ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 160, 2016-11-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בחשוון תשע"ז, 7 בנובמבר 2016, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 116), התשע"ז–2016; הצעת חוק העמותות (תיקון מס' 16), התשע"ז–2016; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 52), התשע"ז–2016; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 89), התשע"ז–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3434/20 וכלה בהצעת חוק פ/3451/20 – הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – העברת מס בין עוסקים מורשים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – הכשרת חוקרי וחוקרות עבירות מין, מתורגמנים ויומנאים), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – ביטול ארנונה על אדמת בניין בבעלות פרטית באזור), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קנס כספי למשתמטים), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת נאוה בוקר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבה מלאה ושיעורה), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת דב חנין; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – אשפוז סיעודי), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – רוב רגיל למינוי שופט בית-המשפט העליון), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת נורית קורן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – השוואת תנאי לקוח ונותן שירות בעניין החזרת טובין), התשע"ז–2016, מאת חברות הכנסת קסניה סבטלובה, שרן השכל ומירב בן ארי; הצעת חוק רשות מקרקעי ישראל (תיקון – הקצאת קרקעות בנגב ובגליל לחיילים משוחררים), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק המועצה לענף הלול (ייצור ושיווק) (תיקון – סימון ביצים), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק הרשות הלאומית למניעה ולמאבק באלימות במשפחה ובאלימות נגד נשים, התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, מאיר כהן, קארין אלהרר, נחמן שי, עבדאללה אבו מערוף, זהבה גלאון, דב חנין, איציק שמולי, יוסף ג'בארין, אחמד טיבי, יואל חסון, יוסי יונה, זוהיר בהלול, אורלי לוי אבקסיס, איימן עודה, מיכל רוזין, תמר זנדברג, יעל גרמן, אוסאמה סעדי, באסל גטאס,

ירדנה מלר-הורוביץ: אילן גילאון, שולי מועלם-רפאלי, חנין זועבי, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, עבד אל חכים חאג' יחיא וטלב אבו עראר; הצעת חוק שירות לאומי-אזרחי (תיקון – איסור מימון מדינה זרה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אמיר אוחנה ודוד ביטן; הצעת חוק להפחתת סכום הפיצוי הכספי בשל נסיעה ללא תיקוף כרטיס בתחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר, דוד ביטן, יפעת שאשא ביטון, יגאל גואטה, שולי מועלם-רפאלי, רוברט אילטוב, דב חנין, איציק שמולי וסתיו שפיר; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – תיקון ליקויים המהווים סכנה בריאותית או בטיחותית), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, איתן כבל, רועי פולקמן, מכלוף מיקי זוהר, עבד אל חכים חאג' יחיא ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ניכוי סכומים שהוצאו לצורך טיפול בילד), התשע"ז–2016, מאת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם (תיקון – הפסקת מימון מוסדות להשכלה גבוהה), התשע"ז–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, יוליה מלינובסקי ומרדכי יוגב; והצעת חוק ביטוח סיעוד ממלכתי (תיקוני חקיקה), התשע"ז–2016, מאת חבר הכנסת איציק שמולי.

ירדנה מלר-הורוביץ: כן הונח היום על שולחן הכנסת נוסח מתוקן להצעת חוק הגבלת משקל בתעשיית הדוגמנות (תיקון – הוראות שונות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה פ/2825/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיעכם, כי חבר הכנסת אבי דיכטר ביקש להסיר את שמו מהצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ו–2016, שמספרה פ/3336/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוני להשתתף יוכל לשבת ולהצביע.

יולי יואל אדלשטיין: חיכינו לך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך הרשמה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין, תתחילי בבקשה את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מיכל רוזין: תודה רבה, שבוע טוב לכולנו, הכותרת של ה"וושינגטון פוסט" בארצות-הברית היא לא על הבחירות, היום, אלא על מפלגת השלטון בישראל, שמחפשת בפייסבוק של עיתונאים כדי לסמן ולבדוק אותם מבחינה פוליטית, לאיזה תפיסה פוליטית הם משתייכים.

מיכל רוזין: אני חושבת שבאמת הגענו לימים חשוכים שבהם עוקבים אחרי עיתונאים, כתבים, אנשי תקשורת, ובודקים מהן עמדותיהם הפוליטיות – לא כדי להכיר ולדעת; זה לגיטימי שיש עמדות פוליטיות לעיתונאים, עיתונאים כאלה ואחרים, ואנחנו בעד גיוון – וגיוון פוליטי, אבל העובדה שעוקבים אחריהם, ומתוך כך מכינים רשימות מי שמאלני, מי ימני, את מי מוחקים, מי ברשימה שחורה, מי יכול להיות עובד תאגיד ומי לא, וכמובן בעקבות זה גם ביטול התאגיד וחזרה לרשות השידור.

מיכל רוזין: הגענו לימים חשוכים.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

אלעזר שטרן: פורסמה אתמול רשימת המועמדים לבית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: ראיתי היום בתקשורת שסופרים כמה דתיים יש שם וכמה לא, ומי ישב על כיסאו של השופט הערבי בבית-המשפט העליון, ולא שאלו מי ישב על הכיסא הדתי בבית-המשפט העליון.

אלעזר שטרן: היו שנים שבהן היו לדתיים גם כן כיסאות בבית-המשפט העליון, והיה איוש לפי מי דתי ומי לא דתי.

אלעזר שטרן: אני כמובן לא יודע לספור לפי מי דתי ומי לא דתי, אני לא פגשתי אף אחד שחזר מריבונו-של-עולם שהסביר לו איזה מצווה יותר חשובה מאחרת, אם כיבוד אב ואם פחות חשוב מ"וקשרתם לאות על ידך".

אלעזר שטרן: אני בפירוש רוצה לברך על זה שאין כבר כיסאות לדתיים בבית-המשפט העליון, ולבית-המשפט העליון במדינת ישראל נבחרים אנשים לפי הכישורים שלהם.

אלעזר שטרן: אני מאחל לכולנו שיבוא יום שגם לא יהיה כיסא בבית-המשפט העליון שמור לשופט ערבי, אלא החברה הישראלית תתקדם ככה שבבית-המשפט העליון לא יהיו מקומות שמורים, אלא ייבחרו שופטים לפי האיכויות שלהם.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביא לכאן את הסיפור שקורה בשבועות האחרונים בשני יישובים ערביים, ביישוב כפר-מנדא וביישוב ג'דיידה-מכר.

באסל גטאס: בשבועות האלה יום-יום יש הפרות סדר, יש ירי, יש התקפות על רכוש, גם פרטי וגם ציבורי, והמשטרה מגלה אוזלת יד משוועת.

באסל גטאס: אנשים פונים אלי בחוסר ביטחון טוטלי.

באסל גטאס: אם במשך שבועות זה קורה במדינת ישראל, מה זה אומר לגבי שלטון החוק?

באסל גטאס: מה זה אומר לגבי המשטרה?

באסל גטאס: מה זה אומר לגבי כל מה שאנחנו דנו בו כאן בשנתיים האחרונות בעניין תופעות הנשק הבלתי-חוקי המסתובב ברחובות, שיש גישה לכל אחד ואחד?

באסל גטאס: המצב הגיע עד כדי כך, אדוני, שאתה, בתור פרט, בתור אדם מהיישוב, בשביל להגן על עצמך, אתה נאלץ ללכת לחפש נשק, כשאתה לא רוצה בו.

באסל גטאס: כאילו מישהו מדרבן אותך, בשביל לשמור על הבית שלך, ועל המשפחה שלך, לעבור על החוק ולהשיג נשק בלתי חוקי.

באסל גטאס: הגיע הזמן, שהמשטרה והשר ארדן ייקחו אחריות בעניין.

באסל גטאס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מהיום מתייצבת פה מול הכנסת משמרת של תנועת "נשים עושות שלום".

איילת נחמיאס ורבין: איזו תנועה?

נחמן שי: "נשים עושות שלום".

נחמן שי: כנראה רק נשים יודעות לעשות שלום, כמו שההיסטוריה מלמדת אותנו.

נחמן שי: בכל מקרה, זאת תנועה מאוד צעירה, אבל בעלת תנופה גדולה, שכבר הצליחה לרכוש לעצמה אלפי נשים וגברים שתומכים בה.

נחמן שי: היא עשתה לפני שבועות אחדים מסע מראש-הנקרה דרך צמתים שונים במדינת ישראל, עד שהגיעה לירושלים, והתייצבה מול – איך קוראים לזה עכשיו – המסך השחור שמסתיר את ביתו של ראש הממשלה.

נחמן שי: ועכשיו עשרות מהן, יהודיות, ערביות, פריפריה, מרכז – מגוון מאפיין של החברה הישראלית – באות לכנסת, עומדות פה, ודורשות מאתנו, מכל אחד ואחד מאתנו, לא לשכוח שבין כל הנושאים שאנחנו עוסקים בהם, והם רבים וחשובים, כל אחד, יש נושא מרכזי אחד שבו, לצערי הרב, מדינת ישראל לא מטפלת היום, וזה איך לקדם שלום בינינו לבין הפלסטינים, איך להגיע למצב שנחיה פה בדו-קיום ולא במלחמה.

נחמן שי: לא רק נשים רוצות בכך, רוצה בכך, אני מאמין, רובו המכריע של עם ישראל, וזה התפקיד שלנו, ואני מודה להן על המחויבות ועל העבודה הנפלאה שהן עושות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האלימות – התקיפות של רופאים ושל צוותים רפואיים – הפכה, לצערי, לתופעה שבועית, יומית, והיא לא פוסקת.

מסעוד גנאים: אתמול הותקפה אחות בבית-החולים האנגלי בנצרת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הצוותים הרפואיים עושים עבודת קודש, משרתים את החולים ואת המבקרים בבתי-החולים ואת הפצועים, ומצילים חיי אדם, והם ראויים רק לכל כבוד והערכה.

מסעוד גנאים: נכון, האלימות בדרך כלל היא עניין של חינוך, תרבות, ערכים, וזאת האחריות של כולנו, של הבית, של בית-הספר, של ההורים, המשפחות, אבל גם הצוותים הרפואיים ראויים – וצריך להגן עליהם.

מסעוד גנאים: על המדינה ועל המשטרה לעשות הכול כדי לשמור על כבודם.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני בחרתי להקדיש דקה קצרה לומר תודה לעובדי הכנסת על כל מרכיביה, וקודם כול לך, אדוני היושב-ראש, ולמנכ"ל.

איתן ברושי: עשינו כאן יום החקלאות וההתיישבות, לפני כמה ימים, והייתה הרגשה של הירתמות של כל מרכיבי הבית, ויש לבית הזה עוצמות גדולות ויכולות גדולות.

איתן ברושי: ראינו את זה ביום שנכנסנו לכאן, כמי שהוא חבר כנסת חדש – עוד מעט כבר לא, והייתה תחושה מאוד טובה, שיש התגייסות כוללת ונכונות לעזרה, שאיננה מוכרת במקומות אחרים.

איתן ברושי: וראיתי גם את העובדים, בכל הרמות, שהיו שבעי רצון, גם, מההצלחה של היום הזה, וככה אנחנו חשנו בסוף היום, כולל השתתפות ראש הממשלה כאן באודיטוריום.

איתן ברושי: אז אני רוצה באמצעותך, היושב-ראש, ומכאן לכל העובדים, בשלל התפקידים בכנסת, לומר תודה, בשמי ובשם השדולה החקלאית, שחלק מחבריה כאן, באולם, ולומר: זו הרגשה טובה שאתה בא למקום שיש היענות כזאת, פתיחות כזאת, ואין ספק שהיה יום מוצלח, אבל במידה רבה גם בזכותם של אותם עובדים, בכל הרמות, כאן, בכנסת ישראל.

איתן ברושי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: נמסור גם את תודתך לעובדים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להקדיש את הדקה הזאת לאגרנש מנגיסטו, אמו של אברה מנגיסטו, שנמצא בשבי ה"חמאס" כבר 800 יום.

קסניה סבטלובה: לצערנו, ולצערה של המשפחה שיושבת ומחכה בביתה – על איך עוד בן הולך ונעלם לה; אחרי ששכלו בן שנפטר ממחלה קשה, עכשיו עוד בן, כבר 800 יום, שזה יותר משנתיים.

קסניה סבטלובה: תחשבו מה אפשר לעשות בשנתיים.

קסניה סבטלובה: תחשבו מה זה 800 יום של היעדרות; 800 יום של אם שיושבת ומסתכלת בעיניים כלות על מסך הטלוויזיה, על הטלפון, והטלפון לא מצלצל.

קסניה סבטלובה: נכון, ראש הממשלה לא מתקשר לאגרנש מנגיסטו, לאם הזאת, שעכשיו כל כך מתגעגעת, כל כך זקוקה לתמיכה הזאת, כל כך זקוקה לעדכונים שוטפים, להתערבות של הממשלה, להתערבות של ראש הממשלה בעצמו, שיעלה את השם של הבן שלה – צעיר מעורער בנפשו מאשקלון שנעלם כבר לפני יותר משנתיים – עזב ונחטף על-ידי אנשי "חמאס".

קסניה סבטלובה: אליה הוא לא מתקשר, ואני חושבת שזה לא הגיוני, כי אם השם של אותו צעיר היה אברהם שליט – והרי מנגיסטו באמהרית זה – הפירוש של המילה הזאת זה – שליט, אז תחשבו על האירוניה.

קסניה סבטלובה: אם השם שלו היה אחר, אנחנו היינו רואים סדר-יום אחר לחלוטין.

קסניה סבטלובה: אני קוראת לכולכם, אני קוראת לראש הממשלה, אני קוראת לשרים בישראל, אני קוראת לכלל חברי הכנסת ולציבור במדינת ישראל, לדרוש את שחרורו של אברה מנגיסטו משבי ה"חמאס".

קסניה סבטלובה: להפעיל את כל האמצעים, וגם לא לשכוח, לעולם לא לשכוח, את אותה משפחה שיושבת בביתה, לבדה לגמרי, בחושך, ומחכה לטלפון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיליק בר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, היום הגשתי שאילתה דחופה – לא נתקבלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני מוצא לנכון לדבר עליה היום.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה שאילתה טובה מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שבשבוע שעבר אושרה לך כבר שאילתה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן?

יולי יואל אדלשטיין: – – לא יכולתי שבוע אחר שבוע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זו ההזדמנות גם, בסדר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו ההזדמנות שאני אדבר עליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הוא: היום פורסם שיש חשד שעובדים בבתי-חולים סחרו במידע רפואי תמורת כסף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מצב כזה – צנעת הפרט מחייבת לשמור על הסודות של החולים, וזה המקום – לפי החוק – קודם כול, זה עבירה על החוק לפרסם ברבים או להודיע למישהו שלא קשור, ודווקא מבקשים את האישור של החולה אם להעביר לגורמים – מוסמכים לפעמים – את המידע הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני פונה למשטרה לחקור עד תום, ולמשרד הבריאות – לטפל בעבריינים, כי זה עבירה על החוק, וצריך להביא אותם על עונשם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, הנושא נראה לנו מאוד חשוב, אבל על-פי עקרון השוויון לא יכולנו לאשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני, גם אני רוצה לדבר על אברה מנגיסטו, ולהעלות, באמת, תהייה שהבית הזה כדאי שיתייחס אליה, ועצוב שאנחנו תוהים את זה.

יחיאל חיליק בר: והתהייה היא: אמרת מה היה קורה לו אברה מנגיסטו לא היה עם השם אברה מנגיסטו?

יחיאל חיליק בר: מה היה קורה אם עורו לא היה שחור, היה לבן?

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה, כשאני מקבל תירוצים – או לא תירוצים – ממשרד הביטחון, שזה נושא רגיש וכו', אני אומר: נו, מילא, אני לא מאמין, אבל נניח שזה תירוץ.

יחיאל חיליק בר: אבל כשאפילו אין דיון ציבורי, אין דרישה ציבורית, אין מחאה – אפילו אם היא לא מוצלחת, אפילו אם היא לא תחזיר אותו הביתה, כי יכול להיות שאי-אפשר, יכול להיות שהוא – אני לא יודע מה – לא יודעים את מקום הימצאו, אבל כשזה נוגע לאברה מנגיסטו – וזה מזכיר לי שגם כשהיה שבוי דרוזי בידי מדינה מסוימת, ושבוי ערבי בדואי בידי מדינה מסוימת, גם אז הרעש היה פחות גדול מאשר היה על גלעד שליט, וכמובן, כולם אזרחי ישראל – אברה מנגיסטו הוא יהודי וישראלי, וגם אם לא היה יהודי, אני חושב שהיה צריך לקבל תשומת לב לפחות כמו שקיבל גלעד שליט.

יחיאל חיליק בר: אני חושב, אדוני היושב-ראש – אני פונה גם אליך: הבית הזה צריך לומר אמירה נוקבת על הנושא של אברה מנגיסטו; הבית הזה צריך שתשומת הלב הציבורית של משפחה שכנראה אין לה לא האמצעים, ולא הידע התקשורתי, ולא היכולת, ולא הכסף, ולא היחצנים – כמו שרון גל, ידידי, או אחרים – שייקחו את הדבר הזה, כי הוא איזה מישהו שהוא אולי טיפה מעורער, ואולי שייך לקהילה חלשה – או מוחלשת, יותר נכון – ואני אומר – – –

קסניה סבטלובה: – – – שכחו מה זה פדיון שבויים, חיליק – – –

יחיאל חיליק בר: פדיון.

יחיאל חיליק בר: בדיוק – –

קסניה סבטלובה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – זו גם מצווה יהודית, אתם יודעים.

יחיאל חיליק בר: אבל אני באמת אומר:

יחיאל חיליק בר: הגיע הזמן שהסיפור של אברה מנגיסטו יצא לאור, שנקרא קריאה, גם מהבית הזה וגם בכלי התקשורת, לשחרר אותו, או לפחות לעשות הכול – מול האו"ם, מול הארגונים הבין-לאומיים, מול הצביעות שיש בנושא הזה, ובעיקר שיגידו לנו בכוחות הביטחון איפה הוא נמצא, מה קורה אתו, ושיעשו הכול – גם מול "חמאס", כדי שאברה מנגיסטו יחזור הביתה, וכמה שיותר מהר.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מבקשת לדבר שוב על נושא הקטל בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: קיבלנו היום החלטה, ביוזמת יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, שאנחנו מדי דיון, מדי נאום שלנו, אנחנו נפתח במספר ההרוגים שאליו הגענו – ומוכרחים להגיע – לצערי, הגענו לשיא חדש: 323 הרוגים, אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת – 323 הרוגים זה עלייה של 6% בתקופה, לעומת התקופה המקבילה בשנה שעברה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כארבעה חודשים ועדת הכלכלה סיימה עבודה מאוד מאוד מקיפה, שימוע, שעשינו בנושא הקטל בדרכים, והגשנו אותה גם לממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: בעידודה וביוזמתה של – בעידוד מאוד משמעותי מצדנו – הוקמה ועדת מנכ"לים שאמורה לעסוק ביישום הדוח, או בכלל בדיון משמעותי, איך אנחנו הולכים להתמודד, כמדינה, עם הדבר הנורא הזה, שנקרא הקטל בדרכים.

איילת נחמיאס ורבין: לצערי, אנחנו עדיין לא רואים מספיק סימנים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו הגשנו דוח מפורט מאוד, אדוני יושב-ראש הכנסת, באמת, אני חושבת – אחת העבודות המשמעותיות שנעשו בכנסת, יש אקשן-אייטמז – יש מה לעשות ועם מה לעשות, ואני מאוד מאוד מקווה שאנחנו נקבל דיווח בהקדם מוועדת המנכ"לים, שהתחילה לפעול על סמך מה שאנחנו הגשנו לה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה גם הולם את זה שהכנסת משפיעה באמת ויכולה להוביל מהלכים כל כך משמעותיים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אתמול הייתי – השתתפתי – בסיור בעיר בית-שאן.

ג'מאל זחאלקה: השתתפו בסיור יותר מ-100 אנשים.

ג'מאל זחאלקה: בסיור עברנו ליד המבנה הישן של הכנסייה הקתולית-לטינית, מבנה קטן אבל יפה.

ג'מאל זחאלקה: מהמבנה הזה נעקרו כל הצלבים, כל הסממנים הדתיים.

ג'מאל זחאלקה: המקום הפך למרכז של מפלגת הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: סניף הליכוד בבית-שאן ממוקם בבניין הכנסייה.

ג'מאל זחאלקה: אני קורא לפנות את המקום, להחזיר את זה לכנסייה.

ג'מאל זחאלקה: היו אנשים שעמדו שם ובכו, כי הם הוטבלו, כשהם היו ילדים קטנים, באותה כנסייה.

ג'מאל זחאלקה: יש להחזיר את הכנסייה לבעליה, ולהוציא משם את מפלגת הליכוד.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין יהיה אחריו.

דב חנין: תודה לך, אדוני, בשבוע שעבר אישרנו בקריאה ראשונה את תקציב המדינה, אבל נוכח הפרסומים היום בעיתונות, מתעוררת השאלה מה בעצם אישרנו ומה התוקף של מה שאישרנו.

דב חנין: היום התפרסם המחקר של המרכז להעצמת האזרח, ועל-פיו מוסתרים בתקציב המדינה יותר מ-20 מיליארד שקלים.

דב חנין: תקציב המדינה כולל 2,013 סעיפים שסובלים מתת-ניצול כרוני לאורך שלוש שנים ברציפות.

דב חנין: מדובר במיליארדים רבים של שקלים.

דב חנין: אני אתן כמה דוגמאות.

דב חנין: התקציב לרכישת דיור ציבורי נוצל ב-9% בלבד.

דב חנין: תקציב התמיכה בחיזוק בתים מפני רעידת אדמה נוצל ב-2% בלבד.

דב חנין: התקציב לליווי משפחות במצוקה נוצל ב-6% בלבד.

דב חנין: תקציב הקרן למניעת זיהום ים נוצל ב-6% בלבד.

דב חנין: יש תקציבים שמוסטים בשלמות למטרות אחרות.

דב חנין: למשל: תקציב הוועדה להקלה בהחזרי משכנתה – עשרות-מיליוני שקלים בשנה – מוסט למטרה אחרת, שלוש שנים ברציפות.

דב חנין: התקציב להסדר קרנות הפנסיה – יותר ממיליארד שקלים בשנה – הסכום הזה מוסט, במשך תשע שנים ברציפות, לנושאים אחרים.

דב חנין: השאלה שלי, אדוני היושב-ראש:

דב חנין: אם זה המצב, מה המשמעות של דיוני התקציב שאנחנו עושים?

דב חנין: לשם מה אנחנו מקדישים כל כך הרבה זמן ומאמצים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני רוצה לנצל את הדקה שיש לי כדי לשתף אותך בחוויה החיובית שהייתה לי בסיור בקנדה שחזרתי ממנו לפני כשבועיים.

יוסף ג'בארין: התרשמתי מאוד כשנכנסתי לפרלמנט שם – גם לסנאט וגם לבית-הנבחרים – לראות שעל כל שולחן יש מכשירי תרגום.

יוסף ג'בארין: שני הפרלמנטים עובדים בשתי השפות, באנגלית ובצרפתית, כפי שאתה אולי יודע – בטח.

יוסף ג'בארין: זו שפה של אוכלוסייה שהיא כ-20%, 25%, משהו פחות או יותר מקביל לשיעור של האוכלוסייה הערבית בישראל.

יוסף ג'בארין: אז זה נתן לי אולי בכל זאת נקודת אור לתקווה, שאולי נגיע למצב הזה גם בפרלמנט בישראל.

יוסף ג'בארין: בשלב הזה, אני הגשתי בקשה לקבוע יום מיוחד לשפה הערבית, כפי שהיה לנו במושב האחרון.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שכבודו באמת יקבל את הבקשה, ונוכל לדון עוד לעומק ולקדם עוד קצת את מעמדה של שפת המיעוט הערבי בכנסת ובמרחב הציבורי בכלל.

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: מאז פתיחת שנת הלימודים, וביתר שאת בחודש האחרון, שמענו הרבה על בעיה שחוזרת על עצמה באופן באמת הזוי ומוזר, והיא בעיית חישוב תשלומי השכר של המורות והמורים, כאלה שעובדים, ומשום מה, כל שנה כשמתחילה השנה, משום מה, משרד החינוך כושל בלחשב את משכורתם, ולכן הם מקבלים בין שקלים בודדים ועד מאות או אלפי שקלים פחות ממה שמגיע להם במשכורת.

תמר זנדברג: אני רוצה להפנות תשומת לב לנקודה קטנה שגם היא סובלת במסגרת הפרשייה הזו, והיא שבמסגרת העיצומים הצודקים והמוצדקים שנוקטים המורים נגד המחדל הזה, מושבתים הטיולים השנתיים.

תמר זנדברג: זו לא הפעם הראשונה.

תמר זנדברג: זו כבר פעם שנייה או שלישית שבמסגרת סכסוכי העבודה מושבתים הטיולים השנתיים.

תמר זנדברג: לכלל הציבור זה אולי זועק פחות ומציק פחות מאשר שביתה כללית בבתי-הספר, שבעצם משביתה את המורים והתלמידים מהליכה סדירה לבתי-הספר, אבל זה פוגעני לא-פחות, גם בערך של הטיול השנתי וגם במערך שלם של מדריכות ומדריכים לידיעת הטבע ולטיולים, של בתי-ספר שדה ושל מערך הדרכת טיולים שלם שנפגע גם הוא.

תמר זנדברג: זו עוד סיבה להגיע סוף-סוף לפתרון המשבר הזה ולשלם למורים דבר נורא פשוט – משכורת.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רק לפני יומיים, בתל-אביב, עשרות-אלפי אנשים ציינו את השנה ה-21 להירצחו של ראש הממשלה יצחק רבין.

עבדאללה אבו מערוף: זה היה רצח פוליטי ראוי לציון, רצח פוליטי לכל דבר.

עבדאללה אבו מערוף: ניסו לרצוח את הדרך של השלום, דרך שאנחנו כולנו מקווים – כל האנושות מקווה – שאכן נגיע אליה סוף-סוף.

עבדאללה אבו מערוף: אבל, לצערנו, ממשלות ישראל, ובמיוחד הממשלה הנוכחית, עדיין לא יכולה להסיק את המסקנות הנכונות, הנבונות, מהרצח המעוות הזה, מהרצח הפאשיסטי הזה, שאכן כל בן-אדם אנושי, שוחר שלום, מוקיע את המעשה הפאשיסטי הזה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נמשיך להיאבק עד שישרור שלום צודק על בסיס גבולות 67', לקיום מדינה פלסטינית לצד מדינת ישראל בגבולות 67'.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא רק מקווה – אנחנו נפעל בכל הכוחות, כל הכוחות שאכן רוצים שלום באזור, בארץ הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: בסוף יהיה שלום, ואת הרצח הפוליטי הזה אכן צריך להוקיע בכל דבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אפילו לא שמתי לב.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי חברת הכנסת שפיר – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

סתיו שפיר: תודה לך, כבוד היושב-ראש.

סתיו שפיר: אני רוצה להסב פה שוב את תשומת לבך ואת תשומת לבם של חברי חברי הכנסת לסוגיות התקציב שעומדות כאן על הפרק, שנצטרך להצביע עליהן בקרוב.

סתיו שפיר: לפני התקציב הזה כבר הוחלט בהחלטות ממשלה מפורטות מאוד על תקציבים הכרחיים ביותר שהיו אמורים לעבור – ראשית, לתוכנית לחיזוק הצפון, 18 מיליארד שקלים; שנית, לתוכנית לחיזוק המגזר הערבי, גם שם קרוב ל-10 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: מדובר בסך הכול ב-30 מיליארד, וזה לפני שדיברנו על תוספות אחרות שגם הובטחו ליוצאי אתיופיה ולנושאים נוספים – גם הן במיליארדים.

סתיו שפיר: משום מה, אף לא שקל אחד מהכספים האלה נמצא היום בתקציב המדינה.

סתיו שפיר: הכנסת רק לפני כמה ימים הצביעה, למעשה, על הצעת תקציב שאין בה ההבטחות האלה אף שהן הובטחו בהחלטת ממשלה.

סתיו שפיר: עד היום לא קיבלנו פירוט מלא על הדרך שבה התקציבים האלה נכנסים לבסיס התקציב.

סתיו שפיר: ואני אומרת לך, כבוד היושב-ראש, יש כאן בעיה גדולה מאוד.

סתיו שפיר: ראשית, כבודה של הכנסת.

סתיו שפיר: אנחנו לא אמורים להצביע על הצעות חוק שאינן מגלמות חוקים אמיתיים, וחוק התקציב שאנחנו הצבענו עליו לא היה אמיתי.

סתיו שפיר: משרד האוצר אמר בעצמו שאמורים עוד לחול בו שינויים, אף שהוא הביא את זה לכאן לקריאה ראשונה.

סתיו שפיר: אבל שנית, וזה הדבר החשוב ביותר, לא ייתכן שאנחנו ניתן לציבורים שלמים בחברה הישראלית להישאר בקיפוח ונתק תקציבי כאלה, אף שהממשלה הבטיחה, וכל הממשלה נסעה וקיימה מסיבות עיתונאים עם הבטחות גדולות לתושבים שהכספים האלה יועברו, ובסופו של דבר אפילו שקל לא הגיע.

סתיו שפיר: מה שיקרה זה שאולי אי-שם, באמצע השנה, תגיע לוועדת הכספים איזו העברה קטנה עם כמה מיליונים מתוך ההחלטות האלה, ותהפוך למקור לסחטנות פוליטית, במקום שהתושבים האלה – שאמורים לקבל את הכסף הזה בזכות ולא אחר תחנונים ולא בחסד – יקבלו את הכסף בתוך תקציב המדינה ועכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אברהם נגוסה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, בשבוע שעבר נתבקשתי להיפגש בבהילות עם קבוצת הורים ומשפחות מהכפר ג'דיידה-מכר עקב כל מאורעות האלימות שהתרחשו בתוך הכפר, שכללו ירי על חדרה של מנהלת בית-ספר וכל מיני מעשי ונדליזם שבתקופה האחרונה, לצערי הרב, אנחנו רואים גם במקומות אחרים בכפרים הערביים.

עאידה תומא סלימאן: בישיבה שמעתי עדויות של הורים מבוהלים, שהעבירו אלי את הדברים של הילדים שלהם – הילדים הקטנים שהולכים לבתי-ספר יסודיים – שאמרו שמולם נורו נשים; הם ראו אנשים מקבלים מכות באמצע הרחוב.

עאידה תומא סלימאן: הילדים המבוהלים לא רוצים ללכת לבית-הספר, כי הם מרגישים שזו סכנה עכשיו, במיוחד לאחר שהאלימות הגיעה לתוך בתי-הספר.

עאידה תומא סלימאן: כל זה, כאשר המשטרה מודיעה – קצינים מודיעים – לאנשים שהם יודעים פחות או יותר מי עשה את המעשים האלה, אבל הם לא מצליחים ליצור את הקשר ולבסס אותו.

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, משטרת ישראל, יש לה מלוא הכלים לדעת מי אומר מה בכל דקה, אם בפייסבוק או במקומות אחרים, ועוד יותר, אם אלה פושעים שמוכרים לכל הכפר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לשים קץ לאוזלת היד או להעלמת העין בתוך הכפרים הערביים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה – בבקשה, אדוני, ואחריו – אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אחמד טיבי: אני נרשמתי לפני – – –

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מחר נציין בכנסת ישראל, לראשונה בהיסטוריה, את יום העלייה.

אברהם נגוסה: כאחד מיוזמי החוק, קידמתי בוועדה בראשותי, יחד עם חברי חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, את חוק יום העלייה.

אברהם נגוסה: מחר, בז' בחשוון, נציין אותו בכנסת.

אברהם נגוסה: במסגרת יום זה ננסה להדגיש את חשיבות העלייה לישראל מארבע כנפות הארץ ואת המורשת התרבותית שמביאים עמם העולים מהתפוצות השונות.

אברהם נגוסה: היום יצוין גם במערכת החינוך, בצבא ההגנה לישראל ובמשטרת ישראל, בבית הנשיא וגם בישיבת הממשלה.

אברהם נגוסה: בתחילה נפתח את התערוכה, שכבר הוצבה בכנסת, תערוכה שבה יש תמונות של עליות שונות, באדיבות משרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: לאחר מכן נקיים יחד עם יושב-ראש הכנסת, שרת העלייה והקליטה ויושב-ראש הסוכנות היהודית דיון מיוחד וחגיגי בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות שבראשותי, ובסוף נציין את יום העלייה גם במליאת הכנסת.

אברהם נגוסה: כולכם מוזמנים לציין את היום החשוב הזה, כי זה יום חשוב לנו, למדינת ישראל, לעלייה ולעולים החדשים.

אברהם נגוסה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמיר אוחנה, ואחריו – חבר הכנסת, אכן אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי, שנרשם אצל מזכירת הכנסת ולא שמתי לב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני.

אמיר אוחנה: אני לא יודע כמה מאזרחי ישראל מודעים לכך שמדינת ישראל, באמצעות השירות הלאומי, מספקת כוח-אדם ותקנים של כוח-אדם גם לארגונים כמו "בצלם".

אמיר אוחנה: אני מזכיר שהמנכ"ל של "בצלם", בשיא הלחימה ב"צוק איתן", בעוד אזרחינו וחיילינו נהרגים, הלך להציג את ישראל כפושעת מלחמה על כך שפגעה בבתיהם של אנשי "חמאס", של מפקדי ה"חמאס".

אמיר אוחנה: את הדבר הזה אנחנו נפסיק.

אמיר אוחנה: אני הגשתי הצעת חוק שלפיה ארגון שיותר מ-50%, כלומר עיקר המימון שלו מגיע מממשלות זרות, תתכבדנה הממשלות הזרות ותספקנה לו גם כוח-אדם.

אמיר אוחנה: זה לא דבר שמדינת ישראל באמצעות השירות הלאומי צריכה לעשות.

אמיר אוחנה: אני רוצה להודות ליאיר אלטמן מ"ישראל היום" ול"אם תרצו" על החשיפה, על המעקב אחר הנושא הזה, ואני אמשיך לקדם את החוק כדי לדאוג שהאבסורד הזה ייפסק.

אמיר אוחנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש, בשבוע האחרון חברי ואני קיבלנו הרבה פניות מעורכי-דין שניגשו לבחינת לשכת עורכי-הדין.

אחמד טיבי: שיעור הנכשלים בבחינה הזאת עלה על 70%.

אחמד טיבי: הנושא קומם, הרגיז את הסטודנטים הבוגרים, אלה שלמדו קשה במשך שנים, הצליחו בשנה ראשונה, שנייה, שלישית, רביעית.

אחמד טיבי: חברי יוסף ג'בארין יגיש בשם המשותפת הצעה לדיון מהיר בוועדת החוקה.

אחמד טיבי: הסטודנטים הבוגרים אומרים: האם זו שיטה לטפל, כאילו, באינפלציה של עורכי-הדין בשוק?

אחמד טיבי: האם ככה מנפים סטודנטים, מקשים את הבחינה כדי לסלק – לרוב את הסטודנטים הבוגרים של המכללות?

אחמד טיבי: הנושא אכן, אדוני היושב-ראש, גורם גם צער רב לאנשים שהשקיעו מאמץ, להם, למשפחות.

אחמד טיבי: הם חיכו שנים רבות כדי שיוכלו להיקלט בשוק העבודה.

אחמד טיבי: בשנים עברו הבחינה הייתה יותר קלה, פחות קשה, ולכן יש פה היעדר שוויון.

אחמד טיבי: לכן חשוב שנדון בזה בכנסת, ואכן, ועדת החוקה תדון בזה יחד עם נציגי משרד המשפטים והלשכה.

אחמד טיבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל הנואמים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: השר התורן, השר גלנט, מבקש להתייחס לדברים שנאמרו בנאומים, והזכות אכן נתונה לו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: מייד לאחר דבריו נעבור לשעת שאלות לשר הפנים ופיתוח הפריפריה, הנגב והגליל אריה דרעי.

יואב גלנט: שלום.

יואב גלנט: אני מנצל את ההזדמנות לתקן פה עיוות ועוול.

יואב גלנט: שמעתי את חבר הכנסת דב חנין, שמקובל עלי כאדם ישר, מצטט דברי שקר, אז אני רוצה להגיד את האמת.

יואב גלנט: גם אני קראתי את העיתון שאתה קראת בבוקר.

יואב גלנט: להלן הנתונים.

יואב גלנט: העיתון הציג שמ-2 מיליארד שקל בשנים 2013, 2014 ו-2015 בתחום הדיור הציבורי, נוצלו 9%.

יואב גלנט: אז אני רוצה לתת את הנתונים; ב-2013 – אפס.

יואב גלנט: לא נוצל.

יואב גלנט: 2014 – 6 מיליון שקל, נרכשו חמש דירות.

יואב גלנט: 2015 – הממשלה התחלפה, אני נכנסתי לתפקידי ב-15 במאי.

יואב גלנט: לקח קצת זמן להניע.

יואב גלנט: יחד עם זה, רכשנו ב-351 מיליון שקל, במעט שהספקנו ב-2015, אחרי שהנענו את התהליך.

יואב גלנט: למיטב הבנתי, אם אני עושה חשבון, זה כ-17% מתוך 2 מיליארד, גם אם רוצים להזכיר את השנים האלה.

יואב גלנט: אבל המשחק בנתונים הוא דבר שקר מעצם הצגתו, כי בשנת 2016 רכשנו דירות לדיור הציבורי ב-742 מיליון שקל.

יואב גלנט: כלומר, מאז 15 במאי, שבו נכנסתי לתפקידי, ועד היום רכשנו 850 דירות ב-1.1 מיליארד שקל.

יואב גלנט: העיתון, ואתה בטעות, ציטטתם בצורה מכוונת את 2014 ואת 2013, כדי להראות שכביכול אין עשייה.

יואב גלנט: אני מציע לחזור מן הדברים.

יואב גלנט: אני מציע להתייחס למה שנאמר, מתי שנאמר, כאשר ישבה פה ממשלה אחרת.

יואב גלנט: בממשלה הזאת רכשו ב-1.1 מיליארד שקל דירות.

יואב גלנט: אני מוכן להתעמת עם הנתונים – 850 דירות לדיור הציבורי, דבר שלא נעשה בעשור או ב-20 השנים האחרונות.

יואב גלנט: אז באתי לכאן לתקן את דברי העוול לדיור הציבורי ולאנשים שעושים את מלאכתם נאמנה בנושא הזה.

יואב גלנט: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר יואב גלנט על הבהרתו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מחדשים היום את הכלי הפרלמנטרי שאושר על-ידי הכנסת הנוכחית במושב הקודם, שעת שאלות לראש הממשלה ולשרים.

יולי יואל אדלשטיין: לפי התיקון, בכל מושב יהיו עשרה מועדים שבהם תקיים הכנסת שעת שאלות, ובמסגרתה יוזמן ראש הממשלה או אחד השרים האחרים, לא יותר מפעם אחת במושב, להשיב על שאלות של חברי הכנסת בעניינים שבתחום תפקידו, שאלות שלא יימסרו מראש, זאת אומרת, כל אחד וכל אחת ישאלו שאלה שהשר לא מכיר.

יולי יואל אדלשטיין: הזמן לכל שאלה יהיה עד שתי דקות; לכל תשובה – עד שלוש דקות, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: סיעות האופוזיציה הן שקובעות מיהו השר שיוזמן, והיום הוזמן השר אריה מכלוף דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבין שהשר הבא, גברתי מזכירת הכנסת, הוא השר גלעד ארדן, בקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: לאור העובדה שהשר דרעי הוא שר בשני משרדים, תוארך שעת השאלות בעשר דקות, כפי שקובע התיקון, ותימשך 70 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: סדר השואלים נקבע על-ידי יושב-ראש הישיבה, אך התקנון קובע כי לפחות שלושה-רבעים מן השואלים יהיו מן האופוזיציה, וכי כל שואל יוכל לשאול פעם אחת בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: עוד חשוב לציין, כי אם השר משיב שעליו לקיים בירורים נוספים לפני מתן תשובה עניינית, ייקבע מועד בתוך עשרה ימים שבו הוא ימסור את התשובה במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: לסיום אציין כי בשעת השאלות חלים הכללים הקיימים לגבי שאילתות, כלומר יושב-ראש הישיבה רשאי לפסול שאילתה בעניין היפותטי או שאינה בתחומי תפקידו של השר, כזו העוסקת באירועים שאירעו לפני תחילת כהונתו של השר במשרד או שיש בה פגיעה בביטחון המדינה, ביחסי החוץ שלה, בפרטיות של אדם וכדומה.

יולי יואל אדלשטיין: עדיין לא נאלצנו להשתמש בסעיף הזה.

יולי יואל אדלשטיין: שעת השאלות הותקנה במטרה לאפשר לחברי הכנסת פיקוח נוסף ואפקטיבי על עבודת הממשלה, וכזכור, היא נקבעה במקביל לצמצום מספר המועדים שבהם יידונו הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכל הנוכחים, חברי הכנסת והשר, לשמור על כל הכללים שפירטתי; וללא מילים נוספות מתכבד להזמין את שר הפנים והשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל אריה מכלוף דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע לצורך ההרשמה בלבד, ואני אנסה לסדר את רשימת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אפשר להצביע כדי להירשם.

קריאה: בעד או נגד?

יולי יואל אדלשטיין: תלוי ביחס שלך לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, תפתח את שעת השאלות, ואחריך – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לכל שואל.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה, כבוד השר, כבוד גדול לשאול אותך, כי אתה כבר ותיק באחד המשרדים.

חיים ילין: כמי שמכיר את השלטון המקומי, השאלה שלי היא שאלה אחת, אבל יש לה היבטים – או אפשר לענות תשובה כמו על שתי שאלות.

חיים ילין: השאלה הראשונה זה מצ'ינג.

חיים ילין: השאלה פשוטה מאוד: אנחנו במדינת ישראל כמעט בכל המשרדים, אבל תחת קורת גג של משרד הפנים, מקיימים בשלטון המקומי את נושא המצ'ינג.

חיים ילין: מה שיוצא בפועל זה שלמי שיש כסף, יודע להביא את המצ'ינג – והעשירים נעשים עשירים יותר, והעניים שלא יודעים להביא את המצ'ינג נעשים עניים יותר.

חיים ילין: בסוף אתה, כשר, אינך רוצה ששקל אחד יישאר בכיס שלך, ובתבונה אתה צריך לחלק את זה – אין מה לעשות – אבל כל עוד המצ'ינג נצרך, אנחנו בבעיה קשה.

חיים ילין: השאלה היא, האם אתה שוקל, לפחות בערים ובמועצות האזוריות שהמדד הסוציו-אקונומי שלהן עד 5, לצורך העניין, או שאתה תקבע, לבטל את המצ'ינג, כך שהוא גם לא יהיה תוספתי, זאת אומרת: שאם צריך לתת 75%, אז ייתנו את ה-75% בלי התניה של מצ'ינג.

חיים ילין: השאלה השנייה שנוגעת גם לתחום הזה היא המדד הסוציו-אקונומי עצמו.

חיים ילין: זה מזכיר לי קצת, שיכול להיות שאנשים עשירים מאוד, אבל לעירייה אין איך אפילו לחבר את המועצה או את העיר לביוב, וצריך להפסיק.

חיים ילין: האם אתה מתכוון להפסיק את השיטה הזאת של המדד הסוציו-אקונומי, שראשי ערים ומועצות מתחננים שהמדד הסוציו-אקונומי שלהן לא יעלה, כך שמענק האיזון ירד למטה.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני באמת חושב שזה רעיון מצוין: שעת שאלות ותשובות.

אריה מכלוף דרעי: פעם, בצעירותי, ביקרתי בפרלמנט האנגלי וראיתי את זה, קינאתי בהם קצת, כשראיתי שם את המגע הישיר, את הפינג-פונג הזה בין השואלים לבין המשיבים.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שזה רעיון טוב, ואין ספק שזה יחזק וגם יהדק את הקשר ואת הפיקוח של הכנסת, שהשר גם ישמע מחבר הכנסת, מכלי ראשון.

אריה מכלוף דרעי: לשאלותיך, חבר הכנסת, ידידי, חיים ילין: 1.

אריה מכלוף דרעי: במשרד הפנים אין מצ'ינג.

אריה מכלוף דרעי: אין אצלנו במשרד הפנים מצ'ינג.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו המשרד היחיד שאין אצלו מצ'ינג.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מחלקים את כל – קרוב ל-4 מיליארד שקל ל-30%, 35% מהאוכלוסייה.

אריה מכלוף דרעי: 65% מהאוכלוסייה לא מקבלים אגורה ממשרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שהתקציב הכי מוצדק שמתחלק בתקציב המדינה, זה תקציב משרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: הוא הולך אך ורק לחלשים ולמי שזקוק – פשוטו כמשמעו.

אריה מכלוף דרעי: אין לנו מצ'ינג במשרד הפנים, אבל אני לא מסתכל רק במשקפיים הצרים של משרד הפנים, אני יודע מה קורה לרשויות, כמו שהעלית.

אריה מכלוף דרעי: מה עושים במשרד הרווחה, בחינוך, בתחבורה, בכל משרד אחר, כשהם צריכים את המצ'ינג.

אריה מכלוף דרעי: וכמו שאמרת, החלשים אין להם, החזקים לוקחים גם את הכסף הזה.

אריה מכלוף דרעי: מחר, במסגרת דיון ועדת הכספים, אני אפרט יותר, אבל אני אגיד בקצרה: במסגרת הקרן לצדק חלוקתי שאנחנו מקימים עכשיו, של 500 מיליון שקל מהארנונה הממשלתית, אחד מהקריטריונים שאני הולך להכניס הוא לעזור לרשויות החלשות בתשלום המצ'ינג מול משרדי ממשלה אחרים, לתת להן את הכלי דרך הקרן הזו, כך שיוכלו לנצל את התקציבים של משרדי הממשלה האחרים.

אריה מכלוף דרעי: זאת תשובה על השאלה הראשונה.

אריה מכלוף דרעי: לשאלה השנייה שלך, חיים, מייד בשבוע הראשון, כשנכנסתי לתפקידי, אמרתי: רבותי, החלוקה של הרשויות לפי אשכולות של מצב סוציו-אקונומי, לפי מצב התושבים, היא טובה, אבל היא לא צודקת, כיוון שיש לי רשויות שהן במצב 9, והן רשויות חלשות מאוד, למה?

אריה מכלוף דרעי: ההכנסות העצמיות היחידות שיש להן הן מכמה פיצות וכמה סטקיות שיש במקום.

אריה מכלוף דרעי: אין תעשייה, אין מסחר, אין בתי-מלון.

אריה מכלוף דרעי: מארנונה למגורים אי-אפשר לפרנס עיר.

אריה מכלוף דרעי: כל אחד יודע שאי-אפשר, חייבים מזה.

אריה מכלוף דרעי: לכן הזמנתי – – –

מאיר כהן: – – – התושבים העשירים – – –

אריה מכלוף דרעי: כן, נכון.

אריה מכלוף דרעי: כפשוטו.

חיים ילין: – – –

אריה מכלוף דרעי: כן, אז אני מקים עכשיו – – –

חיים ילין: – – –

אריה מכלוף דרעי: אני מקים.

אריה מכלוף דרעי: רגע, הנה אני אשלים את התשובה.

אריה מכלוף דרעי: הזמנתי אצל פרופסור מומי דהן, עם צוות שהקמתי, מדד חדש: חוסן הרשות.

אריה מכלוף דרעי: יהיה מדד של התושבים ויהיה מדד – ואז נשלב את שניהם ביחד.

אריה מכלוף דרעי: חוסן הרשות, זה אומר כמה שטח יש לה, כמה הוצאות יש לה, כמה הכנסות עצמיות יש לה ושורה שלמה של פרמטרים, ואז יהיה לנו מדד אמיתי – מצד אחד חוסן של רשות, מצד אחר חוסן של תושבים.

אריה מכלוף דרעי: אז אני – ברוך שכיוונתי, חיים – אני מקווה שעד סוף השנה יהיו לנו שני המדדים מושלמים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת עיסאווי פריג' – עד שתי דקות לשאלה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

עיסאווי פריג': אדוני השר, אני ממשיך באותו כיוון כמו חברי חיים ילין.

עיסאווי פריג': במושב הקודם הוקמה, בקול ששון וקול שמחה, הוועדה לצדק חלוקתי.

עיסאווי פריג': והרימו גבה ושמעתי רבות בחברה הערבית וגם ביישובים בפריפריה, כמה הוועדה הולכת להיות ועדה חשובה שתחלק את הארץ על-פי – – –

אריה מכלוף דרעי: איזה ועדה?

אריה מכלוף דרעי: פה בכנסת?

עיסאווי פריג': כן, בכנסת, בכנסת.

יגאל גואטה: מיקי זוהר.

עיסאווי פריג': מיקי זוהר, הוועדה לצדק חלוקתי.

יגאל גואטה: – – – עיסאווי.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו מתחילים את המושב השני, אדוני, ומחקרים רבים הראו שהמשבר ביישובים החלשים, ובכלל זה בחברה הערבית, לא נובע מתשלומי ארנונה.

עיסאווי פריג': אחוזי תשלומי הארנונה הם מהגבוהים, עברו את ה-85%-80% ברוב היישובים הערביים שאני מכיר.

עיסאווי פריג': שאלתי: אתה, כשר השקופים, שר שבא במיוחד משם, מהשכבות החלשות, הקשבתי לתשובה שלך – מתי היישובים והפריפריה והמגזר והחלשים יתחילו להרגיש את השר אריה דרעי שאנחנו הכרנו בשנות ה-90?

עיסאווי פריג': מתי?

עיסאווי פריג': לוח זמנים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: מתי נרגיש אותך, אדוני השר?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש – –

קריאה: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – חבר הכנסת פריג', אני שמח לענות לך על השאלה – לא להגיד לך מתי ולוח זמנים, אלא להגיד לך מה עשינו עד עכשיו, ואתה תגיד אם זה מספיק; אני אומר לך שזה לא מספיק, אבל אם תגיד שזה בזמן הקצר – מספיק.

אריה מכלוף דרעי: אתה יודע שיש מענק איזון של משרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: יש מענק מודל שהוא 100% ויש בפועל בגלל קיצוצים.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נותנים כ-85%.

אריה מכלוף דרעי: היחידים – או אפשר לומר לא היחידים – כל הרשויות במגזר הערבי, הדרוזי והמיעוטים מקבלים 100% מענק, לעומת הרשויות היהודיות שמקבלות 87%-85% מענק.

אריה מכלוף דרעי: אז זה דבר ראשון, זאת החלטה שאני קיבלתי, בלי תוספת תקציב, אלא מתוך תקציב שלנו, בשביל הצדק החלוקתי.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: דבר שני, הקמתי – בשלבי הקמה, אחד כבר הקמנו – שש ועדות גיאוגרפיות.

אריה מכלוף דרעי: הראשונה שקמה במחוז חיפה, בראשותו של עמרם קלעג'י שכולכם מכירים, כשהמטרה של הוועדה הזאת – במקום ועדות גבולות, אין יותר ועדות גבולות, יש עכשיו ועדה גיאוגרפית אזורית קבועה, שהתפקיד שלה הוא – שש ועדות, בצפון יהיו שתיים.

אריה מכלוף דרעי: הצפון הוא גדול מאוד, אז בצפון יהיו שתיים, בחיפה, ואחר כך – – –

מרב מיכאלי: – – – שתיים.

אריה מכלוף דרעי: שתיים.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, שתי ועדות, נכון.

אריה מכלוף דרעי: התפקיד של הוועדות הללו – הוועדה הקבועה הזאת של אנשים קבועים שיעבדו; זה לא מתחלף, אלא הם יעבדו באופן קבוע ובאופן תמידי, ממוקד.

אריה מכלוף דרעי: הם יסתכלו בראייה אזורית, הם יערכו תיקוני גבולות, איחוד רשויות, חלוקה צודקת של תקציבים: לקחת מהחזקים יותר ולתת לחלשים יותר.

אריה מכלוף דרעי: גם מעבר ממועצות לערים.

אריה מכלוף דרעי: זה התפקיד של הוועדות הללו, והן מתחילות לעבוד.

אריה מכלוף דרעי: אלה שש ועדות, הוצאנו קול קורא, יש מאות מועמדים, אנחנו הולכים לאייש אותן.

אריה מכלוף דרעי: יהיו ועדות מקצועיות עם אנשים מקצועיים, עם שכר, לא בהתנדבות.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה מאוד שהן יתחילו לפתור את כל עשרות הבעיות שנמצאות על סדר-היום.

אריה מכלוף דרעי: כמובן שחלק מההחלטות יהיו החלטות קשות, כיוון שכל מי שאתה לוקח ממנו צועק כשאתה לוקח שאין לו מה לתת, אבל אנחנו נצטרך לקחת מהחזקים יותר ולתת לחלשים.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה, שאלה שלך; עד שתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יוסי יונה: אדוני השר, קודם כול אני רוצה לברך על כך שהמאמצים להעברת רמי סדן מתפקידו בסופו של יום אכן נשאו פרי והוא הועבר מתפקידו.

יוסי יונה: זה הישג שיש לברך עליו.

יוסי יונה: אין מקום בחברה הישראלית לאנשים עם התבטאויות כל כך קשות וגזעניות.

יוסי יונה: אז אני מברך על כך שמאמציך, כמו מאמצים של אחרים, באמת צלחו.

יוסי יונה: השאלה שלי היא לגבי הקרן שהוקמה – או שהיא בתהליכי הקמה.

יוסי יונה: חברי חיים ילין העלה שאלות מספר ביחס לכך.

יוסי יונה: השאלה שלי היא כזאת: אני קודם כול מברך על כך שנוספו 500 מיליון שקל לקרן הזו.

יוסי יונה: עכשיו, מעבר ל-500 יש בערך 800, הסכום האחר.

יוסי יונה: האם אתה חושב – כאשר אתה לוקח את ה-500 ועושה את פעולת הפיצוי, כדי לפצות על פערים קיימים – האם אתה מצליח באמצעות ה-500 הללו גם לתקן את העיוותים שיש בחלוקה של ה-800?

יוסי יונה: אתה מבין מה אני אומר, אדוני השר?

אריה מכלוף דרעי: הבנתי.

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, אני רק מחכה שתסיים, שאני אוכל לענות.

יוסי יונה: סיימתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יונה.

אריה מכלוף דרעי: כן, אדוני היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת יוסי יונה, אני לא יודע אם במסגרת הזמן הקצר – אבל בעצם יש לי גם את חצי הדקה שלך, אז אפשר לצרף את חצי הדקה שלו שנשארה?

אריה מכלוף דרעי: כיוון שהוא שאל שאלה באמת – – –

יולי יואל אדלשטיין: נשקול את זה ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: אז ככה.

אריה מכלוף דרעי: תראו, מדינת ישראל משלמת יותר מ-800 מיליון שקל בשנה ארנונה לרשויות המקומיות, בסדר?

אריה מכלוף דרעי: חלק מזה, 63 רשויות מקומיות, זה היה 100% ארנונה – אלו נקראות "ערי עולים".

אריה מכלוף דרעי: בשאר המקומות בארץ המדינה שילמה 30%, 35%, 45% ו-55%, תלוי לפי איזו הגדרה – אם מדובר במחנות צה"ל, במשרדים או אם זה משהו אחר, אוקיי?

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, בית-המשפט העליון והיועץ המשפטי לממשלה אמרו שהמצב הזה חייב להיפסק; "עיר עולים" היה חוק לא-צודק, לא אמיתי; זה לא נתניה, שקולטת עולים בכמויות אדירות, והיא לא עיר-עולים, ורמת השרון, ששכחה מתי היא קלטה את העולה האחרון, היא עיר עולים.

אריה מכלוף דרעי: ואני יכול לתת דוגמאות אחרות, כן?

אריה מכלוף דרעי: לכן היו חייבים להפסיק את הנוהל הזה.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו, היו שתי גישות.

אריה מכלוף דרעי: הגישה שלי הייתה שנגמר הכתר הבריטי.

אריה מכלוף דרעי: מדינת ישראל צריכה לשלם 100% ארנונה, כמו כל משרד אחר, כמו כל מחזיק נכס.

אריה מכלוף דרעי: האוצר היה בדעה אחרת, והוא הביא דוגמאות ממדינות אחרות באירופה ובמקומות אחרים שבהם המדינה לא משלמת ארנונה בכלל.

אריה מכלוף דרעי: כאן היו שני הקצוות; המדינה רצתה להפסיק לשלם את כל 800 מיליון השקל ולעשות אותם קרן.

אריה מכלוף דרעי: לקחת את זה מהרשויות המקומיות.

אריה מכלוף דרעי: אני התנגדתי בכל תוקף.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שאסור לי להחזיר את הרשויות המקומיות אחורה, זה בכל זאת משאב שלהם, שהם נותנים שירותים.

אריה מכלוף דרעי: והתפשרנו בעניין: המדינה תשלם בכל הארץ ארנונה לפי מפתח שווה של 35%, 45%, 55%.

אריה מכלוף דרעי: נוסף על זה, אנחנו הקמנו קרן של 500 מיליון שקל.

אריה מכלוף דרעי: נוסף על כך, יש עכשיו יותר ממיליארד ו-100 מיליון שקל ביחד.

אריה מכלוף דרעי: לכן, אנחנו נמצאים מעבר ל-800 מיליון.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עכשיו נמצאים ביחד עם הקרן, ובסך הכול יש מיליארד ומשהו שקל, מיליארד ו-200 מיליון, שאמורים עכשיו לתקן ולעשות חלק מהדברים.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי שאני רוצה לעזור לחלשים במצ'ינג.

אריה מכלוף דרעי: ויש לנו עוד שורה – אנחנו ביחד עם האוצר – – –

יוסי יונה: אדוני השר, למה לא לאגם הכול ולחלק?

אריה מכלוף דרעי: לא, תראה, אני לא חושב.

אריה מכלוף דרעי: עכשיו דוגמה: השלטון המקומי צודק בדבר אחד: שהרשויות נותנות שירותים; יש להם משרדי ממשלה שם.

אריה מכלוף דרעי: הם נותנים ניקיון, הם נותנים חשמל, הם נותנים אנשים – אז מה?

אריה מכלוף דרעי: אתה תיקח מהם את הכול?

אריה מכלוף דרעי: יש בזה.

אריה מכלוף דרעי: אני הייתי מעדיף – אני אומר לך את האמת – אני הייתי מעדיף שמדינת ישראל תשלם 100% ארנונה, ולקחת אחר כך מהחזקים יותר ולתת.

אריה מכלוף דרעי: אבל התפשרנו בסוף.

אריה מכלוף דרעי: פשרה סבירה.

אריה מכלוף דרעי: בסך הכול הגדלנו את העוגה.

אריה מכלוף דרעי: אם עד היום מדינת ישראל שילמה 800 ומשהו מיליון שקל ארנונה, עכשיו עומדים לרשותנו, בסך הכול לשלטון המקומי, בערך מיליארד ו-100 מיליון שקל, שאמורים גם לתקן עיוותים, לעזור לחלשים יותר וגם לשמר את השלטון המקומי, כשהמדינה ממשיכה לשלם ארנונה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, הסתדרת מצוין עם הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: זה הולך ברביעיות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אכריז על הרביעייה כל פעם.

מנחם אליעזר מוזס: כבוד השר, בימים אלה נסגרים הסכמי גג בכל מיני תוכניות בנייה לשיכונים לזוגות צעירים – ואני מעתיק חלק מהרשימה: קריית-גת – 17,500 יחידות, ראש-העין – 10,000 יחידות, תל-השומר – 11,500, אור-יהודה – 3,000, אשקלון – 11,000, רמת-השרון – 40,000, באר-שבע – 8,000, הרצליה – 7,000, טירת-כרמל – 12,500, צריפין – 11,000.

מנחם אליעזר מוזס: אני מגיע כאן כמעט ל-150,000 יחידות.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע אומנם שהתכנון יצא ממשרד הפנים, אבל כשאני בודק את התוכניות והכול בבתים רבי-קומות, ללא סוכות, ללא התאמת מטבחים, ללא אפשרות להרחבה – אז אני יודע שזה לא מיועד לציבור החרדי.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני לא יכול לקבל את התשובה שקיבלתי מהאוצר ומהפרויקטורים, שאומרים: ראשי הערים לא רוצים אתכם.

מנחם אליעזר מוזס: אני יכול לספר לך שלפני שעתיים הייתה כאן אישה בשם גברת זיגמן, היא גרה ביישוב שורש, בואכה ירושלים, שמונה שנים בדירה שכורה.

מנחם אליעזר מוזס: היא רוצה לעבור לדירה שכורה אחרת, ואמרו לה במועצה: גברת, אתם לא יכולים לגור כאן, כי אתם חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: היא אומרת: שמונה שנים אני כאן.

מנחם אליעזר מוזס: זה שייך למועצה האזורית מטה-יהודה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל לא, אתם חרדים.

מנחם אליעזר מוזס: הם לא יכולים.

מנחם אליעזר מוזס: שני אנשים רצו כבר להשכיר להם דירה, אבל אומרים: לא, קיבלנו הודעה מהמועצה לא להשכיר.

מנחם אליעזר מוזס: רבותי, הדבר הזה צריך להיפסק.

מנחם אליעזר מוזס: לא יכול להיות כזה מצב.

מנחם אליעזר מוזס: ואני מניתי במיוחד את כל היישובים האלה, ואתה כממונה על ראשי הערים, מה אתה יכול לתרום בעניין הזה?

מנחם אליעזר מוזס: כשר הפנים וכשר לענייני הגליל, רציתי לשאול אותך: אתה מכיר טוב את מירון, את הציון של רשב"י – המקום המתויר מספר שתיים: יותר מ-2 מיליון איש.

מנחם אליעזר מוזס: בעיית התחבורה למירון זועקת לא רק בל"ג בעומר, אלא ראינו את זה גם בעשרת ימי תשובה ובחודש אלול.

מנחם אליעזר מוזס: יש לך פתרון, שהרי הוגשה תב"ע לדרך שתעלה מנחל-מירון בואכה רבי יוחנן הסנדלר, להוריד את התיירים.

מנחם אליעזר מוזס: כלי הרכב – שירדו מהצד האחר, מבורמה ב'.

מנחם אליעזר מוזס: אתה מכיר את מה שאני מדבר עליו.

מנחם אליעזר מוזס: אבל בעיית הבעיות היא שהרט"ג – רשות הטבע והגנים – אומרת שאנחנו צריכים לתת מקום לחזירי הבר, לחזירי היער – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: – – לכל החיות, לכל הדברים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: האם הולכי על שניים לא חשובים כמו הולכי על ארבע?

