת אלא מסוגיות אחרות.

ענת ברקו: כל הסוגיות הביטחוניות.

מאיר פרוש: מקום שבו משרד החינוך מוצא, לאחר קיום הליך ברור ומתן זכות טיעון לצדדים הרלוונטיים, שהתקיימה אפליה מכל נושא שהוא, הוא לא מהסס להפעיל את הסמכויות הנתונות לו מכוח הדין, והזכרתי אותן: עצירה או שלילה של תקציבים, הפעלת סנקציות אישיות כלפי אנשי החינוך שבהתנהגותם היה משום אפליה, למשל נקיטת אמצעי משמעת כלפי עובדי מדינה, כולל פיטורין או שלילת אישור העסקה, כך שאותו אדם לא יוכל לשמש בתפקיד הוראה במערכת החינוך, וכיוצא בזה, או סגירת מסוד החינוך, ככל שבית-הספר לא תיקן את הליקויים.

מאיר פרוש: בכל הנוגע לאפליה במסגרת הליכי רישום וקבלה למוסדות חינוך במגזר החרדי, יש שם ועדת ערר שמרכזת את הטיפול בכל התלונות בנושאים אלו ומקבלת החלטות לאחר קיום דיונים והליכי בירור נדרשים.

מאיר פרוש: המקרה הנדון מתייחס לסירוב של מוסד חינוך ומוסדות חינוך למלא אחר החלטת הרשות המקומית בדבר שיבוצו של תלמיד לבית-הספר בתחומי הרשות המקומית.

מאיר פרוש: דיון בעניינו של התלמיד התקיים ב-27 באוקטובר 2016 בבית-המשפט המחוזי בלוד.

מאיר פרוש: משרד החינוך מסר את עמדתו לבית-המשפט, ולפיה על מוסד החינוך לקבל את התלמיד ללא כל דיחוי ולשלבו במערך הלימודים התקין, וזאת בהתאם להחלטת הרשם הראשי בעיריית פתח-תקווה – החלטה שניתנה בסמכות ומכוח הדין.

מאיר פרוש: כבוד השופטת בוסתן פסקה כי על מוסד החינוך לקלוט את התלמיד בבית-ספר החל מ-1 בנובמבר 2016, וככל שיש למוסד החינוך השגות, הוא צריך להגיש אותן לגורמים המוסמכים.

מאיר פרוש: התלמיד נקלט בלימודים בבית-הספר, ומשרד החינוך עוקב כעת אחר השתלבותו שם.

מאיר פרוש: ככל שימצא שבית-הספר שבו נקלט התלמיד מפלה את התלמיד לרעה, מובן שמשרד החינוך לא יהסס לנקוט את כל האמצעים העומדים לרשותו בעניין.

מאיר פרוש: אני חייב רק להוסיף – ואני מכיר את זה: לא כל אי-קבלת תלמיד, אפשר לחבר את זה מייד לנושא האפליה.

מאיר פרוש: אני אתן דוגמה.

מאיר פרוש: בטבריה יש מוסד עם 85 תלמידות, 80 מהן מעדות המזרח וחמש אשכנזיות.

מאיר פרוש: אפשר לומר על מוסד כזה, אם הוא לא מקבל בת ספרדייה, מעדות המזרח, שהוא מפלה ספרדים?

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: הרי המוסד כולו עומד על רקע זה.

מאיר פרוש: אז לא תמיד כשאנחנו שומעים שלא מכניסים תלמיד – זה לא בהכרח על רקע אפליה עדתית, או במקרה הזה – אני לא מכיר את המקרה, לגופו של עניין, של הילד האתיופי – – –

ענת ברקו: אפליה דתית.

מאיר פרוש: בנושא הדתיות אין מושג של אפליה.

מאיר פרוש: את מסכימה אתי שאם – –

ענת ברקו: המשפחה רוצה שהוא ילמד בבית-ספר חרדי.

מאיר פרוש: – – תבוא קבוצה של 1,000 חרדים, יבואו ויגורו באזורי הקיבוצים של "השומר הצעיר" ויירשמו לבתי-הספר שם, ימלאו את בית-הספר של הקיבוץ הארצי ואת הכיתות, והם ישנו את כל אורח החיים שם – אז ודאי שזה לא מתאים, וכשזה לא מתאים, לא כך מתנהלים.

ענת ברקו: זה לא המקרה.

מאיר פרוש: ודאי שזה לא המקרה פה.

מאיר פרוש: אני מבקש לומר ככלל, אני לא דן לגופו של עניין.

מאיר פרוש: אמרתי שברור שהמשרד נאבק ובמקום שיש אפליה הוא עושה הכול כדי שזה לא יקרה.

מאיר פרוש: אבל אני אומר, לא כל אי-קבלת תלמיד, גם אם זה נשמע נוח, אפשר להדביק עליה את הסיבה של אפליה.

מאיר פרוש: זה לא בהכרח אפליה עדתית.

מאיר פרוש: יש סיבות דתיות.

מאיר פרוש: סיבות דתיות מותר שיהיו, ואם מישהו חושב שהתלמיד הזה לא ייקלט, שהוא לא מתאים מסיבה דתית – לא עדתית, חלילה, או במקרה הזה על רקע גזע שהוא אתיופי, בגלל זה חלילה לא יכניסו אותו.

מאיר פרוש: אני אומר, גם כאשר אנחנו מגיבים, כאנשי ציבור – אני, אני אומר את זה על עצמי, ואני חושב שגם אחרים – גם כשמגיבים וכששומעים את הדברים האלה, צריך תמיד לברר את האמת: האם אי-קבלת התלמיד זה על רקע עדתי?

מאיר פרוש: יכול להיות שיש סיבות אחרות של אי-התאמה.

מאיר פרוש: בעצם אנחנו יודעים שמשרד החינוך עומד על כך, והילד נמצא כבר בתוך בית-הספר, ולכן אני חושב שאפשר להסתפק במה שאמרתי.

ענת ברקו: כל יום מבקשים דוחות ומזמינים את ההורים.

ענת ברקו: הילד עוד לא ממש מצליח להסתגל כשמאתגרים אותו כל הזמן.

דב חנין: שזה יעבור לוועדת החינוך.

ענת ברקו: אנחנו רוצים שזה יעבור לוועדה.

מאיר פרוש: אני חושב שהיושבת-ראש או המזכיר, לצורך העניין, צריכים לומר את הנאום שלי, התמידי: כאשר את ביקשת לקיים את הדיון פה כוונתך הייתה – זו ההצהרה – לקיים דיון במליאה.

מאיר פרוש: את לא יכולה להגיד לי עכשיו ועדה.

נאוה בוקר: סגן השר יציע מה שהוא חושב לנכון.

מאיר פרוש: אני לא הולך להתווכח.

מאיר פרוש: אני לא הולך להתעמת פה בעניין הזה.

נאוה בוקר: אתה מציע להעביר את זה לדיון בוועדה?

מאיר פרוש: אני חושב שאפשר להסתפק במה שאמרתי.

מאיר פרוש: מי שרוצה לוועדה – שיצביע על ועדה.

נאוה בוקר: אז הוא לא מציע להעביר את זה לדיון בוועדה.

נאוה בוקר: הבעת דעה כרגע.

נאוה בוקר: חבר הכנסת אברהם נגוסה, בבקשה, הבעת דעה.

נאוה בוקר: יש לך דקה.

אברהם נגוסה: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, קודם כול אני מברך את חברת הכנסת על ההצעה לסדר-היום על המקרה של אפליה.

אברהם נגוסה: אנחנו רואים ושומעים את זה יום-יום.

אברהם נגוסה: השבוע קיימנו דיון בוועדת העלייה והקליטה, והמוסד שבתוך משרד החינוך, ראמ"ה, הציג לנו דוח מבייש, מקומם, דוח שלפיו 12% מהילדים ובני העולים יוצאי אתיופיה סובלים מאלימות פיזית על-ידי מורים, מול 5% מילידי ישראל, ומאלימות מילולית מהמורים וגם מהסטודנטים.

אברהם נגוסה: זה קורה בבתי-ספר.

אברהם נגוסה: דווקא בית-הספר צריך להיות מודל לחינוך – לחנך לערכים טובים, לקבל את השונה.

אברהם נגוסה: הדברים האלה משליכים גם על מסגרות אחרות, כמו ששמענו השבוע: חייל או נגד בצה"ל סירב לקבל חייל יוצא אתיופיה תחת פיקודו.

