ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 155, 2016-08-03 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ח בתמוז התשע"ו, 3 באוגוסט 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה שמספרה 236, מאת חבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אי-תקצוב הצטיידות והעשרה בגני המוכר שאינו רשמי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר ייגש למיקרופון וימתין עד שסגן השר יגיע ויקרא את נוסח השאילתה.

אדוני היושב-ראש, כבוד השר, סגן שר, בתוכנית רפורמת הסייעת השנייה תוקצבו סייעת שנייה בגני-ילדים והצטיידות כדי לתת לה כלים להעשרת הסביבה החינוכית בגן.

נודע לי שתקציב ההצטיידות אינו מועבר לגני-ילדים מוכרים שאינם רשמיים.

ברצוני לשאול: 1.

האם נכון הדבר?

2.

אם כן – מה ייעשה למניעת עיוות זה בשנת הלימודים הקרובה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת השואל, כבוד השר, חברי כנסת נוספים שנמצאים, המשרד מתקצב סייעת שנייה וגננת מובילה בגני-הילדים לגילאי שלוש–ארבע גם במוסדות המוכרים שאינם רשמיים.

מאיר פרוש: משרד החינוך מתקצב מקום המדינה את גני המוכר שאינו רשמי על-פי פרופיל הגננת.

מאיר פרוש: בוודאי ידוע לך גם שבהסכם הקואליציוני בין יהדות התורה לליכוד נקבע שפרופיל הגננת יעלה מ-12 שנה ל-15 שנה, ואכן, כך נעשה.

מאיר פרוש: ככל הידוע לי, משרד החינוך במשך כל השנים לא תקצב את גני המוכש"ר – המוכר שאינו רשמי – בהוצאות תקורה כמו שכירות, חשמל ועוד, וכן את תקציב ההעשרה, ההצטיידות וכדומה.

מאיר פרוש: לא נולדנו היום ואני לא יודע להגיד לך למה זה כך, אבל כך העובדה, שבמשך כל השנים, את הפרטים האלה משרד החינוך לא תקצב בגני המוכש"ר.

מאיר פרוש: בשל כך, כאשר דיברו על רפורמת הסייעת השנייה, היא הייתה אמורה להיות מוחלת רק על הגנים של הממלכתי והממלכתי-דתי.

מאיר פרוש: כאשר באו אלי לומר לי שהשר בנט הולך למסיבת עיתונאים להודיע על הרפורמה של הסייעת השנייה, אמרתי: אני לא הולך למסיבת עיתונאים אם המוכר שאינו רשמי לא כלול בפרויקט הזה, ואז נאמר לי, אכן, שהרפורמה לסייעת השנייה תהיה גם לגני-ילדים של המוכר שאינו רשמי.

מאיר פרוש: בתחילת השנה, כאשר נודע לי, כמו לאחרים, שאין תקציב העשרה והצטיידות בגני המוכש"ר, התשובה הייתה שהיות שהמשרד משלם רק את שכר הגננות ולא תקציב תוספתי, לא יוכל לעבור לגני המוכש"ר תקציב הצטיידות והעשרה במסגרת הרפורמה.

מאיר פרוש: אני מבקש לציין שלאחר הרחבת הרפורמה, גם בגני המוכש"ר התשלום לסייעות הנו 100%, כמו בממלכתי ובממלכתי-דתי.

מאיר פרוש: אני מספר לך שהייתה התלבטות במשרד אם לסייעת ישלמו 75% או 80% – אני לא יודע בדיוק מה נותנים לגננות – ובסופו של דבר המשרד החליט שייתנו לסייעות 100%.

מאיר פרוש: ואז ההתלבטות הייתה אם נותנים 100% ובעצם לא ייתנו את ההעשרה, כי העשרה אף פעם לא נתנו, או שייתנו 75% או 80% והיתרה ילכו להעשרה.

מאיר פרוש: בסופו של דבר משלמים לסייעות במוכש"ר 100% – לא כמו שמשלמים לגננות בגני-הילדים במוכש"ר, שזה 75% או 80%.

מאיר פרוש: אם אתה העלית את זה כדי שמכאן תהיה עוד פעם קריאה ושוב פעילות מצדנו, מצד ש"ס, מצד כל מי שיכול לפעול, שאחת ולתמיד צריך את הדברים האלה לשנות – אני זוכר שכשהייתי בעיריית ירושלים סגן ראש העיר והייתה תשובה: אתם לא ממלכתיים, הייתי אומר: אני סגן ראש עיר ואני לא ממלכתי?

מאיר פרוש: ועכשיו אני אומר: אני סגן שר ואנחנו עדיין לא ממלכתיים?

מאיר פרוש: הדבר הזה לא מצלצל, זה לא נכון.

מאיר פרוש: על כל פנים, השאילתה באה כדי לשאול הייתכן ומדוע ולמה יש אפליה, אז טוב שעשית את זה.

מאיר פרוש: אני הייתי מציע רק ליושב-ראש, אולי במסגרת ההצעות או שאילתות דחופות, שגם שאילתות דחופות יוכלו לעבור לוועדה מסוימת, כי למשל הייתי יכול להעביר את זה לוועדת החינוך – אני מציע את זה בשם המציע – ושם היו קוראים לפקידים מהמשרד והיו שואלים אותם:

מאיר פרוש: מדוע לגני-ילדים לילדים בני שלוש–ארבע – הם אשמים שאבא שלהם שולח אותם לגן-לילדים מוכר שאינו רשמי?

מאיר פרוש: מה, ולכן הם צריכים לסבול?

מאיר פרוש: הם לא צריכים לקבל את השירות?

מאיר פרוש: אבל זו הצעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעה מעניינת, רק שיש כלים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: א.

יולי יואל אדלשטיין: אני בטוח שיושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת מרגי ייענה לבקשה לקיים דיון על הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, אז יש גם כלי שמכונה דיון מהיר בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אשר מנוסה ויודע.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת באסל גטאס מבקש לשאול שאלה נוספת.

יעקב ליצמן: גם שר מטעם הממשלה יכול לשאול שאלה?

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שכן, אבל לא במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: באופן בלתי פורמלי.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: שר יכול להתערב בכל – – –

יולי יואל אדלשטיין: בישיבת סיעה.

מאיר פרוש: שר יכול להתערב בכל שלב, בכל דיון שיש במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: לא עם שאלות בשאילתות דחופות.

מאיר פרוש: לא בשאילתות.

מאיר פרוש: טוב, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אדוני סגן השר, אנחנו יודעים טוב מאוד שלולא הפעילות המבורכת שלך, ביחד עם כולם – באמת הגיע המצב הזה שנמנעה האפליה הזאת בנושא של סייעת נוספת.

ואני רוצה גם לשבח את שר החינוך, שבאמת הלך עם העניין הזה וביצע את הדבר הזה בצורה יפה ובצורה ברורה, ולא כפי שנהג קודמו, שהדירו את המוכרים גם מקייטנות, גם מצהרונים, גם מדברים נוספים.

אבל כאן, התוכנית הזאת היא תוכנית מלאה.

אתה אמרת משהו שלמיטב ידיעתי – ויש לי קצת ניסיון בעניין – אין הבדל בתקצוב בין המוכר שאינו רשמי בנושא של הצטיידות באופן כללי; בשוטף לא ידוע לי על הבדל כזה.

במקרה דנן, בעצם מה שהסביר השר באותה מסיבת עיתונאים שדיברה על הרפורמה הזאת של תוספת סייעת, הוא אמר: אנחנו לא רוצים להוסיף סייעת נוספת סתם, אנחנו רוצים לתת לה את הכלים, שזה יהיה גם להעשרה ושיהיה מה להמשיך ולהעשיר את הילדים, ולא רק לשים להם עוד בייביסיטר או עוד עובדת סתם.

הדבר הבא, באופן שרירותי – ואני יודע, אשמח מאוד אם על השאילתה הזאת יענה לי שר החינוך ולא סגנו, כי סגנו עבד על העניין הזה, וברור לי שגם ירצה הלאה.

הכוונה שלי, אדוני, לנסות להעלות את זה שוב על שולחן הדיונים במשרד החינוך.

באמת זה דבר שחסר.

פשוט, לתת סייעת ולא לתת את ההעשרה זה לעשות פחות משלושת-רבעי המלאכה.

ולכן, אני פונה לשר החינוך שישמע לסגן שר החינוך, ושבעזרת השם התיקון הזה ייעשה עוד לקראת שנת הלימודים הבאה.

לא מדובר פה בתקציבי ענק, מדובר פה על דבר שמגיע, שהוא חלק בלתי נפרד מהתוכנית היפה הזאת – ואני מודה לך על כל עבודת הקודש שאתה עושה למען כלל ילדי ישראל וגם למען ילדי הציבור החרדי.

תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, חברי הכנסת, אתה בטח, אדוני, מודע לעניין שלצערי עדיין עומד כמשבר, עניין בתי-הספר שהם גם במוכר הלא-רשמי – – –

מאיר פרוש: הכנסייתיים?

באסל גטאס: הכנסייתיים.

מאיר פרוש: מה המשבר?

מאיר פרוש: לא שמעתי.

מאיר פרוש: מה המשבר?

באסל גטאס: שעדיין גם 50 מיליון השקל שהובטחו לא הועברו, ואני יודע שיש – – –

מאיר פרוש: לא פורסם קול קורא?

באסל גטאס: אני יודע שיש מכשולים חוקיים, יש עניין – – –

מאיר פרוש: לא, לא פורסם קול קורא בעניין?

באסל גטאס: פורסם, ועד שזה יגיע וכו', היום אנחנו עומדים שוב בפני איום ממשי של אי-פתיחת שנת הלימודים.

באסל גטאס: מה אדוני – והמשרד – מתכוון לעשות בעניין?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת השואלים, חבר הכנסת יעקב אשר, הרב יעקב אשר, אני הרבה פעמים בוויכוח עם פקידים במשרד החינוך, ולפעמים זה גם עולה לטונים גבוהים, ואתה מתאר לעצמך שאני לא תמיד מסכים עם מה שאומרים לי שם.

מאיר פרוש: אבל בכל אופן, אני נמצא במשרד החינוך, ואנחנו תחת ועד עובדים אחד, אז כך שלא תמיד אני יכול לומר כאן מה שאני אומר בפנים.

מאיר פרוש: אבל יש דבר שאני כן יכול לומר פה, כי גם אתה מסכים עם זה.

מאיר פרוש: כשמשה שגיא אומר לי – אתה יודע מי זה משה שגיא, סמנכ"ל במשרד – אומר לי שגני מוכש"ר, מוכר שאינו רשמי, לא מקבלים את התקציבים התוספתיים, אז אני עונה את זה בשמו, ואני חושב שזה כך.

מאיר פרוש: זו התשובה שיש לי ממנו, לא מהיום, כי הרי אמרתי – את השאלה הזאת ביררתי מייד כשנודע לנו שלסייעת השנייה במוכש"ר לא מקבלים את הדברים התוספתיים, וזו התשובה, שגני מוכש"ר לא מקבלים, מקדמת דנא, את הדברים התוספתיים.

מאיר פרוש: אדרבה, אתה כראש עיר אולי, לשעבר, יודע להגיד לנו דברים שאני לא יודע.

מאיר פרוש: אבל זה מה שאמר לי.

מאיר פרוש: ואני חייב לציין שמילה של משה זה מילה.

מאיר פרוש: הוא אומר את מה שהוא אומר, ואני לא צריך לחשוש שאולי הוא לא סיפר את הכול.

מאיר פרוש: אני כן אומר, ובתשובה הראשונה השארתי לי, שאני אשתדל ודאי לנסות שגם לשנה הזאת אולי נתקן את הדבר הזה.

מאיר פרוש: אבל על זה, כמו שנאמר, לבית היהודי יש הסכם עם הליכוד, שכל דבר תוספתי שבא מהסכם של יהדות התורה אתם, האוצר צריך לשלם, ומאז זה כאילו לא דבר שהשר יכול להביא.

מאיר פרוש: אבל ודאי שאני אעלה את זה ואני אשתדל שאולי נוכל לתקן את העוול הזה.

מאיר פרוש: אשר לשאלתו של חבר הכנסת באסל גטאס, אני חייב לומר שמהרגע הראשון משרד החינוך אמר:

מאיר פרוש: אני לא אוכל לטפל ולתת את 50 המיליון לכנסייתיים.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי הוא גם מטפל בבתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים יהודיים, והם לא מקבלים 50 מיליון שקל.

מאיר פרוש: כי אתה מתאר לעצמך שיש בתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים גם בציבור החרדי, והם יגידו: מה פתאום רק הכנסייתיים הנוצריים מקבלים?

מאיר פרוש: זו הטבה שאין לנו.

מאיר פרוש: אז אני לא בא להיות הבורר מי מקבל – אני לא הבורר להגיד מי מקבל יותר.

מאיר פרוש: אבל סוכם שאת הכסף הזה ייתנו במשרד לגמלאים.

מאיר פרוש: אז זה לא דבר שסגן שר החינוך יכול לענות – מתי זה יהיה.

באסל גטאס: המשרד לשוויון חברתי.

מאיר פרוש: המשרד לשוויון, אבל על כל פנים לא סגן שר החינוך ולא משרד החינוך, כך שאני לא יודע להגיד לך מתי זה יקרה.

מאיר פרוש: אני מקווה מאוד שזה יהיה מהר.

מאיר פרוש: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב על שאילתה דחופה מס' 239 מאת חבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: חוסר מידע בעניין קורנפלקס הנגוע בסלמונלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבריאות, התקשורת עסקה בקורנפלקס "תלמה" ובחשש שנרכשו מוצרים נגועים בסלמונלה.

יצחק וקנין: החברה הודיעה שאין בידי הציבור מוצרים פגומים, אבל ניאותה לרכוש מוצרים חזרה.

יצחק וקנין: משרד הבריאות טרם אמר דבר.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: האם הנושא נבדק?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: אם כן – התואיל למסור לציבור מידע ברור?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת וקנין, בביקורת שערך שירות המזון של משרד הבריאות במפעל, נמצא כי בעקבות בדיקות עצמיות של החברה לגבי מוצרים שיוצרו בתאריכים 23–30 ביוני בקו מילוי ב', חבר הכנסת וקנין, המוצרים נחסמו, לא שווקו, נמצאים במחסני החברה באופן מבודד ומיועדים להשמדה.

יעקב ליצמן: המוצרים שלא שווקו הם "קורנפלקס של אלופים", בד"ץ, 750 גרם, ו"צדפים קוקומן", 750 גרם, עם הסימון "B".

יעקב ליצמן: בדיקות של סדרות ייצור אחרות מקווים אחרים נמצאו תקינות.

יעקב ליצמן: לאור העובדה שהסחורה לא יצאה לשיווק ונחסמה על-ידי החברה, אין צורך באזהרה לציבור.

יעקב ליצמן: שירות המזון ממשיך במעקב ויהיה נוכח בהליך השמדת המוצרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת וקנין; אין לו שאלות נוספות, אבל לחברת הכנסת רחל עזריה ולחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא יש, אז בבקשה, גברתי.

רחל עזריה: כבוד השר, הפרשה הזאת מצטרפת לתחושת חוסר אמון הולכת וגדלה בין יצרניות המזון לבין הצרכנים, בעיקר סביב זה שאנחנו בעצם לא רואים איך המזון שלנו נוצר, ואנחנו בעצם מקבלים אותו בחבילות ארוזות לסופר.

רחל עזריה: לכן, התפקיד של משרד הבריאות הוא עוד יותר חשוב בהקשר הזה.

רחל עזריה: והשאלה: מה הם הצעדים שננקטים על-ידיכם כדי להרגיע את אותה אימא בבית, שאומרת לעצמה: אם זה קרה במוצר כזה ולא סיפרו לנו, איך אני לא יודעת שזה קורה גם במוצר אחר?

רחל עזריה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, מה ששמעתי עכשיו בתשובה שלך על השאילתה זה ממש אותה הודעה לעיתונות של אותה חברה, כאילו החוק לא מחייב ואנחנו – טכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אנחנו היום במצב שהכול דולף, התקשורת – הכול מגיע לאנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה, אם לא הגיע הזמן גם את החוק לשנות, ושהמשרד שלך ייזום שינוי ואז תהיה יותר שקיפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1; 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד לא שמענו שהכמות שייצרו – הם הבעירו אותה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הם עשו אתה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכון שהיא לא יצאה עדיין לשיווק, אבל מישהו מבטיח שהיא לא תצא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך פשוט לטפל ולחסל כליל את הכמות שייצרו באותו מפעל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: התשובה אחידה, בעצם, לשני השואלים.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: לא קרה שום תקלה, עובדה שהחברה תפסה את זה, סגור בתוך החברה, וזה לא יצא.

יעקב ליצמן: אין סיבה לעשות בהלה; קורות תקלות בכל מיני דברים, בכל מיני ייצורים.

יעקב ליצמן: כל זמן שלא יצא, אין סיבה לעשות בהלה בציבור, כי זה לא יצא, לא קרה כלום.

יעקב ליצמן: קרתה תקלה – שמעו על התקלה הזאת.

יעקב ליצמן: כנ"ל מה שאתה שאלת – ברגע שלא יצא שום דבר – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יעקב ליצמן: רגע, רגע, לא שמעת את התשובה שלי – בסוף השאילתה – שעניתי קודם, שמשרד הבריאות יפקח על ההשמדה של הדברים.

יעקב ליצמן: אנחנו הולכים להקפיד על זה ולפקח שהכול יושמד.

יעקב ליצמן: אז זו התשובה גם על מה ששאלת קודם.

יעקב ליצמן: אבל ללא קשר לכל התשובות שנתתי, ביקשתי לבדוק אם יש מצב לחייב כל חברה – עד היום זה לא חובה; אין חיוב על חברה, אם יש תקלה, לדווח לנו, כל זמן שזה לא יצא החוצה.

יעקב ליצמן: אם יצא, אני צריך לדווח לך.

יעקב ליצמן: אבל אם לא יצא, זה בתוכו, ואם הם אוכפים ומחליפים את הכול ומשנים – זה בסדר.

יעקב ליצמן: יכול להיות – אנחנו בודקים אפשרות; אני לא מתחייב – אפשרות לכך, אבל בודקים אפשרות שאולי אנחנו נבקש גם שיעדכנו את משרד הבריאות כשיש תקלה, שאנחנו נעמוד על זה בלי לעשות רעש בחוץ.

יעקב ליצמן: אבל לפחות אנחנו בודקים את זה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע לתת כרגע תשובה, אבל בהחלט זה אפשרות.

יעקב ליצמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן להשיב על שתי שאילתות: הראשונה, מס' 237, היא מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: משבר הביוב בעזה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: בוקר טוב, אדוני.

מרב מיכאלי: בוקר טוב, סגן השר.

מרב מיכאלי: בעזה אין טיפול בשפכים בגלל מחסור בחשמל, ולכן הביוב מוזרם לישראל.

מרב מיכאלי: רצוני לשאול: 1.

מרב מיכאלי: מדוע לא מובל חשמל אל מתקן השפכים בעזה? 2.

מרב מיכאלי: האם תפעל להקמת קו-מתח ייעודי מישראל למתקן הסמוך לגבול?

מרב מיכאלי: 3.

מרב מיכאלי: מה נעשה לשמירת בריאות הציבור בעניין הזה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, להלן התייחסותנו לשאילתה של חבר הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

אלי בן-דהן: חברת הכנסת, כן.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא אתה תטעה?

אלי בן-דהן: לא.

אלי בן-דהן: לא, רציתי לומר משפט אחר.

אלי בן-דהן: זכיתי אתמול לסיים את הדיון ב-23:30 עם שאילתה של חברת הכנסת מיכאלי, ועכשיו אני מתחיל את היום עם חברת הכנסת מיכאלי.

אלי בן-דהן: לגופו של עניין: מתקן טיהור השפכים בצפון הרצועה,NGEST, מצוי עדיין בבנייה ואיננו בשל לחיבור חשמל.

אלי בן-דהן: בניית שלב א' של המתקן תושלם רק בשנת 2017.

אלי בן-דהן: שלב ב' של המתקן טרם החל, והשלמתו המשוערת צפויה בשנת 2019.

אלי בן-דהן: צורכי האנרגיה לשלב א' הם בין 3 ל-5 מגה-ואט.

אלי בן-דהן: ישראל אישרה שלושה פתרונות שונים ומקבילים לצורכי החשמל של המתקן.

אלי בן-דהן: פתרונות אלה נבחנים כעת על-ידי הרש"פ והקהילה הבין-לאומית, שהיא המממנת את בניית מתקן טיהור השפכים.

אלי בן-דהן: הפתרון הראשון: תוספת חשמל מישראל על בסיס קווי החשמל הקיימים – תוספת, כפי שאמרתי, של 6 מגה-ואט.

אלי בן-דהן: הפתרון הזה הוא הקל ביותר.

אלי בן-דהן: משך הכנת התשתית הוא עד שלושה חודשים והעלות היא קטנה.

אלי בן-דהן: התשתית תמומן על חשבון הבנק הבין-לאומי.

אלי בן-דהן: הפתרון הזה, הבנק העולמי חושש ממנו, כיוון שהוא חושש שמא החשמל שמדינת ישראל תזרים יוסט למקום אחר.

אלי בן-דהן: הפתרון השני הוא הקמת חווה סולרית, גם הוא בהיקף שבין 5 ל-6 מגה-ואט.

אלי בן-דהן: ההרחבה אושרה לרשות.

אלי בן-דהן: עדיין הפאנלים לא נרכשו.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, זה גם אחד הפתרונות שהקהילה הבין-לאומית והבנק העולמי עדיין לא החליטו אם ללכת עליו.

אלי בן-דהן: הפתרון השלישי: אושרה הקמת קו חשמל ייעודי ישראלי למתקן.

אלי בן-דהן: אושרה.

אלי בן-דהן: העניין דורש בחינה טכנית של הרשות הפלסטינית, לאור הצורך בתשתית מקבילה בצד הפלסטיני.

אלי בן-דהן: עלותו המוערכת של קו כזה היא בין 21 ל-23 מיליון שקלים, וייקח כשנה וחצי להשלימו.

אלי בן-דהן: הקו, כמובן, אמין מאוד.

אלי בן-דהן: כרגע, מבחינתנו, הבנק העולמי, שמימן את הקמת מתקן טיהור השפכים, צריך להחליט באיזו משלוש החלופות הוא בוחר.

אלי בן-דהן: לשאלתך האחרונה, למיטב ידיעתנו, על-פי נתוני הגורמים המוסמכים שהוצגו לגורמים האזרחיים במינהל האזרחי, רמת הזיהום הקיימת עומדת בתקנים המותרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת גם לחבר הכנסת דב חנין.

מרב מיכאלי: בוא נתחיל מהסוף.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני השר.

מרב מיכאלי: בוא נתחיל מתשובתך האחרונה.

מרב מיכאלי: קודם כול, מתקן ההתפלה בדרום נסגר – – –

אלי בן-דהן: לא התפלה, ניקוז שפכים.

מרב מיכאלי: אני עונה לך.

מרב מיכאלי: מתקן ההתפלה נסגר משום שהגיע זיהום מהביוב מעזה באופן שלא אפשר את הפעלת מתקן ההתפלה, כך שרמת הזיהום כבר עכשיו מסכנת לעתים את הציבור בישראל ברמה של סכנה של התפרצות של מחלות כמו כולרה – שבמקומותינו כאילו עברו מהעולם.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת מי מסר לך את הדבר הזה, אבל העובדה היא שזה לא נכון, כי מתקן ההתפלה נסגר לדעתי כבר פעמיים, בדיוק בגלל סכנת הזיהום הזאת, שכבר נוכחת.

מרב מיכאלי: בהמשך לזה אני אגיד שכל התיאורים שנתת – איך אני אנסח את זה?

מרב מיכאלי: נשמעים נינוחים, כשהבעיה היא מאוד מאוד דחופה.

מרב מיכאלי: אדוני ודאי מכיר את דוח האו"ם על עזה 2020, שמנבא או חושש, מעלה את החשש למשבר הומניטרי חריף מאוד ב-2020, ככה שאני לא יודעת אם כשיושלם ב-2017, אם זה בכלל יספיק.

מרב מיכאלי: העניין הוא שהמשבר ההומניטרי הזה יתפוצץ לנו בפנים.

מרב מיכאלי: החלק הנוסף של זה, לסיום, ברשותך – יש בנוסף גם בעיה של מי שתייה בעזה.

מרב מיכאלי: כבר היום יש שם חלק לא מבוטל מהציבור שאין לו או לה גישה למי שתייה.

מרב מיכאלי: ישראל יכולה להעביר לעזה עוד מי שתייה, מים מותפלים, כי למיטב ידיעתי יש היום עודפים שנשפכים לים.

מרב מיכאלי: יש יכולת עצומה בישראל שלא בהכרח מנוצלת, ויש ביכולתנו להעביר לשם מים, כי שוב – מחסור של מי שתייה בעזה הוא דבר שישליך ישירות על מדינת ישראל, אם ברמת אנשים שיבואו לגדר עם ג'ריקנים ואם ברמת בעיות בריאותיות מאוד חמורות.