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, נא תשובתך.

אריה מכלוף דרעי: טוב, הסכמי הגג.

אריה מכלוף דרעי: יכולתי לפתור את השאלה בקצרה, בעשר שניות; להגיד שלקחו ממני את מינהל התכנון, הוא לא קשור למשרד הפנים, אני לא אחראי לדיור, אני לא אחראי למחיר למשתכן, אני לא עושה את הסכמי הגג, אני לא צד בחתימה של הסכמי גג – אבל זה להיות ראש קטן ולברוח מאחריות.

אריה מכלוף דרעי: אני – "בתוך עמי אנוכי יושבת".

אריה מכלוף דרעי: אני מסכים אתך במאה אחוזים, אני לא מקבל בשום אופן שבעולם שרשויות מקומיות – שזה תירוץ שהם לא רוצים אוכלוסייה כזו, אוכלוסייה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: תארו לכם שיבוא ראש רשות ויגיד, אני לא רוצה לקבל עולים מאתיופיה, או אני לא רוצה לקבל עולים מברית-המועצות, או אני לא רוצה לקבל עולים ממרוקו, או אוכלוסייה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אסור לנו להשלים עם זה.

אריה מכלוף דרעי: כמובן שצריך בשום שכל לראות את המינון, לדאוג למוסדות חינוך, לדאוג שלא יהיו עימותים, שיוכלו לחיות בשלום.

אריה מכלוף דרעי: והדוגמאות: כשאני מסתכל כאן אין כמעט עיר בארץ – בפריפריה, בנגב, בדרום – שאין שם אוכלוסייה שחיה יפה ביחד, אם בדימונה, ובנתיבות, ובאופקים, ובירוחם, ואם בצפון אז בכרמיאל, במעלות, בכל מקום.

אריה מכלוף דרעי: המינון הוא נכון, החוכמה היא – לכן בכל הסכמי הגג ובכל תוכנית שעושים לזוגות צעירים, חייבים לכלול את כולם.

אריה מכלוף דרעי: ואין ספק, נכון שכל תוכנית פתוחה לכולם, אבל כשאתה בונה 20 קומות ואתה לא עושה מרפסות לסוכה ואתה לא עושה עוד שורה של דברים, וכשאתה לא בונה מוסדות חינוך, לא מתכנן גני-ילדים ופעוטונים או בתי-כנסת ומקוואות – אז פירושו אמירה שהאוכלוסייה לא יכולה לגור שם.

אריה מכלוף דרעי: אני, מה אני עושה?

אריה מכלוף דרעי: אני מעדיף לא לדבר, אלא יש לי, בתוקף סמכותי, הרחבת גבולות, או אחרים, אני מביא את זה בחשבון.

אריה מכלוף דרעי: אני בשיח עם ראשי הערים.

אריה מכלוף דרעי: אני מעדיף לא לכוף עליהם, אני מעדיף להגיע אתם לשיחות.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שבקרוב גם תראו את התוצאות.

אריה מכלוף דרעי: חלק חשוב מהרשימה שהזכרת, אתה תראה שם שינויים, בעזרת השם, בדברים הללו.

אלעזר שטרן: השר, יכול להיות שיש מושב בישראל שלא הסכים להשכיר לשני חרדים בית בהנחיית המועצה האזורית?

אריה מכלוף דרעי: אני לא מכיר, אני שומע עכשיו על שורש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה תופתע לטובה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה רשום לסבב הבא של השואלים.

אריה מכלוף דרעי: לגבי מירון, הרב מוזס, לגבי מירון, א.

אריה מכלוף דרעי: אני מסכים אתך שהולכים על שניים לא פחות חשובים מהולכים על ארבע.

אריה מכלוף דרעי: אוקיי, אני מסכים אתך בזה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא יודע לתת לך תשובה, אני גם באמת עד כדי כך – שר התחבורה – גם לדעת – בתוקף תפקידי כשר הנגב והגליל, אנחנו, אתה יודע, מריצים תוכנית של דרך צדיקים; השקענו, משקיעים, עומדים להשקיע בפיתוח של התשתיות והכבישים והמדרכות ושטחי הציבור והשירותים והגינות בשביל כל המקומות הקדושים, כשבראש – גולת הכותרת זה מירון, כי הוא המקום השני, אחרי הכותל המערבי, ואני שמח שאתה כל פעם מעלה את זה.

אריה מכלוף דרעי: איך אומרים – זכותו של רבי שמעון תגן עליך.

יולי יואל אדלשטיין: על כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הבטחתי שאנחנו נכריז בכל פעם על רביעייה, אז ארבעת הבאים הם: מאיר כהן, כפי שכבר אמרתי, איימן עודה, רויטל סויד ויוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני מברך – ואני יושב ושומע על דברים טובים שנעשים במשרד – אכן, שינויים שיהיו חייבים לעשות אותם, ואני מברך אותך על כך.

מאיר כהן: אבל אני רוצה להתייחס לשאלת חיזוק הגליל.

מאיר כהן: אני שמעתי את אדוני יותר מפעם אחת מדבר בהתלהבות גדולה מאוד ובלהט גדול על המחויבות שלך ושל האוצר לפתח את הגליל.

מאיר כהן: ישבו וכתבו תוכנית מצוינת, שנוגעת בכל התחומים בגליל: הרפואה, החינוך, במיוחד התעשייה, ולצערי, ולצערנו הגדול, התוכנית הזאת לא תוקצבה.

מאיר כהן: ממה נפשנו?

מאיר כהן: למה אנחנו צריכים להתעלם מחבל ארץ גדול ולא לתקצב אותו ולהביא את ראשי הרשויות להפגנה ולהציג אותם כפושטי יד?

מאיר כהן: אדוני לא היה ראש רשות, אבל הוא מכיר את ראשי הרשויות, ואתה יודע שזה הדבר האחרון שאנחנו רוצים לעשות – לבוא ולהיות פושטי יד.

מאיר כהן: נכתבה תוכנית, היית אמור – אתה ושר האוצר – לדאוג שהתוכנית הזאת תתוקצב, ולהבין שפיתוח הגליל הוא צו השעה, כמו שאתה אמרת, ושמעתי את זה מגרונך.

מאיר כהן: האם אתם הולכים להתעסק בסחבת ולמשוך את ראשי הערים, או אכן, עד לסוף דצמבר לתקצב את התוכנית הזאת, כדי שבאמת נוכל לעמוד כאן ולברך אותך?

מאיר כהן: והשאלה השנייה – ואני מבקש גם התייחסות – האם יש תוכנית פיתוח מיוחדת ליישוב הטוב והמיוחד הזה, מצפה-רמון?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: כן, חבר הכנסת מאיר כהן.

אריה מכלוף דרעי: תוכנית הצפון – אני אגיד לפני זה, לחזק את השאלה, ואחר כך נגיד את התשובה.

אריה מכלוף דרעי: הצפון, לכל הדעות, חבל הארץ הכי יפה שיש לנו בארץ-ישראל, במדינת ישראל.

מאיר כהן: על זה אני חולק.

אריה מכלוף דרעי: לא לא, אתה תסכים אתי, באמת, כולנו אוהבים – אוהבים את הנוף האדיר.

רויטל סויד: – – –

אריה מכלוף דרעי: כן, בסדר, לא יכול להגיד.

אריה מכלוף דרעי: תסכים אתי בשתיקה.

אריה מכלוף דרעי: באמת, בלי לפגוע חלילה בדרום, אבל אין מה לעשות, הצפון זה הצפון.

אריה מכלוף דרעי: גם – בלי לפגוע באנשי הדרום – האנשים של הצפון יוצאים מן הכלל, אני אומר לכם את האמת.

אריה מכלוף דרעי: אתה רוצה מרגוע, סע לצפון.

אריה מכלוף דרעי: האנשים טובים, אוויר יפה, נוף יפה, הכול טוב ויפה.

אריה מכלוף דרעי: אבל שלא נתבלבל בנתונים הללו, חברים.

אריה מכלוף דרעי: אני לא משווה את הצפון למרכז.

אריה מכלוף דרעי: אני משווה את הצפון לדרום, ויש פער, לצערי הרב, לרעת הצפון, במספרים גדולים, כמעט בכל פרמטר שאנחנו בודקים.

אריה מכלוף דרעי: הדבר הכי חשוב הוא הגירה שלילית של צעירים, הגירה גדולה מאוד, ובתעסוקה, בשכר מינימום, בבריאות, בחינוך, בדיור, בכל נושא, לצערנו הרב.

אריה מכלוף דרעי: מצד אחד, ברוך השם, ברכה בדרום.

אריה מכלוף דרעי: המדינה השקיעה הרבה, בשנים האחרונות, בתשתיות, ובמעבר צה"ל, והסייבר – הכול יפה.

אריה מכלוף דרעי: מובן שלא הגענו עדיין למנוחה ולנחלה, אבל הדרום בכיוון של עלייה כל הזמן, והצפון – בדיוק הפוך.

אריה מכלוף דרעי: לכן, עוד לפני שנכנסתי לכהן כשר הפנים, כשר הכלכלה וכשר הנגב והגליל, הממשלה הטילה עלי לקדם את תוכנית הצפון.

אריה מכלוף דרעי: העברנו החלטה, תוכנית אסטרטגית, תוכנית שנכתבה במשך שנים, בתיאום מלא עם כל הגורמים שבדבר, ועם כל משרדי הממשלה, תוכנית ממש של הרבה מאוד כסף, שמקיפה את הכול, שאמורה להניף את הצפון, על כל חלקי האוכלוסייה שבו.

אריה מכלוף דרעי: עשינו מאמץ גדול, וביום תקציב המדינה זה היה אמור להיות מתוקצב ב-17'-18' בסכום די גדול.

אריה מכלוף דרעי: לצערי, לא צלח הדבר בידנו ברגע האחרון.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אכנס לפרטים למה, אבל הממשלה החליטה שעד 31 בדצמבר שר האוצר ואנוכי נביא לממשלה את התקציב לתוכנית הצפון ל-17'-18'.

אריה מכלוף דרעי: התקיימה ישיבה אצל שר האוצר יחד עם שר הביטחון, גם, השר אביגדור ליברמן, וגם אני השתתפתי בה.

אריה מכלוף דרעי: הוקם צוות – לא בשביל לדחות את העניין, אלא בשביל – בחודש, שלושה שבועות, אין להם הרבה זמן לעבוד.

אריה מכלוף דרעי: הצוות של איתן דנגוט ושי באב"ד – אמור לרכז את הכול ולהביא לנו הצעת תקציב, וגם מאיפה התקציב, ואפילו יצטרכו, יכול להיות, להגיע לקיצוץ בכל תקציבי הממשלה, כדי לתקצב את תוכנית הצפון.

אריה מכלוף דרעי: אני מסכים אתך, חבר הכנסת כהן; במאה אחוז, מאיר.

אריה מכלוף דרעי: אם לא יהיה ב-17'-18' סעיף תקציבי שקוראים לו תוכנית הצפון – כסף חדש, כן?

אריה מכלוף דרעי: – אז לצערי הרב, אני לא אתבייש לומר לכם שלא עשינו, ואני לא אנסה למרוח אף אחד.

אריה מכלוף דרעי: ואני מקווה – תנו לנו את החודש הזה, ונגמור את זה.

אריה מכלוף דרעי: מצפה-רמון – א.

אריה מכלוף דרעי: זימנתי ישיבה אצלי, ישיבת עומק, בנושא של מצפה-רמון, יחד עם ראש המועצה; עומד על הפרק להכין החלטת ממשלה מיוחדת למצפה-רמון, שתתכלל בתוכה כמה וכמה משרדי ממשלה, כדי לתת תמונה רחבה יותר.

אריה מכלוף דרעי: החשיבות של מצפה-רמון – לא צריך לומר, ואני שמח לומר שזה יישוב עם פוטנציאל גדול, שכבר בא לידי ביטוי – הפוטנציאל שיש לו, ויש שם גם הנהגה טובה, אני מקווה שנוכל לעזור להם ונרים את המקום הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

איימן עודה: אדוני השר אריה מכלוף דרעי, ברצוני להתייחס לתופעת הבנייה הלא-מורשית בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: הממשלה מנסה לקדם חוק, חוק קמיניץ, שבעצם מטרתו להרוס כמה שיותר בתים ערביים.

איימן עודה: אני חושב שיש דרך אחרת, יותר טובה לכולם.

איימן עודה: אתה יודע שמאז קום המדינה, משנת 1948 עד עכשיו, המדינה בנתה 700 יישובים חדשים, כולם – אבל כולם – ליהודים, ואפס יישובים חדשים לערבים: שוויון למהדרין.

איימן עודה: עכשיו לא מאשרים תוכניות מתאר, ותוכנית המתאר – כמו חליפה שמלבישים לצעיר בן 15, היום הוא בן 30, בכוח רוצים להלביש לו את החליפה – אז היא נקרעה מפה ומפה.

איימן עודה: זו בעיית הבתים הלא-מורשים בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: אנחנו מציעים כך – בשם הרשימה המשותפת, בשם ועדת המעקב, בשם הוועד הארצי לראשי הרשויות המקומיות הערביות, שאנחנו נפנה לציבור שלנו ונבקש מהם לא לבנות ללא אישור, בשום פנים ואופן, במשך שנתיים.

איימן עודה: הממשלה תחליט – אני, הממשלה, לא הורסת במשך שנתיים.

איימן עודה: עכשיו, מה קורה בפועל?

איימן עודה: כשאנחנו בונים משהו כמו עשרה בתים לא-מורשים כל חודש, והמדינה הורסת בית אחד כל שלושה חודשים – את הדרך הזאת כולם מבינים, ויכולים להרוס לא רק בית אחד, שלושה בתים ועשרה בתים.

איימן עודה: אבל אנחנו מדברים על 50,000 בתים לא-מורשים.

איימן עודה: אז אני מציע שנלך בכיוון הזה, ואנחנו נשב פעם אחת בכל שלושה חודשים, נראה אם אנחנו עומדים בהתחייבות שלנו והממשלה עומדת בהתחייבות שלה – אז ממשיכים.

איימן עודה: כל שלושה חודשים יש חלון, אם כולנו עומדים בהסכם, אז ממשיכים.

איימן עודה: כך אנחנו נפתור את הבעיה הקשה הזאת.

איימן עודה: כבוד הרב, אני רוצה לספר לך סיפור מהגמרא.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, אנחנו – – –

איימן עודה: סיפור יפה מהגמרא, אני רוצה לספר לכבוד הרב.

יולי יואל אדלשטיין: אם הוא נותן לך על חשבון הזמן שלו.

איימן עודה: הוא אוהב את זה, הוא אוהב את זה, אז – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, אבל אז אני אקצר את תשובתו – מה שאתה מעדיף.

איימן עודה: אחד תעה בדרך ביער ומצא מישהו אחר.

איימן עודה: שאל אותו: איפה הדרך הנכונה?

איימן עודה: והאחר השיב לו: אני לא יודע, אבל פה אני הייתי, וטעיתי, אל תלך בדרך הזאת.

איימן עודה: אז לפחות הדרך שכולנו ניסינו, שלא נלך בה עוד פעם.

איימן עודה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: רק לא אמרת לי – – –

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא יודע דף ועמוד.

אריה מכלוף דרעי: לא ציטטת לי את המסכת.

איימן עודה: – – –

אריה מכלוף דרעי: טוב.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת איימן עודה, אני התחלתי – אני לא יודע, החלטתם היום לשים לי מלח על הפצעים – שלקחו לנו את מינהל התכנון, עכשיו אני מוסיף לך שגם יחידת הפיקוח על הבנייה – גם לקחו עכשיו – גם עברה לאוצר.

אריה מכלוף דרעי: אז כך שאני גם בלי תכנון, גם בלי אכיפה ובלי פיקוח.

אריה מכלוף דרעי: היתרון שלי עליך, לענות לך על השאלה הזאת – זה כמו שיח בין אזרחים.

אריה מכלוף דרעי: זה לא נושא שבכלל יש לי מה לומר – בעניין הזה.

אריה מכלוף דרעי: אני מוכן לעשות שירות, להעביר את הדברים שלך, את הפרוטוקול של הדברים שלך, לשר האוצר, ולהעביר לו את הדברים.

אריה מכלוף דרעי: מעבר לכך, זה לא עניין של מה ההשקפה שלי ומה המדיניות שלי.

אריה מכלוף דרעי: אתה מכיר אותי, הספקת להכיר אותי, אני מוכן לקבל החלטות כשיש לי אחריות ויש לי סמכות.

אריה מכלוף דרעי: סתם להביע דעה כשזה נמצא במשרד אחר, כשהנתונים לא לפני, כשאני לא מקבל החלטות, אין לי עניין בדבר הזה.

אריה מכלוף דרעי: לכן – אני מצטער שאני נאלץ לזה, אני בדרך כלל לא אוהב לתת תשובות כאלה, אבל זו המציאות האמיתית, מה אני יכול לעשות – לא תכנון, לא יחידת אכיפה – אין לי מה לענות בעניין הזה.

אריה מכלוף דרעי: מה אני יכול לתת?

אריה מכלוף דרעי: אני יכול לתת לך תשובה שאני מסכים או לא מסכים, אם זה כן טוב – לא טוב?

אריה מכלוף דרעי: הכלים לא אצלי, האחריות אצל שר אחר, והוא צריך לעמוד בנטל הזה, לא אני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: רמז לכך שצריך גם אותו להזמין לשעת שאלות, אף-על-פי שהוא כבר היה במושב הקודם.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה ישאל חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

רויטל סויד: אדוני השר – – –

יעל גרמן: האישה הראשונה ששואלת עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יעל גרמן: האישה הראשונה, בין הרבה מאוד גברים, ששואלת עכשיו בשעת השאלות.

יעל גרמן: הערה.

יולי יואל אדלשטיין: מעניין.

יולי יואל אדלשטיין: תכף גם נספור לפי העדות ולפי עולים וותיקים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

רויטל סויד: לפי תפיסות פוליטיות, אני מבקשת.

רויטל סויד: אדוני השר, יש לי שתי שאלות אליך; שאלה אחת לגבי קריטריונים – חוק הטבות המס והקריטריונים שהוטבו.

רויטל סויד: אנחנו ראינו שבתקציב 16', בגלל הקריטריונים שהוטבו, המרחק הפריפריאלי, וגם המצב הסוציו-אקונומי – חמישה יישובים שהם סמוכי-גדר, ממש על גבול הלבנון: בצת, חניתה, אילון, עראמשה ואדמית לא זכו להיכלל ולקבל את מרב הטבות המס, מכיוון שהמועצה האזורית שלהם, אשר, נמצאת במרחק מהגבול, אף שאני ביקרתי ביישובים האלה – עראמשה במרחק 200 מטרים מהגבול, וחניתה, לדעתי, פחות מקילומטר.

רויטל סויד: נקבע שתיערך מדידה של הלמ"ס, והמדידה הזאת לא התבצעה.

רויטל סויד: השאלה שלי אל אדוני היא: האם עכשיו, כשאנחנו נמצאים ערב העברת התקציב הבא, האם הלמ"ס יערוך את המדידה הזאת?

רויטל סויד: האם הוא יערוך אותה עד ינואר 17', והאם אנחנו נזכה לכך שהיישובים האלה אכן יקבלו את הטבת המס שהם זכאים לה כיישובים סמוכי-גדר, כשהסיבה היחידה שהם לא קיבלו אותה היא שלא נערכה אותה מדידה?

רויטל סויד: שאלה שנייה שלי לשר, וזה, ככה, לאדוני בתור אחד השרים הוותיקים בממשלה, והמנוסים בממשלה והאחראיים בממשלה: שמענו לאחרונה שבכירים באמ"ן צוטטו כאומרים שיש לקדם הסדר מדיני, והייתי שמחה לשמוע את עמדתו של אדוני בנושא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: לשאלה הראשונה, כל הנושא של הטבות מס, צמודי-גדר, מרחקים – כל הדברים הללו הם סמכות של ועדת הכספים, של שר האוצר.

רויטל סויד: הלמ"ס זה משרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: דקה, דקה – – –

רויטל סויד: אם הלמ"ס יערוך את המדידה – – –

אריה מכלוף דרעי: לא לא לא – –

רויטל סויד: חד-משמעית.

אריה מכלוף דרעי: – – הלמ"ס זה במשרד ראש הממשלה.

אריה מכלוף דרעי: כשאני רוצה להזמין עבודה, אני משלם כסף ללמ"ס שיכין לי עבודה.

אריה מכלוף דרעי: אני מזמין עבודות כשאלה דברים שקשורים למשרד הפנים – חוסן רשות, חוסן תושבים, מצב סוציו-אקונומי.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מתעסק בכלל – כיוון שזה לא בתחום שלי בכלל – כל הנושא של הטבות מס והטבות שנותנים, זה אך ורק בסמכות שר האוצר – הנה סגן שר האוצר הגיע – וועדת הכספים של הכנסת, והלמ"ס שעושה עבודות עושה את זה כקבלן עבודות של משרד האוצר – – –

רויטל סויד: למשרד הפנים אין נגיעה בכלל?

אריה מכלוף דרעי: שום דבר.

רויטל סויד: היציאה עד ינואר 17'.

אריה מכלוף דרעי: שום דבר.

אריה מכלוף דרעי: משרד הפנים לא קשור לדבר הזה בכלל.

רויטל סויד: אדוני יודע שבמועצה האזורית – – –

אריה מכלוף דרעי: אם תלחצו, אני מוכן לקבל את זה, אבל זה לא אצלי, מה אני יכול לעשות?

רויטל סויד: אדוני יודע שבמועצה האזורית בטוחים שמשרד הפנים הוא זה שאמור לדאוג לכך שהמדידות תתבצענה עד ינואר 17'?

אריה מכלוף דרעי: מועצה אזורית מטה-אשר?

רויטל סויד: כן.

אריה מכלוף דרעי: אני אשמח – יושבים פה פקידי משרד הפנים, אני אשמח שהם יבהירו להם ויסבירו להם את העניין.

אריה מכלוף דרעי: זה לא קשור אלינו.

אריה מכלוף דרעי: לגבי בכירי אמ"ן – כן, אני לא יודע מי אלה הבכירים, לא שמעתי, לא ראיתי.

אריה מכלוף דרעי: להתייחס למשהו ערטילאי אני לא יודע.

רויטל סויד: אבל מה דעתו של אדוני לגבי הסדר מדיני, לקדם הסדר מדיני?

אריה מכלוף דרעי: "עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל עמו ישראל, ואמרו אמן".

רויטל סויד: אנחנו עושים שלום.

אריה מכלוף דרעי: אמן, אמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הרביעייה הבאה: חברי הכנסת אלעזר שטרן, סתיו שפיר, מיכל רוזין ואיציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, כבוד הרב, אני אפתח, קודם כול, במילה טובה על השיתוף בחודשים האחרונים – לך, לצוות המשרד, ליועצים.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהאוזן הקשבת שאני מרגיש שאנחנו זוכים לה תניב גם פירות מעשיים בהמשך.

יוסף ג'בארין: אני מברך גם על ההחלטה להקים את קרן הארנונה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזה מהלך מאוד חשוב, בהתחשב בכך שהרשויות הערביות קיבלו פחות מ-0.5% מההכנסות של הארנונה.

יוסף ג'בארין: אני גם רוצה לקוות שהוועדות הקבועות שיוקמו עכשיו יביאו גם לתוצאה של הרחבת תחומי השיפוט של היישובים הערביים, דרישה היסטורית שאנחנו מעלים.

יוסף ג'בארין: השאלה שלי מתמקדת במענקי האיזון.

יוסף ג'בארין: זה נושא שבאופן היסטורי עלה בקרב הרשויות הערביות, שנוסחת האיזון היא נוסחה מעוותת ומביאה לכך שהיא מקפחת את החלק התקציבי של הרשויות המקומיות הערביות.

יוסף ג'בארין: לפי החישובים שלנו, חישובים מקצועיים, הרשויות המקומיות הערביות מפסידות יותר מחצי מיליארד שקל בשנה בגלל העיוותים הקיימים בנוסחת החישוב של מענקי האיזון.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לך, כבוד השר, שמעתי גם בכירים במשרד הפנים שמודים בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: לכן, זה עוול לדעתי היסטורי, שממנו סבלו הרשויות המקומיות הערביות.

יוסף ג'בארין: אני יודע שיש עכשיו ועדה מקצועית שבוחנת את הנושא, ואני רוצה להעלות את הנושא שוב, ולבקש את התערבותך האישית כדי לתקן עיוות – הייתי אומר אפילו נורא – זה כלפי הרשויות המקומיות הערביות.

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: אכן, כפי שציינת, חבר הכנסת ג'בארין, הקמתי ועדה לבחינה מחודשת של חלוקת מענק האיזון, בעיקר תיקון עיוותים די צורמים, אתה הזכרת חלק – יש עוד עיוותים, אחרים.

אריה מכלוף דרעי: התייחסתי קודם גם – מה קורה ברשויות שכביכול התושבים שלהן חזקים אבל הרשויות עצמן עניות, שגם הן לא מקבלות מענק, או סוג אחר – בעיות אחרות – לפי הכנסה, לפי מספר ילדים, יש שורה שלמה של דברים – – –

באסל גטאס: מתי אתה תפרסם את הדוח, את המסקנות?

אריה מכלוף דרעי: אני מאוד מקווה, בעזרת השם – היום התעניינתי בזה – שעד סוף השנה הזאת יהיו לנו כבר המסקנות, ונוכל, אני מקווה, בעזרת השם, כבר ב-2017 לעבוד וליישם.

באסל גטאס: זה קשור לתקציב.

אריה מכלוף דרעי: זו הייתה המגמה, בשביל זה עשינו את זה, בשביל זה הקמנו את זה.

אריה מכלוף דרעי: הן עובדות, הן כבר מגבשות.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה.

אריה מכלוף דרעי: גם הוועדה הזאת וגם הוועדה השנייה שאמרתי לכם, לחוסן של הרשויות, אני מקווה ששתיהן תסיימנה, ונוכל לעשות משהו יותר שלם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: מניתי את הרביעייה: אלעזר שטרן, סתיו שפיר, מיכל רוזין ואיציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך נגיע לרביעייה הבאה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, השאלות הן לשר הפנים, אבל במידה מסוימת הן קשורות גם לנושאי דתות, שאני יודע שאתה קרוב לזה וזה חשוב לך.

אלעזר שטרן: כמוך, כמו היושב-ראש, גם אני אתחיל להגיד מהערב, אני מניח: "תן טל ומטר לברכה", ביטוי להתחשבות בתפוצות; למי שהיה רחוק – עולי הרגל שהיו צריכים לשוב לירושלים – ולכן דחינו את זה משמיני עצרת עד ז' בחשוון.

אלעזר שטרן: השאלה שלי היא על מתווה הכותל.

אלעזר שטרן: והשאלה היא: כשאנחנו מרחיקים את האחים שלנו, הרפורמים והקונסרבטיבים, במקום שהם הסכימו להתפשר ולהיות בצד, וממשלת ישראל החליטה על כך – אנחנו יודעים שרוב העם היושב לפחות בתפוצת ארצות-הברית, לצערנו או לשמחתנו, לא מגדיר עצמו אורתודוקסי, וכן רוצה להיות חלק, ועל החשיבות שלהם למדינת ישראל אין דיון, אבל מעבר לכול – הם אחים שלנו.

אלעזר שטרן: במידה מסוימת, לאורך השנים, אנחנו, אני מניח שגם אני הייתי בתוך זה, חגגנו את ההתבוללות שלהם – אני אומר:

אלעזר שטרן: שלהם – של הרפורמים והקונסרבטיבים – יותר מאשר של האורתודוקסים, אבל האמת היא שחגגנו בטעות, כי זאת הטרגדיה של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אלעזר שטרן: בסדר.

אלעזר שטרן: מה שאני שואל את השר: למה זה לא אינטרס שלך – ואני יודע שאתה יכול?

אלעזר שטרן: אני רוצה רק לצרף אולי נתון אחד: את פתרונות הגיור אתם דחיתם, ומה שקורה כתוצאה מזה – שיש ירידה תלולה במספר הנישאים כדת משה וישראל בישראל גם מקרב מי שיכול.

אלעזר שטרן: יש כאלה במדינת ישראל – וכבר הלין על זה בית-המשפט העליון – שבכלל לא יכולים להתחתן פה.

אלעזר שטרן: אותם כבר הרחקנו מהיהדות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

אלעזר שטרן: מה התנועה הזאת?

אריה מכלוף דרעי: לא הבנתי איך הגענו עכשיו לפתרונות גיור.

יולי יואל אדלשטיין: לא משנה.

אלעזר שטרן: כיוון שהשר שאל אותי על חשבון הזמן שלו – – –

יולי יואל אדלשטיין: זמן השאלה עד שתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, השר הבין.

אלעזר שטרן: השר, אם לא הבנת, הרחקנו חברים שלנו מכאן, ועכשיו גם מרחיקים אותם.

אריה מכלוף דרעי: הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: בסדר גמור.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת שטרן, אני אנסה, באמת, הכי רציני, ובלי ציניות – לא, כדי שלא תפרש את הדברים שלי בצורה אחרת.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר לך את זה מתוך כאב עמוק.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר שאני מסכים אתך להגדרה: היהודים הרפורמים והקונסרבטיבים הם האחים שלנו, כך אני מתייחס.

אריה מכלוף דרעי: יש לי חילוקי דעות אתם, קשים מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שהם גורמים נזק אדיר ליהדות.

אריה מכלוף דרעי: אני אספר לך סיפור: השבת שבתתי בכרמיאל, אצל חבר.

אריה מכלוף דרעי: הייתי בשבת בכרמיאל.

אריה מכלוף דרעי: הלכנו לבית-הכנסת ברגל, בשבת, כמובן, והוא מראה לי איזה מבנה – הוא והמתפללים שליוו אותי מראים לי איזה מבנה; אלה אנשים לא חרדים, אנשים מסורתיים, אפילו, שהתפללו אתי בבית-הכנסת שלהם, לא קהילה חרדית – הם מראים לי מבנה של בית-כנסת, שעל-פי הוראת בג"ץ ועל-פי החלטה, משרד הדתות מימן ובנה את בית-הכנסת לרפורמים.

אריה מכלוף דרעי: נו, בסדר, אני רואה בית-כנסת.

אריה מכלוף דרעי: הם אומרים לי: כבוד השר, תדע לך, אתה רואה את בית-הכנסת הזה?

אריה מכלוף דרעי: ביום כיפור העמידו שם בחוץ ברחבה – איך קוראים למה שהילדים קופצים – טרמפולינות, ומכונות משקאות ואוכל, אנשים מגיעים לשם עם מכוניות, ויש שני בתי-כנסת כאלה, לא מספיק.

אריה מכלוף דרעי: שאלתי: אולי יש הרבה אנשים?

אריה מכלוף דרעי: אומרים: בשניהם יחד, נשים וגברים, יש עשרה איש.

אריה מכלוף דרעי: למה שניים?

אריה מכלוף דרעי: כי יש להם מנהגים שונים, ספרד ואשכנז – באחד מנגנים בגיטרה ובאחד באורגן.

אריה מכלוף דרעי: המנהגים שונים והם לא רוצים להתפלל יחד.

אריה מכלוף דרעי: אני שואל אותך, אלעזר, באמת מתוך כאב: זה היהדות שאנחנו רוצים?

אריה מכלוף דרעי: אני מוותר על היהדות הזאת, בסדר?

אריה מכלוף דרעי: אני מעדיף את המקור, ואני לא רוצה את החיקויים הללו.

אריה מכלוף דרעי: זאת לא דת יהודית.

אריה מכלוף דרעי: זאת לא דת יהודית, עם כל הכבוד.

אלעזר שטרן: גם אני מעדיף.

אלעזר שטרן: זה לא עניין של העדפה.

אריה מכלוף דרעי: זאת לא דת יהודית, זה לא נקרא לקרב.

אריה מכלוף דרעי: אני לא מוכן להראות כאילו אני כביכול מקרב מישהו, ולהרחיק את היהדות שאני ואתה ואבותינו במשך אלפי שנים נלחמו עליה – גם אם אני שומר פחות או אתה שומר פחות, אנחנו הולכים לפי "שולחן ערוך", אנחנו הולכים לפי היהדות.

אריה מכלוף דרעי: ללכת ולשנות את היהדות, עם כל הכבוד?

אריה מכלוף דרעי: מה זה הכותל?

אריה מכלוף דרעי: מה זה הכותל?

אריה מכלוף דרעי: הכותל זה שריד בית-המקדש.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו מאמינים ומייחלים שייבנה בית-המקדש, נקריב שם קורבנות, יהיה שם כוהן גדול ותהיה לשכת הגזית.

אריה מכלוף דרעי: הם מאמינים בזה?

אריה מכלוף דרעי: הם לא מאמינים בזה.

אריה מכלוף דרעי: הם לא רוצים את זה והם לא מעוניינים בזה.

אריה מכלוף דרעי: אז מה להם ולכותל, חוץ מאשר לעשות לי פרובוקציה ולריב אתי יחד ולהראות לי שדווקא אנחנו?

אריה מכלוף דרעי: עזוב.

אריה מכלוף דרעי: לכן, עם כל הכבוד, עם כל הכאב, אין פה עניין של ריחוק או קירוב, יש כאן עניין של ויכוח פוליטי אידיאולוגי ממדרגה ראשונה, שהם מנסים לקחת כל הסדר שחיינו אתה ואני בו 70 שנה ולהרוס את זה וליצור מחלוקות ופרובוקציות בעם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

סתיו שפיר: כבוד השר, אתה נשאלת כאן כבר על התוכנית לחיזוק הצפון, אבל התשובה שהתקבלה לא הייתה תשובה מלאה, ולכן אני רוצה קצת לחדד.

סתיו שפיר: בתשובה על שאילתה ששלחתי לך לפני כמה חודשים ענית שלפני הדיונים בממשלה על התקציב הגעת להסכמה עם אגף התקציבים, ובה סכום – מגוחך – של 800 מיליון שקלים לטובת התוכנית.

סתיו שפיר: להזכיר, התוכנית שהובטחה – גם על-ידיך, וגם על-ידי ראש הממשלה, וגם על-ידי שר האוצר – עסקה או דיברה על 18 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: היא כבר עברה גלגולים רבים, גם במשרד הכלכלה וגם במשרדך הנוכחי, במשך יותר משנתיים, כולל התייעצות והשקעת תקציבים בחברות ייעוץ חיצוניות שעשו עבודה, ועוד ועוד ועוד.

סתיו שפיר: כבר כמה תוכניות נכתבו, אבל משום מה אין שום כסף שנכנס לתוך התקציב.

סתיו שפיר: אתה, בתשובתך אלי, ענית שהסכמתם על 800 מיליון שקלים, אבל גם הם – אתה הופתעת – לא נכנסו, ומאז אגף תקציבים גם לא כל כך עונה לאנשי משרדך בניסיון לטפל בעניין הזה.

סתיו שפיר: אני רוצה לשאול אותך, אדוני: ראשית, על איזה סכום תהיה מוכן להתפשר בוועדת השרים, המנכ"לים, החדשה שנבחרה, ומה התוכנית הזאת כוללת?

סתיו שפיר: אני אשמח לקבל פירוט מלא של התוכנית של דנגוט, שאתה מינית אבל האוצר לא מינה עד עכשיו לראש הצוות הרשמי.

סתיו שפיר: מה התוכנית המלאה הזאת כוללת?

סתיו שפיר: מה התקציבים שאכן ייכנסו לתקציב?

סתיו שפיר: האם מדובר – ואתה הולך להסכים לאיזה מימון שעלול לקחת שנים ארוכות – בצורת העברת מחנות צה"ל, מה שדובר עליו לאחרונה בתקשורת?

סתיו שפיר: האם זה הולך להיות מקור המימון שתוכנית הצפון תהיה תלויה בו?

סתיו שפיר: האם זה משהו שתסכים לו?

סתיו שפיר: ומתי אנחנו אמורים לקבל תשובות – מאחר ש-31 בנובמבר – זה התאריך שדובר עליו בתקשורת – הוא מאוחר מכדי לראות שינויים משמעותיים בתקציב המדינה, כמו שאתה יודע היטב.

סתיו שפיר: אחר כך כבר יעברו לא רק שנתיים, אלא אולי אפילו ארבע שנים – מאחר שיש בחירות באמצע – עד שתושבי הצפון יראו את התקציבים הללו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות.

אריה מכלוף דרעי: חברת הכנסת סתיו שפיר, קודם כול, אני מודה לך על שציטטת כל מה שכתבתי לך – במדויק, אני חייב לומר.

אריה מכלוף דרעי: תראי, התוכנית של 18 מיליארד, 19 מיליארד, 17 מיליארד – התוכנית האסטרטגית שמתפרסת על פני שנים, רובה ככולה היא לא מכסף תוספתי; למשל, דוגמה: סעיף קטן ששווה בערך קרוב ל-9 מיליארד שקלים הוא העברה של מש"אות, מה שנקרא, מרכזי שיקום ואחזקה, מצריפין לאזור הצפון.

אריה מכלוף דרעי: זה יביא אלפי מקומות עבודה ויניע הרבה דברים שם.

אריה מכלוף דרעי: מאיפה המימון של זה, למשל?

אריה מכלוף דרעי: מהקרקע שמוכרים בצריפין ואמורה לממן את ההעברה הזאת ולבנות בנצרת-עילית ובמקומות אחרים את המש"אות החדשות.

אריה מכלוף דרעי: זאת למשל דוגמה.

אריה מכלוף דרעי: יש שם, למשל, סעיף גדול של 2 ומשהו מיליארד שקל, או יותר, של משרד התחבורה.

אריה מכלוף דרעי: זאת תוכנית שהכסף קיים בפנים, רק אנחנו מתכללים את הכול.

אריה מכלוף דרעי: הכסף התוספתי הוא כמה מיליארדים.

סתיו שפיר: כמה?

אריה מכלוף דרעי: אני לא יכול להגיד לך.

אריה מכלוף דרעי: אם נניח מ-19-18 מיליארד התוכנית שלנו מדברת על כסף תוספתי על פני כל השנים, בערך – 8-7 מיליארד שקל.

סתיו שפיר: קרוב ל-20 מיליארד.

אריה מכלוף דרעי: מעולם לא הצגנו את זה.

אריה מכלוף דרעי: דיברנו על תוכנית שכוללת בסך הכול השקעה ממשלתית בחמש או שש השנים הקרובות קרוב ל-20 מיליארד שקל.

אריה מכלוף דרעי: זאת האמת לאמיתה.

אריה מכלוף דרעי: מתוך זה, סכום משמעותי הוא תוספתי.

אריה מכלוף דרעי: את יודעת שכדי להניע את זה, כדי לאשר תוכנית – למשל, יש שם אוניברסיטה, יש שם, למשל, מרכז שיקום בצפון, יש שם כל מיני דברים כאלה, שאתה מתחיל לתכנן, אבל הביצוע זה לא מהרגע להרגע.

אריה מכלוף דרעי: אין עניין להכניס לתקציב 17' או 18' כמה מיליארד שלא יבוצעו.

אריה מכלוף דרעי: מה כן יבוצע, למשל?

אריה מכלוף דרעי: מה אני כן רוצה שיבוצע מיידית ב-17'?

אריה מכלוף דרעי: תוכנית תעסוקה, הטבות – כעומק הפריפריה עומק ההטבות במס.

אריה מכלוף דרעי: שם זה כסף מזומן, למשל, דוגמה.

אריה מכלוף דרעי: או להוסיף מיטות, או להוסיף אחים ואחיות, להוסיף צוות רפואי, דברים מיידיים.

אריה מכלוף דרעי: זה הכסף שאמור להיות מאות-מיליוני השקלים הללו, שהיו אמורים להיכנס בפנים.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אכנס לפרטים עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לך שהיו חילוקי דעות.

אריה מכלוף דרעי: הגענו להבנה עם שר האוצר.

אריה מכלוף דרעי: הקמנו צוות.

אריה מכלוף דרעי: הצוות אמור לעבוד כדי להכניס את זה לבסיס התקציב ב-17'-18', לא לדחות את זה הלאה.

אריה מכלוף דרעי: אני מציע שתתאזרו בסבלנות עוד כמה שבועות.

אריה מכלוף דרעי: אתם אמורים הרי לאשר את התקציב ב-31 בחודש.

אריה מכלוף דרעי: אם לא יהיה כסף – תוכנית הצפון – אל תצביעו על התקציב, תצביעו נגד.

אריה מכלוף דרעי: אבל אם יהיה, בעזרת השם, תצביעו אתנו יחד על התקציב.

סתיו שפיר: כמה כסף?

סתיו שפיר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לאדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי, עד שתי דקות לשאלתך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת איציק שמולי.

מיכל רוזין: תודה, כבוד השר, משרד הפנים מסרב לרשום טרנסג'נדר ובן-זוגו כאבות של בנם המשותף שנולד לפני שבעה חודשים.

מיכל רוזין: אחד ההורים, יונתן, נולד כאישה ועבר ניתוח לשינוי מין, אך נותר עם אברי מין ורבייה נשיים.

מיכל רוזין: הוא הרה מזרעו של בן-זוגו, דניאל, וילד את בנם במרס.

מיכל רוזין: רשות האוכלוסין וההגירה סירבה תחילה לרשום את השניים כהוריו של הילד, ובכך מנעה ממנו זכויות סוציאליות ושירותי בריאות בסיסיים.

מיכל רוזין: לאחר מאבק שינתה הרשות, ללא הסכמתו של יונתן, את סעיף המין שלו בחזרה לנקבה, ורשמה אותו כאמו של בנו, ואת דניאל בן-זוגו סירבה לרשום בכלל.

מיכל רוזין: מתשובת המשרד עולה שהוא דורש מיונתן הוכחה נוספת להיותו זכר, אף שכבר המשרד הכיר בשינוי המין ורשם אותו כך לפני שבע שנים.

מיכל רוזין: המשרד גם לא משיב מדוע אינו מסתפק בהצהרת האבהות של דניאל לצורך רישומו כאב הילד, בדומה להליך המקובל במקרה של זוגות הטרוסקסואליים שאינם נשואים.

מיכל רוזין: ולכן אני מבקשת לשאול: מדוע לא יבוטל השינוי הכפוי מזכר לנקבה שביצעה רשות האוכלוסין בסעיף המין של יונתן, אשר רשום במרשם האוכלוסין כזכר כבר משנת 2009, ומדוע שני הוריו הביולוגיים של תומר לא יירשמו כשני אבותיו בכל מרשם חוקי?

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יגאל גואטה: לא הבנתי – – – זכר או נקבה – – –

מיכל רוזין: זה לא מצחיק.

מיכל רוזין: זה ממש לא מצחיק – – –

יגאל גואטה: לא, לא הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, נא להעמיק בקריאת "מנחת חינוך", ותקבל את התשובות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, אנחנו במליאת הכנסת, לא – – – בבקשה, אדוני.

אריה מכלוף דרעי: חברת הכנסת, מרשם האוכלוסין אינו בשיקול דעת של השר, ואוי לו אם הוא היה בשיקול דעת שלי.

אריה מכלוף דרעי: יש פסיקה, יש חקיקה, ועל-פי זה אנחנו רושמים, גם כדי שהמרשם יהיה הכי אמין, ויהיה מקובל.

אריה מכלוף דרעי: עם כל חילוקי הדעות שיש לנו, עדיין אנחנו מנהלים מרשם, פחות או יותר – עם מאבקים כאלה או אחרים, אבל בסך הכול המרשם הוא אמין, הוא טוב, משום שאנחנו פועלים במסגרת החוק, במסגרת הפסיקות של בתי-המשפט ובמסגרת ההנחיות של היועץ המשפטי לממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עובדים על-פי תעודות רשמיות – – –

מיכל רוזין: – – –

אריה מכלוף דרעי: דקה, סליחה, אני רוצה לענות.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עובדים על-פי תעודות רשמיות.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו קיבלנו במקרה הספציפי הזה תעודה רשמית מבית-החולים על אימא, ואכן כך רשמנו.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך ערערו על זה, החליטו שהאימא היא לא אימא, האימא היא אבא.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא יכולים – את לא יכולה גם לצפות מפקידי משרד הפנים, שעושים את עבודתם באופן – על-פי הספר – לפעול כל אחד על-פי שיקול דעתו ועל-פי השקפתו.

אריה מכלוף דרעי: הנושא הזה שאת מעלה, אני משוכנע, אם הגיע לבית-המשפט – יגיע לבית-המשפט, יצטרכו לדון בו, ואנחנו נכבד כל החלטה, נגיד: אנחנו פועלים על-פי חוק, פועלים על-פי הנחיות, קיימנו דיון עם היועץ המשפטי לממשלה.

אריה מכלוף דרעי: אני אומר, אני היום שר הפנים, מחר בבוקר את יכולה להיות שרת הפנים, או אחר יכול להיות שר הפנים, אני מציע שנמשיך עם הדבר הזה שאנחנו עובדים על-פי פסיקות של בית-המשפט, על-פי החוק, ולא כל שר על-פי השקפתו, כיוון שאז כל אחד יסחב את השמיכה, ובסוף נישאר בלי שמיכה לעניין.

מיכל רוזין: – – – הוא רשום כזכר.

אריה מכלוף דרעי: בסדר, טוב שיש לנו במסגרת הדמוקרטית שלנו גם מי קובע מה הפרשנות של החוק.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עובדים על-פי זה, אנחנו עובדים עם היועץ המשפטי לממשלה בצמוד, ואם צריך להגיע להכרעת בית-המשפט אחרי זה, זה נושאים חדשים, זה נושאים שבחוק כתוב בדיוק מה זה אבא ומה זה אימא, כן, במסגרת מסורתית משפחתית שהייתה עד היום.

אריה מכלוף דרעי: רוצים לשנות את הכללים – אז יצטרכו להתמודד עם זה.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אכריע בזה לבד, ואני לא אשנה את החוק לבד, גם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הרביעייה הבאה הם: עאידה תומא סלימאן, נחמן שי, יעל גרמן ובאסל גטאס.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, ראשית, באמת הרבה ברכות על פעילותך, ואני רוצה גם לשבח את הצוות שלך.

איציק שמולי: אני בקשר בעיקר עם נילי ברוש, שתמיד עונה בזמן שיא, אז באמת, זה לא דבר מובן מאליו, ואנחנו לא מקבלים את היחס הזה מכל המשרדים.

איציק שמולי: אז גם את זה צריך להגיד.

איציק שמולי: אני רוצה להעלות, אדוני השר, את הנושא של הסיעוד, שהוא רלוונטי למשרדך, גם, בהיבט של הבאת עובדים זרים.

איציק שמולי: אני חושב שיותר מדי שנים הנושא של הלשכות הפרטיות שמורשות להביא – ולתווך – את העובד הזר לאחד מהקשישים הסיעודיים – זה דבר שצריך לשים עליו זרקור.

איציק שמולי: האגרות שמשולמות לאותם התאגידים הן אגרות מוגזמות, של 2,000 שקל כל שנה, וזה מה שנקרא, אדוני השר, נגעת נסעת.

איציק שמולי: שילמת פעם אחת, עכשיו, אם ברח לך העובד הזר, תחפש את החברים שלך, אין עם מי לדבר באותה לשכה.

איציק שמולי: ואני חושב שהיחס הוא גם שרירותי, הוא גם פוגעני כלפי הקשישים הסיעודיים, ובאופן כללי יש תחושה שאין עם מי לדבר.

איציק שמולי: אני הייתי מבקש, אדוני השר, שתשקול להקים איזה צוות בדיקה במשרדך לגבי התפקוד ולגבי היחס של אותן לשכות, 100 לשכות פרטיות בכל הארץ, כלפי החולים והקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: יש שם סבל גדול מאוד, ואני מנצל את זה שאתה במשרד הפנים, והנושאים הללו לא זרים לך, כדי לנסות לקדם את הדבר הזה.

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת שמולי, אכן, כל הנושא, בכלל, של סיעוד והעובדים הזרים – כשאני מדבר על סיעוד זה בכל הרמות, אם זה לאוכלוסייה מבוגרת, אם חלילה וחס לאוכלוסייה חולה, או לנכים, או למוגבלים אחרים – אני חושב שזה אחד מהדברים הכי יפים שיש לנו.

אריה מכלוף דרעי: תארו לכם שלא היה לנו הדבר הזה בכלל, והכול היה צריך להיות במסגרת של מוסדות, כשהיום אתה רואה עשרות-אלפי פתרונות במסגרת הקהילה, שאנשים יכולים להישאר במשפחה, יכולים להישאר בשכונה, יכולים להישאר בסביבה שלהם ולחיות בכבוד.

אריה מכלוף דרעי: אז לכן ההתייחסות שלי לכל הנושא, גם אם הייתי מעדיף שהיינו מוצאים עובדים ישראלים לכול – אבל אין, צריך להיות מציאותי, אין לנו את זה.

אריה מכלוף דרעי: ואנחנו גם יודעים מה החשיבות – של משפחה, שנקשרת לעובד, וכמה זה חשוב לה שהעובד הזה, עד שהוא מתאקלם – ואני יום-יום, שעה-שעה, הלשכה שלי, והצוות שלנו, כמעט 24 שעות ביממה מתמודדים ומנסים לתת פתרונות.

אריה מכלוף דרעי: רק עכשיו אישרתי בדיעבד – מה שנקרא הלבנה – אלפי עובדים, בגלל המצוקה של המשפחות, והשארתי, אף-על-פי שעברו את הזמן ועברו את המכסה של הזמן.

אריה מכלוף דרעי: הלשכות האלה שאנחנו מדברים עליהן – צריך להבין מה האלטרנטיבה שהייתה לפני זה, ולעשות את זה שוק של עבדים, חלילה וחס, זה גם דבר פרוץ מאוד, ואנחנו יודעים כמה פגיעה בעובדים וכמה פגיעה באנשים הללו – לכן, הלשכות הן לכאורה פתרון.

אריה מכלוף דרעי: אני גם מודע לזה.

אריה מכלוף דרעי: קיימתי כבר כמה דיונים בלשכה על הדבר שהעלית, ועוד נקודות אחרות שהן ללשכות – – –

איציק שמולי: הבקשה היא לא לבטל את – – –

אריה מכלוף דרעי: הבנתי, הבנתי.

אריה מכלוף דרעי: אני רק מרחיב קצת, טיפה.

איציק שמולי: – – – ושיהיו עליהן גם קצת חובות.

אריה מכלוף דרעי: אין ספק שאנחנו רוצים לסדר – בהסדרה – את כל הנושא של היחסים שלנו עם הלשכות – מצד אחד הזכויות, מצד שני מה החובות, מה הציפיות שלנו מהן, מה האחריות שלהן כלפי עובדים, כלפי הניידות שלהם, מול המשפחה, שלא פתאום ברח להם – יש שם שורה של דברים שאנחנו עכשיו בודקים ומנסים להסדיר.

אריה מכלוף דרעי: אשמח, חבר הכנסת שמולי, אם יש לך הצעות מעשיות, גם, כרגיל, כדרכך, תשלח לנו.

אריה מכלוף דרעי: אשמח להתייחס לזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, אני כבר הייתי במעקב אחרי כל הנושא של תעודות זהות של האוכלוסייה הערבית הבדואית בנגב כאשר גיליתי, בסיור שערכתי שם, שהצעירים שניגשים להוציא את תעודת הזהות שלהם, כאשר ההורים שלהם, שני ההורים, הם אזרחים, כל האחים הם אזרחים, ופתאום, מ-2010, מנפיקים לחלק גדול מהצעירים האלה תעודות זהות שכתוב בהן שהסטטוס שלהם הוא תושב קבע.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, שוללים, פקידי מרשם האוכלוסין, את האזרחות מהציבור, כאשר אין להם סמכות לפי החוק לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: קיימנו דיון בוועדת הפנים, ומרשם האוכלוסין התבקש למסור מידע על היקף התופעה, עד כמה שללו תעודות זהות וסטטוס אזרחות מהתושבים.

עאידה תומא סלימאן: הם נתבקשו גם להסביר איך יכול להיות שהם עוברים עבירה מסוג זה, כאשר אין זה בסמכות הפקידים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחכים מחודש ינואר.

עאידה תומא סלימאן: אני מחכה לתשובה ברורה כמה מקרים כאלה קרו.

עאידה תומא סלימאן: קיבלתי תשובה מכבוד השר על שאילתה שהגשתי בנושא, שלא ענתה על אף שאלה, כי התשובה התייחסה לאלה שיש לגביהם ספק, שיש מה לבדוק באזרחות של ההורים שלהם; כאשר התשובה שמועמדים כאלה, 2,600 אנשים, עלולים – לפי מה שהולך בינתיים במרשם האוכלוסין, גם ה-2,600 עלולים לאבד את האזרחות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא נאמר לי כמה כבר איבדו את הסטטוס של האזרחות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, המדינה שוללת אזרחות מאזרחים שנולדו לאזרחים שקיבלו את האזרחות שלהם וחיים בתוך מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: איך מסבירים את זה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, זה מפריע.

אריה מכלוף דרעי: חברת הכנסת, כפי שאמרת, אני חשבתי שנתתי תשובה.

אריה מכלוף דרעי: חתמתי, קראתי, הגהתי, ביקשתי תשובה יותר מפורטת.

אריה מכלוף דרעי: חשבתי שהיא מספקת.

אריה מכלוף דרעי: אם את אומרת שהיא לא ענתה לך על השאלה, היות שאני לא יכול לתת לך – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אריה מכלוף דרעי: בסדר, טוב.

אריה מכלוף דרעי: אני, אדוני היושב-ראש, מבקש – שמענו את השאלה.

אריה מכלוף דרעי: תקבלי תשובה מפורטת.

אריה מכלוף דרעי: אם אתם רוצים במליאה, אם את רוצה בכתב.

אריה מכלוף דרעי: את רוצה להגיש?

אריה מכלוף דרעי: מה שיחליט היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: אני אתן לך תשובה מפורטת.

אריה מכלוף דרעי: אין מצב.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא שוללים אזרחות ממי שיש לו אזרחות.

אריה מכלוף דרעי: גם אין לי סמכות לשלול אזרחות.

אריה מכלוף דרעי: רק במקרים מיוחדים, וגם אז אני צריך לפנות לבתי-משפט – מסלולים, בנושא של פגיעה בטרור ואחרים.

אריה מכלוף דרעי: אני לא שולל אזרחות סתם.

אריה מכלוף דרעי: אני הסברתי לך גם שם במכתב באילו מקרים מדובר ולמה זה קורה; מכוח מה הם קיבלו את האזרחות ומכוח מה הם באים עכשיו.

אריה מכלוף דרעי: אבל, גם את זה הבנתי.

אריה מכלוף דרעי: אם את חוזרת על השאלה, סימן שבאמת את צודקת, לא קיבלת תשובה מפורטת.

אריה מכלוף דרעי: והתשובה לא הייתה מספיק – את תקבלי תשובה.

אריה מכלוף דרעי: גם יכול להיות שלא תסכימי לה, אבל אני מבטיח לך שתקבלי תשובה מפורטת עם מספרים, עם הסבר, ותקבלי את זה בקרוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, רק כבקשה, התקנון נותן לכם עד שתי דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אם אפשר טיפה לתמצת אז השר יספיק להשיב לכולם.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להצטרף לדברי חברי בעניין הנגישות של הלשכה שלך ושיתוף הפעולה עם העוזרים שלך.

נחמן שי: בכמה וכמה נושאים זה היה לתועלת.

נחמן שי: אני רוצה להצטרף עכשיו גם לדברי חברי איציק שמולי בעניין אוכלוסיית האזרחים הוותיקים במדינת ישראל.

נחמן שי: איציק הצביע על היבט אחד, אני רוצה להרחיב טיפה את היריעה.

נחמן שי: אתה יודע שאנחנו מתברכים באוכלוסייה שהולכת ומתבגרת.

נחמן שי: זה אחד הדברים החשובים, אולי הדרמטיים שקורים בעולם כולו, וגם בישראל.

נחמן שי: וכאן זה מחייב כמה התאמות.

נחמן שי: אחת מהן היא שאלת תוכניות המתאר והתכנון העירוני.

נחמן שי: באיזו מידה מובאים בחשבון, למשל, בתי-אבות כשמתכננים עיר או כשמרחיבים אותה, כדי שיהיו בתי-אבות?

נחמן שי: הם צריכים להיות באיזה מקום.

נחמן שי: התאמות בכלל שנדרשות בתכנון עיר: מעברי חציה, מועדוניות, פעילויות יום, תשתיות, נגישות, פארקים, ביטחון עירוני.

נחמן שי: איפה זה עומד גם בסדר-היום של המשרד שלך וגם כשאתה מנחיל אותו לרשויות מקומיות?

נחמן שי: שאלה אחרונה בעניין ארנונה: אנחנו יודעים שאזרחים ותיקים נהנים מהנחה בארנונה, היא חשובה להם.

נחמן שי: האם אפשר יהיה – האם זה בתוכניות שלך – לעשות למען הגדלת ההנחה בארנונה לאזרחים הוותיקים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: לגבי תוכניות, אני מפריד בין שני דברים.

אריה מכלוף דרעי: לגבי תוכניות מתאר, תוכניות סטטוטוריות או דברים אחרים, כפי שאמרתי בתחילת דברי, מינהל התכנון לא נמצא במשרד הפנים אז אני לא יכול להנחות.

אריה מכלוף דרעי: אבל אני, כמו שמכיר את הרשויות, בעיקר הגדולות והוותיקות יותר, אין לי ספק שבתוכניות מתאר מקומיות שלהן או בתב"עות שהן מקדמות, היום אי-אפשר להתעלם מהאוכלוסייה הוותיקה.

אריה מכלוף דרעי: אני רק יכול להגיד לך שאנחנו, למשל, במשרד הפריפריה החברתית, אנחנו ביחד – אם אני לא טועה – עם ההסתדרות הציונית או גופים אחרים הולכים לקדם תוכנית גדולה מאוד לאוכלוסייה הוותיקה במגזר הערבי, במגזר היהודי – בעיקר בפריפריה החברתית, לאוכלוסייה הוותיקה-חלשה, שאין להם את האפשרויות של בתי-אבות או דברים אחרים אלא הם נמצאים במסגרת הקהילה.

אריה מכלוף דרעי: לחזק את המועדונים, לחזק את הפעילות החברתית, לחלק את העזרה ההתנדבותית – את כל הדברים הללו אנחנו הולכים לקדם בתוכנית גדולה בעניין הזה.

אריה מכלוף דרעי: לגבי הארנונה, חבר הכנסת שי, עוד כמנכ"ל משרד הפנים וכשר הפנים בסיבוב הקודם התחלתי עם ההנחות לארנונה לאוכלוסייה הוותיקה.

אריה מכלוף דרעי: חשבתי, קודם כול – והדרת פני זקן.

אריה מכלוף דרעי: עצם העובדה שיש אוכלוסייה ותיקה, היא צריכה לקבל הנחה.

אריה מכלוף דרעי: לתת כבוד לאוכלוסייה הוותיקה שבנתה את הארץ הזו, שהביאה אותנו לעולם, ומגיע לה הכבוד הזה.

אריה מכלוף דרעי: אבל צריך לזכור גם שבסוף בסוף המבחן צריך להיות גם מבחן הכנסה, כן?

אריה מכלוף דרעי: אי-אפשר סתם לתת הנחה.

אריה מכלוף דרעי: זה חייב לעזור יותר – לתת הנחה יותר גדולה לאוכלוסייה ותיקה מעוטת הכנסה ולתת הנחה אבל גדולה פחות לאוכלוסייה הוותיקה שיש לה הכנסה גבוהה יותר.

אריה מכלוף דרעי: אני חושב שזה גם הצדק שצריכים ללכת אתו ביחד.

אריה מכלוף דרעי: ואם אני יכול היום להגדיל את ההנחות – וזה בא בסוף על חשבון הרשויות – הייתי מגדיל אותה יותר לאוכלוסייה הוותיקה החלשה יותר, כדי לעזור באמת לאלה שאין להם; ממש אין להם כסף לקנות תרופות, או שאין להם כסף לחמם בחורף, לשמיכות או לביגוד, או אפילו לדברים מינימליים.

אריה מכלוף דרעי: אם אני יכול לחסוך להם את 100 השקל או כמה עשרות שקלים בארנונה, בשביל שיוכלו ממש – מובן שאם הייתה לי אפשרות לתת יותר, הייתי נותן בצורה רחבה יותר.

אריה מכלוף דרעי: אבל כשצריך לעשות את האיזון הזה, אני חושב שזה האיזון הנכון.

נחמן שי: אתה עושה את זה?

אריה מכלוף דרעי: כן, כן, אנחנו עושים את זה.

אריה מכלוף דרעי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת באסל גטאס.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להצטרף לברכות של חברי לעוזריך ויועציך הנאמנים, צביקה וברק.

יעל גרמן: באמת כל הכבוד.

יעל גרמן: תענוג לקבל תשובות בלשכה שלך.

יעל גרמן: ונילי, נכון?

יעל גרמן: הנה, כולם מאשרים.

שלי יחימוביץ': זה נכון, כן.

יעל גרמן: אני מבקשת לשאול לגבי חופי הרחצה.

אריה מכלוף דרעי: בכולם אדם מקנא חוץ מבנו ותלמידו.

אריה מכלוף דרעי: אין בעיה, תפרגנו להם כמה שאתם רוצים.

אריה מכלוף דרעי: זה בסדר.

מיכל רוזין: אתה בחרת בהם.

אריה מכלוף דרעי: אין ספק, אין ספק.

יעל גרמן: הראש מקרין על כל השאר.

יעל גרמן: ברצוני לשאול שאלה לגבי חופי הרחצה.

יעל גרמן: כידוע, אתה מוביל מדיניות – וגם נתת הוראה בהתאם – לפתוח את חופי הרחצה שיהיו חופשיים מתשלום.

יעל גרמן: אתה גם שלחת – משרדך שלח – הוראה מפורשת לרשות הטבע והגנים, למנכ"ל רשות הטבע והגנים, הוראה, דרך אגב, שקיבלה את הגיבוי של היועץ המשפטי לממשלה, לפתוח את שני החופים של בית-ינאי ופלמחים כך שיהיו פתוחים לקהל ללא תמורה.

יעל גרמן: ולמרות זאת, עד היום בשני החופים האלה עדיין גובים כספים.

יעל גרמן: לא רק זו אלא שעונת הרחצה, כידוע לך, הסתיימה השבוע והתחילה עונת החורף.

יעל גרמן: ולהערכתי, בניגוד לכל חוק שידוע לי, גובים – אומנם תשלום מופחת, אך עדיין גובים תשלום, שלהערכתי הוא גם מנוגד לחוק וגם מנוגד לרוח דבריך.