אברהם נגוסה: מה נעשה?

אברהם נגוסה: זה נורא מה שקורה.

אברהם נגוסה: לכן, אל תגידו לי שאין אפליה על רקע מוצא.

אברהם נגוסה: יש אפליה ויש גזענות על רקע מוצא.

אברהם נגוסה: אנא תקן, משרד החינוך, את המציאות.

אברהם נגוסה: אי-אפשר להמשיך בצורה כזאת.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מבקש להעביר לוועדה לזכויות הילד.

נאוה בוקר: אוקיי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: המקרה שהובא בפנינו על-ידי חברת הכנסת ברקו הוא מקרה מזעזע, אבל מה שמזעזע ומקומם במיוחד זה העובדה שזה לא מקרה בודד.

דב חנין: יש משהו רקוב במערכת החינוך, או בחלק ממערכת החינוך, או בחלק ממוסדות החינוך בפתח-תקווה.

דב חנין: פעם אחר פעם אנחנו שומעים סיפורים שלא מתאימים למקום שמייצר תקווה, אלא למקום שמייצר – ממש הייתי אומר דיכאון.

דב חנין: ואדוני סגן השר, אני חושב שצריך לפעול בצורה יותר אקטיבית מול מוסדות שמפלים על רקע מוצא, על רקע השתייכות לאומית, עדתית, על רקע שאיננו רלוונטי ואיננו מתאים למערכת חינוך.

דב חנין: ואם חסרים כלים, אנחנו צריכים בכנסת לתקן את החוקים כדי לתת כלים מספיקים לפעול נגד מי שמפלה ומקפח – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

דב חנין: – – תלמידים בגלל מוצאם.

נאוה בוקר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

נאוה בוקר: אנחנו נעבור להצבעה.

נאוה בוקר: הצעה לסדר-היום בנושא: סירוב בתי-הספר בפתח-תקווה לקבל ילד בן שש לכיתה א' – האם תועבר לוועדה לזכויות הילד.

נאוה בוקר: מי בעד?

נאוה בוקר: מי נגד?

נאוה בוקר: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5

נאוה בוקר: נמנעים – אין

נאוה בוקר: הצעה לסדר-היום בנושא סירוב בתי-הספר בפתח-תקווה לקבל ילד בן שש לכיתה א': בעד – 5, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נאוה בוקר: ההצעה תועבר לדיון בוועדה לזכויות הילד.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: הודעה של המזכיר, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם לקידום השקעות והגנה הדדית עליהן בין ממשלת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של האיחוד של מיאנמר.

נאזם בדר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שר הבריאות יעקב ליצמן יעלה וישיב בבקשה על שאילתות.

נאוה בוקר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, שאילתה מס' 409: הבדלים בשכר האחים והאחיות – בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלב אבו עראר: מכובדי השר, יש הפרש משמעותי בין שכרם של האחים והאחיות שעובדים בבתי-החולים לבין שכרם של האחים והאחיות שעובדים במרכזי האם והילד.

טלב אבו עראר: רצוני לשאול: 1.

טלב אבו עראר: האם הדבר נכון?

טלב אבו עראר: 2.

טלב אבו עראר: אם כן – מה ייעשה למען שוויון בשכר?

טלב אבו עראר: 3.

טלב אבו עראר: האם יש מחסור באחים ואחיות בבתי-החולים?

טלב אבו עראר: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: כבוד השר.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, 1.

יעקב ליצמן: קיים שוני ברמת ההשתכרות בין אחות המועסקת בבית-חולים לאחות המועסקת במרכז אם וילד, או ליתר דיוק, בתחנות טיפת-חלב.

יעקב ליצמן: השוני בהשתכרות נובע מההסכמות המשותפות בין המעסיקים להסתדרות האחיות, אשר תעדפו את שכר האחיות בבתי-החולים בשל העובדה שרק בבתי-חולים מועסקים בכל 365 ימי השנה ובכל 24 השעות, לעומת העסקה של 260 ימים בלבד במרכזי אם וילד.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: המצוקה בכוח-אדם בבריאות הציבור ידועה, וקשורה ברובה לסעיף הראשון בשאילתה.

יעקב ליצמן: בדיון שקיימתי עם יושבת-ראש הסתדרות האחיות הגברת אילנה כהן סוכם כי לנוכח השוני בתמהיל הפעילות ובפריסת שעות העבודה והעבודה השונה, הנושא יועלה לדיון בהסכמי השכר הקרובים ויקבל תעדוף.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: באשר למחסור באחיות, המחסור הוא בתקינה.

יעקב ליצמן: אין היום מקומות להעסקה שאינם מאוישים.

יעקב ליצמן: יחד עם זאת, על מנת להגיע לאיכות טיפול ראוי, יש צורך בתוספת משמעותית של תקנים.

יעקב ליצמן: תוספת זו רלוונטית לכל תחומי העיסוק של אחיות.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: יש שאלה נוספת?

טלב אבו עראר: מכובדי השר, היום הגיעו תוצאות הבחינה של משרד הבריאות לרופאים שסיימו.

טלב אבו עראר: לידיעתך, הבחינה הייתה מאוד קשה.

טלב אבו עראר: לכן, מכאן ברצוני לברך את כל אלה שעברו את הבחינה, ואני מאחל לאלה שלא עברו את הבחינה שיצליחו ויעברו במועד הקרוב.

טלב אבו עראר: לתשומת לבך, הבחינה הייתה מאוד קשה, וניתן לבדוק את זה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

נאוה בוקר: תודה.

יעקב ליצמן: אדוני, כל בחינה היא קשה אם לא לומדים.

יעקב ליצמן: אם לומדים, זה לא כל כך קשה.

יעקב ליצמן: תודה.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה הבאה.

נאוה בוקר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

יעקב ליצמן: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה, אדוני שר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

נאוה בוקר: יעלה וישיב סגן שר החינוך מאיר פרוש.

נאוה בוקר: בבקשה.

נאוה בוקר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, שאילתה מס' 464: אי-חיבור ארבעה בתי-ספר ביישוב מולדה לרשת החשמל הארצית.

נאוה בוקר: בבקשה, סגן השר.

נאוה בוקר: תקריא את השאלה, בבקשה, חבר הכנסת אבו עראר.

טלב אבו עראר: טוב, גברתי, מכובדי השר, השאילתה הזאת הוגשה בחודש מאי, לפני שישה חודשים – אם חל שינוי.

טלב אבו עראר: אני שואל, למרות שיש פסיקה של בית-המשפט העליון לחבר את היישוב מולדה, את בית-הספר שם, לחשמל: 1.

טלב אבו עראר: למה לא חוברו בתי-הספר לרשת החשמל הארצית?

טלב אבו עראר: 2.

טלב אבו עראר: למה לא נבנו בתי-הספר היסודיים ביישוב אל-אטרש–מולדה בבנייה קשה?

טלב אבו עראר: 3.

טלב אבו עראר: מה היא התוכנית שך משרדכם, משרד החינוך, לקידום החינוך במגזר הבדואי בדרום?

טלב אבו עראר: תודה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת טלב אבו עראר, קודם כול אני רוצה לומר שאני התבקשתי רק לפני כמה ימים – אם אני מוכן להישאר פה כדי לענות על שאילתות, ואמרתי כן.

מאיר פרוש: כך שאם אתה אומר שהגשת לפני – בחודש מאי את השאילתה – אני השבוע התבקשתי.

מאיר פרוש: השבוע אמרתי: אני אענה.

מאיר פרוש: לגופו של עניין – לשאלה 1.

מאיר פרוש: במגזר הבדואי במחוז הדרום שתי מועצות אזוריות ובהן כמה אזורים שטרם חוברו לרשת החשמל הארצית.

מאיר פרוש: במועצה האזורית נווה-מדבר כל מוסדות החינוך אשר פועלים בארבעת יישובי הקבע חוברו לתשתיות החשמל.

מאיר פרוש: מוסדות החינוך אשר פועלים בפזורה טרם חוברו לרשת החשמל בשל היבטים סטטוטוריים שאינם בתחום טיפולו של משרד החינוך.

מאיר פרוש: כמענה חלופי מתקצב משרד החינוך את העלות התפעולית של הפעלת מערך של גנרטורים.

מאיר פרוש: במועצה האזורית אל-קסום, למעט היישובים מולדה וכוחלה, כל מוסדות החינוך מחוברים לרשת החשמל הארצית.