מרב מיכאלי: האם משרדך מבין את דחיפות העניין ומקצה לזה לא רק משאבים כלכליים – שהעולם משלם – אלא את כוח-האדם והנכונות להתמודד עם הבעיה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: דב חנין – ואז נשמע את התייחסות השר.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, בהמשך לשאלותיה החשובות של חברת הכנסת מיכאלי – משבר הביוב בעזה הגיע לרמה ממש מסוכנת ומסכנת אדם.

דב חנין: אנחנו מדברים על סכנות ממשיות לבריאות; אנחנו מדברים על פגיעה רצינית מאוד באקוויפר; אנחנו מדברים על משבר – הזכירה את זה גם חברת הכנסת מיכאלי – – –

אלי בן-דהן: סכנה – התכוונת למי?

דב חנין: אני מייד אומר.

דב חנין: האקוויפר הוא אותו אקוויפר, אדוני סגן השר.

דב חנין: הסביבה היא אותה סביבה.

באסל גטאס: הזיהום מסוכן לכולם.

באסל גטאס: מה זאת השאלה הזאת?

דב חנין: כאשר האקוויפר בעזה מזדהם, זה אותו אקוויפר של מישור החוף הדרומי של מדינת ישראל.

דב חנין: הסכנה הזאת היא סכנה מאוד מאוד גדולה.

דב חנין: הוזכר כאן משבר מי השתייה בעזה.

דב חנין: בעזה שותים מים מזוהמים.

דב חנין: לדבר הזה יש השלכות בריאותיות.

דב חנין: יש השלכות בריאותיות קשות במיוחד על ילדים.

דב חנין: כמובן, יש השלכות גם על ישראל, בהמשך להערתך, אדוני סגן השר.

דב חנין: אם תפרוץ מחלת כולרה בעזה, היא תגיע לישראל בזמן קצר מאוד.

דב חנין: אין בסביבה גבולות שיודעים להבחין כאשר אנחנו מדברים על מרחקים כל כך קצרים.

דב חנין: עוד היבט אחד של פגיעה סביבתית מאוד קשה, שגם היא מורגשת אצלנו, והיא תוצאה מהעובדה שאין להם טיפול ראוי בשפכים ואין להם מערכת שתטפל בביוב – זה זיהום ים.

דב חנין: אנחנו רואים מגמה מאוד משמעותית של עלייה בזיהום ים שמקורו ברצועת-עזה.

דב חנין: כמו שאדוני יודע, הזרימה בים התיכון היא בדרך כלל מדרום לצפון, ולכן, כאשר הים בעזה מזוהם, אנחנו מרגישים את זה באשדוד, באשקלון, אבל גם בגוש-דן וצפונה.

דב חנין: לכן חיוני ודחוף להתמודד עם משבר הביוב בעזה, גם מכיוון שמדובר בבני-אדם, גם מכיוון שמדובר בשכנים שלנו, אבל גם מכיוון שמדובר בסופו של דבר בפגיעה שתהיה פגיעה ישירה בישראל עצמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: לפני שאני אענה, אני רוצה להזכיר לחברי הכנסת: רבותי, אל תתבלבלו.

אלי בן-דהן: עשר שנים ומעלה שולט ה"חמאס" בעזה ולא מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, מדינת ישראל מכניסה לרצועת-עזה 1,000 משאיות ביום.

אלי בן-דהן: מדינת ישראל מסייעת לרצועת-עזה במים, בחשמל, בכל מה שנדרש, למרות שאיננו שם.

אלי בן-דהן: איננו אחראים, הם לא תחת שלטוננו.

אלי בן-דהן: אל תתבלבלו.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, בראש ובראשונה מי שאשם – תגידו את האמת – זה שלטון ה"חמאס", שלוקחים את הכסף מהפלסטינים רק לטובת טרור ולא משקיעים אגורה אחת לטובת האזרחים.

אלי בן-דהן: זאת הבעיה האמיתית, ואת זה אף אחד מכם לא מעז לומר.

אלי בן-דהן: אני אומר את זה כאן: זאת הבעיה האמיתית.

אלי בן-דהן: ה"חמאס", לא מעניין אותו אזרחים מעזה; לא אכפת לו שהם שותים מים מזוהמים; לא אכפת לו שיש שפכים שזורמים.

אלי בן-דהן: מה שמטריד אותו – איך לבצע פעולות טרור נגד מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: רק אתמול ציינו פה 11 שנים לגירוש מגוש-קטיף.

אלי בן-דהן: תזכרו איזה תיאורים תיארתם בפנינו מה יקרה בעזה.

אלי בן-דהן: סינגפור, אמרו לנו, תהיה כאן; סינגפור תקום בעזה.

אלי בן-דהן: תקום פה רשות, מקום נפלא ואדיר.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: אני לא הפרעתי לך.

אלי בן-דהן: תקשיב בסבלנות.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: חבר הכנסת חנין, האמת לא נעימה, האמת לא נוחה לך.

אלי בן-דהן: העובדות לא מבלבלות אותך, אני יודע, אבל תשמע בסבלנות ותקשיב.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: תקשיב טוב, זאת האמת.

אלי בן-דהן: בעזה קיים שלטון טרור שלא אכפת לו מאזרחיו.

אלי בן-דהן: לא מעניין אותו שהאזרחים שותים מים מזוהמים, לא מעניין אותו שהשפכים זורמים ברחובות.

אלי בן-דהן: על מי אתם מתלוננים?

אלי בן-דהן: על מדינת ישראל, שעושה את כל המאמצים?

אלי בן-דהן: מדינת ישראל, שהקציבה מיליונים – והם לא משלמים, לא על החשמל ולא על המים שהם צורכים.

אלי בן-דהן: התשלום היחיד הוא רק על-ידי קיזוז המסים שמעבירים אליהם.

אלי בן-דהן: הם לא מוכנים לשלם על מה שהם מקבלים מאתנו ביד רחבה.

אלי בן-דהן: לגופו של עניין, מדינת ישראל נתנה שלושה פתרונות טובים ויעילים לרשות הפלסטינית או ל"חמאס" וגם לבנק העולמי.

אלי בן-דהן: לא לחינם הבנק העולמי מהסס בבחירת הפתרון; הבנק העולמי יודע שברגע שיוזרם חשמל נוסף לרצועת-עזה, הוא יוסט מהמתקן לטיהור שפכים לצרכים אחרים שקיימים ברצועת-עזה; לא ישתמשו בו לטובת מתקן טיהור שפכים.

אלי בן-דהן: לכן הם עדיין מהססים.

אלי בן-דהן: הם השקיעו שם מאות-מיליוני דולרים, ולצערנו התוצאה היא כמעט ללא שינוי.

אלי בן-דהן: אני חושב שמדינת ישראל עושה את מרב המאמצים שתלויים בה, נותנת את הפתרונות הטובים והיעילים והמהירים לטובת אזרחי עזה – מה שלצערי הרב, השלטון שם לא עושה כך.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון, שנשאר אתנו על מנת להשיב גם לשאילתה מס' 238 מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: האסיר שובת הרעב בסכנת חיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: אדוני סגן שר הביטחון, שאילתה בנושא המקרה הכואב והקשה של האסיר הפלסטיני בילאל אל-קאיד, שהיום נכנסת שביתת הרעב שלו ליומה ה-50 והוא נמצא בסכנת חיים.

יוסף ג'בארין: האסיר סיים כ-15 שנים במאסר, לפי ההרשעה שהוא קיבל, ומייד, בלי שהוא השתחרר שעה אחת, הוא נשלח למעצר מינהלי, עכשיו, זה כ-50 ימים.

יוסף ג'בארין: אם שולחים אנשים למעצר מינהלי מייד אחרי שהם מסיימים את תקופת המאסר שלהם, בשביל מה בכלל הייתה ערכאה והיה פסק-דין שגזר עליו את הדין?

יוסף ג'בארין: נראה לי שזה מקרה שזועק לשמים.

יוסף ג'בארין: אסיר שסיים את המאסר שלו, אי-אפשר לשלוח אותו למעצר מינהלי מבלי שהוא יודע בכלל על מה הוא עצור כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשאילתה שהוגשה על-ידך ביום 1 באוגוסט 2016, חבר הכנסת ג'בארין, לא צוין שמו של שובת הרעב.

אלי בן-דהן: ביקשתי לברר פרטים אודות פלסטיני תושב אזור יהודה ושומרון אשר שובת רעב לאחר שלא שוחרר ממאסר בתום ריצוי עונשו.

אלי בן-דהן: הבירור העלה כי אכן מדובר בבילאל וג'יה קאיד, והמענה שלהלן יתייחס אליו – אני מקווה שזאת שאלתך לגביו.

אלי בן-דהן: קאיד נעצר בשנת 2002 בעקבות חשד למעורבותו בשני פיגועי ירי.

אלי בן-דהן: קאיד הועמד לדין בבית-משפט צבאי, ובין התביעה לבין באי-כוחו של קאיד נכרת הסדר טיעון, שבמסגרתו הודה במעשה טרור – הוא הודה, זו לא הרשעה, הוא הודה – ונידון ל-14.5 שנות מאסר לריצוי בפועל ומאסר מותנה.

אלי בן-דהן: במהלך השנתיים האחרונות הצטבר בעניינו של קאיד מידע חסוי שלפיו הוא לא חדל ממעורבותו בעבירות ביטחוניות בהיותו בכלא.

אלי בן-דהן: לאחר עיון במידע החליט מפקד כוחות צה"ל באזור, האלוף רוני נומה, כי שחרורו מן המאסר עלול לסכן את ביטחון האזור וביטחון הציבור.

אלי בן-דהן: על כן הוצא נגדו צו מינהלי עד ליום 12 באוגוסט 2016.

אלי בן-דהן: קאיד ערער פעמיים: בפעם הראשונה באמצעות עורכי-דינו, על הצו, לבית-המשפט הצבאי, אשר בחן ואשרר אותו; בפעם השנייה הוא ערער לבית-המשפט הצבאי לערעורים, וגם הוא דחה את ערעורו.

אלי בן-דהן: בסמוך לאחר כניסת צו המעצר המינהלי לתוקף, החל קאיד לשבות רעב.

אלי בן-דהן: בעקבות שביתת הרעב הועבר קאיד לבית-החולים ברזילי באשקלון לצורך השגחה רפואית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת אוסאמה סעדי ביקש לשאול שאלה נוספת.

יוסף ג'בארין: אדוני סגן השר, אתה בטח יודע שאנשים במעצר מינהלי לא יודעים בכלל על מה הם במעצר, ולכן הם לא יכולים להתגונן.

ענת ברקו: תאמין לי שהם יודעים.

ענת ברקו: מה זה יודעים.

יוסף ג'בארין: הם לא יכולים להתגונן.

יוסף ג'בארין: יש לך כאן מקרה של אסיר שהיה בפיקוח שב"ס במשך 15 שנים, ועכשיו טוענים לגביו שהוא לא יכול להשתחרר כי יש מידע חסוי.

יוסף ג'בארין: אם יש מידע חסוי, ואם לרשויות הביטחון אכן יש חומר כנגדו, אז שיגישו כתב-אישום נגדו ואז הוא יוכל להתגונן.

יוסף ג'בארין: אבל לא ייתכן שאחרי שהוא קיבל מאסר על-ידי ערכאה שיפוטית, של עשור וחצי, עכשיו אומרים לו: אנחנו משליכים אותך למעצר.

יוסף ג'בארין: זה אומר שבכלל הרשויות לא מכבדות את גזר-הדין שלו.

יוסף ג'בארין: אז באיזון בין העובדה שהוא היה 15 שנים במאסר לבין זכותו להתגונן, אין שום ספק שזה מקרה שצועק לשמים ואומר – אם בכלל להגיש נגדו כתב-אישום.

ענת ברקו: האיזון הוא שהוא טרוריסט, והוא יודע למה הוא שם.

ענת ברקו: ולא צריך לחשוף הכול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

ענת ברקו: הוא טרוריסט, מה לעשות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, סגן השר, אני ביקרתי ביום חמישי שעבר אצל האסיר בילאל קאיד בבית-החולים ברזילי.

אוסאמה סעדי: יש איזושהי אכזריות בהוצאת הצו הזה; להבדיל ממקרים קודמים של שובתים, שהכרנו אותם, כנגד מעצרים מינהליים – ח'דר עדנאן, מוחמד עלאן ומוחמד אלקיק – הפעם, אדוני סגן השר, מדובר, כפי שאמר באמת חברי יוסף ג'בארין – לא מקובל ולא נהוג עד היום שמישהו ירצה 14.5 שנים ברציפות, ללא ניכוי שליש, ללא ניכוי יום, ואחרי 14.5 שנים, ביום השחרור, כשהוא צריך לקבל את צו השחרור – ביד ימין נותנים לו את צו השחרור, וביד שמאל נותנים לו את צו המעצר המינהלי למשך שישה חודשים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאם באמת יש עבירות ביטחוניות, אפשר להגיש נגדו כתב-אישום כשהוא ישתחרר.

אוסאמה סעדי: אם הוא יחזור לפעילות אחרי השחרור, בוודאי שאפשר לעצור אותו.

אוסאמה סעדי: אני מבקש לעיין מחדש בהחלטה שלו ולשחרר אותו.

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול אותך, אדוני, יש כדורי ספוג חדשים שנכנסו לפועל, ומוחיי טבאח'י, צעיר מא-ראם, נורה ונהרג.

אוסאמה סעדי: ויש עשרות – אני הגשתי שאילתה, היא לא אושרה לי, לצערי.

אוסאמה סעדי: האם באמת יש שימוש בכדורי ספוג חדשים, והאם יש הנחיות חדשות בנושא הזה?

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אני רוצה להזכיר לכולם, חברי חברי הכנסת, לא מדובר באחד מל"ו הצדיקים.

אלי בן-דהן: אל תתבלבלו, זה לא אחד מהל"ו.

אוסאמה סעדי: אבל הוא סיים את המאסר שלו.

אוסאמה סעדי: הוא ריצה את העונש שלו.

אלי בן-דהן: הוא הורשע על-פי – – –

ענת ברקו: זה מה שקורה, פיגועים מהכלא.

ענת ברקו: צריך להגן על החברה.

אלי בן-דהן: אני הקשבתי בסבלנות, לא הפרעתי לכם.

אלי בן-דהן: זה לא מקובל ככה, רבותי.

יוסף ג'בארין: שמו אותך בליכוד האחראית על הקיצוניות?

יוסף ג'בארין: על ההסתה?

ענת ברקו: בדיוק.

ענת ברקו: עוד מעט – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו, סגן השר מנסה להשיב.

ענת ברקו: סליחה.

ענת ברקו: הולך לתת הרצאה על טרור – – –

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, כפי שהזכרתי, מדובר במידע שהגיע לידי כוחות הביטחון.

אלי בן-דהן: בשלב הזה הצו המינה

אלי בן-דהן: לי הוצא עד ליום 12 באוגוסט, זה עד אמצע השבוע הבא.

אלי בן-דהן: מה יהיה – – –

אוסאמה סעדי: אדוני, אתה טועה, זה לשישה חודשים – – –

אלי בן-דהן: הצו המינהלי כרגע הוא עד 12 באוגוסט.

אלי בן-דהן: יכול להיות שרשויות הביטחון יחליטו להאריך אותו.

אלי בן-דהן: זה הצו המינהלי הקיים היום כלפיו.

באסל גטאס: אתה בטוח במידע הזה?

אלי בן-דהן: זה המידע שנמסר לי אתמול בערב, וכרגע זה המידע העדכני.

אלי בן-דהן: עוד פעם אני אומר:

אלי בן-דהן: אינני מתחייב שהצו המינהלי לא יוארך; יכול להיות מאוד שהוא יוארך.

אלי בן-דהן: כרגע הצו הוא לחודשיים, והמידע שהיה בידי רשויות הביטחון הראה שכנראה 14.5 שנים לא מספיק לימדו אותו לחזור בתשובה שלמה.

אלי בן-דהן: אם הוא יחזור בתשובה שלמה, אנחנו בוודאי נשמח שהוא לא ישב במעצר.

אלי בן-דהן: לגבי כדורי הספוג – אני לא מכיר את העניין, ואני לא רוצה לענות על דבר שאינני מכיר.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאם תמצא לנכון להעביר תשובה בכתב לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, אנחנו נשמח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להשיב על שאילתה דחופה מס' 240, לשר התקשורת, מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: תקנים של נשים וערבים בתאגיד השידור הציבורי.

יולי יואל אדלשטיין: יהיו שואלים נוספים שהגישו שאילתות בנושאים דומים: חברי הכנסת יגאל גואטה ויעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לאחר אישור הקמת תאגיד השידור הציבורי דובר על מספר גדול של משרות אשר יאוישו בתאגיד, ואין זכר לא להעסקת ערבים ולא למספר המשרות לנשים.

עאידה תומא סלימאן: רצוני לשאול: 1.

עאידה תומא סלימאן: מהו מספר המשרות בתאגיד באופן כללי?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: כמה משרות לערבים?

עאידה תומא סלימאן: 3.

עאידה תומא סלימאן: כמה משרות לנשים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ותודה לחברת הכנסת תומא סלימאן על השאלה.

יריב לוין: מספר המשרות בתאגיד טרם אושר סופית, כידוע, ולכן רק לאחר שמשרד האוצר יאשר זאת אפשר יהיה לומר מה יהיה מספר המשרות.

יריב לוין: לכן, בשלב הזה הדבר הזה הוא עדיין בגדר אחד הנושאים שטרם נסגרו, ואני מקווה שעד תחילת שידורי התאגיד הוא אכן ייסגר.

יריב לוין: לשאלה כמה משרות לערבים – נמסר מתאגיד השידור שהם צופים שמספר המשרות של עובדים בני אוכלוסיית המיעוטים יהיה בערך, או יגיע מעל ל-100 משרות.

יריב לוין: אומנם חברת הכנסת תומא סלימאן לא שאלה על האוכלוסייה הדרוזית והצ'רקסית, אבל אני יכול לומר שזה יהיה – – –

עאידה תומא סלימאן: זה כולל.

יריב לוין: לא, לא שאלת, מה לעשות, שאלת על ערבים, לא על דרוזים וצ'רקסים, אבל אני יכול לומר – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יריב לוין: לא, זה לא כולל.

יריב לוין: מה לעשות שהדרוזים והצ'רקסים – –

אחמד טיבי: אתה היחידי בממשלה שחושב שזה לא כולל.

יריב לוין: – – הם לא ערבים.

יריב לוין: מה לעשות, לא כולל.

יריב לוין: לא כולל.

יריב לוין: אז אני, למען ההבהרה – המספר הזה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: – – המספר של מעל 100 משרות מתייחס לכלל בני המיעוטים, לרבות בני העדה הדרוזית והצ'רקסית, שלשיטתי ולשיטתם, וזה מה שחשוב, זכאים להתייחסות נפרדת.

יריב לוין: לשאלה כמה משרות לנשים – שיעור הנשים בתאגיד עומד בנקודת הזמן הזאת על כ-45%.

יריב לוין: התאגיד פועל כדי שיהיה, כמובן, ייצוג שוויוני של שני המינים.

יריב לוין: שוב, מה יהיה המספר הסופי?

יריב לוין: אנחנו לא יודעים, כי אנחנו לא יודעים מה המספר הסופי.

יריב לוין: תהליך הגיוס בעיצומו, אבל ודאי שהמטרה היא להגיע לשוויוניות, ואין שום רצון להגיע לתוצאה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: את רוצה שאלה נוספת, גברתי?

יריב לוין: אנחנו לא יודעים.

יריב לוין: חברת הכנסת תומא סלימאן, אני פשוט לא רוצה לתת מספרים מדויקים, כי אחר כך תאמרו שהטעיתי כאן, כי פשוט לא יודעים.

יריב לוין: משרד האוצר הוא הגורם שצריך לאשר לתאגיד השידור הציבורי בסוף את כלל התקנים, כמו שזה קיים בכל משרד ממשלתי אחר, והדבר הזה נמצא פשוט עדיין בתהליך של התדיינות.

יריב לוין: לכן, זה לא יהיה נכון להתחייב פה בצורה מדויקת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת גואטה ופרי ישאלו שאלות נוספות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד השר, אני מבינה שעדיין התהליך בעיצומו ועוד לא ברור סופית כמה תקנים יהיו בתאגיד.

עאידה תומא סלימאן: אבל מצד שני, באותו רגע אמרת שמשרות הנשים זה 45% מכלל – – –

יריב לוין: פחות או יותר.

עאידה תומא סלימאן: בנקודת הזמן הזאת.

עאידה תומא סלימאן: האם 100 המשרות קבועות מראש, בלי שום קשר לכמה יגיע מספר המשרות?

עאידה תומא סלימאן: אם אכן – בנקודת הזמן הזאת, מהו אחוז המשרות המוקצה לאוכלוסייה הערבית וכבר אוישו?

עאידה תומא סלימאן: מה גם שיש לנו הזדמנות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כל הזמן מדברים על ייצוג הולם, גם לנשים וגם לאוכלוסייה הערבית, וכל הזמן אומרים: עובדים על זה.

עאידה תומא סלימאן: יש תאגיד שעכשיו מוקם.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו אפשרות להשתלט על המצב מהתחלה ולהבטיח את הייצוג ההולם.

עאידה תומא סלימאן: רק שאלה נוספת.

עאידה תומא סלימאן: נשים ערביות – עד כמה שידוע לי, פורסם באופן חגיגי שיש אישה ערבייה בתאגיד, שהתקבלה לעבוד.

קריאה: – – –

תמר זנדברג: אחת.

עאידה תומא סלימאן: מה לעשות, מה לעשות, יש לי שאיפות שיהיו לפחות חמש.

עאידה תומא סלימאן: סתם.

עאידה תומא סלימאן: אני שואלת: האם גם ידוע מהו אחוז הנשים הערביות שהיו אמורות להיות בהעדפה מתקנת כפולה, גם כנשים וגם כערביות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יגאל גואטה – בבקשה, אדוני.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, בהמשך לשאילתה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – היא שכחה פשוט להזכיר את המזרחים ואת החרדים, אז אני משלים אותה, כי אצלי כתוב גם "נשים וערבים".

עאידה תומא סלימאן: – – –

יגאל גואטה: לא, אצלי כתוב "נשים וערביות", "ערבים ונשים".

יגאל גואטה: כבוד השר, בעקבות באמת פניות חוזרות ונשנות שאני מקבל, ואני מאמין שגם חברי חברי הכנסת מקבלים, בנושא פיטורי עובדים מרשות השידור וקבלת עובדים חדשים לתאגיד השידור הציבורי, ההרגשה היא שאין לנו באמת שומר סף שעומד ומבקר את כל הנושא הזה.

יגאל גואטה: אני שומע הרבה טענות.

יגאל גואטה: אני לא באמת רוצה לעמוד על הפרטים.

יגאל גואטה: לפחות במקרה אחד בדקתי, ואכן, באמת אמרו לי: הייתה טעות.

יגאל גואטה: עובדת ברשות השידור, בכירה, שניגשה למכרז, ובהתחלה אמרו לה שהיא לא עומדת בתנאי הסף.

יגאל גואטה: אבל הפלא ופלא, היא משמשת באותו תפקיד כבר עשר שנים, אז היא לא עומדת בתנאי הסף?

יגאל גואטה: אמרו לה: לא, לא, לא, סליחה, זו טעות.

יגאל גואטה: פשוט שלחת את קורות החיים שלך לא בזמן, לאחר הזמן.

יגאל גואטה: ואחרי זה היא הביאה מסמכים שזה כן בזמן, אמרו לה: סליחה, סליחה, טעות.

יגאל גואטה: בכל אופן, ההרגשה היא שאין שומר סף שעומד על הנושא מקרוב, וכן הנושא של שילוב מזרחים וחרדים בתפקידים המקצועיים.

יגאל גואטה: דבר נוסף – השבוע פורסם בהודעת משרד האוצר כי 15 מעובדי התאגיד החדש מוגדרים כטאלנטים ושכרם יהיה 40,000 שקל.

יגאל גואטה: אני רוצה לדעת מי מחליט מיהו טאלנט ולפי מה זה עובד, איזה קריטריונים.

יגאל גואטה: תודה רבה ואולי בכל זאת נגיש גם אנחנו מועמדות; 40,000 שקל זה לא מעט.

יגאל גואטה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: 45, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת פרי.

יגאל גואטה: אבל השאלה היא אם אני נחשב טאלנט.

יולי יואל אדלשטיין: אני פעם שאלתי בנאום, כשלא הייתי יושב-ראש, מי נותן את הדיפלומה של עיתונאי בכיר במדינה הזאת, כי לגבי חלק מהדברים אמרו לי: עיתונאי בכיר.

יולי יואל אדלשטיין: מי מנפיק את התואר הזה?

יולי יואל אדלשטיין: לא גילינו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת פרי.

איציק שמולי: גואטה, רק הגעת, אתה כבר רוצה לעזוב?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פרי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הגשת שאילתה דומה.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני אנסה קצת להקשות עליך, אבל בהכירי אותך אתה כנראה תיחלץ גם מזה.

יריב לוין: איכשהו.

יעקב פרי: שאלתי היא: למרות ההצהרות של ראשי התאגיד שיהיו מוכנים לעלות לשידור בתאריך הקודם שנקבע בחוק הקיים, הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי מבקשת לדחות שוב את עליית תאגיד השידור.