יעל גרמן: מה בכוונתך לעשות בנדון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: חברת הכנסת גרמן, אכן, אני חושב שלראשונה פתחנו את חופי הרחצה חינם.

אריה מכלוף דרעי: הים הוא משאב כללי של עם ישראל וכולם צריכים ליהנות ממנו.

אריה מכלוף דרעי: פתחנו וגם שיפינו את הרשויות שזקוקות לשיפוי בתקציב, ואת אלה שלא זקוקות, לא שיפינו.

אריה מכלוף דרעי: גרמנו להם הפסד הכנסה, אבל אני חושב שזה דבר צודק ונכון.

אריה מכלוף דרעי: כעשרה חופי רחצה.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו לראשונה תוספת די טובה של כמה עשרות-מיליוני שקלים לפיתוח חופי רחצה חדשים, ואנחנו מתכוננים עכשיו לעבוד על זה, כדי שבקיץ נוכל לפתח חופי רחצה חדשים.

אריה מכלוף דרעי: לגבי בית-ינאי ופלמחים – אכן, ציטטת נכון את הפנייה שלי ליועץ המשפטי.

אריה מכלוף דרעי: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה.

אריה מכלוף דרעי: היועץ המשפטי של משרד הפנים, יהודה זמרת, פנה, מכיוון שזו הסוגיה שהייתה: מי בעל הסמכות?

אריה מכלוף דרעי: האם אני כשר הפנים, כשהסמכות על החופים היא שלי ופטרתי את הציבור מחובת תשלום בחופים, או השר להגנת הסביבה, שטען שהיות שמדובר בשמורות טבע, הסמכות היא שלו.

אריה מכלוף דרעי: כאן נכנסנו לוויכוח ושלחנו את השאלה ליועץ המשפטי לממשלה, והכרעתו הייתה – עדיין אין הכרעה ברורה, השאלה היא איפה נגמר הגבול של שמורת הטבע ושל רשות הגנים, וכשהאזרח נכנס, האם הוא עובר דרך שמורת טבע ומקבל שירות של שמורת טבע, של רשות הגנים, בחניה ובהטבות אחרות, הוא נהנה – – – ואז הם אומרים: מגיע לנו תשלום על זה, אנחנו לא לוקחים תשלום על חוף.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו עכשיו מנסים לגבש את ההסדר: איך מי שבא לחוף לא משלם – חד-משמעית – ואיך באמת עושים את זה בפועל.

אריה מכלוף דרעי: מצד אחר, יש להם סמכות לגבות כסף כשמורת טבע וכרשות הגנים.

אריה מכלוף דרעי: זה פחות או יותר הקווים המנחים שיש לנו.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו צריכים עכשיו להביא את זה לידי מעשה.

אריה מכלוף דרעי: אני מקווה שבקיץ הבא נפתור את הבעיה הזאת – – –

יעל גרמן: – – –

אריה מכלוף דרעי: כיוון שהנושא עדיין לא הוכרע.

יעל גרמן: נכון לעכשיו רשות הטבע והגנים גם מתעלמת מהוראתך וגם מהיועץ המשפטי – – –

אריה מכלוף דרעי: מכיוון שזה מונח על שולחנו של היועץ המשפטי לממשלה ואין עדיין הכרעה ברורה, הם מנצלים עדיין את שעת הדמדומים הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני, שאלתך.

באסל גטאס: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, האם אתה מרוצה מהתקציב של המשרד שלך?

באסל גטאס: אתה בא מחר לוועדת הכספים.

באסל גטאס: אנחנו נהיה שם עדים למצגת של שר מרוצה או שר שמבקש יותר?

באסל גטאס: יש לנו הרגשה שכבוד השר אינו עם רוח הקרב שהוא הצטיין בה בעבר.

באסל גטאס: אנחנו נשמח מאוד לעזור לך בוועדת הכספים, אם אתה רוצה, להיאבק על יותר תקציב.

באסל גטאס: אני ער לזה שיש 600 מיליון תוספת השנה, שנת 2017, ועוד 300 מיליון בשנה אחרי זה.

באסל גטאס: יש לי גם שאלה לגבי הוועדה שהיא באחריות משרדך, הוועדה המיוחדת לבחינת איחוד משפחות.

באסל גטאס: האם כבוד השר יודע מה קורה שם ומפקח על העבודה?

באסל גטאס: יש לו say בעניין?

באסל גטאס: גם הבקשות שנדונות שם וגם בסדרי העבודה שלה?

באסל גטאס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אריה מכלוף דרעי: השאלה של מרוצה או לא מרוצה זו שאלה יחסית.

אריה מכלוף דרעי: אני לא שר יחיד בממשלה, אני בכל זאת חלק מממשלה, ואני יודע מה מגבלות התקציב.

אריה מכלוף דרעי: אם אתה שואל אותי אם יש לנו הישגים משמעותיים השנה, לעומת השנה הקודמת, שזה צריך להיות אבן הבוחן, האם אתה מרוצה, האם נאבקת, האם השגת – אז אני אשאיר לך לשפוט.

אריה מכלוף דרעי: עם מענק האיזון בבסיס התקציב, לא כתוספת שמשתנה בכל שנה, הגענו ל-3 מיליארד שקל, כשהיינו ב-1.7 מיליארד, ולפני זה בפחות.

אריה מכלוף דרעי: כשיש לנו תוספת במענק הפיתוח, כשיש לנו במשרד הפריפריה החברתית – אתה יודע שחלק גדול מהרשויות הערביות נמצאות בתוך הקריטריון של פריפריה חברתית – תוספת כסף נקי ב-2017–2018 של יותר מ-600 מיליון שקל, כשיש לנו קרן ארנונה של 500 מיליון שקל לצדק חלוקתי, שלא הייתה, ועוד שורה שלמה של דברים.

אריה מכלוף דרעי: עד היום התרגלנו לתוכניות הבראה.

אריה מכלוף דרעי: אתם מכירים את המושג הזה, תוכניות הבראה, כן?

אריה מכלוף דרעי: היום הוספנו תקציבים למושג חדש, תוכניות המראה, להתחיל – – –

אורלי לוי אבקסיס: כשדיברת על הארנונה וצדק חלוקתי, אתה מדבר על הערים – – –

יולי יואל אדלשטיין: גברתי, זה לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא, לא, לא, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אריה מכלוף דרעי: אני בטוח שאני אפגוש אותך – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח שהופעת בסוף הדיון, אבל לא.

אריה מכלוף דרעי: מחר בטוח נפגוש אותך בוועדת הכספים, לא?

אריה מכלוף דרעי: אז נדבר שם על זה, בעזרת השם, באריכות.

אריה מכלוף דרעי: לגבי – – –

באסל גטאס: הקרן.

אריה מכלוף דרעי: לא.

אריה מכלוף דרעי: לא הקרן.

אריה מכלוף דרעי: אחר כך.

אריה מכלוף דרעי: כבר המשכתי הלאה.

אריה מכלוף דרעי: אמרתי לך: תוכניות המראה.

אריה מכלוף דרעי: פעם ראשונה שיש בתקציב משרד הפנים כסף, ב-2017 וב-2018, סכום משמעותי לתוכניות המראה, לתת לרשויות לצאת מהסטיגמה של הבראה ולהתחיל לתת להן להמריא, להתחיל לתת להן להתפתח יותר ועוד שורה שלמה של דברים.

אריה מכלוף דרעי: מתי, תגיד לי, אני ואתה היינו עדים – שחילקנו ל-16 רשויות במגזר הערבי ערים מצטיינות עם 350 מיליון שקל?

אריה מכלוף דרעי: זו תוכנית של עידוד, של מצוינות לשנים האלה.

אריה מכלוף דרעי: איפה הגענו לדבר הזה?

אריה מכלוף דרעי: יש שורה שלמה של הישגים.

אריה מכלוף דרעי: אתה שואל אותי אם אני רוצה עוד?

אריה מכלוף דרעי: ודאי שאני רוצה עוד, אבל מה קורה עם משרדים אחרים?

אריה מכלוף דרעי: מה קורה עם תקציב המדינה?

אריה מכלוף דרעי: עם מגבלת ההוצאה?

אריה מכלוף דרעי: בסך-הכול אני חושב שיש שם הישגים טובים.

אריה מכלוף דרעי: כמובן אני שואף כל הזמן ליותר.

אריה מכלוף דרעי: זה לגיטימי וזה טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בדיון שנמשך – – –

באסל גטאס: הוא לא ענה לשאלה שלי, השנייה.

אריה מכלוף דרעי: כן.

אריה מכלוף דרעי: כן, איחוד משפחות.

אריה מכלוף דרעי: תראה, השאלה – אני פועל על-פי סמכותי, כשהסמכות שלי היא משנת 2003, מתיקון חוק האזרחות, כפי שידוע לך, שמוארכת בכל שנה בהוראת שעה של הכנסת.

אריה מכלוף דרעי: היא ברורה ומוגדרת מאוד מאוד.

אריה מכלוף דרעי: זה לא שזה מונח על שולחני ואני צריך להפעיל את שיקול דעתי למי אני מאשר ולמי אני לא מאשר.

אריה מכלוף דרעי: קודם כול שנדע, יש חוק ברור, ובמסגרת של מה שאפשר לעשות במסגרת הדבר הזה – אני חושב שגם עדכנתי אתכם וגם עודכנתם בוועדות אחרות – נעשו דברים בשנה האחרונה: שיפרנו, היטבנו, שדרגנו.

אריה מכלוף דרעי: המוטו המרכזי שלי הוא לאפשר לחיות בכבוד, בצורה מסודרת ובצורה ידועה מראש, ולא כל הזמן להישאר תלויים ועומדים.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אכנס ממש לפרטים, אבל בגדול אני חושב שגם השנה, ובמשך הזמן עשינו – אני מאמין ואני באמת עם יד על הדופק – אני מטפל בזה הרבה, אני מקיים הרבה דיונים, גם עם משרד המשפטים, גם עם האנשים שלנו בעניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הפנים ופיתוח הפריפריה, הגליל והנגב אריה מכלוף דרעי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בדיון שנמשך כבר 75 דקות.

יולי יואל אדלשטיין: חובה עלינו לסיים, אף שהשר מבקש להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נהנה מאוד – –

אריה מכלוף דרעי: מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: – – אבל חובה עלינו לסיים.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד כמה אנשים שלא הגיעו לשאלות היום.

יחיאל חיליק בר: אדוני, נרשמתי ולא – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: לא רק אתה.

יולי יואל אדלשטיין: יש רשימה של 11 חברי כנסת בערך שגם היו במליאה וגם נרשמו.

יולי יואל אדלשטיין: כמנהגנו ניתן להם עדיפות בסיבובים הקרובים מול שרים נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: אז אתכם הסליחה.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם הבאה תקבלו עדיפות, תקבלו יתרון.

יולי יואל אדלשטיין: כן נכון, חברי הקואליציה היום לא הביעו עניין, כך שאפשרנו ל-15 חברי כנסת מן האופוזיציה ולאחד מן הקואליציה היום לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: זה מעבר למה שמבקש מאתנו התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום – דיון והצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההחלטה, בשם יושב-ראש הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין הכרזה על מצב חירום, חבר הכנסת מרדכי יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן דיון על-פי הרשימה שנמצאת לפנינו.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – צריך פה שר או לא צריך שר?

יולי יואל אדלשטיין: רצוי שתמיד יהיה שר.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד.

יולי יואל אדלשטיין: איפה השר?

יולי יואל אדלשטיין: מי השר התורן, גברתי?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך ונזעיק את השר.

מרדכי יוגב: בראשית דברי אני רוצה להודות לצוות המשפטי של ועדת החוץ והביטחון, עורך-דין עידו בן-יצחק וחבורתו.

מרדכי יוגב: אני מתכבד להציג בפני המליאה את המלצות הוועדה המשותפת לוועדת החוץ והביטחון ולוועדת החוקה, חוק ומשפט לעניין ההכרזה על מצב חירום, בהתאם לסעיף 69 לתקנון הכנסת.

מרדכי יוגב: בחוק-יסוד: הממשלה שנחקק בשנת 2001 נקבע כי סמכות ההכרזה על מצב חירום תהיה בידי הכנסת, ביוזמתה, או על-פי הצעת הממשלה, וכי תוקף ההכרזה לא יעמוד על יותר משנה.

מרדכי יוגב: הסיבה שבעטייה מתבקשת הכנסת לחזור ולהכריז על מצב חירום, בדומה להכרזות הקודמות בשנים האחרונות, נעוצה בכך שבמהלך 40 שנותיה הראשונות של המדינה נחקקו חוקים, תקנות וצווים שתוקפם מותנה בקיומו של מצב החירום.

מרדכי יוגב: בחוקים ובצווים האלה נקבעו הסדרים חיוניים, הן מבחינה ביטחונית והן מבחינה כלכלית.

מרדכי יוגב: אם הכנסת לא תשוב ותכריז על מצב חירום, הסדרים חיוניים אלה יפקעו.

מרדכי יוגב: מצב דברים זה כמובן אינו אידיאלי.

מרדכי יוגב: על כן החליטה הוועדה המשותפת בשנת 2009 להדק את הפיקוח על הממשלה, כדי להבטיח את קידום החקיקה הדרושה לשם ניתוק החוקים והצווים השונים ממצב החירום.

מרדכי יוגב: מאמצי הוועדה המשותפת נשאו פרי: אם בשנת 2009 עמדו בתוקף תשעה חוקים ו-165 צווים שתוקפם מותנה במצב חירום, הרי נכון להיום, התבשרנו בישיבתה האחרונה של הוועדה, עומדים בתוקף שבעה חוקים ו-23 צווים בלבד, כלומר 142 צווים בוטלו או תוקנו והוצאו ממצב חירום לחקיקה רגילה, שזה כ־85% מהצווים שהוסדרו בשנים האחרונות.

מרדכי יוגב: סקירה מלאה על ההתקדמות בשנים האחרונות הופצה אתמול לכל חברי הכנסת, אך אפרט את עיקר ההתקדמות מאז ההכרזה הקודמת.

מרדכי יוגב: בשנה שחלפה – ונעשתה עבודה רבה גם על-ידי משרד המשפטים וגם על-ידי משרדים נוספים – הוסדרו חוק אחד ו-11 צווים.

מרדכי יוגב: נותרו כ-30 צווים וכמה חוקים, שאעמוד עליהם אם צריך.

מרדכי יוגב: המהלך הבולט ביותר בשנה האחרונה היה חקיקתו של חוק המאבק בטרור, שבין היתר החליף את פקודת מניעת טרור.

מרדכי יוגב: פקודה זו הייתה בין החוקים המשמעותיים ביותר שתוקפם מותנה בהכרזה על מצב חירום, וביטולה – והיא בוטלה – הוא צעד חשוב ומשמעותי.

מרדכי יוגב: נוסף על פקודת מניעת טרור אישרה הכנסת בשנה החולפת חוקים ותקנות שאפשרו את ביטולם של 11 צווים נוספים; חמישה צווים בתחום הרכב הוסדרו במסגרת חוק רישוי שירותים לרכב, חוק הסדרת העיסוק בהדברה תברואית הסדיר צו נוסף, שני צווים בתחום השיט הוחלפו בתקנות חדשות, וכך גם שני צווים בתחום הגז הביתי וצו בתחום הובלת הדלק.

מרדכי יוגב: על שולחנן של ועדות הכנסת מונחות הצעות חוק ותקנות נוספות שנועדו להחליף חקיקה קיימת שתוקפה מותנה בקיומו של מצב חירום.

מרדכי יוגב: ועדת החוקה, חוק ומשפט דנה בימים אלה בחלק שפוצל מחוק המאבק בטרור ויסדיר את מעמדו של חוק המעצרים המינהליים.

מרדכי יוגב: על שולחן ועדת הכלכלה מונחות הצעות חוק בתחום הדבש והצעצועים המסוכנים, ותקנות נוספות בתחום הדיג, שיטופלו עוד בשנה זו.

מרדכי יוגב: אעיר בהקשר זה כי שתי הצעות החוק אושרו בקריאה ראשונה עוד בכנסת הקודמת, והן ממתינות כבר זמן רב לדיון.

מרדכי יוגב: נוסף על כך, במסגרת חוק ההסדרים שאושר בקריאה ראשונה בשבוע שעבר נכלל פרק נוסף, להסדרת ענף התמרוקים, שחקיקתו תקדם את החלפתו של צו נוסף.

מרדכי יוגב: מבחינת תהליכים בתוך הממשלה, שתי הצעות חוק אושרו בוועדת השרים לענייני חקיקה, בתחום התעבורה ובתחום המעליות, ההצעות צפויות להגיע לכנסת בשבועות הקרובים וחקיקתן תאפשר את ביטולם של שלושה צווים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מרדכי יוגב: נוסף על כך הופצו במהלך השנה תזכירי חוק בתחומי הגז והדלק, שחקיקתם תאפשר ביטולם של עוד שישה צווים.

מרדכי יוגב: רבותי חברי הכנסת, אפשר בהחלט לראות כי עבודת הפיקוח הפרלמנטרית – ואני מוכרח לציין לחיוב, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – את אברהם – מש"ס – אברהם שכבר איננו חבר אתנו – – –

יצחק וקנין: מיכאלי.

יצחק וקנין: מיכאלי.

מרדכי יוגב: – – – אברהם מיכאלי, שפעל רבות מאוד, גם במסגרת ועדת החוץ והביטחון, לביטול ולצמצום צווי החירום, וכך, ברוח שלו, הם מתבטלים ומתבטלים.

מרדכי יוגב: החקיקה שתוקפה מותנה בהכרזה על מצב חירום הצטמצמה משמעותית, ורוב החוקים והצווים שנותרו מצויים בתהליכי עבודה כאלה ואחרים, כפי שמפורט במסמך שנשלח לכם.

מרדכי יוגב: הוועדה – וכך קבע יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אבי דיכטר, שאני ממלא-מקומו – תמשיך להתכנס גם השנה ולעקוב אחר עבודת משרדי הממשלה כדי לפקח עליהם ולוודא כי העבודה נמשכת במלוא המרץ.

מרדכי יוגב: כאמור, חוק-יסוד: הממשלה מגביל את תוקף ההכרזה לשנה, והסיבה לכך היא שההכרזה נותנת לממשלה סמכות להתקין תקנות שעת-חירום מוגבלות בזמן שבכוחן לגבור על חקיקת הכנסת.

מרדכי יוגב: הכנסת סברה שאין זה מן הראוי להותיר בידי הממשלה סמכויות נרחבות כאלה לפרק זמן ממושך ללא פיקוח פרלמנטרי.

מרדכי יוגב: אציין בהקשר זה גם כי מאז ההכרזה הקודמת לא עשתה הממשלה שימוש בסמכותה – כלל – להתקין תקנות שעת-חירום.

מרדכי יוגב: נוכח העבודה הרבה שנעשתה – והייתי עד לה – ועבודת הוועדה המשותפת שתפעל גם בשנה הקרובה, החליטה הוועדה המשותפת להמליץ לכנסת לחזור ולהכריז על מצב חירום לתקופה של שנה, עד יום י"ז בחשוון תשע"ח, 6 בנובמבר 2017, ואבקש מחברי הכנסת לאשר את ההמלצה.

מרדכי יוגב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור לדיון בהמלצת הוועדה.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת עמר בר-לב, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני מאוד אמביוולנטי לגבי הצעת החוק הזאת.

עמר בר-לב: אני בכנסת רק ארבע שנים, וכל שנה מוארך מצב החירום בשנה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני מניח שאתה הרבה יותר שנים ממני בכנסת ורואה איך כל שנה מוארך מצב החירום.

עמר בר-לב: אז אני מבין שיש חוקים שבאמת – כמו חוק הטרור – באמת חקיקה מורכבת, שלוקחת זמן, אבל אני רוצה לתת לכם כמה דוגמאות של צווים שקיימים במסגרת אותו מצב חירום שמדינת ישראל נמצאת בו משנת 1948.

עמר בר-לב: אני אתן לכם רק כמה דוגמאות:

עמר בר-לב: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (תמרוקים), זה כלול בצו עקב מצב חירום; איסור ייצוא, ייבוא ומכירה של צעצועים מסוכנים; צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (רכבל) – יש לנו, נדמה לי, רק רכבל אחד, בראש-הנקרה.

יצחק וקנין: לא.

נחמן שי: לא, יש שניים.

יצחק וקנין: יש לנו – – –

עמר בר-לב: אה, במצדה, נכון.

יצחק וקנין: גם בקריית-שמונה.

עמר בר-לב: יש במצדה, בקריית-שמונה – נכון, שלושה.

עמר בר-לב: שלושה.

עמר בר-לב: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייצור דבש ומכירתו) – איך ייצור דבש ומכירתו קשור למצב חירום?

עמר בר-לב: וכמובן, ייצור חלב, וכן הלאה.

עמר בר-לב: לכן, זה מאוד מתסכל אותי.

עמר בר-לב: היה לנו דיון היום בסיעה, והסבירו לי שכל דבר – כנגד ביטול כל צו צריך צו נגדי.

עמר בר-לב: אוקיי, אני מקבל את זה, אבל אני חושב שיש דברים שבאמת, מדינת ישראל כבר קרוב ל-70 שנה, הגיע הזמן לא לעשות מזה עניין, וחלק גדול מהצווים האלה, שהקראתי, אין בינם לבין מצב חירום דבר וחצי דבר, וצריך כמעט מייד לבטל אותם, ואם צריך באיזה הקשר אחר לקבוע איזה צו אחר – לקבוע צו אחר.

עמר בר-לב: חבר הכנסת יוגב, שהיה כאן לפני, הזכיר את החלק המלא של הכוס, וכמו בכל כוס יש חלק מלא וחלק חסר.

עמר בר-לב: החלק החסר – אני אתן לכם דוגמה במספרים.

עמר בר-לב: למשל, בשנת 2013, 69 צווים וחוקים טופלו, מהם 23 היו בממשלה, ו-46 בכנסת.

עמר בר-לב: השנה, לעומת זאת, 2016, כמעט מסתיימת, סך הכול חמישה צווים או חוקים מטופלים או טופלו במסגרת הפעילות של הכנסת ו-25 בממשלה, זאת אומרת, כשאנחנו מסתכלים לאורך השנים, אנחנו רואים ירידה בתהליך ביטול הצווים.

עמר בר-לב: ואדוני היושב-ראש, אני חושב שהירידה הזאת, אין לה הצדקה, בוודאי לגבי הדוגמאות של הצווים שאני נתתי כאן – תמרוקים, דבש, צעצועים, ולכן אני מאוד מבקש, גם ממך כסגן יושב-ראש הכנסת, בוודאי מיושב-ראש הכנסת, שלא נמצא כאן, לפעול, לפחות כל מה שקשור בכנסת, בוועדות השונות – ועדת הכלכלה, ועדת התחבורה, החקלאות, הבריאות – להפעיל לחץ, באמת להתמודד עם הנושאים האלה, ובאמת, הדברים האלה, שאין בינם לבין מצב חירום – לעשות את המקסימום שבשנה הבאה כשנתבקש להאריך את הצו הם לא יהיו ברשימה.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני תומך באופן מלא בדברי חברי עמר בר-לב.

נחמן שי: מייד כשהנושא עלה אצלנו היום בישיבה, אני ביקשתי לדעת מה מצב הדבש.

נחמן שי: אני יודע שדבורים יכולות לשמש כוח מסוכן, תוקף – אני יכול לחשוב על מאסות של דבורים שנעות – נוהרות – יחד, תוקפות – –

דב חנין: נוהרות לקלפיות.

נחמן שי: – – ומהוות פגיעה וסכנה לביטחון מדינת ישראל.

נחמן שי: האמת, בעולם החדש שנכנסנו אליו – ועמר יודע – בכלי הטיס הבלתי-מאוישים יש איזו תפיסה – – –

עמר בר-לב: דבורה מאוד מסוכנת.

נחמן שי: מה?

עמר בר-לב: דבורה מאוד מסוכנת.

נחמן שי: בדיוק, דבורה היא מסוכנת, ויש צירופים כאלה של כל מיני כלים שעפים יחד והם דומים מאוד, אבל באמת, על הדבש ועל העוקץ – שניהם עוד שם – גם הדבש וגם העוקץ, וגם המספוא והסחר בו, וגם החלב, וגם הצעצועים, כמדומני, וגם הגז המסופק במערכת מרכזית, וגם, כמובן, בנייה והפעלה של כור גרעיני – את זה באמת טוב שמדינת ישראל תגביל, שאף אחד לא יוכל לבנות בחצר כור גרעיני – לצורכי שלום כמובן, כי אני לא יכול לחשוב שיש איזה שימוש אחר בכור גרעיני, אלא לצורכי שלום.

נחמן שי: תראו, יש פה מאמץ – אני צריך להודות, אני כבר שמונה שנים בכנסת – יש מאמץ להשתחרר סוף-סוף מהחקיקה ומהחוקים ומהצווים האלה; אני מוכרח להודות.

נחמן שי: אבל בכל שנה הצעד הוא קצת תימני – הולכים צעד קדימה ונעצרים – לא הולכים לאחור, אבל נעצרים, ואני חושב שאם סוף-סוף המדינה, בהנחיה ובדחיפה של הכנסת, תיקח על עצמה לקדם את זה, אין סיבה שזה ייקח שנים.

נחמן שי: זה מין לוקסוס כזה שמרשים לעצמם.

נחמן שי: הייתי עכשיו באיגוד הבין-פרלמנטרי בז'נבה, ייצגתי את הכנסת, אתכם; הבאתי לפניהם את החוק למאבק בטרור.

נחמן שי: דנו שם ב-human rights, בזכויות אדם, הבאתי את חוק הטרור כדוגמה לדרך שמדינת ישראל בחרה להעביר חוק חשוב למאבק בטרור, חוק שמאזן בין זכויות אדם לבין ביטחון.

נחמן שי: אני מכבד את זה, וחשוב וטוב שיש לנו את החוק, וזה התקבל באהדה, כלומר אפילו הפכנו את זה למסר: אולי אתם רוצים לאמץ מרכיבים מהחוק הזה גם במדינות אחרות, במדינות דמוקרטיות.

נחמן שי: כלומר, יש לנו יכולת.

נחמן שי: הבית הזה יודע לחוקק חוקים נכונים, מאוזנים, שמתאימים לשנת 2016, ולא לשנת 1948 – ואני עכשיו האדם היחיד במליאה הזאת שהיה פה בשנת 1948 – אני לא כל כך זוכר טוב את הצווים האלה – – –

יצחק וקנין: חשבתי שאני מבוגר ממך.

נחמן שי: לא, אני מבוגר ממך, ואני זוכר – לא זוכר, אבל אני אומר, אני שייך לדור הזה, אז אני אומר, אני משחרר אתכם מהמחויבות כלפינו.

נחמן שי: כבר לא צריך, תירגעו – –

יצחק וקנין: תודה.

נחמן שי: – – תלכו הלאה ותוותרו על החקיקה – הצווים האלה.

נחמן שי: או תבטלו, או תעברו לחקיקה תקינה.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: לא, חבר הכנסת יוסי יונה, אחרי דב חנין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, עשר שנים אני בכנסת, ובכל שנה חוזר הדיון בהארכת מצב החירום.

דב חנין: ואני, אדוני היושב-ראש, לא רוצה לחזור – – –

יצחק וקנין: אני רק רוצה להודיע שסגרתי את רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עשר שנים אני בכנסת, ומדי שנה חוזרת הממשלה ומציעה לנו להאריך את מצב החירום בשנה נוספת.

דב חנין: מה לא אמרתי כבר בדיון הזה?

דב חנין: אני לא מתכוון לחזור על דברים שאמרתי בעבר, ולכן אני רוצה, אדוני היושב-ראש, ללכת הרחק להיסטוריה ולספר סיפור שאולי לא כל חברי הכנסת מכירים.

דב חנין: ב-17 ביולי 1791 הכריז המרקיז דה לה פאייט, המפקד הצבאי של העיר פריז, על מצב חירום בעיר.

דב חנין: הוא הכריז על מצב חירום ודרש מהמפגינים להתפזר מייד.

דב חנין: כסמל למצב החירום הוא הורה לרשויות בפריז להניף דגל שיסמל את מצב החירום, את האזהרה של השלטון נגד העם המתקומם, והדגל שהוא בחר להשתמש בו כסמל של מצב החירום הזה היה דגל אדום.

דב חנין: המפגינים בפריז אימצו את הדגל הזה, ורק הפכו את המשמעות שלו – במקום אזהרה למפגינים, אזהרה לשלטון, במקום מצב חירום נגד העם המתקומם, מצב חירום נגד השלטון המשתולל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אם תשאלו אותי איפה נמצא מצב החירום אצלנו – מצב החירום אצלנו נמצא בדיוק באותו מקום, במקום של שלטון שמאבד את הרסן, משתולל, וכשאין לו פתרונות – עובר להסתה, הסתה נגד מיעוט ערבי, הסתה נגד מי שחושב אחרת, מתקפה על התקשורת, ניסיון לחסל את השידור הציבורי, מתקפה על השופטים, על בית-המשפט העליון, ניסיון למנות שופטים שיהיו נוחים למערכת, נוחים לשלטון וידידותיים לשלטון.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זה מצב החירום האמיתי.

דב חנין: ומול מצב החירום הזה אנחנו צריכים – כן, אנחנו צריכים – את הציבור, אנחנו צריכים את העם, אנחנו צריכים את האנשים שיתייצבו ויגידו: שלטון כזה לא יכול להימשך.

דב חנין: שלטון כזה חייב להיתקל בעמדה נחרצת של אנשים שאכפת להם מפתרונות חברתיים, שאכפת להם ממרחב דמוקרטי – –

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: – – שאכפת להם מהעתיד בארץ הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: אם לא יהיה – חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, מדובר כאן בהוראות לשעת-חירום שאנחנו דוחים מדי שנה, ואני רוצה לדבר על משהו דומה, על יום לימודים ארוך, שגם הוא, יש לו איזו – – –

יחיאל חיליק בר: זה חירום, אתה צודק.

יוסי יונה: כן, חירום.

יוסי יונה: משום מה – בטח אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כי לך יש ותק הרבה יותר ארוך משלי בכנסת ישראל, על חוק שחוקק ב-1988.

יוסי יונה: הנה, אנחנו חוגגים שני עשורים לאי-קיומו, עמר, חוגגים היום שני עשורים לאי-קיומו של החוק הזה, וכפי שמן הסתם חלקכם יודע, מדובר על צעד מאוד מאוד חשוב כדי להבטיח שוויון הזדמנויות במערכת החינוך הישראלית.

יוסי יונה: חוק שבעצם קבע שעל המדינה להבטיח 41 שעות הוראה בשבוע – החוק הזה לא מיושם.

יוסי יונה: כל שנה דוחים אותו, שוב ושוב ושוב.

יוסי יונה: הממשלה הנוכחית, אדוני היושב-ראש, מתגאה בכך שהיא ממשלה מאוד חברתית, ולא זו בלבד שהיא ממשלה מאוד חברתית, הרי היא מאוד דואגת לפריפריה – מאוד דואגת לפריפריה.

יוסי יונה: והנה, לפני כשנה, 2015, נעשה תיקון לחוק – – –

יצחק וקנין: זה מזכיר לי – אני אתן לך עוד זמן – מאוד מאוד הווי שפל רוח בפני כל האדם.

יוסי יונה: מאוד מאוד הווי שפל רוח בפני כל האדם, ומאוד מאוד הממשלה הזאת צריכה להיות שפלת רוח בפני הציבור, שהיא מבטיחה לו שהנה היא דואגת לרווחתו, והיא באמת מודרכת על-ידי הרצון לעזור, בעיקר לפריפריה.

יוסי יונה: אז הנה, אדוני היושב-ראש, לפני שנה הוצע תיקון לחוק, תיקון מאוד מתבקש לממשלה חברתית.

יוסי יונה: מה אמר התיקון, אדוני היושב-ראש?

יוסי יונה: הוא אמר: הבה ניישם את החוק הזה באופן הדרגתי וניתן עדיפות ראשונה לאוכלוסיות המוחלשות בחברה הישראלית.

יוסי יונה: מה עשתה הממשלה?

יוסי יונה: מה עשתה הכנסת?

יוסי יונה: בוודאי, בהפוך, כמו חוקים לשעת-חירום – דחתה את זה שוב.

יוסי יונה: היא לא קיבלה את זה.

יוסי יונה: אז מצד אחד מדברים גבוהות על האכפתיות שלנו לפריפריה, על צדק חברתי, על כך שאנחנו מודרכים על-ידי הרצון האמיתי, הכן, לתת מזור למצוקתן של השכבות המוחלשות, ולא עושים כלום.

יוסי יונה: והנה, גם עכשיו, בחוק ההסדרים – מה אנחנו הולכים לעשות עם החוק הזה?

יוסי יונה: לא דוחים אותו בשנה, אדוני היושב-ראש, אלא עכשיו הבקשה היא לדחות אותו בחמש שנים.

יוסי יונה: זאת אומרת, הממשלה מתחייבת שבחמש השנים הבאות היא לא תיישם את חוק יום לימודים ארוך.

יוסי יונה: אז עכשיו אתם תבואו ותגידו לי – תבואו ותגידו לי איך אפשר לפרש את האמירה של הממשלה הזאת, את ההצהרות שלה ש – אנחנו, מאוד מאוד אכפת לנו מהחינוך, ומאוד מאוד רוצים לעזור לפריפריה – – –

יצחק וקנין: תודה.

יוסי יונה: אז אם כן, אם אנחנו צריכים אדוני היושב-ראש, ראיה שיש פער עצום בין מלל לבין עשייה, באה הצעה של הממשלה לדחות את יישום החוק הזה בחמש שנים ומראה שבעצם המלל הזה אין לו שום תוכן ומשמעות.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יהודה גליק, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: אני מפעיל את השעון.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, כבוד חבר הכנסת וקנין היקר, חברי וחברותי חברי הכנסת המתוקים והמתוקות – העירו לי בפעם הקודמת שאמרתי רק המתוקים, אז גם המתוקים וגם המתוקות – מן הקואליציה ומן האופוזיציה – –

יוסי יונה: זו אמירה מאוד סכרינית.

יהודה גליק: – – חברי וחברותי, אנחנו במצב חירום.

יהודה גליק: אנחנו במצב חירום כי אנחנו בשבוע שבו אנחנו מציינים את רציחתו של ראש הממשלה ובשבוע הזה היינו צריכים להיות במצב חירום, להרבות אהבה בתוכנו, להרבות את השיח הציבורי החברתי והתרבותי בתוכנו.

יהודה גליק: כן, אנחנו במצב חירום כי בשבוע הזה יש אנשים שמדברים דיבורים שיש בהם לא משום קרבה אלא שנאה, דיבורים שיש בהם משום חידוד הקיטוב בין חלקי החברה השונים.

יהודה גליק: דווקא בשבוע הזה שבו רצחו בישראל ראש ממשלה, היינו צריכים כולנו להיות מכונסים בכנס חירום ולדבר על איך אנחנו משפרים את השיח שלנו.

יהודה גליק: אנחנו רגילים להכות על חטא על האחרים, אז אני רוצה להכות על חטא שלי.

יהודה גליק: גם אני הייתי פה לפני 21 שנה.

יהודה גליק: ואני בתחילת הדרך דווקא תמכתי בהסכמי אוסלו, ולאחר מכן התפכחתי – בעקבות פיגועי ההתאבדות.

יהודה גליק: גם השתתפתי בהפגנות, ולפעמים השיח שלנו לא היה מספיק מכובד.

יהודה גליק: לכן לקחתי על עצמי במסגרת תקנות לשעת-חירום להקפיד, לדאוג שהשיח החברתי שלנו יהיה מכובד ומכבד.

יהודה גליק: אני קורא לכולנו דווקא בשבוע הזה לקבל על עצמנו שהוויכוחים הפוליטיים שלנו, גם אם הם חריפים מאוד – אין דבר כזה שהצד השני הוא פושע, אין דבר כזה "פושעי אוסלו לדין", אין דבר כזה.

יהודה גליק: דברים שאנחנו מדברים, שיח שיש בו משום אי-הכרה בזכות של הצד האחר ואי-אמון בצד האחר שגם הוא רוצה לטובת העם – זה החירום שאנחנו צריכים להוביל.

יהודה גליק: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת באסל גטאס, ולאחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי; אם לא יהיה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל דובר.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אכן אנחנו כל שנה עולים כאן ומביעים את התנגדותנו להמשך הוראת השעה.

באסל גטאס: השנה, בשומעי את מוטי יוגב, בשם הקואליציה, בשם ועדת החוץ והביטחון, מביא לכנסת את הצעת החוק הזו, אני נוטה להסכים, לא עם החוק אלא עם ההגדרה שאכן יש מצב חירום.

באסל גטאס: אם מוטי יוגב הוא זה שמדבר בשם הממשלה, אז יש מצב חירום.

באסל גטאס: מדינה שבה הגזענות גואה, מדינה ששולטים בה המתנחלים ושהרוב הפרלמנטרי בה הוא בן ערובה בידיהם – זוהי מדינה במצב חירום.

באסל גטאס: מדינה הכובשת עם אחר מזה 50 שנה ושוללת את החירויות הבסיסיות שלו, אכן היא מדינה במצב חירום.

באסל גטאס: מצב חירום בגלל הגזענות, מצב חירום בגלל הכיבוש, מצב חירום בגלל שראש ממשלה מתיר לעצמו להשתמש בשיח של שנאה, של ליבוי, של התבהמות כנגד אזרחי המדינה הערבים שלו.

באסל גטאס: אכן יש מצב חירום.

באסל גטאס: אם רוצים לדבר על מה שנשאר מהדמוקרטיה, על מה שנשאר ממה שהאבות המייסדים של המשטר, של המדינה היהודית כשקמה – ושהיום לנגד עינינו אנחנו רואים, החל בכרסום ההולך ומתמשך בבג"ץ, בהתקפה מתמשכת על בתי-המשפט, אפילו השוליים הכי דקים של הדמוקרטיה – מה שנשאר מהדמוקרטיה, הממשלה הזאת, הקואליציה הזאת מנסה להפוך אותם לדקים עוד יותר.

באסל גטאס: דורסים ברגל גסה את מה שנשאר מהחירויות הבסיסיות.

באסל גטאס: כנראה משטר קולוניאלי אחרי 50 שנה – זוהי המציאות, זה ה-default שלו, זו ברירת המחדל שלו: להיות במצב חירום נגד כל דבר אנושי בסיסי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, סגן יושב-ראש הכנסת, שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: לא משנה מה שאמרתי לך.

אחמד טיבי: ) אדוני היושב-ראש, שמעתי היום, עיסאווי, שהיה איזה מופע אימים באודיטוריום.

אחמד טיבי: כמה הזויים, היה שם מקבץ גדול של הזויים, של פירומנים, שרוצים להצית את ירושלים, להצית קרבות מחדש סביב מסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: שמעתי קריאות לתפילת יהודים לבנות את הר המקדש, so called.

עיסאווי פריג': – – –

אחמד טיבי: היום היה.

אחמד טיבי: זה יוצר מצב חירום או לא?

אחמד טיבי: פה בכנסת זה קרה.

אוסאמה סעדי: זה מה שהזוי.

אחמד טיבי: פה בכנסת.

באסל גטאס: בהשתתפות שרים ויושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: בדיוק, לזה רציתי להגיע.

אחמד טיבי: היו שם שרים.

אחמד טיבי: אירוע ממלכתי כמעט, בנוכחות יושב-ראש הכנסת.

יצחק וקנין: למה אתה מצביע עלי?

אחמד טיבי: יושב-ראש הכנסת, שם בלשכה, אוקיי?

קריאה: – – –

אחמד טיבי: פעם, לפני חמש שנים, שש שנים, זה לא היה מתקיים עם נוכחות מרשימה כזאת – מרשימה יעני, עם גרשיים – של שרים.

אחמד טיבי: אנשים לפני עשר שנים היו מתייחסים אל "נאמני" – so called – "נאמני הר-הבית" כאל אנשים הזויים, סהרוריים.

אחמד טיבי: היו כותבים סהרוריים.

אחמד טיבי: עכשיו מראיינים אותנו, כועסים עלינו בתקשורת, למה אנחנו מתנגדים למה שנאמר היום כאן באודיטוריום?

אחמד טיבי: אם היה שם איציק כהן – סגן שר במשרד האוצר, סגן שר בממשלת ישראל – הוא היה מתנגד, כי אני יודע מה העמדה שלו בנושא הזה.

אוסאמה סעדי: הוא לא היה שם.

אחמד טיבי: ולכן הוא לא היה שם.

אחמד טיבי: עד שיש שפוי אחד, לפחות באולם בצד הזה.

אחמד טיבי: ולכן נשאלת השאלה, מה המטרה של הפירומנים האלה?

אחמד טיבי: רוצים להצית אש, והתפקיד שלנו, הח"כים הערבים, חברי הרשימה המשותפת, זה לכבות את האש?

אחמד טיבי: כל הזמן אתם מסיתים ואנחנו מרגיעים.

אחמד טיבי: כל אתם מסיתים ואנחנו מזהירים.

אחמד טיבי: תפסיקו להסית, די כבר.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך ו-14 שניות של אחמד טיבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים, לכבוד היושב-ראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-14 שניות של ד"ר אחמד טיבי אני מוסיף שזו גם מדינה שיש לה הסכם והיא חתומה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לה זכות להתקרב למקום הזה, מסגד אל-אקצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הסטטוס-קוו, שנקבע אפילו בהסכם השלום עם הירדן, שאין זכות לעלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מעלה שהמדינה אפילו ושרים ויושב-ראש כנסת אינם מכבדים הסכמים שהמדינה חתמה עליהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם על זה צריך להעיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של מצב חירום: איפה יש עוד בעולם מדינה שמיום קיומה, 68 שנים, היא במצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין חיה כזו בעולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה מצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מצב החירום בא במיוחד כדי לנצל אותו לפגוע באוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפגיעה הייתה בראש ובראשונה תחת אותו מחסה שבו היה הטבח של כפר-קאסם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני 60 שנים היה טבח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו שעה לפני השעה הקבועה של העוצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טבחו ב-49 אנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וממשיכים הלאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עוד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מדינת ישראל מתיימרת לדבר כל הזמן על זה שהיא המדינה הדמוקרטית במזרח התיכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו נסתכל על המזרח התיכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה עוד יש מצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש במצרים דיקטטורה צבאית, אז זה התפקיד של דיקטטורה צבאית.

יצחק וקנין: אני שואל את כבודו: תגיד לי, בסוריה זה לא מצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב – – –

יצחק וקנין: בעיראק זה לא מצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מצב חירום – – – בוא – – –

יצחק וקנין: זה שלא מכריזים, זה לא אומר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר מצב חירום במשך של 68 שנים.

יצחק וקנין: קטסטרופה מה שיש שם.

יצחק וקנין: מה, שם טובחים כל יום באלפים.

יצחק וקנין: מה זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משך של 68.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם: זה – – –

מיקי לוי: כאן כל יומיים יש אירוע צבאי.

מיקי לוי: לא בגללנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה התירוץ של מצב החירום – 68 שנים?

מיקי לוי: הלוואי – – – הלוואי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למה באים ומחדשים אותו כל שנה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מחדשים אותו כל שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמעתי גם את ההצגה של הבקשה לחידוש – שיש עדיין עוד שבעה חוקים שתלויים במצב החירום ויש עוד 23 צווים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הם לא היו קיימים, אז לא היה מקום למצב חירום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לא זו הסיבה שעליה אתה מדבר, חבר הכנסת מיקי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוקים האלה, אם הממשלה רוצה, היא לא יכולה לבטל אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לשנות אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא יכולה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל היא, כחלק מהדיקטטורה של המדינה, של הממשלה, היא לא רוצה לשנות אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומספיק לשמוע, במקרה של ניסיון הפיכה בטורקיה, שהכריזו על מצב חירום – כל העולם, כל המדינות הדמוקרטיות אמרו: למה אתם מכריזים שלושה חודשים מצב חירום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ניסיון הפיכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, בכל פעם שבאים ומנסים להאריך, באים לקבע את המצב של הדיקטטורה ושל האפליה נגד האוכלוסייה הערבית – כי רק נגד האוכלוסייה הערבית מצב החירום הזה מופנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני קורא לכל חברי להצביע נגד הניסיון הדיקטטורי הזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ולאחריו – יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זה מין ריטואל כזה שחוזר על עצמו, שכל שנה אנחנו מאריכים את מצב החירום במדינה.

אוסאמה סעדי: זה חוזר על עצמו מאז קום המדינה ועד היום.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה להתמקד, אדוני היושב-ראש, בנקודה ספציפית.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לחזור על כל הטיעונים שהשמיעו חברי קודם כנגד החוק הזה וכנגד הכרזת מצב חירום, אבל תראו איזה פלא: לפני שבוע, אדוני היושב-ראש, הממשלה הביאה הצעת חוק להחמרת צווי ההגבלה וגם המעצרים המינהליים.

אוסאמה סעדי: וראו איזה פלא: רק החוק הזה, של המעצרים המינהליים, אינו קשור במצב החירום ובהכרזת מצב חירום, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: וכשאמרנו: מעצרים מינהליים וצווי הגבלה, צווים דרקוניים, חמורים ביותר, שמגבילים זכויות יסוד, כמו זכות לחופש תנועה וזכות לחופש העיסוק – יכולים להגביל אפילו את חופש העיסוק; למה זה לא קשור במצב חירום?

אוסאמה סעדי: אמרו: לא, אנחנו הולכים לבטל את כל החקיקה שתלויה במצב החירום, ואנחנו רוצים לבטל את מצב החירום.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו, היום, מביאים לנו את החוק הזה, שמאריך עוד פעם ועוד פעם.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לכם: זה לא הולך להתבטל.

אוסאמה סעדי: אבל מה?

אוסאמה סעדי: את החוקים – להחמיר במעצרים מינהליים, להחמיר בצווי הגבלה, כמו בדיון שמתקיים עכשיו בוועדת החוקה.

אוסאמה סעדי: ואנחנו היינו בשבוע שעבר והתנגדנו, היינו נגד החקיקה הזאת, ואמרנו: אתם רוצים צווי הגבלה, מעצרים מינהליים – אז לפחות שיהיה לזמן מוגבל; שיהיה קשור ומותנה באמת במצב חירום במדינה.

אוסאמה סעדי: אבל לא.

אוסאמה סעדי: הממשלה הזאת מביאה עוד פעם את החקיקה הזאת, והיא רוצה להחליף את התקנות המנדטוריות הידועות לשמצה.

אוסאמה סעדי: אבל בעניין של מעצרים מינהליים וצווי הגבלה, אדוני היושב-ראש, מה שהולכת לעשות הממשלה, הוא חמור פי-כמה מאשר בתקנות המנדטוריות, בתקנות ההגנה.

אוסאמה סעדי: ולכן הגיעה השעה לזרוק גם את הצווים וגם את ההכרזה על מצב חירום.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו נתנגד לחוק הזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ולאחריו – חבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יוסף ג'בארין: שאלה, כבוד היושב-ראש: האם יש שר במליאה?

יצחק וקנין: כן.

יוסף ג'בארין: כי אם – – –

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: גלנט.

יוסף ג'בארין: ככה זה נראה כשיש שר?

יוסף ג'בארין: כי – – –

יצחק וקנין: בדרך כלל הם יושבים – – –

יוסף ג'בארין: חשבתי שהשר אמור לשבת, להקשיב, לשמוע.

יוסף ג'בארין: אין?

יוסף ג'בארין: לא, אני שואל עכשיו ברצינות: אין הוראה כזו?

יצחק וקנין: אין מחויבות – – –

יוסף ג'בארין: אה?

יצחק וקנין: – – – הוא צריך – – –

יוסף ג'בארין: הוא יכול גם לדבר בטלפון – – –?

יצחק וקנין: הכול.

יצחק וקנין: לדבר בטלפון אף אחד לא יכול.

יוסף ג'בארין: אז אולי הגיע הזמן לתקן את התקנון.

יוסף ג'בארין: באמת.

יוסף ג'בארין: כאילו.

יצחק וקנין: לא, האמת – – – לדבר בטלפון אף אחד לא יכול במליאה.

יוסף ג'בארין: לא, אני אומר: אפשר, אולי, צריך, הגיע הזמן לתקן את התקנון.

יוסף ג'בארין: כי מה?

יוסף ג'בארין: מה אנחנו משיגים בכך שיש שר שמדבר בטלפון?

יוסף ג'בארין: אה?

יצחק וקנין: בוא נראה שאנחנו, חברי הכנסת, לא נדבר בטלפונים יותר.

יצחק וקנין: זה יהיה מושלם.

יוסף ג'בארין: לא, אבל התקנון לא מחייב אותנו לשבת ולהקשיב.

יוסף ג'בארין: אז – – –

יצחק וקנין: לא.

יוסף ג'בארין: טוב.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שאתה מחזיר לי את הדקה – – – אנחנו מחכים לשר שיחזור.

יצחק וקנין: אני לא, אני לא אגזול.

יצחק וקנין: לא אגזול מזמנך.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני, קודם כול, אני אומר את זה עכשיו ברצינות: אני חושב שיש מקום לתקן את תקנון הכנסת בצורה כזו שיתאפשר שהשר שנמצא אינו משוחח בטלפון או יושב שם בפינה או מסתובב ככה.

יוסף ג'בארין: אלא שפשוט – –

יצחק וקנין: תראה, אני יכול להגיד לך – – –

יוסף ג'בארין: – – ישב ויקשיב לדיון – – –

יצחק וקנין: אני לא אקח לך את הזמן, אבל היה איזה – אתה מכיר את התקנון בעניין של 40 חתימות, ששינינו אותו.

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: כי היה בא לפה ראש ממשלה, יושב, וכל אלה שחתמו – אף אחד מהם לא נמצא.

יצחק וקנין: אפילו ראש האופוזיציה בדרך כלל לא היה יושב.

יצחק וקנין: אז אומרים: ראש הממשלה בא, יושב פה שעתיים, שומע את כל הנאומים, אבל כל אלה שהיו צריכים להיות פה לא נמצאים.

יצחק וקנין: אם אתה עושה איזה לינקג' כזה, שאתה מחייב מישהו לשבת פה, אנחנו נצטרך גם לקחת על עצמנו את אותה מחויבות.

יוסף ג'בארין: למרות שזה לא תמיד קשור.

יוסף ג'בארין: כי בסך הכול הרעיון הוא שיהיה נציג של הרשות המבצעת שמקשיב לדברי חברי הרשות המחוקקת.

יוסף ג'בארין: זה העניין.

יוסף ג'בארין: אחרת, איזו תועלת יש ברשות המחוקקת שהמילה שלה אינה מועברת לשרים?

יוסף ג'בארין: אוקיי.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני אפתח ואני באמת אשאל אותך עכשיו שאלה: אתה מרגיש מצב חירום?

יוסף ג'בארין: שמתארך כל שנה וכל שנה.

יוסף ג'בארין: יש מצב חירום?

יוסף ג'בארין: מצב חירום אמור להיות מצב ייחודי.

יצחק וקנין: בוא נגיד שזה כאילו – – –

יוסף ג'בארין: היה אמור להיות מצב ייחודי כזה – –

יצחק וקנין: זה כאילו מצב חירום.

יוסף ג'בארין: – – שמכריזים עליו לשבוע, לשבועיים, לחודש.

יוסף ג'בארין: כשקורה איזשהו מקרה ייחודי במדינה.

יוסף ג'בארין: אבל אני לא מכיר מצב חירום שמאריכים אותו כל שנה וכל שנה וכל שנה, מבלי להצביע על איפה החירום הזה.

יוסף ג'בארין: הרעיון של הארכת מצב החירום קשור בכך שיש תקנות לשעת-חירום, שהן תקנות מנדטוריות, שכדי להפעיל אותן היה צריך להיות מצב של חירום.

יוסף ג'בארין: אז, חבר הכנסת דב חנין, היות שאין מצב חירום בפועל, מה עושים?

יוסף ג'בארין: מכריזים כאילו יש מצב חירום.

יוסף ג'בארין: זה מה שעושים בהכרזה הזאת.

יוסף ג'בארין: לכן, אם באמת היה מצב חירום שהיה מצדיק שימוש בתקנות לשעת-חירום, לא היינו צריכים חקיקה שכזו, שמאריכה באופן אוטומטי.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר רק שהסמכויות שמופיעות בתקנות הן סמכויות דרקוניות.

יוסף ג'בארין: הרבה מהן בכלל הן סמכויות מינהליות.

יוסף ג'בארין: סמכויות מינהליות במובן הזה שאתה לא יכול לפנות לבתי-המשפט האזרחיים או הפליליים או המינהליים.

יוסף ג'בארין: זה היה הרעיון.

יוסף ג'בארין: הרעיון היה שאתה נותן סמכות מינהלית לשר כי אי-אפשר עכשיו להתחיל לנהל דיונים רגילים בבתי-המשפט וכו'.

יוסף ג'בארין: אבל מישהו באמת מטיל ספק שבמציאות של היום אפשר, כמובן, להיות נגישים לרשות השופטת?

יוסף ג'בארין: נגיד מעצרים מינהליים, חבר הכנסת אבו עראר – מעצרים מינהליים.

יוסף ג'בארין: הרעיון היה שמעצר מינהלי כי אי-אפשר לנהל דיון משפטי הוגן וצודק, אז עוצרים במעצר מינהלי.

יוסף ג'בארין: אתה בקושי יכול לדעת על מה זה.

יוסף ג'בארין: כאילו, זה טבעו של מצב החירום, שאתה לא יכול לפנות לערכאות הרגילות, אבל זה לא מתקיים.

יוסף ג'בארין: מישהו באמת מטיל ספק בזה?

יוסף ג'בארין: ולכן, בעצם אנחנו יוצרים באופן מלאכותי על-ידי החלטה כזו את מצב החירום שהוא לא קיים.

יוסף ג'בארין: זה מצב מסוכן מאוד, זה נותן לרשות המבצעת סמכויות שהן מעל ומעבר למה שנדרש במצב חירום אמיתי.

יוסף ג'בארין: לכן אני חושב שיכול להיות שהגיע הזמן – אבל כנראה הקואליציה עוד פעם תאריך את המצב הזה, שנוגד כל היגיון ונוגד כל הגנה בסיסית על זכויות אדם, שצריכות להיות מוגנות גם במצב של חירום.

יוסף ג'בארין: לפחות שיהיו מוגנות במצב של חירום שלא קיים – הוא קיים רק בראש של הממשלה הזאת.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת איימן עודה, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, תשעה ילדים, קטינים, נתינים חסרי זכויות החיים תחת כיבוש ושלטון צבאי, נמצאים עכשיו במעצר מינהלי.

איימן עודה: אני מדבר על תשעה קטינים.

איימן עודה: תשעה ילדים מפוחדים בכלא, עכשיו.

איימן עודה: בלי הורים, בלי משפחה, בלי חברים, בלי בית-ספר.

איימן עודה: הם לא יודעים במה הם מואשמים.

איימן עודה: הם לא יודעים במה הם מואשמים, והם לא יודעים מתי יחזרו הביתה.

איימן עודה: אלה רק חלק מהפנים האכזריות של תקנות שעת-החירום, שגם היום, כמו בכל שנה, הכנסת תאשר כמו חותמת גומי.

איימן עודה: מה הסיפור?

איימן עודה: הממשלה רוצה להפחיד את האזרחים כל הזמן.

איימן עודה: הממשלה רוצה לגייס את האזרחים כל הזמן.

איימן עודה: ואני שואל: איפה אנחנו רוצים לחיות?

איימן עודה: במדינה נורמלית או במבצר צלבני?

איימן עודה: במצב טבעי, במצב של שלום עם שכנים ונורמליזציה, או במצב של כיבוש ופחד?

איימן עודה: ואני מנסה להתבונן בפסיכולוגיה הזו.

איימן עודה: אני מרגיש שיש פה חזקים, אבל מפוחדים.

איימן עודה: מרגישים מאוימים.

איימן עודה: יש מי שמזין את זה.

איימן עודה: יש רוב במנטליות של מיעוט.

איימן עודה: פעם נכנסתי לגוגל וכתבתי "זכויות לאומיות לרוב"; לא למיעוט.

איימן עודה: אז גוגל התחרפן קצת, אחרי זה התעלף, אחרי זה התעשת ונתן את האייטם הראשון: זכויות קיבוציות לרוב ולא למיעוט – כי אין דבר כזה.

איימן עודה: כי הרוב מקבל את הזכויות הקולקטיביות ביום המכונן, בשנה המכוננת, שנת העצמאות, מגילת העצמאות.

איימן עודה: אחרי זה, זכויות קולקטיביות זה למיעוט, זה לא לרוב, אבל פה הכול מתהפך.

איימן עודה: אחד בשם מנחם בגין – לא חבר ברשימה המשותפת – אמר בפברואר שנת 1962: "קיומן של תקנות אלו מעלה סימן שאלה מעל זכויות היסוד של כל אזרח בישראל, וחופש שאול איננו חופש.

איימן עודה: חופש שאול איננו חופש.

איימן עודה: אבל מן הרגע הראשון השמענו את האזהרה: אם חוקים אלה, חוקי הטרור של שלטון דיכוי יישארו במדינת ישראל, ביום מן הימים – –

יצחק וקנין: תודה.

איימן עודה: – – לא יימצא חוג שלא ייפגע מהם.

איימן עודה: קיום חוקי חירום אלה הוא חרפה, הפעלתם – פשע".

איימן עודה: זה מה שאמר יושב-ראש האופוזיציה דאז מנחם בגין בשנת 1962.

איימן עודה: הוא אמר שחוקים אלה הם חרפה והפעלתם פשע.

איימן עודה: וזה מה שעלול לקרות עוד כמה רגעים בכנסת.

איימן עודה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

מסעוד גנאים: תודה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אמת דיברו חברי לפני.

מסעוד גנאים: למה חירום?

מסעוד גנאים: למה חירום?

מסעוד גנאים: בשנת 1948, לאחר ארבעה ימים, אימצה מדינת ישראל הצעירה את התקנות האלה מהמנדט הבריטי.

מסעוד גנאים: על התקן הזה עד היום, כל שנה, אנחנו מחדשים, המדינה מחדשת לעצמה שהיא בחירום, היא באיום, היא תחת התקפה, ולכן תרשו לנו לעשות ככה וככה וככה.

מסעוד גנאים: שמעתי מחברי ששקדו וקראו את הסעיפים שמצויים תחת חידוש מצב החירום, שאפילו ענייני הדבש והדבורים והחלב – והכול – מעבירים אותם תחת ההגדרה של מצב חירום.

מסעוד גנאים: באמת אני שואל את עצמי – פעם דמיינתי או אמרתי:

מסעוד גנאים: מדינת ישראל היא כמו קיפוד שאהב את העניין של ההתקפלות הנצחית, רק רוצה להראות את הקוצים שלו משום שהוא לא יכול לחיות חיים נורמליים.

מסעוד גנאים: הוא לא יכול לחיות תחת השמש.

מסעוד גנאים: אפרופו ראש הממשלה, יש לו ספר "מקום תחת השמש", אבל איזה שמש, ראש הממשלה?

מסעוד גנאים: במצב חירום אין שמש נורמלית, אין שמש טבעית, אין חיים נורמליים.

מסעוד גנאים: אתה רק יכול לחיות תחת איום.

מסעוד גנאים: לכן, אני אומר, אדוני היושב-ראש, כן, אנחנו במצב חירום, אבל לא בגלל התירוצים והעילות שהממשלה מביאה היום.

מסעוד גנאים: אנחנו במצב חירום כי יש לנו ראש ממשלה שמאיים על הדמוקרטיה ועל חופש הביטוי מאז שהוא הבחין והגדיר את תושבי מדינת ישראל הערבים כי הם איום בנהירתם לקלפיות.

מסעוד גנאים: אחר כך בכנסת הוא חוקק חוקים עם הקואליציה שלו, עם המפלגה שלו, שהם אנטי-דמוקרטיים.

מסעוד גנאים: אכן, אנחנו במצב חירום, בגלל שיש לנו ראש ממשלה כזה.

מסעוד גנאים: אני מבין את הממשלה כאשר היא אומרת: אנחנו במצב חירום חברתי, כלכלי, משום שלפי נתוני הלמ"ס מלפני כמה ימים על דירוג היישובים בישראל, לפי הנתונים האלה לא הפתיעה אותנו האמת, העובדה, שבספסלים הנמוכים ביותר – היישובים הערביים.

מסעוד גנאים: הם העניים ביותר לפי נתוני הלמ"ס.

מסעוד גנאים: הם במצב סוציו-אקונומי נמוך, באשכולות הנמוכים.

מסעוד גנאים: היישוב הערבי המדורג הכי גבוה הוא מעיליא שבגליל המערבי, בצפון.

מסעוד גנאים: באיזה מקום היא?

מסעוד גנאים: מקום 173.

מסעוד גנאים: הנמוך ביותר מקום 1, הגבוה ביותר 252.

מסעוד גנאים: היישוב הערבי הגבוה ביותר הוא במקום 173.

מסעוד גנאים: נכון, אנחנו במצב חירום – אילו היה ראש הממשלה אומר:

מסעוד גנאים: הנתונים האלה יגרמו לממשלתי להיכנס למצב חירום כדי לתקן את החרפה הזו.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, במדינות העולם הדמוקרטי הנאור, כשמכריזים על מצב חירום, מכריזים לתקופה של שבועות, חודשים.

טלב אבו עראר: כי מטרת מצב החירום היא לנקוט את הצעדים היעילים ביותר, ולחזק את הערכים הדמוקרטיים ולעקור את הגזענות והאפליה מהשורש.

טלב אבו עראר: לא מכריזים מצב חירום כדי, במקום לעקור את הגזענות, לעקור את בתיהם של אזרחי ישראל הערבים, ובעיקר ערבים בדואים בנגב, לנשל אותם מקרקעותיהם או להרוס את בתיהם.

טלב אבו עראר: מכובדי, אתה מאמין עד עכשיו שמדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית?

טלב אבו עראר: אתה מאמין?

יואל חסון: זאת עובדה שהיא דמוקרטית.

טלב אבו עראר: עובדה.

טלב אבו עראר: אני בכלל לא מאמין.

יואל חסון: כולנו פה כי היא דמוקרטית.

טלב אבו עראר: אני אוכיח שמדינת ישראל, כלפי האוכלוסייה הערבית, היא מדינה אנטי-דמוקרטית.

יואל חסון: – – –

טלב אבו עראר: שלא יפריע לי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חסון, ידידי.

טלב אבו עראר: מדינת ישראל כלפי האוכלוסייה הערבית היא אנטי-דמוקרטית, ואני אוכיח.