מאיר פרוש: מבדיקה שערכנו מול המועצה האזורית אל-קסום עולה שקיימת תוכנית סדורה לחיבור מוסדות החינוך בשני היישובים הנ"ל, וכי ביישוב מולדה ניכרת התקדמות בנושא, שכן על-פי דיווח הרשות, מרבית התשתיות כבר הושלמו.

מאיר פרוש: כעת מתקיים שיח לגבי המימון המתבקש עבור חיבור התשתיות.

מאיר פרוש: שוב, יודגש כי הכרעה בעניין זה אינה נתונה בידי משרד החינוך.

מאיר פרוש: לשאלה 2: הליך בניית מוסדות חינוך מתקיים בשיתוף פעולה בין משרד החינוך לרשות המקומית.

מאיר פרוש: משרד החינוך הכיר בצורך של החלפת בתי-הספר הפועלים במבנים יבילים ביישוב מולדה ופועל מול הרשות לבנייה קשיחה, בהלימה לנהלים המחייבים.

מאיר פרוש: יובהר כי בשנים האחרונות עומד הנושא במקום גבוה בסדר העדיפויות ומתוקצב בהתאם.

מאיר פרוש: לשאלה 3: מדיניות משרד החינוך היא לקדם את מערכת החינוך במגזר הבדואי על כל היבטיה.

מאיר פרוש: בימים אלה מתגבשת תוכנית פעולה מפורטת אשר תאפשר להמשיך ולקדם בכל התחומים המרכזיים, ובכלל זה הישגים לימודיים, הצטיידות ובינוי.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: סגן השר, רק אני חייבת לסבר את אוזנך: אנחנו היינו בפגרה שלושה חודשים, ולכן קיבלת את זה רק בימים אלה.

מאיר פרוש: אני לא אמרתי – – –

נאוה בוקר: אז חשוב לציין את הדברים האלה.

מאיר פרוש: אני לא אמרתי שמזכירות הכנסת אשמה, אני לא אמרתי שמשרד החינוך אשם, אני לא אמרתי שחבר הכנסת טלב אבו עראר אשם.

מאיר פרוש: טלב אבו עראר אמר בדבריו שהוא כבר הגיש את הבקשה במאי, אז זה יכול להשתמע כאילו: אדוני, שלחתי לך במאי, אתה עונה לי עכשיו, בנובמבר.

מאיר פרוש: אמרתי, אני נתבקשתי השבוע – –

טלב אבו עראר: אדוני, לא אני אשם – –

מאיר פרוש: – – השבוע אני פה.

נאוה בוקר: חשוב היה להדגיש את העניין הזה.

טלב אבו עראר: – – שאתם מאחרים במתן התשובות.

מאיר פרוש: אפשר להמשיך הלאה מבחינתי.

נאוה בוקר: חברים, שאלה נוספת, בבקשה.

טלב אבו עראר: מכובדי סגן השר, לא אני אשם שאתם מאחרים במתן תשובות לשאילתות שלנו.

טלב אבו עראר: זה אתה אשם, לא אני.

טלב אבו עראר: ולכן יש לי עוד שאלה.

מאיר פרוש: על מה שאתה עכשיו אומר אני עניתי קודם.

מאיר פרוש: אני לא אשם, אני – – –

טלב אבו עראר: דבר שני, אני לא הבנתי הרבה ממה שאמרת.

מאיר פרוש: נתבקשתי השבוע, ועכשיו אני עונה.

טלב אבו עראר: אתה דיברת – – –

נאוה בוקר: חברים, זה לא נושא לדיון.

מאיר פרוש: נכון.

מאיר פרוש: מה?

נאוה בוקר: יש לך שאלה נוספת, חבר הכנסת אבו עראר?

טלב אבו עראר: גברתי, אבל הוא דיבר במהירות שאני בכלל לא הייתי יכול לעקוב אחרי מה שאמר.

מאיר פרוש: אתה תקבל את זה בסטנוגרמה של הכנסת – –

טלב אבו עראר: בסדר, בסדר.

מאיר פרוש: – – ותוכל להראות לכל החברים שקיבלו תשובה על זה.

טלב אבו עראר: טוב.

טלב אבו עראר: מכובדי סגן השר, יותר מ-50% מהתלמידים הבדואים מוסעים.

טלב אבו עראר: למה שלא ייבנו במקום מושבם, איפה שהם גרים, בתי-ספר?

טלב אבו עראר: כי באמת התלמידים המוסעים האלו, חלק גדול מהם במשך הזמן נושרים, ושיעור הנשירה עולה.

טלב אבו עראר: לכן, לטיפולכם: מה אתם הולכים לעשות?

טלב אבו עראר: האם הולכים להקים בתי-ספר ביישובים האלה?

טלב אבו עראר: במקום מגורי התלמידים?

טלב אבו עראר: במקום לשלם תקציבים כל כך אדירים כדי להסיע את התלמידים, יכולים בתקציבים האלה להקים בתי-ספר.

טלב אבו עראר: לפחות זמניים.

מאיר פרוש: רק לפני שבוע אני עניתי פה בתשובות להצעות לסדר-היום בנושא הזה.

מאיר פרוש: גם כשאתה חושב שאפשר להקים מבנים ניידים, זה לא אומר שמותר על-פי התכנון וחוקי התכנון.

מאיר פרוש: אף אחד לא אומר שיש את השטח המוכן לכך.

מאיר פרוש: כשאתה אומר שאתה רוצה לבנות מבנים ניידים, מי אישר אותם?

מאיר פרוש: כך שאומנם פה אנחנו יכולים לומר: אפשר להקים בינתיים במבנים יבילים, אבל זה לא אומר שאם אתה פה אמרת, מייד אפשר לבצע את זה.

מאיר פרוש: כך שזה לא פתרון – ההצעה הזו.

מאיר פרוש: תודה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה מס' 517, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין: תוכנית חומש להנגשת ההשכלה הגבוהה באוכלוסייה הערבית, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, תוכנית החומש להשכלה הגבוהה הראשונה הסתיימה, ולאחרונה גם מתגבשת תוכנית החומש החדשה.

יוסף ג'בארין: רצינו לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: מה הוא התקציב המיועד לתוכנית החומש?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: האם תהיה תוספת תקציב?

יוסף ג'בארין: 3.

יוסף ג'בארין: האם יש הערכה לגבי השגת יעדיה של התוכנית שהסתיימה? 4.

יוסף ג'בארין: מה הם יעדיה של התוכנית החדשה?

יוסף ג'בארין: 5.

יוסף ג'בארין: ומה הם הנושאים העיקריים שביסודה?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת ג'בארין, הרחבת נגישות ההשכלה הגבוהה עבור החברה הערבית היא יעד מרכזי של המל"ג והוות"ת, ולשם השגת מטרה זו מופעלת תוכנית הוליסטית הכוללת מענים נרחבים לכל אורך הדרך, המובילה לרכישת השכלה גבוהה משלב לימודי התיכון ועד להשתלבות בסגל האקדמי ובשוק התעסוקה הרלוונטי לתחום הלימודים.

מאיר פרוש: התוכנית כוללת מתן תמיכות אקדמיות וחברתיות, ייעוץ והכוון, מלגות בכל רמות התואר ועוד.

מאיר פרוש: לטובת התוכנית השקיעה הוות"ת תקציבים נרחבים בהיקף של כ-300 מיליון שקל במסגרת התוכנית הרב-שנתית לשנים תשע"א–תשע"ו.

מאיר פרוש: בתשע"ו התקציב עמד על כ-90 מיליון שקל.

מאיר פרוש: התוכנית מלווה על-ידי ועדת היגוי ייעודית לנושא שבראשה עומד פרופסור פייסל עזאיזה – כן?

יוסף ג'בארין: עזאיזה.

מאיר פרוש: סגן יושב-ראש ות"ת.

מאיר פרוש: הלוואי על החרדים.

מאיר פרוש: בחמש השנים האחרונות אנו עדים לגידול משמעותי בייצוג החברה הערבית בתואר ראשון – 10.8%–14.3%, תואר שני – 7.9%–10.3%, ושלישי – 4.3%–5.7%, כל זאת כמובן לצד מאמצים ניכרים מצד המוסדות האקדמיים להתאים עצמם לצורכי החברה הערבית.

מאיר פרוש: לשאלה 1: התקציב המיועד להמשך הרחבת נגישות ההשכלה הגבוהה לחברה הערבית צפוי לעמוד על כמיליארד שקלים במסגרת התוכנית הרב-שנתית של הוות"ת.