יעקב פרי: ואני לא אשאל אותך בנושא הזה, כי על-פי הצעת החוק החדשה, לשר התקשורת – שמכהן גם, כפי שאנחנו יודעים, כראש הממשלה – תהיה זכות וטו על עליית תאגיד השידור הציבורי גם אם התאגיד יהיה מוכן לעלות לשידור עוד לפני חודש אפריל.

יעקב פרי: ראשי התאגיד אומרים שיהיו מוכנים לעלות לשידור כבר ב-1 בינואר 2017.

יעקב פרי: ברצוני לשאול אותך: מדוע מתעקש ראש הממשלה – שר התקשורת – לשמור לעצמו את זכות הווטו לעליית תאגיד השידור הציבורי גם במקרה שבו הגורמים המקצועיים יחליטו שהתאגיד אכן מוכן לעלות לאוויר?

יעקב פרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר המקשר.

יריב לוין: טוב, אני אתייחס לדברים.

יריב לוין: ראשית, אני חושב, חברת הכנסת תומא סלימאן, שזה פשוט לא יהיה נכון, כאשר תהליך הגיוס נמצא בעיצומו, לבוא ולגזור איזושהי נקודת זמן ערטילאית ולבוא ולומר עכשיו מה המצב, ואז תקום זעקה – –

עאידה תומא סלימאן: אבל יודעים כמה אנשים.

יריב לוין: – – ואז תקום זעקה שיש יותר או שיש פחות.

עאידה תומא סלימאן: – – – אנשים.

יריב לוין: אני חושב שצריך להמתין ולראות מה תהיה התמונה הכוללת.

יריב לוין: אני אומר גם לך וגם לחבר הכנסת גואטה, שהעיר בצדק שיש ציבורי חרדי שלא מספיק בא לידי ביטוי – ויש ציבור עולי אתיופיה, שבחוק צריכה להיות לו העדפה.

יריב לוין: אני אומר בעניין הזה – זו דעתי האישית, אבל היא ידועה – אני חושב שכל שיטת ההעדפה הזאת מאוד מאוד בעייתית.

יריב לוין: היא לא מביאה לתוצאה הנכונה.

יריב לוין: אני חושב שהיא מקפחת באופן קשה את יוצאי הצבא והשירות הלאומי.

יריב לוין: אבל בהחלט אומר שמאחר שיש חוק, התאגיד צריך לעמוד בהוראות החוק, ואני יודע שנעשה כל מאמץ כדי שכך אכן יקרה – –

יגאל גואטה: ייצוג הולם – מה זה אומר?

עאידה תומא סלימאן: יש חוק במדינה.

יריב לוין: – – וכך אכן עושים.

יריב לוין: ואני אומר שוב: אני חושב שצריך, וכך אני מקווה שגם ינהגו, אם כבר יש העדפה לקבוצות אוכלוסייה מסוימות – אני חושב שצריך להקפיד על כך שמקומו של הציבור החרדי ומקומם של עולי אתיופיה ומקומם של בני העדה הדרוזית והצ'רקסית לא יקופח, ואף להפך, משום תרומתם למדינה.

עאידה תומא סלימאן: ומה עם הערבים?

עאידה תומא סלימאן: נשמט לך, או בכוונה?

יריב לוין: לא נשמט כלום.

יריב לוין: אמרתי קודם בצורה ברורה, אני אחזור על זה עוד פעם.

יריב לוין: אני חושב שמי שמשרתים – – –

עאידה תומא סלימאן: הייצוג של הערבים לא בסדר, השאר כן.

יריב לוין: – – – משרתים בצבא, בכוחות הביטחון ובשירות הלאומי, הם צריכים לא להיות מקופחים, בוודאי – –

עאידה תומא סלימאן: כן, אז אולי תשנה את החוק.

יריב לוין: – – אפילו להיות מועדפים.

עאידה תומא סלימאן: תשנה את החוק, אדוני.

יריב לוין: אני אומר חד-משמעית: זו עמדתי.

יריב לוין: וזה גם לא סוד שהצעתי לא פעם לשנות גם את החוק בעניין הזה.

יריב לוין: בנושא של הטאלנטים, ההגדרה היא כמובן הגדרה של אנשי המקצוע שאמונים על תחום התוכן בתוך התאגיד.

יריב לוין: הנושא הזה בעיני הוא באמת, חבר הכנסת גואטה, נושא מאוד מאוד בעייתי, בכלל.

יריב לוין: אני חושב שאחד הקשיים ואחת הביקורות שנשמעות על התפיסה בכלל של ניהול סוג כזה של דבר כתאגיד שהוא תאגיד ציבורי, שחי מכספי ציבור, זה בדיוק הפער הזה בין העובדה שמצד אחד רוצים למשוך לתאגיד הזה את הכוחות החזקים והטובים בעולם התקשורת, שמביאים אתם את הצפייה – כי הרי אין טעם בשידור ציבורי אם אין ציבור שצופה בדבר הזה – ומצד שני, מאחר שמדובר בכספי ציבור, התחרות מול גורמים שפועלים בשוק הפרטי היא מאוד מאוד בעייתית לכל הכיוונים, גם מבחינה זו שאתה מוגבל מצד אחד וגם מבחינת התוצאה הסופית, שעלולה גם להיראות לא טוב והיא גם בעייתית.

יריב לוין: יש ניסיון ללכת באיזו דרך ביניים של לתת שכר שהוא מצד אחד אטרקטיבי וגבוה, אבל מצד שני, צריך לומר את האמת, הוא עדיין לא לגמרי מתחרה ברמות השכר שקיימות בשוק הפרטי.

יריב לוין: ההחלטה בעניין הזה היא בוודאי לא החלטה של השר ולא של המשרד, אלא היא החלטה מקצועית שמסורה בידי הגורמים שאמונים על העניין הזה בתאגיד.

יריב לוין: אני מוכרח לומר, חבר הכנסת – – –

יגאל גואטה: – – –

יריב לוין: בדיוק, ועל זה רציתי לומר.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שאני דווקא מוצא את עצמי מודאג מהשאילתה שלך, מכיוון שהיא, נדמה לי, אדוני היושב-ראש, מאירה בעיה הרבה יותר רחבה, שאנחנו מרבים לשוחח עליה ולעסוק בה, ואני בטח הייתי רוצה למצוא לה פתרון, והיא העובדה שאולי התפקיד הכי חשוב של הכנסת כפרלמנט, הפיקוח השוטף על עבודת הממשלה, וזה תפקיד של הכנסת – כשאתה שואל אותי כשר מי מפקח על עבודת הממשלה, אני מאוד מודאג; כי מי שצריך לעשות את הפיקוח השוטף – – –

יגאל גואטה: על התאגיד.

יריב לוין: חבר הכנסת גואטה, שנייה, שנייה.

יריב לוין: מי שצריך לעשות את הפיקוח השוטף היומיומי הזה זו הכנסת, ואני אומר לך שלכנסת אין מספיק כלים, במצב הקיים היום, כדי לעשות את הפיקוח הזה בצורה יעילה וטובה.

יגאל גואטה: אין בכלל כלים.

יריב לוין: ואני אומר לך, כאשר ישבתי כאן כיושב-ראש ועדת הכנסת וכחבר כנסת, כל הזמן אמרתי שהגיע הזמן שיינתנו לכנסת כלים מתאימים.

יריב לוין: הנה, אני אומר לך שמה שראיתי מכאן, אני רואה בדיוק אותו דבר מהמקום שבו אני נמצא עכשיו.

יריב לוין: ואני אומר לך, כשר המקשר בין הממשלה לכנסת, אני מוכן להיות שותף לכל מהלך משמעותי כדי לתת בידי הכנסת כלים ויכולות פיקוח אמיתיות על העבודה השוטפת של הממשלה.

יריב לוין: אני חושב שזה חיוני, אני חושב שזה חשוב.

יריב לוין: זה לא משנה אם היום אני בממשלה ומחר במקום אחר.

יריב לוין: אבל אני חושב שזה מהלך שהכנסת צריכה להוביל אותו, לצאת לדרך.

יריב לוין: הנה, אני אומר לך חד-משמעית, ואמרתי את זה לא פעם, כולל גם ליושב-ראש ועדת הכנסת, והיושב-ראש בוודאי מכיר את זה לא מעט זמן – אני חושב שחשוב שנעשה פעולה בעניין הזה.

יריב לוין: הפיקוח הזה הכרחי, אבל את הפיקוח הזה אתם צריכים לעשות על עבודת משרד התקשורת, לא אנחנו על עצמנו.

יריב לוין: לעניין השאלה של חבר הכנסת פרי, קודם כול העובדות.

יריב לוין: העובדות הן כאלה שמאחר שהייתה דחייה לאפריל, שנבעה מהעובדה שהגורמים המקצועיים בתאגיד הביעו חשש שהתאגיד לא יהיה מוכן לצאת לדרך באופן המיטבי במועד שנקבע, ומאחר שהם כן הביעו את האפשרות – לא את ההתחייבות, אבל את האפשרות – שיוכלו לצאת לדרך בינואר, עוד לפני אפריל, הוכנסה בנוסח החוק אפשרות גם לשר התקשורת וגם לשר האוצר ביחד לקבל החלטה על הקדמת התהליך הזה.

יריב לוין: אני חושב, חבר הכנסת פרי, שזאת לא זכות וטו, אלא ברור לגמרי ששר האוצר, כגורם שצריך לממן את התהליך הזה, לא יכול לגלות בוקר אחד שהתאגיד התחיל לפעול, אלא הוא צריך לדעת מתי זה קורה ולאשר את התאריך כדי להיערך בהתאם.

יריב לוין: וברור לגמרי ששר התקשורת, וכרגע התיק הזה מוחזק בידי ראש הממשלה – שר התקשורת, גם הוא, לא יעלה על הדעת שיקום בבוקר ויגלה שהתאגיד התחיל לפעול, אלא הוא אמור לדעת מתי הדבר הזה קורה ולאשר את מועד היציאה לדרך.

יריב לוין: להפך, אני חושב שהעובדה שהוכנס סעיף כזה לחוק רק מלמדת על העובדה שהכוונה היא להתחיל להפעיל את התאגיד כמה שיותר מוקדם, להשאיר פתח להקדים את המועד של אפריל ולהשאיר כאן גמישות, ואני חושב שזו הדרך הנכונה לראות את העניין.

יריב לוין: אני אעיר עוד הערה אחת, אם אנחנו כבר מדברים על הנושא הזה.

יריב לוין: מאחר שהיינו שותפים בקדנציה הקודמת, אני כיושב-ראש קואליציה דאגתי כאן שבסוף החוק הזה יעבור.

יריב לוין: אמרתי אז, ואני חושב שרואים את זה גם היום, שהחוק הזה אינו נקי מבעיות.

יריב לוין: יש הרבה מאוד בעיות, שנוגעות בעיקר לתנאי ההעסקה של העובדים והפתרון לאותם עובדים שלא ימשיכו בתאגיד.

יריב לוין: חלק מהן הצלחנו לפתור אז, חלק, לצערי, נשארו פתוחות.

יריב לוין: אני חושב שכל המודל הוא מודל לא פשוט.

יריב לוין: אני מאוד מקווה, למרות הספקות שיש לי באופן אישי, שהוא בסוף יצליח, אבל אני חושב שהחלטה אם לצאת לדרך הזאת התקבלה כבר, היא התקבלה בקדנציה הקודמת.

יריב לוין: עכשיו המטרה – והיא משותפת לכולם, אני חושב – היא להוציא את התאגיד הזה לדרך באופן המיטבי.

יריב לוין: שוב, כל התיאוריות האלה מסביב על כל מיני תרגילים, דחיות ורצונות להשתלט – אני חושב שכל הדברים האלה, אין להם לא ידיים ולא רגליים.

יריב לוין: ואני מאוד מאוד מקווה שבסופו של דבר יהיה לנו שידור ציבורי, לא רק במובנים שאנחנו מתייחסים אליהם אלא קודם כול במובן הזה שיהיה ציבור רחב שיצפה בשידורים האלה, שכן אחרת לכל העניין אין תכלית וטעם.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל להשיב לשאילתה דחופה מס' 235 מאת חברת הכנסת שרן השכל.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: עיכוב מתמשך – תקנות הכלבת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

שרן השכל: בוקר טוב, כבוד השר, בוקר טוב, יושב-ראש הכנסת, הוגשה הצעת חוק שלי לתיקון פקודת הכלבת, והיא נדחתה בשל הבטחת השר להתקנת תקנות בעניין.

שרן השכל: אני מבינה שהתקנות נמצאות כרגע במשרד המשפטים ואשמח לקבל עדכון איפה זה נמצא.

שרן השכל: קרה מקרה של אדם שכלבתו נשלחה להסגר, ובהיעדר פיקוח היא נגנבה – נשלחה פנייה למשרדך ב-27 ביולי – מה שמחדד את הצורך בתקנות בדחיפות.

שרן השכל: והשאלות הן: 1.

שרן השכל: האם הדבר נכון?

שרן השכל: 2.

שרן השכל: אם כן – מתי התקנות יותקנו?

שרן השכל: 3.

שרן השכל: מה היה המקרה עם הכלבה שנגנבה מההסגר?

שרן השכל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משרד החקלאות רואה חשיבות רבה בנושא צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: קיימנו דיון פה במליאה לפני כמה ימים בנושא המתת כלבים.

אורי אריאל: קיימנו הבוקר דיון.

אורי אריאל: בעקבות ההצעה לסדר-היום קיימנו הבוקר דיון בוועדת החינוך, בראשותו של ידידי חבר הכנסת מרגי, על העניין, ואנחנו עסוקים בזה בהחלט.

אורי אריאל: אנחנו יוזמים תיקון בפקודת הכלבת, שיוביל לשינוי משמעותי בתנאי ההסגר של בעלי-החיים.

אורי אריאל: 1–2.

אורי אריאל: התקנות האמורות הנן תיקונים לפקודת הכלבת שייתנו לשר סמכות להתקין תקנות בנושא תנאים להסגר שלא במתקן הסגר של הרשות המקומית, מה שנקרא בפי העם הכלביות.

אורי אריאל: בין היתר, מניין עשרת ימי ההסגר יחל מיום הנשיכה בלבד, ולא מיום כניסת הכלב להסגר, כפי שהיה עד כה.

אורי אריאל: מה קורה?

אורי אריאל: כלב נושך, צריכים לראות עשרה ימים שאין לו כלבת, ובתקנות היום זה מרגע שהוא נכנס להסגר, אבל יכול להיות שכבר עברו עשרה ימים והוא לא חולה – בשביל מה צריך את כל זה?

אורי אריאל: אלה דברים ישנים.

אורי אריאל: שינוי נוסף יאפשר לשר החקלאות להתקין תקנות בעניין תצפית בית במקום הכנסת הכלב למתקן הסגר, כפי שנהוג כיום.

אורי אריאל: היום חייבים לקחת אותו להסגר בכלביות העירוניות.

אורי אריאל: אנחנו אומרים שיש מקרים, שנגדיר אותם, שההסגר יהיה בבית עצמו; "מעצר בית", כמו שיש לאנשים, הולכי על שתיים.

אורי אריאל: סיימנו את הכנת טיוטת התיקון לפקודה אצלנו והעברנו אותה, כמתבקש, למשרדי הממשלה הרלוונטיים לבחינת הערות הציבור, ואנחנו מסיימים את ההתייחסות אליהן.

אורי אריאל: עם חזרת ועדת השרים לחקיקה מהפגרה תוגש הצעת החוק הממשלתית לאישור הוועדה.

אורי אריאל: לאחר העברת התיקון לפקודת הכלבת, ניתן יהיה לקדם גם את התקנות.

אורי אריאל: אינני יכול לענות במקום שרת המשפטים מתי הם יגמרו לבחון את התיקון אצלם.

אורי אריאל: ביקשתי ממשרד המשפטים לזרז את זה, ואדרבה, הבקשה תבוא גם ממך ונגיע בחזרה למושב הבא ואז נוכל מייד לעשות את התיקון המתבקש הזה, שהוא נכון, צודק, הכרחי – כל המילים הן נכונות.

אורי אריאל: לגבי המקרה הפרטי הזה, אני מבקש לא להיכנס אליו.

אורי אריאל: זה מקרה פרטי שביקשתי לבדוק אותו, אבל אני לא חושב שפה המקום.

אורי אריאל: אנחנו לא אחראים על הכלבייה העירונית, זה לא בסמכותנו, אבל מתוך דאגה כנה שלך ושלנו לקליינטים, אנחנו רוצים למצוא לזה תשובה, מה בדיוק היה שם.

אורי אריאל: אבל זה לא באחריותנו.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, גברתי?

יולי יואל אדלשטיין: מסתפקת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, שאלה נוספת לשר, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני השר, על תשובתך, ובמיוחד תודה על הנכונות שלכם במשרד החקלאות לקדם את הפתרון הזה, שאתה קורא לו, אולי בצדק, "מעצר בית" או "הסגר בית" לכלבים.

דב חנין: אני חושב זה חלק מהפתרון.

דב חנין: חלק נוסף מהפתרון הוא, כמובן – לא בהקשר של כלבת אלא בהקשר של הכלביות והמצוקה ששמענו בוועדת החינוך – הטיפול האינטנסיבי של עיקור וסירוס של כלבים.

דב חנין: הייתי שמח לשמוע, אדוני השר, האם משרדכם מקדם את הדברים האלה בצורה מספיק נחושה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: מכובדי, ידידי חבר הכנסת דב חנין, שמע הבוקר את הדיון בוועדת החינוך, וכל שאר דברי השר רשומים על ספר דברי הימים של הכנסת.

אורי אריאל: התייחסתי ואמרתי – ובזה אסיים: 1.

אורי אריאל: בכל ההצעות ששמענו מהעמותות חסר סעיף האימוץ.

אורי אריאל: אנחנו נעשה מאמץ גדול למצוא כסף לקמפיין אימוץ.

אורי אריאל: יש, אני חושב, עוד אלפי משפחות בארץ שישמחו לאמץ כלב.

אורי אריאל: הדבר השני, אנחנו מרחיבים את סכומי הכסף למחקר בנושא העיקור.

אורי אריאל: דבר שלישי, עבר בשבוע שעבר חוק של חברת הכנסת נורית קורן, שאיננה פה כרגע, שמגדיר שיש סכום קבוע של לפחות 4.5 מיליון שקל לנושאים האלה, של טיפול בכלבים.

אורי אריאל: אנחנו נגד המתת כלבים, שיהיה ברור.

אורי אריאל: אנחנו בעד יחס אנושי, יהודי, ואנחנו כך פועלים.

אורי אריאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים בדיון מיוחד לציון יום זאב ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, שרים, חברי כנסת בהווה ובעבר, נינתו של זאב ז'בוטינסקי הדר ז'בוטינסקי, מנכ"ל מכון ז'בוטינסקי חבר הכנסת לשעבר יוסי אחימאיר, כל מוזמני המכון, יושב-ראש הוועדה האקדמית של מכון ז'בוטינסקי פרופסור אריה נאור, יושב-ראש העמותה להנצחת מורשת לח"י מר יאיר שטרן, יושב-ראש מרכז מורשת מנחם בגין מר הרצל מקוב ומוזמני המרכז, סגן וממלא-מקום יושב-ראש ההסתדרות הציונית מר יעקב חגואל, מנכ"ל בית"ר העולמית מר נריה מאיר, חברי המועצה להנצחת אישים במשרד ראש הממשלה, כל הקהל הנכבד – ואציע לראש הממשלה וראש האופוזיציה לא לחזור על כל רשימת הנכבדים בדבריהם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד לזכרו של זאב ז'בוטינסקי – מנהיג, מדינאי, סופר והוגה, ראש תנועת בית"ר ומעמודי התווך של הציונות, שהלך לעולמו בכ"ט בתמוז לפני 76 שנים.

יולי יואל אדלשטיין: דיון זה מתקיים כחלק מיום ז'בוטינסקי, שנקבע בחוק שהתקבל בכנסת לפני 11 שנים, ולפיו יצוינו זכרו ופועלו של ז'בוטינסקי ביום פטירתו במטרה להנחיל את חזונו, מורשתו ופועלו.

יולי יואל אדלשטיין: מה היה אפוא חזון זה?

יולי יואל אדלשטיין: מורשתו של ז'בוטינסקי, מסתבר, איננה חד-ממדית; רחוק מכך.

יולי יואל אדלשטיין: שנים לפני קום המדינה הוא היטיב לסרטט את דמותו של הממשל היהודי בארץ-ישראל ושל החברה הישראלית, ובכך השכיל לשלב את שני היסודות שמאז הפכו למזוהים עמו: התגר – החוסן הלאומי, וההדר – איכות האדם והחברה.

יולי יואל אדלשטיין: המורכבות של ז'בוטינסקי מצאה את ביטויה בסקאלת הנושאים הרחבה שבהם עסק.

יולי יואל אדלשטיין: מצד אחד, הוא נודע בתפיסתו העקבית והבהירה שיש לבצר את כוח המגן והשלטון היהודי בארץ-ישראל – תפיסה שמצאה את ביטויה, בין היתר, במאמרו הנודע "על קיר הברזל".

יולי יואל אדלשטיין: במאמר זה, משנת 1923, הוא פרס גם משנה סדורה בדבר יחסנו לאוכלוסייה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: לצד נחישות, הוא דגל בחופש הפרט והתנגד לעריצות הרוב.

יולי יואל אדלשטיין: בד בבד עם תפיסתו חסרת הפשרות ואמונתו העמוקה בזכותנו על ארץ-ישראל בשלמותה, אמונתו הייתה שלמה לא פחות ביחס לשוויון בין הבריות ובמתן זכויות לכל אדם.

יולי יואל אדלשטיין: דומה כי בשיח החד-ממדי שלנו כיום רבים בתוכנו מתקשים להכיל משנה מורכבת כזו.

יולי יואל אדלשטיין: ביום זה, כשאנחנו מעלים על נס את דמותו ואת משנתו של זאב ז'בוטינסקי, מן הראוי שנאמץ את המודל הראוי, שהולך ונעלם מנוף התרבות הפוליטית והציבורית שלנו:

יולי יואל אדלשטיין: שאפשר וראוי להיות גם ציוני גאה וגם ליברל ושוחר זכויות אדם; שאפשר וראוי לדבוק בחזון הגדול ולהאמין שארץ-ישראל כולה שלנו, מבלי להתעמר בזולת או לעצום עין נוכח עוולות אנושיות.

יולי יואל אדלשטיין: מתורת ז'בוטינסקי אני למד כי ישראל של ימינו יכולה ואף חייבת להתקיים כישות ריבונית יהודית וישראלית איתנה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל באותה נשימה, חיוני שאותה איתנות לא תימדד אך ורק לאור יכולותיה הצבאיות – שהן התנאי והערובה לקיומה – אלא גם בהיותה מגדלור מוסרי ומופת חברתי ואנושי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו חיים היום לפי תיוגים: ימין, שמאל; דתי, חילוני; שמרן או ליברל.

יולי יואל אדלשטיין: אמור לי מה הצבעת, ואומר לך מה דעתך בכל נושא:

יולי יואל אדלשטיין: האם אתה תומך, או מתנגד למעשהו של החייל שירה במחבל; האם אתה תומך בחוק ההשעיה, ומה דעתך על אמירה של רב פלוני או ציטוט של אמן אלמוני.

יולי יואל אדלשטיין: הכול אצלנו הפך פשטני, שטחי, טוויטרי, אם תרצו – קצר ומיידי, ובעיקר חסר סבלנות.

יולי יואל אדלשטיין: האומנם כבר איבדנו את יכולת הקשבה לזולת?

יולי יואל אדלשטיין: רבותי, בדרך כזו אי-אפשר לנהל חיי חברה תקינים ולא שיח ציבורי אמיתי על שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: כל המחלוקות הופכות להתרסה, כל השיחות הופכות לוויכוחים וכל דיון הופך לקטטה.

יולי יואל אדלשטיין: אם ראוי שנלמד משהו מז'בוטינסקי על החברה שלנו, הרי זה ההכרח לחדול מכך, לפקוח עיניים ולהיווכח כי כל אלו הרסניים לחברה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: הבה נחדל לראות הכול בשחור-לבן, נחדל מהתיוגים הילדותיים הללו, שגורמים לליבוי שיח של שנאה, לפירוד ולמחנאות איומה ונוראה בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, אינני נמנה עם אלה המתיימרים לדעת מה היה אומר פלוני, חשוב ונבון ככל שיהיה, לאחר שכבר איננו עמנו.

יולי יואל אדלשטיין: אך זאת אדע: ז'בוטינסקי הניח לנו יסודות איתנים ועקרונות לחשיבה מדינית וחברתית שמהם יש לנו מקום נרחב לשאוב גם לישראל 2016.

יולי יואל אדלשטיין: כך, הניח לנו ז'בוטינסקי משנה סדורה ומנומקת בשאלת המבנה הכלכלי הראוי והמאוזן.

יולי יואל אדלשטיין: במאמר משנת 1927, שכותרתו "רעיון היובל", הוא הסביר את העקרונות העולים מתורת ישראל לקיום חברת רווחה שאיננה סוציאליסטית.