טלב אבו עראר: כל הממשלה, ממשלת ישראל, קמה על רגליה, עמדה על רגליה, כדי לעקוף את החלטת בג"ץ לגבי עמונה, נכון?

טלב אבו עראר: למרות שעמונה היא התנחלות בלתי חוקית.

טלב אבו עראר: הבתים שם ללא היתר, על שטח כבוש, על אדמה פלסטינית פרטית.

טלב אבו עראר: אנחנו הבדואים, שאנחנו לפניכם כאן, לפני כל היהודים בעולם.

טלב אבו עראר: כל יהודי שהגיע לכאן – אני לפניו.

טלב אבו עראר: מי שלא מאמין, שיראה את פניו.

טלב אבו עראר: שקרנים, חנפנים, צבועים.

טלב אבו עראר: אנחנו כאן, ילידי הארץ, לפני שיבוא כל יהודי מערב או מהמזרח.

מיקי לוי: לך תלמד היסטוריה, אין לך מושג.

טלב אבו עראר: אתה יכול לשתוק.

טלב אבו עראר: תחת מטרייה של הכרזה על מצב חירום, כובשים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, תן לו ליהנות מן הספק.

יצחק וקנין: תן לו.

טלב אבו עראר: אני לא נהנה, אני אומר את האמת.

טלב אבו עראר: אני לא נהנה.

מיקי לוי: רק השבוע גילו – – – מלפני 3,000 שנה.

טלב אבו עראר: זה כואב, כואב ליש עתיד.

טלב אבו עראר: ולכן, תחת המטרייה של הכרזה על מצב חירום כובשים את המסגד, אל-מסגד אל-אקצא אל-מובארכ.

טלב אבו עראר: אני לא יודע מאיפה לכם השם הזה, הר-הבית – ג'בל אל-בית בערבית.

טלב אבו עראר: האדא אל-מסגד אל-אקצא אל-מובארכ.

מיקי לוי: לך תלמד היסטוריה.

טלב אבו עראר: (אומר בערבית: 144 דונם, על כורחך, שלנו.

טלב אבו עראר: ) המסגד שלנו.

מיקי לוי: המסגד – – –

טלב אבו עראר: ולכן באחד הימים תוחזר הריבונות השלמה אלינו, על המסגד.

מיקי לוי: בחלום.

טלב אבו עראר: לא מדינה ולא בטיח תכבוש את המסגד.

טלב אבו עראר: יבוא היום שתוחזר הריבונות לנו, כמוסלמים.

טלב אבו עראר: לא יכול להיות שמצב החירום ימנע ממני כערבי מוסלמי להתפלל במסגד שלי כדי לרצות את גליק ואת אורי אריאל ואחרים.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

טלב אבו עראר: אני ערבי מוסלמי, זכותי להתפלל.

יצחק וקנין: אבל הזמן שלך נגמר.

מיקי לוי: תתפלל, מי מפריע לך?

טלב אבו עראר: ולכן, חברי – אתה כל הזמן מפריע לי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי, זמנו נגמר, מה אני אעשה לו?

טלב אבו עראר: אתם צוברים נקודות.

טלב אבו עראר: צוברים נקודות על חשבון המסגדים שלנו – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: – – על חשבון הבתים שלנו.

טלב אבו עראר: ככה תמשיכו, יש ביניכם תחרות מי יותר קיצוני.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

טלב אבו עראר: אבל בסוף, בסוף כל אדם יקבל מה שמגיע לו.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: אם לא תהיה נוכחת באולם המליאה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שגם הוא איננו נוכח.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, דובר כבר על ההצגה השנתית הזאת.

יצחק וקנין: סליחה, סליחה.

יצחק וקנין: חברי וידידי עבדאללה אבו מערוף אחרי חנין זועבי, אם היא לא תהיה.

עאידה תומא סלימאן: דובר כבר על ההצגה השנתית הזאת, שאנחנו כל פעם מגיעים – כל שנה הבית הזה מתאסף להכריז על מדינת ישראל מדינת החירום הנצחית.

עאידה תומא סלימאן: כך כנראה המצב, כאשר אנחנו נזכרים טוב מאוד במה שאמר ראש הממשלה מר בנימין נתניהו: לעולם נחיה על חרבנו.

עאידה תומא סלימאן: כנראה זה הרציונל שמוביל את הממשלה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: כך רוצים להמשיך לחיות, זה מצב החירום שעליו אנחנו רוצים כל שנה להכריז, ובשביל מה?

עאידה תומא סלימאן: בשביל מה מכריזים על מצב החירום הזה?

עאידה תומא סלימאן: אם הייתה באמת הרגשת חירומיות של הבנה שהמדינה הזאת חיה באחוזי עוני גבוהים, שהמדינה הזאת – או הפרלמנט הזה מחוקק את עצמו לדעת בחוקים אנטי-דמוקרטיים, כאשר חלק מהאופוזיציה וכל הקואליציה מוכנים להרים ידיים למען חוקים ששוללים זכויות, ששוללים זכויות אנושיות פשוטות, כמו שהיום בית-משפט קבע שנער בן 13 יהיה במעצר 12 שנים, למרות העובדה שכל האמנות הבין-לאומיות אומרות שאסור להעמיד לדין בגיל הזה.

עאידה תומא סלימאן: אם מצב החירום, היינו מכריזים עליו בגלל גלי הגזענות והמתקפות של "תג מחיר", ואולי גם בגלל האלימות הרווחת בתוך האוכלוסייה הערבית, או מקרי האבטלה, או בגלל התשתיות המקולקלות של המדינה, ומצב תאונות הדרכים, היה אפשר להבין – זאת מדינה וזאת כנסת שמבינה מה זה חירום, מבינה שהמצב שהמדינה נמצאת בו הוא מצב חירומי.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא, מחוקקים את החוק הזה כדי להמשיך לגזול מאלה שאין להם, ולדכא את המיעוט הלאומי שנמצא במדינה, וגם לדכא את כל אלה שפותחים את הפה ואולי חס וחלילה חושבים כמו שמאלנים, כמו העיתונאים של התאגיד.

עאידה תומא סלימאן: אם מצב החירום, מבינים אותו רק כגושפנקה – כמשהו שמכסה את כל העוולות שהממשלה הזאת מובילה, אז אני אומרת לכם, תהיה מדינת חירום נצחית.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, ואחריו – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יצחק וקנין: לא, הוא לפניך, חבר הכנסת.

יצחק וקנין: חנין זועבי, ואחרי כן הוא, ואתה אחר כך.

יצחק וקנין: אני הולך לפי הרשימה, בהתאם לסדר שכתוב לפני.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

יצחק וקנין: מייד אתה אחריו.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר גלנט, מצב החירום הקיים במדינה הורש מהשלטון המנדטורי הבריטי, ולהבדיל מהסיבות של מצב החירום עד 1948, המצב הנוכחי, שמוצע להאריכו, הוא ביטוי של המשך מדיניות הקיפוח והאפליה כלפי האזרחים הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה מצב חירום במדינה שנמשך 68 שנים?

עבדאללה אבו מערוף: האם באמת יש מצב חירום?

עבדאללה אבו מערוף: מובן שלא.

עבדאללה אבו מערוף: מאז 1945 עד 1948 התושבים שהיו כאן, שממשיכים, גם היהודים וגם הערבים, כמובן סירבו לקבל את מצב החירום שהמנדט הבריטי כפה עליהם.

עבדאללה אבו מערוף: ראו בזה פגיעה קשה בחופש האדם וחירותו, ואף מנוגד ליסודות הדמוקרטיה.

עבדאללה אבו מערוף: ולמרות הפגיעה הקשה בערך האדם וחירותו הבסיסית, המדינה ממשיכה לנקוט את הכלי הזה בשביל לגזול את הזכות הבסיסית לאזרחות מלאה מאזרחיה הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: זה התבטא בממשל הצבאי שנמשך עד 1966, וזה מתבטא בכל תחומי החיים של האזרחים הערבים, ומיותר לדבר על הזכויות הלאומיות של האזרחים הערבים כאן.

עבדאללה אבו מערוף: מצב החירום הוא תירוץ ואליבי להפקעת קרקעות לא חוקית של האזרחים הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: מצב החירום ממשיך להשפיל 20% מאזרחי המדינה הערבים בשדה-התעופה בן-גוריון.

עבדאללה אבו מערוף: מצב החירום מתבטא בחקיקות גזעניות ואנטי-דמוקרטיות שחווינו עשרות שנים, במיוחד בשנה וחצי האחרונות, בכנסת הנוכחית בראשותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

עבדאללה אבו מערוף: מצב החירום הזה ממשיך להשתקף בהסתה המתמשכת של ראש הממשלה כלפי ונגד אזרחים ערבים.

עבדאללה אבו מערוף: מצב החירום הזה ממשיך במדיניות של הריסת בתים וקנסות מנופחים נגד מה שנקרא בנייה לא חוקית, ורק לפני שלושה חודשים, בסיום מושב הקיץ, חוקק חוק קמיניץ האכזרי, הדרקוני, בעניין האכיפה, תחת הרבה תירוצים, וכמובן, מצב החירום ממשיך להנציח את הכיבוש הארור בגדה המערבית, ברמת-הגולן הסורית.

עבדאללה אבו מערוף: המצב הזה ממשיך להתעלם מזכויותיו הלגיטימיות של העם הערבי הפלסטיני והקמת מדינתו העצמאית לצד מדינת ישראל בגבולות 4 ביוני 67'.

עבדאללה אבו מערוף: וכמובן, כל עוד אין שלום צודק, וממשלות ישראל ממשיכות להתעלם מהחוק הבין-לאומי, תמשיך מדיניות הקיפוח כלפי אזרחיהן הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מבטא חוסר תקווה והמשך הקיפוח, ולכן מן הראוי שהכנסת תכריז כעת על הפסקת מה שנקרא מצב החירום, ולא על המשך החירום.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: אם לא יהיה – חבר הכנסת מנחם מוזס.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה – תמר זנדברג.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: שלוש דקות.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, המושג מצב חירום הוא מלכודת.

ג'מאל זחאלקה: האינטלקטואל היהודי ולטר בנימין כתב באחת המסות החשובות ביותר במאה ה-20 – 1940, קצת לפני שהתאבד בגבול ספרד-צרפת, הוא כתב כך על מצב החירום: המסורת של הדיכוי מלמדת אותנו שמצב החירום אינו היוצא מן הכלל אלא הכלל, ורק תפיסת היסטוריה המבוססת על תובנה זו תסייע במאבק למיגור הפאשיזם והדיכוי.

ג'מאל זחאלקה: מה זה אומר?

ג'מאל זחאלקה: זה אומר שברגע שאנחנו מציגים כאילו מצב החירום הוא קובץ החוקים האומלל שמביאים כאן בפנינו, והשאר נורמלי, והשאר רגיל, והשאר לגיטימי – יש החוקים האלה, שהם הבעייתיים, ומה לעשות שיש מצב חירום, שיש מיליוני אנשים שחיים במצב חירום יומיומי, בגלל מדיניותה הדכאנית, המרושעת, של ממשלת ישראל, ושל ממשלות ישראל לדורותיהן.

ג'מאל זחאלקה: אבל הממשלה הזאת נושאת באחריות כבדה, כי היא קיימת היום.

ג'מאל זחאלקה: אי-אפשר לשנות את ההיסטוריה, את העבר, אבל יכול היום לקום ראש ממשלה ולומר: אני רוצה לסיים באמת את מצב החירום – והוא לא עושה את זה.

ג'מאל זחאלקה: עשו כאן גם תרגילים – איך אומרים – בדמגוגיה למתחילים.

ג'מאל זחאלקה: מה עשו?

ג'מאל זחאלקה: הוציאו חלקים מהחוקים שהוגדרו כמצב חירום והפכו אותם לחוקים נורמליים, כאילו רגילים.

ג'מאל זחאלקה: ספר החוקים של מדינת ישראל, כל כולו, יוצר מצב חירום בהגדרותיו הבסיסיות ביותר: בהדרת ציבור האזרחים הערבים, במניעת זכות שיבה של פליטים, בהנצחה של מצב כיבוש, בייהוד ירושלים, בבניית התנחלויות, בגזל אדמות, בחוקי הקרקעות.

חמד עמאר: נא לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מדברים על כמה חוקים?

ג'מאל זחאלקה: זו ממשלת חירום, וצריך לעשות מצב חירום אמיתי ולסלקה משלטון.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: מי היה פה לפני?

חמד עמאר: חבר הכנסת זחאלקה, המשקפיים.

ג'מאל זחאלקה: חשבתי שתשים אותם.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: – – – חבר הכנסת זחאלקה, שאני אשים את משקפיו ואראה את ההיסטוריה דרך משקפיו?

מיקי לוי: כנראה זה לא יקרה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, האמת היא שלא רציתי לעלות לכאן, אבל מצאתי לנכון לעלות לכאן בעקבות הניסיון של שכתוב ההיסטוריה על-ידי חבר הכנסת טלב אבו עראר, וצר לי שהוא עזב את המליאה.

מיקי לוי: ענייננו היה הנושא של מצב החירום שאמור להימשך, ולא רציתי לעלות – או, הנה טלב אבו עראר, ברוך השב, עליתי כאן רק בגללך.

מיקי לוי: אז מכיוון שניסית לשכתב את ההיסטוריה, כמה נושאים מרכזיים, שתדע.

מיקי לוי: הגעת המוסלמים לעיר הייתה לאורך המחצית השנייה של האלף הראשון לספירה, בערך לפני 1,500 שנה.

טלב אבו עראר: אתה היית כאן?

מיקי לוי: העיר נכבשה על-ידי המוסלמים מידי הביזנטים, והשלטון בה היה עד 1099 – –

יהודה גליק: – – –

איימן עודה: – – –

מיקי לוי: – – ואז העיר נכבשה מחדש על-ידי הצלבנים.

מיקי לוי: אז רק במחצית השנייה של האלף הראשון.

מיקי לוי: לאורך שנות שלטון המוסלמים, נשלטה העיר על-ידי שלוש משפחות של מוסלמים – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: – – תקשיב – בית אומיה – תלמד היסטוריה – 661–750 לספירה.

טלב אבו עראר: – – –

מיקי לוי: בית עבאס – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

חמד עמאר: תודה רבה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

טלב אבו עראר: – – –

מיקי לוי: בית עבאס – 969 לספירה – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: – – והשושלת הפאטמית.

מיקי לוי: ההיסטוריה היהודית בירושלים – אל תצא – היא בת 3,000 שנה, תקשיב טוב, 3,000 שנה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עוד שקר גס.

מיקי לוי: – – – 3,000 שנה, ורק השבוע מצאו כתובת בעברית שמוכיחה שאנחנו פה 3,000 שנה, ואתם רק 1,500.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מיקי לוי: ומכיוון שהאסלאם נכתב רק לפני 1,500 שנה, הקוראן עצמו, ולא תמצא בקוראן אפילו פעם אחת שהעיר ירושלים נזכרת בו, אפילו לא פעם אחת – אפילו לא פעם אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד פעם שיקרו לך.

מיקי לוי: יש שם איזשהו סיפור, שנלקח מהתנ"ך, שאומר שמוחמד – ואני נותן לו את הכבוד המגיע לו, אני לא מזלזל בדת שלכם, חס וחלילה, אני אומר את זה ברצינות גמורה – הגיע על סוסו אל המסגד הקיצון, הוא אל-אקצא.

מיקי לוי: זה כאילו אל-אקצא – – –

חמד עמאר: נא לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

מיקי לוי: יש לי עוד שתי שניות והם הפריעו לי.

מיקי לוי: אני מסכם – ולכן, ההיסטוריה היהודית היא בת 3,000 שנה, והקוראן נכתב רק לפני כ-1,500 שנה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: אל תשכתבו את ההיסטוריה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: נא להקפיד על שלוש דקות.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אתה מהנדס, לא מתאים לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשמע, זה שאתה צועק זה לא אומר שאתה צודק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חלק מהשקרים שמנית זה כי אתה לא מכיר את העניינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ירושלים שמצאו בעתיקות הייתה קיימת – – –

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

מיקי לוי: אה, זה ערבים?

מיקי לוי: – – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: עכשיו רק ירדת.

מיקי לוי: על מה אתה מדבר?

מיקי לוי: בושה וחרפה, אתה משכתב את היסטוריה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבושה שלך.

מיקי לוי: בקוראן לא מוזכר שום דבר – יש לי כבוד גדול לקוראן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חמד עמאר: תודה, תודה.

מיקי לוי: בושה וחרפה, אתה משכתב היסטוריה, אתה יודע מה קרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – של ההיסטוריה – – –

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים – –

חמד עמאר: שלוש דקות מעכשיו.

עיסאווי פריג': – – מיקי, אני לא אכנס לוויכוח ההיסטורי, אבל אני יודע דבר אחד – לאורך ההיסטוריה, איפה שהיה טוב למוסלמים, היה טוב ליהודים.

מיקי לוי: נכון.

עיסאווי פריג': זהו, זה מוכח היסטורית.

ענת ברקו: זה לא מה שההורים שלי אומרים לי.

עיסאווי פריג': יפה, יפה, גם ההורים שלי לימדו אותי על גירוש האסלאם מספרד ב-1992, שזה גירוש היהודים, אבל יצאו שניהם יחד.

ענת ברקו: – – –

אלי אלאלוף: ב-1400.

עיסאווי פריג': 1492.

עיסאווי פריג': אני למדתי על הגירוש, אבל הגירוש הוא אסלאמי, יחד עם היהודים.

עיסאווי פריג': אבל בהיסטוריה, כשמשכתבים אותה, אומרים "גירוש".

עיסאווי פריג': לא משנה, נחזור – – –

אלי אלאלוף: תור הזהב – – –

עיסאווי פריג': תור הזהב משותף.

עיסאווי פריג': אבל מלומד בספרים – לא משותף.

עיסאווי פריג': חברים, אני רוצה לחזור לדיון שלנו ורוצה להגיד כמה משפטים.

עיסאווי פריג': מצב החירום – ברגע שיבוטל מצב החירום, אני חושב שזה יום העצמאות האמיתי של מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו, כל עוד מצב החירום – וחוקי החירום – שמקבל תמיכה מקיר לקיר: המחנה הציוני, מפלגת העבודה, יש עתיד, ליכוד – יש אחדות דעים בתמיכה בחוקי החירום האנטי-דמוקרטיים – מצב חירום לא יוכל להתקיים עם ההגדרה של דמוקרטיה.

עיסאווי פריג': אז אל תשלו את עצמכם.

עיסאווי פריג': ואני אומר לכם, ברגע שחוקי החירום ומצב החירום יתבטלו בספר החקיקה של מדינת ישראל – אז אפשר לעשות זיקוקים ואפשר לקיים יום עצמאות.

עיסאווי פריג': והדבר השני שאני רוצה לציין – מדינה ש-68 שנים חיה בתודעה שלה על מצבי חירום וחוקי חירום, אתה לא מצפה שההתנהלות וההתנהגות של אזרחיה לא יהיו כל הזמן תחת חירום.

עיסאווי פריג': החשיבה היא חשיבת חירום – החשיבה היא חשיבת חירום, וכל ההתנהלות שאנחנו רואים, וכל האווירה הגזענית, וכל החשיבה – באות מתוך המצב התודעתי שנבנה לאורך כל השנים.

עיסאווי פריג': אפילו במצב הכלכלי, כשאנחנו דנים על תקציב המדינה – יש חוק הסדרים; מה זה חוק הסדרים?

עיסאווי פריג': מצב חירום כלכלי.

עיסאווי פריג': אפילו – מצב החירום הגיע לשם.

עיסאווי פריג': כל החשיבה המעוותת של מצב חירום רק תמשיך – – –

חמד עמאר: לסכם.

עיסאווי פריג': אני אסכם, אדוני.

עיסאווי פריג': אנחנו יורים – ואתם יורים לעצמכם – ברגל.

עיסאווי פריג': ודי עם הצביעות.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מרדכי יוגב יסכם את הדיון.

חמד עמאר: כדורגל, נכון?

זוהיר בהלול: מה לעשות.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

זוהיר בהלול: גבירותי ורבותי, לא למדינה הזאת פילל הרצל.

זוהיר בהלול: בחזונו הוא לא ראה, גם לא בעיני רוחו, שמדינת ישראל, האור לגויים והמדינה הדמוקרטית במרחבי המזרח התיכון, תהיה מדינה שישרור בה במשך 68 שנים חוק – או תקנות – לשעת-חירום.

זוהיר בהלול: המדינה שלנו תחת מצב החירום לא יכולה להתהדר לא בדמוקרטיה שלה ולא בתקינותה, וגם לא במוסר שלה.

זוהיר בהלול: אינני מבין כיצד כמעט באופן גורף הבניין הזה מסכים שאנחנו נחיה תחת מצב בלתי רגיל, לא טבעי, שבו תקנות מצב החירום, או שעת החירום, יכתיבו את הבון-טון של החיים שלנו.

זוהיר בהלול: באחת העתירות נכתב: המדינה נמצאת תחת ההכרזה של מצב חירום מתמשך במשך כל כך הרבה שנים.

זוהיר בהלול: מצב החירום והחקיקה שתוקפה מותנה במצב החירום מקנים סמכויות דרקוניות ומרחיקות לכת לממשלה.

זוהיר בהלול: אני מבין את מהות העניין, ואת האדיקות בשמירה על מצב חירום, אף-על-פי שכמעט כל מי שנמצא בבניין הזה מבין שזה האקט האנטי-דמוקרטי החמור ביותר, המסכן את אושיות הדמוקרטיה במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: צריך גם להוסיף עוד נקודה, שקשורה לזכויות האזרח; זכויות האזרח – מצב של שעת-חירום יש בו פגיעה דורסנית, כמעט אנושה, כמעט בלתי ניתנת לאיחוי מבחינת הערך והערכיות של זכויות אזרח, והיא מבטלת הלכה למעשה – זה הדבר החמור ביותר – את המעמד הסטטוטורי הקונסטיטוציוני של הבניין הזה.

זוהיר בהלול: אתם בעצם מפקיעים – ברגע שתרימו את היד בהצבעה בעד החוק הזה, אתם במו-ידיכם מפקיעים – נותנים לגיטימציה להפקעת סמכותה של הכנסת לחוקק חוקים.

זוהיר בהלול: התמשכותן של התקנות האלה תוריד את הערך הפרלמנטרי של הפרלמנט הזה, של הכנסת הזאת, שמתהדרת ומתייפייפת בעובדה שהיא אולי הסמן היותר-דמוקרטי במרחבי המזרח התיכון.

זוהיר בהלול: יהיה זכרה ברוך, של הדמוקרטיה שמתאיידת ומתאדה במו-ידיכם.

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: אתה לא מוגבל בזמן, תסכם בבקשה.

מרדכי יוגב: ברשות היושב-ראש, ברשות שרת העלייה והקליטה, ברשות חברי חברי הכנסת, אני מבקש להישאר ענייני לגבי בקשתנו, בקשת ועדת החוץ והביטחון, להאריך בשנה את מצב החירום, לתקופה של שנה נוספת, עד יום י"ז בחשוון תשע"ח, ובקשת הוועדה שהכנסת אכן תצביע על כך.

מרדכי יוגב: עם זאת אני מבקש להתייחס מאוד בקצרה לדברים שנאמרו פה ברגעים האחרונים, ברבע השעה האחרונה, ואולי גם קודם, ולא שמעתי – נגד אלה שמנסים לשכתב את ההיסטוריה, ולשאול גם את השאלה שנשאל חבר הכנסת אחמד טיבי באולפן ערוץ 2, נדמה לי שבשבוע שעבר: היה או לא היה בית-מקדש?

מרדכי יוגב: ואני מכבד את האסלאם, ומכבד את המוסלמים, ומכבד את תחושת קדושתם, גם להר-הבית.

מרדכי יוגב: ועם זאת – היה או לא היה בית-מקדש?

מרדכי יוגב: ואחמד טיבי סירב לענות על השאלה הזאת, וכל היתר היסטוריה.

מרדכי יוגב: היו פה שני בתי-מקדש עוד בטרם היו פה דתות אחרות, זו הנוצרית וזו המוסלמית, כ-600 שנה לאחר מכן.

מרדכי יוגב: נוסף על כך, גם בקוראן, שלא מוזכרת בו ירושלים, מוזכר בו, ויותר מפעם אחת, שעם ישראל יחזור לירושלים, יחזור לארץ הקדושה, והוא זה שיזכה בה גם בסופו של דבר.

מרדכי יוגב: ונחזור לעניינו, לעצם החוק שלשמו נתכנסנו פה, לבקשתה של ועדת החוץ והביטחון, ואני רוצה לומר לחברי – שמעתי את חברי חבר הכנסת עמר בר-לב; אני מזדהה עם דבריו, עם הבקשה שנפעל יותר ונצמצם עוד יותר את החוקים של מצב החירום.

מרדכי יוגב: הזכיר חברי את חוק התמרוקים, וגם אני שאלתי את עצמי מה לחוק זה בחוק החירום.

מרדכי יוגב: קיבלתי כמה הסברים על חומרים ושימושים; וחוק התמרוקים נמצא בתוך חוק ההסדרים כדי להוציא אותו ממצב החירום, בצורה מהירה, ולהביא לכך שפחות חוקים יהיו בהכרזה לשעת-חירום.

מרדכי יוגב: אני מאמין – ואני רוצה פה לעדכן ולדווח לכם מה היה פה בעבודה של 2015–2016 ומה עתיד להיות בשנים ב-2018-2017, לפי מה שדווחנו על-ידי משרדי הממשלה.

מרדכי יוגב: ובכן, מאז ההכרזה הקודמת הוסרו פה: פקודת מניעת טרור, תקנות רישוי עסקים להדברת מזיקים, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים לעניין סיווג בטיחותי של אוניות נוסעים.

מרדכי יוגב: יותר מ-12 צווים הוסרו: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים של ייבוא רכב ומתן שירותים לרכב, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים של רכב ורכבות, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (מוסכים ומפעלים לכלי רכב).

מרדכי יוגב: רוצה לומר דבר פשוט, גם לכל מי שיתנגד או רוצה להתנגד – – –

קריאה: – – –

מרדכי יוגב: שאלתי, אדוני חבר הכנסת אחמד טיבי, על השאלה: היה פה בית-מקדש או לא היה פה בית-מקדש לפני היות פה מסגד?

מרדכי יוגב: זו הייתה שאלתי, והיא שאלה שמופנית אל החלל.

מרדכי יוגב: וההיסטוריה כבר נתנה את תשובתה.

מרדכי יוגב: לא צריך את תשובתך, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מרדכי יוגב: ההיסטוריה כבר נתנה את תשובתה.

מרדכי יוגב: היו פה שני בתי-מקדש של עם ישראל טרם היות פה מסגד, והעתיד עוד צופן בחובו – איני נביא בשביל לנבא אותו.

מרדכי יוגב: הוסרו פה צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (מוסכים ומפעלים לכלי רכב) וצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (שמאי רכב), הוסרו פה צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הובלת דלק), צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (מכלי גז) וצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (סימון ומילוי מכלי גז).

מרדכי יוגב: ועוד נושאים שהייתה בהם התקדמות: צו מחלות בעלי-חיים – משרד הבריאות עובד עליו ועתיד לתת בו תשובות תוך חודשיים, תקנות מחלות בעלי-חיים (דיג) – גם הן הועברו לוועדת הכלכלה.

מרדכי יוגב: הן בשליטתו של חברי חבר הכנסת איתן כבל; להוביל ולקדם אותן מהר ככל האפשר, איתן.

מרדכי יוגב: צווים נוספים – ועדת השרים לענייני חקיקה אישרה את טיוטת החוק לתיקון פקודת התעבורה.

מרדכי יוגב: ועדת השרים לענייני חקיקה אישרה את טיוטת החוק לשמירה על בטיחות במעליות.

מרדכי יוגב: הופץ תזכיר חוק הגז הפחמני המעובה.

מרדכי יוגב: הופץ תזכיר חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות), ובתוכו דברים נוספים.

מרדכי יוגב: לבקשתו של חברי חבר הכנסת דוד ביטן, עכשיו אני רוצה לומר לכם מה צפוי בשנת 17'.

מרדכי יוגב: נותרו לנו בסך הכול 30 צווים, בשנת 17' היעד של משרדי הממשלה הוא לבטל 19 מהם, וייתכן אפילו שעוד או ארבעה או חמישה.

מרדכי יוגב: קרי, יותר משני שלישים.

מרדכי יוגב: להערכתי, בעבודה הרצינית שעושים משרדי הממשלה – ומשרד המשפטים יושב עליהם, וגם ועדת חוץ וביטחון יושבת עליהם, בפיקוח בתוך השנה – אנחנו נראה תוך שנתיים, ואינני יודע, אבל תוך כשנתיים, ואולי שלוש, את כל צווי החירום והחוקים שכוחם מכוח התקנות לשעת-חירום, מוסרים.

מרדכי יוגב: אנחנו עוברים להיות מדינה נורמלית שאין בה צורך בהכרח בתקנות לשעת-חירום.

מרדכי יוגב: ובכן, מה עתיד להיות מוסר בשנת 17', כפי מה שדיווחו לנו?

מרדכי יוגב: אני אעשה את זה בחתך של משרדי הממשלה.

מרדכי יוגב: משרד הביטחון עובד ועתיד להסיר בשנת 2017 את החוק להסדר תפיסת מקרקעין בשעת-חירום; המשרד להגנת הסביבה עובד על תקנות הרוקחים לחוק חדש – גם זה יבוא כבר בשנת 2017; משרד הפנים – פקודה להארכת תוקף של תקנות לשעת-חירום, פקודת היציאה לחוץ-לארץ, גם הוא יתוקן בשנת 2017 לפי הבטחתם; משרד הבריאות הבטיח שני חוקים: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (תכשירים להדברת מזיקים לאדם) וצו הפיקוח על מצרכים (תמרוקים) שהובא בתוך חוק ההסדרים; משרד הכלכלה התחייב על צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (איסור ייצוא, ייבוא ומכירה של צעצועים מסוכנים) שהזכירו אותם פה כמה מחברי הכנסת.

מרדכי יוגב: מה לצעצועים מסוכנים – אז, חברים, יש צעצועים מסוכנים, והם מסוכנים לחיי אדם.

מרדכי יוגב: אבל גם זה יוסר מחוק החירום ויבוא לידי ביטוי בחוק מתקדם שאיננו חלק מצו החירום.

מרדכי יוגב: משרד התחבורה התחייב על שלושה חוקים, על שלושה צווים שיבוטלו מתקנות שעת-חירום: צו הפיקוח על כלי שיט, צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הסעות מיוחדות והשכרת רכב) וצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (רכישת מונים למוניות, התקנתם ושירותי אחזקתם).

מרדכי יוגב: צו הפיקוח על רכבל – היו פה אנשים שצחקקו – יש בדבר הזה דברים מורכבים והם אינם בטוחים שבמהלך השנה הזאת אכן יספיקו.

מרדכי יוגב: אם היו פה חברים שדאגו לדבש – מי שבקי בדיונים על הדבש – חלק מהקשיים הם קשיים של מגדלי הדבש, ובסופו של דבר הם יבואו לידי ביטוי בוועדת הכלכלה בניסיון להגיע להידברות ולגישור.

מרדכי יוגב: משרד החקלאות הבטיח שבשנת 2017 יסיר את צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (ייצור החלב) – ואדוני שר החקלאות יושב פה – וכך גם את צו ההגנה (טיפול בדגים); משרד האנרגיה הבטיח לטפל בצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (אספקת גז), וכך גם בצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (עבודות ההתקנה ותיקון של מצרכי גז).

מרדכי יוגב: והיינו שם וערכנו שימוע לכל משרד ומשרד, ועל הבטחתו, תוך הבטחה של יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אבי דיכטר, שבתוך חצי השנה הוא יקיים דיון למעקב אחרי מה שהתקדם במהלך חצי השנה.

מרדכי יוגב: משרד האנרגיה – עדכנתי.

מרדכי יוגב: הוא הבטיח גם שצו הפיקוח על מצרכים ושירותים (תשלומים בעד גז המסופק במערכת המרכזית), יבוטל גם הוא מהיות חלק מהתקנות לשעת-חירום, וכך גם צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (הבטחות האספקה של גפ"מ וסולר) – שזה צו נוסף; משרד העבודה הבטיח חוק אחד משניים: צו הפיקוח על מצרכים ושירותים (התקנת מעליות ומתן שירות למעליות).

מרדכי יוגב: משרד המשפטים הבטיח גם הוא שחוק סמכויות שעת-חירום (מעצרים) – החוק נמצא בדיונים בוועדת החוקה, חוק ומשפט – גם הוא יוסר.

מרדכי יוגב: שורה תחתונה, 19 צווים, סיכוייהם להיות מוסרים בשנת 2017.

מרדכי יוגב: איך לומר?

מרדכי יוגב: הסתכלנו בלבן של העיניים של הנציגים והיועצים המשפטיים של אותם משרדים, והם אמרו שבחודשים הקרובים הם מסירים אותם.

מרדכי יוגב: יש פה בהחלט ירידה שמראה עבודה רצינית, ותודה לכל העוסקים במלאכה.

מרדכי יוגב: המדינה שלנו הולכת ממצב חירום למצב נורמלי, וגם את ההיסטוריה היא עוד תגלה.

מרדכי יוגב: תודה לכל מי שעסקו, ואני מבקש כתוצאה מזה מהכנסת, אני מבקש מהכנסת, לחזור ולהכריז על מצב חירום לתקופה של שנה, עד יום י"ז בחשוון תשע"ח.

מרדכי יוגב: לאשר את ההמלצה.

מרדכי יוגב: ואני מאמין שכשנעמוד פה בשנה הבאה יישארו לנו לא יותר מעשרה או 15 צווים גג – וגם אותם במהלך של עבודה של שנה נוספת נצליח להסיר ונביא לציון גואל.

מרדכי יוגב: ואם אדוני יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן – אני צריך אישור שלו – אדוני יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן?

מרדכי יוגב: אפשר לרדת.

מרדכי יוגב: אז אני רק מזכיר שהיום מתחילים להגיד "ותן טל ומטר לברכה", אז שיהיו הטל והמטר לברכה על כל עם ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על המלצת הוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט בעניין הכרזה על מצב חירום.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: חברי הכנסת, אבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: בעד המלצת הוועדה המשותפת – 71

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 71, נגד – 17.

חמד עמאר: הצו אושר.

חמד עמאר: אנחנו עוברים עכשיו להחלטת ועדת הכנסת בדבר העברת הצעות חוק מוועדת הכספים לוועדת הכנסת – הצבעה.

חמד עמאר: תהיה הצבעה בלי דיון: הצעת חוק התוכנית הכלכלית, הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית והצעת חוק-יסוד: משק המדינה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

): היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים, אנחנו הולכים מייד להצבעה.

): אני מקריא את זה ואנחנו מצביעים.

): הכנסת החליטה בישיבתה ביום א' בחשוון התשע"ז, 2 בנובמבר 2016, להעביר לוועדת הכספים את הצעות החוק האלו: 1.

): הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016; 2.

): הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016; 3.

): הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 9).

): ועדת הכנסת החליטה להמליץ לכנסת להעביר את הצעות החוק האמורות לוועדת הכנסת לשם פיצולן וקביעת הוועדות שידונו בהן, כמקובל.

): אני מזכיר: מדובר בחוק ההסדרים למעשה; חוק ההסדרים ששנים על גבי שנים הכנסת דנה בו בוועדת הכנסת, וכך ראוי שיהיה, לטובת חלוקה לוועדות השונות.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זאת.

): תודה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על החלטת ועדת הכנסת בדבר העברת הצעות החוק מוועדת הכספים לוועדת הכנסת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: בעד הצעת ועדת הכנסת – 52

חמד עמאר: נמנעים – 4

חמד עמאר: בעד – 52, מתנגדים – 32, ארבעה נמנעים.

חמד עמאר: ההחלטה אושרה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לסעיף השני: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016; מ/1083.

חמד עמאר: המזכיר אומר הצבעה אחת.

חמד עמאר: אני מאפשר לחבר הכנסת אחמד טיבי, לפי סעיף 34, עד חמש דקות, כי הוא הוזכר בנאומו של חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: נא להוסיף לפרוטוקול.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: יכול להיות שאני צריך להסביר גם בעברית וגם בערבית כדי שאנשים יבינו.

אחמד טיבי: כאשר אני אומר (אומר בערבית ומתרגם:) – כאשר אני אומר: מקום תפילה למוסלמים בלבד, אחרי בלבד, לא מדברים.

אחמד טיבי: מובן?

אחמד טיבי: לא מדברים.

אחמד טיבי: לכן, כל ההתקפה הזאת והשאלות, לא במקומן.

אחמד טיבי: אמרנו את דעתנו והדעה הזאת "מקטועה" – סופית.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להתנגח אתך כדי שיהיה מנצח או מפסיד.

אחמד טיבי: זה לא כדורגל.

אחמד טיבי: אפרופו כדורגל, אני חייב לראש אגף התקציבים, אפרופו כדורגל, אמיר לוי, שערב המשחק בין "ברצלונה" ל"מנצ'סטר סיטי" ב"סיטי", הוא אמר לי כשביקרתי אותו באגף התקציבים: אתם תובסו הערב.

אחמד טיבי: אתם, הוא התכוון ל"ברצלונה".

אחמד טיבי: אמרתי לו: נובס?

אחמד טיבי: הוא אמר: 4:0 ל"מנצ'סטר סיטי", זוהיר.

אחמד טיבי: אז עמדו שם אריאל יוצר וטמקין.

אחמד טיבי: הבטתי בו בהשתאות, מה הוא מדבר האמיר לוי הזה?

אחמד טיבי: ואז מתברר שהוא מבין כדורגל יותר ממני.

אחמד טיבי: ובטח כדורסל, כי באותו ערב, יא זוהיר, 3:1 הפסדנו.

אחמד טיבי: לא היה קל אבל סוף-סוף יש פקיד בכיר במדינה הזאת שצופה פני עתיד.

אחמד טיבי: אמיר לוי.

אחמד טיבי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [מס' מ/1070, פ/3200/20; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' ל"ו, עמ' 16596 ועמ' 16597; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הפחתת תוספות פיגור שנוספו על קנסות הנגבים בידי המרכז לגביית קנסות, אגרות והוצאות (הוראת שעה), התשע"ז–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, וואו, איזה רעש.

ניסן סלומינסקי: לא תשמעו וחבל, אתם מפסידים.

ניסן סלומינסקי: לא בכל יום מזדמן לי להציג בכזאת שמחה הצעת חוק כמו ההצעה הזאת.

ניסן סלומינסקי: ישנם חוקים שישנה עליהם מחלוקת, ישנם חוקים שאני מסכים ורוצה, אבל בגלל אין ברירה – זאת הצעת חוק שתענוג להציג אותה – ששש, חבר'ה, פעם יש הצעת חוק שתענוג להציג אותה, אז כדאי לשמוע אותה.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, תעשה שקט, זאת הצעת חוק שלך.

ניסן סלומינסקי: שם הם לא שומעים.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק ממשלתית וכן הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, יואב בן צור, מרב מיכאלי ונורית קורן, שצורפו והפכו להצעה אחת.

ניסן סלומינסקי: ההצעה הזאת, כמו שאמרתי, תענוג להציג אותה.

ניסן סלומינסקי: המשמעות היא, שאותם בעלי חוב שלא שילמו, וצברו חובות, פיגורים וקנסות במרכז לגביית קנסות, בא המרכז ואומר: אנחנו הולכים לעשות מבצע, וכל מי שישלם בתקופת המבצע, במשך ארבעה חודשים, יקבל הנחה; יקזזו לו 40% מהחוב.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר, ברוב המקרים זה יהיה שכל הריביות והקנסות והכול – יקוזזו.

ניסן סלומינסקי: זה בערך 40%, עד גובה הקרן עצמה.

ניסן סלומינסקי: זה מבצע מדהים, מבצע חשוב למשך ארבעה חודשים.

ניסן סלומינסקי: אני מציע לכל מי שחייב לנצל אותו.

ניסן סלומינסקי: שוב, כמה הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: א.

ניסן סלומינסקי: לא מדובר על רשויות כמו רשות המסים, רשויות מקומיות, אלא רק על חובות שנגבים במרכז לגביית קנסות.

ניסן סלומינסקי: זה רק לגביהם.

ניסן סלומינסקי: גם אצלם, חובות שחייבים למישהו אחר – נניח, בעל שחייב להוצאות של אשתו, או דברים כאלה – שם זה לא יקוזז.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הקיזוז לא יהיה על חשבון מי שחייבים לו.

ניסן סלומינסקי: הקיזוז יהיה רק כלפי המדינה, ברוב החובות שחייבים למדינה.

ניסן סלומינסקי: עוד הסתייגות אחת: ישנם חובות שהם נגבים על-ידי מערכת שקשורה לחשבת הכללית של משרד האוצר; החוק הזה אינו כולל אותם.

ניסן סלומינסקי: נמצאים בדיבור אתם, ואני מקווה שגם הם ימחקו את החוק בשיעור 40%.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת עברה פה אחד, אין לה הסתייגויות, אין בקשות לדיבור.

ניסן סלומינסקי: אני פונה לחברי להצביע.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה בהזדמנות הזאת לשבח מאוד, מעבר לממשלה שהלכה על זה ומעבר לתומר מוסקוביץ, יושב-ראש ההוצאה לפועל וגם המרכז לגבייה, שהולך על זה, אני רוצה לשבח מאוד את חברי, בעיקר את אוסאמה, שדחף את זה, וגם את אחמד טיבי, את יואב, את מרב ואת נורית קורן שהלכו על זה, והחוק הזה – בזריזות רבה עשינו אותו.

ניסן סלומינסקי: הנה עכשיו, הצעת החוק הפרטית קפצה לקריאות שנייה ושלישית, ואני מקווה שנאשר אותה עכשיו ויהיה גם חוק פרטי שלכם.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: אין הסתייגויות להצעת החוק, יש בקשות רשות דיבור.

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שלוש דקות, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתרגש – עמלנו קשה במשך השנה האחרונה, אני וחברי, שיזמנו את הצעת החוק הזאת במפגש עם תומר מוסקוביץ, מנהל מרכז הקנסות, שבאמת נרתם מייד להצעה שהעליתי בפניו, והודעתי לו – וביקשתי ממנו שירים מבצע, שהוא אמר: זה מבצע של פעם בדור, ובאמת, מאז התחיל להתגלגל הרעיון הזה – צבר תאוצה, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אני מבקש להודות לשרת המשפטים, שבאמת אימצה את הצעת החוק הפרטית שלנו והפכה אותה להצעת חוק ממשלתית, ותמכה ודחפה לקבל את הצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: אני מבקש להודות למשרד האוצר, ובמיוחד לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, שבאמת גם משרד האוצר – תשמעו, משרד האוצר – והחשבת הכללית עשו תספורת – כל הזמן אנחנו נגד תספורות לאנשים העשירים, אבל הפעם באמת עשינו תספורת לאנשים הפשוטים, לאזרחים הפשוטים, כדי שהם יוכלו לפתוח דף חדש בחייהם, ואני אתן לכם את המספרים, חברי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: מדובר במיליון ו-200,000 תיקים במרכז לגביית קנסות; מדובר ב-257,000 חייבים, מדובר בחובות בסכום של יותר מ-3 מיליארד שקל, כאשר ההנחה שניתנת היא 40%, בגובה של מיליארד ו-200 מיליון, ולכן זה win-win, גם המדינה תכניס לקופתה את הכסף, אבל גם האזרח הפשוט יוכל להרוויח מהפחתת הקנסות האלה.

אוסאמה סעדי: לכן זה מבצע אך ורק – כמו שאמר חברי יו"ר ועדת החוקה, ואני באמת גם מודה לך על שדחפת את הצעת החוק הזאת, והצמדת את זה, והיא קפצה לשנייה ושלישית.

אוסאמה סעדי: אני שמח שהחוק הראשון שלי שמאושר הוא חוק חברתי ממעלה ראשונה, שבא לעזור לאנשים החלשים, לשכבות החלשות.

אוסאמה סעדי: ולכן אני פונה לכל האזרחים, יהודים וערבים, ערבים ויהודים, דתיים, חרדים, כולם – זו הזדמנות חד-פעמית, שלא תחזור על עצמה – לנצל את המבצע הזה ולשלם את החובות המופחתים.

אוסאמה סעדי: המבצע הוא לתקופה מוגבלת – אין אחרי זה עוד מבצע.

אוסאמה סעדי: המבצע אמור להתחיל בשבוע הבא, ב-15בנובמבר, עד 13 במרס – 120 יום.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, שלוש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני היושב-ראש, קודם כול, תודה רבה לחברי אוסאמה סעדי, שבאמת היה הכוח המניע מאחורי הדבר הזה, יחד עם רשות האכיפה והגבייה, תומר מוסקוביץ והצוות המדהים שלו, ותודה רבה כמובן ליושב-ראש ועדת החוקה, שגם הוא נתן את ה"פוש" שהוא יודע לתת כשהוא רוצה.

מרב מיכאלי: אני רוצה, חברות וחברים, לדבר רגע על המבצע הספציפי הזה, שיהיה רלוונטי ל-300,000 אזרחיות ואזרחים בישראל.

מרב מיכאלי: אדוני, תחשוב על המספר המדהים הזה, 300,000 איש, שהיה להם קנס, לא משנה על מה, מסיבה כזאת או אחרת, או משום שהם לא מסודרות או מסודרים, או משום שהם – לא היה להם כסף לשלם, או משום שלא הגיע אליהם, או תקלות מכל סוג – לא שילמו את החוב, והחוב – בגלל ריביות, בגלל כפל קנסות, בגלל מבנה עדיין מאוד מאוד בעייתי ומעוות של מערכת החיובים שלנו, וריבית הפיגורים הגבוהה מדי-מדי, אף שעכשיו החשבת הכללית קצת הורידה אותה – מצאו את עצמם עם חובות נורא-נורא גדולים, שבמקרה של כל אחד ואחת מאתנו יכולים ממש לעשות נזק כלכלי.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אתה יכול לבקש מהציבור להרעיש פחות?

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

חמד עמאר: אני שומע אתכם עד כאן.

חמד עמאר: תודה רבה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: בקיצור, אנשים רגילים עם חובות של קנסות רגילים מצאו את עצמם עם חובות של אלפים רבים של שקלים; כל אחד ואחת מאתנו זה בשבילה מכה כלכלית, אבל למוחלשות והמוחלשים ביותר בינינו זה ממש יכול למוטט – זה ממש יכול להיות דבר שיעביר משפחה את סף קו העוני.

מרב מיכאלי: המבצע הזה, אדוני, וחברי וחברותי, בא בדיוק להקל את המצוקה הזאת, בא לתת לכל אחד ואחת אפשרות לשלם כל קנס על כל חוב שיש לו, בהנחה של 40%.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות על הרבה מאוד כסף.

מרב מיכאלי: 300,000 אישה ואיש יכולות ויכולים פשוט לגשת או לסניף המרכז לגביית קנסות וחובות או אפילו לסניף הדואר, ופשוט לתת את מספר הזהות שלהם, לקבל את הסכום שאותו הם צריכות וצריכים לשלם אחרי ההנחה, לשלם במקום, ולפתוח דף חדש, אפילו אם הוא דף קטן באופן יחסי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד לך, אדוני, זה צעד שהחברות והחברים שחתומים על החוק הזה עושים כחלק מהרבה מאוד צעדים אחרים שאנחנו מחויבות ומחויבים להם, כמו ביטול מאסר חייבים וחייבות בהוצאה לפועל, שאני הובלתי בכנסת הקודמת, כמו חוק ההפטר בהוצאה לפועל שהעברנו בכנסת הזאת, ועוד הרבה מאוד צעדים שיקלו על מאות-אלפי ישראליות וישראלים שנמצאים בתוך הבור הזה של חובות על גבי חובות שאין להם דרך לצאת ממנו, וזאת מחויבות של כל אחד ואחת מאתנו לעזור להם לצאת ממנו.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת נורית קורן.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד ביטן, אני שומע אותך עד כאן.

חמד עמאר: חבר הכנסת דוד ביטן.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לשרת המשפטים וליושב-ראש ועדת החוקה, ניסן סלומינסקי על כך שקידמתם את הצעת החוק במהירות, ולחבר הכנסת אוסאמה סעדי – איפה אתה, אוסאמה?

נורית קורן: אוסאמה יצא.

נורית קורן: אוסאמה, אני מזכירה לך, לפני חודשים מועטים – אני חושבת ארבעה חודשים – ישבנו בוועדת הכלכלה ודיברנו על כך, על רישיונות הנהיגה, בעצם זה התחיל על הוצאה לפועל, על רישיונות נהיגה.

נורית קורן: באו מהוצאה לפועל ונתנו לנו דיווח על מה שקורה בהוצאה לפועל ועל רישיונות נהיגה.

נורית קורן: ישבנו עם יושב-ראש רשות הגבייה והאכיפה, וההצעה הייתה של אוסאמה, להפחית את הקנסות.

נורית קורן: אמרנו, אנחנו הולכים על זה בכל הכוח, וזה מה שעשינו, ויחד הצלחנו לגלגל את הנושא הזה, שהגיע תוך ארבעה חודשים לפה, למליאה, וזה רק מראה שאנחנו דואגים לאזרחים, וגם יש כאן שיתוף פעולה של כל חברי הבית וכל סיעות הבית, וזה מה שחשוב.

נורית קורן: אני, כיושבת-ראש השדולה להליכי גבייה הוגנים בהוצאה לפועל, רואה חשיבות גדולה בחקיקה כזו, שתפחית את הקנסות בהוצאה לפועל ותעודד אנשים לבוא ולשלם את חובותיהם כמה שיותר מהר, כדי שיצאו מהמעגל הזה של חייבים בהוצאה לפועל.

נורית קורן: המספרים הם מדהימים, כמו שחברי אמרו כאן קודם – מדובר ב-3 מיליארד ש"ח; מדובר ב-300,000 משפחות.

נורית קורן: זה הרבה מאוד.

נורית קורן: אני מאמינה שהאנשים ילכו לשלם.

נורית קורן: ומכאן אני קוראת לאזרחים: לכו, תשלמו, תראו איך אתם יכולים להגיע להסדר ולשלם את החוב שלכם, כדי שתוכלו לחזור למעגל החיים התקין, וזה חשוב מאוד, כי אתם תרוויחו, וכולנו נרוויח, ובסופו של דבר נהיה חברה שוויונית וערכית יותר.

נורית קורן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון; חבר הכנסת אילן גילאון; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת תמר זנדברג.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: אין הסתייגויות, אנחנו מצביעים כמקשה אחת בקריאה שנייה.

חמד עמאר: בעד סעיפים 1–4 – 45

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 45, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: בעד החוק – 47

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 47, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה ושלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: תוסיף את שמי להצבעה.

חמד עמאר: לפרוטוקול.

חמד עמאר: אני רוצה להזמין את חברי הכנסת לברך.

רויטל סויד: תוסיף את שמי להצבעה.

חמד עמאר: אני מוסיף אותך לפרוטוקול.

חמד עמאר: אוסאמה, בבקשה לברך.

חמד עמאר: לפרוטוקול, זוהיר בהלול.

אוסאמה סעדי: או, כמה זה קשה, אבל זה מתוק.

אוסאמה סעדי: כמו שאמרתי, תודה לכל חברי וחברות הכנסת שהצביעו ותמכו בהצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: תודה ליוזמים אתי, חברי הכנסת חברי אחמד טיבי, מיכל מיכאלי – מרב מיכאלי – אני מתרגש – נורית קורן, יואב בן צור גם.

אוסאמה סעדי: תודה ליו"ר ועדת החוקה, תודה לשרת המשפטים, תודה לסגן שר האוצר, תודה ליועצים הנאמנים שלי, ענאן, עלי והודא.

אוסאמה סעדי: אני מקווה שבאמת אנחנו ננצל את ההזדמנות הזאת, כי אם אנחנו עושים מבצע, ובסופו של דבר המדינה לא תכניס את הכסף שהיא ציפתה שתכניס, גם האזרחים לא ירוויחו וגם המבצע הזה לא יועיל.

אוסאמה סעדי: ולכן, בערבית אני אומר, במיוחד ש-15%–20% מהחייבים הם מהשכבות החלשות, ואני מניח שרובם גם מהמגזר שאני בא ממנו, ולכן הצעת החוק הזאת היא חברתית, אבל גם היא שייכת – והאזרחים הערבים ייהנו ממנה.

אוסאמה סעדי: אני אומר להם בערבית: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: זו בשורה וזו הזדמנות חד-פעמית.

אוסאמה סעדי: אני קורא לכולם לנצל את ההזדמנות הזאת, לשלם ולהשיג את ההנחה הזאת בשיעור של 40%.

אוסאמה סעדי: מדובר בתקופה מוגבלת.

אוסאמה סעדי: היא תתחיל ב-15 בנובמבר ותימשך עד 15 במרס, תקופה של 120 יום.

אוסאמה סעדי: ) היום דיברתי גם עם שר הפנים, ויש עוד בשורה בדרך, בשורה יותר טובה: אנחנו עומדים לשכפל ולהעתיק את המבצע הזה גם לארנונה, לחובות הארנונה.

אוסאמה סעדי: שר הפנים – אנחנו כבר קיימנו, אדוני היושב-ראש, כמה פגישות, ואני חושב שאו-טו-טו הוא גם יחתום על התקנות האלה.

אוסאמה סעדי: זאת בשורה גם מבחינת הארנונה, גם מבחינת מרכז הקנסות, ולכן – זאת הזדמנות לכל האנשים לפתוח דף חדש בחייהם.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי יברך – אחד המציעים.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני היוזם השני.

אחמד טיבי: הראשון, הדוחף, הוא חבר הכנסת אוסאמה סעדי, חברנו לרשימה, חברנו לסיעה.

אחמד טיבי: מגיע לו, מגיעות לו כל הברכות.

אחמד טיבי: כאשר מדובר על עבודה רצינית ושקדנית, אדוני היושב-ראש, אוסאמה תמיד שם.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סעדי, יחד עם כל היוזמים, הוכיחו רצינות.

אחמד טיבי: השקדנות, העקשנות וההקשבה לצורכי האזרח שגילית, אוסאמה, הוכיחו את עצמן, וראויות להערכה רבה.

אחמד טיבי: אתה הבאת מזור לאלפי אנשים חייבים במרכז הקנסות.

אחמד טיבי: 15% מהם הם ערבים.

אחמד טיבי: עזרת לכלל האזרחים.

אחמד טיבי: אני חושב שהחוק הזה הוא הישג לרשימה המשותפת, שמביא תשובה על השאלה אם יש עיסוק בנושאים אזרחיים.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: זה הוא המקום להביע את תודתי וגאוותי על העבודה שלך, המחויבות שלך, המסירות שלך, ההתאמצות שלך, מאז היום הראשון.

אחמד טיבי: זהו החוק הראשון שאתה מחוקק.

אחמד טיבי: אתה ראוי לכל ההערכה שקיבלת מכל חברי הכנסת, יהודים וערבים, ואני חושב שזו ראיה לכך שאתה והרשימה המשותפת דואגים לטרדות האנשים ולאינטרסים שלהם.

אחמד טיבי: אנו קוראים לכל מי שהחוק הזה נוגע לו לנצל את התועלת הזאת – הנחה בשיעור 40%.

אחמד טיבי: חיסכון של מיליארד ו-400 מיליון שקל, בסופו של דבר.

אחמד טיבי: 257,000 חייבים במרכז לגביית המסים.

אחמד טיבי: מילה טובה גם לממונה, נתי מוסקוביץ, שהיה נוכח בוועדה ושיתף פעולה עם היוזמים ועמך אוסאמה, ולבסוף) אפשר לומר, אדוני סגן השר, חוק סעדי (אומר בערבית: חוק סעדי).

אחמד טיבי: אתה מסכים, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, ניסן?

אחמד טיבי: תודה רבה, מברוכ.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מזל טוב על החוק הזה.

אחמד טיבי: מזל טוב לכולם.

אחמד טיבי: )

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: [מס' כ/633; "דברי הכנסת", מושב שני, חוב' כ"ו, עמ' 13192; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות הציבור (הצהרת הון), התשע"ז–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בגלל הרעש שהיה – – –

מרב מיכאלי: היה רעש נוראי.

ניסן סלומינסקי: אני יודע, גם אני לא יכולתי לדבר, גם את.

ניסן סלומינסקי: ראיתי שזה מפריע, וזה חבל.

ניסן סלומינסקי: אז בכל מקרה אני רוצה שוב לשבח את חברי – חבר הוועדה גם – אוסאמה סעדי, שעוזר, מלשון סעד – אתה רואה?

ניסן סלומינסקי: המילים לעזור וסעד טמונות בשם שלך כבר.

ניסן סלומינסקי: אני מברך אותך באמת, זאת הצעת החוק הראשונה שלך שהתחילה ועברה, וברוך השם.

ניסן סלומינסקי: טוב, עכשיו אני רוצה להציג הצעת חוק נוספת.

אחמד טיבי: ניסן, איך קוראים לחוק?

ניסן סלומינסקי: אמרנו, חוק סעדי.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: מה זאת אומרת?

ניסן סלומינסקי: זאת המהות שלו.

ניסן סלומינסקי: עכשיו – הצעת חוק שירות הציבור (הצהרת הון), התשע"ז–2016.

ניסן סלומינסקי: הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ושל חברי כנסת נוספים, ועכשיו אנחנו רוצים לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק במהותה יש בה הרבה מאוד פרטים.

ניסן סלומינסקי: רק לקיצור אני אומר שהצעת החוק הזאת באה אולי להגיד – אני לא יודע אם זה ממש שקיפות או לא, אבל באזור הזה – היא אומרת שיש אנשים שמנויים בתוספת הראשונה, כלומר אנשים בדרגה הגבוהה, שלא מחויבים להגיש הצהרת הון, והצעת החוק הזו אומרת שגם בכירים בצבא, מדרגה מסוימת, בשירות בתי-הסוהר, במשטרה, ברשויות המקומיות – כל אלה שמנויים בתוספת הראשונה, צריכים להגיש הצהרת הון, א.

ניסן סלומינסקי: כשהם נכנסים לתפקיד, כשהם מסיימים אותו – כדי לראות וכו' – ואם התפקיד נמשך הרבה זמן, אז גם כל שש שנים צריכים להגיש הצהרת הון.

ניסן סלומינסקי: הצהרת ההון הזאת היא כמו שאנחנו מכירים כחברי כנסת.

ניסן סלומינסקי: היא לא נבדקת, היא נמצאת – אם, חס ושלום – ביום שיהיה צורך, יהיה אפשר לפתוח אותה, אבל ככה היא לא נפתחת.

ניסן סלומינסקי: שוב, כל אלה.

ניסן סלומינסקי: הצהרת ההון הזאת תוגש למפקח שנמצא בתוספת הראשונה לחוק, צמוד לאותו בעל תפקיד שמגיש.

ניסן סלומינסקי: זה לגבי אלה שאמרתי.

ניסן סלומינסקי: יש סקציה נפרדת, שהם השופטים – שופטים צבאיים, דיינים, קאדים וקאדים מד'הב, שלגביהם עשינו כמה שינויים, והשינוי המרכזי זה שהם לא מפנים את זה למפקח, אלא הצהרות ההון שלהם יופנו לנשיא בית-המשפט או בית-הדין שבו בעל התפקיד מכהן.

ניסן סלומינסקי: שוב, אני אומר:

ניסן סלומינסקי: הצהרת הון לשכבה העליונה של כל התפקידים הבכירים במדינה שמנויים בתוספת הראשונה.

ניסן סלומינסקי: בכניסה וכשמסיימים את התפקיד.

ניסן סלומינסקי: אם התפקיד ארוך – למשל שופט – והוא יוצא בדרך כלל לפנסיה בגיל – – – יגיש כל שש שנים.

ניסן סלומינסקי: אם הוא ממשיך באותו תפקיד, הוא יכול אחרי שש שנים להגיד: לא חל שום שינוי, כמו שאנחנו עושים בכנסת, אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: אם הוא עובר לתפקיד אחר, שגם דורש הצהרת הון, הוא יכול שוב להשתמש באותו דבר בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זו הצעת חוק ראויה.

ניסן סלומינסקי: חברי סעדי, שאיננו פה, הגיש הסתייגות – – –

חמד עמאר: הוא הוריד את ההסתייגות שלו.

ניסן סלומינסקי: הוריד?

ניסן סלומינסקי: יופי.

חמד עמאר: אין הסתייגויות לחוק.

ניסן סלומינסקי: אם כך, אין הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: זה חוק ראוי.

חמד עמאר: יש בקשות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אני פונה לחברי שנוכל לאשר את זה, כדי – איך אומרים – שתהיה יותר שקיפות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי הוריד את ההסתייגויות שלו.

חמד עמאר: יש בקשות רשות דיבור – חבר הכנסת יצחק הרצוג.

חמד עמאר: חברת הכנסת ציפי לבני – –

יעל גרמן: אפשר לקבל את רשימת הדוברים?

יעל גרמן: אין רשימת דוברים?

חמד עמאר: אין רשימת דוברים.

חמד עמאר: אין רשימת דוברים, רק מי שנרשם לדבר או הציע בהצעה.

חמד עמאר: – – סתיו שפיר.

חמד עמאר: איציק שמולי.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני כמובן מברך על הצעת החוק, ואני אחד השותפים והיוזמים שלה.

איציק שמולי: אני חושב שמדובר בהצעת חוק חשובה.

איציק שמולי: בסופו של דבר אני מודה גם לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ולאחרים בוועדה, שמצאו נוסח מאוזן ונכון יותר.

איציק שמולי: אני רוצה להתייחס למשהו אחר שהיה פה היום בכנסת, ומלווה אותנו לאורך כל היום.

איציק שמולי: היום עברה בקריאה ראשונה הצעת חוק של חברת הכנסת בן ארי ושלי, שקוראת להוציא את המונח מפגר מספר החוקים של מדינת ישראל.

איציק שמולי: גם מירב וגם אני נתקלנו בהררים של ציניות מאז הבוקר, וזה רק מלמד אותי כמה גדול המרחק שאנחנו כחברה עוד צריכים לעשות.

איציק שמולי: אני רוצה להרגיע את כל הצייצנים בטוויטר למיניהם ואת כל הציניקנים שנתפסו בפניקה בלתי נגמרת – גם מחר מותר יהיה לכם לקרוא לאנשים מפגר, סליחה על הביטוי, קוקסינל וכל מה שכתבתם לנו בפייסבוק.

איציק שמולי: יהיה מותר לכם להגיד את כל המילים האלו.

איציק שמולי: זה לא מה שביקשנו לעשות בהצעת החוק.