מאיר פרוש: אמרתי לך, הלוואי על החרדים.

מאיר פרוש: לשאלה 2: מתוך תקציב התוכנית, כחצי מיליארד הם תוספתיים.

מאיר פרוש: לשאלה 3: היעדים לחומש האחרון התרכזו במיסוד המענים לחברה הערבית במוסדות וביישובים.

מאיר פרוש: אפשר לראות כי בכלל המוסדות המתוקצבים על-ידי הוות"ת והם רלוונטיים לקליטת סטודנטים ערבים הוקמו יחידות לתמיכה בסטודנטים הערבים.

מאיר פרוש: מספר התלמידים הערבים המשתתפים במכינות הקדם-אקדמיות גדל משמעותית מכ-6% ל-14%.

מאיר פרוש: וכמו כן, נצפה גידול משמעותי בייצוג החברה הערבית בכל רמות התואר כפי שתואר לעיל.

מאיר פרוש: לכן, יש להוסיף את מיסוד תוכנית "רואד" ותוכנית התיכונים המרחיבות את נגישות ההשכלה הגבוהה בבתי-הספר וביישובי החברה הערבית, וכן את הקמת מלגת "אירתקא".

מאיר פרוש: עם זאת, ברור לנו כי הדרך לשילוב מלא של החברה הערבית בהשכלה הגבוהה עוד ארוכה.

מאיר פרוש: לשאלה 4: נקבעו יעדים חדשים לייצוג החברה הערבית לשנת 2021, אשר אושרו בוות"ת ובמל"ג, כדלהלן: תואר ראשון – 17%, תואר שני – 12%, תואר שלישי – 7%.

מאיר פרוש: בהתאם ליעדים אלה יעצבו מל"ג וות"ת את מדיניותן בחומש הקרוב; לשאלה 5: מעבר להמשך הפעילות שהתקיימה בחומש האחרון, אנו מתרכזים כעת בגיבוש הנושאים המרכזיים, ובהם המשך תוכנית הרחבת הנגישות במסגרת התקציב הרב-שנתי החדש.

נאוה בוקר: שאלה נוספת, חבר הכנסת ג'בארין.

מאיר פרוש: אחרי תשובה כל כך מפורטת עדיין יש עוד שאלה.

מאיר פרוש: תאמין לי, אתה עושה כבר עם זה כותרות או-אה.

יוסף ג'בארין: עדיין יש שאלה, כי תוכנית החומש לא נוגעת אולי בנתוני הקבלה למוסדות ההשכלה הגבוהה, ולכן נושאים שהם חסם מרכזי לא כל כך השתנו, ולכן אני לא בטוח עד כמה יהיה אפשר להשיג את היעדים הללו.

יוסף ג'בארין: אנחנו כול הזמן מצביעים על הקושי שקיים בבחינה הפסיכומטרית, כבוד סגן השר, ועל כך שיש פער משמעותי שמגיע ל-120 נקודות בין נבחנים יהודים ונבחנים ערבים.

יוסף ג'בארין: השאלה אם תוכנית החומש תתייחס גם לחסמים הללו.

יוסף ג'בארין: חסם נוסף הוא הגבלת גיל בפקולטות מסוימות.

מאיר פרוש: תוכנית החומש תתייחס לכל נושא שבעיני המשרד – יחד עם הגורמים מהציבור הערבי, המפנים את תשומת לבם של אנשי משרד החינוך לומר אם זה חשוב – לעודד ולהוסיף ולהגביר את ההשכלה הגבוהה בקרב האוכלוסייה הערבית.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאילתה מס' 543, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין: אכיפת החוק לפיקוח על איכות מזון, בבקשה.

יוסף ג'בארין: הורי תלמידים בבתי-ספר ערביים מתלוננים על היעדר אכיפה של החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך – בעיה קשה של היעדר אכיפה של החוק.

יוסף ג'בארין: תלונות אלו נוגעות הן לאיכות המזון בקיוסקים הצמודים לבתי-הספר והן למכונות הממכר שנמצאות שם.

יוסף ג'בארין: רצוני לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: מה ייעשה על-ידיכם לאכיפת החוק?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: וכן נתונים לגבי מספר הפקחים ואופן פריסתם הארצית – פקחים על החוק הזה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת ג'בארין, משרד החינוך מקדם אורח חיים בריא בקרב התלמידים ופועל לשינוי הרגלי הבריאות והתזונה במוסדות החינוך באמצעות תכנים לימודיים, העלאת הנושא למודעות בקרב התלמידים והוריהם ומתן הנחיות באשר להרכב המזון המוגש או מוצע למכירה במזנונים, בקיוסקים ובמכונות האוטומטיות.

מאיר פרוש: ביום 4 באפריל 2016 פרסם המשרד חוזר מנכ"ל חדש המסדיר את הפיקוח על הרכב המזון ואיכותו במוסדות החינוך.

מאיר פרוש: חוזר זה נכתב בהתאם להנחיות משרד הבריאות ובהתאם ללשון חוק פיקוח על איכות המזון ותזונה נכונה במוסדות החינוך, התשע"ד–2014.

מאיר פרוש: החוזר נועד להבטיח לתלמידים תזונה מאוזנת ומגוונת ולספק עבורם מזון איכותי העונה על צורכיהם התזונתיים והבריאותיים.

מאיר פרוש: החוזר ייכנס לתוקף בשנת הלימודים תשע"ז.

מאיר פרוש: בהתאם לחוזר: חל איסור על מכירה או הגשה בשטח המוסד החינוכי של שתייה מתוקה ומזונות עשירים בסוכר, כגון עוגות, עוגיות, רוגלך, קרואסונים, ופלים, ממתקים, סוכריות ועוד.

מאיר פרוש: חל איסור על מכירה או הגשה בשטח המוסד החינוכי של מזונות מטוגנים ועשירים בשומן, כגון צ'יפס וחטיפים מלוחים.

מאיר פרוש: כמו כן, חל איסור על מכירה או הגשה בשטח המוסד החינוכי של מזון מעובד מהחי והצומח המכיל פוספטים וניטרטים, כגון נקניקיות וקבב.

מאיר פרוש: מותר למכור כריכים מקמח מלא עם המילויים הבאים: ביצה קשה, גבינה צהובה עד 9% שומן, גבינה לבנה עד 5% שומן, חומוס עד %9 שומן, טחינה, טונה ועוד.

מאיר פרוש: בימים אלה ממתין משרד החינוך לקבלת ההערות האחרונות של משרד הבריאות ומשרד המשפטים לנוסח התקנות אשר יותקנו מכוח חוק פיקוח על איכות המזון ותזונה נכונה במוסדות החינוך, התשע"ד–2014.

מאיר פרוש: התקנות יוגשו בקרוב לאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מאיר פרוש: עם אישור התקנות יפעל המשרד להטמעתן ההדרגתית במוסדות החינוך, כדי לאפשר לבתי-הספר ולגני-הילדים להיערך בהתאם.

מאיר פרוש: הדבר ייעשה באמצעות הגברת ההסברה והעמקת האחריות של מנהלי המחוזות, מנהלי בתי-הספר, הרשויות והבעלויות על הקיוסקים והמזנונים.

מאיר פרוש: במקביל לזאת, נפעל גם למינוי בקרים באמצעות האגף לפיקוח ובקרה במשרד, על-פי החוק.

יוסף ג'בארין: – – – כמה פקחים?

יוסף ג'בארין: לא ענית על השאלה השנייה.

מאיר פרוש: מה?

נאוה בוקר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: מספר פקחים – שאלה שנייה.

מאיר פרוש: כמה פקחים זה?

יוסף ג'בארין: כן.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך שאני לא קיבלתי על זה תשובה כדי לענות, ואתה צודק על כך שאין לי תשובה.

מאיר פרוש: אני מוכן לרשום לי: כמה מפקחים?

מאיר פרוש: אוקיי.

נאוה בוקר: יש לך שאלה נוספת, חבר הכנסת ג'בארין?

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: האמת היא ששמעתי את התכנים, והתכנים מצוינים.

יוסף ג'בארין: הבעיה, כבוד סגן השר, היא עם האכיפה, ולכן אני הדגשתי שאין תשובה דווקא לנושא הזה של האכיפה.

יוסף ג'בארין: כי אלה בדיוק התקנות שאנחנו מחפשים, אבל מי יאכוף את זה?

יוסף ג'בארין: צריך פשוט להבטיח שאכן זה ייושם.