יולי יואל אדלשטיין: כתומך של כלכלת השוק החופשי, הוא כתב: "לו הייתי מלך, מחדש הייתי את פני ממלכתי על-פי תורת היובל ולא על-פי תורת הסוציאליזם".

יולי יואל אדלשטיין: הרעיון המקראי של שיבת הקרקעות לבעליהן היה בעיניו מהפכה חברתית-כלכלית ובשורה של ממש.

יולי יואל אדלשטיין: לצד התחרות החופשית הוא ראה צורך בכך שזירת ההתגוששויות הזאת, כלשונו, תרופד בדשא רך בדמות יום השבת ומתנות העניים המקראיות – כל אותם אמצעים שימנעו מאדם להגיע לקריסה כלכלית.

יולי יואל אדלשטיין: עקרונות חשובים אלו מן הראוי שנאמץ לשם האיזון הראוי בין כלכלת השוק החופשי לבין עקרונות הצדק החלוקתי.

יולי יואל אדלשטיין: משק חופשי הוא מנוע לשגשוג ולצמיחה, אבל בצדו גם מחירים לא פשוטים של פערים הולכים ומתרחבים בין עשירים לעניים.

יולי יואל אדלשטיין: לצד התחרות הבריאה, אסור לנו, אסור בתכלית, לזנוח את אלו שידם אינה משגת.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע שאם נשכיל לשאוב השראה מהעקרונות המנחים שהותיר לנו ז'בוטינסקי, בלי לראות בו רק מנהיג של מחנה זה או אחר, כולנו כציבור נצא נשכרים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

בנימין נתניהו: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדנו יולי אדלשטיין, חברי שרי הממשלה, יושב-ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, חברי הכנסת, משפחת ז'בוטינסקי, מוקירי זכרו של זאב ז'בוטינסקי, וביניהם מורי ורבי משה ארנס, וכל מי שרואים עצמם ממשיכי דרכו של זאב ז'בוטינסקי – אני מצהיר בגאווה שחלקי עמכם.

בנימין נתניהו: ספרא וסייפא ירדו כרוכים מן השמים, ושניהם כאחד התגלמו בז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: וקשה מאוד לאמוד מה גדול ממה – תרומתו של ז'בוטינסקי לתרבות העברית, לתודעה הלאומית, כסופר, כמשורר, כמסביר ציוני, כנואם בחסד, או תרומתו העצומה לחידוש כוח המגן של עמנו, לקידום הרעיון של הצבא העברי, להשרשת תפיסת היסוד של "קיר הברזל", שאומצה, התפיסה הזאת, גם בידי מתנגדיו הפוליטיים.

בנימין נתניהו: הרי היום כמעט אין מי שלא מסכים לתפיסתו זו של ז'בוטינסקי, אבל אני מציע לכם לקרוא מה אמרו על זה אז – מה אמרו על זה ומה כתבו על זה וכיצד ניגחו את זה.

בנימין נתניהו: ואולי איננו צריכים לשקול במאזני פלס איזו כף מכריעה, ספרא או סייפא, שהרי כל אלה ביחד הם נדבכים מהותיים בבשורה הציונית של ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד לכם שהעניין בדמותו – העניין הזה הולך וגדל עם השנים.

בנימין נתניהו: על שולחני מונח זה כמה שבועות ספרו החדש של אמיר גולדשטיין על ז'בוטינסקי, "דרך רבת פנים".

בנימין נתניהו: אני מניח שאתם יודעים שגם לראש ממשלה יש מפעם לפעם כמה רגעים שבהם הוא יכול להתרווח לאחור ולעיין להנאתו בספר – ואגב, גם בפנים הספר, לא רק בכריכתו.

בנימין נתניהו: גם זה קורה מעת לעת.

בנימין נתניהו: אמיר גולדשטיין פורס יריעה רחבה.

בנימין נתניהו: הוא מראה את השקפתו הציונית של ז'בוטינסקי, קודם כול נוכח האנטישמיות.

בנימין נתניהו: וז'בוטינסקי היטיב לנתח את משמעות השנאה כלפי היהודים בגולה.

בנימין נתניהו: הוא היה עד לפוגרומים במזרח-אירופה בפתח המאה ה-20, ובעקבותיהם החליט לייסד יחידות להגנה עצמית.

בנימין נתניהו: וכעבור שלושה עשורים הוא חווה את התפרצות הדחפים הלאומניים בלב אירופה התרבותית, כביכול.

בנימין נתניהו: אנחנו יודעים שלא רבים שעו לאזהרותיו של ז'בוטינסקי שהשעה דוחקת, שהר-הגעש מאיים להתפרץ.

בנימין נתניהו: שום אדם, כותב גולדשטיין, לא יכול היה לחזות את השואה טרם התרחשותה.

בנימין נתניהו: זה נתון לוויכוח, אבל זה לא ענייננו כאן, משום שגולדשטיין מציין, עם זאת – הוא מוסיף, ואני מצטט: בהשוואה לכלל המנהיגות הציונית והיהודית בתקופתו, ז'בוטינסקי העריך נכוחה את הדינמיקה השלילית, את רעידת האדמה שפוקדת את יהדות אירופה.

בנימין נתניהו: וזה נכון.

בנימין נתניהו: ז'בוטינסקי היה בין המעטים שלא הדחיקו את חומרת הסכנה.

בנימין נתניהו: הוא כינה את המאה ה-20 "המאה הרמאית"; כך הוא קרא לזה – "המאה הרמאית", שהכזיבה כל כך את תקוותינו.

בנימין נתניהו: הוא הצביע על כוחות החושך, כפי שהוא כינה אותם, שבגדו בערכי המאה ה-19: אמונה בקדמה, ליברליזם, נאורות, חירות.

בנימין נתניהו: זה הקו שקושר את הגותו של ז'בוטינסקי לימינו אלה.

בנימין נתניהו: שתי רעידות אדמה טלטלו את העולם במאה הקודמת.

בנימין נתניהו: ושוב אנחנו עדים בתחילת המאה ה-21 לרעידת אדמה שמטלטלת את העולם בימינו אלה.

בנימין נתניהו: הנאציזם והקומוניזם איימו על חברות החופש במאה ה-20, האסלאם הקיצוני מאיים על חברות החופש במאה ה-21.

בנימין נתניהו: האסלאם הרדיקלי על שני פלגיו, הפלג השיעי בראשות איראן והפלג הסוני בראשות "דאעש" – שניהם שואפים להציב את דגלם על חורבות העולם החופשי.

בנימין נתניהו: ז'בוטינסקי התנגד בתקיפות, בתקיפות, לעצימת העיניים מול האיום הקיומי של הנאציזם.

בנימין נתניהו: ממש כך.

בנימין נתניהו: ועל זה הוא ספג ביקורת חריפה.

בנימין נתניהו: הוא הוגדר כ"אלרמיסט", כ"פניקיסט", כמחרחר מלחמה.

בנימין נתניהו: אבל הוא דבק בעמדתו, כולל בנאום הכביר שלו בוורשה ערב מלחמת העולם השנייה.

בנימין נתניהו: הוא דבק בעמדתו והוא צדק בעמדתו.

בנימין נתניהו: וגם היום הכחשה עצמית לא תעזור.

בנימין נתניהו: ההתעצמות של האסלאם הקיצוני, לרבות בניסיון שלו להשיג נשק גרעיני, זה איום קיומי – עלינו בוודאי, אבל גם על חלקים אחרים של העולם החופשי.

בנימין נתניהו: ואומר לכם: לא רק של העולם החופשי.

בנימין נתניהו: הברירה חדה וברורה: או שנהיה עדים להסלמת האיום, להקזת דם מתגברת, או שמחנה החופש יתעשת ויפגין נכונות להתייצב בחזית בין-לאומית רחבה, אמיתית, אפקטיבית, כדי למגר את הרשע ולהסיר מעלינו את האיום.

בנימין נתניהו: ישראל עומדת איתן בחזית הזאת זה שנים ארוכות, וגם בעתיד הנראה לעין נזדקק לנחישות ולעוצמה שמייצג רעיון "קיר הברזל" של ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: אנו מדינה מתקדמת, משגשגת, חזקה, שמסרבת להרכין ראש בפני אויביה ומבקשי נפשה, וזה, בין היתר, הדבר שמקרב אלינו מדינות רבות, כולל באזורנו.

בנימין נתניהו: המדיניות שלנו מבוססת – המדיניות שלי – אני חושב שהיא מייצגת כאן כר נרחב; ירשתי אותה מאבי, שירש אותה מז'בוטינסקי, וזה טיפוח העוצמה.

בנימין נתניהו: החלש לא שורד באזורנו, זה כבר ברור.

בנימין נתניהו: החזק גם שורד וגם יכול ליצור בריתות, ועם הבריתות אפשר לקדם את האינטרסים הלאומיים, וגם את השלום.

בנימין נתניהו: ואת הדבר הזה אמיר גולדשטיין מתאר כשהוא מביא קטעים ממאמר נבחר של ז'בוטינסקי, מאמר נפלא.

בנימין נתניהו: "הסערה המסייעת", כך קרא לזה ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: הוא כותב שבענייני ימאות יש ניצול של הרוח הנגדית.

בנימין נתניהו: שתי ספינות מפרש נפגשות בים, האחת שטה מזרחה והשנייה שטה מערבה, אף-על-פי שאחת היא הרוח שנושאת את שתיהן.

בנימין נתניהו: רוצה לומר, כשיש משבר, יש סערה – יש גם הזדמנות.

בנימין נתניהו: יש סיכון – יש סיכוי.

בנימין נתניהו: וכתלמידו של תלמידו של ז'בוטינסקי, אני מאמין בזה ופועל לפי זה.

בנימין נתניהו: הסופה העזה שפוקדת בשנים הללו את המזרח התיכון טומנת בחובה לא רק תופעות שליליות; היא גם מסייעת לנו להתקרבות חסרת תקדים בינינו לבין גורמים באזורנו, שרואים בנו לא אויב אלא שותף להדיפת האיומים המשותפים עלינו.

בנימין נתניהו: וכאן מדובר בתפנית שיכולה להיות היסטורית, ושיכולה לתת פתח לקידום השלום.

בנימין נתניהו: אבל לפני הכול, לפני ניצול ההזדמנויות של הרוח הנגדית, לפני איתור הסכנות וראייתן בעוד מועד, ז'בוטינסקי האמין קודם כול לא רק באיום הכללי על האנושות אלא באיום הספציפי שאויבי עם ישראל הציבו לעצם קיומנו.

בנימין נתניהו: ולצורך זה הוא האמין בצורך החיוני – לא רק בעיקרון המוסרי, אלא בצורך החיוני בחידוש עצמאותנו.

בנימין נתניהו: זו הייתה תלויה בעיניו בחידוש כוח המגן, מה שהוא קרא "קיר הברזל", וזה היה תלוי בדבר שלישי, מה שהוא קרא "צבא עברי".

בנימין נתניהו: אבי זיכרונו לברכה נסע אליו בסוף שנות ה-30 ללונדון, שם הוא ישב, ושכנע אותו, בפרוטוקולים שכדאי לכם לקרוא, לנסוע לאמריקה – וכשהם באו לאמריקה, הדבר הראשון שהם פעלו למענו זה הצבא העברי.

בנימין נתניהו: הצבא העברי פירושו חיילים, מדים, פה ושם גם מצעדים.

בנימין נתניהו: הדבר הזה היה זר ליהודים.

בנימין נתניהו: זו הייתה מהפכה תפיסתית, ועל זה ז'בוטינסקי ספג קיתונות של עלבונות, של בוז, של האשמות: מיליטריסט, מחרחר מלחמות, ומעל הכול – מעל הכול – פאשיסט.

בנימין נתניהו: נשמע לכם מוכר?

בנימין נתניהו: זה לא חדש.

בנימין נתניהו: אני מציע לחברי, גם לחברותי, לקרוא מאמר שקראתי שוב הבוקר באנציקלופדיה העברית.

בנימין נתניהו: אבי היה העורך הראשי שלה, לא הוא כתב את המאמר.

בנימין נתניהו: עיין ערך: פאשיזם.

בנימין נתניהו: כדאי לקרוא.

בנימין נתניהו: מתארים את המושג הזה, כיצד הוא התפתח, מה משמעותו.

בנימין נתניהו: אבל יש שם משפט שכתב המחבר: בקרב השמאל רווח הנוהג להשמיץ כל יריב כפאשיסט.

בנימין נתניהו: קרי, אחד הדברים שאפשר להגדיר היום כפאשיזם זה: כינוי גנאי של השמאל כלפי יריביו.

בנימין נתניהו: זה לא התחיל היום, זה התחיל עם ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: אחד המנהיגים הדגולים של המדינה הזאת ושל העם שלנו היה דוד בן-גוריון.

בנימין נתניהו: אני מעריך אותו מאוד.

בנימין נתניהו: ככל שאני מוסיף שנותי, אני מעריך אותו יותר.

בנימין נתניהו: אבל בן-גוריון כינה את ז'בוטינסקי, שנולד, כפי שאתם יודעים, ולדימיר ז'בוטינסקי, הוא כינה אותו בתואר ה"מחמיא" "ולדימיר היטלר".

בנימין נתניהו: הוא כתב ספרון קצר על התנועה הזאת, ונתן לה כותרת – אחד מפרקי המשנה, אם איני טועה – "ז'בוטינסקי בעקבות היטלר".

בנימין נתניהו: מרדכי נמירובסקי – אתם מכירים אותו כמרדכי נמיר – כתב על התנועה הרוויזיוניסטית: לפנינו ארגון פאשיסטי מובהק, לא רק מן הצד החיצוני אלא גם מעצם מהותו הפוליטית ותכונותיו הנפשיות.

בנימין נתניהו: וההאשמות הללו כמובן נמשכו מז'בוטינסקי לבגין.

בנימין נתניהו: שוב, בן-גוריון הגדיר את מנחם בגין: "טיפוס היטלריסטי מובהק" – כך על בגין.

בנימין נתניהו: ובעליית בגין והליכוד לשלטון הסבירו מומחים כמו זאב שטרנהל, שיש פה נטייה ברורה אל הפאשיזם.

בנימין נתניהו: ועיתון "דבר" כתב – עיתון "דבר", החופשי – כתב: "יש להגן על הדמוקרטיה ולעצור את הפאשיזם המרים ראש".

בנימין נתניהו: היום אנחנו נעלה פה ללא ספק את הדמוקרטיה של ז'בוטינסקי, את הליברליות שלו, ויגידו: איפה הליכוד של ז'בוטינסקי והליכוד של בגין?

קריאה: – – –

קריאה: באמת איפה הוא?

בנימין נתניהו: הנה מה שאמרתם על ז'בוטינסקי ועל בגין, ואמר חברי כאן – זה נמשך גם היום.

בנימין נתניהו: שמעתי עכשיו את חבר הכנסת הרצוג אומר: איך זה יכול להיות?

יצחק הרצוג: – – – התחיל היום.

בנימין נתניהו: איך זה יכול להיות, עם "ישראל היום"?

בנימין נתניהו: איך זה יכול להיות?

בנימין נתניהו: איך זה יכול להיות?

בנימין נתניהו: זה לא התחיל היום.

בנימין נתניהו: זה לא התחיל היום.

קריאה: – – –

אילן גילאון: זה לא קריאת ביניים, יש לי שאלה: אם ז'בוטינסקי היה מגיע אל האולם הזה, הוא היה מזהה – – –

ציפי לבני: זה שעשו לו עוול לא מצדיק את זה שאתה תעשה עוול לאחרים.

אילן גילאון: אתה חושב שפה, אם הוא היה מגיע, הוא היה מזהה – – –

אמיר אוחנה: – – –

נחמן שי: הדיון התעורר.

נחמן שי: הכול בסדר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת.

בנימין נתניהו: אחד מהדברים שז'בוטינסקי האמין בהם זה הרעיון – אני אשיב על השאלות.

בנימין נתניהו: אחד מהדברים שז'בוטינסקי האמין בהם זה הרעיון של שוק חופשי, של תחרות, של הבחירה של האזרח, שהוא יכול לבחור.

קריאה: האם הוא יכול – – –

בנימין נתניהו: הוא יכול לבחור במה הוא נוסע.

בנימין נתניהו: תחבורה ציבורית אחת?

בנימין נתניהו: לא.

בנימין נתניהו: תחרות.

בנימין נתניהו: הוא יכול לבחור בין חברות מסחריות שונות.

בנימין נתניהו: הוא יכול לבחור בין דעות שונות.

בנימין נתניהו: לכן, כשאנחנו באנו ליישם את תורת ז'בוטינסקי, אנחנו יישמנו את זה בכלכלה – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – בתחבורה הציבורית – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – בתעופה, בכל הדברים שנשלטו על-ידי תפיסה ריכוזית אחת.

בנימין נתניהו: עכשיו, זה כבר קשה מאוד לעצור את זה, ואנחנו ממשיכים בזה, אבל יש מאבק עיקש – מאבק עיקש – למנוע תחרות בשוק התקשורת.

בנימין נתניהו: בארצות-הברית – – –

ציפי לבני: השתלטות על שוק התקשורת.

ציפי לבני: – – – תקשורת חופשית – – –

בנימין נתניהו: בארצות-הברית יש "Wall Street Journal", שתומך בכיוון אחד, "New York Times" שתומך בכיוון שני.

בנימין נתניהו: אף אחד לא אומר "השתלטות".

ציפי לבני: תקשורת חופשית, זכויות – – –

יצחק הרצוג: הנשיא לא שולט בעיתון הזה.

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: בצרפת יש "Le Monde" שתומך בכיוון אחד ו""Le Figaro שתומך בכיוון שני.

בנימין נתניהו: אף אחד לא אומר כלום.

קריאות: – – –

קריאה: תתבייש לך.

בנימין נתניהו: בבריטניה יש ""The Guardian שתומך בכיוון אחד וה"Times" שתומך בכיוון אחר.

בנימין נתניהו: אף אחד לא אומר "השתלטות".

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אבל בישראל חלילה, חלילה.

בנימין נתניהו: אם יש דעה אחרת – זו השתלטות.

קריאות: – – –

ציפי לבני: תעשה את זה – – – לא בזמן ז'בוטינסקי – – –

בנימין נתניהו: השתלטות.

אילן גילאון: – – –

אמיר אוחנה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רק שנייה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חבר הכנסת גילאון.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גילאון, נא לשבת.

מיקי רוזנטל: בצרפת אין שרה בממשלה שהייתה אומרת: "מה שווה התאגיד אם אנחנו לא שולטים בו?" אין דבר כזה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוחנה, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כמה שפחות תעזרו לי, ככה יהיה יותר שקט וראש הממשלה יוכל להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביטן, אמרתי שכמה שפחות תעזרו לי, כך ראש הממשלה יוכל להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, מה קרה?

אילן גילאון: הוא מדבר – – –

מיקי רוזנטל: "מה שווה התאגיד אם אנחנו לא יכולים לשלוט בו?"

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, ראש הממשלה מדבר, אחריו ידבר ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מניח שהוא יגיד דברים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: למה צריך להפריע?

יצחק הרצוג: בהחלט דברים אחרים.

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: – – – יום פוליטי.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, בסדר, מה לעשות.

בנימין נתניהו: אני שם לב – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: היכולת להקשיב, שעליה דיברתי לפני חמש דקות, כוללת במיוחד דברים שלא נעים לשמוע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אז נא לא להפריע.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: צועקים לרוב אנשים שלא רוצים לשמוע את הדובר.

יולי יואל אדלשטיין: חבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה ימשיך.

קריאה: למה – – – רוצים להקשיב – – – הם צועקים.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, ממילא לא שומעים אותך משם, אז חבל.

יולי יואל אדלשטיין: את רק מפריעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

תמר זנדברג: – – – תתבייש.

יואל חסון: לא שומעים, אבל מצפים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, מספיק.

אילן גילאון: – – – במפלגה שלך – – –

יואל חסון: – – – למפלגה שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, הנה, הזכרתי גם אותך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

בנימין נתניהו: הייתה בישראל השקפה אחרת, שונה משל ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: הייתה ריכוזיות עצומה, עצומה, בכלכלה, בתקשורת, בכל תחומי החיים.

בנימין נתניהו: ואנחנו – ואני כלול בתוך זה – במאמץ גדול, מאז עלייתו של הליכוד לשלטון ב-1977, עובדים לפתוח את המונופולים הללו לתחרות.

בנימין נתניהו: אני חושב שהדבר הזה הוא נשמת אפה של הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: הייתה גם מונוליטיות עצומה בתקשורת, וכל אחד יודע את זה – בהתחלה בשליטה ממשלתית ואחר כך בשליטה מונוליטית של קבוצה אחת.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אתה מדבר על מונוליטיות.

בנימין נתניהו: כשזה נפתח לתקשורת, זה לא רק הצורך של הציבור וקריאתו המשוועת של הציבור לגיוון – זה צורך של הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: אבל אני אומר דבר אחר: זה הזכות של האזרח, הזכות שלו, שלא יכתיבו לו מה הוא ישמע, במה הוא יצפה.

בנימין נתניהו: ואני לא מדבר דווקא על השידור הציבורי – זה כבר סודר, יהיה שידור ציבורי.

בנימין נתניהו: אני אומר דבר אחר, מה שקראתי היום בעיתון אחד, שיש לו קו אחד קבוע, קוראים לו "ידיעות אחרונות".

חיים ילין: "ישראל היום" קוראים לו.

בנימין נתניהו: "ידיעות אחרונות".

בנימין נתניהו: יש קו אחד כאן וקו אחד כאן.

בנימין נתניהו: זה לגיטימי, זה חלק מהדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: הדמוקרטיה היא בגיוון.

חיים ילין: מה, שלראש הממשלה יהיה עיתון זה חלק מהדמוקרטיה?

חיים ילין: באיזה מדינה לראש הממשלה יש עיתון?

בנימין נתניהו: אבל בעיתון "ידיעות אחרונות" יצא המרצע מן השק, וכותב שם פרשן בכיר, כמעט בלעדי, שמרצה בטלוויזיה – –

מאיר כהן: תגיד לי, אתה איבדת את העשתונות?

בנימין נתניהו: – – והוא אומר: עזבו את השידור הציבורי.

בנימין נתניהו: הכוונה האמיתית היא לאפשר, רחמנא ליצלן, תחרות בערוצי הטלוויזיה המסחריים.

בנימין נתניהו: מודה באשמה, אני רוצה תחרות.

בנימין נתניהו: אני רוצה תחרות, שיהיה גיוון בשידור המסחרי.

מיקי רוזנטל: זו בדיוק הבעיה – שאתה לא רוצה תחרות.

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה תחרות.

בנימין נתניהו: ועל זה מנסים להילחם כאן אנשי האופוזיציה, שרוממות חופש הביטוי בגרונם:

בנימין נתניהו: נגד פתיחת שוקי התקשורת, נגד תחרות.

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה תחרות.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה לשלוט באמצעי התקשורת.

בנימין נתניהו: וזה כמובן איננו פלורליזם, זה איננו ליברליזם; זה דבר אחר.

חיים ילין: ראש הממשלה, זה לא יום ז'בוטינסקי.

חיים ילין: אתה מבייש את ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: זה, אגב, לא פאשיזם.

בנימין נתניהו: זה יותר קרוב לבולשביזם.

חיים ילין: אין לי מה לעשות פה ביום כזה.

חיים ילין: תתבייש לך.

בנימין נתניהו: לכן הם צועקים כל פעם את הטענות: ישראל היא דמוקרטית.

בנימין נתניהו: ישראל פתוחה, ישראל משגשגת.

בנימין נתניהו: אבל צריך לאפשר תחרות גם בשיח הציבורי וגם בערוצי התקשורת.

בנימין נתניהו: ישפוט העם בקלפי, ישלוט העם בשלט.

בנימין נתניהו: זוהי תורת ז'בוטינסקי.

בנימין נתניהו: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: באיזה מדינה יש לראש ממשלה עיתון?

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: עוד פעם אחת ואתם תורחקו לאלתר – מי שמחא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: למזלכם לא ראיתי מי עשה את זה.

איתן כבל: ז'בוטינסקי כתב את הנאום הזה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל את הצעתך, חבר הכנסת אילן גילאון, להבא אני אכתוב בעצמי את כל הנאומים לכל הנואמים בימים המיוחדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני אכתוב את כל הנאומים לכולם, ואז הם יהיו בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: מה הקשר בין – – –

יצחק הרצוג: חכה, חכה, אילן, עוד נשיב.

יצחק הרצוג: רן ברץ עובד.

יצחק הרצוג: כשרן ברץ עובד אז אנחנו רואים את התוצאה.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, מכובדי ראש הממשלה, השרים בעבר ובהווה וחברי הכנסת, מכובדי שר הביטחון לשעבר משה ארנס – פרופסור משה ארנס, תודה לך על הגינותך, יושרתך ואפילו על הנימוס בהתנהלות שלך, הלוואי שהיינו לומדים יותר – משפחת ז'בוטינסקי, מוקירי זכרו, חברות וחברי הכנסת, קהל נכבד, אכן, ז'בוטינסקי היה מנהיג מרתק, שכתיבתו, הגותו ומעשיו מוסיפים להיות מקור השראה עצום לרבים ולטובים ומקור בלתי פוסק להתעניינות של חוקרים.