איציק שמולי: מה שביקשנו לעשות בהצעת החוק זה לקחת את המושג הפוגעני והמעליב הזה, שרואה לנגד העיניים – כמו שכתב לי עכשיו אבא לילד עם צרכים מיוחדים – הוא רואה בילדים האלה זן נחות בבתי הספר, בגנים, בחצרות – ואתם לא רואים את זה.

איציק שמולי: אנשים עם מוגבלות הם קודם כול אנשים, ורק אחרי זה הם בעלי מוגבלות.

איציק שמולי: ואם יש בחברה הזאת מישהו שמתעקש להמשיך לקטלג אותם לפי המוגבלות שלהם ולפי הלקות שלהם ולפי הנכות שלהם, אנחנו לא ניתן לו לעשות את זה.

איציק שמולי: אתם יכולים להמשיך עם הציניות, עם הלעג, עם הבוז.

איציק שמולי: אני אומר לכם, ומירב אומרת לכם, כפי שאמר כבוד השופט עודד מאור:

איציק שמולי: אם החוק הישראלי הוא שמשתמש בביטוי פוגעני ומעליב, מה לנו כי נלין על הבריונים בבתי-הספר וברחוב?

איציק שמולי: ולכן, אני עליתי לכאן כדי להגיד לכם דבר אחד בשם אותו אבא: הילדים הם אותם ילדים, ההורים הם אותם הורים, המשפחות הן אותן משפחות, הם לא פחות טובים מאתנו, הם לא נחותים מאתנו והם לא שווים פחות מאתנו.

איציק שמולי: הגיע הזמן שהחברה הזאת תתחיל להתייחס אליהם באופן קצת יותר שוויוני וקצת יותר מכיל.

איציק שמולי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: מוותרת.

חמד עמאר: חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: מוותר.

חמד עמאר: רויטל סויד.

חמד עמאר: יואל חסון.

יואל חסון: מוותר.

חמד עמאר: איתן כבל.

חמד עמאר: יעל כהן-פארן.

חמד עמאר: אילן גילאון.

חמד עמאר: עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: מיכל רוזין.

חמד עמאר: תמר זנדברג.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה – נא לשבת – בקריאה שנייה כמקשה אחת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: בעד סעיפים 1–21 – 30

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: 30 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו מצביעים.

חמד עמאר: בעד החוק – 29

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה השלישית ותעבור לספר החוקים של מדינת ישראל.

חמד עמאר: חבר הכנסת סמוטריץ ביקש לברך.

חמד עמאר: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, חברי השרים, אני באמת לא רוצה להאריך, אבל אי-אפשר בלי תודות.

בצלאל סמוטריץ': אז קודם כול, תודות לכל חברי הכנסת, קואליציה, אופוזיציה, שהראו שכשיש דבר טוב, שכולם מסכימים עליו, אז שמים בצד כל מיני מחלוקות בסוגיות אחרות, מתיישרים ומצביעים.

בצלאל סמוטריץ': תודה מיוחדת לחבר הכנסת שמולי, שהלך אתי על החוק הזה מראשית הדרך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה כמובן לחברתי שרת המשפטים – בוועדת השרים לחקיקה.

בצלאל סמוטריץ': תודה מיוחדת ליושב-ראש ועדת חוקה שעשה עבודה נהדרת במשך חודשים והצליח בכישרון רב לנווט בין רצונות וצרכים ולאזן אינטרסים שונים.

בצלאל סמוטריץ': באמת הצלחת להגיע, ניסן, להצעת חוק שכולם אוהבים אותה, באמת, גם הנהלת בתי-המשפט, וגם משרד הפנים, וגם נציבות שירות המדינה וגם משרד המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא היה פשוט בכלל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאנשי מחלקת – – –

ניסן סלומינסקי: גם לחברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי כבר קודם חברי הכנסת, כמובן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה מיוחדת לאנשי הייעוץ והחקיקה במשרד המשפטים, שעבדו אתי יד ביד על החוק הזה, ניהלו את הדיאלוג והמשאים-ומתנים מול כלל הגורמים, בראשם עורך-הדין דני חורין.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לעוזרי, יועצי הטובים, שגם הולכים אתי ימים ולילות בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה מיוחדת לתנועה למשילות ודמוקרטיה, שעזרה מאוד בניסוח החוק בראשית הדרך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לכולם.

אחמד טיבי: יש לך קשר עם גוף דמוקרטי?

בצלאל סמוטריץ': אתה רואה.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1084); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3) (תיקון), התשע"ז–2016, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

חמד עמאר: סגן שר האוצר יצחק כהן.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לתיקון – רוזין, נבהלתי – הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3) (תיקון), מ/1084, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: על-פי החוק, רשאי בעלים של זכויות בנכס שהופקע בהתאם להוראות פקודת הקרקעות לבחור בין כמה מסלולים חלופיים לצורך חישוב הפיצויים בשל הפירות שהיה מפיק אילו קיבל את הפיצוי במועד רכישת הקרקע.

יצחק כהן: בעל נכס רשאי לבחור, בין השאר, בין פיצויים לפי סעיף 13(1) לפקודת הקרקעות לבין פיצויים בסכום ההצמדה והריבית על פיצויי הקרן.

יצחק כהן: במשך עשרות שנים בחרו רוב בעלי הזכויות שלא לתבוע פיצויים לפי סעיף 13 לפקודה, בשל סכום הפיצויים הנמוך יחסית שניתן לפי מסלול זה בהשוואה לשאר המסלולים – בהתאם לאופן שבו יישמה המדינה את הוראות הדין.

יצחק כהן: לאחרונה, שילוב בין שני פסקי-דין שונים הוביל לכך שבמקביל, סכומי הפיצויים גדלו משמעותית וגם ניתן פרק זמן קצר להגשת תביעות טרם תחול ההתיישנות.

יצחק כהן: על כן, הוגשו לבית-המשפט למעלה מ־1,200 תביעות חדשות לפיצויי הפקעה וכן הוגשו לרשות מקרקעי ישראל בסביבות 600 דרישות תשלום שהיקפן הכספי המשוער, לפי הערכות הרשות, עולה על 4.5 מיליארד שקלים.

יצחק כהן: שילוב ההלכות הוליד אפוא נטל תקציבי משמעותי, בלתי צפוי ומכביד על אוצר המדינה.

יצחק כהן: כדי להתמודד עם הנטל התקציבי הכבד שנוצר, מוצע לבטל את אופן חישוב הפיצויים החדש שנקבע וכנגד כך להגדיל את מסלול הפיצויים החלופי.

יצחק כהן: נוכח התיקון המוצע ותחולתו על תביעות תלויות ועומדות, מוצע לקבוע כי מי שהגיש תביעה לפיצויי הפקעה וביום תחילתו של החוק המוצע עניינו תלוי ועומד בבית-המשפט, יוכל לתקן את תביעתו.

יצחק כהן: אני מבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חברי הכנסת זוהיר בהלול, עמר בר-לב, נחמן שי, אראל מרגלית, עבדאללה אבו מערוף, איתן ברושי, יוסי יונה, יהודה גליק, באסל גטאס, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, תודה, אדוני סגן שר האוצר, אם אני הבנתי נכון – חבר הכנסת ביטן – אם אני הבנתי נכון, מה שאתה אומר בעצם, מה שאתה אומר בעצם זה שלזכות האזרחים הצטברו הרבה כספים שהם זכאים להם, ובגלל שזה הרבה כסף – והם זכאים לכסף הזה – אז החלטתם פשוט להביא חוק שימנע מהם לקבל את הכספים הללו.

יוסף ג'בארין: זה פחות או יותר מה שכתוב כאן.

יצחק כהן: – – – זה עושה סדר.

יוסף ג'בארין: ובכלל החוק הוא רטרואקטיבי, זאת אומרת על תביעות שכבר הוגשו בעבר.

יוסף ג'בארין: ולכן אני חושב שדווקא בעניין הזה של הרטרואקטיביות של החוק, החוק הזה, נראה לי שהוא חוק פסול והייתי אומר גם חוק לא-חוקתי.

יוסף ג'בארין: אני חושב שבפירוש אומרים לנו כאן

יוסף ג'בארין: שאזרחים שזכאים בעצם לסכומי פיצויים משמעותיים, עכשיו אומרת המדינה שהיא בעצם מתנערת מתשלום הסכומים הללו.

יוסף ג'בארין: זה מה שכתוב בעצם בהסבר שניתן לנו כרגע.

יוסף ג'בארין: לכן זה גם לשלול כספים שמגיעים לאזרחים, וב.

יוסף ג'בארין: זה לעשות את זה רטרואקטיבית.

יוסף ג'בארין: לכן אני אומר שהחוק הזה, רק מהשיקולים הללו הוא חוק פסול והמדינה בעצם ממשיכה בהתעמרות שלה כלפי בעלי הקרקעות המקוריים.

יוסף ג'בארין: הרבה אנשים בוחרים לא לקבל את הפיצויים הללו, כעמדה עקרונית נגד ההפקעה ולהראות כך שהם לא מוכנים לקבל את הפיצוי המועט שהמדינה מציעה להם בעקבות ההפקעה.

יוסף ג'בארין: אבל מה שאנחנו רואים כאן, שגם כאלה שהגישו תביעות בחודשים האחרונים – מה שסגן שר האוצר בעצמו אומר – גם כאלה שהגישו תביעות לקבל את הפיצויים הללו, פתאום מסתבר שזה הרבה כסף.

יוסף ג'בארין: כשמסתבר שזה הרבה כסף שהמדינה צריכה לשלם אז מחוקקים חוק, גם רטרואקטיבי וגם חוק שמפחית משמעותית את הכספים הללו שמגיעים לאזרחים.

יוסף ג'בארין: מכל הבחינות האלה זה חוק פסול – –

חמד עמאר: לסכם בבקשה.

יוסף ג'בארין: – – ואנחנו נתנגד לחקיקתו.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: מוותרת.

חמד עמאר: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: שלוש דקות, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הערב התחלנו לומר "ותן טל ומטר לברכה".

ישראל אייכלר: יהי רצון שיהיה חורף בריא, חורף טוב וכולם יהיו בריאים.

ישראל אייכלר: מורי ורבותי, במוצאי שבת הייתה עצרת בכיכר רבין – ההגנה על הדמוקרטיה ועל מוסדותיה.

ישראל אייכלר: במוצאי שבת הבאה זה יום הזיכרון של יצחק רבין, שנרצח בי"ב במרחשוון.

ישראל אייכלר: מי שמדבר על דמוקרטיה צריך לדעת ולספור – מתי החלה הספירה לאחור של חיסול הדמוקרטיה הישראלית.

ישראל אייכלר: באותו יום שראש הממשלה לשעבר, זיכרונו לברכה יצחק רבין, רצה לגרש את ראשי ה"חמאס" כדי לעצור את פיגועי הטרור והאוטובוסים היו מוכנים והוא היה חייב לשבת ולחכות עד שהשופט העליון ברק בבית-המשפט העליון יאשר את הפעולה, אז נגמרה הדמוקרטיה במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: נוצרו שתי רשויות: יש רשות שופטת ששולטת, ויש רשות ממשלה שאיננה שולטת.

ישראל אייכלר: ויש כנסת שהחוקים שלה אינם מחייבים אף אחד.

ישראל אייכלר: נוצרה אנרכיה.

ישראל אייכלר: מאות-מיליוני אזרחי ארצות-הברית הולכים מחר לבחירות, והם לא יודעים איזה נשיא הם יקבלו, כי בארצות-הברית יש גם אנרכיה, והאנרכיה בארצות-הברית יצרה מצב שכל אזרח צריך לבחור בין שני אנשים שרוב אזרחי ארצות-הברית יודעים שאינם ראויים להיות בבית הלבן.

ישראל אייכלר: הוא הדבר שקורה במדינת ישראל.

ישראל אייכלר: ברגע שפרקו את עול הדמוקרטיה, שזה אומר שהאזרח הוא הריבון שבוחר את הכנסת שמחוקקת חוקים ומרכיבה ממשלה, והממשלה היא שקובעת למשטרה ולצבא ולפקידי השלטון מה לעשות ואיך לעשות – עד שבא האזרח ומחליט אם לבחור בהם שוב או לא.

ישראל אייכלר: ברגע ששברו את זה ויצרו רשות חדשה – מערכת המשפט, היועצים המשפטיים, בג"ץ – מה זה יצר?

ישראל אייכלר: זה יצר שגורמים פוליטיים אינטרסנטיים שרוצים להשתמש בכלי השלטון, מעסיקים את המשטרה, מעסיקים את בתי-המשפט, הופכים את העתירות לבג"ץ להצעות חוק, ולמעשה בג"ץ הפך למחוקק, למבצע ולנותן פקודות למשטרה.

ישראל אייכלר: אם יש אנרכיה, אז לא רק הם בשטח.

ישראל אייכלר: גם האזרחים מורדים, גם האזרחים אומרים: אם אנחנו לא קובעים, גם אתם לא קובעים.

ישראל אייכלר: כל זה אני אומר כי מחר עומד להתקיים דיון על הכותל המערבי.

ישראל אייכלר: יש חוק המקומות הקדושים.

ישראל אייכלר: במקום שאין אנרכיה – כמו במסגד אל-אקצא, כמו במכה, כמו בוותיקן, כמו להבדיל, בכותל המערבי – כשאין אנרכיה יש חוק.

ישראל אייכלר: כשיש חוק יש סדר – –

חמד עמאר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: – – וכל אחד יכול לבוא.

ישראל אייכלר: אבל אם שוברים – –

חמד עמאר: תודה.

ישראל אייכלר: – – את מוסדות השלטון הדמוקרטיים, אל תדברו בשם הדמוקרטיה כדי להרוס את הדמוקרטיה ולגרום אנרכיה במדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס?

חמד עמאר: איננו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג?

חמד עמאר: איננה נוכחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה?

חמד עמאר: איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, חבר הכנסת יחיאל חיליק בר?

חמד עמאר: איננו נוכח.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב, שלוש דקות, בבקשה.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק לתיקון פקודת הקרקעות הייתה אמורה להיות בחוק ההסדרים.

עמר בר-לב: זו עוד דוגמה לניסיון להחדיר ולהשחיל דרך חוק ההסדרים הצעות חוק שיש מקום לדיון מעמיק עליהן במליאה ובוועדות השונות.

עמר בר-לב: אני בהחלט מברך את איל ינון, היועץ המשפטי של הכנסת, ואת שגית אפיק, היועצת המשפטית של ועדת הכספים, שהתנגדו לכך ובעקבות חוות הדעת שלהם הוצא החוק הזה מחוק ההסדרים ואנחנו דנים בו כאן.

עמר בר-לב: החוק הזה שמונח כאן לפניכם עוסק באופן התשלום לבעלי קרקעות שהופקעו על-ידי המדינה לצרכים ציבוריים.

עמר בר-לב: לכאורה, בהחלט יש חשיבות שהמדינה תהיה מסוגלת להפקיע קרקעות לצרכים ציבוריים.

עמר בר-לב: בעקבות ההפקעות הללו הוגשו בערך – סדר גודל – של 1,500 דרישות, תביעות של אנשים שהקרקע שלהם הופקעה.

עמר בר-לב: בשנים 2012–2013 – חברי חברי הכנסת, חשוב להקשיב לזה – קבע בית-המשפט הלכות בשני פסקי-דין שונים לחלוטין, הלכות הייטנר וארידור, ששינו את אופן חישוב הפיצויים ואת האפשרות להגיש תביעות.

עמר בר-לב: התוצאה הייתה שעל-פי חישובים של משרד האוצר, סך כל התביעות מגיעות לסדר גודל של 4.5 מיליארד שקל.

עמר בר-לב: באמת סכום רציני שסביר להניח שלא הביאו אותו בחשבון בתחילת הדרך.

עמר בר-לב: אז מה עושים במצב כזה, חברי חברי הכנסת?

עמר בר-לב: עומדות בפני המדינה שלוש אפשרויות: אפשרות אחת – להפקיע כפי שהתכוונה המדינה ולשלם את הפיצוי כפי שקבעו פסקי-הדין; האפשרות השנייה – לצמצם את מספר הקרקעות המופקעות, כתוצאה מהסכום הגדול שהמדינה הגיעה למסקנה שהוא גדול עליה; והאפשרות השלישית – לשנות את חוקי המשחק, וזה בדיוק מה שמנסים לעשות כאן.

עמר בר-לב: לצערי, הממשלה מנסה לשנות את חוקי המשחק, לא רק במקרה הזה, כי אם גם בחוקים נוספים.

עמר בר-לב: אבל זו לא הדרך הנכונה.

עמר בר-לב: לא כך צריך להיות.

עמר בר-לב: זה לא נכון לשנות את חוקי המשחק מפני שהפיצויים גבוהים מדי.

עמר בר-לב: מה שצריך לעשות אם הסכום גדול על מדינת ישראל – צריך להקטין את מספר ההפקעות.

עמר בר-לב: הדבר המביך ביותר – יש סדר גודל של עשרות הפקעות שהמדינה הפקיעה, אבל לא עשתה עם הקרקע שום דבר.

עמר בר-לב: היא הפקיעה, כמעט אפשר לומר, למען הפקעה.

עמר בר-לב: ולכן, אדוני היושב-ראש – ובזה אני אסיים, משפט אחרון – אני חושב שהמדינה צריכה לעשות חשבון נפש.

עמר בר-לב: לא לאשר את החוק הזה, שמשנה את כללי המשחק.

עמר בר-לב: היא כנראה תיאלץ, או צריכה להיאלץ, להקטין את מספר ההפקעות, ושכל הפקעה תהיה עניינית – –

חמד עמאר: תודה רבה.

עמר בר-לב: – – ולא כמו במצב הנוכחי, שחלק מהקרקעות הופקעו ולא נעשה בהן שימוש.

עמר בר-לב: תודה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת עמר בר-לב.

חמד עמאר: חברת הכנסת מיכל רוזין?

חמד עמאר: חברת הכנסת רויטל סויד?

חמד עמאר: חבר הכנסת עפר שלח?

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי?

חמד עמאר: יסכם את הדיון סגן השר יצחק כהן.

חמד עמאר: בבקשה.

אחמד טיבי: איציק, לסכם נקרא לסכם.

יוסף ג'בארין: תסתכל על ספסלי הקואליציה.

אחמד טיבי: לא למרוח – לסכם.

אחמד טיבי: לנהור, לנהור.

יצחק כהן: אוטובוסים.

מירב בן ארי: הם נוהרים, הם נוהרים.

יצחק כהן: כל אחד עושה את תפקידו.

יצחק כהן: אני אעשה את תפקידי, עליזה תעשה את תפקידה – רק שאולי תעשה את תפקידה.

יצחק כהן: תתחילו לנהור, לנהור.

יצחק כהן: טוב, אדוני היושב-ראש, אני שמעתי את דברי חברי מהאופוזיציה – – –

עמר בר-לב: והשתכנעת, תודה שהשתכנעת.

יצחק כהן: חלק מהדברים השתכנעתי אבל חלק הארי – בליבת הדברים לא שכנעת אותי, ואני אסביר לך גם למה.

עמר בר-לב: אל תעשה לי את זה.

יוסף ג'בארין: השתכנעת שזה יהיה רטרואקטיבי.

חמד עמאר: לא, אין חוקים רטרואקטיביים, אין דבר כזה.

יוסף ג'בארין: בסדר, זה החוק הזה.

יצחק כהן: רק חוק שבא להטיב יכול להיות רטרואקטיבי, שבא להרע לא יכול להיות רטרואקטיבי.

יוסף ג'בארין: אחרי שידעתי מה עשו – – –

יצחק כהן: מלכיאלי, תענה – ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

מיכאל מלכיאלי: אמן.

יואל חסון: זהו, אתה עכשיו תטריף אותנו ותשגע אותנו עד שתהיה הצבעה?

יצחק כהן: עד ש?

יואל חסון: שתהיה הצבעה.

יואל חסון: עד שתתחיל לקרוא את – – –

יצחק כהן: אלה הכללים, כך אתה היית עושה בזמנו, אני זוכר, כשהיית בקואליציה – אתה זוכר?

יואל חסון: ממני אתה לומד את הדברים האלה?

יצחק כהן: רק דברים טובים.

יואל חסון: ממני אתה לומד?

יצחק כהן: טוב, הצעת החוק – – –

מרב מיכאלי: לא, סליחה, סליחה, סליחה – – –

חמד עמאר: הדיון נגמר, אני לא יכול להכניס אותך.

יואל חסון: לא, אבל אי-אפשר כך.

יואל חסון: במקביל יש דיון בוועדת הכנסת, עכשיו הוא יעשה פיליבסטר של שעתיים, אי-אפשר – את הדבר הזה.

יחיאל חיליק בר: היושב-ראש – – –

חמד עמאר: אתה היית היום, חבר הכנסת חיליק בר, היית היום בנשיאות – – –

יחיאל חיליק בר: הוא אמר להתחשב באנשים שנמצאים בוועדת הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו החלטנו שכל עוד הדיון נמשך, מי שנמצא בוועדה יכול לבוא ולדבר ברגע שהוא יבקש – – –

יואל חסון: מה עם הצבעה?

חמד עמאר: הצבעה – אנחנו נקיים הצבעה כרגיל.

חמד עמאר: תודה.

יחיאל חיליק בר: למה אתה לא נותן למרב?

יחיאל חיליק בר: זה מה שהיושב-ראש הנחה.

חמד עמאר: מרב הגיעה אחרי שסגן השר התחיל לסכם.

יחיאל חיליק בר: היא בוועדת הכנסת.

חמד עמאר: אבל אחרי.

חמד עמאר: אנחנו אמרנו: כל עוד מתקיים דיון.

חמד עמאר: סגן השר מסכם עכשיו, הוא מסכם את הדיון.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: זה בניגוד למה שהוחלט בנשיאות, סליחה.

חמד עמאר: זה בדיוק מה שהוחלט בנשיאות.

יצחק כהן: מה, מה הוחלט?

יואל חסון: יש פה שני סגנים שישבו בנשיאות – – –

יצחק כהן: מרב מיכאלי, מה הוחלט?

מרב מיכאלי: שמי שישב בוועדת הכנסת יכול לדבר – – –

יחיאל חיליק בר: היושב-ראש נתן הנחיה להתחשב באנשים שנמצאים בוועדת הכנסת.

יצחק כהן: היא רוצה לדבר?

יחיאל חיליק בר: כן, ולכן – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, אם את רוצה כל כך לדבר, אנחנו נבקש מסגן השר לרדת ולתת לך את האפשרות לדבר שלוש דקות ואחרי זה סגן השר יחזור לסכם את הדיון.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: במחווה יוצאת דופן.

חמד עמאר: בהחלטה יוצאת דופן אנחנו מאפשרים את זה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני סגן השר, קודם כול תודה לך על הנכונות, ותודה רבה לסגן יושב-ראש הכנסת על הגמישות, אבל אני רוצה להגיד שזה אחד הדברים שאנחנו כל הזמן מדברות ומדברים נגדם, שמקיימים ישיבות חשובות של ועדות במקביל לישיבות חשובות של המליאה.

מרב מיכאלי: אז יש מהומה, ויש תקלה, ויש בעיה.

מרב מיכאלי: וזאת בעיה באמת.

מרב מיכאלי: יש בעיה קשה מאוד, שמקיימים הרבה יותר מדי ישיבות של ועדות במקביל למליאה.

מרב מיכאלי: לגבי החוק שעומד על הפרק, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד, חברות וחברים, שזה ממש נורא פשוט, זאת פגיעה קשה מאוד מאוד בזכות הבסיסית – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני רק רוצה להודיע שעכשיו הודיעו לי שוועדת הכנסת לא יושבת עכשיו, אבל אני בכל מקרה אאפשר לך להמשיך לדבר.

מרב מיכאלי: כי היא הפסיקה את ישיבתה בשביל לבוא.

חמד עמאר: תודה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אבל היא הפסיקה – אנחנו – – – אנחנו מתרוצצות פה הלוך וחזור כמו – – –

חמד עמאר: בסדר, אני מאפשר לך לדבר בשלוש דקות אבל אני רוצה לעדכן שוועדת הכנסת לא יושבת עכשיו.

מרב מיכאלי: מפני שהיא באה להצביע, כמו שסוכם – שהיא לא תשב במהלך ההצבעות, אדוני.

חמד עמאר: בבקשה.

מרב מיכאלי: אני חושבת שגם הקואליציה לא יכולה להרשות לעצמה שוועדת הכנסת תמשיך לשבת בזמן ההצבעות, אבל זאת התנהלות בעייתית מאוד.

מרב מיכאלי: חזרה לחוק שאנחנו מדברות ומדברים עליו – מדובר בפגיעה קשה מאוד ובסיסית בזכות הראשונית הזאת, זכות הקניין.

מרב מיכאלי: המדינה מפקיעה רכוש פרטי לצורך שהוא כאילו צורך ציבורי, לא משתמשת בו ופשוט שומרת אותו לעצמה, ואז רוצה עכשיו להגיד: לא זו בלבד שלא השתמשתי, אלא לא רוצה גם לתת אותו חזרה ולא רוצה לשלם על זה פיצויים.

מרב מיכאלי: ולא זאת אף זאת – רוצה להחיל את זה רטרואקטיבית.

מרב מיכאלי: לא אומרת: מהיום והלאה חפשו אותי, אלא אומרת: גם אחורנית, שנים על גבי שנים, רכוש שהפקעתי – מסתבר שלא לצורך, משום שאם לא נעשה בו שימוש אז מסתבר שלא לצורך – ככה כי בא לי.

מרב מיכאלי: אדוני, מדובר באמת בעוד צעד ממש דרקוני של שלטון נגד האזרחיות והאזרחים שלו.

מרב מיכאלי: באיזה עולם מדינה פשוט יכולה לחמוס, ואז עוד להודיע בדיעבד שהיא לא מפצה על זה – לא מחזירה ולא מפצה?

מרב מיכאלי: נחצה כאן עוד קו.

מרב מיכאלי: אדוני, נחצה כאן עוד קו בשמירה על זכויות אזרח ואזרחית בסיסיות במדינת ישראל, ולזה אנחנו בשום אופן לא ניתן יד, ובזה אנחנו נמשיך להיאבק, במגמה של שחיקת הדמוקרטיה במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון סגן שר האוצר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, יש לי הרגשה, משום מה, שהחברים לא שוכנעו, אני אנסה לשכנע אותם עוד פעם.

יצחק כהן: אחמד טיבי, ד"ר טיבי, על-פי החוק רשאי בעלים של זכויות בנכס שהופקע בהתאם להוראות פקודת הקרקעות לבחור בין כמה מסלולים חלופיים לצורך חישוב הפיצויים בשל הפירות שהיה מפיק אילו קיבל את הפיצוי במועד רכישת הקרקע.

יצחק כהן: בעל נכס רשאי לבחור, בין השאר, בין פיצויים לפי סעיף 13(1) לפקודת הקרקעות לבין פיצויים בסכום ההצמדה והריבית על פיצויי הקרן.

יצחק כהן: אי-אפשר, הרעש הזה מפריע.

יצחק כהן: נורא.

איתן כבל: הוא רוצה פיליבסטר בשקט, למה אתם מפריעים לו?

יצחק כהן: בדיוק, בדיוק.

יצחק כהן: שאלות אפשר.

יצחק כהן: אפשר שאלות.

יצחק כהן: במשך עשרות שנים בחרו רוב בעלי הזכויות שלא לתבוע פיצויים לפי סעיף 13 לפקודה, בשל סכום הפיצויים הנמוך יחסית שניתן לפי מסלול זה בהשוואה לשאר המסלולים, בהתאם לאופן שבו יישמה המדינה את הוראות הדין.

יצחק כהן: לאחרונה, שילוב של שני פסקי-דין שונים הוביל לכך שבמקביל סכומי הפיצויים גדלו משמעותית וגם ניתן פרק זמן קצר להגשת תביעות בטרם תחול ההתיישנות.

יצחק כהן: על כל פנים, אם גם בהסבר השני לא הצלחתי לשכנע אתכם, אז – תצביעו בעד.

יצחק כהן: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: הצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אני מפעיל את ההצבעה.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31

חמד עמאר: נמנעים – אין

חמד עמאר: בעד – 31, נגד – 26, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת חוק לתיקון פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) (מס' 3) (תיקון), התשע"ז–2016, התקבלה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים להמשך דיון.

חמד עמאר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1068); נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

חמד עמאר: יציג את הצעת החוק שר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ.

חמד עמאר: השר ישראל כץ, אתה מציג את הצעת החוק.

חמד עמאר: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשם שרת המשפטים איילת שקד, אני מתכבד להציג את הצעת חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016.

ישראל כץ: ההצעה מבקשת לתקן את חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים, התשכ"ה–1965, ולקבוע כי הודעות ובקשות מסוימות יפורסמו באתר האינטרנט של רשות הפטנטים בלבד, במקום הפרסום הכפול שנעשה כיום בילקוט הפרסומים ובאתר האינטרנט, כך שמועד הפרסום באינטרנט יהיה מועד הפרסום הרשמי לעניין החוק.

ישראל כץ: מטרת השינוי המוצע היא לייעל את עבודת הרשות ולשפר את זמינות המידע שהיא מפרסמת לפי החוק, כך שייעשה באופן מקוון.

ישראל כץ: נוסף על כך, הצעת החוק מבקשת לתקן הוראות הנוגעות בערעור על החלטות רשם סימני המסחר כך שהסמכות לדון בערעורים אלה תועבר מוועדת ערר ייחודית אשר מורכבת משלושה חברים לבית-משפט מחוזי.

ישראל כץ: נוכח האמור לעיל, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמר בר-לב; אראל מרגלית; מירב בן ארי.

חמד עמאר: אני סוגר את רשימת הדוברים.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, הצעת החוק היא הצעה חשובה אבל אני, כמו חבר הכנסת שמולי, רוצה להתייחס למה שעבר על שנינו היום.

מירב בן ארי: היום אני ניהלתי את הדיון בוועדת העבודה והרווחה במקום חבר הכנסת אלי אלאלוף, שנתן לי את הזכות לנהל את הוועדה בנושא של החקיקה שלי ושל חבר הכנסת שמולי, להחליף את השם מ"מפגר" ל"עם מוגבלות שכלית התפתחותית".

מירב בן ארי: אגב, 23 חוקים השתנו היום בוועדה, ומרגע שיצאה ההודעה על השינוי של השם חטפנו שנינו קיתונות של – אנשים ונשים שזה מאוד הפריע להם.

מירב בן ארי: בהתחלה בכלל ציינו שחבר הכנסת שמולי אוסר על אנשים להגיד את המילה מפגר בכלל, בדיבור.

מירב בן ארי: לאחר מכן הסברנו שמדובר בחקיקה בלבד, וגם זה לא עזר.

מירב בן ארי: אז אני לא יודעת למה אנשים במדינת ישראל כל כך מוטרדים מכך – מצעד כל כך חשוב, מצעד כל כך נבון, מצעד כל כך נכון, אגב, שהתחיל כאן כבר בשנת 2012, עם השר משה כחלון, שמש העמים, כמו שאמרנו היום בוועדה.

מירב בן ארי: בעיני זאת הצעת חוק כל כך חשובה, שעושה חסד עם אנשים שב-23 חוקים כתובים בשם גנאי, ואני באמת לא מצליחה להבין את האנשים שזה כל מה שהפריע להם היום.

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין איך אנשים במדינת ישראל – אני לא מצליחה להבין, כבר אין במה להתעסק, אז בזה אתם מתעסקים?

מירב בן ארי: קחו את הדבר הטוב שעשינו היום, תגידו מילה טובה, תפרגנו, או לפחות אל תגידו משהו רע.

מירב בן ארי: מה העניין?

מירב בן ארי: מה כל כך מפריע?

מירב בן ארי: לקרוא לחבר הכנסת שמולי מפגר כי הוא מביא הצעת חוק כזאת?

מירב בן ארי: איזה בושה.

מירב בן ארי: בושה וחרפה לנו.

מירב בן ארי: אתה יודע, חבר הכנסת אלאלוף, היה דיון כל כך טוב, כל כך מקצועי, עברנו חוק-חוק, אנחנו נוציא גם לשרים לתקן את התקנות, כי בתקנות של השרים כתובה המילה מפגר.

מירב בן ארי: היה דיון נהדר, לא תיארתי לעצמי שחבר הכנסת שמולי ואני, שני חברי כנסת באמת חברתיים, נחטוף כאלה קיתונות על הראש, ועל מה?

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכל הצייצנים שדיברו ואמרו, שפשוט יתביישו להם.

מירב בן ארי: פשוט יתביישו.

מירב בן ארי: אני לא מאחלת לאף אחד שיקראו לו מפגר, לא בשם חיבה, לא בשם כינוי ולא כחלק מהחקיקה.

מירב בן ארי: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת תמר זנדברג; חבר הכנסת אוסאמה סעדי; חבר הכנסת זוהיר בהלול; עליזה לביא; יוסי יונה; מיכל רוזין; עבדאללה אבו מערוף; חברת הכנסת זהבה גלאון; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חבר הכנסת מאיר כהן; חבר הכנסת מיקי לוי; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; חברת הכנסת קארין אלהרר; חבר הכנסת איתן ברושי; עבד אל חכים חאג' יחיא; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; חבר הכנסת אכרם חסון; חבר הכנסת איציק שמולי; חבר הכנסת יהודה גליק; חבר הכנסת אחמד טיבי; חבר הכנסת נחמן שי; חברת הכנסת רויטל סויד; חבר הכנסת באסל גטאס; חבר הכנסת עפר שלח; חבר הכנסת יואל חסון; חבר הכנסת אורן אסף חזן; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; חבר הכנסת יואב קיש; חברת הכנסת יעל גרמן; סגן השר חבר הכנסת איוב קרא, שלוש דקות בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש לי את ההערכה והכבוד להיות כאן ליד היושב-ראש, שמנהל ביד רמה את הישיבה.

חמד עמאר: תודה, תודה.

איוב קרא: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש:

איוב קרא: חזרתי לפני כמה ימים מפעילות בין-לאומית שקשורה לכל מה שקורה כאן – הפעילות בארץ הקודש וסביב ארץ הקודש.

איוב קרא: ואני רוצה לומר לך שזכיתי לראות לגיטימציה מאוד מיוחדת, שבעצם מנסים להסתיר אותה; אנשים תוקפים את הממשלה הזאת, וכאילו אין לה לגיטימציה ואין לה זכות קיום, כאשר לא היה הדבר הזה מאז ומעולם, ומדינות של הקואליציה הסעודית וסביב הקואליציה הסעודית – מדינות שונות, שאני מקווה שאחרי דצמבר אנחנו נזכה לראות, גם מעל לרדאר – הרבה מדינות מתקרבות ויוצרות קשרים טובים עם מדינת ישראל.

איוב קרא: ויכולים – – –

איימן עודה: האדמה לא תרעד – – –

איוב קרא: סליחה?

קסניה סבטלובה: זו רעידת אדמה.

איימן עודה: האדמה לא תרעד.

קסניה סבטלובה: – – –

איוב קרא: אדוני, מי – –

קסניה סבטלובה: זו רעידת אדמה.

איוב קרא: – – שיפגע בארץ הקודש, אז אוטומטית תהיה רעידת אדמה.

איימן עודה: – – –

איוב קרא: ארץ הקודש – מי שמרים אצבע על ארץ הקודש – –

קריאה: – – –

איוב קרא: – – ישר יש לו בעיה של רעידות אדמה.

איימן עודה: – – –

קריאה: לא צריך חוק חרם.

קריאה: – – –

חמד עמאר: סגן השר, אני רואה שעוררת את הכנסת.

חמד עמאר: טוב שעלית.

קריאה: – – –

איוב קרא: אני רוצה לומר לך – – –

קריאה: לא צריך – – –

חמד עמאר: טוב שעלית.

קריאות: – – –

איוב קרא: מי שפוגע בי, גם מקבל רעידת אדמה.

נחמן שי: האם האולם הזה יציב?

נחמן שי: כי עד עכשיו – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

איציק שמולי: – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, הוזהרתם על-ידי סגן השר: אם תפגעו בו, תקבלו גם אתם רעידת אדמה.

יחיאל חיליק בר: אבל, אדוני היושב-ראש – – –

חמד עמאר: אז נא להירגע.

חמד עמאר: נא להירגע, ולתת ולאפשר לסגן השר להמשיך את דבריו.

קריאה: – – –

חמד עמאר: בבקשה.

איוב קרא: זה הדבר – –

נחמן שי: אין – – –

איוב קרא: – – הכי הזוי שאפשר לצפות.

איוב קרא: לא הזכרתי את איטליה.

נחמן שי: – – –

איוב קרא: לא בחצי מילה.

איתן כבל: אז מה, מה קרה?

איוב קרא: ולא נאמר שום דבר על איטליה.

איתן כבל: בוא – – – אז מה היה באמת?

איוב קרא: באמת.

קריאה: ספר.

איתן כבל: מה היה?

קריאה: – – –

איוב קרא: סך הכול, מה שקרה: אני יכול לומר לך שבפעם הראשונה האפיפיור – – –

חמד עמאר: אני מוסיף לך דקה, כי הפריעו לך.

איוב קרא: כן, זה חשוב.

איתן כבל: אני מבקש שתיים – – –

נחמן שי: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

איוב קרא: בפעם הראשונה, האפיפיור, בריש גלי, אמר: ארץ הקודש שייכת לעם ישראל.

איוב קרא: אמר את זה שם לפני – – –

קריאות: – – –

איוב קרא: אמר את זה בפעם הראשונה.

קריאה: – – –

איימן עודה: – – –

איוב קרא: ומישהו רצה – – –

חמד עמאר: אנחנו חלק מארץ-ישראל.

חמד עמאר: תודה.

איוב קרא: ומישהו רצה להסתיר את ההישג הזה – –

קריאה: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

איוב קרא: – – ואז כתב משהו, שבעצם עשה את הפיצוץ, שבכלל לא היה.

קריאות: – – –

איוב קרא: ולכן, אחרי החוויה של רעידת האדמה – –

קריאות: – – –

איוב קרא: – – בהחלט הייתי – בציניות, בהומור אמרתי את מה שאמרתי – –

זהבה גלאון: – – –

איוב קרא: – – ומישהו עשה מזה מה שעשה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: כמעט הרגת אותי.

איוב קרא: אני חושב שהתברר שאנשים, אין להם אפילו דברים אלמנטריים לחשוב שמשהו נאמר פה ברצינות.

איוב קרא: מה שהכי חשוב היה שבפעם הראשונה מתייצב הוותיקן – אגב, מחר מגיעה משלחת מהוותיקן, בעקבות הביקור שלי, כדי להתחיל משא-ומתן עם ישראל, כדי ליישב את המחלוקות שנחתמו בשנת 1994.

קריאה: – – –

איוב קרא: זו הפעם הראשונה שבעצם יש סיכוי לסיים את כל ההליך והקונפליקט עם הוותיקן.

איוב קרא: וההערכה בתוך הממשלה היא שעד סוף השנה – –

נחמן שי: – – –

איוב קרא: – – כל הבעיות שהיו עם הוותיקן יסתיימו וייחתם הסכם בהקדם.

עאידה תומא סלימאן: – – –

איוב קרא: ואם זה אומר משהו, זה אומר שההצלחה הגדולה שהייתה בוותיקן, מישהו רצה לטמון אותה בחול.

איוב קרא: והיא תצוץ.

איוב קרא: מחר תראו את משלחת הוותיקן, כן, מגיעה לכאן, ומסיימת את כל הקונפליקט שהיה במשך שנים.

איוב קרא: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה, סגן השר.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי – איננו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת נאוה בוקר – איננה.

חמד עמאר: ענת ברקו.

חמד עמאר: ענת ברקו.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

זהבה גלאון: – – –

איתן כבל: – – –

ענת ברקו: אני, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חיכיתי להזדמנות טובה לדבר קצת על המנונים.

ענת ברקו: זה, ככה, יושב אצלי די הרבה זמן.

איתן כבל: על מה רצית לדבר?

ענת ברקו: על המנונים – –

איתן כבל: אז לעמוד?

ענת ברקו: לא, חכה.

ענת ברקו: יש לך זמן.

ענת ברקו: עוד יש תקווה.

קריאות: – – –

ענת ברקו: – – על אשמת השווא המוטחת בנו על-ידי חלק מבני המיעוט הערבי החיים אתנו, המובלת על-ידי חברינו כאן, בכנסת, שהתחייבו לשמור אמונים למדינת ישראל ולמוסדותיה אך בפועל אינם מכבדים אפילו את סמליה.

ענת ברקו: ראיתי כיצד חברי יוצאים כאן בהפגנתיות, לא מכבדים בקימה את ההמנון – חלקם לפחות – ונושאים את דגל הדמוקרטיה, קוראים לשוויון ומטיחים בנו עלבונות גם בנושא ההמנון.

ענת ברקו: מדוע, מה הפגם שמצאתם בו?

ענת ברקו: אז בואו נדבר קצת על המנונים במדינות אחרות.

ענת ברקו: מדינת ישראל, הלוא אין חולק שזהו המנונו של העם היהודי, המנונו של הרוב במדינת ישראל, ובצדק.

ענת ברקו: מדינת ישראל הלוא הוקמה באופן חוקי על-ידי האומות המאוחדות כמדינה יהודית, ואך טבעי היה כי בהמנון יוזכרו היהודים, תוזכר כמיהתם לארץ אבותיהם – כמיהה בת שנות אלפיים, להיות עם חופשי בארצו, בארצנו.

קריאה: – – –

ענת ברקו: ארץ ציון וירושלים.

ענת ברקו: אגב, ערבית ויהודית.

ענת ברקו: לא דיברו על משהו אחר.

קריאה: – – –

ענת ברקו: ואתם לא קיבלתם את זה, מה לעשות.

קריאה: – – –

ענת ברקו: עיקרון יסודי בדמוקרטיה הוא כיבוד הכרעת הרוב.

יוסף ג'בארין: – – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: אנשי הדמוקרטיה, אנא כבדו את הכרעת הרוב.

ענת ברקו: מדוע אתם כה מתקשים בכך?

קריאה: – – –

ענת ברקו: זהו המנון – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: – – גזעני – כפי שהתבטאה הגברת מונא מסארווה, שהציגה את עצמה בריאיון כמורה שמטיפה לחיים משותפים, מלמדת בבית-ספר יהודי, בתל-אביב, ולא יכולה לשיר את ההמנון, שלדעתה הוא גזעני.

ענת ברקו: ואני שואלת אתכם, מה גזעני בהמנון של מדינת ישראל?

ענת ברקו: אין בו קריאה לקרב, לשימוש בכוח, לפגיעה בזכויות אנשים אחרים.

ענת ברקו: היכן הגזענות?

ענת ברקו: בעיני, גזעני הוא דווקא מי שאינו יכול להעלות על דל שפתיו את המילים "נפש יהודי"; גזעני הוא מי שחי בישראל ונושא משרה ציבורית, ובכל אופן המילה יהודי כל כך מפריעה לו, הוא סולד ממנה והיא מיאוס בעיניו, או בעיניה.

ענת ברקו: הוא שותה מן הבאר של מדינת ישראל, ובה בעת יורק לתוכה.

ענת ברקו: אינו מכבד את הרוב היושב בתוכה.

ענת ברקו: כששמעתי כי סטודנטיות ערביות שקיבלו מלגות לא קמו שעה שהתנגן ההמנון בטקס חלוקת אותן מלגות – נכלמתי.

ענת ברקו: זו יריקה בפרצופה של המדינה היהודית – –

חמד עמאר: נא לסכם.

ענת ברקו: – – שמכבדת אותן, והן לא יודעות לכבד אותה.

ענת ברקו: אז קצת דוגמאות מהמנונים.

ענת ברקו: ההמנון הצרפתי – – –

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: יש לך, את רשומה בכל – את יכולה להמשיך – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: לא, יש לי שתי שורות: ההמנון הצרפתי: "אל הנשק אזרחים / היערכו בגדודים / צעד צעד".

ענת ברקו: ההמנון האיטלקי – גם, מדברים על חרבות שכירי החרב.

ענת ברקו: מדברים על נוצרים בהמנון ההולנדי – – –

חמד עמאר: זה מאוד מעניין.

חמד עמאר: אני מציע לך להמשיך, את רשומה, את יכולה להמשיך בנושא.

חמד עמאר: תודה.

ענת ברקו: בהחלט, זאת תהיה הרצאה בהמשכים.

ענת ברקו: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

חמד עמאר: חברת הכנסת רחל עזריה – אחרונת הדוברים.

חמד עמאר: יסכם את הדיון שר התחבורה ישראל כץ, אחרי חברת הכנסת.

חמד עמאר: אתה תסכם את הדיון.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, כל אחד פה בוחר נושא, אז אני בוחרת לספר לכם על דיון משמעותי שהתקיים היום בוועדת הפנים של הכנסת.

רחל עזריה: תוקנו תקנות על-ידי משרד הפנים – מי יהיה חבר בצוות שיבחר את רבני המועצות האזוריות.

רחל עזריה: ואני פניתי לפני שבוע וחצי לוועדת הפנים וביקשתי שיוגדר בתקנות שיש חובת ייצוג הולם לנשים.

רחל עזריה: עכשיו, צריך להבין שהנושא של שירותי דת – שירותי דת ניתנים יותר לנשים מאשר לגברים, זו המציאות, בטח במועצות מקומיות, בעיקר בגלל עניין המקווה.

רחל עזריה: ומה שיוצא היום זה שבגלל ההגדרה שהרבנים הם גברים, אם נשים לא משתתפות, אפילו לא בבחירה, אז בעצם יוצא שמדובר בדיון סגור של גברים בלבד ואין בכלל מחשבה מה הם הצרכים של נשים.

רחל עזריה: בירושלים, בערים הגדולות, כבר הוחלט לפני כמה שנים שהבחירה של הרבנים הראשיים תיעשה על-ידי גוף בוחר, שעל-פי חוק מוגדר שחברות בו אחוז מסוים של נשים, ובאמת, כל הנציגים של מועצת העיר – 50% צריכים להיות נשים.

רחל עזריה: כיוון שהייתה לי סיעה במועצת העיר ירושלים, אז הגדרנו שתי נשים שיהיו חברות בגוף הבוחר.

רחל עזריה: זה היה מדהים.

רחל עזריה: ישבנו עם הרבנים המועמדים לרבנות בירושלים ושאלנו אותם את כל השאלות שהיו חשובות לנו.

רחל עזריה: שאלנו אחד אחרי השני וקיבלנו תשובות, ומה שהיה יפה לראות, שבאמת אחת המהפכות המשמעותיות שהתרחשו בפמיניזם הדתי בשנים האחרונות זה כל הנושא של הטבילה במקווה, הזכות של נשים לקבל החלטה איך הן טובלות במקווה.

רחל עזריה: ואחד הניצנים של המהלך הזה היה באמת אותו תהליך של בחירת רב ראשי לירושלים, שבאנו ואמרנו למועמדים: תשמעו, לא מתאים לנו איך שזה מתקיים, אנחנו מבקשות לשנות את המהלך.

רחל עזריה: וככה יצא שעוד לפני שהרבנים נבחרו, כבר היינו בסיטואציה של משא-ומתן.

רחל עזריה: הפמיניזם הדתי הוא בעיני אחד המהלכים הכי משמעותיים שקורים היום בחברה הישראלית.

רחל עזריה: לפעמים רואים את זה רק מתחת לפני השטח – – –

מרב מיכאלי: או בעולם.

רחל עזריה: או בעולם, אומרת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

רחל עזריה: זה מהלך משמעותי, כי אנחנו בעצם גם מנכסות לעצמנו חלקים שהיו עד היום בכלל לא בדיאלוג אתנו, אף שאנחנו שותפות מלאות.

רחל עזריה: ואני חושבת שזה גם חשוב כי אנחנו רואים שהחברה הישראלית עוברת תהליכי הקצנה משמעותיים, והתהליך של הכנסת נשים לתוך השיח הדתי הרבה פעמים מאוד מוריד אפשרויות קיצוניות שנמצאות בתהליך של החברה הישראלית.

רחל עזריה: בכל הנושא של הפמיניזם הדתי בעצם יש לחברה הדתית, או ליהדות, שלושה בתים מרכזיים: בית-המדרש, בית-הכנסת ובית-הדין.

רחל עזריה: בבית-המדרש אין ספק שעשינו מהלך מאוד משמעותי, ויש היום המון נשים שלומדות תורה ותלמידות חכמים.

רחל עזריה: בבית-הכנסת אנחנו רק בתחילת התהליך, למרות שזכורה לטוב רחלי פרנקל, שאמרה קדיש בהלוויה של בנה ובעצם פרצה דרך להרבה מאוד נשים גם בנושא של בית-הכנסת.

רחל עזריה: אבל אין ספק שבתחום של בית-הדין הרבני אנחנו עדיין נמצאים במרחק שנות אור, ואני מאוד מקווה שאנחנו נוכל, למרות האתגרים הקיימים – –

חמד עמאר: נא לסכם.

רחל עזריה: – – למצוא את הדרך כן להתקדם לקראת קבלת החלטות משותפות – –

חמד עמאר: תודה.

רחל עזריה: – – גם בתחום הזה.

רחל עזריה: אם הצלחנו בנושא הזה של רבני המועצות האזוריות, אני בטוחה שבשיתוף פעולה נצליח גם שם.

רחל עזריה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון סגן שר האוצר איציק כהן.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת איציק כהן.

יואל חסון: איציק, אנחנו בעד.

קריאה: איציק, אתה הולך לקרוא – – –

יצחק כהן: איזה מתח.

יצחק כהן: כבוד השר, כבוד שר התחבורה, זה הסיכום שלך, נכון?

יצחק כהן: זה החוק.

יצחק כהן: החוק הוא שלך.

ישראל כץ: זה החוק הבא.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הלילה ארוך – –

מירב בן ארי: קצר, קצר.

יצחק כהן: – – ואנחנו, במקום לדבר פה דברי הבל, אנחנו נעשה קצת שינוי מרענן, אנחנו נלמד פרקי אבות.

רחל עזריה: פרקי אבות זה מעולה.

מסעוד גנאים: – – –

יצחק כהן: נתחיל פרקי אבות, ויש פה את ספר בראשית בהמשך.

יצחק כהן: נראה מה יתפתח.

איתן כבל: למה אתה לא מזכה אותנו?

איתן כבל: למה?

יצחק כהן: בירכתי כבר קודם, אתה לא היית פה.

יצחק כהן: "כל ישראל יש להם חלק בעולם הבא, שנאמר: ועמך כלם צדיקים לעולם יירשו ארץ נצר מטעי מעשה ידי להתפאר"; "משה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע, יהושע לזקנים" – – –

מסעוד גנאים: אם הוא קיבל תורה מסיני, אז – – –

יצחק כהן: קיבלתם אותה בחזרה, אתה עוד בוכה?

יצחק כהן: החזרנו אותה, הכנסתם לשם את "דאעש".

יצחק כהן: מה עשיתם עם סיני?

יצחק כהן: אבל תקשיב, דברי חוכמה, פרקי אבות: "משה קיבל תורה מסיני ומסרה ליהושע ויהושע לזקנים וזקנים לנביאים ונביאים מסרוה לאנשי כנסת הגדולה.

יצחק כהן: הם אמרו שלושה דברים: הוו מתונים בדין והעמידו תלמידים הרבה ועשו סייג לתורה"; "שמעון הצדיק היה משיירי אנשי כנסת הגדולה.

יצחק כהן: הוא היה אומר: על שלושה דברים העולם עומד – על התורה ועל העבודה ועל גמילות חסדים".

רחל עזריה: אבל בוא נשיר.

מרב מיכאלי: מה העניינים, למה הפיליבסטר?

מרב מיכאלי: אני לא מצליחה להבין.

יצחק כהן: לא פיליבסטר.

יצחק כהן: לומדים, את אוהבת ללמוד.

מרב מיכאלי: היה סיכום כאילו, מה הקטע שלכם?

יצחק כהן: "אנטיגנוס איש סוכו קיבל משמעון הצדיק" – –

מרב מיכאלי: מה זה ההתנהגות הזאת?

יצחק כהן: – – "הוא היה אומר: אל תהיו כעבדים המשמשין את הרב על מנת לקבל פרס, אלא הוו כעבדים המשמשין את הרב שלא על מנת לקבל פרס, ויהי מורא שמים עליכם".

יצחק כהן: אדוני שר החינוך, אני חושב שאתה צריך – "יוסי בן יועזר איש צרדה" – –

יואל חסון: לא, זה בלתי אפשרי מה שקורה כאן, הדבר הזה.

יואל חסון: תרגיל מהסוג הנמוך ביותר שאפשר לעשות בדמוקרטיה ובפרלמנט.

יואל חסון: מהסוג הנמוך ביותר.

יצחק כהן: – – "ויוסי בן יוחנן איש ירושלים קיבלו מהם" – –

יואל חסון: מהסוג הנמוך ביותר.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, סגן השר יש לו זכות להשיב ולסכם את הדיון בלי הגבלה.

חמד עמאר: תודה.

יואל חסון: לא להשתמש – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – "יוסי בן יועזר איש צרדה אומר: יהי ביתך בית ועד לחכמים, והווי מתאבק בעפר רגליהם והווי שותה בצמא את דבריהם" – – –

עאידה תומא סלימאן: חבל על פרקי האבות.

עאידה תומא סלימאן: לפחות תדבר פוליטיקה.

יצחק כהן: זה יותר חשוב, זה יותר מעניין.

עאידה תומא סלימאן: לא, שנבין.

יצחק כהן: את לא מבינה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה.

חמד עמאר: אתה יכול להסביר לה את מה שאתה קורא.

יצחק כהן: "יוסי בן יוחנן איש ירושלים אומר: יהי ביתך פתוח לרווחה, ויהיו עניים בני ביתך, ואל תרבה שיחה עם האישה" – –

יואל חסון: מה זה הדבר הזה?

יואל חסון: אתה יודע מה חבל?

יואל חסון: ששכחת שהיית באופוזיציה פעם.

יצחק כהן: – – "באשתו, אמרו – קל וחומר באשת חברו".

יואל חסון: אתה שוכח את זה מהר מדי.

יצחק כהן: "מכאן אמרו חכמים" – – –

עאידה תומא סלימאן: תגידו לחברים שלכם שלא יצאו מהאולם.

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

עאידה תומא סלימאן: למה?

יצחק כהן: "יהושע בן פרחיה וניתאי הארבלי קיבלו מהם.

יצחק כהן: יהושע בן פרחיה אומר: עשה לך רב, וקנה לך חבר, והווי דן כל אדם לכף זכות".

יצחק כהן: וואו, אני דן אתכם לכף זכות.

יואל חסון: למה מפה, מרב?

מרב מיכאלי: אני הולכת ליו"ר להתלונן.

יואל חסון: טוב מאוד.

מרב מיכאלי: ממש.

יצחק כהן: "ניתאי הארבלי אומר: הרחק משכן רע, ואל תתחבר לרשע" – –

יעל גרמן: יש לי שאלה, אדוני סגן השר – –

יצחק כהן: – – "ואל תתייאש מן הפורענות".

יעל גרמן: – – ואם הוועדה תימשך עד 01:00, עד 24:00, אתה תשב ואתה תקרא עד 24:00?

יצחק כהן: יש עוד ספר.

יצחק כהן: את כל ספר בראשית אני אקרא.

יצחק כהן: עם המפרשים.

יעל גרמן: לא, באמת.

יצחק כהן: עם רש"י ואונקלוס.

יצחק כהן: ונגיע גם ללוט: "אם הַיָּמין – וְאַשְׂמְאִילה".

נחמן שי: בפרשת לך לך יש הרבה מה לדבר.

עאידה תומא סלימאן: לא מתנהגים כך – – –

יצחק כהן: אבל תשמעי, תשמעי.

יצחק כהן: "ניתאי הארבלי אומר: הרחק משכן רע, ואל תתחבר לרשע" – תקשיבי, דברי חכמים, נו, מה, את לא רוצה לשמוע?

יצחק כהן: במקום לשמוע כל מיני הבלים, תקשיבי.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני לא מבינה מה אני שומעת.

יצחק כהן: "ואל תתייאש מן הפורענות.

יצחק כהן: "

מירב בן ארי: למה שלא – – – את פרקי אבות תשאיר לחוק האחרון – – – חבל.

יצחק כהן: "יהודה בן טבאי ושמעון בן שטח קיבלו מהם.

יצחק כהן: יהודה בן טבאי אומר:

יצחק כהן: אל תעש עצמך כעורכי הדיינים" – איפה שרת המשפטים?

יצחק כהן: – "וכשיהיו בעלי הדין עומדין לפניך, יהיו בעיניך כרשעים; וכשנפטרים מלפניך, יהיו בעיניך כזכאים, כשקיבלו עליהן את הדין.

יצחק כהן: "

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אין שר.

מרב מיכאלי: מה, בכוונה יצא שר, בשביל שאנחנו נבקש להפסיק את הדיון במסגרת ההתנהגות המכוערת הזאת?

מרב מיכאלי: זה כאילו?

יצחק כהן: "הווי מרבה לחקור את העדים" – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת מרב, יש לו הזכות לסכם את הדיון, ללא הגבלה.

חמד עמאר: זה התקנון של הכנסת.

מרב מיכאלי: וזה שאין שר למה זה?

חמד עמאר: תודה.

מרב מיכאלי: ולמה אין שר?

מרב מיכאלי: אין שר.

חמד עמאר: בסדר, אני מאפשר לו לדבר.

חמד עמאר: ללא הפסקה.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: כן, אז אמרנו – – –

חמד עמאר: אתה יכול לדבר כמה שאתה רוצה, אין שר.

יצחק כהן: לפחות דברי תורה.

יצחק כהן: אבל תקשיבו, לפחות תקשיבו.

יצחק כהן: תיהנו – – – תנצלו.

יצחק כהן: מורי?

יצחק כהן: כבל?

יצחק כהן: אתה לפחות מקשיב, איתן?

איתן כבל: אני כבר הייתי בשיעור הזה.

איתן כבל: למדתי.

איתן כבל: אני יודע כבר חצי מזה בעל-פה.

יצחק כהן: "שמעון בן שטח אומר:

יצחק כהן: הווי מרבה לחקור את העדים" – חבל ששרת המשפטים לא פה – "הווי מרבה לחקור את העדים, והווי זהיר בדבריך, שמא מתוכן ילמדו לשקר.

יצחק כהן: שמעיה ואבטליון קיבלו מהם.

יצחק כהן: שמעיה אומר: אהוב את המלאכה, ושנא את הרבנות, ואל תתוודע לרשות.

יצחק כהן: אבטליון אומר: חכמים, היזהרו בדבריכם, שמא תחובו חובת גלות, ותגלו למקום המים הרעים, וישתו התלמידים הבאים אחריכם וימותו, ונמצא שם שמים מתחלל.

יצחק כהן: הלל ושמאי" – בבקשה?

יצחק כהן: אני אחזור, יש לנו הרבה זמן – "הלל ושמאי קיבלו מהם.

יצחק כהן: הלל אומר: הווי מתלמידיו של אהרן, אוהב שלום ורודף שלום, אוהב את הבריות ומקרבן לתורה.

יצחק כהן: " אני חוזר, זה משפט שחייבים לחזור עליו כמה פעמים.

יעל גרמן: אוי, הזלזול הזה.

יעל גרמן: אני מוחה על הזלזול הזה, בי ובשאר חברי הכנסת, ואני יוצאת כאות מחאה.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק כהן: באמצע השיעור?

יעל גרמן: אני חושבת שזו בושה וחרפה מה שנעשה כאן.

יצחק כהן: באמצע השיעור?

יצחק כהן: באמצע השיעור?

יעל גרמן: זה לא מתאים לך, וחבל שאתה צעצוע של הקואליציה.

יצחק כהן: "הווי מתלמידיו של אהרן" – הכוהן – "אוהב שלום ורודף שלום, אוהב את הבריות ומקרבן לתורה" – –

יעל גרמן: פשוט בושה.

יצחק כהן: – – "הוא היה אומר:

יצחק כהן: נגד שמא אבד שמא, ודלא מוסיף יסוף, ודילא יליף קטלא חייב, ודישתמש בתגא חלף".

עמר בר-לב: אני מצטרף למחאה וגם אני עוזב.

עמר בר-לב: בהצלחה.

יצחק כהן: בהצלחה.

יצחק כהן: כל טוב.

יצחק כהן: תהיו בריאים.

יצחק כהן: לפחות המאזינים בבית ילמדו קצת פרקי אבות.

סתיו שפיר: הקואליציה הופכת את הכנסת למקום שהוא לא באמת עושה את העבודה שהוא אמור לעשות.

סתיו שפיר: ההצבעות הן משחק מכור.

סתיו שפיר: יש דיונים בוועדה – – – הדיון פה.

סתיו שפיר: זו לא פעם ראשונה.

סתיו שפיר: היה דיון בוועדת כספים עם הצבעות והעברות תקציביות בזמן דיון במליאה, באישור היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה.

יצחק כהן: לא, היא צודקת.

סתיו שפיר: הכנסת אמורה – – – יש גבול לרמת הזלזול שהקואליציה יכולה לעשות – – –

יצחק כהן: אבל אין לך טענות על פרקי אבות, אני מקווה.

סתיו שפיר: מה?

סתיו שפיר: אני לא שומעת.

יצחק כהן: על פרקי אבות אין לך טענות.

נחמן שי: על פרקי אבות – לא.

נחמן שי: יש לה עניין עם פרקי אימהות, לא אבות.

יצחק כהן: "הוא היה אומר" – תקשיב, לפחות תקשיב.

סתיו שפיר: אתה יודע טוב מאוד מהתקופה הקצרה שהיית באופוזיציה, אתה יודע טוב מאוד שככה אי-אפשר לנהל את הדיון.

יצחק כהן: "הוא היה אומר:

יצחק כהן: אם אין אני לי מי לי, וכשאני לעצמי מה אני, ואם לא עכשיו אימתי.

יצחק כהן: שמאי אומר: עשה תורתך קבע, אמור מעט ועשה הרבה, והווי מקבל כל אדם בסבר פנים יפות.

יצחק כהן: רבן גמליאל אומר: עשה לך רב, והסתלק מן הספק, ואל תרבה לעשר האומדות".

קריאה: – – –

יעל גרמן: – – –

קריאה: לא באמת – – –

קריאה: זה המעוז האחרון – – –

קריאה: ככה זה.

חמד עמאר: אתה יכול להמשיך.

יצחק כהן: "שמעון בנו אומר:

יצחק כהן: כל ימי גדלתי בין חכמים ולא מצאתי לגוף טוב אלא שתיקה" – –

קריאה: אה, חמד, חמד.

קריאה: היושב-ראש?