מאיר פרוש: ציינתי לעצמי את התשובה לשאלה ששאלת על כמות המפקחים.

מאיר פרוש: אמרתי באופן כללי, שבמקביל לזאת נפעל גם למינוי בקרים באמצעות האגף לפיקוח ולבקרה במשרד, על-פי החוק.

מאיר פרוש: כנראה שימנו בקרוב.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה מס' 549, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין: החלטת הממשלה מס' 922.

נאוה בוקר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, בהתאם להחלטת הממשלה 922 מסוף 2015 בעניין הפיתוח הכלכלי של האוכלוסייה הערבית, המשרד נדרש לגבש – ככה כתוב שם – בתוך 120 ימים תוכנית בנושא השפה, פיתוח מנהיגות חינוכית, קידום מיומנויות המאה ה-21 וכן טיפוח הזהות.

יוסף ג'בארין: לכן, ברצוני לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: האם גובשה תוכנית כאמור?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: מה הם פרטי התוכנית?

יוסף ג'בארין: 3.

יוסף ג'בארין: מהו פירוט העלות התקציבית הכוללת לביצוע כל סעיפי התוכנית האמורה?

יוסף ג'בארין: ואם אפשר, כבוד השר, להקריא קצת – – –

מאיר פרוש: אתה מקבל את זה, עד מחר אחרי הצהריים זה נמצא בסטנוגרמה, כי אני נותן להם את זה, והם מעתיקים, אם הם לא הצליחו לקלוט מילה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת ג'בארין, לשאלה 1: אכן גובשה תוכנית אתגרים.

מאיר פרוש: מטרתה של התוכנית לייצר שוויון הזדמנויות במערכת החינוך בין תלמידים דוברי עברית לתלמידי החברה הערבית ולהביא לחיזוק זהותם האישית והאזרחית, להגביר את תחושת השייכות של הלומדים והבוגרים לחברה ולמדינה, לצמצם פערים בחברה הישראלית ולהרחיב את אפשרויות ההשתלבות של הבוגרים בשוק העבודה ובכלכלת המאה ה-21.

מאיר פרוש: לשאלה 2: התוכנית מתמקדת בשלושה מישורים עיקריים: 1.

מאיר פרוש: שיפור איכות ההוראה באמצעות העלאת רמת המתקבלים להוראה, שיפור הכשרתם ותהליך קליטתם ושיפור רמת ההוראה ותרבות הלמידה בבתי-הספר; 2.

מאיר פרוש: שיפור הישגי התלמידים תוך שימת דגש על מקצועות הליבה – "עברית על הרצף", ערבית, אנגלית ומתמטיקה ברמת 5-4 יחידות לימוד; 3.

מאיר פרוש: חיזוק מערך החינוך הבלתי-פורמלי.

מאיר פרוש: לשאלה 3: להלן פירוט העלות התקציבית הכוללת לביצוע סעיפי התוכנית: שיפור איכות ההוראה – 58 מיליון; חיזוק החינוך הבלתי-פורמלי – 133 מיליון, מתוך תקציב תוכנית האתגרים; שיפור הישגי התלמידים – התקציב לטובת הנושא יינתן מתוך תקציב התוכנית לתקצוב דיפרנציאלי.

מאיר פרוש: במסגרת זו יוקצו כ-50,000 שעות באופן הדרגתי, במהלך חמש-שנתי, שסופו בשנת הלימודים תשע"ט.

מאיר פרוש: עד לשנת תשע"ז וכולל יוקצו 26,000 שעות.

מאיר פרוש: שעות נוספות אלו נועדו לחזק את מקצועות הליבה והן מתקציב המשרד.

מאיר פרוש: בנוסף לכך, הוקצו עוד 5 מיליון שקלים מתקציב המשרד להפעלת התוכנית "עברית על הרצף" – 2.5 מיליון שקלים שנלקחו מתוכנית החומש ועוד 2.5 מיליון שקלים מהמשרד לשוויון חברתי.

נאוה בוקר: אוקיי, יש לך שאלה נוספת?

מאיר פרוש: איך לא?

יוסף ג'בארין: סגן השר, ההערה שלי היא כמובן לא אישית כנגדך.

יוסף ג'בארין: אבל עם כל הכבוד, זאת לא התשובה.

יוסף ג'בארין: אתה התייחס לתוכניות שאני מכיר שהן קיימות – חינוך בלתי פורמלי, תקצוב דיפרנציאלי.

יוסף ג'בארין: החלטת הממשלה התייחסה לנושא אחר לגמרי: תוכניות – – –

מאיר פרוש: בהיקפים של 58 מיליון שקל?

יוסף ג'בארין: כן כן כן.

יוסף ג'בארין: – – – תוכניות בתחום של מנהיגות חינוכית ובתחום של זהות.

יוסף ג'בארין: התשובה בכלל לא מתייחסת לתוכניות הללו.

יוסף ג'בארין: אני מכיר את התוכניות שעליהן דיברת, אבל הן לא קשורות בכלל להחלטת הממשלה הזו, ולכן הגשתי את השאילתה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: בואו נמשיך.

נאוה בוקר: סגן השר צריך להשיב?

מאיר פרוש: אני אענה שאני רושם לעצמי: לטענת השואל, אין במענה תשובה על השאלות.

יוסף ג'בארין: כן, זה לא התוכניות הללו, זה תוכניות בנושאים אחרים.

מאיר פרוש: תודה לך.

נאוה בוקר: תודה.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה מס' 571.

נאוה בוקר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה אינו נוכח.

מאיר פרוש: ומה עם זוהיר בהלול?

נאוה בוקר: הוא לא כאן.

נאוה בוקר: הם מחקו.

מאיר פרוש: הוא לא כאן.

מאיר פרוש: אז זה לפרוטוקול?

מאיר פרוש: אוקיי.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה מס' 572 של חבר הכנסת יוסי יונה.

מאיר פרוש: רגע, 559?

נאוה בוקר: לא קיים.

נאוה בוקר: אנחנו עוברים ל-572, של חבר הכנסת יוסי יונה: מות תלמיד בישיבת "אביר יעקב" בבעלות "קדימה מדע".

מאיר פרוש: זחאלקה גם לא כאן?

נאוה בוקר: גם לא.

יוסי יונה: השאלה הופנתה אל שר החינוך ואליך, אדוני סגן שר החינוך.

יוסי יונה: התלמיד א"א מת בפנימיית ישיבת "אביר יעקב" בבעלות "קדימה מדע" בנהריה.

נאוה בוקר: אני מבקשת לא להזכיר שמות, נא להיצמד לנוסח.

נאוה בוקר: תודה.

יוסי יונה: אני חוזר בי, אני לא אזכיר שמות.

נאוה בוקר: לנוסח שנכתב.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יוסי יונה: אם כן, אדוני סגן השר, ברצוני לשאול ביחס למותו של תלמיד שמת בפנימיית ישיבת "אביר יעקב" בנהריה: 1.

יוסי יונה: האם התקיימה, אדוני סגן השר, בדיקה מעמיקה ויסודית על הנסיבות שהביאו למותו של התלמיד?

יוסי יונה: 2.

יוסי יונה: האם עלו מהבדיקה מסקנות שמהן עולה כשל ניהולי ופדגוגי של המוסד?

יוסי יונה: זה הנוסח.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסי יונה, זה לא הנוסח שנכתב.

נאוה בוקר: אני מבקשת להיצמד לכתוב.

יוסי יונה: מה?

יוסי יונה: אז אוקיי.

יוסי יונה: גברתי, הופקד בידי – – –

נאוה בוקר: יש לנו כללים במשכן הזה, צר לי.

יוסי יונה: אני מכבד אותך, גברתי היושבת-ראש, ואת הכנסת, ואני מצר על הטעות שנפלה.

יוסי יונה: אז אני אקרא שוב את הנוסח כפי שהוא הוגש לשר.

נאוה בוקר: בהחלט.

מאיר פרוש: יש לי, יש לי לפני את השאילתה.

יוסי יונה: לא, אבל הבנתי שאני נדרש לקרוא אותו.

מאיר פרוש: לא, אתה נדרש להיצמד לפרוטוקול, אם אתה מקריא.

מאיר פרוש: הקראת יותר מאשר כתוב לנו.

נאוה בוקר: חברים, בתקנון כתוב לשמור על צנעת הפרט; אסור לנו לחשוף את השם.

נאוה בוקר: תיצמדו בבקשה למה שנכתב.