יצחק הרצוג: לאחרונה קראתי ספר ביוגרפיה חדש – לא זה שהזכיר ראש הממשלה, אלא ספרו של הלל הלקין, בהוצאת אוניברסיטת ייל בארצות-הברית, ספר שריתק אותי במיוחד.

יצחק הרצוג: את הספר הזה העניק נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין בביקורו בוושינגטון במתנה לנשיא ברק אובמה ולסגן הנשיא ג'ו ביידן.

יצחק הרצוג: הספר מסתיים בכך שזאב ז'בוטינסקי הגדול, שאחריו נהו מיליונים מבני עמנו, נפטר בחוסר כול ובכיסו כמה דולרים בודדים בארצות-הברית.

יצחק הרצוג: צוואתו הפיזית הייתה אפוא דלה, אבל אני יכול לומר, ואני מניח שכולנו מסכימים, שצוואתו הרוחנית ממשיכה לפכות כמעיין המתגבר.

יצחק הרצוג: כמה עצוב שפתיל חייו קופד, כגורל משה בהר-נבו, טרם מימוש חזונו לבית הלאומי של העם היהודי בארץ-ישראל.

יצחק הרצוג: את הארץ המובטחת הוא ראה רק מנגד, ואליה הגיע רק לאחר מותו, כשנקבר בהר-הרצל בירושלים.

יצחק הרצוג: מכובדי, אנחנו זקוקים היום לעוד הרבה ז'בוטינסקים, לכאלה שמבינים, כפי שהוא אמר, שגירושם של הערבים מארץ-ישראל בכל צורה שהיא הנו בלתי אפשרי בהחלט, והוא קבע כי נגזר עלינו שבארץ-ישראל יהיו תמיד שני עמים; ולא כמו אלה המאיימים ב"ערבים נוהרים".

יצחק הרצוג: אנחנו זקוקים למנהיגות בטוחה בעצמה, במדינה שלה ובעתידה; מנהיגות אמיצה, ישרה וישירה, כמו שהיה זאב ז'בוטינסקי, שיודעת לומר את האמת, כפי שאמר כי "גם לאחר יצירת הרוב העברי יישאר תמיד בארץ ציבור ערבי גדול.

יצחק הרצוג: ואם לחלק הזה של תושבי הארץ" – הוא הוסיף – "יבואו בזמן מן הזמנים ימים רעים, אז כל הארץ תישא בעול הסבל".

יצחק הרצוג: אכן אנחנו זקוקים היום לז'בוטינסקים דווקא במחנה הפוליטי שלו בישראל, כאלה שלא יסיתו כנגד המיעוט הערבי במדינת ישראל; כאלה שלעולם לא ינסו, כדבריו – –

שרן השכל: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שרן השכל, פעם אחרונה.

יצחק הרצוג: – – להפר את שוויון הזכויות המוענק לו, ולא יעשו כל ניסיון לגרשו או לדכאו.

יצחק הרצוג: אנחנו זקוקים יותר מכול לז'בוטינסקים אשר יכולים להיות פטריוטים ציוניים בלב ובנפש ושמבינים ושמכירים בעובדה שאך טבעי הוא שבמדינת ישראל "ירווה לו משפע ואושר בן ערב, בן נצרת ובני".

יצחק הרצוג: אז איפה הם הז'בוטינסקים של היום?

יצחק הרצוג: שיקומו.

יצחק הרצוג: אני מחפש אותם בספסלי הקואליציה, מחפש ולא מוצא.

יצחק הרצוג: איפה הם היום הז'בוטינסקים שהודפים במעשה ובדיבור מכול וכול – – –

שרן השכל: – – –

יצחק הרצוג: איפה הם היום הז'בוטינסקים שהודפים במעשה ובדיבור מכול וכול את סממני הפאשיזם המחלחלים אצלנו לאט-לאט אבל בטוח?

דוד ביטן: איפה המפלגה שלך?

דוד ביטן: איפה היא?

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יצחק הרצוג: היכן ממשיכי דרכו של ז'בוטינסקי אשר להם, כפי שאמר – ואני מצטט – "שנאה עיוורת לרעיון האומר ש'המדינה – היא הכול'" – המאמינים "בחופש הדיבור והארגון, וכמעט בכל התנגשות בין ההכרה האינדיבידואלית למשמעת הכפויה" הם עומדים "לצדו של היחיד".

יצחק הרצוג: יש משפט שאומר, אדוני ראש הממשלה, שכשאנשים קטנים מטילים צל גדול זה סימן שהשמש שוקעת.

יצחק הרצוג: ואני תוהה מה היה חושב הבוקר ז'בוטינסקי על העובדה שמפלגת הליכוד, זו המתיימרת להיות ממשיכת דרכו, קולטת לתוכה את "הצל", אותו פאשיסט ישראלי גזען ואלים, אותו צלם בהיכל המאיים לחרב את חזונו.

ירון מזוז: בושה וחרפה על הנאום שלך.

יואל חסון: בושה וחרפה לך.

יצחק הרצוג: אני תוהה מה היה חושב ז'בוטינסקי היום על תנועתו, שתמכה בהגבלת חירות ההתאגדות בחקיקה נלוזה בכנסת הזאת.

ירון מזוז: עוד יותר בושה.

יצחק הרצוג: אני תוהה מה היה חושב ז'בוטינסקי היום על תנועתו, שתמכה בכנסת הזאת בסילוק חברי כנסת על-ידי עמיתיהם הפוליטיקאים ולא על-ידי ערכאות שיפוטיות.

ירון מזוז: עוד יותר בושה.

איציק שמולי: האמת כואבת.

יצחק הרצוג: אני תוהה מה היה חושב ז'בוטינסקי, המסאי והמחזאי בעל העט המבריקה, החדה והשנונה, על פעולות הממשלה להצר את חופש הביטוי והיצירה בתיאטרון ובקולנוע – –

ירון מזוז: זה ראש האופוזיציה?

ירון מזוז: ממש בושה.

יצחק הרצוג: – – מה הוא היה חושב על פגיעה בציפור הנפש על-ידי ממשלה בראשות הליכוד, ומה הוא היה חושב על חברת

יצחק הרצוג: כם הקומיסרית, קומיסרית התרבות, שרת התרבות הנוכחית, הסותמת פיות של כל מי שחושב אחרת ממנה ברוח וביצירה.

ירון מזוז: כל משפט כזה – עוד חמישה מנדטים.

נאוה בוקר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמיר אוחנה, חברת הכנסת נאוה בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן – – –

דוד ביטן: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן – – –

איציק שמולי: – – – לא פחות ולא – – –

איציק שמולי: אתם לא נתתם – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: אני תוהה מה היה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני הבטחתי שאני לכולם אכתוב נאומים.

יולי יואל אדלשטיין: זה כולל גם את ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אז יהיה שקט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

דוד ביטן: – – –

יצחק הרצוג: אני תוהה מה היה חושב ז'בוטינסקי על שר בכיר בליכוד, שנמצא כאן, שמטיח באופן עקבי בליסטראות בבית-המשפט העליון ומכנה את שופטיו "כנופיה".

יצחק הרצוג: ואני תוהה מה היה חושב ז'בוטינסקי על המאמצים שלך, מר נתניהו, לסתום פיות ולמנוע דיון וביקורת לגיטימיים בתקשורת ובעיתונות – –

בנימין נתניהו: לפתוח, לפתוח.

יצחק הרצוג: – – או לבקר את החלטותיך, כמו למשל ב"צוק איתן".

בנימין נתניהו: לפתוח.

בנימין נתניהו: לפתוח – – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: ואני תוהה מה היה חושב ז'בוטינסקי, שהביע את דעותיו כציפור דרור בקונגרסים הציוניים השונים, אל מול דיון ממשלתי שכל מטרתו לקחת מן האזרחים את הזכות לתקשורת ציבורית, חופשית – –

בנימין נתניהו: – – –

יצחק הרצוג: – – יוצרת, מגוונת, שוויונית וערכית – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – כי זה לא שלנו – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – ולא משלנו או בשליטתנו.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: מר הרצוג, שמעתי אותך.

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: מה תהיה עמדתך – – – תקשורת, טלוויזיה – – – תחרותיים?

בנימין נתניהו: האם אתה חושב – – – דמוקרטיה או – – –?

יצחק הרצוג: ואני תוהה, אדוני ראש הממשלה, מה ז'בוטינסקי היה חושב לו היה רואה את חלומו ליישום חמשת המ"מים – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – מזון, מעון, מלבוש, מורה ומרפא, נשחק תחת הררי מילים, הבטחות סרק, ומעל הכול – תפיסה כלכלית דורסנית וחזירית – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – שאומצה על-ידי רבים רבים מבית-מדרשם של אלה שטוענים שהם ממשיכי דרכו.

שרן השכל: – – –

איציק שמולי: – – – על מי את צועקת?

שרן השכל: – – –

יצחק הרצוג: ובכן, מכובדי – – –

שרן השכל: איך אתם לא מתביישים?

יצחק הרצוג: ובכן, מכובדי – –

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת השכל, באמת.

שרן השכל: מה באמת – – –

יצחק הרצוג: – – אני מסתכל על אירועי החודשים האחרונים – – –

קריאות: – – –

דוד ביטן: – – – מפלגת העבודה – – –

נאוה בוקר: – – –

שרן השכל: – – –

אופיר אקוניס: – – –

דוד ביטן: אתם לא מתביישים – – –?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שרן השכל, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

דוד ביטן: – – –

ציפי לבני: ראש הממשלה, מה שעשו לך עשו לאחרים.

דוד ביטן: ברור לנו מה ההבדל – – – איפה – – –?

יצחק הרצוג: ואני מסתכל – – –

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, גם אותך אני קורא לסדר בפעם הראשונה.

יצחק הרצוג: אני מסתכל על אירועי החודשים האחרונים, ושבוע זה בפרט, על דבריהם של חברים בכירים בליכוד, על שתיקתם של נוספים, על מעשיך, אדוני ראש הממשלה, ומדמיין מה היה אומר לעצמו ז'בוטינסקי לו היה כאן היום עמנו – –

איוב קרא: – – –

יצחק הרצוג: – – לאלה המתיימרים להיות ממשיכי דרכו.

יצחק הרצוג: אתם מפארים את מורשתו רק מהפה ולחוץ, אך פועלים בדיוק ההפך.

איוב קרא: אין לי פנקס אדום – – –

קריאות: – – –

קריאה: כן.

יצחק הרצוג: אתם מאדירים את שמו – –

קריאות: – – –

נורית קורן: – – – פנקס אדום – – –

יצחק הרצוג: – – אבל כופרים ומועלים בצוואתו ובמורשתו הדמוקרטית.

יצחק הרצוג: איפה ז'בוטינסקי – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – ואיפה תלמידו ויורשו הגדול מנחם בגין ואיפה אתם?

איוב קרא: אין לי פנקס אדום.

איוב קרא: מה עושים?

יצחק הרצוג: איפה ז'בוטינסקי ואיפה אתם?

קריאה: מה הקשר – – –?

יצחק הרצוג: כיצד אתם הייתם מגיבים – –

איוב קרא: אין לי פנקס אדום – – –

יצחק הרצוג: – – אם הוא היה עומד פה היום – – –

נורית קורן: – – – החטופים – – –

איוב קרא: אין לי פנקס אדום.

איוב קרא: מה עושים?

יצחק הרצוג: כיצד הייתם מגיבים – –

נורית קורן: – – – תשובה, מה קרה בשנים האלה?

יצחק הרצוג: – – אם הוא היה עומד פה היום ואומר את מה שהוא אמר אז, ואני מצטט: דמוקרטיה והכרעת הרוב איננה פונקציה של שעבודם של 49 מלכים שווי זכויות ל-100 או אפילו עשרה או אפילו אחד ל-100.

יצחק הרצוג: כי את טעם הדמוקרטיה יש לבקש בתורת ההסכם והפשרה.

יצחק הרצוג: מטרת הדמוקרטיה היא לא לדרוס את המיעוט ולא להשפילו, לא לסתום את פיו ולא להסית נגדו.

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: ומטרת הדמוקרטיה היא לא רק הכוח לשלוט, אלא הזכות והיכולת להנהיג.

יצחק הרצוג: כי דמוקרטיה משמעה לפעול מתוך ההכרה שאנחנו, עם ישראל – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – קהילה אחת גדולה – –

קריאה: – – – איפה – – – שלך?

יצחק הרצוג: – – שגם אם יש בה מחלוקות, ולעתים מחלוקות קשות – –

איוב קרא: רק מי שיש לו פנקס אדום – – –

יצחק הרצוג: – – אסור לשרוף בה את הגשרים המחברים בינינו.

יצחק הרצוג: כי גורלנו הוא גורל משותף.

יצחק הרצוג: כי גורלנו כאן, בארץ אבותינו, הוא גורל משותף, ומנהיגות תפקידה לחזק את המאחד על פני המפלג, את המשותף על פני המפלג, את קירוב הלבבות על פני ליבוי השנאה.

יצחק הרצוג: אני עומד כאן כראש האופוזיציה בכנסת וחושב על זאב ז'בוטינסקי, אשר שימש בעצם בתפקיד דומה בתנועה הציונית כעשור לפני קום המדינה, ולא יכול שלא לחשוב על האירוניה בכך שכיום לנו, לי ולחברי במחנה הציוני ולאחרים באופוזיציה, יש יותר מן המשותף עם תורתו הדמוקרטית של ז'בוטינסקי – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: – – מאשר למפלגת הליכוד ולעומד בראשה.

נאוה בוקר: – – – 50 שנה תגיד את זה על – – –

קריאות: – – –

דוד ביטן: – – –

נאוה בוקר: בעוד 50 שנה אתה תגיד את זה – – –

ז'קי לוי: – – –

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נאוה בוקר, תודה רבה.

נאוה בוקר: – – –

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, חברת הכנסת נאוה בוקר.

יצחק הרצוג: כי דווקא אנחנו אלה שמגינים על מורשתו הדמוקרטית מפני אלה המתיימרים והמתהדרים כממשיכי דרכו, שעה שהם שוחקים ופוגעים בערכים שבהם הוא האמין.

יצחק הרצוג: ואני אומר זאת לא רק בגלל העובדה שתלמידי ז'בוטינסקי, כמו חברתי ציפי לבני, עומדים בהנהגת האופוזיציה, אלא מפני שזו המציאות האמיתית ואלה הן העובדות.

יצחק הרצוג: כי לא משנה כמה קראתם את כתביו של ז'בוטינסקי ולא משנה כמה תדעו לדקלם את שיריו ואת מחזותיו – לא יעזור כלום, אם הוא היה עומד כאן היום הוא היה קורע אתכם לגזרים – כי אתם, גבירותי ורבותי – –

נורית קורן: איפה – – –?

יצחק הרצוג: – – מועלים בצוואתו.

נורית קורן: איזו הסתה.

יצחק הרצוג: הצוואה של זאב ז'בוטינסקי הייתה לא רק מדינית, אלא בראש ובראשונה מוסרית וערכית.

יצחק הרצוג: מכאן נבע החיבור שלו, הייחודי, עם בר-הפלוגתא הגדול שלו ומנהיג תנועתי דוד בן-גוריון, זה שבאת היום להכפיש אותו, ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: – – –

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: באורח פלא, מצאו השניים במהלך שיחותיהם – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – באמצע שנות ה-30 מכנה משותף רחב ביניהם, בגלל ההכרה העמוקה בטיבה של הדמוקרטיה, שצפו אותה במדינה שתקום.

יצחק הרצוג: מכובדי ואורחים נכבדים, זאב ז'בוטינסקי היה אדם אופטימי, והוא אמר: אין בכוחו של אדם לעקור מתוך לבו את התקווה לעתיד טוב יותר.

יצחק הרצוג: כמה הוא צדק.

יצחק הרצוג: אף אחד לא יעקור מלבנו את התקווה לעתיד טוב יותר.

יצחק הרצוג: גם לא אתם.

יצחק הרצוג: לא אלה, לא אתם, אלה המפנים עורף – –

איוב קרא: – – –

יצחק הרצוג: – – לתפיסות היסוד הדמוקרטיות של מנהיג נאצל וחשוב בעמנו, דמוקרט בלבבו ובנשמתו.

אופיר אקוניס: – – –

יצחק הרצוג: יהי זכרו ברוך, ומורשתו נר אמיתי לתלמידיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

קריאה: תלמידיו – – –

קריאה: אמן.

איוב קרא: שכחת את הפנקס האדום – – –

קריאה: אוווו, איזה מעודדים.

קריאה: אוווו.

קריאה: – – –

דוד ביטן: יפה מאוד.

קריאה: במפלגה – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: האמת כואבת, מה לעשות.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: האמת כואבת, מה לעשות.

יחיאל חיליק בר: תתמודדו.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: תתמודדו – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – מז'בוטינסקי – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, אני מודה לך.

איציק שמולי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה עלה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אם תוכל – – –

דוד ביטן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם תרצה לעלות שוב, אתה יכול לעלות שוב, על-פי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – – צריכים לעשות לו פריימריז בכנסת.

איוב קרא: – – – פנקס אדום – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מספיק.

איוב קרא: פנקס אדום אין לי כבר.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

בנימין נתניהו: כן.

בנימין נתניהו: אני שמעתי – – –

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בנימין נתניהו: אני שמעתי בקשב רב, אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, את דבריו של יושב-ראש האופוזיציה.

בנימין נתניהו: אני חושב – קודם כול, זה מרנין לראות שההתקפות על ז'בוטינסקי ועל בגין ועל תנועתי, שהיו כל כך חריפות אז – את העבר מוחקים, אבל המורשת של ההכפשה היום, היא נמשכת.

בנימין נתניהו: אבל בכל זאת, אמר חבר הכנסת הרצוג כמה דברים שאני שותף להם לחלוטין.

בנימין נתניהו: וגם אם לא הזכרתי אותם כאן, הרי הזכרתי אותם בדברים שאמרתי גם לעם ולעולם בימים האחרונים, למשל על היחס, לא רק למיעוט הערבי, לאזרחים הערבים במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: והרי המילים מגובות במעשים ובמשאבים.

יואל חסון: הנוהרים.

יואל חסון: הנוהרים – – –

בנימין נתניהו: ובמשאבים.

בנימין נתניהו: תראה, אני שמעתי אותך, את אמירתך – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – אבל לא שמעתי את אמירתך על אמירתו של ראש עיריית נצרת, שמספר – –

זהבה גלאון: אוווו.

בנימין נתניהו: – – שאבו מאזן התקשר אליו באותו יום.

בנימין נתניהו: איפה – – –

ציפי לבני: – – –

בנימין נתניהו: "אזהרת ספוילר", אני קורא לזה – אל תחכו לגינויים תקיפים לאבו מאזן על אמירתו זו ביום הבחירות – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – לשנע מצביעים לקלפיות.

בנימין נתניהו: אין חשש.

יואל חסון: אתה משווה אותו אליך?

קריאה: – – –

יואל חסון: אתה משווה ראש ממשלה – – –?

בנימין נתניהו: עכשיו – – –

יואל חסון: נו, באמת.

בנימין נתניהו: עכשיו, לדבר השני.

יואל חסון: אתה ראש ממשלה – – –

קסניה סבטלובה: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון – – –

ציפי לבני: הם האזרחים שלך, לא של אבו מאזן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ציפי לבני, תודה.

ציפי לבני: ומה שאתה אמרת בבחירות זה לא דבר שאפשר לעבור עליו – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת לבני.

בנימין נתניהו: ועכשיו לדבר השני.

קריאה: – – –

ציפי לבני: כשתתחיל להתייחס אליהם כאזרחים שלך, אז אולי נראה – – –

בנימין נתניהו: אדרבה.

זהבה גלאון: אולי תעשה סרטון, אדוני.

בנימין נתניהו: אדרבה.

זהבה גלאון: אולי תעשה עוד סרטון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, תודה.

זהבה גלאון: – – – סרטון?

בנימין נתניהו: אדרבה.

בנימין נתניהו: אני עומד לא רק מאחורי המילים שאמרתי עכשיו – אמרתי ואמרתי בדיוק מה שהיה צריך להגיד, זה דרוש – –

אילן גילאון: – – –

בנימין נתניהו: – – אבל גם על המעשים שאנחנו עושים.

איילת נחמיאס ורבין: – – – אתה אומר.

בנימין נתניהו: אבל חבר הכנסת הרצוג גם ציטט מז'בוטינסקי דבר נוסף, זה נכון, על הגורל המשותף שלנו, אופוזיציה וקואליציה, ואזרחי מדינת ישראל בכלל.

בנימין נתניהו: זה נכון.

בנימין נתניהו: ואני חושב שגם יש מקום לכולנו, אופוזיציה וקואליציה כאחד, לזכור את הדברים שלו על הוד והדר.

בנימין נתניהו: על הוד והדר.

זהבה גלאון: – – –

אילן גילאון: – – –

בנימין נתניהו: אני אינני משתמש בניבולי פה ובגידופים.

בנימין נתניהו: אפשר לומר דברים נוקבים מאוד בהוד ובהדר, וזה דרוש לכולנו, בכל שורותינו.

בנימין נתניהו: אבל, חבר הכנסת הרצוג, יש דבר אחד – אנחנו לא ממצים כאן את כל דבריו של ז'בוטינסקי, אבל יש דבר אחד שז'בוטינסקי האמין בו בכל לבו – אתה ציטטת את זה בצד ולא ראית – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: – – וזה הדבר שנותן לאנשים, לאזרח, את חופש הבחירה.

בנימין נתניהו: איך הוא אמר?

בנימין נתניהו: לאינדיבידואל.

בנימין נתניהו: הוא האמין בזה בכלכלה, הוא האמין בזה בדיוק הפוך – בדיוק הפוך – ממה שמוצע כאן.

בנימין נתניהו: בדיוק הפוך.

בנימין נתניהו: ועכשיו אני רוצה לשאול אותך – אני שואל אותך במקום העיקרי, בשוק הדעות: מה תהיה עמדתך על פתיחת ערוצי הטלוויזיה המסחריים לתחרות?

חיים ילין: – – –

בנימין נתניהו: כי שמעתי שזה איום על הדמוקרטיה.

קריאות: – – –

נחמן שי: הם פתוחים.

נחמן שי: הם פתוחים.

יואל חסון: אתה צריך לפתוח – – –

נחמן שי: הם פתוחים.

יואל חסון: אתה יותר שר תקשורת מראש ממשלה.

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה להתחרות, אתה רוצה לשלוט בשוק התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה יענה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אתה יותר שר תקשורת מראש ממשלה.

יואל חסון: אולי תהיה שר התקשורת?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לא יעלה אף אחד פעם נוספת.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, אני לא מתכוון להתפלמס אתך על הפרשנות למורשתו של ז'בוטינסקי, כי נדמה לי שאמרתי דברים מאוד נוקבים על כך שאתם מועלים במורשתו.

יצחק הרצוג: אני רק אומר דבר כזה – –

יריב לוין: תענה על השאלה.

יצחק הרצוג: – – כולנו בעד פתיחת שוק התקשורת לתחרות, בתנאי אחד – שראש הממשלה לא יהיה שר התקשורת – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – שאתה לא תמנה את הקומיסרים ששולטים בתקשורת, ושאתה לא תשלח את שרת התרבות שלך לסתום פיות ואת הפקידים שלך לסתום פיות ואת חברי הכנסת והשרים שלך לסתום פיות.

יואב קיש: – – –

נאוה בוקר: – – –

שרן השכל: – – –

יצחק הרצוג: זאת המציאות האמיתית של התקשורת הישראלית בראשותך, שאתה עושה בה כבתוך שלך יום-יום, שעה-שעה, ברצון להצמית אותה, להפחיד אותה ולשתק אותה.

יצחק הרצוג: זה לא יעזור לך.

יצחק הרצוג: וכפי שאמר ז'בוטינסקי: אנחנו לא נוותר, ואנחנו נאמין שיגיע עתיד טוב יותר, ובמהרה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הדיון המיוחד – אפילו הייתי אומר מיוחד מאוד – במורשתו של ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל המוזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: כפי שראיתם, קיימנו את הדיון כמיטב מורשת ז'בוטינסקי, עם הרבה הדר, עם הרבה יכולת להקשיב לזולת, בדיוק כפי שביקשתי בנאומי, ואני מציע, פרופסור נאור, שבפעם הבאה שאתם עושים דיון במכון ז'בוטינסקי, תשאלו את השאלה עד כמה ז'בוטינסקי היה נהנה אילו נכח היום אתנו בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: תקבלו בטח דעות מעניינות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכם על כך שאתם כיבדתם אותנו.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא בטוח שאנחנו כיבדנו אתכם.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 20), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/1032; "דברי הכנסת", חוב' כ"ד, עמ' 12160; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את יושב-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית חבר הכנסת אלי כהן להציג את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: לחוק קיימות הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי רשימת מסתייגים לפני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: תודה, אדוני.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו מביאים היום לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק הפיקוח על השירותים הפיננסיים (תיקוני חקיקה), אחד האמצעים המרכזיים לקידום תפקודם של שווקים פיננסיים ולקיומה של מערכת רגולציה אפקטיבית ויעילה על השווקים הפיננסיים ועל המתווכים הפיננסיים הפועלים בתוכם.