קריאה: אני מצטער מאוד – – –

יצחק כהן: – – "ולא המדרש הוא עיקר אלא המעשה, וכל המרבה דברים מביא חטא.

יצחק כהן: רבן שמעון בן גמליאל אומר: על שלושה דברים העולם עומד, על הדין ועל האמת ועל השלום".

יצחק כהן: לא מעניין אתכם שלום?

יצחק כהן: רוזין?

יצחק כהן: מיכל?

יצחק כהן: פרקי שלום.

יצחק כהן: תקשיבי.

מיכל רוזין: כולם בסדר חוץ ממני?

חמד עמאר: לא, תקשיבו.

חמד עמאר: תקשיבו.

יצחק כהן: "על שלושה דברים העולם עומד, על הדין ועל האמת ועל השלום" – על השלום – "שנאמר 'אמת ומשפט שלום שפטו בשעריכם'".

עאידה תומא סלימאן: זהבה, פספסת, פרקי אבות.

חמד עמאר: אדוני סגן השר, אני מוציא את המליאה להפסקה, כי לא נמצא שר.

חמד עמאר: אז אנחנו יוצאים להפסקה.

חמד עמאר: כשיהיה שר נחדש את הדיון.

חמד עמאר: תודה רבה.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: אנחנו בפרק ב' משנה – – –

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אתה יכול לרדת, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אני מחדש את הישיבה שהופסקה בשל היעדר שר.

יחיאל חיליק בר: אני עדיין לא רואה את השר, אבל אני אבקש בכל מקרה מסגן השר איציק כהן לעלות ולהמשיך בדרשתו.

יחיאל חיליק בר: הספרים עדיין על הפודיום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, יש לך כמובן זמן לדבר עד שיגיע השר.

יצחק כהן: אפשר להתחיל?

יצחק כהן: אפשר להמשיך.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, תמשיך.

יצחק כהן: זו משנה שתעניין אותך מאוד, אדוני היושב-ראש: "רבן שמעון בן גמליאל אומר: על שלושה דברים העולם עומד" – אדוני היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: כן, אדוני.

יחיאל חיליק בר: רק מזכירת הכנסת מעדכנת אותי.

יצחק כהן: אין בעיה, אני אמתין.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: כן, אני אתך.

יצחק כהן: "רבן שמעון בן גמליאל אומר: על שלושה דברים העולם עומד, על הדין ועל האמת ועל השלום, שנאמר 'אמת ומשפט שלום שפטו בשעריכם'".

יחיאל חיליק בר: תיזהר כשאתה אומר את המילה הזאת.

יחיאל חיליק בר: צריכים להיזהר כשאתה אומר את המילה הזאת – שלום.

איתן כבל: מה, אין הצבעה?

דוד ביטן: מה, הטעיתם אותנו?

דוד ביטן: מה זה הצלצול שהיה?

יחיאל חיליק בר: כן, חידשנו את הישיבה.

יחיאל חיליק בר: אחרי הדברים שלו יש הצבעה, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

דוד ביטן: – – –

קריאה: אז יאללה.

קריאה: אז כולם מגיעים – – –

יחיאל חיליק בר: לא, הוא מסכם.

יחיאל חיליק בר: אחרי הדברים שלו יש הצבעה.

יצחק כהן: עדיין פרק א'.

קריאה: – – –

יצחק כהן: כן, אבל צריך לגמור.

יצחק כהן: אי-אפשר באמצע המשנה, צריך לגמור את הפרק.

רויטל סויד: מי החברותא שלך היום?

יצחק כהן: אתם.

יצחק כהן: כולכם.

יצחק כהן: דוד, איפה החברים?

דוד ביטן: כולם נכנסים ונצביע – – –

רויטל סויד: על המשנה.

יצחק כהן: אבל זה סיום יפה, כי בסיום של כל שיעור אומרים את המשנה הזאת.

איתן כבל: איפה אתה אוחז?

איתן כבל: איפה אתה אוחז?

יצחק כהן: בסיום המשנה: "רבי חנניה בן עקשיא אומר:

יצחק כהן: רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל, לפיכך הרבה להם תורה ומצוות, שנאמר" – –

יואל חסון: מה, אתה נהנה להיות שכיר חרב?

יצחק כהן: – – "'ה' חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר'".

יואל חסון: אתה נהנה להיות שכיר חרב, תגיד לי?

יואל חסון: לעשות כזה דבר?

קריאה: יתגדל ויתקדש – – –

יצחק כהן: מה הדבר?

יואל חסון: זה מכובד ציבורית?

יואל חסון: הציבור צופה בנו ורואה.

יצחק כהן: זה מכובד שאתה לא שומע דברי תורה?

יחיאל חיליק בר: נא להקשיב לדברי התורה.

יואל חסון: דברי תורה אני שומע בבית-הכנסת.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: גם בכנסת.

איתן כבל: דברי תורה בנחת נשמעים.

יצחק כהן: נכון, תגיד לו.

יואל חסון: אין פה נחת.

יצחק כהן: למה, לא בנחת?

יואל חסון: אין פה נחת.

יחיאל חיליק בר: מאחר שסגן השר יודע, יואל, שאתה לא פוקד את בית-הכנסת יום-יום – –

יצחק כהן: לא, לא, הוא כן פוקד, הוא כן פוקד.

יחיאל חיליק בר: לא יום-יום אמרתי.

יצחק כהן: הוא כן פוקד.

יואל חסון: פוקד, אבל לא יום-יום.

יצחק כהן: לא יום-יום, הוא פוקד.

יצחק כהן: יהודי כשר לחלוטין, אני – – –

יואל חסון: אבל אמר איתן כבל נכון:

יואל חסון: בנחת נשמעים.

יואל חסון: איפה אתה רואה פה נחת?

יצחק כהן: אני בנחת.

יצחק כהן: (אומר בערבית: אתה בנחת ואלוהים יעזור.

יצחק כהן: )

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אני מבקש לתת לסגן השר לסכם כדי שנעבור להצבעה ונמשיך בסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יצחק כהן: מה קורה?

יצחק כהן: דוד ביטן, עיני האומה נשואות אליך.

יחיאל חיליק בר: זה לא בהסכמה?

איציק שמולי: אנחנו בעד.

יחיאל חיליק בר: אז על מה המהומה?

יחיאל חיליק בר: אני לא מבין.

יצחק כהן: לא יודע, אין לי מושג.

יחיאל חיליק בר: ביטן, יו"ר הקואליציה, זה בהסכמה, אני לא מבין.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אנחנו בעד כל החוקים.

איתן כבל: דוד, אנחנו בעד החוק, אני לא מבין מה הסיפור.

דוד ביטן: לא, אבל החוק הבא זה זנדברג, מה.

יחיאל חיליק בר: בסדר, אבל יש עוד עשר דקות שהיא תדבר.

קריאה: כמה חוקים עוד נשארו?

קריאה: אומרים שחוץ מזה עוד חוק אחד.

קריאה: עוד שלושה חוקים, דוד, מה הלחץ?

יחיאל חיליק בר: אדוני, אתה לא הורשית לרדת מהדוכן, אני מבקש, כבוד הרב.

דוד ביטן: טוב, תמשיך לדבר.

דוד ביטן: חבר'ה, לחזור לוועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: כבוד סגן השר, תמשיך לדבר בבקשה.

דוד ביטן: תחזור לוועדה, בואו.

דוד ביטן: לא נורא.

דוד ביטן: כשנרצה להצביע, נצביע בעד כולם.

דוד ביטן: אם לא, נחזור מחר.

יצחק כהן: רגע, יש לך עוד חוק, דוד.

יחיאל חיליק בר: יש עוד שלושה חוקים, אדוני.

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: "רבי אומר: איזוהי דרך ישרה שיבור לו האדם, כל שהיא תפארת לעושיה ותפארת לו מן האדם, והווי זהיר במצווה קלה כבחמורה" – –

עודד פורר: איציק, אינך יודע שכרן של מצוות.

איתן כבל: בוא ננהל שיח על זה.

יואל חסון: אתה חושב שאתה עושה כבוד לדברי התורה?

יצחק כהן: – – "שאין אתה יודע מתן שכרן של מצוות, והווי מחשב הפסד מצווה כנגד שכרה ושכר עבירה כנגד הפסדה.

יצחק כהן: " חסון, "הסתכל בשלושה דברים ואי אתה בא לידי עבירה, דע מה למעלה ממך, עין רואה ואוזן שומעת, וכל מעשיך בספר נכתבים".

יצחק כהן: יעני – דיר באלכ.

איתן כבל: אני יודע, לא פשוט.

יצחק כהן: "רבן גמליאל בנו של רבי יהודה הנשיא אומר: יפה תלמוד תורה עם דרך ארץ, שיגיעת שניהם משכחת עוון, וכל תורה שאין עמה מלאכה, סופה בטלה וגוררת עוון" – –

איתן כבל: זה משפט שתחזור עליו.

יצחק כהן: – – "וכל העוסקים עם הציבור, יהיו עוסקים עמהם לשם שמים" – איפה הם?

יצחק כהן: איפה הם?

איתן כבל: רגע, אבל למה אתה מדלג על המשפט?

יצחק כהן: – – "שזכות אבותם מסייעתם וצדקתם עומדת לעד.

יצחק כהן: ואתם מעלה אני עליכם שכר הרבה כאלו עשיתם".

איתן כבל: ציפי, את מבינה, את שמת לב שיש שם משפט שהוא דילג עליו?

ציפי חוטובלי: – – –

יצחק כהן: לא, אני יכול לחזור עליו.

יצחק כהן: אני יכול לחזור עליו.

איתן כבל: תחזור עליו.

יצחק כהן: "רבן גמליאל בנו של רבי יהודה הנשיא אומר" – עכשיו תעמוד.

איתן כבל: לאט-לאט.

יצחק כהן: עכשיו תעמוד.

ציפי חוטובלי: הוא פשוט בוגר המדרשייה.

יצחק כהן: לא, הישיבה של רבי יששכר מאיר.

איתן כבל: אחרי זה למד אצל רבי יששכר מאיר.

יצחק כהן: "יפה תלמוד תורה עם דרך ארץ, שיגיעת שניהם משכחת עוון" – –

איתן כבל: יפה, הלאה.

יצחק כהן: – – "וכל תורה שאין עמה מלאכה, סופה בטלה וגוררת עוון.

יצחק כהן: "

איתן כבל: שמעת?

איתן כבל: כל עבודה, כל מלאכה – – –

יצחק כהן: שלוש פעמים?

יצחק כהן: עוד פעם?

איתן כבל: אני רוצה שתקשיב.

ציפי חוטובלי: תורה ועבודה.

איתן כבל: תורה ועבודה.

יצחק כהן: תקשיב להמשך: "וכל העוסקים עם הציבור" – שזה אתם, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת – "יהיו עוסקים עמהם לשם שמים, שזכות אבותם מסייעתם וצדקתם עומדת לעד, ואתם" – אתם –"מעלה אני עליכם שכר הרבה כאילו עשיתם".

איתן כבל: אין לך איזה וורט, משהו?

יצחק כהן: זה לא וורט?

יצחק כהן: אחלה וורט זה.

יצחק כהן: "הוו זהירין ברשות" – אהלן, זוהיר – "שאין מקרבין לו לאדם אלא לצורך עצמן: נראין כאוהבין בשעת הנאתן ואין עומדין לו לאדם בשעת דחקו.

יצחק כהן: הוא היה אומר: עשה רצונו כרצונך כדי שיעשה רצונך כרצונו, בטל רצונך מפני רצונו כדי שיבטל רצון אחרים מפני רצונך.

יצחק כהן: הלל אומר: אל תפרוש מן הציבור, ואל תאמין בעצמך עד יום מותך, ואל תדון את חברך עד שתגיע למקומו; ואל תאמר דבר שאי-אפשר לשמוע, שסופו להישמע; ואל תאמר לכשאפנה אשנה, שמא לא תפנה.

יצחק כהן: הוא היה אומר: אין בור ירא חטא, ולא עם הארץ חסיד, ולא הביישן למד, ולא הקפדן מלמד, ולא כל המרבה בסחורה מחכים, ובמקום שאין אנשים השתדל להיות איש.

יצחק כהן: "

איתן כבל: את זה צריך לעשות.

איתן כבל: דרך אגב, אתה שומע?

איתן כבל: אפשר להקרין את זה במליאה באופן קבוע, כמו "רולר" כזה.

יצחק כהן: "אף הוא ראה גולגולת אחת צפה על פני המים.

יצחק כהן: אמר לה: על דאטפת אטפוך, וסוף מטייפייך יטופון" – ראה גולגולת, ראה מישהו שנרצח, אמר לה – אתה שומע, זוהיר?

יצחק כהן: – בגלל שרצחת רצחו אותך, ומי שרצח אותך עתיד להירצח.

יצחק כהן: "על דאטפת אטפוך, וסוף מטייפייך יטופון.

יצחק כהן: הוא היה אומר" – צריך הקשבה, זוהיר, צריך הקשבה.

יחיאל חיליק בר: אתה מנסה ללמד תורה גם את המוסלמים שבינינו?

יצחק כהן: למה לא?

יצחק כהן: פרקי אבות.

יחיאל חיליק בר: זוהיר, זה שיעור התורה הראשון שאתה משתתף בו?

יצחק כהן: "הוא היה אומר: מרבה בשר, מרבה רימה.

יצחק כהן: מרבה נכסים, מרבה דאגה.

יצחק כהן: מרבה נשים, מרבה כשפים.

יצחק כהן: מרבה שפחות, מרבה זימה.

יצחק כהן: מרבה עבדים, מרבה גזל.

יצחק כהן: מרבה תורה, מרבה חיים.

יצחק כהן: מרבה ישיבה, מרבה חוכמה.

יצחק כהן: מרבה עצה, מרבה תבונה.

יצחק כהן: מרבה צדקה, מרבה שלום.

יצחק כהן: קנה שם טוב, קנה לעצמו; קנה לו דברי תורה, קנה לו חיי העולם הבא.

יצחק כהן: רבן יוחנן בן זכאי קיבל מהלל ומשמאי.

יצחק כהן: הוא היה אומר: אם למדת תורה הרבה, אל תחזיק טובה לעצמך, כי לכך נוצרת.

יצחק כהן: חמישה תלמידים היו לו לרבן יוחנן בן זכאי, ואלו הם: רבי אליעזר בן הרקנוס, ורבי יהושע בן חנניה, ורבי יוסי הכוהן, ורבי שמעון בן נתנאל, ורבי אלעזר בן ערך.

יצחק כהן: הוא היה מונה שבחן: אליעזר בן הרקנוס, בור סוד שאינו מאבד טיפה.

יצחק כהן: יהושע בן חנניה, אשרי יולדתו; יוסי הכוהן, חסיד; שמעון בן נתנאל, ירא חטא; אלעזר בן ערך, כמעיין המתגבר.

יצחק כהן: הוא היה אומר: אם יהיו כל חכמי ישראל בכף המאזניים ואליעזר בן הרקנוס בכף שנייה – מכריע את כולם.

יצחק כהן: אבא שאול אומר משמו: אם יהיו כל חכמי ישראל בכף מאזניים ואליעזר בן הרקנוס אף עמהם, ואלעזר בן ערך בכף שנייה – מכריע את כולם.

יצחק כהן: אמר להם: צאו וראו איזוהי דרך טובה שידבק בה האדם.

יצחק כהן: רבי אליעזר אומר, עין טובה; רבי יהושע אומר, חבר טוב; רבי יוסי אומר, שכן טוב; רבי שמעון אומר, הרואה את הנולד; רבי אלעזר אומר, לב טוב" – רבי אלעזר אומר, לב טוב.

יצחק כהן: "אמר להם: רואה אני את דברי רבי אלעזר בן ערך מדבריכם, שבכלל דבריו דבריכם.

יצחק כהן: אמר להם: צאו וראו איזוהי דרך רעה שיתרחק ממנה האדם.

יצחק כהן: רבי אליעזר אומר, עין רעה; רבי יהושע אומר, חבר רע; רבי יוסי אומר, שכן רע; רבי שמעון אומר, הלווה ואינו משלם.

יצחק כהן: אחד הלווה מן האדם כלווה מן המקום, שנאמר 'לוה רשע ולא ישלם וצדיק חונן ונותן'; רבי אלעזר אומר, לב רע.

יצחק כהן: אמר להם: רואה אני את דברי אלעזר בן ערך מדבריכם, שבכלל דבריו דבריכם.

יצחק כהן: הם אמרו שלושה דברים: רבי אליעזר אומר, יהי כבוד חברך חביב עליך כשלך, ואל תהי נוח לכעוס, ושוב יום אחד לפני מיתתך, והווי מתחמם כנגד אורן של חכמים, והווי זהיר בגחלתן שלא תיכווה, שנשיכתן נשיכת שועל, ועקיצתן עקיצת עקרב, ולחישתן לחישת שרף וכל דבריהם כגחלי אש.

יצחק כהן: רבי יהושע אומר, עין הרע ויצר הרע ושנאת הבריות מוציאין את האדם מן העולם.

יצחק כהן: רבי יוסי אומר, יהי ממון חברך חביב עליך כשלך, והתקן עצמך ללמוד תורה, שאינה ירושה לך; וכל מעשיך יהיו לשם שמים.

יצחק כהן: "רבי שמעון אומר, הווי זהיר בקריאת שמע ובתפילה, וכשאתה מתפלל, אל תעש תפילתך קבע, אלא רחמים ותחנונים לפני המקום ברוך הוא, שנאמר 'כי חנון ורחום הוא ארך אפים ורב חסד ונחם על הרעה'.

יצחק כהן: ואל תהי רשע בפני עצמך.

יצחק כהן: רבי אלעזר אומר, הווי שקוד ללמוד ודע מה שתשיב לאפיקורוס; ודע לפי מי אתה עמל, ונאמן הוא בעל מלאכתך שישלם לך שכר פעולתך.

יצחק כהן: רבי טרפון אומר, היום קצר, והמלאכה מרובה, והפועלים עצלים, והשכר הרבה, ובעל הבית דוחק.

יצחק כהן: הוא היה אומר, לא עליך המלאכה לגמור, ולא אתה בן חורין ליבטל ממנה.

יצחק כהן: אם למדת תורה הרבה, נותנים לך שכר הרבה, ונאמן הוא בעל מלאכתך שישלם לך שכר פעולתך, ודע מתן שכרן של צדיקים לעתיד לבוא.

יצחק כהן: " כבוד השר, כבוד השר, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר.

יצחק כהן: "עקביא בן מהללאל אומר, הסתכל בשלושה דברים, ואין אתה בא לידי עבירה.

יצחק כהן: דע מאין באת, ולאן אתה הולך" – – –

סתיו שפיר: כבוד השר צריך להקשיב לדובר.

יצחק כהן: באמצע שיעור.

יצחק כהן: אתה לא יכול לדבר באמצע השיעור, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: הוא בדיוק ניתק בשביל זה עכשיו.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: עבר לממתינה.

סתיו שפיר: לא, אי-אפשר לנהל דיון כשהשר לא מקשיב.

יצחק כהן: "עקביא בן מהללאל אומר, הסתכל בשלושה דברים, ואין אתה בא לידי עבירה.

יצחק כהן: דע מאין באת, ולאן אתה הולך, ולפני מי אתה עתיד ליתן דין וחשבון; מאין באת – – – ולאן אתה הולך, למקום עפר, רימה ותולעה.

יצחק כהן: ולפני מי אתה עתיד ליתן דין וחשבון, לפני מלך מלכי המלכים הקדוש-ברוך-הוא.

יצחק כהן: רבי חנינא סגן הכוהנים אומר, הווי מתפלל בשלומה של מלכות, שאלמלא מוראה, איש את רעהו חיים בלעו.

יצחק כהן: רבי חנניה בן תרדיון אומר, שניים שיושבין ואין ביניהן דברי תורה, הרי זה מושב לצים, שנאמר 'ובמושב לצים לא ישב'.

יצחק כהן: אבל שניים שיושבין ויש ביניהם דברי תורה, שכינה שרויה עמהם, שנאמר 'אז נדברו יראי ה' איש אל רעהו ויקשב ה' וישמע ויכתב ספר זיכרון לפניו ליראי ה' ולחשבי שמו'.

יצחק כהן: אין לי אלא שניים, ומנין אפילו אחד שיושב ועוסק בתורה שהקדוש-ברוך-הוא קובע לו שכר, שנאמר 'ישב בדד וידם כי נטל עליו'.

יצחק כהן: רבי שמעון אומר, שלושה שאכלו על שולחן אחד ולא אמרו עליו דברי תורה, כאילו אכלו מזבחי מתים, שנאמר 'כי כל שלחנות מלאו קיא צאה בלי מקום'.

יצחק כהן: אבל שלושה שאכלו על שולחן אחד ואמרו עליו דברי תורה, כאילו אכלו משולחנו של מקום – – – שנאמר 'וידבר אלי זה השלחן אשר לפני ה''.

יצחק כהן: רבי חנינא בן חכינאי אומר, הניעור בלילה, והמהלך בדרך יחידי, והמפנה לבו לבטלה, הרי זה מתחייב בנפשו.

יצחק כהן: רבי נחוניא בן הקנה אומר, כל המקבל עליו עול תורה, מעבירין ממנו עול מלכות ועול דרך ארץ, וכל הפורק ממנו עול תורה, נותנין עליו עול מלכות ועול דרך ארץ" – שלום, הרב אמתי.

יצחק כהן: הרב שולמן, אם יש איזה קושיה, תקשה, אל – – – "רבי חלפתא בן דוסא איש כפר-חנניה אומר, עשרה שיושבין ועוסקין בתורה, שכינה שרויה ביניהן, שנאמר 'אלהים נצב בעדת אל'.

יצחק כהן: ומנין אפילו חמישה, שנאמר 'ואגדתו על ארץ יסדה'".

קריאה: – – – וזה אסור.

יחיאל חיליק בר: מי אמר שזה אסור?

יחיאל חיליק בר: המליאה משודרת בשידור חי, זה לא אסור, חבר'ה, הכול בסדר.

יצחק כהן: לא, תמשיכי, תמשיכי.

סתיו שפיר: לא, כבוד היושב-ראש, צריך להפסיק את הדיון הזה.

יחיאל חיליק בר: יש שר.

יצחק כהן: "רבי חלפתא בן דוסא איש כפר-חנניה אומר, עשרה שיושבין ועוסקין בתורה, שכינה שרויה ביניהן, שנאמר 'אלהים נצב בעדת אל'.

יצחק כהן: ומנין אפילו חמישה, שנאמר 'ואגדתו על ארץ יסדה'" – –

סתיו שפיר: אולי אבל נעשה – – –

יצחק כהן: אני גומר את המשנה.

יצחק כהן: – – "ומנין אפילו שלושה, שנאמר 'בקרב אלהים ישפט'.

יצחק כהן: ומנין אפילו שניים, שנאמר 'אז נדברו יראי ה' איש אל רעהו וישב ה' וישמע'.

יצחק כהן: ומנין אפילו אחד, שנאמר 'בכל המקום אשר אזכיר את שמי אבוא אליך וברכתיך'.

יצחק כהן: רבי אלעזר איש ברתותא אומר, תן לו משלו, שאתה ושלך שלו; וכן בדוד הוא אומר 'כי ממך הכל ומידך נתנו לך'.

יצחק כהן: רבי יעקב אומר, המהלך בדרך ושונה, ומפסיק משנתו ואומר מה נאה אילן זה, ומה נאה ניר זה, מעלין עליו הכתוב כאילו הוא מתחייב בנפשו.

יצחק כהן: רבי דוסת

יצחק כהן: אי ברבי ינאי משום רבי מאיר אומר, כל השוכח דבר אחד ממשנתו, מעלין עליו הכתוב כאילו הוא מתחייב בנפשו, שנאמר 'רק השמר לך ושמר נפשך מאד פן תשכח את הדברים אשר ראו עיניך'.

יצחק כהן: יכול אפילו תקפה עליו משנתו?

יצחק כהן: תלמוד לומר: 'ופן יסורו מלבבך כל ימי חייך', הא אינו מתחייב בנפשו עד שישב ויסירם מלבו.

יצחק כהן: רבי חנינא בן דוסא אומר, כל שיראת חטאו קודמת לחוכמתו, חוכמתו מתקיימת, וכל שחוכמתו קודמת ליראת חטאו, אין חוכמתו מתקיימת.

יצחק כהן: "

יחיאל חיליק בר: הייתה לך שאלה?

סתיו שפיר: אני מציעה, מאחר שהקואליציה החליטה להקריב – – – במליאת הכנסת, שלפחות, אם כבר נמצא פה סגן השר, נעשה דיון תקציבי.

סתיו שפיר: יש לנו הזדמנות – – –

יצחק כהן: אין שום בעיה.

יצחק כהן: ונצביע.

יצחק כהן: אפשר להצביע שנייה ושלישית.

סתיו שפיר: מה?

יצחק כהן: נצביע היום שנייה ושלישית.

סתיו שפיר: לא, דיון תקציבי.

סתיו שפיר: יש שאלות רציניות מאוד על התקציב שאפשר לשאול, ואולי אתה תוכל לענות.

סתיו שפיר: אפשר גם להפנות שאלות לשר התחבורה?

יצחק כהן: אבל אני באמצע השיעור.

יצחק כהן: נגמור את השיעור.

סתיו שפיר: אנחנו כבר יושבים כאן, אין פה אף אחד, ריק פה לחלוטין – – –

יצחק כהן: את זה לא אף אחד, את זה הרבה.

סתיו שפיר: ריק פה לחלוטין.

סתיו שפיר: זה מביך.

סתיו שפיר: כל אדם שיסת

סתיו שפיר: כל עכשיו על מליאת הכנסת יתבייש באיך שנראית הכנסת.

סתיו שפיר: אז לפחות בוא נעשה דיון.

סתיו שפיר: זה לא אשמתך, חלילה.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, אתה לא יכול לענות.

יחיאל חיליק בר: אבל אולי רעיון – – –

יצחק כהן: נגמור את פרקי אבות.

סתיו שפיר: נשתמש בהזדמנות הזאת כדי לפחות לייצר תוכן.

יחיאל חיליק בר: זה באמת הזדמנות טובה – – –

יצחק כהן: עכשיו קראנו שאסור להפסיק ממשנתו.

יחיאל חיליק בר: אני בוגר בית-ספר תורני רק ביסודי.

סתיו שפיר: יש כמה שאלות חשובות על התקציב שאני – – –

יצחק כהן: אני אשמח לענות לך, אין שום בעיה.

יצחק כהן: אבל אחרי השיעור.

יצחק כהן: "הוא היה אומר, כל שמעשיו מרובין מחוכמתו, חוכמתו מתקיימת; וכל שחוכמתו מרובה ממעשיו, אין חוכמתו מתקיימת.

יצחק כהן: הוא היה אומר, כל שרוח הבריות נוחה הימנו, רוח המקום נוחה הימנו, וכל שאין רוח הבריות נוחה הימנו, אין רוח המקום נוחה הימנו.

יצחק כהן: רבי אלעזר המודעי אומר, המחלל את הקודשים, והמבזה את המועדות, והמלבין פני חברו ברבים, והמפר בריתו של אברהם אבינו, והמגלה פנים בתורה שלא כהלכה, אף-על-פי שיש בו תורה ומעשים טובים, אין לו חלק לעולם הבא.

יצחק כהן: רבי ישמעאל אומר, הווי קל לראש ונוח לתשחורת, והווי מקבל את כל האדם בשמחה".

יחיאל חיליק בר: אתה מקצר, אני שם לב.

יצחק כהן: כן.

יחיאל חיליק בר: אתה לא משקיע.

יצחק כהן: "רבי עקיבא אומר:

יצחק כהן: שחוק וקלות ראש מרגילין" את האדם "לערווה.

יצחק כהן: מסורת סייג לתורה, מעשרות סייג לעושר, נדרים סייג לפרישות" – וסייג לחוכמה?

יחיאל חיליק בר: שתיקה.

יצחק כהן: שתיקה.

יחיאל חיליק בר: סגן השר, כבוד הרב, אתה יודע מה היו עושים בבית-ספר האר"י בצפת, שאני למדתי בו, למי שהיה מעביר ככה דפים בשיעור?

יצחק כהן: לא, זה הפירושים.

יצחק כהן: אחרי זה נחזור לפירושים.

יצחק כהן: יש לנו זמן, לילה ארוך.

יחיאל חיליק בר: היינו צריכים ככה לחכות, היינו שמים את הידיים ככה, עם סרגל הברזל הזה – – –

יצחק כהן: לא, אני קורא את המשנה, אני קורא את המשנה.

יצחק כהן: פה הפירושים ואחרי זה נקרא אותם.

יצחק כהן: זה "ענף עץ אבות".

יחיאל חיליק בר: אם אתה עושה כבר שיעור, תשקיע.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממך דבר תורה אמיתי.

יצחק כהן: יש לנו זמן, אבל, עד הבוקר.

יחיאל חיליק בר: לא, בסדר.

יחיאל חיליק בר: אני רק אומר.

יצחק כהן: אנחנו קודם כול קוראים את המשנה, אחרי זה חוזרים לפירושים.

יצחק כהן: "ענף עץ אבות" – – –

יחיאל חיליק בר: יושבים פה שני ח"כים שלמים, תשקיע בהם, ושר, שר וח"כ.

יצחק כהן: גם שר.

יצחק כהן: ארבעה ח"כים.

יחיאל חיליק בר: לא, למה ארבעה?

יחיאל חיליק בר: אה, ארבעה, כולל היושב-ראש והדובר.

יצחק כהן: "ענף עץ אבות" זה הספר של מרן הרב עובדיה יוסף – פירוש על פרקי אבות.

יצחק כהן: נקרא את פרקי אבות ואחרי זה נחזור לפירושים.

יצחק כהן: הכול לפי הזמן.

יצחק כהן: יישאר זמן, נאריך.

יצחק כהן: ייגמר הזמן, נקצר.

יחיאל חיליק בר: תפלפל, תפלפל.

יצחק כהן: "הוא היה אומר, חביב אדם שנברא בצלם.

יצחק כהן: חיבה יתרה נודעת לו שנברא בצלם, שנאמר 'כי בצלם אלהים עשה את האדם'.

יצחק כהן: חביבין ישראל שנקראו בנים למקום, חיבה יתרה נודעת להם שנקראו בנים למקום, שנאמר 'בנים אתם לה' אלהיכם'.

יצחק כהן: חביבין ישראל שניתן להם כלי חמדה.

יצחק כהן: חיבה יתרה נודעת להם שניתן להם כלי חמדה שבו נברא העולם, שנאמר 'כי לקח טוב נתתי לכם, תורתי אל תעזבו'.

יצחק כהן: הכול צפוי, והרשות נתונה, ובטוב העולם נידון, והכול לפי רוב המעשה.

יצחק כהן: הוא היה אומר" – – –

יחיאל חיליק בר: שם, בסיעת הליכוד, אתם מפריעים לשיעור התורה שמתנהל במליאה.

יחיאל חיליק בר: מילא לדיון רגיל, אבל לא לשיעור תורה.

יצחק כהן: תקשיבו, כי יש מבחן בסוף.

יצחק כהן: בסוף יהיה מבחן, ולא אמריקאי – בכתב.

יצחק כהן: "הוא היה אומר: הכול נתון בעירבון, ומצודה פרוסה על כל החיים, החנות פתוחה, והחנווני מקיף, והפנקס פתוח, והיד כותבת" – –

יחיאל חיליק בר: והיד רושמת.

יצחק כהן: – – "וכל הרוצה ללוות יבוא וילווה.

יצחק כהן: והגבאים מחזירין תדיר בכל יום, ונפרעין מן האדם מדעתו ושלא מדעתו, ויש להם על מה שיסמוכו, והדין דין אמת, והכול מתוקן לסעודה.

יצחק כהן: רבי אלעזר בן עזריה אומר, אם אין תורה, אין דרך ארץ.

יצחק כהן: אם אין דרך ארץ, אין תורה.

יצחק כהן: אם אין חוכמה, אין יראה.

יצחק כהן: אם אין יראה, אין חוכמה".

יצחק כהן: אם אין דעת, אין בינה.

יצחק כהן: "אם אין בינה, אין דעת.

יצחק כהן: אם אין קמח, אין תורה.

יצחק כהן: אם אין תורה, אין קמח.

יצחק כהן: הוא היה אומר: כל שחוכמתו" – – –

יחיאל חיליק בר: זה לא הגיוני המשפט הזה, אגב.

יצחק כהן: למה?

יחיאל חיליק בר: אתה אומר: אם אין קמח אין תורה, ואם אין תורה אין קמח.

יצחק כהן: אחד תלוי בשני.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אבל זה כמו הביצה והתרנגולת.

יחיאל חיליק בר: מה היה הראשון?

יחיאל חיליק בר: הרי לא יכול להיות ששניהם – – –

יצחק כהן: קודם כול, התורה הייתה ראשונה.

יצחק כהן: קודם כול, התורה.

יחיאל חיליק בר: נו, אז אתה רואה?

יחיאל חיליק בר: אז יש תורה בלי קמח.

יצחק כהן: לא, הכוונה – – –

יחיאל חיליק בר: אתה מודה שיש תורה בלי קמח.

יצחק כהן: לא, אין דבר כזה.

יצחק כהן: זה ללומדים.

יצחק כהן: אתה לא יכול להתעסק רק בגשם ולא ברוח.

יחיאל חיליק בר: לא, אבל אתה אומר – לוגית אני מנסה – – –

יצחק כהן: אתה לא יכול להתעסק – – –

יחיאל חיליק בר: אני יודע שהתורה גם הגיונית לוגית.

יצחק כהן: כן.

יחיאל חיליק בר: אתה אומר: אם אין קמח אין תורה, אם אין תורה אין קמח.

יחיאל חיליק בר: אתה אומר: התורה לפני הקמח.

יחיאל חיליק בר: זה אומר שיש תורה בלי קמח.

יצחק כהן: אין דבר כזה.

יחיאל חיליק בר: אבל אתה אמרת עכשיו.

יצחק כהן: לא, אני אומר לך את המשנה כפשוטה.

יצחק כהן: – – – את הפירוש.

יחיאל חיליק בר: זה לא הגיוני מה שאני אומר, כבוד הרב?

יחיאל חיליק בר: לא הגיוני מה שאני אומר?

יצחק כהן: תכף.

יחיאל חיליק בר: אתה סתרת את עצמך, לדעתי.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: אם אין תורה אין קמח.

יחיאל חיליק בר: ואם אין קמח אין תורה.

יצחק כהן: ככה במסכת תענית: "אין הגשמים נעצרים אלא בעוון של ביטול תורה, שנאמר 'בעצלתים ימך המקרה', בשביל עצלות שהיה בישראל שלא עסקו בתורה נעשה שונאו של הקדוש-ברוך-הוא מך, ואין מך אלא עני, שנאמר 'ואם מך הוא מערכך'".

יצחק כהן: מה שהוא אומר פה, אם אין תורה אין קמח – "אין הגשמים נעצרים אלא בעוון של ביטול תורה".

יצחק כהן: אוקיי, נמשיך הלאה.

יחיאל חיליק בר: אני לא אצביע על זה.

יצחק כהן: "הוא היה אומר, כל שחוכמתו מרובה ממעשיו, למה הוא דומה", כבוד היושב-ראש?

יצחק כהן: "לאילן שענפיו מרובין ושורשיו מועטין, והרוח באה ועוקרתו והופכתו על פניו.

יצחק כהן: שנאמר 'והיה כערער בערבה ולא יראה כי יבוא טוב ושכן חררים במדבר ארץ מלחה ולא תשב'.

יצחק כהן: אבל כל שמעשיו מרובין מחוכמתו, למה הוא דומה?

יצחק כהן: לאילן שענפיו מועטין ושורשיו מרובין שאפילו כל הרוחות שבעולם באות ונושבות בו אין מזיזין אותו ממקומו, שנאמר 'והיה כעץ שתול על מים ועל יובל ישלח שרשיו ולא ירא כי יבא חם והיה עלהו רענן ומשנת בצרת לא ידאג ולא ימיש מעשות פרי'.

יצחק כהן: "רבי אליעזר בן חסמא אומר: קנין ופתחי נידה הן הן גופי הלכות, תקופות וגימטראות פרפראות לחוכמה.

יצחק כהן: בן זומא אומר, איזהו חכם, הלומד מכל אדם, שנאמר 'מכל מלמדי השכלתי כי עדותיך שיחה לי'.

יצחק כהן: איזהו גיבור, הכובש את יצרו, שנאמר 'טוב ארך אפים מגבור ומשל ברוחו מלכד עיר'.

יצחק כהן: איזהו עשיר, השמח בחלקו, שנאמר 'יגיע כפיך כי תאכל אשריך וטוב לך'; 'אשריך' בעולם הזה, 'וטוב לך' לעולם הבא.

יצחק כהן: איזהו מכובד, המכבד את הבריות, שנאמר 'כי מכבדי אכבד ובזי יקלו'.

יצחק כהן: בן עזאי אומר, הווי רץ למצווה קלה כבחמורה ובורח מן העבירה, שמצווה גוררת מצווה ועבירה גוררת עבירה; ששכר מצווה – מצווה, ושכר עבירה – עבירה.

יצחק כהן: הוא היה אומר, אל תהי בז לכל אדם, ואל תהי מפליג לכל דבר, שאין לך אדם שאין לו שעה, ואין לך דבר שאין לו מקום.

יצחק כהן: "

בצלאל סמוטריץ': – – – אדוני השר, שבלילה – – –

יחיאל חיליק בר: איך?

בצלאל סמוטריץ': יש אומרים שבלילה – – –

יצחק כהן: אלא אם כן ישנת.

יצחק כהן: ישנת?

יצחק כהן: נרדמת?

בצלאל סמוטריץ': לא.

יצחק כהן: אם לא נרדמת, אז בסדר.

יחיאל חיליק בר: סמוטריץ, איפה היית כשקיבלנו פה דבר תורה ושיעור כל כך – – – איפה היית?

יחיאל חיליק בר: מה יותר חשוב?

בצלאל סמוטריץ': אני עכשיו שומע – – – מה קרה לך?

יחיאל חיליק בר: ועדת כספים יותר חשוב?

בצלאל סמוטריץ': – – –

יצחק כהן: "רבי לויטס איש יבנה אומר" – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – את הפירוש או רק – – –

יצחק כהן: יהיה גם.

יצחק כהן: עכשיו משנה, נעבור לפירושים אחרי זה.

יצחק כהן: "רבי לויטס איש יבנה אומר, מאוד מאוד הווי שפל רוח, שתקוות אנוש רימה.

יצחק כהן: "

בצלאל סמוטריץ': ישראל, אם תירדם אחר כך תצטרך – – – את התורה מחדש כדי לשמוע דברי תורה.

יצחק כהן: "רבי יוחנן אומר, כל המחלל שם שמים בסתר נפרעין ממנו בגלוי, אחד שוגג ואחד מזיד בחילול השם.

יצחק כהן: רבי ישמעאל אומר, הלומד על מנת ללמד, מספיקין בידו ללמוד וללמד; והלומד על מנת לעשות, מספיקין בידו ללמוד וללמד, לשמור ולעשות.

יצחק כהן: רבי צדוק אומר, אל תעשם עטרה להתגדל בהם, ולא קרדום לחפור בהם:

יצחק כהן: כך היה הלל אומר, ודאשת

יצחק כהן: מש בתגא חלף; הא למדת, כל הנהנה מדברי תורה, נוטל חייו מן העולם.

יצחק כהן: רבי יוסי אומר, כל המכבד את התורה, גופו מכובד על הבריות.

יצחק כהן: וכל המחלל את התורה, גופו מחולל על הבריות.

יצחק כהן: רבי ישמעאל בנו אומר, החושך עצמו מן הדין, פורק ממנו איבה וגזל ושבועת שווא.

יצחק כהן: והגס לבו בהוראה, שוטה רשע וגס רוח.

יצחק כהן: הוא היה אומר, אל תהי דן יחידי, שאין דן יחידי אלא אחד' ואל תאמר קבלו דעתי, שהן רשאין ולא אתה.

יצחק כהן: רבי יונתן אומר, כל המקיים את התורה מעוני, סופו לקיימה מעושר; וכל המבטל את התורה מעושר, סופו לבטלה מעוני.

יצחק כהן: רבי מאיר אומר, הווי ממעט בעסק, ועסוק בתורה.

יצחק כהן: והווי שפל רוח בפני כל אדם.

יצחק כהן: ואם בטלת מן התורה, יש לך בטלים הרבה כנגדך.

יצחק כהן: ואם עמלת בתורה, יש לו שכר הרבה ליתן לך.

יצחק כהן: רבי אליעזר בן יעקב אומר, העושה מצווה אחת, קונה לו פרקליט אחד, והעובר עבירה אחת, קונה לו קטגור אחד.

יצחק כהן: תשובה ומעשים טובים – כתריס בפני הפורענות.

יצחק כהן: רבי יוחנן הסנדלר אומר, כל כנסייה שהיא לשם שמים, סופה להתקיים, ושאינה לשם שמים, אין סופה להתקיים.

יצחק כהן: רבי אלעזר בן שמוע אומר, יהי כבוד תלמידך חביב עליך כשלך, וכבוד חברך כמורא רבך, ומורא רבך כמורא שמים.

יצחק כהן: רבי יהודה אומר, הווי זהיר בתלמוד, ששגגת התלמוד עולה זדון.

יצחק כהן: רבי שמעון אומר, שלושה כתרים הן: כתר תורה וכתר כהונה וכתר מלכות; וכתר שם טוב, עולה על גביהן.

יצחק כהן: רבי נהוראי אומר, הווי גולה למקום תורה, ואל תאמר שהיא תבוא אחריך, שחבריך יקימוה בידך, ואל בינתך אל תשען.

יצחק כהן: רבי ינאי אומר, אין בידינו לא משלוות רשעים ואף לא מייסורי צדיקים.

יצחק כהן: רבי מתיה בן חרש אומר, הווי מקדים בשלום כל אדם, והווי זנב לאריות ואל תהי ראש לשועלים.

יצחק כהן: רבי יעקב אומר, העולם הזה דומה לפרוזדור בפני העולם הבא, התקן עצמך בפרוזדור כדי שתיכנס לטרקלין.

יצחק כהן: הוא היה אומר, יפה שעה אחת בתשובה ומעשים טובים בעולם הזה מכל חיי העולם הבא, ויפה שעה אחת של קורת רוח בעולם הבא מכל חיי העולם הזה.

יצחק כהן: רבי שמעון בן אלעזר אומר, אל תרַצה את חברך בשעת כעסו, ואל תנחמנו בשעה שמתו מוטל לפניו, ואל תשאל לו בשעת נדרו, ואל תשתדל לראותו בשעת קלקלתו.

יצחק כהן: שמואל הקטן אומר: 'בנפל אויבך אל תשמח ובכשלו אל יגל לבך, פן יראה ה' ורע בעיניו והשיב מעליו אפו'" – איזה אוצר, איזה אוצר – "אלישע בן אבויה אומר, הלמד תורה ילד, למה הוא דומה?

יצחק כהן: לדיו כתובה על נייר חדש, והלומד זקן, למה הוא דומה, לדיו כתובה על נייר מחוק.

יצחק כהן: רבי יוסי בר יהודה איש כפר הבבלי אומר, הלמד מן הקטנים, למה הוא דומה, לאוכל ענבים קהות ושותה יין מגִתו, והלומד מן הזקנים, למה הוא דומה?

יצחק כהן: לאוכל ענבים בשלות ושותה יין ישן.

יצחק כהן: רבי מאיר אומר, אל תסתכל בקנקן אלא במה שיש בו, יש קנקן חדש מלא ישן, וישן שאפילו חדש אין בו" – אני נהנה, אדוני היושב-ראש, שאתה נהנה.

יצחק כהן: אני נהנה מאוד מזה שאתה נהנה.

יחיאל חיליק בר: אני נהנה.

יחיאל חיליק בר: אני מסכם.

יצחק כהן: "רבי אליעזר הקפר אומר, הקנאה והתאווה והכבוד מוציאין את האדם מן העולם.

יצחק כהן: הוא היה אומר, הילודים למות, והמתים להחיות, והחיים לדון.

יצחק כהן: לידע, להודיע ולהיוודע שהוא אל, הוא היוצר, הוא הבורא, הוא המבין, הוא הדיין, הוא עד, הוא בעל דין והוא עתיד לדון, ברוך הוא, שאין לפניו לא עוולה ולא שכחה ולא משוא פנים ולא מיקח שוחד, שהכול שלו.

יצחק כהן: ודע שהכול לפי החשבון.

יצחק כהן: ואל יבטיחך יצרך שהשאול בית מנוס לך, שעל כורחך אתה נוצר, ועל כורחך אתה נולד, ועל כורחך אתה חי, ועל כורחך אתה מת, ועל כורחך אתה עתיד לתן דין וחשבון לפני מלך מלכי המלכים הקדוש-ברוך-הוא.

יצחק כהן: בעשרה מאמרות נברא העולם; ומה תלמוד לומר, והלוא במאמר אחד יכול להיבראות?

יצחק כהן: אלא להיפרע מן הרשעים, שהן מאבדין את העולם שנברא בעשרה מאמרות, וליתן שכר טוב לצדיקים, שהן מקיימין את העולם שנברא בעשרה מאמרות.

יצחק כהן: עשרה דורות מאדם ועד נח, להודיע כמה ארך אפיים לפניו, שכל הדורות היו מכעיסין ובאים, עד שהביא עליהם את מי המבול.

יצחק כהן: עשרה דורות מנח ועד אברהם, להודיע כמה ארך אפיים לפניו, שכל הדורות היו מכעיסין ובאין, עד שבא אברהם אבינו וקיבל שכר כולם.

יצחק כהן: "

סתיו שפיר: – – –

יצחק כהן: – – – בחלק של התוספות – יהיה בסדר.

קריאה: השר כבר נרדם.

יצחק כהן: גמרתי את הכול בכוונה.

יצחק כהן: "עשרה נסים נעשו לאבותינו במצרים" – – –

סתיו שפיר: אז בואו נקיים דיון.

סתיו שפיר: אני לא מבינה, הממשלה רוצה שככה הכנסת תיראה תמיד, הבנתי.

סתיו שפיר: שלא יתקיימו פה דיונים.

סתיו שפיר: אני חושבת שלא יכול להיות שאנחנו נסכים לזה.

יחיאל חיליק בר: יש פרוטוקול ויש שר.

סתיו שפיר: אז אין הגבלת זמן?

יצחק כהן: "עשרה נסים נעשו לאבותינו" – – –

סתיו שפיר: סגן השר יכול לכבד את המליאה ולהשיב פה על שאלות ולגרום לכך שתהיה שעת שאלות למשרד האוצר; להשיב על שאלות לגבי חוק ההסדרים ותקציב המדינה.

יצחק כהן: סתיו, יש זמן, נעשה את זה אחרי זה.

יחיאל חיליק בר: שאלה פה חברת הכנסת על סעיף 19(ד): "בכל ישיבה של הכנסת ובמשך כל הישיבה יהיה נוכח לפחות אחד משרי הממשלה".

יחיאל חיליק בר: ער או לא זה משהו אחר, לא קשור לפרוטוקול.

יחיאל חיליק בר: אין לו הגבלת זמן במקרה הזה ספציפית.

סתיו שפיר: למה אין לו הגבלת זמן במקרה הזה ספציפית?

סתיו שפיר: מה זה המקרה הזה ספציפית?

סתיו שפיר: זה יכול להימשך כמה זמן שהוא רוצה?

יחיאל חיליק בר: זה נקרא פיליבסטר.

סתיו שפיר: לא, כי פיליבסטר שאנחנו עושים, אז הם הולכים לוועדת הכנסת ומוציאים סעיף 98 ומפסיקים לנו את הפיליבסטר.

יצחק כהן: לא, זה בלי הסתייגויות.

יצחק כהן: "עשרה נסים נעשו לאבותינו במצרים" – – –

סתיו שפיר: היא רוצה לחטוף פיליבסטר לאופוזיציה, היא עושה את זה יפה – –

יצחק כהן: לפחות זה פיליבסטר מעניין.

סתיו שפיר: – – באמצעות שימוש בסעיף אנטי-דמוקרטי בתקנון.

יצחק כהן: טוב, אני יכול להמשיך, אדוני היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להמשיך.

יצחק כהן: "עשרה נסים נעשו לאבותינו במצרים ועשרה על הים", אדוני השר.

יצחק כהן: "עשר מכות הביא הקדוש-ברוך-הוא על המצרים במצרים, ועשרה על הים.

יצחק כהן: עשרה ניסיונות ניסו אבותינו את המקום במדבר, שנאמר 'וינסו אותי זה עשר פעמים ולא שמעו בקולי" – אני שמח ששר החינוך הגיע.

יצחק כהן: כבוד השר, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תראה, חבר הכנסת מלכיאלי החדש חשב שמועצת העיר זה היכל הקודש.

יחיאל חיליק בר: אתה מבין שפה זה – אתה רואה מה זה?

יחיאל חיליק בר: אתה לא צריך ללכת לישיבה בכלל.

יחיאל חיליק בר: אתה בא לפה ואתה – – – גמרנו.

יצחק כהן: "עשרה נסים נעשו לאבותינו בבית-המקדש: לא הפילה אישה מריח בשר הקודש ולא הסריח בשר הקודש מעולם, ולא נראה זבוב בבית-המטבחיים, ולא אירע קרי לכוהן גדול ביום הכיפורים, ולא כיבו הגשמים אש עצי המערכה, ולא ניצחה הרוח את עמוד העשן; ולא נמצא פסול בעומר ובשתי הלחם ובלחם הפנים, עומדים צפופים ומשתחווים רווחים, ולא הזיק נחש ועקרב בירושלים מעולם, ולא אמר אדם לחברו 'צר לי המקום שאלין בירושלים'.

יצחק כהן: עשרה דברים נבראו בערב שבת בין השמשות, ואלו הם: פי הארץ, פי הבאר, פי האתון, הקשת, והמן, והמטה, והשמיר, הכתב, והמכתב והלוחות, ויש אומרים אף המזיקים, וקבורתו של משה רבנו, ואֵילו של אברהם אבינו, ויש אומרים אף צבת בצבת עשויה.

יצחק כהן: " או: "שבעה דברים בגולם ושבעה דברים בחכם:

יצחק כהן: חכם אינו מדבר לפני מי שגדול ממנו בחוכמה ובמניין, ואינו נכנס לתוך דברי חברו, ואינו נבהל להשיב, שואל כעניין ומשיב כהלכה, ואומר על ראשון ראשון ועל אחרון אחרון, ועל מה שלא שמע אומר לא שמעתי, ומודה על האמת; וחילופיהן בגולם.

יצחק כהן: שבעה מיני פורענויות באים לעולם על שבעה גופי עבירה: מקצתן מעשרין ומקצתן שאינן מעשרין, רעב של בצורת בא: מקצתן רעבים ומקצתן שבעים; גמרו שלא לעשר, רעב של מהומה ושל בצורת בא; שלא ליטול חלה, רעב של כליה בא; דבר בא לעולם על מיתות האמורות בתורה שלא נמסרו לבית-דין, ועל פירות שביעית; חרב באה לעולם על עינוי הדין, ועל עיוות הדין, ועל המורים בתורה שלא כהלכה; חיה רעה באה לעולם על שבועת שווא, ועל חילול השם; גלות באה לעולם על עבודה זרה, ועל גילוי עריות, ועל שפיכות דמים, ועל שמיטת הארץ.

יצחק כהן: בארבעה פרקים הדבר מתרבה: ברביעית ובשביעית, ובמוצאי שביעית, ובמוצאי החג שבכל שנה ושנה.

יצחק כהן: ברביעית, מפני מעשר עני שבשלישית; בשביעית, מפני מעשר עני שבשישית; במוצאי שביעית, מפני פירות שביעית; במוצאי החג שבכל שנה ושנה, מפני גזל מתנות עניים.

יצחק כהן: ארבע מידות באדם: האומר: שלי שלי ושלך שלך – זו מידה בינונית, ויש אומרין, זו מידת סדום.

יצחק כהן: שלי שלך ושלך שלי – עם הארץ.

יצחק כהן: שלי שלך ושלך שלך – חסיד.

יצחק כהן: שלך שלי ושלי שלי – רשע.

יצחק כהן: "

יחיאל חיליק בר: יש את השיר: "שלי שלך שלך שלי".

יצחק כהן: הרב בבצ'יק, "ארבע מידות בדעות: נוח לכעוס ונוח לרצות – יצא הפסדו בשכרו; קשה לכעוס וקשה לרצות – יצא שכרו בהפסדו; קשה לכעוס ונוח לרצות – חסיד; נוח לכעוס וקשה לרצות – רשע.

יצחק כהן: ארבע מידות בתלמידים" – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: ואָס?

יצחק כהן: – – – התפללו כבר.

יצחק כהן: – – "מהיר לשמוע ומהיר לאבד" – אני חוזר: "ארבע מידות בתלמידים: מהיר לשמוע ומהיר לאבד – יצא שכרו בהפסדו; קשה לשמוע וקשה לאבד – יצא הפסדו בשכרו; מהיר לשמוע וקשה לאבד – זה חלק טוב; קשה לשמוע ומהיר לאבד – זה חלק רע.

יצחק כהן: ארבע מידות בנותני צדקה: רוצה שייתן ולא ייתנו אחרים – עינו רעה בשל אחרים; ייתנו אחרים והוא לא ייתן – עינו רעה בשלו; ייתן וייתנו אחרים – חסיד; לא ייתן ולא ייתנו אחרים – רשע.

יצחק כהן: ארבע מידות בהולכי בית-המדרש: הולך ואינו עושה – שכר הליכה בידו; עושה ואינו הולך – שכר מעשה בידו; הולך ועושה – חסיד; לא הולך ולא עושה – רשע.

יצחק כהן: ארבע מידות ביושבים לפני חכמים: ספוג, ומשפך, משמרת, ונפה: ספוג – שהוא סופג את הכול; משפך – שהוא מכניס בזו ומוציא בזו; משמרת – שהיא מוציאה את היין וקולטת את השמרים; ונפה – שמוציאה את הקמח וקולטת את הסולת.

יצחק כהן: כל אהבה שהיא תלויה בדבר – בטל דבר, בטלה אהבה; ושאינה תלויה בדבר, אינה בטלה לעולם.

יצחק כהן: איזוהי אהבה שהיא תלויה בדבר?

יצחק כהן: זו אהבת אמנון ותמר; ושאינה תלויה בדבר – זו אהבת דוד ויהונתן.

יצחק כהן: כל מחלוקת שהיא לשם שמים, סופה להתקיים; ושאינה לשם שמים, אין סופה להתקיים.

יצחק כהן: איזוהי מחלוקת שהיא לשם שמים?

יצחק כהן: זו מחלוקת הלל ושמאי; ושאינה לשם שמים, זו מחלוקת קורח וכל עדתו.

יצחק כהן: כל המזכה את הרבים, אין חטא בא על ידו; וכל המחטיא את הרבים, אין מספיקין בידו לעשות תשובה.

יצחק כהן: משה זכה וזיכה את הרבים, וזכות הרבים תלויה בו, שנאמר 'צדקת ה' עשה ומשפטיו עם ישראל'.

יצחק כהן: ירבעם בן נבט חטא והחטיא את הרבים, וחטא הרבים תלוי בו, שנאמר 'על חטאות ירבעם אשר חטא ואשר החטיא את ישראל'.

יצחק כהן: כל מי שיש בו שלושה דברים הללו, הוא מתלמידיו של אברהם; ושלושה דברים אחרים, הוא מתלמידיו של בלעם הרשע: עין טובה, ורוח נמוכה, ונפש שפלה – מתלמידיו של אברהם אבינו; עין רעה, ורוח גבוהה, ונפש רחבה – מתלמידיו של בלעם הרשע.

יצחק כהן: מה בין תלמידיו של אברהם אבינו לתלמידיו של בלעם הרשע?

יצחק כהן: תלמידיו של אברהם אבינו אוכלין בעולם הזה ונוחלין לעולם הבא, שנאמר 'להנחיל אוהבי יש ואוצרותיהם אמלא'; אבל תלמידיו של בלעם הרשע יורשין גיהינום ויורדין באר שחת, שנאמר 'ואתה אלוהים תורידם לבאר שחת אנשי דמים ומרמה לא יחצו ימיהם ואני אבטח בך'.

יצחק כהן: יהודה בן תימא אומר, הווי עז כנמר, וקל כנשר, ורץ כצבי, וגיבור כארי לעשות רצון אביך שבשמים.

יצחק כהן: הוא היה אומר, עז פנים לגיהינום, ובושת פנים לגן-עדן.

יצחק כהן: כן יהי רצון מלפניך ה' אלוקינו ואלוקי אבותינו שתבנה בית המקדש במהרה בימינו ותיתן חלקנו בתורתך.

יצחק כהן: הוא היה אומר" – אדוני שר החינוך, זה בשבילך, כבוד השר – "הוא היה אומר, בן חמש למקרא, בן עשר למשנה, בן שלוש-עשרה למצוות, בן חמש-עשרה לתלמוד, בן שמונה-עשרה לחופה, בן עשרים לרדוף, בן שלושים לכוח, בן ארבעים לבינה, בן חמישים לעצה, בן שישים לזיקנה, בן שבעים לשיבה, בן שמונים לגבורה, בן תשעים לשוח, בן מאה – כאילו מת ועבר ובטל מן העולם.

יצחק כהן: בן בג בג אומר:

יצחק כהן: הפוך בה והפוך בה דכולא בה, ובה תחזי, וסיב ובלי בה ומינה לא תזוע, שאין לך מידה טובה יותר ממנה.

יצחק כהן: בן הא הא אומר, לפום צערא אגרא.

יצחק כהן: שנו חכמים בלשון המשנה ברוך שבחר בהם ובמשנתם.

יצחק כהן: רבי מאיר אומר, כל העוסק בתורה לשמה זוכה לדברים הרבה.

יצחק כהן: ולא עוד אלא שכל העולם כולו כדאי הוא לו.

יצחק כהן: נקרא רֵע, אהוב, אוהב את המקום, אוהב את הבריות, משמח את המקום, משמח את הבריות.

יצחק כהן: ומלבשתו ענווה ויראה ומכשרתו להיות צדיק חסיד ישר ונאמן.

יצחק כהן: ומרחקתו מן החטא ומקרבתו לידי זכות, ונהנין ממנו עצה ותושייה בינה וגבורה, שנאמר 'לי עצה ותושיה אני בינה לי גבורה', ונותנת לו מלכות וממשלה וחקור דין, ומגלין לו רזי תורה, ונעשה כמעיין המתגבר וכנהר שאינו פוסק, והווי צנוע וארך רוח ומוחל על עלבונו, ומגדלתו ומרוממתו על כל המעשים.

יצחק כהן: אמר רבי יהושע בן לוי, בכל יום ויום בת-קול יוצאת מהר חורב ומכרזת ואומרת, אוי להם לבריות מעלבונה של תורה, שכל מי שאינו עוסק בתורה נקרא נזוף, שנאמר 'נזם זהב באף חזיר אשה יפה וסרת טעם'.

יצחק כהן: ואומר, 'והלחות מעשה אלוהים המה והמכתב מכתב אלוהים הוא חרות על הלוחות' – אל תקרא חרות אלא חרות, שאין לך בן-חורין אלא מי שעוסק בתלמוד תורה, וכל מי שעוסק בתלמוד תורה הרי זה מתעלה שנאמר 'וממתנה נחליאל ומנחליאל במות'.

יצחק כהן: "הלומד מחברו פרק אחד או הלכה אחת או פסוק אחד או דיבור אחד או אפילו אות אחת, צריך לנהוג בו כבוד, שכן מצינו בדוד מלך ישראל, שלא למד מאחיתופל אלא שני דברים בלבד, קראו רבו אלופו ומיודעו, שנאמר 'ואתה אנוש כערכי אלופי ומידעי'.

יצחק כהן: והלוא דברים קל וחומר, ומה דוד מלך ישראל, שלא למד מאחיתופל אלא שני דברים בלבד קראו רבו אלופו ומיודעו, הלומד מחברו פרק אחד או הלכה אחת או פסוק אחד או דיבור אחד או אפילו אות אחת, על אחת כמה וכמה שצריך לנהוג בו כבוד, ואין כבוד אלא תורה, שנאמר 'כבוד חכמים ינחלו ותמימים ינחלו טוב'.

יצחק כהן: ואין טוב אלא תורה שנאמר 'כי לקח טוב נתתי לכם תורתי אל תעזבו'.

יצחק כהן: כך היא דרכה של תורה, פת במלח תאכל, ומים במשורה תשתה, ועל הארץ תישן, וחיי צער תחיה, ובתורה אתה עמל, אם אתה עושה כן, אשריך וטוב לך.

יצחק כהן: אשריך בעולם הזה, וטוב לך לעולם הבא.

יצחק כהן: אל תבקש גדולה לעצמך, ואל תחמוד כבוד, יותר מלימודך עשה, ואל תתאווה לשולחנם של שרים, ששולחנך גדול משולחנם וכתרך גדול מכתרם, ונאמן הוא בעל מלאכתך שישלם לך שכר פעולתך.

יצחק כהן: " מה קורה, שולמן?

יצחק כהן: איפה הם אוחזים?

יצחק כהן: עוד הרבה זמן?

יצחק כהן: בבקשה?

יצחק כהן: עוד חצי שעה?

יצחק כהן: כמה זה שיעור במשרד החינוך, 45 דקות, נכון?

יצחק כהן: כבוד השר.

יצחק כהן: מצמידים שני שיעורים זה 90 דקות.

יחיאל חיליק בר: אבל צריך הפסקה לפעמים.

יצחק כהן: "גדולה תורה יותר מן הכהונה ומן המלכות, שהמלכות נקנית בשלושים מעלות, והכהונה בעשרים-וארבע, והתורה נקנית בארבעים-ושמונה דברים.

יצחק כהן: ואלו הן: בתלמוד, בשמיעת האוזן, בעריכת שפתיים, בבינת הלב, באימה, ביראה, בענווה, בשמחה, בטהרה, בשימוש חכמים, בדקדוק חברים, בפלפול התלמידים, ביישוב, במקרא, במשנה, במיעוט סחורה, במיעוט דרך ארץ, במיעוט תענוג, במיעוט שינה, במיעוט שיחה, במיעוט שחוק, בארך אפיים, בלב טוב, באמונת חכמים, בקבלת הייסורין, המכיר את מקומו, והשמח בחלקו, והעושה סייג לדבריו, ואינו מחזיק טובה לעצמו, אהוב, אוהב את המקום, אוהב את הבריות, אוהב את הצדקות, אוהב את המישרים, אוהב את התוכחות, ומתרחק מן הכבוד, ולא מגיס לבו בתלמודו, ואינו שמח בהוראה, נושא בעול עם חברו, ומכריעו לכף זכות, ומעמידו על האמת, ומעמידו על השלום, ומתיישב לבו בתלמודו, שואל ומשיב שומע ומוסיף, הלומד על מנת ללמד והלומד על מנת לעשות, המחכים את רבו, והמכוון את שמועתו, והאומר דבר בשם אומרו.