יוסי יונה: גברתי.

יוסי יונה: אני מצטער, באמת אני מצטער, נפלה טעות.

נאוה בוקר: אז בוא תקריא בבקשה ונתקדם הלאה.

נאוה בוקר: תודה.

יוסי יונה: 1.

יוסי יונה: האם התקיימה בדיקה מעמיקה ויסודית על הנסיבות שהביאו למותו של התלמיד?

יוסי יונה: 2.

יוסי יונה: האם עלו מהבדיקה מסקנות שמהן עולה כשל ניהולי ופדגוגי של המוסד?

יוסי יונה: 3.

יוסי יונה: אם כן – מה הן? 4.

יוסי יונה: מה הם הצעדים שיינקטו למניעת הישנות מקרה כזה בעתיד?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת יוסי יונה, לשאלה 1: ועדת הבדיקה סיימה את עבודתה והדוח נמסר למשפחה.

מאיר פרוש: לשאלה 2: מן השאלה לגבי כשל ניהולי אפשרי במוסד עולה נרטיב סמוי הקובע שהתאבדות התלמיד נובעת מכשל ניהולי של המוסד.

מאיר פרוש: טובי המומחים בעולם כותבים כי התאבדות היא תופעה מורכבת מגורמים ביולוגיים, אישיותיים, פסיכולוגיים, חברתיים ואירועי חיים.

מאיר פרוש: אני עונה, כי זה נכתב בעבור השר, כשר החינוך.

מאיר פרוש: כותב השר: אני מתנגד לקשור בקשר נסיבתי כל התאבדות תלמיד להתנהלות המוסד החינוכי.

מאיר פרוש: נהפוך הוא, במחקר מקיף על 70 סיפורי חיים של תלמידים שהתאבדו עלה כי המרכיב של חסך מובנה – שמשמעותו קשיים משפחתיים מורכבים מילדות – הוא בעל משמעות גדולה בעניין הסיכון של התאבדות.

מאיר פרוש: כל מתבגר עלול להגיע למשבר חריף ולמצוקה, אך בודדים נוטלים נפשם בכפם.

מאיר פרוש: הסיבות הן מורכבות ביותר, ומערכת החינוך עושה פעילויות נרחבות לשיפור המודעות למצבי המצוקה ולשכלול התערבויות מערכתיות ופרטניות להתמודדות עם הסיכון להתאבדות.

מאיר פרוש: ועדות הבדיקה הן חלק מהשותפות של משרד החינוך במאמצי המניעה.

מאיר פרוש: מטרתן המרכזית של ועדות הבדיקה אינה חיפוש האשמים, אלא דיוק בהבנת החוויה של הנער שהתאבד, חידוד בהבנתם של גורמי הסיכון ואירועי החיים, כדי לשכלל את יכולת ההתמודדות עם התופעה הקשה.

מאיר פרוש: לשאלה 3: משרד החינוך ממשיך לפעול במסגרת התוכנית הלאומית למניעת התאבדות, המתוכללת על-ידי משרד הבריאות.

מאיר פרוש: התוכנית עתידה לפעול בשנת הלימודים הבאה ביותר מ-60 יישובים הפרוסים בכל המחוזות ובכל המגזרים.

מאיר פרוש: בשנות הלימודים תשע"ה ותשע"ו הוכשרו 1,300 יועצים חינוכיים ופסיכולוגים חינוכיים בהיבטים תיאורטיים ופרקטיים ביישובים שבתוכנית, ו-450 פסיכולוגים להערכת מסוכנות לטיפול.

מאיר פרוש: בכל בתי-הספר העל-יסודיים ביישובים אלה התקיימה הכשרת "שומרי סף".

מאיר פרוש: 10,000 מנהלים ומורים לקחו חלק בהכשרה הזו.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים – אני מקריא את זה לחבר כנסת שלא נמצא פה?

יוסי יונה: לא לא, אני נמצא פה.

מאיר פרוש: סליחה.

נאוה בוקר: הוא פשוט עומד.

מאיר פרוש: בשנת הלימודים תשע"ז התקיים כנס הכשרה בן יומיים עם טובי המומחים.

מאיר פרוש: בכנס השתתפו כ-2,000 אנשי מקצוע נוספים.

מאיר פרוש: כמו כן, החלה הכשרת עומק של 400 פסיכולוגים נוספים להערכת סיכון וטיפול בתלמידים בסיכון של התאבדות ומתבצעות הכשרות "שומרי סף" למפקחים, מנהלים, מורים ומדריכים בחינוך הבלתי-פורמלי.

מאיר פרוש: יימשכו גם מפגשי רענון בחדרי מורים, כדי להגביר את המודעות לסימני סיכון ולהגביר את הביטחון בהתמודדות עם התנהגות אובדנית לסוגיה.

מאיר פרוש: משרד החינוך החליט לבחון את יעילותן של שלוש תוכניות למניעת אובדנות: האחת היא תוכנית "חוסן" שפותחה על-ידי מרכז כהן-האריס ופיילוט שלה החל השנה בבתי-הספר בירושלים ובמודיעין; האחרת היא תוכנית "בוחרים בחיים" שפותחה בשפ"י; ותוכנית נוספת היא YAM האירופית שתופעל גם היא בכמה בתי-ספר.

מאיר פרוש: בסיום הפעילות יבחנו גורמי המקצוע איזו תוכנית הוכחה כיעילה יותר בקרב תלמידי ישראל, והיא תאומץ על-ידינו.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: אני חייב לומר שהתשובה הזאת בעייתית, אדוני סגן שר החינוך, ולו בגלל שהמענה שהתקבל מדגיש כמעט באופן בלעדי את היסוד הנפשי הפרטני של הילד, בעוד – כפי שאנחנו יודעים – מצטבר מידע די נרחב שיש גם מרכיב של ההשתייכות העדתית של התלמיד; מטעמי שמירת צנעת הפרט לא אחזור על שמו.

יוסי יונה: לכן אני חושב שהיה מקום לבחון את ההשתמעויות הרוחביות, זאת אומרת, אני שואל, האם לא היה צריך לבחון את האופן שבו תלמידים בני עדה כזאת או אחרת זוכים ליחס שונה, דבר שמקשה עליהם את חוויית הגידול שלהם, את חוויית ההתפתחות שלהם.

יוסי יונה: תודה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: בכל מקרה, מאחר שנשאלתי שוב, אני אומר כך – זה לא נאמר בדברי התשובה.

מאיר פרוש: בדברי התשובה כתב השר שמצאנו שהעניין הזה הרבה יותר בולט בסיבות שיכולות לגרום לאובדן.

מאיר פרוש: זה לא אומר שאת זה בודקים, וזה לא אומר ששלוש התוכניות שהקראתי את שמותיהן, ושאתן הולכים לפעול, ילכו רק בכיוון הזה שאולי, כאילו, הבעיה הבסיסית היא במשפחה ולא בדברים אחרים.

מאיר פרוש: הכול ייבחן.

מאיר פרוש: הכול ייבחן.

מאיר פרוש: ואתה מתקשר שוב למה שאמרתי קודם – אני לא חושב שבאותה ישיבה, באותו מוסד שבו קרה המקרה יכולה להיות בעיה על רקע עדתי; למי שיודע מי עומד בראש המוסד הזה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה מס' 608 של חברת הכנסת נורית קורן: אי-זכאות לקייטנות של 60,000 ילדים מהחינוך המיוחד.

נאוה בוקר: בבקשה.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן שר החינוך ואדוני שר הבריאות ליצמן, אי-זכאות לקייטנות של 60,000 ילדים מהחינוך המיוחד.

נורית קורן: 60,000 תלמידים מהחינוך המיוחד אינם זכאים לקייטנות עד 15 באוגוסט, מתוכם 2,000 עם בעיות התנהגותיות קשות.

נורית קורן: יש צורך במציאת פתרון להפסקת הרצף הטיפולי.

נורית קורן: רצוני לשאול: 1.

נורית קורן: מה עושה משרד החינוך למען קיום הקייטנות לחינוך המיוחד?

נורית קורן: 2.

נורית קורן: האם שר החינוך מוכן להיפגש עם ארגון הנכים?

נורית קורן: לצערי הרב, עבר המון זמן.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברת הכנסת נורית קורן, לשאלה 1: לפחות התשובה שאת מקבלת היא תשובה עדכנית: במסגרת דיוני התקציב האחרונים הוחלט להאריך את שנת הלימודים עבור ילדי החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: במסגרת זאת תלמידים עם מוגבלות שכלית קלה במסגרות החינוך המיוחד יהיו זכאים להמשך לימודיהם בחופשות החגים סוכות, חנוכה ופסח.