אלי כהן: כדי להסדיר אסדרה ופיקוח יעילים הוקמו בעולם ובישראל רשויות פיקוח פיננסיות לאסדרת פעילותם של מתווכים פיננסיים והפיקוח עליהם.

אלי כהן: ארגונים בין-לאומיים שונים, כגון ה-OECD וקרן המטבע הבין-לאומית, מדגישים את החשיבות שביצירת רגולטור עצמאי ובהפעלת סמכויותיו כדי לשמור על ציבור המבוטחים והחוסים.

אלי כהן: מטרתה של הצעת חוק זו היא להקים רשות פיקוח פיננסית חדשה באופן שבו יהפוך אגף שוק ההון לרשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון, שתפעל כיחידה עצמאית במשרד האוצר.

אלי כהן: הפיכת אגף שוק ההון לרשות עצמאית חיונית כדי להבטיח שתוכל לקיים את אחריותה ולממש את תפקידיה וסמכויותיה ביעילות, במהירות ובמקצועיות, בלי השפעות פוליטיות.

אלי כהן: מוצע לקבוע כי מטרותיה של הרשות יהיו הגנה על ענייני המבוטחים, העמיתים ולקוחות הגופים המפוקחים והבטחת היציבות והניהול התקין.

אלי כהן: עוד מוצע לקבוע מנגנונים לעסקאות שבהן מתקשרת הרשות ולמעמד העובדים.

אלי כהן: מוצע לקבוע כי בראש הרשות יעמוד הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון, אשר ימונה על-ידי שר האוצר לתקופה של עד חמש שנים.

אלי כהן: על מנת לייעל את התהליכים המשפטיים, מועברת הסמכות לדון בהחלטות של הרשות לבית-המשפט לעניינים מינהליים, אשר עד היום החלק הגדול של החלטות אלו היה נתון לסמכות השיפוטית של בית-המשפט הגבוה לצדק.

אלי כהן: חברים, הצעת הקמת רשות שוק ההון היא צעד חיוני ומרכזי לשכלול השוק הפיננסי בישראל.

אלי כהן: כיום, הגופים הפנסיוניים של קרנות הפנסיה, חברות הביטוח וקופות הגמל מנהלים כספים שעולים על אלה שמנוהלים על-ידי הבנקים.

אלי כהן: בשוק ריכוזי כמו זה שקיים במדינת ישראל, אנחנו צריכים רשות שוק הון חזקה, יציבה, לא פוליטית, שלצד בנק ישראל תוכל לבוא ולשמור על כספי המבוטחים מן הצד האחד, ומן הצד השני לקחת חלק מרכזי בכלכלת ישראל.

אלי כהן: פתיחת השווקים הפיננסיים לתחרות ללא ספק תוכל להשפיע גם על ההשקעות במשק, וכתוצאה מכך גם על הצמיחה במשק, השמירה על רמת אבטלה נמוכה, הטיפול בשוק האשראי, ואנחנו רואים שם את העמלות ואת הריביות הגבוהות, לצד הגדלת עוגת האשראי, במיוחד למגזר העסקים הקטנים והבינוניים, למגזר משקי הבית, לטיפול בנושא של השלמת הון עצמית.

אלי כהן: הקמת רשות כאשר יש אגף לצורך העניין, במקרה הזה, מעידה על ויתור של חלק מהסמכויות, גם על-ידי שר האוצר וגם על-ידי סגנו, מכיוון שכאן, במקרה הזה, הם לא ראו לנגד עיניהם את השררה אלא את החשיבות של התפתחות שוק ההון בישראל, של הגנה על החוסכים וכן הלאה.

אלי כהן: במהלך הכנת החוק אנחנו פעלנו לכך שלא יהיה כפל רגולציה.

אלי כהן: במתכונת המקורית של החוק הייתה כוונה שגופים יוכלו להיות מפוקחים על-ידי כמה רשויות שונות – דבר כזה יכול להוביל להכבדת נטל הרגולציה, וכאמור, מדינת ישראל התדרדרה בצורה משמעותית בשנים האחרונות מבינת היכולת לבוא ולעשות עסקים.

אלי כהן: לכן הסעיף הזה לא ייכלל במסגרת החוק, אלא יובא במסגרת הצעה נפרדת.

אלי כהן: היו לא מעט חברי כנסת שלקחו חלק בדיונים בוועדה: חברי הכנסת שמולי, מיכל בירן ואחרים.

אלי כהן: גם חבר הכנסת שמולי, שבהחלט אני מניח שיעלה היום ויתייחס לנושא הביטוח הסיעודי וכן הלאה – חשוב להבהיר: הצעת החוק הזאת לא דנה כהוא זה בנושא הביטוח הסיעודי או בדברים ספציפיים, אך יחד עם זאת, נכנסו שם תיקונים אשר יבהירו שהרשות תהיה כפופה למדיניות הממשלה, למדיניות השר, ולהחלטותיה.

אלי כהן: חברים, חברי כנסת נכבדים, להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

אלי כהן: אני מבקש שתדחו את ההסתייגויות ותאשרו את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

אלי כהן: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להסתייגויות.

חמד עמאר: ראשון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי מהמחנה הציוני.

חמד עמאר: אני רוצה לברך אזרחים ותיקים מערד שהגיעו לכאן, לכנסת.

חמד עמאר: בשם כל הכנסת, ברוכים הבאים.

חמד עמאר: יש לך שעה שלמה.

חמד עמאר: עד שעה.

חמד עמאר: אתה יכול להסתפק בפחות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני יושב-ראש הוועדה, אדוני סגן השר, השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא להתחיל ולהגיד את המובן מאליו, אולי.

איציק שמולי: אני מאוד מאוד מעריך את יושב-ראש הוועדה, מאוד מאוד מעריך את סגן השר.

איציק שמולי: יש לנו פה ושם לא מעט מחלוקות, אומנם, בעניין הביטוח, אבל אין לי ספק שמה שאתם עושים כאן, אתם עושים כי אתם באמת מאמינים שזה לטובת העניין, לטובת עם ישראל, לטובת המבוטחים.

איציק שמולי: ואין לי על זה שום מחלוקת, ואני מכבד אתכם על העניין הזה.

איציק שמולי: אנחנו כמובן נמצאים בשתי דעות שונות, אבל אם זה לא הובן עד היום, למרות המחלוקות וההתנגשויות גם בתוך הוועדה, אז אני גם מעריך אותך וגם אוהב אותך, ואני גם חושב שהנוכחות שלך כאן

איציק שמולי: בכנסת היא לא רק לטובת הסקטור שאתה מייצג, אלא לטובת כלל האזרחים במדינת ישראל.

איציק שמולי: ואותו הדין לגבי חבר הכנסת אלי כהן, שעושה דברים נפלאים בוועדת הרפורמות.

איציק שמולי: ועכשיו, לעצם העניין.

איציק שמולי: תראו, אנחנו עוסקים בעניין הזה של הפיקוח על שוק הביטוח לא מהיום, ואנחנו בעצם בשנה, שנה וחצי האחרונה רודפים אחרי הזנב של עצמנו, במובן זה שכל פעם אנחנו מגלים פרקטיקה חדשה, נבזית יותר, קשה יותר, שמתעללת ורומסת בעיקר את מבוטחי הסיעוד והבריאות.

איציק שמולי: ועצם המצב פה שבאים באיזשהו מצג שווא לכנסת, ואומרים: הבעיה עד היום הייתה שבעצם היינו אגף בתוך משרד האוצר; הבעיה עד היום הייתה שהפוליטיקאים האלה קשרו לנו את הידיים, לא נתנו לנו לעבוד; הפוליטיקאים הקטנים והאינטרסנטים מנעו מאתנו לעשות הדבר הנכון עבור המבוטחים.

איציק שמולי: זה מה שנמצא פה על הפרק.

איציק שמולי: והגישה הזו הובילה לצעד המדיניות הזה שמקודם כאן היום בקריאה השנייה והשלישית, גישה שמקודמת בחסות השקר והנבזות שהפוליטיקאים היו גורם מפריע עד היום בביטוחי הבריאות והסיעוד; שהפוליטיקאים הפריעו למפקח או למפקחת על הביטוח להגן על המבוטחים – בזמן שהאמת היא שבמרבית המקרים, למרבה הצער, חברי הכנסת בכלל לא קיבלו את הפריבילגיה להיות מעורבים בתהליך.

איציק שמולי: במרבית המקרים קם המפקח על הביטוח או קמה המפקחת על הביטוח, כתבו תקנות, ובא לציון גואל.

איציק שמולי: ובסופו של דבר, עצם הניסיון לבוא לכאן ולטעון באיזשהו אופן שמעכשיו, ממחר בבוקר הכול יבוא על מקומו בשלום ופתאום תהיה הגנה כלשהי על המבוטחים שעד היום לא הצלחנו להגן עליהם, זה שקר, זו רמייה.

איציק שמולי: וכאשר זה מגיע מתוך הפקידות עצמה, זה דבר שהוא חמור שבעתיים.

איציק שמולי: אתם רוצים דוגמאות?

איציק שמולי: הרי דוגמאות יש בשפע.

איציק שמולי: בשפע.

איציק שמולי: זה התחיל בסיפור של הביטוחים הסיעודיים הקולקטיביים, נכון?

איציק שמולי: אנחנו צועקים על זה כבר שנתיים פה.

איציק שמולי: שנתיים.

איציק שמולי: איך יום אחד בהיר בבוקר, בשנת 2011, הייתה לעודד שריג איזושהי הארה, או בא לו מלאך בחלום והודיע לו שהביטוחים הסיעודיים הקולקטיביים יותר לא יחזיקו מעמד, ולכן צריך לבטל אותם.

איציק שמולי: רק מה לעשות, הייתה בעיה קטנה, קטנה-גדולה: 1.2 מיליון מבוטחים שכבר נמצאים בתוך הפול.

איציק שמולי: קמה סערה גדולה, והתחייב אז המפקח על הביטוח למצוא פתרון, אבל ההתחייבות הזאת התנדפה מייד כאשר הוא סיים את התפקיד שלו.

איציק שמולי: ואני מזכיר לכם, יש כאן אנשים שהם יותר זמן ממני בבית הזה, ואתם זוכרים היטב שאת ההחלטה הזאת לא קיבלו פוליטיקאים, לא קיבלו חברי כנסת; למען האמת, בניגוד לנאמר בדיון שהיה פה קודם, ההחלטה הזו לקחת 1.2 מיליון מבוטחים מהפוליסות ולזרוק אותם לרחוב, אני לא חושב שיש פה מישהו – לא מימין ולא משמאל ולא מהאמצע ולא מהחילונים ולא מהחרדים ולא מהדתיים ולא מהיהודים ולא מהערבים – שהיה מרים את היד בעד החלטה כזו.

איציק שמולי: להפך, מה שאפשר את הפגיעה מאז ועד היום במבוטחים זה העובדה שבחסות החלטות מקצועיות טהורות אפשר להתכנס בחדר סגור ולקבל החלטות שפועלות נגד המבוטחים.

איציק שמולי: עכשיו, אני לא חושב, לא המפקח הקודם ולא המפקחת הנוכחית, שיש לנו אומנם הרבה מחלוקות – שלום לך, גברתי המפקחת – אני לא חושב שהם קמים בבוקר ומתוך תחביב שואלים: מה נעשה היום כדי לדפוק את עם ישראל?

איציק שמולי: לא, אני לא חושב שהם כאלה.

איציק שמולי: אבל מה כן?

איציק שמולי: הם, באופן יומיומי, והאגף שהם עומדים בראשו, נדרשים להכריע כמעט בכל דבר במתח הזה בין דאגה לאינטרס של המבוטחים – ובמקרה של תחומי הסיעוד והבריאות, מבוטחים שאין להם קול ואין להם פה ואין להם יכולת לבוא ולהרים קול זעקה – לבין הצד השני במשוואה, וזה האינטרסים של חברות הביטוח.

איציק שמולי: וכאשר אתם מסתכלים על קבלת ההחלטות, גם במקרה של הסיעודי הקולקטיבי, גם במקרה של הרפורמות בביטוחי הבריאות הפרטיים, גם במקרה האחרון, שעדיין טרי, של הביטוחים הסיעודיים האחידים בקופות-החולים, אי-אפשר להשתחרר מהמחשבה שיש צד אחד שהוא קצת יותר משפיע במשוואה הזאת, צד אחד שבמקרים מסוימים הרגולטור הפך להיות – אני אומר את זה בכאב – אפילו עושה דברו.

איציק שמולי: כשאתם מסתכלים על ההגדרות של הפוליסות האחידות שנכנסו בביטוחי הסיעוד של קופות-החולים בחודש יולי האחרון, לבוא ולהגיד בלי שום בושה שנכה שדוחף את כיסא הגלגלים שלו עם הידיים הוא, לפי הפוליסה החדשה, לא יהיה מוגבל בניידות – את הדבר הזה לא עשו פוליטיקאים, את הדבר הזה עשתה הפקידות.

איציק שמולי: לבוא ולהגיד שפעוטות סיעודיים – נגיד ילד בין שנתיים שחס וחלילה חטף עכשיו סרטן, וההורים שלו משלמים לקופת-החולים מרגע לידתו, וכשמתגלה המחלה הם הולכים לחברת הביטוח, דופקים על הדלת ואומרים: אנחנו צריכים עזרה, שילמנו כסף.

איציק שמולי: ואז פותחים להם את האותיות הקטנות ואומרים: תראו, בסעיף החדש, שאותו אישרה המפקחת על הביטוח, יש סעיף קטן שבא ואומר שאם קורה מקרה סיעודי מגיל אפס עד גיל שלוש זו בעיה שלכם.

איציק שמולי: ילד חולה סרטן – תתמודדו.

איציק שמולי: זה מה שאומרת הפוליסה החדשה.

איציק שמולי: לא אני קבעתי אותה, לא הליכוד קבע אותה, לא מפלגת העבודה קבעה אותה, לא החרדים, לא הערבים, לא כולנו, לא יש עתיד, לא מרצ – המפקחת על הביטוח.

איציק שמולי: וזו לא ביקורת פרסונלית על המפקחת הנוכחית, זאת ביקורת מובנית ועקרונית על מה שקורה עם האגף הזה ב-20 שנה האחרונות, שפעם אחרי פעם אחרי פעם משרת באופן בלעדי את האינטרסים של חברות הביטוח.

איציק שמולי: עכשיו, כדי לא ליפול בלשוני אני לא אתן לכם את מה שאני חושב שהוא ההסבר לכך, כדי לא להפוך את האולם הזה – לא לכלוא אותו בתוך איזו מבוכה אחת גדולה, בטח לא כשנציגי האגף יושבים פה.

איציק שמולי: לי יש הסבר למה זה קורה, אבל את ההסבר הזה נשים בצד.

איציק שמולי: יש לגביו גם הסתייגות, שאני מקווה שבכל זאת, גם אם החוק יעבור, ההסתייגות תעבור יחד אתו.

איציק שמולי: אבל כשאתם בוחנים את האופן שבו התקבלו ההחלטות, כשאתם בוחנים את ההחלטות בפועל של איך הפוליסה הזאת עכשיו נראית, מישהו פה יכול להסתכל למבוטחים בעיניים ולהגיד להם שהפוליסה החדשה שומרת עליהם?

איציק שמולי: אין לכם בושה?

איציק שמולי: נציגי המפקח על הביטוח הגיעו לגפני לוועדת הכספים ואמרו שם, בלי להתבלבל, שהשינויים האלה עובדים לטובת המבוטחים – תבינו את גודל האבסורד.

איציק שמולי: אז על מי שומר המפקח על הביטוח?

איציק שמולי: האם הוא שומר עלינו, המבוטחים, או שהוא שומר על הצד החזק ביותר במשוואה, על חברות הביטוח?

איציק שמולי: ובמקום שבו אין תשובות, מה עושים באופן נבזי?

איציק שמולי: שני דברים, תמיד חוזרים לשני המוטיבים של האגף הזה: שקר ונבזות.

איציק שמולי: שקר – אתה פתאום מתחיל לראות בעיתונים, אדוני סגן השר, כל מיני ידיעות עלומות או כותבים מטעם, שאתה יודע, מתחילים לפזר כל מיני רמזים, כאילו הפוליטיקאים – –

יצחק כהן: – – –

איציק שמולי: – – עובדים אצל חברות הביטוח; בלי להתבלבל ובלי להתבייש, בזמן שהאגף הוא שבפוליסות החדשות של קופות-החולים מקבל את תכתיבי חברות הביטוח אחד לאחד, הוא עוד הולך לעיתונות ואומר שזה בגלל חברי הכנסת שמשרתים אינטרסים של חברות ביטוח.

איציק שמולי: כמה נבזות וכמה שקר.

איציק שמולי: ואתם חושבים שזה נגמר פה?

איציק שמולי: הרי למפקח על הביטוח אין תשובות על כל הטענות האלה, אז מה עושים שם?

איציק שמולי: מסיטים את הדיון למקום אחר ואומרים: מה אתם רוצים?

איציק שמולי: פוליסה אחידה זה דבר טוב.

איציק שמולי: ולנו אין ויכוח בכלל אם כן פוליסה אחידה, לא פוליסה אחידה.

איציק שמולי: תעשו פוליסה אחידה, אבל ריבונו של עולם, למה לקבוע פוליסה אחידה שמי שקובע את התנאים בה זה חברות הביטוח, שנפגשתם אתן אתמול, ולא המבוטחים של הסיעוד, שאין להם בכלל הזדמנות לראות אתכם?

איציק שמולי: התפקיד המרכזי של המפקח על הביטוח, כפי שאני רואה אותו וכפי שאני מכיר אותו מהחקיקה, זה כן – גם לשמור על יציבות חברות הביטוח; אנחנו לא רוצים לראות חברת ביטוח מתמוטטת, אבל לא פחות מכך, לא פחות מכך – לשמור על האינטרס הציבורי, לשמור על המבוטחים, ולשמור בעיקר על אלו שאין להם קול ואין להם פה.

איציק שמולי: אני חושב שכאשר בוחנים את התוצאה של המהלכים בתחום הביטוח הסיעודי וביטוח הבריאות של אזרחי ישראל, הביטוחים הפרטיים, אי-אפשר להשתחרר מהמחשבה שבנקודה הזאת של שמירה על המבוטחים, בלשון המעטה לא נעשתה עבודה מספיק טובה, ובלשון חמורה יותר פשוט הופקרו המבוטחים בתחום הזה.

איציק שמולי: זו רק דוגמה אחת.

איציק שמולי: אם אתם שואלים את עצמכם מה קרה עם המבוטחים בביטוח הסיעודי הקולקטיבי – אתם עמדתם יחד עם שר האוצר, הישרתם מבט למצלמות לפני שנה ועשיתם את הטריק הזה לפני שנתיים ושלוש.

איציק שמולי: הגיע חודש דצמבר או נובמבר – הודעתם על הקפאה, יעני כאילו לגרום לאנשים לחשוב שהם מוקפאים בתוך הפוליסות, שנמצא להם פתרון.

איציק שמולי: והאמת היא, שאם בוחנים רק מה קרה לפי הנתונים שאתם העברתם, רק בחודש ינואר, חודש אחרי ההכרזה של שר האוצר, מספר האנשים שנפלטו מאותם הביטוחים קפץ לא פי-שניים וגם לא פי-שלושה – פי-ארבעה; ולהאשים את חברות הביטוח בעניין הזה של הביטוחים הסיעודיים הקולקטיביים זה הדבר הקל, כי מישהו נתן להן היתר לגנוב, מישהו אישר לחברות הביטוח למכור את הפוליסות האלה תחת השם ביטוח סיעודי, וזה לא הייתי אני וזה לא היו חברי הכנסת – זה היה המפקח על הביטוח, שגם כאשר הבין שיש טעות, ככל הנראה הבין, לא עשה מאומה עד שנת 2011, או יותר גרוע מכך, לא הבין שיש קטסטרופה.

איציק שמולי: אני מאמין באופציה הראשונה.

איציק שמולי: ובסופו של דבר המחדל הגדול, האדיר הזה, הוא עדיין כאן, הוא עדיין קיים.

איציק שמולי: כל יום ממשיכות חברות הביטוח לקחת מבוטחים ולהעיף אותם לרחוב, בלי שום סנטימנט.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי הן הבינו את רוח המפקד, כי חברות הביטוח הבינו בעצם שהמפקח על הביטוח, וגם שר האוצר – שבעצם החלטתם לא להתערב בעניין הזה.

איציק שמולי: המשמעות האמיתית, המעשית, מחר בבוקר, זה מתן אור ירוק לחברות הביטוח להמשיך באותה המדיניות: לקחת אנשים ששילמו חמש, עשר, 15 ו-20 שנה לחברת הביטוח עבור ביטוח סיעודי, לקחת אותם ולזרוק אותם יום אחד לרחוב.

איציק שמולי: זו המשמעות של ההחלטה שהתקבלה.

איציק שמולי: ואתם, בלי להתבלבל, באים לבית הזה, הולכים לתקשורת, יושבים באולפנים של ערוץ 2, מפזרים שם כל מיני שקרים על כך שאתם שוקלים אולי לעשות מבחן אחיד של ביטוח לאומי וחברות הביטוח.

איציק שמולי: על מי אתם עובדים?

איציק שמולי: איזו עבודה עשיתם עד היום בעניין הזה?

איציק שמולי: שקר וכזב, שקר וכזב.

איציק שמולי: אפילו על המבוטחים הסיעודיים בני 70 ו-80, שזרקו אותם לרחוב בגללכם, בגלל שאתם לא התערבתם – אפילו עליהם לא חמלתם; אנשים שבמשך 20 שנה שילמו לביטוח סיעודי ואתם לא טרחתם להגיד להם, להזהיר אותם, שמה שהם משלמים בעבורו כל חודש זה פוליסת זבל, זבל.

איציק שמולי: באיזה סיכון בכלל העמדתם את חברת הביטוח?

איציק שמולי: חברת הביטוח הייתה פה בכלל?

איציק שמולי: מה היא ביטחה בכלל – אנשים בגיל שלי, צעירים, בריאים?

איציק שמולי: מה היא ביטחה?

איציק שמולי: רק קראתם לזה ביטוח סיעודי, ואנשים נפלו במלכודת ושילמו.

איציק שמולי: ונכון, אתם תמיד אומרים: יש עוד אשמים, כולם השתתפו בחגיגה – הכול בסדר.

איציק שמולי: בסוף יש גורם אחד אחראי מטעם המדינה, וקוראים לו המפקח על הביטוח.

איציק שמולי: ואני מחר בבוקר לא יכול לקחת דף נייר ולמכור לעובדי הכנסת ביטוח אם אני לא מקבל מכם הכשר או רישיון; לא יכול, וטוב שכך.

איציק שמולי: זאת אומרת שבסופו של דבר האחריות למחדל הכי גדול שהיה פה, להונאה הגדולה הזאת, היא עליכם, לא על הפוליטיקאים.

איציק שמולי: ועכשיו באים לפה ואומרים: מצאנו את פתרון הקסם – נקים רשות עצמאית, רשות עצמאית שתשמור על המבוטחים, שתעשה סדר בעולם הביטוח וההון, שתוכל לתפקד ביתר מקצועיות, יעילות.

איציק שמולי: לי אין בעיה עם הקמה של רשות עצמאית.

איציק שמולי: יש לי בעיה, ואותה ביטאו גם חברי כנסת נוספים בוועדה, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, בכך שבחלק מהמקרים – אומנם בחלק אחר, לשמחתי, אנחנו הצלחנו לבלום את זה – אתם ביקשתם פשוט להוציא את הכנסת מהמשחק, לפרק כל סממן של מעורבות של איזה ארבעה או חמישה סעיפים מסכנים שעוד יש לה בחוק, לקחת סמכויות שהן מהעולם של קביעת המדיניות, לקחת אותן אליכם באופן בלעדי, ושלא רק לכנסת אלא גם לממשלה לא יהיה say בכלל בדבר הזה.

איציק שמולי: עכשיו בואו נגיד את האמת.

איציק שמולי: ברובד הפוליטי, הסמוי, בא שר האוצר וגילה מכרה זהב.

איציק שמולי: הוא אמר לעצמו: ואללה, יש לי פה אוטוסטרדה ליצירת רפורמות.

איציק שמולי: מה אני צריך את הכנסת?

איציק שמולי: מה אני צריך חיים כץ כזה, שישב לי בממשלה וידבר אתי על פנסיות?

איציק שמולי: מה אני צריך ליצמן שיקשקש לי על ביטוח סיעודי?

איציק שמולי: הם רק מפריעים לי כל היום.

איציק שמולי: למרות שאני חושב, אדוני השר, שכאשר, איך נאמר, בוחנים את תרומתך כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה בהגנה על מבוטחי הסיעוד והבריאות לעומת התרומה שהעמיד משרד האוצר דרך אגף הפיקוח על שוק הביטוח, אני לא בטוח מי תפקד בכנסת האחרונה כשומר הסף האמיתי של המבוטחים.

איציק שמולי: לא בטוח.

איציק שמולי: ואז באים לפה ואומרים: הכנסת היא גורם מפריע, בואו נוציא אותה החוצה.

איציק שמולי: הממשלה, שלא תברבר לנו את השכל על מדיניות הממשלה.