יצחק כהן: הא למדת כל האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם, שנאמר 'ותאמר אסתר למלך בשם מרדכי'.

יצחק כהן: " אה, איזה מרגליות קיבלתם היום.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: "גדולה תורה שהיא נותנת חיים לעושיה בעולם הזה ובעולם הבא, שנאמר 'כי חיים הם למוצאיהם ולכל בשרו מרפא', ואומר 'רפאות תהי לשריך ושקוי לעצמותיך', ואומר 'עץ חיים היא למחזיקים בה ותמכיה מאשר', ואומר 'כי לווית חן הם לראשך וענקים לגרגרתיך', ואומר 'תתן לראשך לוית חן עטרת תפארת תמגנך', ואומר 'כי בי ירבו ימיך ויוסיפו לך שנות חיים', ואומר 'ארך ימים בימינה, בשמאולה עשר וכבוד', ואומר 'כי ארך ימים ושנות חיים ושלום יוסיפו לך', ואומר 'דרכיה דרכי נעם וכל נתיבותיה שלום'.

יצחק כהן: " אדוני היושב-ראש, כמה פעמים אמרנו "שלום" היום?

יחיאל חיליק בר: יותר ממה שמותר בבית הזה.

יצחק כהן: מסוכן.

יחיאל חיליק בר: לא, אל תיסחף.

יחיאל חיליק בר: עוד יגידו שאתה שמאלני.

יחיאל חיליק בר: כבר ככה אומרים את זה עליך, אז עזוב.

יצחק כהן: "רבי שמעון בן יהודה משום רבי שמעון בן יוחאי אומר, הנוי והכוח והעושר והכבוד והחוכמה והזיקנה והשיבה והבנים נאה לצדיקים ונאה לעולם, שנאמר 'עטרת תפארת שיבה בדרך צדקה תמצא', ואומר 'עטרת זקנים בני בנים ותפארת בנים אבותם', ואומר 'תפארת בחורים כוחם והדר זקנים שיבה', ואומר 'וחפרה הלבנה ובושה החמה כי מלך ה' צבאות בהר ציון ובירושלם ונגד זקניו כבוד'.

יצחק כהן: רבי שמעון בן מנסיא אומר:

יצחק כהן: אלו שבע מידות שמנו חכמים לצדיקים, כולם נתקיימו ברבי ובבניו".

יצחק כהן: מה קורה?

יחיאל חיליק בר: עכשיו חבל לי שאתה לא סגן, שתבוא להחליף אותי קצת בשיעורי התורה האלה.

אורן אסף חזן: אולי אפשר לעשות שינוי תקנון, אין בעיה.

יצחק כהן: "אמר רבי יוסי בן קסמא: פעם אחת הייתי מהלך בדרך ופגע בי אדם אחד, ונתן לי שלום, והחזרתי לו שלום".

יחיאל חיליק בר: אורן, תישאר להשלים מניין.

יחיאל חיליק בר: נו.

אורן אסף חזן: גם אם תספור אותי כפול, אתה יודע – – –

יחיאל חיליק בר: אתה צדיק ברמה כזאת שאתה לוקח שמונה לפחות.

אורן אסף חזן: סליחה, לא התכוונתי.

אורן אסף חזן: יש להם עוד כמה שעות.

יחיאל חיליק בר: זה מה שנקרא חילול תורה.

אורן אסף חזן: אגב, זאת ההזדמנות שלך לשאול שאלות.

יחיאל חיליק בר: הוא לא עונה.

אורן אסף חזן: סיפרו עליך שאתה – – – גדול.

יצחק כהן: "אמר לי, רבי, מאיזה מקום אתה?

יצחק כהן: אמרתי לו, מעיר גדולה של חכמים ושל סופרים אני.

יצחק כהן: אמר לי, רבי, רצונך שתדור עמנו במקומנו ואני אתן לך אלף אלפים דינרי זהב ואבנים טובות ומרגליות?

יצחק כהן: אמרתי לו" – –

אורן אסף חזן: – – – חבל על הזמן.

יצחק כהן: – – "אם אתה נותן לי כל כסף וזהב ואבנים טובות ומרגליות שבעולם, איני דר אלא במקום תורה.

יצחק כהן: וכן כתוב בספר תהילים על-ידי דוד מלך ישראל 'טוב לי תורת פיך מאלפי זהב וכסף'.

יצחק כהן: ולא עוד, אלא שבשעת פטירתו של אדם אין מלווין לו לאדם לא כסף ולא זהב ולא אבנים טובות ומרגליות, אלא תורה ומעשים טובים בלבד, שנאמר 'בהתהלכך תנחה אותך בשכבך תשמר עליך והקיצות היא תשיחך'.

יצחק כהן: בהתהלכך תנחה אתך – בעולם הזה, בשוכבך תשמור עליך – בקבר, והקיצות היא תשיחך – לעולם הבא – – – ואומר 'לי הכסף ולי הזהב נאם ה' צבאות'.

יצחק כהן: חמישה קניינים קנה לו הקדוש-ברוך-הוא בעולמו, ואלו הן: תורה – קניין אחד, שמים וארץ – קניין אחד, אברהם – קניין אחד, ישראל – קניין אחד, בית-המקדש – קניין אחד.

יצחק כהן: תורה מנין?

יצחק כהן: דכתיב 'ה' קנני ראשית דרכו קדם מפעליו מאז'.

יצחק כהן: שמים וארץ מנין?

יצחק כהן: דכתיב 'כה אמר ה' השמים כסאי והארץ הדם רגלי אי זה בית אשר תבנו לי ואי זה מקום מנוחתי', ואומר 'מה רבו מעשיך ה' כלם בחכמה עשית מלאה הארץ קנינך'.

יצחק כהן: אברהם מנין?

יצחק כהן: דכתיב 'ויברכהו ויאמר ברוך אברם לאל עליון קונה שמים וארץ'.

יצחק כהן: ישראל מנין?

יצחק כהן: דכתיב 'עד יעבור עמך ה' עד יעבור עם זו קנית', ואומר 'לקדושים אשר בארץ המה ואדירי כל חפצי בם'.

יצחק כהן: בית-המקדש מנין?

יצחק כהן: דכתיב 'מכון לשבתך פעלת ה' מקדש ה' כוננו ידיך', ואומר 'ויביאם אל גבול קדשו הר זה קנתה ימינו'.

יצחק כהן: כל מה שברא הקדוש-ברוך-הוא בעולמו, לא בראו אלא לכבודו, שנאמר 'כל הנקרא בשמי ולכבודי בראתיו יצרתיו אף עשיתיו', ואומר 'ה' ימלך לעלם ועד'" – עד כאן פרקי אבות, משנה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אמן ואמן.

יחיאל חיליק בר: כמו שסבתא שלי הייתה אומרת: בזכות רבי אלחנן.

אורן אסף חזן: אפשר לעשות "מי שבירך".

יחיאל חיליק בר: אולי באמת נפסיק לחמש דקות?

יצחק כהן: הפסקה חמש דקות הוא רוצה, כי יש לו איזשהו תהליך טריוויאלי.

יחיאל חיליק בר: לא, כי אני שמעתי, כבר שעתיים אני שומע פה שיעור תורה.

אורן אסף חזן: הפסקה, שתי דקות הפסקה.

יחיאל חיליק בר: גם ככה אין כלום.

יצחק כהן: חמש דקות?

יחיאל חיליק בר: אם נכבדי מסכים.

אורן אסף חזן: הוא רק מחכה שתצא להפסקה.

יצחק כהן: נתחיל בפרשת השבוע.

אורן אסף חזן: חמש, שש, 12 דקות.

אורן אסף חזן: הפסקה ארוכה, חצי שעה.

יחיאל חיליק בר: אני עושה הפסקה.

יחיאל חיליק בר: נחזור ב-22:30.

יצחק כהן: מתי?

יחיאל חיליק בר: אני עושה הפסקה ונחדש את הישיבה ב-22:30.

יחיאל חיליק בר: אני מחדש את הישיבה ומזמין שוב, בפעם השלישית, את סגן השר, הרב הדרשן יצחק כהן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, המשך את השיעור.

יצחק כהן: ישנו חיבור נפלא שקוראים לו "חוק לישראל".

יצחק כהן: "חוק לישראל" מחולק לפי פרשיות השבוע – תשמע, אדוני היושב-ראש – כאשר בכל יום באותה פרשת שבוע יש קטע מהפרשה, קטע מנביא, קטע מכתובים, קטע משנה, קטע גמרא, קטע זוהר – –

יחיאל חיליק בר: "שולחן ערוך" אין?

יצחק כהן: – – קטע הלכה – הלכה, הלכה פסוקה – ומוסר, פרק מוסר.

יצחק כהן: השאלה מה אתה רוצה לשמוע.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשמוע למה ביטלו את המענקים עכשיו לשירותי בריאות בפריפריה.

יחיאל חיליק בר: שמענו עכשיו שזה בוטל.

יחיאל חיליק בר: מכיר את זה?

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: לא מכיר שום גזירה.

יחיאל חיליק בר: הנה, בוא, אני – – –

יצחק כהן: מי ביטל?

יחיאל חיליק בר: שידור חי מערוץ 2.

יצחק כהן: הקופות?

יצחק כהן: מי ביטל?

יחיאל חיליק בר: המענקים על סך 300,000 שקלים לרופאים מתמחים – –

יצחק כהן: אה – – –

יחיאל חיליק בר: – – שייבחרו לעבוד בפריפריה, יבוטלו בשנה הבאה.

יצחק כהן: לא, לא, לא.

יצחק כהן: זה לא יבוטל.

יחיאל חיליק בר: ערוץ 2 משקר?

יצחק כהן: המענקים האלה, הם גרמו לכך שרופאים טובים ומתמחים טובים הגיעו לפריפריה כתוצאה מכך שמנהלי בתי-חולים בפריפריה יכלו לבחור להם את כוח-האדם הטוב ביותר.

יחיאל חיליק בר: אז פורסם עכשיו שזה בוטל.

יצחק כהן: אני אבדוק את זה.

יחיאל חיליק בר: בערוץ 2.

יצחק כהן: אני אבדוק את זה.

יצחק כהן: טוב, אז אנחנו נקרא את ההלכה או את קטע המוסר.

יצחק כהן: מה אתה מעדיף, אדוני היושב-ראש?

יצחק כהן: מה שתגיד.

יחיאל חיליק בר: מוסר, אני חושב שבבית הזה חסר קצת מוסר.

יצחק כהן: מוסר?

יחיאל חיליק בר: בוא, תן לנו.

יצחק כהן: מ"ספר חסידים", סימן ל"ד: "'יכרת ה' כל שפתי חלקות לשון מדברת גדלות', כל המספר לשון הרע כאילו כפר בעיקר, דכתיב בתריה 'אשר אמרו ללשננו נגביר שפתינו אתנו מי אדון לנו'.

יצחק כהן: בוא וראה כמה כוחו של לשון הרע שאין לו שיעור, ונלמד ממרגלים, ומה המוציא שם רע על שאין שומעים ורואים ומקפידים בביזיונם כך, המוציא שם רע על חברו הנוצר בצלם ודמות – על אחת כמה וכמה.

יצחק כהן: 'מה יתן לך – – – לשון רמיה', אמר הקדוש-ברוך-הוא.

יצחק כהן: מה אעשה לך – כל אבריו של אדם מבחוץ ואת מבפנים, ולא עוד אלא שתיקנתי לך שתי חומות, אחד של עצם ואחת של בשר, של עצם – השיניים, של בשר – השפתיים.

יצחק כהן: 'ברב דברים לא יחדל פשע', לעולם ירבה אדם בשתיקה ואל ידבר כלל אלא דברי חכמים או דברים הצריכים לו לצורך גופו.

יצחק כהן: אמרו עליו על רב, תלמידו של רבנו הקדוש, שלא סח שיחה בטלה כל ימיו.

יצחק כהן: כל הסח שיחת חולין עובר בעשה, שנאמר 'ודברת בם', ולא בדברים אחרים.

יצחק כהן: ולאו הבא מכלל עשה, עשה, ויש אומרים בלאו ועשה, שנאמר 'כל הדברים יגעים לא יוכל איש לדבר'.

יצחק כהן: ואפילו בצורכי גוף לא ירבה דברים כי אם מעט מה שצריך לו בהכרח גופו, וכן בדברי תורה יהיו דבריו של אדם מעטים וענייניהם מרובים, וכן אמרו חכמים: לעולם ישנה אדם לתלמידיו דרך קצרה.

יצחק כהן: אלא אם דבריו מרובים וענייניו מעוטים.

יצחק כהן: זה עניין סכלות, שנאמר 'וקול כסיל ברב דברים'.

יצחק כהן: סייג לחכמה שתיקה.

יצחק כהן: לפיכך אל ימהר אדם להשיב ואל ירבה לדבר וגם ילמד בשובה ונחת בלא צעקה בלא אריכות, שדברי חכמים בנחת נשמעים".

יצחק כהן: יש קטע הלכה פסוקה ב"שולחן ערוך", סימן רמ"ו: "מצוות עשה ליתן צדקה כפי השגת יד, וכמה פעמים נצטווינו בה, במצוות עשה.

יצחק כהן: ויש לא תעשה במעלים עיניו ממנה, שנאמר 'לא תאמץ את לבבך ולא תקפץ את ידך'.

יצחק כהן: וכל המעלים עיניו ממנה נקרא בליעל, וכאילו עובד" עבודת זרה.

יצחק כהן: "ומאוד יש ליזהר בה, כי אפשר שיבוא לידי שפיכות דמים, שימות העני המבקש אם לא ייתן לו מיד, כעובדא דנחום איש גם זו.

יצחק כהן: לעולם אין אדם מעני מן הצדקה, ולא דבר רע ולא הזק מתגלגל על-ידה, שנאמר 'והיה מעשה הצדקה שלום'".

יצחק כהן: שמת לב כמה פעמים הוא אומר "שלום"?

נחמן שי: אשתי מבוהלת.

נחמן שי: היא פותחת ערוץ הכנסת, היא שומעת דברי תורה, היא מבוהלת.

יצחק כהן: "כל המרחם על העניים, הקדוש-ברוך-הוא מרחם עליו.

יצחק כהן: "הצדקה דוחה את הגזירות הקשות, וברעב תציל ממוות, כמו שאירע לצרפית".

יצחק כהן: מה שתבקש.

יצחק כהן: אני מחפש את הקטע שכתבת עליו, שי.

נחמן שי: – – – תעשו חברותא, אתה ובנט.

יצחק כהן: "שולחן ערוך", סימן רמ"ח: "כל אדם חייב ליתן צדקה, אפילו עני המתפרנס מן הצדקה חייב ליתן ממה שייתנו לו.

יצחק כהן: ומי שנותן פחות ממה שראוי ליתן, בית-דין כופין אותו ומכין אותו מכת מרדות עד שייתן מה שאמדוהו ליתן, ויורדים לנכסיו בפניו ולוקחין ממנו מה שראוי לו ליתן.

יצחק כהן: ממשכנים על הצדקה, אפילו בערב שבת.

יצחק כהן: יתומים, אין פוסקין עליהם צדקה, אפילו לפדיון שבויים, אפילו יש להם ממון הרבה, אלא אם כן פוסקין עליהם לכבודם, כדי שיצא להם שם", שם טוב.

יצחק כהן: "גבאי צדקה, אין מקבלין מהנשים ומהעבדים ומהתינוקות אלא דבר מועט, אבל לא דבר גדול שחזקתו גזול או גנוב משל אחרים.

יצחק כהן: – – – משלכם.

יצחק כהן: וכמה הוא דבר מועט?

יצחק כהן: הכול לפי עושר הבעלים ועניותם.

יצחק כהן: והני מילי בסתמא, אבל אם הבעל מוכר, אפילו כלשהו אסור לקבל ממנו".

יצחק כהן: אני אתן לכן את זה אחרי זה.

יחיאל חיליק בר: אתה מבין מה אתה גורם להם לסכם שם, להקליד?

יצחק כהן: ראית?

יחיאל חיליק בר: אני שאלתי אותן קודם, בהפסקה, אם הן מקלידות את זה, הן אמרו שכן.

יצחק כהן: אני אצלם לכם את זה, אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, על המצפון שלך שאם הם יקלידו לא נכון, אז אתה יודע, בדברי הימים של הכנסת – – –

יצחק כהן: לא, הם יעשו "העתק-הדבק".

יצחק כהן: "שמונה מעלות יש בצדקה, זו למעלה מזו – – –

יחיאל חיליק בר: אבל, השר, אולי תקריא לנו קטעי מוסר בימים אחרים בשבוע?

יחיאל חיליק בר: מה אתה אומר?

יצחק כהן: הנה הגעתי כבר ליום ד'.

יחיאל חיליק בר: למה יום ד'?

יחיאל חיליק בר: אנחנו ביום ב'.

יצחק כהן: לא, אני עברתי את יום ב'.

יחיאל חיליק בר: תקריא קטעי מוסר בימים אחרים.

יצחק כהן: הנה: "שמונה מעלות יש בצדקה, זו למעלה מזו: המעלה הגדולה שאין למעלה ממנה – המחזיק בידי ישראל המך, ונותן לו מתנה או הלוואה, או עושה שותפות, או ממציא לו מלאכה, כדי לחזק את ידו שלא יצטרך לבריות".

יצחק כהן: פירטו כמה דרגות יש במתן הצדקה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: הדרגה הגבוהה ביותר – כמו שאומרים: אל תיתן לו דגים, תן לו חכות.

יצחק כהן: אז "הנותן לו מתנה, או הלוואה, או עושה שותפות, או ממציא לו מלאכה כדי לחזק ידו שלא יצטרך לבריות", אוקיי?

יצחק כהן: "ולא ישאל.

יצחק כהן: ועל זה נאמר 'והחזקת בו'.

יצחק כהן: פחות מזה" – דרגה אחת פחות מזה – "הנותן צדקה לעניים ולא ידע למי ייתן, ולא ידע העני ממי קיבל.

יצחק כהן: וקרוב לזה – הנותן לקופה של צדקה.

יצחק כהן: ולא ייתן אדם לתוך קופה של צדקה אלא אם כן הוא יודע שהממונה עליה נאמן ויודע לנהוג בה כשורה.

יצחק כהן: פחות מזה – שיודע הנותן למי נותן ולא ידע העני ממי לוקח.

יצחק כהן: כגון, גדולי החכמים שהיו הולכים בסתר ומשליכים המעות בפתחי העניים.

יצחק כהן: וכזה ראוי לעשות, ומעלה טובה היא, אם אין הממונים של צדקה נוהגים כשורה.

יצחק כהן: פחות מזה – שיודע העני ממי נוטל ולא יודע הנותן למי נותן.

יצחק כהן: כגון, החכמים שהיו צוררים מעות בסדיניהם ומשליכים אותם לאחוריהם ובאים העניים ונוטלים, כדי שלא יהיה להם בושה.

יצחק כהן: פחות מזה – שייתן לעני בידו קודם שישאל.

יצחק כהן: פחות מזה – שייתן לו כראוי אחרי שישאל.

יצחק כהן: פחות מזה – שייתן לו פחות מן הראוי ובסבר פנים יפות.

יצחק כהן: ופחות מזה – שייתן לו בעצב.

יצחק כהן: על כל פנים, לא יתפאר האדם בצדקה שנותן, ואם יתפאר לא רק שאינו מקבל שכר, אלא אפילו מענישים אותה עליה.

יצחק כהן: מכל מקום, מי שמקדיש דבר לצדקה, מותר לו שיכתוב שמו עליו שיהיה לו לזיכרון, וראוי לעשות כן".

יצחק כהן: אתה רוצה לשמוע מוסר מרב סעדיה גאון, אדוני היושב-ראש?

יחיאל חיליק בר: מוסר של יום שני.

יצחק כהן: קראנו.

יחיאל חיליק בר: קראת?

יחיאל חיליק בר: אמרת של יום רביעי.

יצחק כהן: לא, עכשיו יום רביעי אם אתה רוצה, למחר.

אלי אלאלוף: אתה צריך לחשוב על הפרוטוקול.

יחיאל חיליק בר: כבר אמרנו.

יצחק כהן: אני אתן לה את הכול מוכן, היא תיקח את הספר אתה.

אלי אלאלוף: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלאלוף, יום ספציפי בשבוע שאתה רוצה מוסר?

יצחק כהן: מרב סעדיה גאון.

יצחק כהן: הנה, מלכיאלי הגיע, בוא תשמע מהרב סעדיה גאון מוסר.

יצחק כהן: הרב מלכיאלי: "בשביל שבעה דברים אין תפילתו של אדם נשמעת ואין עתירתו מתקבלת: אחד, אם כבר נגזרה גזירה עליו ונחתמה, וראיה לדבר ממשה רבנו, כיוון שנגזר עליו שלא ייכנס לארץ, אף על פי שהתחנן לא נעתר – – – שלו.

יצחק כהן: כמו שנאמר 'ואתחנן אל ה' בעת ההיא'.

יצחק כהן: וכך נענה לו: 'רב לך, אל תוסף דבר אלי עוד בדבר הזה'.

יצחק כהן: והשני, המתפלל בלא כוונת הלב אין תפילתו נשמעת, כמו שכתוב 'יפתוהו בפיהם ולבם לא נכון עמו'.

יצחק כהן: והשלישית, השונא את התורה ולא מקשיב לדברי תורה אין תפילתו נשמעת, וכן כתוב במשלי 'מסיר אזנו משמוע תורה גם תפלתו תועבה".

יצחק כהן: הרביעית, מי שאינו מקשיב לדברי העני ואוטם אוזנו מזעקתו, שנאמר 'אוטם אוזנו מזעקת דל גם הוא יקרא ולא יענה'.

יצחק כהן: והחמישית, שעושק וגוזל ואוכל את האסור לו – אין תפילתו נשמעת, כמו שכתוב 'אשר אכלו שאר עמי' וגומר 'אז יזעקו אל ה' ולא יענה אותם'.

יצחק כהן: והשישית, המתפלל בלי ניקוי וטהרה אין תפילתו נשמעת, כמו שכתוב 'גם אם תרבו תפלה אינני שומע ידכם דמים מלאו'.

יצחק כהן: והשביעית, אשר גברו עוונותיו ועצמו משובותיו ומתפלל בלי לעשות תשובה, ואין תפילתו נשמעת ככתיב 'ויהי כאשר קרא ולא שמעו'".

יצחק כהן: זה הקטע מרב סעדיה גאון.

יצחק כהן: כן, אדוני היושב-ראש, מה אתה מזמין?

יצחק כהן: אנחנו הגענו כבר ללך לך, יום חמישי.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, אני שואל את בקשתך.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יצחק כהן: משנה נוספת, או מוסר, או הלכה?

יצחק כהן: בוא נלמד "שולחן ערוך", יורה דעה, סימן רנ"ג.

יחיאל חיליק בר: תכבד את הרב מלכיאלי, הוא חדש, שיבחר.

יצחק כהן: "שולחן ערוך"?

יצחק כהן: הלכה.

יחיאל חיליק בר: "שולחן ערוך".

יצחק כהן: "אוהב ה' שערי ציון" – "מי שיש לו מזון שתי סעודות לא ייטול מן התמחוי.

יצחק כהן: מזון ארבע סעודות, לא ייטול מן הקופה.

יצחק כהן: אם יש לו מאתיים זוז ואינו נושא ונותן בהם, או שיש לו חמישים זוז והוא נושא ונותן בהם" – – –

איתן כבל: סליחה, אדוני, איפה אוחזים – שאני אפתח?

יצחק כהן: "שולחן ערוך", יורה דעה – – –

יחיאל חיליק בר: אל תפריע באמצע שיעור "שולחן ערוך".

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת איתן כבל, אתה בוגר חינוך תורני, אני מבקש ממך.

נחמן שי: אני מציע שנעשה חברותא, בוא תשב פה.

יחיאל חיליק בר: הרב גליק, הרב גליק.

יצחק כהן: הרב גליק, היית חסר לי, באמת היית חסר לי.

נחמן שי: הצעתי לשר בנט, הוא עסוק, הוא עובר על המשכורות של המורים עכשיו.

יחיאל חיליק בר: שיעור "שולחן ערוך", שב, בבקשה.

יצחק כהן: איפה היינו?

יחיאל חיליק בר: נחמן, אתה יודע כמה שיעורי מוסר הפסדת עכשיו?

יצחק כהן: אני חוזר, נחמן – – –

נחמן שי: יס סר.

יצחק כהן: נחמן?

נחמן שי: כן, המפקד.

יצחק כהן: "שולחן ערוך", יורה דעה, סימן רנ"ג.

נחמן שי: אבל תעשה את זה מעניין, אתה יודע כמוני שלימודים יכולים להיות מעניינים.

נחמן שי: אתה קורא את זה בקול יבש ואדיש.

יצחק כהן: אז אני אומר – – – אז אני אסביר, לא, אני אסביר לך.

יחיאל חיליק בר: נחמן צודק, אגב.

יצחק כהן: אין בעיה.

יחיאל חיליק בר: בגלל זה העיפו אותי מבית-ספר האר"י בצפת, כי לא יכולתי, זה היה יותר מדי – אתה יודע.

יצחק כהן: תראה, יש פה כללים – – –

נחמן שי: תן ליושב-ראש הישיבה לספר על כל בתי-הספר שהוא היה בהם.

יחיאל חיליק בר: לא, לזה צריך דיון מיוחד.

יצחק כהן: יש פה כללים לביטוח לאומי.

נחמן שי: הוא החליף 12 בתי-ספר.

יחיאל חיליק בר: תשעה, תשעה.

יצחק כהן: מה קורה, סיימתם?

יצחק כהן: נדב, סיימתם?

יצחק כהן: עוד לא?

יצחק כהן: כמה זמן?

יהודה גליק: יש רוויזיה, אבל בינתיים בוא תלמד מספר מידות, הלכות בית-מקדש – – –

נחמן שי: בוא נפרוץ להר-הבית.

נחמן שי: בוא נפרוץ להר-הבית, יהודה.

יצחק כהן: אני רוצה לומר הלכה בשמו של הרב עובדיה מ"יביע אומר".

יצחק כהן: שאלה שנשאל הרב עובדיה מייד אחרי מלחמת ששת הימים, כשכבשו את הר-הבית.

יצחק כהן: התשובה תשובה ארוכה מאוד, הוא הביא הרבה מקורות, את כל המקורות – – –

יהודה גליק: אתה קראת הכול?

יהודה גליק: אני קראתי הכול, את כולו, קראתי את כולו.

יצחק כהן: אל תפריע.

יצחק כהן: אני מפריע לך?

יהודה גליק: לא, לא.

יצחק כהן: אל תפריע לי.

שולי מועלם-רפאלי: תקשיב, אל תעצבן אותו, יש לנו עד הרבה זמן לרוויזיה ב-23:10 ואז הצבעות בוועדה – – –

יחיאל חיליק בר: שולי, אנחנו ישבנו פה שעתיים ופלפלנו בדברי תורה, אני מבקש לא להטיף לנו מוסר כאשר הוא מדבר – – –

יצחק כהן: אני רוצה לומר את דבריו של מרן.

יהודה גליק: אז שיחזור על הכול, פספסנו.

יחיאל חיליק בר: אני אומר, הוא נתן שיעורי מוסר – – –

יהודה גליק: אני מבקש רוויזיה על כל דברי התורה.

יחיאל חיליק בר: לא, לא, על זה אין רוויזיה.

יצחק כהן: אני רוצה לומר את דבריו של מרן, זכר צדיק לברכה, מרן עובדיה יוסף, בתשובה ב"יביע אומר", סימן כ"ו, נדמה לי, בחלק ד' – – –

יהודה גליק: אני למדתי את כולם.

יצחק כהן: מביא את כל המקורות הקיימים, ראשונים ואחרונים.

יצחק כהן: פסיקה חד-משמעית: איסור – – –

יהודה גליק: מותר לעלות.

יצחק כהן: אל תכיר פנים בתורה.

יהודה גליק: אני קראתי אותו.

יצחק כהן: אתה לא קראת שום דבר.

יהודה גליק: אני קראתי את כולו.

יצחק כהן: איסור מוחלט לעלות להר-הבית.

יצחק כהן: איסור מוחלט.

יהודה גליק: אתה מסלף את דבריו.

יחיאל חיליק בר: עכשיו נהיה מעניין.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה, כבוד הרב, אם כבר אנחנו מעלים את זה, בוא דיון הלכתי על עלייה להר-הבית, בהשתתפות חבר הכנסת גליק.

יצחק כהן: איסור כרת, איסור כרת.

יהודה גליק: אתה מסלף את דברי הרב עובדיה.

יצחק כהן: מלכיאלי, אתה לידו, תסביר לו, אולי הוא יבין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גליק, עד שנהיה מעניין, אני מנסה לעזור לך.

יחיאל חיליק בר: רגע, אדוני, אני רוצה שיעור הלכתי על עלייה להר-הבית, מותר-אסור, בהשתתפות חבר הכנסת גליק מול הרב יצחק כהן.

יחיאל חיליק בר: מה אתה אומר?

יהודה גליק: – – –

יחיאל חיליק בר: להצביע על זה או שאנחנו – – –

יהודה גליק: להצביע, כן, בעד עלייה להר-הבית.

יחיאל חיליק בר: נכבדי, תסביר לנו למה אסור או מותר לעלות להר-הבית.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, שלא יטעו את הציבור.

יצחק כהן: הרב קוק, זכר צדיק לברכה, הרב מרדכי אליהו, הרמב"ם, 100 רבנים חתמו בזמנו, לפני כ-100 שנה, שיש איסור מוחלט.

יצחק כהן: גם הרב גורן בעצמו, עליו השלום, תלה שלט בפתח הר-הבית שבו הוא פוסק את פסקו שאסור לעלות להר-הבית.

יצחק כהן: זה איסור כרת.

יצחק כהן: וכל בלבולי המוח הפוליטיים, שבאים מזווית פוליטית בלבד, הם קשקוש מקושקש.

יצחק כהן: אסור לעלות להר-הבית הלכתית, נקודה.

יצחק כהן: זה חילול השם, זה חילול הקודש.

יצחק כהן: חוץ מזה – – –

יהודה גליק: אסור גם לעלות לארץ-ישראל.

יהודה גליק: 90% מהרבנים פסקו שאסור לעלות לארץ-לישראל לפני 100 שנה – – –

יצחק כהן: חוץ מזה, שפיכות הדמים שנגרמת בעקבות זה.

יצחק כהן: אז לגבי הפן ההלכתי, איסור מוחלט – – –

יהודה גליק: גם השואה – זה היה בגלל יהודי גרמניה.

יצחק כהן: מה הוא אמר?

יהודה גליק: גם השואה – זה היה בגלל יהודי גרמניה, אז גם האינתיפאדה זה בגלל היהודים – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, בוא לא נערוך את ההשוואות האלה.

יצחק כהן: ששש.

יהודה גליק: – – גם האינקוויזיציה זה בגלל יהודי ספרד.

יצחק כהן: חלק מהאינתיפאדה זה גם בגללך, בגללך.

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: כן, כן, בגללך.

יצחק כהן: אינתיפאדת הסכינים זה בגללך.

יחיאל חיליק בר: או-אה, או-אה.

יצחק כהן: בגללך.

יצחק כהן: כן, בגללך – אני אומר לך את זה, ובגלל אנשים כמוך.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, בואו נפעיל – – –

יצחק כהן: איסור מוחלט לעלות להר-הבית.

עודד פורר: איציק, איציק, תחזור בך.

יצחק כהן: אני לא חוזר בי, אני לא חוזר בי, בשום אופן.

יצחק כהן: הם מציתים אש, הם מדליקים אש.

עודד פורר: תחזור בך ממה שאמרת.

יצחק כהן: לא חוזר בי בשום פנים ואופן.

יצחק כהן: ויש איסור מוחלט לעלות להר-הבית, זה פסק החלטה חלוט ואין עליו עוררין.

יצחק כהן: מי שמערער עליו – זה פוליטי ולא הלכתי.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: אז היינו ב"שולחן ערוך", יורה דעה, סימן רנ"ג.

רויטל סויד: אולי ניתן לשר להכריע?

רויטל סויד: רגע, באמת.

יהודה גליק: לא, הוא צריך להגיד דעה אחרת.

רויטל סויד: בוא נשמע, ננסה להכריע.

יחיאל חיליק בר: לא, אני אאפשר לגליק הודעה אישית ואז יהיה פה בכלל מעניין.

יצחק כהן: אמרנו: כללים לנטילה מהקופה הציבורית, מתי מותר, באיזה שלב.

יצחק כהן: אז ככה: מי שיש לו מזון שתי סעודות – לא ייטול מהתמחוי.

יצחק כהן: מזון ארבע סעודות – לא ייטול מהקופה הציבורית.

יצחק כהן: יש לו 200 זוז ואינו נושא ונותן בהם, או שיש לו 50 זוז והוא נושא ונותן בהם, לא ייטול צדקה.

יצחק כהן: ואם יש לו 200 זוז חסר דינר ואינו נושא ונותן בהם, אפילו נותנים לו 1,000 זוז בבת אחת – אחרי זה ייטול.

יצחק כהן: אם יש לו הרבה והוא עליו בחוב, או שממשכן לכתובת אשתו, הרי זה ייטול.

יצחק כהן: אם יש לו בית וכלי בית הרבה ואין לו 200 זוז, הרי זה ייטול, ואינו צריך למכור כלי ביתו, ואפילו הם של כסף וזהב.

יצחק כהן: במה דברים אמורים?

יצחק כהן: בכלי אכילה ושתייה ומלבוש ומצעות וכיוצא בהם.

יצחק כהן: אבל מגרדה או עלי שֹהם של כסף – מוחרם ולא ייטול מהצדקה – סליחה: מגרדה או עלי שהֵם של כסף – מוחרם ולא ייטול מהצדקה.

יצחק כהן: והא דאין מחייבים אותו למכור כלי תשמישו של כסף וזהב דווקא כל זמן שאינו צריך ליטול מהקופה אלא נוטל בסתר מיחידים, אבל אם בא ליטול מהקופה של צדקה, לא ייתנו לו עד שימכור כליו.

יצחק כהן: יש אומרים שלא נאמרו האישורים האלה אלא בימיהם, אבל בזמן הזה יכול ליטול עד שתהיה לו קרן כדי שיתפרנס, הוא ובני ביתו, מהרווח – ודברים של טעם הם.

יצחק כהן: מי שהיו לו קרקעות ואם ימכרם בימות הגשמים ימכרם בזול, ואם יניחם עד ימות החמה מוכרן בשוויין, אין מחייבין אותו למכור אלא מאכילין אותו מעשר עני עד חצי דמיהן ולא ידחוק עצמו וימכור שלא בזמן מכירה – כשהמחיר נמוך, אדוני, כשהשער נמוך.

יצחק כהן: היו שאר האדם לוקחים ביוקר והוא אינו מוצא מי שייקח ממנו אלא בזול, מפני שהוא דחוק וטרוד, מנצלים את המציאות הזאת שהוא במצב שהוא לחוץ, אין מחייבים אותו למכור, אלא הוא החל מעשר עני והולך עד שימכור בשווה, וידעו הכול שאינו דחוק למכור.

יצחק כהן: בעל בית ההולך ממקום למקום וכלו מעותיו בדרך ואין לו מה שיאכל, ייטול צדקה, וכשיחזיר לביתו אינו חייב – לשלם.

יצחק כהן: זה, אדוני, היה קטע על מי רשאי ליטול מהקופה הציבורית.

יצחק כהן: כן, אני מחכה לעוד שאלה שלך, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: מה אתה מעדיף, אדוני היושב-ראש, קטע נוסף?

יחיאל חיליק בר: אני נותן לרב גליק.

יחיאל חיליק בר: הרב גליק, יש לך איזה – – –?

יצחק כהן: בבקשה.

יהודה גליק: אדוני, בשיח המכובד – – –

יצחק כהן: רק מכובד.

יצחק כהן: לא לעוות דברי הלכה.

יצחק כהן: יש סיכום הלכתי מובהק: לעלות להר-הבית – אסור.

יהודה גליק: אני מוחל לך על השטויות שאתה אומר עלי.

יהודה גליק: לא מוחל לך על מה שאתה מוציא על הרב עובדיה יוסף – – –

יחיאל חיליק בר: הרב גליק, אני יכול לשאול שאלה בכנות?

יהודה גליק: כן.

יחיאל חיליק בר: בהמשך לדיון הזה – תענה לי מה שאתה רוצה.

יחיאל חיליק בר: השערה שלך, אם הרב קוק ובנו היו חיים היום, היו מתירים עלייה להר-הבית?

יחיאל חיליק בר: אם היו חיים היום, עם הפוליטיקה.

יצחק כהן: אין פוליטיקה בהלכות.

יחיאל חיליק בר: אין תשובה?

יהודה גליק: אני לא יכול לדבר בשמם.

יהודה גליק: תחושת הבטן שלי – ושמעתי מתלמידיהם – אני משוכנע שהם היו עולים להר-הבית.

יהודה גליק: פשיטא.

יחיאל חיליק בר: זה מה שאמרו תלמידיהם של הרב קוק ובנו?

יהודה גליק: הרב צפניה דרורי, הרב חיים דרוקמן ועוד תלמידיהם.

יהודה גליק: ברוך השם, הרב ולדמן – – –

יצחק כהן: הרב הראשי לישראל הרב יצחק יוסף, אתה מכבד אותו?

יהודה גליק: הרב יצחק יוסף אמר שהרב שאר-ישוב כהן היה אחד מגדולי הדור – – –

יצחק כהן: בנו של מרן – אני לא צריך להתווכח אתך על היורה דעה.

יהודה גליק: המרן כבר נפטר לפני כמה שנים.

יצחק כהן: נו, ולכן מה?

יהודה גליק: אני הולך לפי רבנים שהם בני דורנו.

רויטל סויד: אז רבנים שנפטרו לא מקשיבים למה שהם אמרו?

יצחק כהן: מזעזע.

יצחק כהן: פשוט מזעזע.

יהודה גליק: הרמב"ם כותב בצורה מפורשת שמותר לעלות להר-הבית.

יצחק כהן: אבל הרמב"ם חי היום?

יצחק כהן: הרמב"ם לא כותב דבר כזה.

יהודה גליק: סליחה?

יחיאל חיליק בר: הרמב"ם – לא כותב.

יצחק כהן: אין אף אחד שפוסק שמותר לעלות.

יהודה גליק: הרמב"ם כותב את זה מפורש, מותר לעלות להר-הבית.

יצחק כהן: אסור לעלות להר-הבית, נקודה.

יהודה גליק: למה אתה כועס?

יהודה גליק: סליחה, אני מתנצל.

יהודה גליק: לגיטימי לחלוק.

יהודה גליק: הרמב"ם כותב את זה במפורש, מילה במילה.

יצחק כהן: הרב יצחק יוסף לא מזמן, הרב הראשי לישראל – אתה לא רוצה להקשיב?

יהודה גליק: מותר לו להחזיק בדעה אחרת.

יצחק כהן: אה, מותר לו להחזיק בדעה אחרת.

יהודה גליק: כן, לגיטימי לחלוטין, לא חייב שלכולנו תהיה דעה אחת.

יחיאל חיליק בר: אבל שאלה חברת סויד דבר אמיתי: האם גדולי הרבנים כמו הרב קוק, אחרי שהלכו לעולמם, האם יכולים תלמידיהם לפרש אותם אחרת אם אמרו שאסור?

יחיאל חיליק בר: זאת שאלה לגיטימית.

יהודה גליק: ב-1935, רוב מוחלט של רבני פולין אסרו עלייה לארץ-ישראל – אמרו שאסור.

יהודה גליק: האם תלמידיהם שחיים בארץ היום חושבים אחרת?

יהודה גליק: אני מניח שכן.

יחיאל חיליק בר: זה נכון, זאת פרספקטיבה – – –

יצחק כהן: לא נכון שום דבר.

יחיאל חיליק בר: אחרת היו יכולים לשנות את דעתם אז, רטרואקטיבית, זה מה שאני אומר.

יהודה גליק: לכן לא נראה לי שאלה הגיונית מה היה – – –

יצחק כהן: אלעזר, אולי אתה תסביר לו למה אסור לעלות להר-הבית?

יצחק כהן: הלכתית, לא פוליטית.

יצחק כהן: הלכתית.

אלעזר שטרן: פיקוח נפש.

יהודה גליק: יש לי הספר הזה, קוראים לו תנ"ך.

יהודה גליק: הקדוש-ברוך-הוא פוסק שמצווה לעלות.

יהודה גליק: אם אתה חולק על הקדוש-ברוך-הוא, זכותך.

יהודה גליק: אמרתי שיש מחלוקת – – –

אלעזר שטרן: – – –

יהודה גליק: אני טענתי שלגיטימי שיש מחלוקת, הוא טוען שלא לגיטימי, רק הרב עובדיה יוסף וזה הכול.

יהודה גליק: הרב עובדיה יוסף קבע, ואסור להתווכח.

יהודה גליק: אז אני אומר שיש לי עוד תשובות ליהדות.

יצחק כהן: לא רק הרב עובדיה, ושהוא גדול הרבנים, אלא יותר מ-100 רבנים, כולל הרב קוק.

יהודה גליק: ויש 300 רבנים שפוסקים היום שמותר.

יהודה גליק: מה לעשות, יש דעות שונות.

יצחק כהן: אין רב שמתיר לעלות להר-הבית, אין, אין, אין, אין, אין; רק הרב גליק.

יצחק כהן: הרב עובדיה אוסר לעלות להר-הבית, תקרא – – –

יהודה גליק: אז הרב עובדיה יוסף.

יצחק כהן: הרב עובדיה יוסף.

יצחק כהן: הרב גליק חולק על הרב עובדיה, נו – גליק יהודה חולק על הרב עובדיה.

רויטל סויד: הרב עובדיה לא תופס על אשכנזים.

יהודה גליק: תכבד שיש דעות אחרות.

יצחק כהן: האמת היא, אם אני צריך להכריע בינך לבין הרב עובדיה, אז זה לא מתחיל אפילו.

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: בוא נקרא משהו מהרמב"ם, בוא, בוא.

יצחק כהן: הרמב"ם, הלכות יסודי התורה, פרק ה': "מנין שאפילו במקום סכנת נפשות אין עוברים על אחת משלוש עבירות אלו, שנאמר 'ואהבת את ה' אלוקיך בכל לבבך ובכל נפשך ובכל מאדך', אפילו הוא נוטל נפשך – – – והריגת נפש מישראל לרפואת נפש אחרת או להציל אדם מיד אנס, דבר שהדעת נוטה לו הוא, שאין מאבדין נפש מפני נפש; ועריות הוקשו לנפשות, שנאמר 'כי כאשר יקום איש על רעהו ורצחו נפש כן הדבר הזה'".

יצחק כהן: הדבר הזה.

יצחק כהן: "במה דברים אמורים, שהם מתרפאין, שאין מתרפאין בשאר איסורין אלא במקום סכנה – – – בזמן שהן דרך הנאתן, כמו שמאכילין את החולה שקצים" – – –

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: אדוני סגן השר, אתה לא יכול לתת פה שיעור במשניות ולא להודיע.

יצחק כהן: איפה היית?

יצחק כהן: איפה היית?

יחיאל חיליק בר: אתה לא יודע מה הפסדת, הרב גפני, אתה לא יודע מה הפסדת.

יצחק כהן: הרב גפני, אולי תסביר לרב הגאון מעוז ומגדול יהודה גליק למה אסור לעלות להר-הבית?

אלעזר שטרן: אבל אני, יש לי שאלה אחרת: היום אמר פה מישהו – תגיד לי אם אני צודק – שהחומה של הר-הבית זה חלק מהר-הבית – לא, גפני חושב שאתה מלמד משניות, הוא לא שמע מה אמרת.

רויטל סויד: אז הנה, גם הרב גפני אומר שאסור.

משה גפני: אסור לעלות להר-הבית.

יהודה גליק: הרמב"ם אומר שמותר.

משה גפני: אבל איך הגעת לרמב"ם?

יהודה גליק: איך הגעתי לרמב"ם?

יהודה גליק: אני לומד בישיבות שלי עם – – –

משה גפני: – – –

יצחק כהן: הרב גפני, יש תשובה ארוכה של הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, הוא מביא גם את הרמב"ם.

משה גפני: מה השאלה?

יצחק כהן: אתה מבין, צריך להתווכח אתו.

יצחק כהן: אתו צריך להתווכח, אתה מבין?

רויטל סויד: אני מציעה שתעשה הצבעה.

יצחק כהן: הרב וקנין, אולי תעזור לו קצת?

יצחק כהן: זה גם צדקה.

יהודה גליק: היום ו' בחשוון, היום הזה הרמב"ם ביקש לעלות להר-הבית – ברוך השם, בכנסת חגגנו היום את יום העלייה להר-הבית.

משה גפני: אתה לא אמרת לי כשנבחרתי לכנסת שאני אשמע כאלה דברים.

יחיאל חיליק בר: גפני, היית צריך לחכות 30 שנה.

יחיאל חיליק בר: 30 שנה היית צריך לחכות בכנסת בשביל לשמוע את זה.

יצחק וקנין: כל הג'ינג'ים הם בעייתיים.

משה גפני: לא, יש עוד כמה שהם לא ג'ינג'ים.

יהודה גליק: תכבדו שיש ביהדות דעות שונות.

קריאה: – – –

יהודה גליק: תכבדו שיש ביהדות דעות שונות.

יהודה גליק: קשה לכם לקבל את זה שיש ביהדות דעות שונות – – –

משה גפני: אבל מעל הר-הבית יש – – –

רויטל סויד: – – –

יהודה גליק: איפה יש – – –?

יהודה גליק: תראה לי.

יהודה גליק: אני – – – לך עכשיו.

יהודה גליק: תודיע – – – אחד, שנמצא, שפוסק שעלייה להר-הבית מחייבת כרת – – –

יצחק כהן: איציק, איציק, תביא "יביע אומר", תעשה לי טובה.

יהודה גליק: אחד.

יהודה גליק: אחד.

משה גפני: – – –

יצחק כהן: יש לך "יביע אומר" פה בחדר?

יהודה גליק: "יביע אומר" כותב במפורש – – –

יצחק כהן: אתה לא קראת "יביע אומר".

יצחק כהן: אתה לא יודע לקרוא "יביע אומר".

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: אז למה?

יצחק כהן: אתה לא יודע לקרוא.

יצחק כהן: זו הבעיה.

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: אתה פרובוקטור, אתה לא יודע לקרוא "יביע אומר", אתה צורח.

יהודה גליק: – – – ה"יביע אומר" – – –

יצחק כהן: איציק, איציק, תלמד אותו, איציק.

יהודה גליק: תקשיב רגע – – –

יצחק כהן: אולי אתה, גפני, תעזור לו.

יצחק כהן: מסכן, באמת מסכן, מרחם עליו, הוא כמעט – כמעט הרגו אותו.

יצחק כהן: כמעט ירו בו.

יצחק כהן: ירו בו, לא?

יהודה גליק: תקשיב רגע מה אומר ה"יביע אומר", לפחות שתדע – – – אל תסלף.

יהודה גליק: הוא כותב – – –

יצחק כהן: אתה לא קראת, לא שנית ולא הבנת.

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: אני מוכן לשבת אתך.

יהודה גליק: – – –

יחיאל חיליק בר: איציק, אתה מוכן להביא לו "יביע אומר"?

יחיאל חיליק בר: תביא לו "יביע אומר".

יהודה גליק: תקשיב – – –

יצחק כהן: אני לא רוצה להקשיב.

יצחק כהן: אתה מפריע לי עכשיו.

יהודה גליק: ה"יביע אומר" כותב שזה מותר, אבל – – –

משה גפני: – – –

יצחק כהן: מה זה?

משה גפני: תקשיב לביבי.

יהודה גליק: תקשיב עד הסוף – – –

קריאה: – – –

יהודה גליק: הוא כותב במפורש שמותר, אבל – –

יצחק כהן: הוא לא כותב שזה – – –

יהודה גליק: – – כיוון שיש כאלה שילכו למקומות שאסור, לכן אסור.

יצחק כהן: זה ה"יביע אומר" שלך, אולי, לא של הרב עובדיה.

יהודה גליק: זה מה שהרב עובדיה – – –

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: אתה טועה.

משה גפני: מה אתה עונה על זה?

יצחק כהן: אתה יודע מה, תקרא.

משה גפני: מה אתה עונה על זה?

יהודה גליק: אני מוכן לענות לך.

יהודה גליק: אתה רוצה לשמוע – – –?

משה גפני: לא.

יהודה גליק: המציאות מוכיחה שזה לא נכון.

יהודה גליק: זה מה – – –

קריאה: – – –

משה גפני: – – – על אנשים שעולים להר-הבית?

יהודה גליק: לא, אין לי שום – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: אוי, בחייך, בסדר.

יהודה גליק: אתה מטלטל בשבת?

יהודה גליק: תגיד לי.

משה גפני: לא.

יהודה גליק: טוב, אשריך, צדיק אתה – – –

משה גפני: לא צדיק – – –

יהודה גליק: – – – רוב עם ישראל מטלטל בשבת – – –

משה גפני: בסדר, אז מה – – –?

יהודה גליק: ואז זה לפי רוב – – – סקילה.

יהודה גליק: אז מה?

משה גפני: אז מה – – – לעלייה להר-הבית?

יהודה גליק: מה זה קשור להר-הבית?

משה גפני: מה זה – – –

יהודה גליק: – – – אז אל תכבד – – –

משה גפני: – – –

יצחק כהן: יעקב, עכשיו תורך.

יהודה גליק: – – –

משה גפני: תגיד – – –

– – –

קריאות: – – –

יהודה גליק: – – –

משה גפני: – – –

יהודה גליק: קודם כול, אני רוצה לומר לך שהאיסור לעלות להר-הבית נולד לראשונה – המקור הראשון שיש איסור לעלות להר-הבית זה – – – מלפני 200 שנה.

משה גפני: – – –

יהודה גליק: לאורך כל הדורות, כל היהודים עלו להר-הבית: הרדב"ז – – –

משה גפני: טוב.

יהודה גליק: כולם – אין מקום אחד.

משה גפני: – – –

יצחק כהן: חבר'ה, הרב עובדיה, הרב אלישיב והרב קוק לא אמרו לו שום דבר.

יהודה גליק: תראה לי מקום אחד – – –

משה גפני: – – –

יהודה גליק: עד לפני 200 שנה.

יהודה גליק: אם תמצא לי – – – שאומר – – –

משה גפני: – – –

יהודה גליק: מה זאת אומרת, מה פתאום?

יהודה גליק: זו מחלוקת.

קריאות: – – –

משה גפני: – – –

יהודה גליק: – – – ואם אני נותן לך את רוב רבני אירופה של לפני 100 שנה – אסרו לעלות לארץ-ישראל – – –

משה גפני: – – –

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: רגע.

יחיאל חיליק בר: לאף אחד מהסיעות החרדיות אין "יביע אומר" פה?

משה גפני: לא, "יביע אומר".

משה גפני: זה הרבה לפני זה.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: הוא רוצה לברר לגבי סוגיית הכרת.

משה גפני: הוא שאל אותי – – –

יחיאל חיליק בר: הוא רוצה לברר לגבי סוגיית הכרת – – –

קריאה: – – –

משה גפני: כתוב בתורה: והזר הקרב יומת.

משה גפני: אסור לעלות להר-הבית – – –

יצחק כהן: אנחנו נקריא את ה"יביע אומר" עכשיו.

יחיאל חיליק בר: – – – שלו.

יחיאל חיליק בר: אז אולי – – –

משה גפני: בתורה – – –

יצחק כהן: אנחנו נקריא את ה"יביע אומר".

יצחק כהן: הרב אלעזר שטרן שליט"א יעזור לי למצוא את זה.

משה גפני: בתורה כתוב.

משה גפני: בתורה.

יהודה גליק: – – –

משה גפני: אוי, נו, באמת.

משה גפני: "והזר הקרב יומת".

יהודה גליק: – – – מה בכלל לדבר על – – –

משה גפני: על משהו אחר – – –

יהודה גליק: מה זה קשור?

יהודה גליק: "הזר הקרב יומת" – – –

משה גפני: אתה היית – – – בקודש הקודשים?

יהודה גליק: לא.

יהודה גליק: אסור.

משה גפני: אז איפה זה קודש הקודשים?

יהודה גליק: איפה זה קודש הקודשים?

משה גפני: כן.

יהודה גליק: במקום של כיפת-הסלע.

יצחק וקנין: – – –

משה גפני: כיפת-הסלע, ההיסטוריון.

משה גפני: כתוב שכדי לנגוע בקודש הקודשים צריך שלושה לוויים.

משה גפני: כתוב?

יהודה גליק: לא.

משה גפני: – – –

יצחק כהן: לא, הוא יש לו "שולחן ערוך" משלו, רב משה.

יצחק כהן: הוא חידש "שולחן ערוך" משלו – –

משה גפני: – – –

יצחק כהן: – – "שולחן ערוך גליק".

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מציע שנכריע את זה בהצבעה.

יחיאל חיליק בר: נעבור להצבעה על בעד או נגד עלייה, מה אתה אומר?

משה גפני: אתה יודע מה, אני מוכן להוציא את זה להצבעה – – –

יחיאל חיליק בר: אני גם.

יצחק כהן: תכף אנחנו – –

יחיאל חיליק בר: אני גם.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני מוכן – – –

יצחק כהן: – – נקריא את "יביע אומר".

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני מוכן להביא את זה להצבעה.

קריאה: – – –

יצחק כהן: התשובה ארוכה מאוד.

יצחק כהן: מביא את כל הפוסקים.

יצחק כהן: הוא מביא גם את – – –

משה גפני: עד מתי – – –?

יצחק כהן: דקה.

יצחק כהן: מתי?

משה גפני: עד מתי – – –?

יצחק כהן: עד שישכנע את גליק שאסור לעלות להר-הבית.

יחיאל חיליק בר: עד שהרוויזיה בוועדת – – – תיגמר – – –

יהודה גליק: אני אמרתי לך שגם ה"יביע אומר" היה אומר שאסור או מותר לחלוק עליו – – – הוא לא – – – הוא לא תורה משמים.

יהודה גליק: מותר לחלוק עליו.

קריאה: הוא קדוש.

יהודה גליק: מותר – – –

קריאה: הוא קדוש – – –

יהודה גליק: תכבד את זה – – –

קריאה: הוא קדוש.

משה גפני: על כולם אומרים את זה.

יהודה גליק: מי זה "כולם"?

משה גפני: כולם, כולם.

יהודה גליק: כולם – – –

משה גפני: כולם, ללא יוצא מן הכלל – – –

יהודה גליק: הבעיה – זו הבעיה שלכם: אתם רפורמים.

משה גפני: – – – כולם – – –

יהודה גליק: היהדות שלכם התחילה לפני 200 שנה – –

משה גפני: נכון.

יהודה גליק: – – היהדות שלי התחילה לפני 3,000 שנה.

יהודה גליק: מה לעשות.

יהודה גליק: אני מקבל את כל הדעות, וכל הראשונים עלו להר-הבית – – –

משה גפני: – – –

יהודה גליק: סליחה, אני – – –

– – –

משה גפני: לא – – –

יהודה גליק: מה?

– – –

יהודה גליק: הרמב"ם כותב במפורש – – –

– – – של הרמב"ם – – –

משה גפני: – – –

יהודה גליק: ומתי נפגשת – – –?

– – –

יהודה גליק: – – –

– – –

יהודה גליק: מתי נפגשת עם הרב קוק?

הרב קוק – – –?

יהודה גליק: סליחה, הרב קוק אומר שמותר להיכנס – – –

יצחק כהן: אסור, אסור, אסור.

משה גפני: – – – הרב קוק?

יצחק כהן: גליק, אסור.

יצחק כהן: אסור, אסור.

משה גפני: – – – אם אני הייתי ציוני – – – ומה קורה לו?

יצחק כהן: אסור.

– – –

יהודה גליק: אז מה לעשות – – –

משה גפני: הרב קוק אסר.

משה גפני: הרב קוק אסר.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, הגיעה לידינו גרסה של "יביע אומר".

משה גפני: – – –

יהודה גליק: – – – הרב קוק – – –

משה גפני: הרב קוק אסר.

יהודה גליק: הרב קוק לא אסר.

משה גפני: – – –

יצחק כהן: הגאון הרב עובדיה יוסף בשו"ת "יביע אומר" – – –

– – –

יצחק כהן: – – – הרב עובדיה יוסף – – –

משה גפני: הרב קוק אסר.

יחיאל חיליק בר: הרב אשר – –

משה גפני: אתה חולק עליו.

הרב קוק לא אסר.

יחיאל חיליק בר: – – "יביע אומר" הצטרף לדיון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

משה גפני: לא, זה חמור מאוד.

משה גפני: כי עד עכשיו יכולתי לשתוק, אבל כשאתה חולק על הרב קוק.

משה גפני: ..

יצחק כהן: תראו כמה יש פה.

יצחק כהן: תראו כמה יש פה.

יהודה גליק: מותר לחלוק גם על הרב קוק.

משה גפני: לא.

יהודה גליק: כן, מותר לחלוק – – –

יחיאל חיליק בר: רגע.

יחיאל חיליק בר: יהודה, שאלת שאלה על "יביע אומר".

– – –

משה גפני: – – –

יחיאל חיליק בר: בוא נפסוק בסוגיה הזאת קודם.

יחיאל חיליק בר: נפסוק בסוגיה הזאת קודם.

יחיאל חיליק בר: נמשיך הלאה.

יצחק כהן: כן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

משה גפני: מה הסוגיה עכשיו?

יחיאל חיליק בר: מה אמר "יביע אומר" לגבי הכרת, לגבי סוגיית הכרת.

יצחק כהן: הגאון הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, בשו"ת "יביע אומר" – נוסף עליהם, על כל הרבנים, על כל מאות הרבנים שאסרו, הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, בשו"ת "יביע אומר" חלק ה', י', סימן כ"ו – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – גם הוא כותב לאסור את הכניסה להר-הבית.

יהודה גליק: למה?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: הבנתי.

יצחק וקנין: איציק, אני לוקח את גליק אתי – – –

אלעזר שטרן: חיליק, אתה לא צריך כיפה בשביל ישיבה כזאת?

יחיאל חיליק בר: האמת, תביא, אני לא יודע כבר.

יצחק וקנין: בוא, יהודה.

יהודה גליק: לא, אבל – – – את ה"יביע אומר" – – –

יחיאל חיליק בר: לא, אלעזר, זה שעתיים דיון.

יחיאל חיליק בר: אתה לא מבין מה הפסדת.

יחיאל חיליק בר: זה שעתיים דיון.

יצחק כהן: בעצם קדושת הר-הבית בזמן הזה, שגמרו בכל הפוסקים האחרים שההלכה כרמב"ם, שהקדושה קיימת – – –

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: אני מקריא לך מתוך הספר.

יהודה גליק: אני יודע.

יהודה גליק: אני מכיר את זה.

יצחק כהן: אתה לא מכיר שום דבר.

יצחק כהן: זו הבעיה שלך.

יצחק כהן: אתה חושב שאתה מכיר.

יצחק כהן: אתה לא מכיר כלום.

משה גפני: – – –

יצחק כהן: תקשיב.

משה גפני: אתה בכלל יש לך מחשב אחר.

יצחק כהן: ההלכה – – – שהקדושה קיימת – בסוף התשובה כותב – לכן אסור להיכנס.

יצחק כהן: זה הרמב"ם.

יהודה גליק: למה?

יצחק כהן: לכן אסור להיכנס – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – גם בזמן הזה להר-הבית.

יצחק כהן: אל תפריע לי, אני מקריא לך.

יצחק כהן: גם זה אתה – – –?

אלעזר שטרן: ירדנה, יכול להיות – – –

יחיאל חיליק בר: אני אתך לך זכות תגובה – – –

יצחק כהן: לכן אסור להיכנס גם בזמן הזה להר-הבית, אפילו לאחר טבילה במקום – – – וכו'.

יצחק כהן: וכן אסור להיכנס להר-הבית דרך טיול בעלמא, כמו שאתה עושה.

יצחק כהן: והנה גם זה לא הותר אף לאחר שטבל – – – העזרות והחיל משום טומאת מת.

יצחק כהן: צריך להיזהר מאוד, להתרחק באופן שלא ייכשל להיכנס למקום העזרות והחיל.

יצחק כהן: ובאמת שקשה מאוד לצמצם ולדעת מקום העזרות והחיל אף שבשו"ת הרדב"ז כתב שאין ספק – – – כיפת-הסלע, שהיא אבן השתייה.

יצחק כהן: ובמקום אחר כתוב לפקפק בזה.

יצחק כהן: וכן מצאנו עוררין על כך, ואף שידוע שהכותל המערבי הוא חומת הר-הבית המערבית, משום – סליחה רגע – משום החומה המזרחית – – – 300 אמה – ת"ק אמה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: מכל מקום, הרי אם ידוע לו מרחק שבין הכותל המערבי לכותל מקודשי הקודשים – לכן בוודאי שצריך להתרחק ולהישמר שלא להיכנס להר-הבית, אפילו לאחר טבילה, כמו שאתה עושה – – – בטומאה לשטח העזרות והחיל.

קריאות: – – –

יצחק כהן: – – – כעת כבר נמנו וגזרו והסכימו כל גדולי הדור בכל מקום לגדור גדר ולהזהיר באזהרה חמורה לבל יהין שום אדם להיכנס לשטח הר-הבית עד כי יבוא שילה.

יצחק כהן: כשיבוא המשיח, אני מרשה לך.

משה גפני: – – – לעלות להר-הבית.

יהודה גליק: – – –

יצחק כהן: כלומר – – – עד כי יבוא שילה.

יצחק כהן: אז גם זה לא נכון?

יצחק כהן: אני מביא לך את הרב עובדיה והרמב"ם.

יהודה גליק: – – –

– – –

קריאות: – – – השעה 23:10, יאללה – – –

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: על כל פנים, איסור חמור – לבל יהין, עד יבוא שילה.

יצחק כהן: אתה עדיין לא שילה.

יהודה גליק: – – –

יצביע אומר – צריך להצביע, אז נצביע.

יצחק כהן: אז גם הרמב"ם, שהוא מחלל את שמו לשווא, וגם הרב אלישיב, עליו השלום, וגם הרב עובדיה, וכל גדולי ישראל, והיום, ייבדלו לחיים ארוכים, כל הרבנים אוסרים – והרב גליק מתיר.