מאיר פרוש: נוסף על כך, תוארך חופשת הקיץ שלהם עד 15 באוגוסט.

מאיר פרוש: עד היום קיבלו זכאות רק עד 30 ביולי וללא חופשות החגים.

מאיר פרוש: כמו כן, לילדים עם לקות ראייה או שמיעה תוארך חופשת הקיץ בשבועיים נוספים, עד 15 באוגוסט.

מאיר פרוש: עד היום קיבלו זכאות להארכת שנת הלימודים בחופשות החגים ועד 30 ביולי.

מאיר פרוש: נמשיך לפעול גם בשנת הלימודים הקרובה למתן מענה מותאם ומיטבי לילדי החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: לשאלה 2: השר מודיע שהוא מוכן להיפגש.

מאיר פרוש: כן, התשובה היא כן.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: מה קורה עם הטיפולים שהילדים צריכים לקבל?

נורית קורן: הם יקבלו אותם?

נורית קורן: אתה דיברת רק על הארכת שנת הלימודים.

נורית קורן: השאלה, האם הארכת שנת הלימודים תכלול את כל הטיפולים שהם מקבלים בדרך כלל?

מאיר פרוש: אני לא חושב שזה נמצא בשאילתה.

מאיר פרוש: בשאלות שלך יש: מה עושה משרד החינוך למען הקייטנות לחינוך המיוחד?

מאיר פרוש: עניתי.

מאיר פרוש: אמרתי שבמסגרת דיוני התקציב יש הארכה.

נורית קורן: – – –

מאיר פרוש: אני אומר כך, אין לי תשובה לפני, אבל אם אני לא טועה – – –

נאוה בוקר: אין תשובה, אין תשובה.

נאוה בוקר: בסדר.

מאיר פרוש: היו כמה חברי כנסת ששאלו את זה בצורה פרטנית, כמו חברת הכנסת סויד וחבר הכנסת נחמן שי ששאלו שאלות פרטניות, ועניתי להם בפירוט; או שתגישי את זה במסגרת שאילתה.

מאיר פרוש: כרגע אין לי תשובות לזה.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אני יודעת למה אני שואלת – – –

נאוה בוקר: אפשר להעביר מאוחר יותר את התשובה, לפי מה שאני מבינה.

נורית קורן: אני אשמח לקבל תשובה בכתב.

מאיר פרוש: אני מציע שאני אקבל פנייה בכתב.

נורית קורן: חבל שוב לפנות בשאילתה – –

נאוה בוקר: הוא לא חייב.

נורית קורן: – – אני רוצה לדעת אחת ולתמיד, שהשנה הזאת הילדים – –

נאוה בוקר: סליחה, סליחה.

נורית קורן: – – הארכת שנת הלימודים תימשך, והם יקבלו את כל הטיפולים שהם צריכים – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

נורית קורן: – – ולא תהיה הפסקה ברצף הטיפולים.

נורית קורן: כי כרגע ברגע שיש חופש, הילדים לא מקבלים טיפולים, וכל הטיפול שנעשה במשך השנה, חוזר אחורנית.

נורית קורן: לכן אני עדיין מתעקשת, ורוצה לקבל תשובה בכתב מה קורה.

נורית קורן: האם במסגרת הקייטנות יישמר גם הטיפול בהם?

נאוה בוקר: חברת הכנסת קורן, אם זה לא באותו נושא – – –

נורית קורן: באותו נושא.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, ברשותך, חברת הכנסת נורית קורן היא מסודרת מאוד, וכדי שלא יהיה מצב שהיא שאלה שאלה, ואני לא אענה – מכיוון שאני לא רשמתי את כל מה שאמרת – אני מציע שחברת הכנסת נורית קורן תעביר לי מכתב – לא במסגרת שאילתה שיש לי האפשרות – על-ידי התקנון – לחכות שבועיים ועוד שבועיים ועוד שלושה שבועות ועוד חודש.

מאיר פרוש: תעבירי לי מכתב כשאני נמצא פה בימי הכנסת, תעבירי לי את זה, או לעוזר שלי.

מאיר פרוש: את יכולה להעביר לי אישית, ואני אדאג שתהיה תשובה.

מאיר פרוש: אבל אני רוצה את השאלות בכתב.

נאוה בוקר: תודה רבה, סגן השר.

נורית קורן: אני רוצה לדעת שבתקציב הזה באמת תתארך שנת הלימודים – – –

מאיר פרוש: את תכתבי את השאלות האלה, ואת תקבלי תשובה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: נעבור לשאילתה מס' 616, של חבר הכנסת יוסף ג'בארין – –

מאיר פרוש: אלוף השאילתות היום, מה זה.

נאוה בוקר: – – ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית בסגל האקדמי.

נאוה בוקר: שברת שיא היום.

יוסף ג'בארין: שיאים חיוביים זה דבר טוב.

יוסף ג'בארין: יש תת-ייצוג של האזרחים הערבים בסגל האקדמי במוסדות להשכלה גבוהה בישראל בהשוואה לשיעורם הכללי.

יוסף ג'בארין: רצוני לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: מהו מספר האזרחים הערבים בסגל האקדמי?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: מהו שיעורם?

יוסף ג'בארין: 3.

יוסף ג'בארין: כמה מהם בסגל הבכיר? 4.

יוסף ג'בארין: והעיקר – מהי תוכנית השר לשילוב אקדמאים ערבים באקדמיה בישראל?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת ג'בארין, המועצה להשכלה גבוהה מייחסת חשיבות רבה לשילובה של החברה הערבית במערכת ההשכלה הגבוהה על כל רבדיה, החל מסטודנטים ועד חברי סגל אקדמי.

מאיר פרוש: במסגרת דיווחי סיכום שנת הלימודים תשע"ו של המוסדות להשכלה גבוהה אל הוועדה לתכנון ולתקצוב שבמועצה להשכלה גבוהה, יידרשו המוסדות המתוקצבים לדווח על מספר חברי הסגל הערבים האקדמאים והמינהליים וכן בנוגע לייצוג בוועד המנהל, בסנאט ובחבר הנאמנים.

מאיר פרוש: בנוסף, הוועדה לתכנון ולתקצוב תמשיך בתמיכה בסטודנטים במהלך לימודי התואר הראשון וכן במתן מלגות הצטיינות לתואר שני, שלישי, בתואר דוקטורט, כדי להגדיל את כמות האקדמאים המצטיינים מהאוכלוסייה הערבית אשר יוכלו להשתלב בסגל האקדמי במוסדות, בין השאר, גם על-ידי מלגות מעו"ף לסגל אקדמי מצטיין מהאוכלוסייה הערבית.

מאיר פרוש: אני מקווים שבאמצעות כל המפורט לעיל נוכל להביא לשינוי ולגידול ניכר בייצוג החברה הערבית בקרב הסגל האקדמי, הסגל המינהלי וכן בוועדות המרכזיות.

מאיר פרוש: לאחר קבלת המידע ולמידתו נעבירו לעיון.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

מאיר פרוש: עד היום גם לוות"ת אין את זה.

יוסף ג'בארין: שוב – כבוד סגן השר – שאלתי, כמה?

יוסף ג'בארין: מה השיעור שלהם?

יוסף ג'בארין: אין הנתונים האלה בכלל.

מאיר פרוש: אני מתפלא על אלה שכתבו את השאילתה איך הם לא השתמשו במה שכתוב בחוק המועצה להשכלה גבוהה, שהוא לא מפוקח.

מאיר פרוש: אתה גם לא יודע מתי לומדים, איך לומדים, כמה שעות נמצאים או לא נמצאים.

מאיר פרוש: אתה לא יכול להתערב במועצה להשכלה גבוהה.

יוסף ג'בארין: לא, לא, יש כאן שאלה מוגדרת מאוד וברורה מאוד: כמה אנשי אקדמיה ערבים יש במוסדות להשכלה גבוהה?

יוסף ג'בארין: מה השיעור שלהם?

יוסף ג'בארין: מה הבעיה לענות על שאלה כזאת, כבוד סגן השר?

מאיר פרוש: לרגע לא חשבו שיש בעיה.

מאיר פרוש: אבל אף אחד לא עשה עד היום את הספירה.