איציק שמולי: בשיא האבסורד, אדוני היושב-ראש – אני חושב שזה היה בתקנה של קביעת מדיניות השקעות, אני לא בטוח – נכתב בנוסח המקורי של החוק שהמפקח או המפקחת על הביטוח קובעים את המדיניות, מדיניות ההשקעה של קופות גמל, כספים של כולנו; שר האוצר לא יכול להתלות עליה.

איציק שמולי: הוא לא יכול לבוא ולהגיד: מבחינה מקצועית, אני חושב שנכון לעשות גם ככה ואולי קצת אחרת.

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: שר האוצר, יש לו את הסמכות לבוא ולהגיד רק: אל תשקיעו את הכסף במדינה כזו – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: – – – היה לי טלפון מהאוצר, תקציב.

איציק שמולי: אני יכול להגיע לשורה התחתונה, להחמיא לך ולהתקדם?

חיים כץ: בסדר.

איציק שמולי: אדוני השר, אני עומד פה ובעצם באמת בכאב מדבר על שקר ונבזות – על שקר שיוצא מתוך משרד האוצר, מהרגולטור, שבא ואומר שאנחנו הפוליטיקאים עד היום הפרענו להם לעשות את העבודה בהגנה על המבוטחים.

איציק שמולי: אני, ככה, רק כמתבונן מהצד, מסתכל מה היה בתחום של הפנסיה, מה היה בתחום של הביטוח הסיעודי – – –

חיים כץ: אם לא הייתי פה ב-2003, כל גמלאי במדינה הזאת – בין 500 ל-5,000 שקל היה נפגע.

איציק שמולי: וזו רק דוגמה אחת.

חיים כץ: כל גמלאי, בנוסחת החישוב, הגבלת שכר ריאלי על 2% ריאלי, כל גמלאי במדינת ישראל היה נפגע.

חיים כץ: זה ממני אליך.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בכנסת הקודמת הוא גם לא נתן להעביר את זה בחוק ההסדרים דרך ועדה אחרת – – – בוועדת הרווחה.

איציק שמולי: אז בסופו של דבר, כשמסתכלים על מה שקרה פה בפועל בשנים האחרונות, עצם המחשבה שאם רק נקים רשות פתאום האגף הזה יתחיל לדאוג ולראות נגד העיניים בצורה נוכחת יותר את האינטרסים של המבוטחים, זו אשליה, זה שקר.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, הבעיה שלי היא לא בעצם הקמת הרשות.

איציק שמולי: הבעיה שלי היא שמקימים רשות, ואז באים ואומרים: הרשות הזאת, בהרבה מאוד מובנים, לרבות – זו הייתה המטרה המקורית – בעניינים של קביעת מדיניות, תהיה גם מעל הכנסת וגם מעל הממשלה.

איציק שמולי: אני חושב שכמה אנשים פה טיפ-טיפה התבלבלו.

איציק שמולי: כאילו, הרי זה הדבר הקל לבוא לוועדת הרפורמות או לוועדת עבודה ורווחה ולהגיד: תראו, זו שורה של פעולות מקצועיות יומיומיות.

איציק שמולי: גם החלטות מדיניות גדולות וכבירות אפשר לפרק לאלפי פעולות קטנות ויומיומיות, ואז למכור את האשליה הזאת לחברי הכנסת.

איציק שמולי: אבל הבעיה המרכזית שהייתה לי, ועדיין יש לי, עם הצעת החוק הזאת, היא שיש בה טשטוש מוחלט בין סמכות לבין אחריות.

איציק שמולי: ברור לכם הרי שאם מחר יש קטסטרופה בתחום של ביטוחי הבריאות, למי יבואו?

איציק שמולי: למפקחת על הביטוח?

איציק שמולי: יבואו לבית הזה – לאלי אלאלוף בוועדת העבודה והרווחה, לאלי כהן בוועדת הרפורמות, אולי לגפני בוועדת הכספים, ואז, מה נגיד?

איציק שמולי: שאין לנו סמכות להתערב?

איציק שמולי: שלא הייתה לנו שום יכולת להגיד משהו בהליך קביעת המדיניות?

איציק שמולי: תבינו, היום אין שום מניעה, אם רוצים לבטל את ביטוחי הסיעוד – אני יודע מה, הסיעוד זה כבר עם הקולקטיבי, ועכשיו יעשו את זה על משהו אחר – אין שום יכולת לכנסת לבוא להגיד למפקחת על הביטוח או למפקח או המפקחת שיבואו אחריה: רגע, רגע, רגע, סטופ, מה אתם עושים?

איציק שמולי: אין שום יכולת.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי אנחנו פוליטיקאים קטנים, אינטרסנטים, מכורים לכל מיני עסקאות קטנות ואפלות עם חברות ביטוח.

איציק שמולי: איזה שקר לא גלגלתם פה בחודשים האחרונים.

אורלי לוי אבקסיס: בוא נספור כמה פקידי ממשל הלכו לעבוד אחר כך אצל אותם אלו שהם היו אמורים לפקח עליהם.

איציק שמולי: אני מתאפק, תאמיני לי.

אורלי לוי אבקסיס: מותר לזרוק באוויר.

אורלי לוי אבקסיס: – – – לבדוק, אולי עיתונאים.

איציק שמולי: בסופו של דבר, צריך להגיד את האמת: כבר היום אף אחד, לא בסיפור של הביטוח הסיעודי הממלכתי – סליחה, הקולקטיבי – ולא בסיפור של הביטוחים החדשים של הסיעוד בקופות-חולים ולא בשום תחום אחר, אף אחד בכנסת לא קושר למפקחת על הביטוח את הידיים.

איציק שמולי: אני זוכר טוב מאוד, אני חושב שזה היה בחודש פברואר, כשנכנסה לתוקף הרפורמה בביטוחי הבריאות הפרטיים, רפורמה שהייתה מחוררת, ועובדה שהיא נראית היום כמו הצרות שלי, ממש – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש לך הרבה צרות, איציק.

איציק שמולי: אוהו.

מירב בן ארי: איזה צרות יש לו?

איציק שמולי: באמת.

איציק שמולי: תבדקי האם הרפורמות – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איציק שמולי: אה, דיברת על הצרות שלי?

מירב בן ארי: לפי המצב – – –

חמד עמאר: בואו נקיים דיון על הצרות של חבר הכנסת איציק.

חמד עמאר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אראל מרגלית: אני מגיש הסתייגות על הצרה.

איציק שמולי: אם את רוצה לפתוח את זה, חברת הכנסת בן ארי, אז הצרה הראשונה – טוב, אני לא אכנס לזה עכשיו.

חמד עמאר: אתה לא חייב לדבר את כל הדקות.

מירב בן ארי: – – – 40 דקות – – –

איציק שמולי: לא, את נוסעת לכרתים, ואת לא מזמינה אותנו?

מירב בן ארי: 40 דקות אתה – – –

איציק שמולי: אני מסוגל לדבר פה גם שעתיים על מה שעשיתם למבוטחים בסיעוד, תאמיני לי.

איציק שמולי: אבל אף אחד, בכל אחד ואחד מהצעדים הללו, לא הפריע למפקחת על הביטוח לעשות את מה שהיא האמינה בו.

איציק שמולי: התחלתי לומר שבאותו היום שהתקבלה, כשנכנסה לתוקף אותה רפורמה בביטוחי בריאות פרטיים – שהיא, עד כה, בלשון המעטה, לא השיגה את מטרתה, אותה רפורמה שהייתה מחוררת והייתה עליה ביקורת ציבורית נוקבת – היא פשוט נכנסה לתוקף ב-24:00, וב-10:00 למחרת אנחנו מתכנסים כמו "למלמים" בוועדת העבודה והרווחה לדיון בראשותו של יושב-ראש הוועדה, ומצביעים בעוד נקודה, ועוד נקודה ועוד נקודה על כל כך הרבה בעיות והשגות שהיו לנו על הרפורמה הזאת.

איציק שמולי: ויכולת אפילו לראות – הם אומנם לא יודו בזה – את נציגי הרגולטור מבינים שיש בעיה, רק מה?

איציק שמולי: הרפורמה נכנסה לתוקף כבר לפני עשר שעות, ואנחנו יושבים בדיון ועושים דיון עם עצמנו על רפורמה שאין לנו שום יכולת להשפיע עליה, אף שכבר יש הבנה שחלק מהדברים בה דורשים תיקון.

איציק שמולי: אז מישהו יכול לבוא ולהגיד שעד היום קשרו למפקחת על הביטוח את הידיים והיא לא יכלה להוציא לפועל את הרפורמה הזאת ורפורמות אחרות?

איציק שמולי: מישהו יכול להגיד שההגדרות החדשות בביטוחי הסיעוד של קופות-החולים זה פועל יוצא של רצון הפוליטיקאים?

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: מה שקרה פה באמת זה שחברות הביטוח דפקו לכם על הדלת, ישבו עליכם פה, ואתם, במקום לעמוד ולהגן על האינטרס של המבוטחים, לקחתם את הדף שלהם, עשיתם copy-paste ובניתם לנו פוליסה חדשה.

איציק שמולי: זה מה שקרה.

איציק שמולי: אחרת אתם לא יכולים להגיע לכאן ולהסביר לנו את ההיגיון של להכין פוליסה חדשה ולדפוק את הקשישים הסיעודיים, את הנכים, את התינוקות, את החיילים.

איציק שמולי: מה עשו לכם החיילים המשוחררים שלקח לכם חודש וחצי להבין שעשיתם טעות?

איציק שמולי: כל היום יושבת הממשלה הזאת, כולל שר האוצר, ומדברים על תרומת החיילים, וכמה אוהבים את החיילים ומחבקים את החיילים, ואז – מה עושים דרך הרפורמה?

איציק שמולי: קובעים שכל חייל שמשתחרר משירות חובה כבר לא יוכל לחזור באופן אוטומטי לפוליסה שהייתה לו לפני השירות, שההורים שלו שילמו עליה מגיל אפס עד גיל 18.

איציק שמולי: קובעים שמעכשיו ניתן לחברת הביטוח את האפשרות להחליט באופן בלעדי אם מחזירים את החייל או לא מחזירים את החייל.

איציק שמולי: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, כי אני יודע שאתה היית בשירות משמעותי:

איציק שמולי: אם אתה היית מנהל חברת ביטוח והיית יודע שחייל מסוים עשה שירות שהוא "יותר מדי קרבי", הוא נפצע יותר מדי, הוא חלה יותר מדי, הוא היה בשטחים, אולי יצא משם עם סריטה, לך תדע – היית מקבל אותו לחברת הביטוח שלך?

איציק שמולי: מה פתאום.

איציק שמולי: היית אומר לו: מצטער, לא מקבל אותך; או שהיית אומר לו: אני מקבל אותך, אבל במחיר של פי-עשרה ממה ששילמת קודם.

איציק שמולי: זה מה שעשתה הממשלה הזאת לחיילים.

איציק שמולי: וגם את ההחלטה הזאת לא קיבלו פוליטיקאים, אלא זו החלטה שהתקבלה באופן בלעדי, ומקצועי, ו"נייטרלי", על-ידי הרגולטור, שהיה עסוק בהקשבה לחברות הביטוח והיה עסוק פחות בדאגה למבוטחים.

איציק שמולי: אז בניגוד לשקר שאתם מגלגלים בתקשורת על זה שעד היום לא נתנו לכם לעבוד ועד היום חברי הכנסת ושרי הממשלה הפריעו לכם לבצע את מלאכתכם בהגנה על המבוטחים, אנחנו רואים בעוד דוגמה ועוד דוגמה ועוד דוגמה כמה הדבר הזה הוא מופרך ושקרי ונבזי.

איציק שמולי: גם בביטוחי הבריאות – איזו בוננזה אדירה נתתם לחברות הביטוח.

איציק שמולי: איזו בוננזה אדירה.

איציק שמולי: עמד פה סגן השר לפני כמה חודשים ואמר לי: אתה לא יודע על מה אתה מדבר.

איציק שמולי: ואמרתי לו: תשמע, עשיתם רפורמה, נתתם לחברות הביטוח אפשרות להעלות לנו את הפרמיות כל שנתיים ב-20% בלי לשאול אף אחד.

איציק שמולי: הוא אמר לי: מה פתאום, לא יכול להיות דבר כזה.

איציק שמולי: היה גם היה גם היה.

איציק שמולי: עכשיו, אני שואל את הקהל שנמצא פה:

איציק שמולי: אם נותנים לחברת ביטוח את האפשרות לייקר לנו את פוליסות הביטוח כל שנתיים ב-20% ומשאירים את זה להחלטתה – מה, לא ברור לנו מה יקרה?

איציק שמולי: לא ברור לנו שכאשר אנחנו נהיה בגיל 30, 40 – עוד פעם, יפים, בריאים, צעירים, חברת הביטוח תבוא, תקרא לנו, תעשה לנו הנחה של 10% במחיר, וכשנגיע לגיל 50, כל שנתיים יתחילו להקפיץ לנו את הפרמיות?

איציק שמולי: ואז, אתם יודעים מה יקרה בגיל 70?

איציק שמולי: הפרמיה החודשית תעלה כבר 1,000 שקל.

איציק שמולי: ואז נבוא לחברת הביטוח ונגיד לה: מצטערים, לא יכולים לשלם.

איציק שמולי: איך נשלם עבור ביטוח בריאות 1,000 שקל בחודש?

איציק שמולי: ומה תעשה חברת הביטוח?

איציק שמולי: תגיד לנו: להתראות.

איציק שמולי: תסתדרו לבד עם 22 השעות המסכנות של הביטוח הלאומי.

איציק שמולי: בסופו של דבר לנו היו, ויש, שתי דרישות עקרוניות במהלך הזה: הדבר הראשון – שבכל מקום שבו יש עניין של קביעת מדיניות, זה צריך להיות אך ורק עניין של הממשלה או של הכנסת, כי האחריות והסמכות חייבות להיות באותו המקום ממש.

איציק שמולי: וכאשר באים והולכים בשם המקצועיות ובשם כל מיני ערכים מזויפים אחרים ואומרים שבעצם אנחנו מקימים איזו מפלצת כזאת, תאגידית, שבאופן בלעדי תחליט מה יהיה בעולם הביטוח, מה יהיה בשוק ההון – אתם יודעים מה?

איציק שמולי: תחשבו רק על מחיר הטעות.

איציק שמולי: גם אם המפקח על הביטוח, המפקחת על הביטוח הנוכחית, אלו שיבואו אחר כך, הם המוכשרים ביותר, הם הטובים ביותר, הם החכמים ביותר, כולנו בני-אדם וכולנו יכולים לטעות.

איציק שמולי: אבל, אתם יודעים, יש טעויות שאני לא הייתי רוצה לראות בחיי, שקורות כאן במדינת ישראל.

איציק שמולי: אני לא הייתי רוצה לראות טעות שקרתה במדיניות קביעת ההשקעות של קופות גמל, למשל.

איציק שמולי: חבר הכנסת ילין, אתה דיברת על זה הרבה, על איך מבטחים את החסכונות של הציבור.

איציק שמולי: לא הייתי רוצה לראות טעות שם.

איציק שמולי: תחשבו מה עושה הכנסת – שאפשר לומר עליה הרבה דברים, הרבה דברים, אבל בכנסת, בתוך הליך החקיקה, נכון, באים אינטרסים מכיוונים שונים, באים, אבל בסופו של דבר, אפילו כשיש קואליציה דורסנית, בדרך כלל מוצאים את נקודת האיזון הטובה ביותר, שמשקפת מצב נכון, שבו אף אינטרס לא גובר באופן טוטלי על אינטרס אחר.

איציק שמולי: וההבנה הזאת והאיזון הזה הם מקור הכוח של הליך החקיקה.

איציק שמולי: ואת הדבר הזה אתם רוצים לקחת היום.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: רק בגלל ששר האוצר הבין שבניתם לו אוטוסטרדה ליצירת רפורמות.

איציק שמולי: מעכשיו לא צריך כנסת, לא צריך ממשלה; עושים קפה עם המפקחת, סוגרים על איזו רפורמה בעולם הביטוח ויוצאים לדרך בחתימה.

איציק שמולי: זה הכול.

איציק שמולי: בסופו של דבר – ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני לא אלאה פה ולא אכנס לעומק למה שאמרה חברת הכנסת – – –

מירב בן ארי: 40 דקות נכנסת לעומק.

מירב בן ארי: אין יותר כניסה לעומק ממה שאתה עשית עכשיו בדוכן.

איציק שמולי: רואים שלא היית בוועדה.

מירב בן ארי: פספסתי.

איציק שמולי: רואים שלא הגעת לוועדה.

איציק שמולי: לא מתאים לך.

איציק שמולי: אבל אני לא אכנס פה לעומק במה שנקרא תקופת הצינון.

איציק שמולי: אני רק אגיד לכם במשפט אחד: מדינה שמאפשרת לפקידות הבכירה שלה, בתום ארבעה חודשים של צינון, לעבור מעמדה שבה אתה מפקח על חברת ביטוח, לעבור לנהל חברת ביטוח – זו שחיתות עם רישיון, זו שחיתות ממוסדת.

איציק שמולי: וכפי שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, חלק משמעותי מאוד מהתחלואים של עולם הביטוח נובעים בדיוק, אבל בדיוק, מהמקום הזה, שבו אתה יושב שלושה–ארבעה חודשים לפני שאתה מסיים את התפקיד שלך, אולי איזו מחשבה מתגנבת לראשך, ואז אתה מתחיל לעגל, מה שנקרא.

איציק שמולי: אני לא מטיל דופי באף אחד מהפקידים שנמצאים שם היום, אני רק אומר שהחשש הזה הוא אמיתי ולגיטימי.

איציק שמולי: ועצם העובדה שאתם עומדים ומנסים למנוע את המהלך של הארכת תקופת הצינון מלמדת יותר מכל דבר אחר למה צריך לעשות את זה.

איציק שמולי: ואני אגיד לכם רק מה הפתרון: הפתרון יגיע בתקציב הקרוב.

איציק שמולי: הפתרון חייב להיות, ואני יודע שיש על זה מאבקים – – –

חמד עמאר: משפט סיכום.

איציק שמולי: ויתרתי לכם על 20 דקות.

איציק שמולי: רגע, תן לי עוד חצי דקה.

חמד עמאר: ברגע שקבעת שיהיה 40, אצלי 40.

איציק שמולי: אתה צודק, מאה אחוז.

איציק שמולי: הפתרון יבוא בתקציב הקרוב, במאבק העיקש שמתקיים כבר היום בתוך הממשלה על ביטוח סיעודי ממלכתי.

איציק שמולי: החטא הקדמון של כל הדבר הזה של עולם הביטוח זה העובדה שהממלכה לא נמצאת שם.

איציק שמולי: והיום, כשבן-אדם יודע שהוא מקבל מהמדינה, אם הוא הופך להיות במצב סיעודי, 20 שעות בשבוע וכל השאר הוא מסתדר לבד, הוא רץ לביטוחים הפרטיים.

איציק שמולי: וברגע שהמדינה תחזור לשם ותיתן ביטוח סיעודי ממלכתי בהיקף ראוי, אתם תראו איך חצי מהבעיות בעולם הביטוח ייפתרו.

איציק שמולי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – איננו נוכח; חבר הכנסת חיים ילין, חמש דקות.

חמד עמאר: מי שלא נמצא ואני קורא את השם שלו, אני לא אאפשר לו לעלות לדבר.

אמיר אוחנה: רשימת הדוברים לא מעודכנת.

קריאה: אין רשימה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יש לי רשימה לפני, אני מקריא לפי הרשימה.

חמד עמאר: בבקשה, חמש דקות.

קריאה: לך יש רשימה, לנו אין.

חמד עמאר: אחרי חבר הכנסת חיים ילין – חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: בבקשה.

חיים ילין: תאפס, בבקשה.

חיים ילין: כל שנייה חשובה לי.

חמד עמאר: כל שנייה חשובה, ואני אוריד אותך אם כך בזמן.

חמד עמאר: אני יכול לתת לך עוד קצת זמן.

חמד עמאר: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, סגן שר האוצר ידידי היקר איציק כהן, חברי וידידי ורעי, שאני כל כך אוהב אותך, אז אני רוצה להגיד שהחוק הגיע בתחילת הדרך, וזו פעם ראשונה, אני אומר את זה בגלוי, ששמתי איזה 20 ומשהו הסתייגויות, וכל ההסתייגויות התקבלו, מעבר לכל ההסתייגויות שבמשך כל הדיון היו, ובעצם השיח היה בלתי רגיל.

חיים ילין: נמצא למעלה גם ברוך, שהוא היה שותף לחוק, והרבה מאוד אנשים טובים.

חיים ילין: הדבר החשוב ביותר בחוק הזה, שיש כטריליון וחצי שקל ביטוח ופנסיה וחסכונות של אזרחי מדינת ישראל, ואיך אנחנו שומרים על זה?

חיים ילין: זה היה לב החוק.

חיים ילין: המון דברים קרו שם, אבל – לא, כבוד היושב-ראש, אני – תעצור, תסדיר.

חיים ילין: מבקשים ממך.

חמד עמאר: דבר.

חיים ילין: אני לא מסוגל.

חמד עמאר: אתה לא מפריע לי.

חיים ילין: אני לא מסוגל לעשות שני דברים בבת אחת.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אני לא עוצר את הזמן, בבקשה.

חיים ילין: ולכן אני קודם כול בא ואומר שזה חוק טוב, אני תומך בו.

חיים ילין: אחד הדברים שהפריעו לי, ואני רוצה להגיד לכל חברי הכנסת, זה שלאורך כל הדרך ניסו את הפיקוח הפרלמנטרי – לא רק בחוק הזה, בהרבה מאוד חוקים – להזיז הצדה.

חיים ילין: אנחנו לא פה כי אנחנו חלק מביורוקרטיה, אנחנו פה כי אנחנו משקפים ומייצגים את העם.

חיים ילין: לכן אנחנו צריכים לפקח.

חיים ילין: אנחנו לא עוד פקיד שבא עכשיו לבדוק דברים, אנחנו צריכים להיות פה כי אנחנו מייצגים את העם.

חיים ילין: לכן אני חושב שבסופו של דבר הגענו לחוק טוב, מנוהל טוב; כל השיח היה מנוהל טוב; לא היה לחץ, כמו עוד כמה חוקים שעכשיו הולכים להצביע עליהם ועדיין ה"פונץ'-בננה" לא נמצא פה אצלנו.

חיים ילין: ובסופו של דבר, צריך להגיד גם מילה טובה לשר האוצר.

חיים ילין: לא פשוט לקחת מהסמכויות שיש לשר ולהזיז אותן הצדה, זה לא פשוט.

חיים ילין: הייתי מאוד שמח אם השר חיים כץ היה לוקח את הסמכויות שהוא קיבל במעונות-היום וגם היה אומר: יאללה, למען המדינה צריך להעביר את זה למשרד החינוך.

חיים ילין: זאת אומרת, צריך להסתכל ששרים לא לוקחים אליהם כוח, אלא שיודעים גם מה טוב לעם, לא רק לכוח הפוליטי שלהם.

חיים ילין: בסופו של דבר, אני מברך על החוק, אני חושב שהוא טוב.

חיים ילין: והמציאות בסופו של דבר תגיד כמה הוא טוב, כי אני לא חושב שהוא רע.

חיים ילין: אני חושב שהוא טוב, והוא טוב מאוד.

חיים ילין: אני מאוד מקווה שגם הוועדה המייעצת, שהגדלנו אותה ושיש שם אנשי מקצוע שיכולים מה שנקרא לתת בראש, וכל הזמן לבקר ולהבין שמאחורי כל הדבר הזה גם הפנסיות שלנו נמצאות, ואנחנו נביא את זה למקום טוב.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני סיימתי עם הברכות, ועכשיו אני רוצה לדבר על נושא אחר לגמרי, וזה מופנה לראש הממשלה.

חיים ילין: משמאלנו זאב ז'בוטינסקי.

חיים ילין: יום מורשת של זאב ז'בוטינסקי – ראש הממשלה, שבא ופותח את העיתון היום בבוקר, את "ידיעות אחרונות", קורא מאמר של אמנון אברמוביץ ומתעצבן ולוקח את כל המורשת של זאב ז'בוטינסקי לניגוח תקשורתי ופוליטי – זו בושה לכנסת, זו בושה לממשלת ישראל, ומעל לכול, למורשת של זאב ז'בוטינסקי, של הוד והדר.

חיים ילין: איך יכולה להיות כזאת רדידות?

חיים ילין: איך ייתכן?

חיים ילין: הוא מטיף לנו מוסר על התקשורת ועל חופש התקשורת.

חיים ילין: אז אני אסביר לכם, ואני אקריא מכתב שכתב משה סילמן, זיכרונו לברכה, במחאה החברתית כשהוא שרף את עצמו.

חיים ילין: הוא כותב: אני מאשים את מדינת ישראל, את ביבי נתניהו, על ההשפלה שהאזרחים החלשים עוברים יום-יום.

חיים ילין: המכתב הזה – בכל התקשורת הכתובה, בכל התקשורת הלא-כתובה, ברדיו, בטלוויזיה, באינטרנט – הופיע בכל מקום.

חיים ילין: איפה לא הופיע המשפט שמאשימים את בנימין נתניהו?