קריאה: לא כל הרבנים.

יצחק כהן: כל הרבנים, כל הרבנים.

יצחק כהן: אין רב אחד שמתיר.

יצחק כהן: כשאני אומר "רב" אני מתכוון לרב.

יצחק כהן: אין רב אחד שמתיר.

יהודה גליק: מי שלא רב שלהם – הוא לא רב.

יהודה גליק: זה בדיוק העניין, בדיוק פה זה מתחיל – – –

יצחק כהן: – – – הרמב"ם אוסר – – –

יהודה גליק: הרמב"ם לא אוסר – – –

יצחק כהן: מה?

יחיאל חיליק בר: הרב גליק, אם אתה יוצא, אנחנו מצביעים בלעדיך על הסוגיה – מצביעים בלעדיך.

יהודה גליק: אני מוחל – – – על כל מה שהוא אומר.

יהודה גליק: אני מוחל לך על כל הדברים שאמרת, מחילה מלאה, שלמה.

יצחק כהן: אוקיי – – –

משה גפני: חשבתי שאני אשכנע אותו.

משה גפני: מתברר – – –

יצחק כהן: אלעזר.

יחיאל חיליק בר: ירדנה, אני מבקש שתהיה כיפה לשעת-חירום לדיון כזה – – –

קריאות: איזה שטויות אלה – – –

יצחק כהן: טוב, אם כבר הזכרנו את הרמב"ם, בוא נקרא עוד הלכה.

יצחק כהן: מוישה, מוישה, הרב גפני – – –

אלעזר שטרן: אני מוכן להישאר אם תקרא על הגיור.

אלעזר שטרן: את הרמב"ם על הגיור.

אלעזר שטרן: הלכות איסורי ביאה – – – רגע, אני אגיד לך איפה.

אלעזר שטרן: אתה רוצה שאני אתן לך?

יצחק כהן: הרמב"ם, הלכות שבת – –

אלעזר שטרן: לא, אני אתן לך.

קריאות: – – –

רויטל סויד: – – –

יצחק כהן: יש לי הכול פה.

אלעזר שטרן: לא, אין לך.

יצחק כהן: יש לי הכול, אבל בוא, הרב גפני, אתה מפריע לי לקרוא את הרמב"ם.

משה גפני: בכבוד.

יצחק כהן: – – שבת פרק ג' – איפה אתה?

יצחק כהן: נו, שב, אני לא רואה אותך.

יצחק כהן: אתה מוכן להושיב אותו?

יחיאל חיליק בר: רגע, יש מניין, הרב אשר?

יחיאל חיליק בר: אתה ספרת שיש מניין?

אלי אלאלוף: עוד לא הבנתי את השיעור.

אלי אלאלוף: תסכם אותו.

יצחק כהן: זה הרבה שיעורים שהיו פה.

יצחק כהן: הסיכום הוא שאסור לעלות להר-הבית, נקודה.

אלי אלאלוף: את זה אנחנו יודעים.

אלי אלאלוף: רק מסיבה פוליטית.

יצחק כהן: פוליטיקה, נגיד הוא חושב פוליטית אחרת ממני, אוקיי?

יצחק כהן: אבל לעלות להר-הבית – – –

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, אתה הפסדת את אחד הדיונים המרתקים.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מבין למה אתה בלי כיפה.

יחיאל חיליק בר: לפחות מאז שאני בכנסת – – – אמרתי שצריכה להיות פה כיפה לשעת-חירום.

יחיאל חיליק בר: אמרתי.

יחיאל חיליק בר: תקשיב, היה דיון הלכתי, ויכוח, על סוגיית העלייה להר-הבית – – – אני נהניתי.

אלעזר שטרן: אני כבר שאלתי אותו על זה.

משה גפני: היה רק צד אחד.

יחיאל חיליק בר: תאמין לי, כאלה דיונים צריכים להיות.

יחיאל חיליק בר: תענוג, תענוג.

יצחק כהן: טוב.

יצחק כהן: על כל פנים, צריך להזכיר את הרמב"ם בהקשר של הלכות שבת.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הרמב"ם, פרק ג' – מותר – – –

אלעזר שטרן: הבאתי לך רמב"ם.

השאלה מי אומר את הקדיש בסוף.

יצחק כהן: נגיע, בסדר.

כבר שבועיים הוא לא דיבר על גיור.

איציק, תן לו גיור קצת.

כבר שבועיים – –

יצחק כהן: אין בעיה.

אלעזר שטרן: רמב"ם.

אלעזר שטרן: הוא רצה רמב"ם, אני נותן רמב"ם.

אלעזר שטרן: בבקשה.

אלעזר שטרן: תקרא את הרמב"ם.

יצחק כהן: אבל תן לי לגמור – – – אני אקרא גם את זה.

חיליק, תחליט מי אומר קדיש בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: דרבנן.

יולי יואל אדלשטיין: תסביר, שאנשים לא יחשבו – – –

גפני, למי ניתן את הקדיש בסוף?

יצחק כהן: "כיצד מקבלים" – זה הרמב"ם – "גרי צדק?

יצחק כהן: כשיבוא אחד להתגייר מן הגויים ויבדקו אחריו ולא ימצאו עילה אומרים לו: מה ראית שבאת להתגייר?

יצחק כהן: " היהדות, להבדיל משאר – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: כן, למה לא?

איתן כבל: מעניין, מעניין.

יחיאל חיליק בר: לא, לא זה דיון מהותי.

יצחק כהן: זו לא דת מיסיונרית, מורי.

יחיאל חיליק בר: איתן, את הר-הבית פתרנו.

יצחק כהן: איזה פתרנו?

יחיאל חיליק בר: היה פה רוב.

יחיאל חיליק בר: היה פה רוב.

יצחק כהן: אני רוצה להגיד לכולם, רבותי, סיכום: אסור – – – בשום פנים ואופן.

יצחק כהן: כיצד – – – כשיבוא להתגייר – שאר האומות הם מיסיונרים.

יצחק כהן: הם רודפים אחרי אנשים שיבואו – – –

קריאה: הדרוזים לא.

יצחק כהן: הדרוזים לא.

יצחק כהן: אבל הנוצרים כן.

יצחק כהן: הם לא צריכים, אבל היהודים בוודאי שלא.

יצחק כהן: כשיבוא להתגייר, מה אומרים לו, מוישה?

יצחק כהן: יבדקו אחריו ולא ימצאו עילה, אומרים לו: מה ראית שבאת להתגייר?

יצחק כהן: כי אתה יודע – – –

אלעזר שטרן: לאן אתה רוצה להגיע, גפני?

יצחק כהן: אתה מפריע לי.

אלעזר שטרן: תתקדם.

אלעזר שטרן: אומרים לו מה?

יצחק כהן: מה ראית שבאת להתגייר?

יצחק כהן: אי אתה יודע שישראל בזמן הזה דוויים, דחופים, סחופים ומטורפים וייסורים באים עליהם?

יצחק כהן: אמר: אני יודע ואני כדאי – מקבלים אותם מייד.

אלעזר שטרן: והם מודיעים אותו – – –

יצחק כהן: מודיעין אותו עיקרי הדת.

יצחק כהן: בסדר, יאללה, חכה רגע.

יצחק כהן: אבל הוא חייב לשמור מצוות.

אלעזר שטרן: הלאה.

אלעזר שטרן: לא, תקריא מה כתוב.

אלעזר שטרן: אל תיתן פרשנות, תקריא.

יצחק כהן: מודיעין אותו עיקרי הדת, שהוא ייחוד ה' ואיסור עבודה זרה, ומאריכין עמו בדבר הזה – תוריד את האצבע – ומודיעין אותו מקצת מצוות קלות ומקצת מצוות חמורות, ואין מאריכין בדבר הזה.

אלעזר שטרן: ואין מאריכין בדבר הזה.

יצחק כהן: רגע, תקשיב עד הסוף, אתה לא מקשיב.

משה גפני: מה הבעיה?

יצחק כהן: ומודיעין אותו עוון לקט שכחה ופאה ומעשר עני, ומודיעין אותו עונשן של מצוות – מה שאומר שהוא חייב לשמור את תורה ומצוות.

אלעזר שטרן: מודיעין אותו.

יצחק כהן: מה זה מודיעין אותו?

יצחק כהן: הוא אומר, אתה חייב לשמור על תורה ומצוות.

משה גפני: אומרים לו – – – עד כאן בסדר.

משה גפני: אין מחלוקת.

אלעזר שטרן: – – – ואין מאריכין בדבר.

יצחק כהן: בסדר, רגע, אבל אומרים לו – – – מה זה "מאריכין"?

אלעזר שטרן: אם האימא של החברה שלו מדליקה אור בשבת?

אלעזר שטרן: מה פתאום?

משה גפני: אבל אם אתה דיין ויש לך ספק לגבי מה הוא יודע, מה הוא לא יודע, אז אתה בודק.

אלעזר שטרן: אז אתה מודיע לו – – –

יצחק כהן: הנה, תקשיב טוב: אני מקריא: ג.

יצחק כהן: "הם אומרים לו – מה הם אומרים לו?

יצחק כהן: תקשיב, אלעזר, האלוף – "הווי יודע שעד שלא באת לדת זו, להיות יהודי, אם אכלת חֵלב, אי אתה ענוש כרת, אם חיללת שבת, אי אתה ענוש סקילה.

יצחק כהן: ועכשיו, אחרי שהתגייר, אם אכלת חלב, אתה ענוש כרת, אם חיללת שבת, אתה ענוש סקילה".

אלעזר שטרן: – – – זה מאללה.

משה גפני: בסדר – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: אחרי שהתגיירת.

אלעזר שטרן: דרך אגב, אם חיללת שבת, אתה יודע – – –

משה גפני: לא.

משה גפני: לא נכון.

משה גפני: כי ישראל אף-על-פי שחטא ישראל הוא – – –

קריאות: – – –

איתן כבל: סליחה, למה אתה מוציא דיבתי.

איתן כבל: סליחה, תעיד על עצמך מה שאתה רוצה, אני לא מודה.

קריאות: – – –

יצחק כהן: תראה, אני מוכן – – –

משה גפני: מי שהוא יהודי, הוא נשאר יהודי.

יצחק כהן: אומרים לו: לפני זה לא היית חייב.

משה גפני: מי שהוא יהודי, אי-אפשר לקחת את זה ממנו גם אם הוא מחלל שבת.

אלעזר שטרן: זה דיון אחר.

אלעזר שטרן: לא אמרו לו: ניקח ממך את זה.

יצחק כהן: מה?

יצחק כהן: אלעזר, שבת לא נאה לך?

אלעזר שטרן: אני הולך עם גפני – – –

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: צריך לגמור את השבת.

יצחק כהן: לא, לא, בוא, בוא, דקה.

יצחק כהן: מותר, מותר – אני רק אומר מותר והוא מסתובב.

יחיאל חיליק בר: אני רק מבקש שלא יעמדו ליד השולחן של היושב-ראש.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: "מותר להתחיל במלאכה בערב שבת אף-על-פי שהיא נגמרת מאליה בשבת" – הרמב"ם – "שלא נאסר עלינו לעשות מלאכה אלא בעיצומו של יום, אבל שתיעשה המלאכה מעצמה בשבת, מותר לו ליהנות ממה שנעשה בשבת מאליו.

יצחק כהן: כיצד?

יצחק כהן: פותקין מים לגינה ערב שבת עם חשכה והיא מתמלאת והולכת כל היום כולו.

יצחק כהן: ומניחין מוגמר תחת הכלים והן מתגמרין והולכין כל השבת כולה.

יצחק כהן: ומניחים קילור על גב העין ואספלנית על גבי המכה ומתרפאין והולכין כל השבת כולה.

יצחק כהן: ושורין דיו וסמנין עם חשכה והן שורין והולכין כל השבת כולה.

יצחק כהן: ונותנין צמר ליורה ואונין של פשתן לתנור והם משתנין והולכין כל השבת כולה.

יצחק כהן: ופורסים מצודות לחיה ולעופות ולדגים עם חשכה והן ניצודין והולכין כל השבת כולה.

יצחק כהן: וטוענין בקורות בית-הבד ובעיגולי הגת עם חשכה והמשקין זבין והולכין כל השבת כולה.

יצחק כהן: ומדליקין את הנר או את המדורה מערב והיא דולקת והולכת כל השבת כולה.

יצחק כהן: מניחין קדרה על גבי האש, או בשר בתנור או על גבי גחלים והן מתבשלים והולכין כל השבת, ואוכלין אותה בשבת" – זה מה שנקרא פלטה – "ויש בדבר זה דברים שהן אסורין גזירה שמא יחתה בגחלים בשבת.

יצחק כהן: " מורי, כבל, תזמין.

יצחק כהן: הלכה, מוסר, תזמין.

איתן כבל: אני רוצה שתתחיל את קידושין.

יצחק כהן: אין לי פה.

יצחק כהן: יש לי פה מוסר, יש לי פה הלכות.

איתן כבל: מה יש לך? יש לך את מה?

איתן כבל: איזה מוסר?

יצחק כהן: יש הכול.

איתן כבל: תגיד מה?

איתן כבל: איזה ספר מוסר יש לך?

יצחק כהן: ספר הצדיקים, ספר החסידים.

איתן כבל: "מסילת ישרים"; זה ספר המוסר שלי.

יצחק כהן: מי חיבר אותו?

איתן כבל: נו, תגיד.

איתן כבל: מה?

איתן כבל: אתה עושה לי מבחן עכשיו?

יצחק כהן: הרמח"ל.

יצחק כהן: רבי משה חיים לוצאטו, עליו השלום.

איתן כבל: אתה יודע, זו הייתה הגדולה של יששכר מאיר, אתה שומע?

איתן כבל: שבשונה מישיבות אחרות, אשכנזיות בכלל, הם מאוהבים בחקירה.

יצחק כהן: בפלפול.

איתן כבל: בפלפול, כן.

איתן כבל: כל היום היו עסוקים בחקירה, מי חוקר יותר טוב, מי שרלוק הולמס.

איתן כבל: אצל רב יששכר מאיר הדבר הכי גדול, היה מתחיל – הוא הכניס את זה, את תורת המוסר לישיבות.

איתן כבל: עד שהוא לא הכניס את ענייני לימוד המוסר לישיבה – זה כמו שאין תנ"ך, כמו שהדברים האלה לא קיימים בעולם הישיבות, שזה מרתק בפני עצמו.

יצחק כהן: טוב, אתה רוצה עוד מהרמב"ם?

יצחק כהן: אתה תימני.

יצחק כהן: הלכות תלמוד תורה פרק ד'?

יחיאל חיליק בר: "מורה נבוכים" יש?

איתן כבל: איציק, סגן השר, שתדע לך שאצלנו יש רמב"מיסטים, מה שנקרא.

איתן כבל: כי הרמב"ם, בשונה מהשאמים – יש את התפילה הבלדי והשאמי – הבלדי, במידה רבה, אומרים שהתפילה התימנית, למד אותה הרמב"ם.

איתן כבל: כאילו, העבירו את זה אליו.

יצחק כהן: בוא תלמד הרמב"ם הלכות תלמוד תורה פרק ד'.

יצחק כהן: אתה בטח זוכר את זה בעל-פה.

איתן כבל: פעם זכרתי.

יצחק כהן: אם לא למדת את זה, בטח חטפת מהמורה.

יצחק כהן: אין מלמדין תורה אלא לתלמיד הגון נאה במעשיו – – –

איתן כבל: איזה הלכות?

איתן כבל: הלכות מה?

יצחק כהן: תלמוד תורה פרק ד'.

יצחק כהן: אין מלמדין תורה אלא לתלמיד הגון נאה במעשיו או לתם, אבל אם היה הולך בדרך לא טובה, מחזירין אותו למוטב ומנהיגין אותו בדרך ישרה, ובודקין אותו, ואחר כך מכניסין אותו לבית-המדרש ומלמדין אותו.

יצחק כהן: אמרו חכמים: כל השונה לתלמיד שאינו הגון כאילו זרק אבן למרקוליס, שנאמר: כצרור אבן במרגמה כן נותן לכסיל כבוד.

יצחק כהן: אין כבוד אלא תורה, שנאמר: כבוד חכמים ינחלו.

יצחק כהן: וכן הרב שאינו הולך בדרך טובה, אף-על-פי שחכם גדול הוא וכל העם צריכין לו, אין מתלמדין ממנו עד שובו למוטב, שנאמר:

יצחק כהן: כי שפתי כוהן ישמרו דעת ותורה יבקשו מפיהו כי מלאך ה' צבאות הוא.

יצחק כהן: אמרו חכמים: אם הרב דומה למלאך ה' צבאות, תורה יבקשו מפיהו, אם לאו – אל יבקשו תורה מפיהו.

יצחק כהן: כיצד מלמדים?

יצחק כהן: הרב יושב בראש והתלמידים מוקפים לפניו כעטרה, כדי שיהיו כולם רואים הרב ושומעים דבריו.

יצחק כהן: ולא ישב הרב על הכיסא ותלמידיו על הקרקע, אלא או הכול על הארץ או הכול על הכיסאות.

יצחק כהן: ובראשונה היה הרב יושב והתלמידים עומדים, ומקודם חורבן בית שני נהגו הכול ללמד לתלמידים והם יושבים.

יצחק כהן: אז, אלעזר, שב.

איתן כבל: איזה אמרת?

איתן כבל: הלכות תלמוד תורה פרק א'?

יצחק כהן: תלמוד תורה פרק ד'.

איתן כבל: ד'?

יצחק כהן: ד'.

איתן כבל: למה אתה מתחיל מד'?

יצחק כהן: זה מה שיש לי פה.

יצחק כהן: זה "חוק לישראל", זה קטעים, זה פרקים.

יצחק כהן: זה הולך כל יום עם קטע אחר.

יצחק כהן: הנה, הרמב"ם תלמוד תורה פרק ד', ההמשך: אם היה מלמד מפיו לתלמידים – הרמב"ם הלכות תלמוד תורה פרק ד', המשך – אם היה מלמד מפיו לתלמידים – מלמד, ואם היה מלמד על-פי מתרגם, המתרגם עומד בינו ובין התלמידים – בטח אצלכם זה מקובל – והרב אומר למתרגם והמתרגם משמיע לכל התלמידים.

יצחק כהן: וכשהם שואלין למתרגם, הוא שואל לרב, והרב משיב למתרגם, והמתרגם משיב לשואל.

יצחק כהן: ולא יגביה הרב קולו יותר מקול המתרגם, ולא יגביה המתרגם קולו בעת ששואל את הרב יותר מקול הרב.

יצחק כהן: אין המתרגם רשאי לא לפחות ולא להוסיף – – –

איתן כבל: אני מציע לך, תעבור להלכות דעות פרק ד'.

איתן כבל: יותר מעניין.

יצחק כהן: לא, זה קטעים שהם מביאים – כל יום קטע אחר.

יצחק כהן: "חוק לישראל".

איתן כבל: הלכות דעות פרק ד' זה יותר מעניין, זה על חיי היום-יום.

יצחק כהן: אז דקה, אני אגמור את הקטע הזה ונחזור אליו.

איתן כבל: הנה, למשל כתוב:

איתן כבל: לא יאכל אדם עד שתתמלא כרסו – –

יצחק כהן: אלא אחרי שליש.

איתן כבל: – – אלא יפחות כמו רביע בשובעתו, ולא ישתה מים בתוך המזון – דרך אגב, יש ויכוח היום על זה – אלא מעט ימזוג ביין.

איתן כבל: אתה מבין, לא הצרפתים המציאו את זה, כבר הרמב"ם אמר שלשתות יין זה בריא.

איתן כבל: וכשיתחיל המזון להתעכל במעיו, שותה מה שהוא צריך לשתות, ולא ירבה לשתות מים אפילו כשיתעכל המזון, ולא יאכל עד שיבדוק עצמו יפה-יפה, שמא יהיה צריך לנקביו.

איתן כבל: יש פה, למשל: לעולם שיאכל אדם – ישב במקומו, ייטה על שמאל, ולא יהלך ולא ירכוב ולא ייגע ולא יזעזע גופו ולא יטייל עד שיתע

איתן כבל: כל המזון שבמעיו, וכל המטייל אחרי אכילתו, או שייגע, הרי זה שמביא על עצמו חוליים רעים.

נחמן שי: – – –

איתן כבל: יש פה משהו מעניין: לא יישן אדם לא על פניו ולא על עורפו אלא על צדו.

איתן כבל: בתחילת הלילה על צד שמאל, ובסוף הלילה על צד ימין.

איתן כבל: ולא יישן סמוך לאכילה, אלא ימתין אחר אכילה כמו שלוש או ארבע שעות, ולא יישן ביום.

איתן כבל: יש פה דברים מעניינים.

יצחק כהן: חזק וברוך, מורי כבל.

יצחק כהן: תמצא עוד קטע, נגמור את הקטע הזה ונחזור אליך.

איתן כבל: אוקיי.

נחמן שי: להוציא כיפה?

יצחק כהן: אין המתרגם רשאי לא לפחות ולא להוסיף ולא לשנות, אלא אם כן היה המתורגמן אביו של החכם או רבו.

יצחק כהן: אומר הרב למתורגמן: כך אמר לי רבי, או כך אמר לי אבא מורי, וכשאומר המתורגמן הדברים לעם, אומר בשם החכם ומזכיר שמו של אבי הרב או של רבו ואומר: כך אמר רבנא פלוני, אף-על-פי שלא הזכיר הרב שמו של חכם, שאסור לקרות לרבו או לאביו בשמו.

יצחק כהן: הרב שלמד ולא הבינו התלמידים – לא יכעוס עליהם וירגז, אלא חוזר ושונה הדבר אפילו כמה פעמים, עד שיבינו עומק ההלכה.

יצחק כהן: וכן לא יאמר התלמיד: הבנתי, והוא לא הבין, אלא חוזר ושואל אפילו כמה פעמים.

יצחק כהן: ואם כעס עליו רבו ורגז, יאמר לו: רבי, תורה היא, וללמוד אני צריך, ודעתי קצרה.

יצחק כהן: כמו שלמדנו בפרקי אבות: אין הביישן למד ואין הקפדן מלמד.

יצחק כהן: בבקשה, קטע נוסף.

יצחק כהן: מורי, סע.

איתן כבל: הדבש והיין רע לקטנים ויפה לזקנים, וכל שכן בימות הגשמים.

איתן כבל: וצריך האדם לאכול בימות החמה שני-שלישי מה שהוא אוכל בימות הגשמים.

יצחק כהן: יפה.

איתן כבל: זה בריאות הגוף.

אלעזר שטרן: אני גם יכול לתרום משהו?

איתן כבל: כן.

יצחק כהן: רגע, אני – עוד קטע רמב"ם, ואני אתן לך.

יצחק כהן: בסדר?

יצחק כהן: הרמב"ם הלכות תלמוד תורה פרק ה': כשם שאדם מצווה בכבוד אביו וביראתו, כך הוא חייב בכבוד רבו ויראתו יותר מאביו, שאביו הביאו לחיי העולם הזה ורבו שלימדו חוכמה מביאו לחיי העולם הבא.

יצחק כהן: ראה אבדת אביו ואבדת רבו, של רבו קודמת לשל אביו.

נחמן שי: אפשר לקבל דפים, כדי שהשיחה לפחות תהיה גם בשותפות מלאה?

נחמן שי: אין לי טקסטים.

יצחק כהן: לא ידעתי שזה כזה שיעור ארוך, הייתי בטוח שיהיה שיעור קצר.

נחמן שי: שנוכל להצטרף לשיחה.

יחיאל חיליק בר: נחמן, תתנחם, אני שאלתי את הקלדניות אם הן מקלידות את זה, והן מקלידות כל מילה.

נחמן שי: הן צריכות.

יצחק כהן: מה אתה רוצה ללמד?

יצחק כהן: אתה מסוכן.

אלעזר שטרן: "העמק דבר" בפתיחה לבראשית.

אלעזר שטרן: התחלנו עכשיו.

יצחק כהן: בכבוד.

נחמן שי: אני מקבל פניות מצופים שרוצים להצטרף לשיח, אולי נעלה את זה בשידור.

יצחק כהן: אתה תכתוב מה שכתבת על פרשת לך לך: אם השמאל ואימינה, ואם הימין ואשמאילה – אבל מהמקום.

נחמן שי: אני מוכן לדבר על פרשת השבוע.

יצחק כהן: אבל מהמקום, משם, מהצד.

יצחק כהן: מהרמקול מהצד.

נחמן שי: מה, לספר על פרשת לך לך?

יחיאל חיליק בר: לא בצד, כי אסור, אבל אם תיתן לו, בבקשה.

יצחק כהן: לוט ואברהם.

יצחק כהן: אם השמאל ואימינה, ואם הימין ואשמאילה.

נחמן שי: התלבטנו הערב, הרב יצחק, סגן שר האוצר, ואני, בעניין פרשת לך לך.

נחמן שי: ניסינו לקשר בינה לבין האקטואליה.

נחמן שי: מצאנו בפרשה הזאת שאברהם ולוט – נפרדות דרכיהם.

נחמן שי: הוא אומר לו: אברהם, אם אתה תלך ימינה, אני אלך שמאלה.

נחמן שי: אם אתה תלך שמאלה, אני אלך ימינה.

נחמן שי: כך לוט בוחר לעצמו דרך – אזור מחיה – משלו, ואברהם מקבל את הארץ כולה: צפונה, נגבה, ימה ונגבה – –

יחיאל חיליק בר: קדמה.

נחמן שי: קדמה.

נחמן שי: קדמה זה שם האגף בכנסת – – וכך נוצרת בהיסטוריה היהודית הפרדה – –

יצחק כהן: שתי מדינות לשני עמים.

נחמן שי: – – ותאהב לשמוע את זה, יושב-ראש הישיבה; ככה מתחילה תוכנית ההיפרדות ההיסטורית.

יחיאל חיליק בר: לא, זה – הרצוג ישמח, לא אני.

נחמן שי: שני עמים קמים, כל אחד חי לצדו של העם האחר, אבל בדרכו שלו.

נחמן שי: זה היפה ברעיון המכונן הזה.

נחמן שי: יותר מזה, כאשר לוט נתפס במלחמה, מי מחלץ אותו?

נחמן שי: אברהם.

נחמן שי: וכך הגענו למסקנה שזה מודל דומה לשיתוף הפעולה הביטחוני בין ישראל לבין הרשות הפלסטינית.

נחמן שי: הנה יש לך פה אתחלתא דתוכנית שתי המדינות לשני העמים.

יחיאל חיליק בר: הוסמכת לרבנות אחרי הדרשה.

יחיאל חיליק בר: באמת, הרב נחמן שי, הוכחת שאתה גדול בתורה – ומחבר את זה, מה שנקרא, למה שרלוונטי לענייני היום של המזרח התיכון.

יחיאל חיליק בר: יאללה.

נחמן שי: ברור, אנחנו רוצים לקדם את רעיון שתי המדינות לשני העמים.

נחמן שי: סגן שר האוצר – – –

יחיאל חיליק בר: לא להגיד דובר צה"ל, הלכנו לדובר הרבנות הראשית לפחות.

יחיאל חיליק בר: נחמן, הרשמת.

אלעזר שטרן: אתה מכיר את "העמק דבר" בפתיחה של ספר בראשית?

יצחק כהן: בכבוד.

אלעזר שטרן: זה מעניין.

אלעזר שטרן: הוא אומר: זה ספר נקרא ספר בראשית, ספר הישר, כדאיתא במסכת עבודת כוכבים.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: אבל עכשיו אני רוצה טיפה – והעניין יתבאר בשירת האזינו על "הצור תמים פעלו כי כל דרכיו משפט אל אמונה ואין עוול צדיק וישר הוא".

אלעזר שטרן: ושבח "ישר" הוא נאמר להצדיק דין הקדוש-ברוך-הוא בחורבן בית שני.

אלעזר שטרן: "דור עקש ופתלתל" – ופירשנו שהיו צדיקים וחסידים ועמלי תורה, אך לא היו ישרים בהליכות עולמים.

אלעזר שטרן: על כן, מפני שנאת חינם שבלבם זה על זה, חשדו את מי שראו שנוהג שלא כדעתם ביראת ה' שהוא צדוקי ואפיקורס, ובאו על-ידי זה לידי שפיכות דמים בדרך הפלגה, ולכל הרעות שבעולם, עד שחרב הבית.

אלעזר שטרן: על זה היה צידוק הדין, שהקדוש-ברוך-הוא ישר הוא, ואינו סובל צדיקים אלו, אלא באופן שהולכים בדרך הישר גם בהליכות עולם, ולא בעקמומיות, אף על גב שהוא לשם שמים, דזה גורם חורבן הבריאה והריסות יישוב הארץ.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, כשנושאים את שם ה' ולא מתנהגים בדרך-ארץ, אפילו שזה לשם ה', זה מביא חורבן והריסת הבית.

אלעזר שטרן: סגן השר, הקשבת לי?

יצחק כהן: כן כן, כל הזמן.

אלעזר שטרן: אני חושב שזה חשוב, כל הדברים האלה – –

יצחק כהן: בטח חשוב.

אלעזר שטרן: – – כי לפעמים – זה קצת קשור למה שהיה קודם – אנחנו חושבים: ייקוב הדין את ההר, ויש רק יהדות אחת, והיא זאת רק היהדות שאתה – או אני, לא משנה מי, מאמינים בה, ובא "העמק דבר" ואומר שכשנדבקו יותר מדי, גם עם הפירוש היה בשביל קנאות דתית, בסוף הביאו לחרפה.

יצחק כהן: לא, מה שהיה קודם זה לא היה קנאות דתית.

יצחק כהן: מה שהיה קודם זה לא קנאות דתית, זה היה סילוף של דברי חכמים – – –

אלעזר שטרן: לא נתייחס למה שהיה קודם.

יצחק כהן: לא, אני מדבר על סכנת נפשות, זאת סכנה גם לעולים – גם מי שעולה להר-הבית הוא בסכנת כרת, וגם השרפה שזה מצית – אז מה שנקרא, לאפרושי מאיסורא.

יצחק כהן: אתה צריך לעשות הכול כדי לא לתת לטעות – יכול להיות שהוא טועה, לא יודע, אבל זאת טעות לעשות את זה.

אלעזר שטרן: אבל בזמן שהנצי"ב כתב את זה, לא הייתה סוגיה של עלייה להר-הבית.

יצחק כהן: לא, אני לא מדבר על זה.

אלעזר שטרן: לא היינו כאן.

יצחק כהן: אני מדבר על מה שהיה קודם.

יצחק כהן: מה שהיה קודם היה עיוות של האמת.

יצחק כהן: להגיד שהרמב"ם התיר?

יצחק כהן: להגיד שהרב עובדיה התיר?

יצחק כהן: זה סילוף של האמת.

יצחק כהן: עכשיו, אם זה לא היה מסוכן, גם לעולים וגם לעם היושב בציון – לא הייתי יוצא מגדרי, אני מצטער.

יצחק כהן: טוב, נמשיך, ברשותך, אלעזר?

אלעזר שטרן: כן.

יצחק כהן: רמב"ם?

אלעזר שטרן: לא, ראיתי – – – של הרמב"ם.

יצחק כהן: מורי?

יצחק כהן: מורי כבל?

איתן כבל: לא, בואו נקרא קצת "מסילת ישרים".

יצחק כהן: בבקשה.

אלעזר שטרן: צודק.

יצחק כהן: בכבוד, בשמחה, הרמח"ל.

אלעזר שטרן: אבל מה ב"מסילת ישרים"?

יחיאל חיליק בר: פרק א'.

איתן כבל: פרק א'.

יצחק כהן: תתחיל א'.

איתן כבל: איזה פרק אתה רוצה?

איתן כבל: – – – אוקיי.

יצחק כהן: אבל בקול רם.

איתן כבל: פרק א' – בביאור כלל חובת האדם בעולמו.

איתן כבל: יסוד ראשון, יסוד החסידות ושורש העבודה התמימה הוא שיתברר ויתאמת אצל האדם מה חובתו בעולמו ולמה צריך שישים מבטו ומגמתו בכל אשר הוא עמל כל חייו.

איתן כבל: והנה, מה שהורונו חז"ל הוא שהאדם לא נברא אלא להתענג על ה' וליהנות מזיו שכינתו, שזהו התענוג האמיתי והעידון הגדול בכל העידונים שיכולים להימצא.

איתן כבל: ומקום העידון הזה באמת הוא העולם הבא, כי הוא הנברא בהכנה המצטרכת לדבר הזה.

איתן כבל: אך הדרך כדי להגיע אל מחוז חפצנו זה הוא זה העולם הזה.

איתן כבל: והוא מה שאמרו זיכרונם לברכה: העולם הזה דומה לפרוזדור בפני העולם הבא.

יהודה גליק: "מסילת ישרים", נכון?

יהודה גליק: "מסילת ישרים" – הוא נותן פה שיעור, ברוך השם.

איתן כבל: והאמצעים המגיעים את האדם – – –

יואל חסון: לא ייאמן, לא ייאמן.

יהודה גליק: באמצע השיעור ב"מסילת ישרים", הרב איתן כבל.

יצחק כהן: תמשיך, תמשיך.

איתן כבל: והאמצעים המגיעים את האדם לתכלית הזה הם המצוות אשר ציוונו עליהן האל יתברך שמו.

איתן כבל: ומקום עשיית המצוות הוא רק העולם הזה.

איתן כבל: על כן הושם האדם בזה העולם בתחילה, כדי שעל-ידי האמצעים האלה המזדמנים לו כאן, יוכל להגיע אל המקום אשר הוכן לו, שהוא העולם הבא, לרוות שם בטוב אשר קנה לו על-ידי האמצעים האלה.

איתן כבל: והוא מה שאמרו זיכרונם לברכה – – –

יצחק כהן: תמשיך, תמשיך, תגמור את הפרק.

אוסאמה סעדי: סגן השר, אפשר לקרוא כמה פסוקים מהקוראן?

יצחק כהן: כשאתה תעלה – – –

אוסאמה סעדי: לא, אבל הוא קורא.

יצחק כהן: לא – – –

יחיאל חיליק בר: הוא עכשיו בשיעור "מסילת ישרים" פרק א'.

– – – סוד החסידות ושורש העבודה התמימה.

חבל על הזמן, האמן לי, זה הפסד של עולם התורה, איתן.

יצחק כהן: הוא היה, הוא היה בכיר תלמידיו של הרב יששכר מאיר, עליו השלום.

איתן, זה הפסד של עולם הישיבות.

שולי מועלם-רפאלי: יאללה, רבי חנניה בן עקשיא, גמרנו.

יצחק כהן: "מסילת ישרים", אני ממשיך איפה שאיתן הפסיק: והנה מה שהורונו חז"ל הוא שהאדם לא נברא אלא להתענג על ה' וליהנות מזיו שכינתו, שזהו התענוג האמיתי והעידון הגדול בכל העידונים שיכולים להימצא.

יצחק כהן: ומקום העידון הזה באמת הוא העולם הבא, כי הוא הנברא בהכנה המצטרכת לדבר הזה, אך הדרך כדי להגיע אל מחוז חפצנו זה הוא העולם הזה.

יצחק כהן: והוא מה שאמרו חז"ל: העולם הזה דומה לפרוזדור בפני העולם הבא.

יצחק כהן: והאמצעים המגיעים את האדם לתכלית הזה הם המצוות אשר ציוונו עליהן האל יתברך שמו.

יצחק כהן: ומקום עשיית המצוות הוא רק העולם הזה.

יצחק כהן: על כן הושם האדם בזה העולם בתחילה, כדי שעל-ידי האמצעים האלה המזדמנים לו כאן יוכל להגיע אל המקום אשר הוכן לו, שהוא העולם הבא, לרוות שם בטוב אשר קנה לו על-ידי האמצעים האלה.

יצחק כהן: והוא מה שאמרו חז"ל: היום לעשותם ומחר לקבל שכרם.

יצחק כהן: כשתסתכל עוד בדבר תראה כי השלמות האמיתי הוא רק הדבקות בו יתברך, והוא מה שהיה דוד המלך אומר בתהילים: ואני קרבת אלוקים לי טוב.

יצחק כהן: ואומר: אחת שאלתי מאת ה' אותה אבקש שבתי בבית ה' כל ימי חיי, כי רק זה הוא הטוב, וכל זולת זה שיחשבוהו בני האדם לטוב אינו אלא הבל ושווא נתעה.

יצחק כהן: אומנם לכשיזכה האדם לטובה הזאת, ראוי שיעמול ראשונה וישתדל ביגיעו לקנותה, והיינו שישתדל לדבק בו יתברך בכוח מעשים שתולדותם זה העניין, והם הם המצוות.

יצחק כהן: והנה שׂמו הקדוש-ברוך-הוא לאדם במקום שרבים בו המרחיקים אותו ממנו יתברך, והם הם התאוות החומריות, אשר אם יימשך אחריהן הנה הוא מתרחק והולך מן הטוב האמיתי.

יצחק כהן: ונמצא שהוא מושם באמת בתוך המלחמה החזקה.

יצחק כהן: כי כל ענייני העולם, בין לטוב בין לרע, הנה הם ניסיונות לאדם.

יצחק כהן: העוני מצד אחד והעושר מצד אחד, כעניין שאמר שלמה במשלי: פן אשבע וכיחשתי ואמרתי מי ה' ופן איוורש וגנבתי וכו'.

יצחק כהן: השלווה מצד אחד והייסורין מצד אחד.

יצחק כהן: עד שנמצאת המלחמה אליו פנים ואחור.

יצחק כהן: ואם יהיה לבן-חיל וינצח המלחמה מכל הצדדים, הוא יהיה האדם השלם אשר יזכה לדבק בבוראו ויצא מן הפרוזדור הזה וייכנס בטרקלין לאור באור החיים, וכפי השיעור אשר כבש את יצרו ותאוותיו ונתרחק מן המרחיקים אותו מהטוב ונשתדל לדבק בו – כן ישיגהו וישמח בו.

יצחק כהן: העולם נברא לשימוש האדם.

יצחק כהן: אם תעמיק עוד בעניין תראה כי העולם נברא לשימוש האדם.

יצחק כהן: אומנם הנה זה עומד בשיקול גדול, כי אם האדם נמשך אחר העולם ומתרחק מבוראו, הוא מתקלקל ומקלקל העולם עמו, ואם הוא שולט בעצמו ונדבק בבוראו ומשתמש מן העולם רק להיות לו לסיוע לעבודת בוראו, הוא מתעלה והעולם עצמו מתעלה עמו.

יצחק כהן: כי הנה עילוי גדול הוא לבריות כולם בהיותם משמשי האדם השלם המקודש בקדושתו יתברך.

קריאה: – – –

יצחק כהן: "מסילת ישרים", רבותי.

יצחק כהן: הרב אליהו, "מסילת ישרים".

אלי בן-דהן: – – –

יצחק כהן: והנה והוא כעין מה שאמרו חז"ל בחגיגה דף י"ב עמוד א' בעניין האור שגנזו הקדוש-ברוך-הוא לצדיקים, וזה לשונם: וכיוון שראה אור שגנזו הקדוש-ברוך-הוא לצדיקים שמח, שנאמר במשלי י"ג פסוק ט': אור צדיקים ישמח.

יצחק כהן: הגעת, סיימת?

קריאה: סיימנו, אבל צריך להוסיף לסדר-יום ואז – – –

יצחק כהן: קיבלת עוד חצי שעה – ובעניין אבני המקום שלקח יעקב ושם מראשותיו אמרו בחולין צא עמוד ב': אמר רבי יצחק, מלמד שנתקבצו כולן למקום והייתה כל אחת אומרת, עלי יניח צדיק ראשו.

דוד ביטן: אתה יכול לרדת.

קריאה: אם הוא יורד מצביעים.

דוד ביטן: מצביעים, אין בעיה.

יצחק כהן: רבי חנניה בן עקשיא אומר:

יצחק כהן: רצה הקדוש-ברוך-הוא לזכות את ישראל לפיכך הרבה להם תורה ומצוות, שנאמר: ה' חפץ למען צדקו יגדיל תורה ויאדיר.

דוד ביטן: – – –

יצחק כהן: על ישראל.

יעל כהן-פארן: סיימנו?

יעל כהן-פארן: – – –

אלי בן-דהן: רבי יצחק, חצי שנה – – –

יצחק כהן: יש מניין, אתה יכול להגיד קדיש.

יצחק כהן: "על ישראל".

יצחק כהן: "רבי חנניה בן עקשיא" – לא אקרא את זה?

יצחק וקנין: אדוני סיים?

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הקואליציה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: מודה לך מאוד על כל השעתיים של דברי התורה.

יצחק כהן: נעמתם לי.

יצחק וקנין: תודה.

אוסאמה סעדי: – – – על זה אומרים אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצבעה – סעיף 9.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים (תיקון מס' 5), התשע"ז–2016, בקריאה ראשונה – מי בעד ומי נגד?

יצחק וקנין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 33 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק תועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: ההצעה עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/10799; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: חברים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 129), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: יציג את החוק שר החינוך, השר נפתלי בנט, בשם שרת המשפטים.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לצערי, בעת האחרונה אנחנו שומעים בתקשורת על יותר ויותר מקרים מזעזעים של זנות קטינים.

נפתלי בנט: עלינו להילחם בתופעה בזויה זו.

נפתלי בנט: הצעת חוק העונשין היא הצעת חוק ממשלתית שהשרה הובילה, ובמסגרתה מוצע לתקן את חוק העונשין ולהחמיר את העונש על עבירה של קבלת שירות של מעשה זנות מקטין, לחמש שנות מאסר במקום שלוש שנות מאסר, כקבוע בחוק היום, כך שהיא תהיה עבירת פשע.

נפתלי בנט: כמו כן מוצע לתקן את חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים), התשי"ח–1957, ולקבוע כי בהליך המתנהל בגין עבירה זו בנסיבות שבהן עלולה להיגרם פגיעה בקטין או פגיעה בעדות, יוכל קטין למסור את עדותו שלא בנוכחות הנאשם אלא בנוכחות סנגורו.

נפתלי בנט: התיקון המוצע מבטא את החומרה שבמעשה ומטרתו להיאבק בתופעת זנות קטינים ולשפר את השמירה על זכויותיהם של ילדים נפגעי עבירה זו.

נפתלי בנט: החמרת הענישה על עבירת לקוחו של קטין עולה בקנה אחד עם מדרג הענישה בעבירות הזנות בקטינים.

נפתלי בנט: העונש המרבי של מי שמסרסר למעשי זנות או מביא למעשה זנות בקטין עומד על שבע שנות מאסר, כך שעל-פי ההצעה הוא נותר חמור יותר מדינו של מי שמקבל שירותי זנות מקטין.

נפתלי בנט: יודגש כי העמדה לדין בעבירה זו אינה גורעת מהעמדה לדין בעבירות מין אחרות, כמו אינוס או בעילה אסורה בהסכמה, שאותן עבר הלקוח בהתאם לגילו של הקטין.

נפתלי בנט: התיקונים המוצעים עולים בקנה אחד עם המלצות הצוות הבין-משרדי שעסק בקידום פעילות משולבת לשיפור הטיפול בסחר לזנות ועבירות נלוות ועם סטנדרטיים בין-לאומיים הקבועים באמנות הבין-לאומיות הרלוונטיות.

נפתלי בנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשר נפתלי בנט.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אנחנו עוברים לדיון.

יצחק וקנין: יש כמה דוברים שנרשמו.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים, זוהיר בהלול – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב?

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי?

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית – איננו.

יצחק וקנין: מנואל טרכטנברג – איננו.

יצחק וקנין: עבדאללה אבו מערוף – איננו.

יצחק וקנין: איתן ברושי – איננו.

יצחק וקנין: יוסי יונה?

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: יהודה גליק?

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: באסל גטאס?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: אחמד טיבי – איננו.

יצחק וקנין: עבד אל חכים חאג' יחיא – איננו.

יצחק וקנין: אוסאמה סעדי?

יצחק וקנין: מוותר.

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: יעל גרמן – איננה.

יצחק וקנין: ישראל אייכלר – איננו.

יצחק וקנין: דב חנין – איננו.

יצחק וקנין: מנחם אליעזר מוזס – איננו.

יצחק וקנין: תמר זנדברג?

יצחק וקנין: איננה.

יצחק וקנין: ג'מאל זחאלקה?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: מיקי לוי? מוותר.

יצחק וקנין: יחיאל חיליק בר?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: מיכל רוזין?

יצחק וקנין: איננה.

יצחק וקנין: קסניה סבטלובה?

יצחק וקנין: מוותרת.

יצחק וקנין: רויטל סויד?

יצחק וקנין: איננה.

יצחק וקנין: עפר שלח?

יצחק וקנין: איננו.

יצחק וקנין: איילת נחמיאס ורבין?

יצחק וקנין: איננה.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין – – –

דוד ביטן: אני אקרא שנייה לאנשים.

דוד ביטן: איפה נאוה?

יצחק וקנין: כן, אדוני חבר הכנסת דוד ביטן, רצית משהו?

דוד ביטן: תשובה של השר.

יצחק וקנין: תשובה של השר אתה צריך?

יצחק וקנין: למה?

יצחק וקנין: יש לך רוב.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אבל יש הסכמה, דוד.

יצחק וקנין: יש הסכמה.

יצחק וקנין: טוב, הצעת חוק העונשין, תיקון מס' – להצביע או לא?

יואל חסון: מה אתה שואל אותו?

יואל חסון: צריך להצביע.

מיקי לוי: אנחנו מצביעים בעד – – –

יצחק וקנין: טוב, השר בנט ישיב בשם הממשלה.

נפתלי בנט: על מה אני אשיב?

יצחק וקנין: מה שתרצה תאמר.

יצחק וקנין: קח גם אתה פרקי אבות ותתחיל להקריא.

יצחק וקנין: מה אני אגיד לך?

יצחק וקנין: איציק, זה יום תורה עשינו, יום שכולו תורה.

מרב מיכאלי: אבל למה?

מרב מיכאלי: למה?

נפתלי בנט: רוצים תורה?

נפתלי בנט: רוצים תורה.

נפתלי בנט: תורה, בדיוק קראתי ספר על יחסי ישראל–ארצות-הברית

מיקי לוי: השר בנט, תגיד: לאחר ששמעתי את ההסתייגויות אני מתנגד להן ומציע לכנסת להצביע בעד החוק.

נפתלי בנט: ללכת על זה?

נפתלי בנט: ביטן – – –

דוד ביטן: אתה יכול לרדת.

נפתלי בנט: מה?

דוד ביטן: אתה יכול לרדת.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 129), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39

יצחק וקנין: נמנעים – אין

יצחק וקנין: 39 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת חוקה, חוקה ומשפט להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: היא עברה בקריאה ראשונה, ותועבר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק וקנין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1084); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 27) (פטור מארנונה לארכיון ציבורי), התשע"ז–2016, של חברי הכנסת נאוה בוקר ויוסי יונה, קריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת נאוה בוקר.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בפקודת מסי העירייה ומסי הממשלה נקבעה רשימה של נכסים אשר פטורים מארנונה כללית ומאגרה.

נאוה בוקר: הצעת החוק שהגשתי יחד עם חברי חבר הכנסת יוסי יונה מבקשת להוסיף לרשימה זו גם ארכיונים ציבוריים מוכרים, אשר נכון להיום אינם זכאים לפטור מתשלום הארנונה.

נאוה בוקר: כיום קיימים ופועלים בישראל כ-18 ארכיונים ציבוריים אשר קיבלו הכרה בהתאם להוראות חוק הארכיונים, התשט"ו–1955, ותקנות הארכיונים.

נאוה בוקר: מרבית הארכיונים הציבוריים המוכרים פועלים תחת מוסדות הפטורים מתשלום ארנונה, אולם עדיין קיימים כמה ארכיונים שפועלים באופן עצמאי ואינם נהנים מפטור מארנונה, כמו מכון ז'בוטינסקי ויד טבנקין, שהם המסד ההיסטורי והתרבותי של מדינת ישראל.

נאוה בוקר: הפעלתו של ארכיון, ובמיוחד ארכיון ציבורי מוכר, כרוכה במאמצים רבים ובהוצאות ניכרות, בין היתר בשל העובדה כי החוק והתקנות מחייבים את הארכיון לעמוד באמות מידה ברורות וקפדניות.

נאוה בוקר: אני סבורה שבעבורנו, הארכיונים והחומרים השמורים בהם הם המסורת והם קושרים את העבר שלנו בהווה ובעתיד.

נאוה בוקר: כיום אותם ארכיונים בודדים שאינם מקבלים פטור מארנונה נאלצים לפנות מדי שנה או שנתיים בבקשות לפטור מהעירייה.

נאוה בוקר: לעתים בקשות אלו נענות באיחור או באופן חלקי בלבד, דבר המכביד על פעילות הארכיון.

נאוה בוקר: לכן, על מנת לסייע להם לעמוד במחויבויות המוטלות עליהם ולאפשר להם להפנות את המשאבים שלהם לצורך הייעוד שלהם, אני מבקשת בהצעת החוק להוסיף לרשימת הנכסים אשר כבר זוכים לפטור מארנונה גם את הארכיונים הציבוריים המוכרים בישראל.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת נאוה בוקר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: זוהיר בהלול?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: עמר בר-לב?

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: נחמן שי?

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: אראל מרגלית?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: מנו טרכטנברג?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: עבדאללה אבו מערוף?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: איתן ברושי?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: יוסי יונה?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, יש לך עד שלוש דקות.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני אדבר פחות משלוש דקות, כי כולנו טרוטי עיניים, עייפים – –

יואל חסון: לא, לא טרוטי עיניים.

יוסי יונה: – – למעט חברי יואל חסון.

יוסי יונה: אני רוצה לומר שאני שמח מאוד לשתף פעולה עם חברתי נאוה בוקר על ניסוחו של החוק הזה.

יוסי יונה: הוא חוק, לטעמי, מאוד חשוב.

יוסי יונה: אכן קיימת עדיין רשימה של ארכיונים שאינם נהנים מן הפריבילגיה הזו, וזה רק נכון שהכנסת תאשר את החוק הזה בקריאה ראשונה.

יוסי יונה: כפי שנאוה אמרה, בטעם רב, שׂומה עלינו, אנחנו חברי הכנסת, לאפשר את פעילותם של ארכיונים שבהם למעשה נשמרת, מתועדת, ההיסטוריה, המורשת שלנו.

יוסי יונה: כי כפי שאמרו רבים לפני, עם שאינו דואג להיסטוריה שלו, גם עתידו מוטל בספק.

יוסי יונה: והתמיכה שלכם, שלכן, חברות וחברי הכנסת, בחוק הזה אכן תהיה ברוח הזו של שימור המורשת שלנו.

יוסי יונה: על אף שאנחנו באים ממחנות שונים, אין הדבר הזה עושה הבדל – גם אלה וגם אלה הם חלק מהמורשת ההיסטורית שלנו.

יוסי יונה: אבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק הזו.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת יונה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גליק?

יחיאל חיליק בר: רביי גליק?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: באסל גטאס?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: אחמד טיבי?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: עבד אל חכים חאג' יחיא?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: אוסאמה סעדי?

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: יעל גרמן?

יחיאל חיליק בר: לא נוכחת.

יחיאל חיליק בר: ישראל אייכלר?

יחיאל חיליק בר: לא נוכח.

יחיאל חיליק בר: דב חנין?

יחיאל חיליק בר: לא נוכח.

יחיאל חיליק בר: מנחם אליעזר מוזס?

יחיאל חיליק בר: לא נוכח.

יחיאל חיליק בר: תמר זנדברג?

יחיאל חיליק בר: לא נוכחת.

יחיאל חיליק בר: ג'מאל זחאלקה?

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי?

יחיאל חיליק בר: יחיאל חיליק בר?

יחיאל חיליק בר: מיכל רוזין?

יחיאל חיליק בר: מסעוד גנאים?

יחיאל חיליק בר: קסניה סבטלובה?

יחיאל חיליק בר: רויטל סויד?

יחיאל חיליק בר: מוותרת.

יחיאל חיליק בר: עפר שלח?

יחיאל חיליק בר: אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: איילת נחמיאס ורבין?

יחיאל חיליק בר: אינה נוכחת.

יחיאל חיליק בר: יש שר שמבקש?

יחיאל חיליק בר: ירדנה, יש שר שמבקש?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה להשיב?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אפשר לעבור להצבעה?

יחיאל חיליק בר: אפשר לעבור להצבעה.

קריאות: הצבעה, הצבעה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודות מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 27) (פטור מארנונה לארכיון ציבורי).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: 37 בעד, אין מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (מס' 27) (פטור מארנונה לארכיון ציבורי), של חברת הכנסת נאוה בוקר, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הכספים – נכון?

יחיאל חיליק בר: – חוזרת לדיון בוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

ופיצול של: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016;

הצעת חוק-יסוד: [נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מיושב-ראש ועדת הכנסת יואב קיש לעלות.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, יש תוספת לסדר-היום: המלצת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול בין הוועדות של הצעות החוק שלהלן: 1.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016 (מ/1083), כולל הצבעה; 2.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, כולל הצבעה; 3.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 9) (מ/1081), כולל הצבעה.

יחיאל חיליק בר: יציג את ההצעה יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש, ואז אנחנו נעבור להצבעה על כל אחת משלוש ההצעות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

): תודה, יש פה – בחלק מדובר בהודעות בלבד, וחלק בהצבעות, אז אני מבקש מכולם באמת להישאר להצבעות.

): אני רוצה להתחיל רגע בתודות לאיציק כהן, שפה הרביץ דבר תורה במשך כמה שעות, כשעשינו את העבודה, אני בטוח שכל המליאה נהנתה מכך.

): אני רוצה להודות גם ליושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, שעבד על זה גם הרבה לפני ההחלטות יחד אתי, והגענו להסכמות, ולאוצר, ובאמת לחברים רבים שהשתתפו בעזרה הזאת, וכמובן לכל חברי הוועדה, אופוזיציה וקואליציה, ואני חושב שיחד באמת הצלחנו להביא ולמצות את הליך חוק ההסדרים בצורה שהכנסת תוכל באמת להפיק ממנו את המרב.

): ואני מתחיל עם החלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016.

): הוועדות האלה ידונו בפרקים ובסעיפים שלהלן מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018): ועדת הכספים תדון בפרק א' סעיף 1 (מטרת החוק), פרק י"ד סעיפים 69–71 (הפחתת רגולציה בחוק מיסוי מקרקעין), ובפרק ט"ו כולו (תחילה).

): ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בפרק ב' כולו (אסדרת ענף התמרוקים).

): ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בפרק ג' כולו (רשויות מקומיות), בפרק ו' כולו (רישוי עסקים), בפרק ז' כולו (מים וביוב) ובפרק י"ב סעיף 60 (תכנון ובנייה).

): ועדת הכלכלה: פרק ד' כולו (שירות נסיעות שיתופיות), פרק ה' כולו (אנרגיה), פרק ח' כולו (תקשורת), פרק י' כולו (הסרת חסמים לביצוע מיזמי תשתיות לאומיות), פרק י"ד סעיף 68 (שקיפות מחירים של מוצרי ניקיון, היגיינה ותמרוקים).

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בפרק י"ד סעיף 72 (ההוצאה לפועל).

): ועדה משותפת לוועדה המיוחדת ולוועדת הכלכלה העוסקת בהצעת חוק התקנים תדון בפרק י"ג כולו (תקינה).

): כל העניינים האלה דורשים הודעה לכנסת בלבד, ואנחנו לא נצביע עליהם.

): אנחנו עוברים לסעיפים שידרשו הצבעה ואישור המליאה.

): הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות, בהצעת חוק התכנון והבנייה ובסעיפים מהצעת חוק ההסדרים תדון בפרקים שלהלן מהצעת החוק – מי שלא הבין, מדובר בוועדת הרפורמות של אלי כהן: פרק ט' כולו (הגברת התחרות באשראי קמעונאי).

): עניין זה דורש את אישור הכנסת, נוכח שינוי שמה וסמכויותיה של הוועדה המיוחדת.

): אני מבקש להצביע על עניין זה.

): אתה רוצה שנצביע על הכול יחד?

יחיאל חיליק בר: נצביע על הכול.

יחיאל חיליק בר: אתה תציג את הכול ואנחנו נצביע אחד-אחד, אבל – – –

): נציג את הכול ונצביע – – –

יחיאל חיליק בר: יחד.

יחיאל חיליק בר: שלוש הצבעות.

): כן, אבל אני יכול להציג את הכול ואז נצביע אחד אחרי – – –

יחיאל חיליק בר: כן, כן, כן, תציג את הכול ואנחנו נצביע אחד-אחד, אחרי זה, על הכול.

): אבל אני אציג את הכול, ותהיה הצבעה אחד-אחד על-ידי – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

): אוקיי, אז בואו נצביע – – –

יחיאל חיליק בר: אתה הצגת עכשיו תוכנית כלכלית (תיקוני חקיקה)?

): אני מדבר על הצעת חוק התוכנית הכלכלית.

יחיאל חיליק בר: בסדר גמור.

יחיאל חיליק בר: סיימת?

): לא, יש עוד, להמשיך.

יחיאל חיליק בר: לא, על התוכנית – – –

): כן, על התוכנית הכלכלית.

): אז אוקיי.

): ועדת הכנסת – – –

קריאה: – – –

): שכחתי להודות לחבר הכנסת יואל חסון על זה שאמר לנו שבאמת במליאה היו פה פרקי תורה ואנחנו פספסנו אותם.

): אני מודה לך, יואל חסון, על הערתך, על הערתך הנעימה בוועדה.

יואל חסון: מתברר שהייתה פה גמרא.

): ועדת הכנסת ממליצה שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים והסעיפים שלהלן, בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת.

): אני רוצה להדגיש: פרקים וסעיפים אלה יעברו, לפי ואחרי החלטת הכנסת, להמשך חקיקה בנפרד מהצעת חוק התוכנית הכלכלית, כמפורט להלן: ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בפרק י"א כולו (דמי פיתוח) – אני אומר עוד פעם, לא במסגרת חוק ההסדרים.

): מדובר בפיצול מהותי.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בפרק י"ב סעיפים 61 ו-62 (ייצוג הולם במועצת מקרקעי ישראל).

): זה דורש הצבעה, ובזה סיימתי את החוק הראשון.

): אתה רוצה שנצביע על החוק?

יחיאל חיליק בר: כן, כן.

): אז אני הולך למקום.

יחיאל חיליק בר: ואז תחזור, מייד אחרי ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה) – על הפיצול, כמובן – (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), כפי שהמליצה ועדת הכנסת בנושא הפיצולים.

יחיאל חיליק בר: אני מפעיל הצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בעד הצעת ועדת הכנסת – 36

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

קריאות: פיצול מהותי.

קריאה: זה לא רק הפיצול, זה הכול.

קריאות: – – – לא, השני זה רק ההודעה.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, אנחנו הצבענו על הפיצולים עכשיו, בסדר?

יחיאל חיליק בר: אני מזמין אותך, יושב-ראש ועדת הכנסת, להציג את הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018, התשע"ז–2016; מ/1083.

): כן.

): האמת היא שבאמת צריך לדייק – בעצם כל הסעיפים שחולקו היו הודעה, ולא היה צורך בהצבעה, וכשעברתי להצבעות דובר באמת על הפיצול ועל הוועדה של אלי כהן.

): החלטת ועדת הכנסת בדבר חלוקה ופיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018).

): אנחנו באמת בשלב הזה עדיין בהודעה, ואני מקריא מה שקשור להודעה, ואחרי זה את העניינים של ההצבעה.

): הוועדות האלה ידונו בפרקים ובסעיפים שלהלן מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018): ועדת הכספים: פרק א' סעיף 1 (מטרת החוק), פרק ג' כולו (פיצויי פיטורים), פרק ד' כולו (קרן לצמצום פערים בין רשויות מקומיות), פרק ו' כולו (הוראות לעניין התחשבנות בין בתי-החולים לקופות-החולים), פרק ז' כולו (עידוד השקעות הון), פרק ח' כולו (מסים), פרק ט' (ביטוח לאומי ושיפוי המוסד לביטוח לאומי), פרק י"א (הגבלת שוק ההימורים), סעיף 171(7) (העברת כספים למדינה), פרק י"ב סעיפים 174–176 (העברת הכנסות מרשות שדות התעופה לאוצר המדינה), פרק י' כולו (תחילה).

): אני רק חוזר רגע על פרק ט' (ביטוח לאומי) סעיפים 136(1), 137(א) ו-143 (שיפוי המוסד לביטוח לאומי).

): ועדה משותפת לוועדת החוץ והביטחון וועדת הכספים, בהרכב הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון, אך ראשות הוועדה תיקבע בהמשך: (1) פרק ה', סעיף 57, תקציב הגופים הביטחוניים.

): אני מציין – ואני לא יודע אם אנחנו נעשה על זה הצבעה נפרדת – שלוועדה משותפת זו תעבור גם הצעת חוק-יסוד: משק המדינה (תיקון מס' 9).

): הערה: נושאים אלה נשארים בוועדת הכנסת לשם קביעת הוועדות שידונו בהם: (1) פרק ה', סעיפים 30–41, עקרונות לקביעת תקציב הביטחון.

): (2) פרק י"ב, סעיפים 177 ו-178, מימון בחירות ברשויות המקומיות.

): כל העניינים האלה דורשים הודעה לכנסת בלבד ולכן סיימנו אותם, ואני עובר לנושאי ההצבעה.

): אוקיי?

): ועדת הכנסת ממליצה שהכנסת תרשה לחלק את הפרקים והסעיפים הבאים בהתאם לסעיף 84(ב) לתקנון הכנסת; סעיפים ופרקים אלה יעברו, אחרי החלטת הכנסת, להמשך חקיקה נפרד מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית כמפורט להלן: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות, בהצעת חוק התכנון והבנייה ובסעיפים מהצעת חוק ההסדרים: פרק י"א, הגבלת שוק ההימורים כולו, למעט סעיף 171(7) שנוגע להעברת כספים למדינה, שעבר לוועדת הכספים.

): עניין זה דורש הצבעה, ובזה אני חושב שסיימנו את הפרק שלי להערב.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: יש עוד אחד, משק המדינה.

): משק המדינה?

): אבל זה – – –

יחיאל חיליק בר: זה עכשיו נוסף לסדר-היום.

): אז בוא נצביע על זה ונעשה – – –

יחיאל חיליק בר: תחזור למקום, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, כפי שאושרה בוועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע, מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: בעד הצעת ועדת הכנסת – 36

יחיאל חיליק בר: נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: 36 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת הפיצול של הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז–2016, עברה – התקבלה כהצעת הוועדה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, תם סדר-היום, הישיבה הבאה תתקיים, בעזרת השם, היום, יום שלישי, ז' בחשוון תשע"ז, 8 בנובמבר 2016, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.