מאיר פרוש: נוכח השאילתה שלך נתבקשו כולם לתת תשובות, וכשיהיו התשובות נוכל לתת.

יוסף ג'בארין: לא, לא, כתוב שם שזה התבקש לפני שנה-שנתיים – –

נאוה בוקר: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: – – זה בתוכנית החומש – –

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: – – כבוד סגן השר, אני עצמי לפני שנתיים, בתור אקדמאי, הגשתי את הדוח הזה.

נאוה בוקר: סליחה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כל הכבוד לגברתי, אבל למה אני מגיש שאילתות אם אני לא מקבל תשובות?

מאיר פרוש: אני אענה לו, רק שהדברים יהיו ברורים – – –

נאוה בוקר: הוא יחזור על זה שוב.

מאיר פרוש: אני עונה.

נאוה בוקר: התשובות ברורות.

יוסף ג'בארין: מהו מספר הערבים האקדמאים?

יוסף ג'בארין: מהו שיעורם?

יוסף ג'בארין: כמה מהם בסגל הבכיר?

יוסף ג'בארין: 616.

מאיר פרוש: אם אני קורא את התשובה כמו שאני הקראתי לך – – –

יוסף ג'בארין: אבל אין אפילו מספר אחד שאתה נותן לי.

יוסף ג'בארין: כל מה שאתה אומר זה מה יש בתוכנית החומש.

מאיר פרוש: אני יודע לתת לך את מה שנותנים לי.

מאיר פרוש: אני לא מכיר את הפרטים.

מאיר פרוש: אני אומר לך שאחרי שאני קראתי, אני מבין שגם להם אין.

מאיר פרוש: נאמר את זה ככה: להם אין.

יוסף ג'בארין: אבל מה שאני אומר – –

מאיר פרוש: רק רגע, רק רגע.

מאיר פרוש: כתוב – – –

יוסף ג'בארין: – – מה שאני אומר, אדוני, שיש להם.

מאיר פרוש: כתוב פה גם: במסגרת דיווחי סיכום שנת הלימודים תשע"ו – – –

יוסף ג'בארין: כן, זה הסיכום של ע"ו.

מאיר פרוש: במסגרת הסיכום של ע"ו יבקשו מהמוסדות להשכלה גבוהה שייתנו להם דיווח על מספר חברי הסגל הערבים האקדמאים, המינהליים, וכן בנוגע לייצוג בוועד המנהל, בסנט ובחבר הנאמנים.

מאיר פרוש: זאת אומרת, בסוף תשע"ו, שזה קרה רק לפני חודש-חודשיים.

מאיר פרוש: אז אני חושב שהנתונים עדיין לא קיימים.

יוסף ג'בארין: אני רק אומר לכבודו שהיה סיכום של ע"ה, אז אפשר היה לתת את הסיכום של ע"ה.

מאיר פרוש: אין ע"ה.

יוסף ג'בארין: לפני שנה.

מאיר פרוש: אין ע"ה.

יוסף ג'בארין: לא יודעים מה?

יוסף ג'בארין: הגשתי את זה באוגוסט.

מאיר פרוש: זו התשובה.

יוסף ג'בארין: זה כבר ארבעה חודשים.

מאיר פרוש: התשובה היא שאין להם, כי הם בטוחים שבכול בסדר.

מאיר פרוש: עכשיו אתה מעורר את תשומת לבם – הם יבדקו ובוא נראה מה תהיה התשובה.

יוסף ג'בארין: הלוואי שהכול בסדר.

נאוה בוקר: חברים, אוגוסט זה תחילת הפגרה.

נאוה בוקר: אין אפשרות לכנסת להשיב בפגרה, אבל – – –

מאיר פרוש: אני בטוח שהכול בסדר.

נאוה בוקר: אנחנו מתקדמים לשאילתה מס' 620.

נאוה בוקר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין שוב – יישר כוח – אבחון לקויות למידה.

נאוה בוקר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: לפני שלוש שנים שינה משרד החינוך את מדיניותו והתחיל להעביר את המלגות לאבחון לקויות למידה לאוניברסיטת אריאל – מה שנקרא אוניברסיטת אריאל, למרכז האקדמי בהתנחלות אריאל – במקום לרשויות המקומיות.

יוסף ג'בארין: רצוני לשאול: 1.

יוסף ג'בארין: מדוע שינה המשרד את מדיניותו?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: מה היא מטרת שינוי זה?

יוסף ג'בארין: 3.

יוסף ג'בארין: מדוע נבחרה אריאל דווקא?

יוסף ג'בארין: 4.

יוסף ג'בארין: מה הם הקריטריונים לקבלת המלגה?

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת ג'בארין, לשאלה 1: לפני כארבע שנים משרד החינוך החליט על שינוי באופן התשלום לפסיכולוגים העוסקים באבחון לקויות למידה באמצעות מלגות אבחון לתלמידים ממשפחות מעוטות יכולת.

מאיר פרוש: לשאלה 2: שינוי זה נבע מכך שרשויות מקומיות רבות סירבו להעביר את מלוא הסכום שנקבע לפסיכולוג המאבחן והותירו חלק מהסכום שהועבר ממשרד החינוך ברשות המקומית.

מאיר פרוש: בשל תלונות רבות של פסיכולוגים על הלנת שכרם ו/או על תשלום חלקי, הוחלט להעביר את הטיפול בתשלום לספק חיצוני; זאת, על מנת ליצור הוגנות ואחידות בתשלום ומתן שכר מלא על העבודה.

מאיר פרוש: יש לציין כי עד למועד זה הוועדה המחוזית הייתה מקצה לכל רשות מקומית מספר מלגות אבחון, לאחר בדיקה ודיון בבקשות שהתקבלו.

מאיר פרוש: לשאלה 3: בשנת 2012 פורסם מכרז שאליו הגישו מועמדות כמה ספקים.

מאיר פרוש: אוניברסיטת אריאל זכתה במכרז זה.

מאיר פרוש: תוקף ההתקשרות במכרז זה הוא עד 30 באפריל 2017.

מאיר פרוש: 4.

מאיר פרוש: הקריטריונים לקבלת מלגת אבחון מפורסמים בנוהל בקשה למימון אבחון למשפחות מעוטות יכולת.

מאיר פרוש: כשאתה תקבל את התשובה, כשהיא שתהיה בסטנוגרמה, יש פה גם קישור לנוהל המפורט שהתפרסם, היכן אפשר לקבל את זה.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: שאלה נוספת?

יוסף ג'בארין: אני רק אפנה את כבוד סגן השר לבעייתיות שבבחירת המרכז האקדמי אריאל.

יוסף ג'בארין: הרבה מהסטודנטים הערבים שמתעסקים בתחומים הללו, יש להם בעיה אידיאולוגית לקבל את זה דווקא ממקום שהוא בעצם בהתנחלות לא חוקית, ולכן אני מקווה שהמשרד יהיה מודע לבעיה כזו, שממנה סובלים הרבה מהאזרחים הערבים שעוסקים בתחום הזה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, לשאלה הזו או להערה הזו אני חייב לומר כך: אני מציע שהסטודנטים לא יעסקו בשאלה הזו שאתה מעלה כאן.

מאיר פרוש: אני מבין שאתה צריך להעלות אותה כאן במסגרת התפקיד שלך, אבל איך אמרת?

מאיר פרוש: לפני שנתיים – –

יוסף ג'בארין: – – –

מאיר פרוש: – – לפני שנתיים, כשהיית סטודנט, היית צריך לדאוג שיהיו לך כל האפשרויות ללמוד.

מאיר פרוש: עכשיו, הרי אתה לא תבוא ותאמר שמאחר שהשר בנט הוא איש ימין מובהק, אתה לא רוצה ליהנות ממשרד החינוך כי השר בנט הוא העומד בראש המשרד.

מאיר פרוש: כמעט אותו דבר: מה אתה צריך להוביל איזשהו מהלך שסטודנטים, אם הם ערבים, הם לא רוצים ליהנות מאריאל?

מאיר פרוש: לי זה נראה מיותר.

יוסף ג'בארין: – – – זה בהתנחלות.

יוסף ג'בארין: זה העניין.

נאוה בוקר: תודה רבה לסגן השר מאיר פרוש.

נאוה בוקר: תם סדר-היום.

נאוה בוקר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ג בחשוון התשע"ז, 14 בנובמבר 2016, בשעה 16:00.

נאוה בוקר: ישיבה זו נעולה.

נאוה בוקר: תודה.