חיים ילין: רק בעיתון אחד, ב"ישראל היום", מחקו מהמכתב את ההאשמה של בנימין נתניהו.

חמד עמאר: משפט סיכום.

חיים ילין: אני מסיים, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: שם מחקו את המילים "אני מאשים את בנימין נתניהו".

חיים ילין: זאת התקשורת שבנימין נתניהו רוצה.

חיים ילין: לא מעניין אותו שמאל, ימין, לא מעניין אותו כלום.

חיים ילין: מעניין אותו רק שיברכו אותו ולא יבקרו אותו.

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חיים ילין: צר לי, ובושה לממשלת ישראל, שראש הממשלה לקח את יום מורשת זאב ז'בוטינסקי לניגוח תקשורתי ופוליטי ברמה הכי נמוכה שיש ושראיתי פה בשנה וחצי שלי בכנסת.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי – איננו נוכח.

חמד עמאר: אני אמרתי שכל מי שאקריא את שמו ולא יהיה נוכח, אני לא אאפשר לו.

חמד עמאר: אבל חבר הכנסת – – –

חיים ילין: אני אמרתי: בנימין נתניהו, והוא לא הגיע לפה.

חמד עמאר: אבל חבר הכנסת משה גפני היה בתפילה, והוא ביקש לדבר.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת משה גפני.

זהבה גלאון: אני רשומה?

חמד עמאר: את אחרי חבר הכנסת משה גפני.

חמד עמאר: אחרי חבר הכנסת משה גפני – חברת הכנסת זהבה גלאון.

חמד עמאר: חמש דקות, בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, א.

משה גפני: אני מודה לך על זה שאפשרת לי.

משה גפני: אני פשוט הייתי בזה, לא ידעתי ששמולי יסיים כל כך מהר.

חמד עמאר: היית בתפילה, אני לא יכול לא לאפשר.

משה גפני: כן, תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני לא אנצל את כל הזמן שעומד לרשותי.

משה גפני: אני ביקשתי רשות דיבור.

משה גפני: אני שמח בסופו של דבר – אני לא יודע אם החוק הזה יציל את עם ישראל, אני לא יודע; יכול להיות שכן, לא יודע.

משה גפני: זה חוק טוב, אין בעיה.

משה גפני: לי הייתה בעיה – אני חושב שלרבים הייתה בעיה – עם כמה נושאים, ובשיתוף פעולה עם סגן שר האוצר הרב יצחק כהן ובשיתוף פעולה עם יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי כהן ועם משרד האוצר, עם – אני מניח שאף-על-פי שהיא לא הייתה בוועדה, הממונה על שוק ההון הייתה בסוד העניין – ובסופו של דבר, החוק הזה לא משנה סדרי בראשית מבחינת הניהול של הדברים עם פיקוח פרלמנטרי.

משה גפני: היו כמה דברים בהצעת החוק הממשלתית – לי זה היה דבר רע, אני חשבתי שאסור שזה יהיה – היה פיקוח על קופות הגמל, שלא יצטרכו, אף שהיה צריך קודם, אישור של ועדת הכספים.

משה גפני: החזירו את זה לחוק.

משה גפני: אותו דבר לגבי הוראות הממונה לגבי תקנון קרן חדשה מקיפה.

משה גפני: חוזר גם כן העניין הזה של הפיקוח הפרלמנטרי.

משה גפני: אותו דבר לגבי הון נוסף.

משה גפני: תאגיד אחזקה מוסדי, שיצר בעיה, מכיוון שזה היה כאילו לקחת ממקומות אחרים, גם מהרשות לניירות ערך, הסעיף הזה ירד.

משה גפני: אני לא ביקשתי להוריד אותו.

משה גפני: אני ביקשתי לעשות סדר, אבל בסוף הורידו אותו, ואני שמח על כך.

יצחק כהן: הוא לא ירד.

משה גפני: הוא ירד, הוא לא נמצא.

יצחק כהן: זה הופרד.

משה גפני: בסדר, אבל הבעיה שהייתה בעניין הזה, היא לא קיימת עכשיו.

משה גפני: לפי המצב הקיים, הנושא הזה ירד.

משה גפני: אני לא רוצה להאריך, כי אני רוצה לעמוד במסגרת הזמן, אבל הייתה בעיה עם ההון הנוסף.

משה גפני: על זה הייתה מין התעקשות כזאת, אמרו שאי-אפשר וכו'.

משה גפני: אז אני רוצה להסב את תשומת לבם של חברי הכנסת: הייתה הצעת פשרה, לאחר שבדקתי גם במקומות אחרים, ועל-פי החוק, מה שמונח עכשיו בפניכם, בהון נוסף, ברגע שמחליטה מנהלת הרשות, הממונה על הרשות – אני לא יודע איך מגדירים בחוק את השם – ברגע שהיא מחליטה, לאחר התייעצות עם הוועדה שמייעצת לה, היא שולחת את זה לוועדת הכספים.

משה גפני: אם בתוך 30 יום אף אחד מחברי הוועדה לא מעיר, זה מאושר באופן אוטומטי.

משה גפני: לא צריך אישור של הוועדה אם אף אחד לא מעיר.

משה גפני: אם מישהו מחברי הוועדה מעיר, זה מגיע לוועדה – להחלטה של הוועדה בתוך 30 יום, אם בכלל מקבלים את זה.

משה גפני: אם הוועדה מחליטה שלא מקבלים את זה, נגמר העניין, לא דנים בו.

משה גפני: אם הוועדה מחליטה שההשגה של חבר הוועדה היא אכן כזאת שצריך לדון בה, אז בתוך 30 יום דנים בזה ומקבלים החלטה אם בעד, אם נגד, אבל הכול נשאר בעניין הזה.

משה גפני: אדוני סגן השר, אני מברך אותך אבל אני מברך גם את יושב-ראש הוועדה.

משה גפני: אמרתי קודם, אני אומר גם עכשיו, אף על-פי שזה צריך היה להיות אצלי בוועדה, אבל בסוף עשית עבודה טובה.

אלי כהן: תודה.

משה גפני: עשית עבודה טובה – אני מתכוון לאלי כהן; בפרוטוקול לא ידעו על מי אמרתי.

משה גפני: בסוף לא נפגמה עבודת הכנסת.

משה גפני: הסיפור הזה, לו היה מתקבל כמות שהוא, מבחינתי זה שינוי שיטת המשטר אצלנו, מכיוון שהשיטה היא שכשהממשלה מקבלת החלטה, או זרוע מזרועותיה שמבצעת את העבודה – חייב שיהיה על זה פיקוח פרלמנטרי, אחרת אנחנו במשטר אחר.

משה גפני: זה לא חוק של מה בכך.

משה גפני: זה חוק שמשנה את כל הנושא של אגף שוק ההון.

משה גפני: הוא משנה את המבנה, את כל הנושא הזה.

משה גפני: בכל ההסתייגויות האלה, ובסופו של דבר זה עבר בהסכמה וזה נמצא בחוק ולא צריך להצביע על ההסתייגויות הללו, בסופו של דבר כוונת המחוקקים, שזה הממשלה, שר האוצר, סגנו והממונה על שוק ההון, לא נפגעה.

משה גפני: באמת יש את החוק הזה, ככתבו וכלשונו, אבל מצד שני, גם לא נפגמה עבודת הכנסת והפיקוח הפרלמנטרי, הוא יכול לפקח על העבודה שעושים שם בדברים החשובים השונים, שעליהם דובר גם קודם.

משה גפני: אני שמח על הדבר הזה.

משה גפני: מתברר בחוק הזה משהו שאולי לא ידענו קודם, אולי לא שמנו לב אליו, שאם יש רצון טוב, אפשר לפתור בעיות קשות.

משה גפני: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת זהבה גלאון.

חמד עמאר: אחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

חמד עמאר: חמש דקות, בבקשה.

חמד עמאר: נא לעמוד בזמנים.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

זהבה גלאון: אני רוצה לתמוך בהצעת החוק שמבקשת להקים רשות עצמאית לפיקוח על רשות ההון.

חמד עמאר: לא לדבר בטלפון במליאה, בבקשה.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך שניים: אדוני סגן שר האוצר, היום אני מברכת אותך, אתמול זה היה פחות, ואת חבר הכנסת אלי כהן, מי שעמד בראש הוועדה.

זהבה גלאון: אני לא השתתפתי בדיוני הוועדה, עקבתי אחריהם בעניין רב.

זהבה גלאון: אני חושבת שצריכה לקום רשות עצמאית ולא יחידת סמך במשרד האוצר.

זהבה גלאון: אני קיבלתי גם את ההערות של חברי חבר הכנסת גפני, היו לו הערות חשובות.

זהבה גלאון: בסופו של דבר, אני חושבת שהדבר שחשוב כאן:

זהבה גלאון: כשאנחנו יודעים שציבור המפוקחים מורכב מגופים מוסדיים רבי-עוצמה, אנחנו יודעים כמה הם רבי-עוצמה, חשוב שתהיה רשות מפקחת.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך את המפקחת על שוק ההון והביטוח.

זהבה גלאון: היא מפקחת אמיצה.

זהבה גלאון: מדי פעם מנסים לשים לה מקלות בגלגלים.

זהבה גלאון: לא תמיד אני מסכימה עם כל מה שהיא עושה ואומרת, אבל אני חושבת שהיא מפקחת אמיצה, שלא נתונה לסחטנות פוליטית.

זהבה גלאון: העובדה שתקום רשות כזאת, היא תאפשר פיקוח עצמאי, הייתי אומרת, פיקוח יציב על שוק ההון בישראל.

זהבה גלאון: אני רוצה לברך אתכם ולומר שאנחנו בסיעת מרצ נצביע בעד.

זהבה גלאון: אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה לנצל את כמה הדקות שנותרו לי ולדבר על הפארסה שהייתה כאן היום במליאה.

זהבה גלאון: ההצגה הכי טובה בעיר, שוב פעם של ראש הממשלה, שניצל ניצול ציני את ההתכנסות לציון זכרו של זאב ז'בוטינסקי כדי לבוא חשבון עם כל מי שמתנגד למדיניות שלו בנושא התקשורת והניסיונות שלו להשתלט על התקשורת החופשית.

זהבה גלאון: אנחנו עדים לניסיון קשה ביותר, חמור ביותר, שאני לא זוכרת כמותו שנים, של סתימת פיות, של ראש ממשלה שמבקש להעמיד את עצמו מעל החוק, מעל לכל ביקורת, ולהשתמש בכוח שלו כשר תקשורת כדי לנסות ובעצם למנוע תקשורת עצמאית, יציבה ואמיצה.

זהבה גלאון: כל מה שהוא רוצה זה עיתונאים כנועים, חסרי כוח, חסרי יכולת לפעול.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, אני כך מאמינה או רוצה לקוות, אולי זאת שאיפה, שבסופו של דבר ההיבריס הזה שראש הממשלה הפגין כאן יעלה לו לראש, כי מה הטעם בז'בוטינסקי אם אי-אפשר לשלוט עליו?

זהבה גלאון: ואני רוצה לצטט בפני – – –

קריאה: – – –

זהבה גלאון: נכון, זה מה שאני חושבת.

זהבה גלאון: אני רוצה לצטט בפני חברי חברי הכנסת ציטוט מדבריו של ז'בוטינסקי על עיתונאים ועיתונות.

זהבה גלאון: ז'בוטינסקי אמר: "דבר גדול הוא עיתון.

זהבה גלאון: אין מלאכה נשגבה ממלאכתו של עיתונאי, ויהיה כותב מאמרי הדרכה, או מספר מעשי גנבה שקרו אתמול בפרבר האביונים.

זהבה גלאון: כתפקידו של מחזור הדם בגוף, כתפקידו של המסחר במשק העולמי, כן תפקידה של עיתונות בשדה הרוח".

זהבה גלאון: חבל שראש הממשלה נתניהו לא הפגין היום בדיון במליאה את אותו הוד והדר שאפיינו את התנהלותו ואת כתביו ואת מורשתו של זאב ז'בוטינסקי, ואני חוזרת ואומרת, חברי חברי הכנסת: מה הטעם בז'בוטינסקי אם אי-אפשר לשלוט בו?

זהבה גלאון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אילן גילאון.

חמד עמאר: סגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

חיים ילין: איציק, תפרגן, תפרגן.

יצחק כהן: לא כל יום יש חקיקה היסטורית.

דב חנין: לא כל יום אתה יכול לדבר בקיצור.

חיים ילין: איציק, תפרגן, תפרגן.

חיים ילין: תפרגן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, לא כל יום יש רגעים במליאה הזאת שכולם מאוחדים לגבי הנושא.

יצחק כהן: באמת חקיקה היסטורית שכולם מתאחדים סביבה.

יצחק כהן: היום בהחלטה היסטורית אנחנו מבטיחים את קיומה של רשות פיננסית עצמאית חדשה ללא נגיעות פוליטיות; רשות שכבר היום היא אמורה לפקח על 1.5 טריליון שקל.

יצחק כהן: זה מין סוג של תופעה שכל שנה, מאיר כהן, זה גדל ב-100 מיליארד שקל.

יצחק כהן: כל שנה זה גדל בעוד 100 מיליארד.

יצחק כהן: קודם כול, אנחנו סוגרים מעגל חשוב מאין כמותו.

יצחק כהן: מחד, הציבור והמעסיקים ממלאים את חובתם לקחת אחריות על קצבת הפנסיה שלהם.

יצחק כהן: במקביל, המדינה דואגת לקיומו של גוף פיקוח מקצועי ומיומן, שתפקידו בראש ובראשונה להבטיח שהכספים יהיו מוגנים.

יצחק כהן: כיום פועלות בישראל שלוש רשויות פיננסיות מרכזיות, אולם טרם כניסתו של חוק זה לתוקף דווקא הרשות המפקחת על סך נכסי הציבור אולי הכי גדולה – הכי גדולה, בעצם – אינה עצמאית, ואנחנו הופכים אותה היום – עד היום היא פעלה כאגף בתוך משרד האוצר; היום, בעזרת השם, בחקיקה היסטורית, היא יוצאת למרחב בתור רשות פיננסית עצמאית, חזקה, מקצוענית.

יצחק כהן: עד היום גם הייתה מקצוענית, אבל היום בגלל הגודל והעוצמה – בבקשה?

קארין אלהרר: נחה דעתך בעניין?

יצחק כהן: יוצא לי לפעמים גם לכוון לדעתך.

יצחק כהן: אנחנו פה גם נדאג לאזרח הקטן, כשב-2008 קידמנו חקיקה תקדימית, שמחייבת כל אחד ואחת לחסוך לגיל הפרישה.

יצחק כהן: מורי ורבותי, אכן, חקיקה היסטורית, יום מיוחד.

יצחק כהן: אני רוצה להודות לכולם.

יצחק כהן: קודם כול – לשר האוצר, שבהנחיה לא כל כך מקובלת במחוזותינו ויתר על טריטוריה ועל סמכויות כדי להבטיח את קיומה של רשות פיננסית עצמאית.

יצחק כהן: אנחנו לא רואים את זה כל יום, ומגיע לו יישר כוח, לשר כחלון.

יצחק כהן: לאנשי אגף שוק ההון והחיסכון: למפקחת, לעובדים המסורים, שחלקם פה אתנו – אסף, עבד, ברוך – אני לא רוצה להזכיר שמות, אבל אתם מייצגים את כולם; דורית; לחברי חבר הכנסת אלי כהן שעשה עבודה יוצאת מן הכלל, לקח את החוק הזה, ובדיונים אין-סופיים על כל סעיף וסעיף, על כל תו ותג, נתנו את דעתם חברי הכנסת, ואכן – גם חבר הכנסת פורר ועוד חברים – החוק הופנמו בו ההערות, הגענו בסוף למוצר מוסכם, חזק וטוב, מקצועי.

יצחק כהן: אני רוצה להודות גם לחברי איציק שמולי, שדיבר מדם לבו.

יצחק כהן: וחברי חברי הכנסת, אני באמת מבקש מכולם להצביע פה אחד בעד החוק הזה.

יצחק כהן: יוצאים ליום חדש, לרשות רגולטורית חדשה.

יצחק כהן: תודה רבה ויישר כוח לכולם, לכל העוסקים במלאכה.

יצחק כהן: אני מקווה שלא שכחתי אף אחד.

יצחק כהן: גם לחבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים – תודה על כל המאמצים ועל כל העזרה והסיוע.

משה גפני: תודה רבה.

יצחק כהן: ותודה לכולכם.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: יסכם את הדיון – – –

חיים ילין: תפרגן, איציק, תפרגן.

יצחק כהן: פרגנתי לכולם.

חמד עמאר: יסכם את הדיון חבר הכנסת אלי כהן.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק כהן: בין חברי הוועדה – חבר הכנסת חיים ילין, שתרם מחוכמתו ומניסיונו לעיצוב החוק.

חמד עמאר: תודה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת זהבה גלאון, מיקי לוי ומיקי רוזנטל בנושא:

נאזם בדר: מכירת חברות ביטוח לגופים זרים מעמידה בסכנה את הפנסיות של הציבור בישראל.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

חמד עמאר: בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני כמובן רוצה לברך את סגן השר יצחק כהן, שיחד עם שר האוצר הוביל היום רפורמה משמעותית, חשובה, שמעידה שמה שעמד לנגד עיניהם זה לא השררה אלא התנהלות המערכת הפיננסית בישראל, ששומרת על כספי החוסכים העמיתים בקופות הפנסיה, בקופות הגמל, בקרנות ההשתלמות.

אלי כהן: וצריך לבוא ולזכור: היום הכספים המנוהלים במסגרת שוק ההון עולים על הכספים הבנקאיים.

אלי כהן: חברת הכנסת גלאון, אני חייב לברך אותך על הגישה העניינית לעצם הקמת הרשות.

אלי כהן: עצם זה שיש כאן אמירה ברורה שהולכת להיות רשות עצמאית – וכן, לפעמים גם לא פוליטית.

אלי כהן: לא הכול חייב להיות פוליטי.

אלי כהן: כמו שלא הכול צריך להיות שפיט, גם לא הכול – חברי הכנסת צריכים להחליט עליו.

אלי כהן: עלה במסגרת אחד הדיונים שחברי הכנסת צריכים להחליט על הון עצמי.

אלי כהן: אני לא יודע אילו שיקולים זרים, או מה חברי הכנסת יכולים להחליט בנושא הזה.

אלי כהן: ולכן, למען הספר ספק, הוקמה ועדה מייעצת לטובת העניין.

אלי כהן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולציין את העבודה החשובה שעושה חבר הכנסת שמולי בכל הנושא שקשור לביטוח סיעודי, מוביל אותו, רואה את אותם קשישים לנגד עיניו, ובהחלט זאת רפורמה חשובה.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת כהן – – –

אלי כהן: נכנס כאן במסגרת החוק דבר אחד, שמדבר על כך שאותה רשות תהיה כפופה למדיניות הממשלה ומדיניות השר, כלומר, שהם לצורך העניין יקבעו את הדרך, יקבעו את המתווה, ועל בסיס זה היא תפעל.

אלי כהן: חבר הכנסת ילין, אני רוצה באמת בהזדמנות הזאת להודות לך על ההשתתפות שלך, גם במסגרת הוועדה.

אלי כהן: לא בכדי המשפט שלך תמיד מהדהד – על האחריות שלנו, בנושא הקמת הרשות, לשמירת כספי החוסכים.

אלי כהן: וצריך לבוא ולומר: למדינה יש אחריות.

אלי כהן: נכון שחלק גדול מהכספים האלה מנוהלים על-ידי חברות פרטיות, אבל בסופו של דבר מדובר בכספי הפנסיה, ותמיד – אני חושב שבכל אחת מהישיבות, כמובן במסגרת ההערות הענייניות שלך – דאגת לבוא ולציין את הדבר הזה, ואני חושב שלא מעט הערות נכנסו, הוטמעו.

חיים ילין: כולן.

אלי כהן: כולן.

אלי כהן: ובאמת, אני רוצה שוב לנצל את ההזדמנות להודות לך על כל הדיונים בוועדה, וגם על המעורבות שלך בחוק הספציפי הזה, וכאמור, הערותיך היו ותוקנו.

חיים ילין: אני פורש בשיא.

אלי כהן: אז אתה בשלב הזה באמת יכול לבוא ולפרוש.

אלי כהן: אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת קיש, שרואה לנגד עיניו את הנושא של הכלכלה החופשית.

אלי כהן: וכאן דאגנו ביחד לבוא ולפעול שלא יהיה כפל רגולציה, כאשר גם במסגרת ההערות שלך שהוכנסו והוטמעו בחוק לא רצינו ליצור מצב שאנחנו בכנסת הזאת יוצרים חברה אחת שיהיו לה כמה רגולטורים וכמה אנשים שיבואו וישפיעו.

אלי כהן: אנחנו רוצים שכן, שתהיה רגולציה, אבל על-ידי גוף שיהיה אחראי ושיעשה.

אלי כהן: יש לנו אינטרס שהשוק בישראל יצמח, ולכן ההערות האלה נכנסו, ותודה.

אלי כהן: חבר הכנסת פורר, שהיה גם הוא שותף מלא לדיונים ולהצעות שעלו במסגרת התיקונים ובמסגרת הצעת החוק, וכאמור נכנסו גם הערות חשובות, תוך הקפדה, חבר הכנסת פורר – ציינת את הנושא של מעורבות הכנסת מן הצד האחד, והחלטת הממשלה, שאמורה לבוא ולמשול; וכאמור הסעיפים נבחרו בקפידה, ובמקומות שהיה נדרש לבצע תיקונים, אכן התיקונים הוגשו.

אלי כהן: ולכן החוק שמוגש היום הוא חוק מאוזן, שמצד אחד יבוא וייתן בצורה ברורה את הדרך – שאנחנו הולכים להקים רשות שוק הון, שתהיה עצמאית, נטולת פניות, לא פוליטית, על-ידי גופים מקצועיים, שתוכל לבוא ולסייע להתפתחות השוק בישראל, והדבר זה יכול להשפיע על הכלכלה הישראלית בכללותה.

אלי כהן: שוק פיננסי ריכוזי זה דבר שפוגע בכלכלה הישראלית.

אלי כהן: אנחנו רואים את זה גם במערכת הבנקאות.

אלי כהן: אנחנו רואים לצורך העניין את הפגיעה בעיקר בשני מגזרים עיקריים: במגזר משקי הבית ובמגזר העסקים הקטנים והבינוניים.

אלי כהן: אנחנו רואים את זה בריביות; אנחנו רואים את זה בעמלות.

אלי כהן: ולכן אנחנו חושבים שהגדלת מספר השחקנים בענף היא חיונית, היא חשובה.

אלי כהן: יש לנו שתי דרכים לבוא ולפעול בשוק ריכוזי: דרך אחת היא לבוא ולפעול באמצעות פיקוח; הדרך השנייה היא באמצעות תחרות, באמצעות הגדלת התחרות, באמצעות זה שייכנסו שחקנים נוספים.

אלי כהן: וזה מה שעמד לנגד עינינו: הגדלת מספר השחקנים.

אלי כהן: הגדלת התחרות בענף היא שתבוא ותסייע להקטין את הריכוזיות במערכת הפיננסית, שהיא חשובה.

אלי כהן: ככלל, בתחום של חברות הביטוח הוא כבר מזמן לא ביטוח.

אלי כהן: כולנו זוכרים שעד לפני עשור או שניים היינו באים לחברות הביטוח לעשות ביטוח לדירה, לרכב.

אלי כהן: היום חברות הביטוח – תחום הפעילות העיקרי שלהן זה שמירה על כספי החוסכים, זה הנושא של הפנסיה, של קופות הגמל, של קרנות ההשתלמות.

אלי כהן: והיום, בכלל, הודות לעלייה בתוחלת החיים, הודות להתארכות תוחלת החיים, החשיבות של החיסכון לפנסיה, החשיבות של השוק הפנסיוני – זה חשוב מאוד.

אלי כהן: לכן כאן אנחנו צריכים לבוא ולראות שהשוק הזה פועל בצורה מקצועית, בצורה שנוכל לבוא ולראות את הפירות שלו לאורך זמן.

אלי כהן: השוק הפיננסי בישראל, שכאמור נשלט על-ידי כמה בנקים וכן על-ידי כמה חברות ביטוח, זקוק לרענון, זקוק להחלטות מקצועיות.

אלי כהן: בהמשך היום תגיע גם לכאן, לכנסת, הצעה על בסיס ועדת שטרום, וההצעה הזאת אמורה להגדיל את מספר השחקנים בענף.

אלי כהן: 47 שנה לא נפתח בנק בישראל, 47 שנה.

אלי כהן: כולנו יודעים שבעולם כלכלי, שבו יש חברות רווחיות, חברות מצליחות – אנחנו יודעים שנפתחים עוד עסקים.

אלי כהן: אך יחד עם זאת, בשוק הבנקאות, שכולנו רואים את הרווחיות הגבוהה שלו, על אף חוסר היעילות שקיים במערכת הבנקאית – על אף שהשוק הבנקאי, שאנחנו רואים שהוא שוק רווחי מאוד, על אף זאת 47 שנה לא נפתח אף בנק בישראל.

אלי כהן: וזאת שאלה שצריך להפנות אותה לבית הזה.

אלי כהן: הרגולציה ובנק ישראל בחלק מהמקרים מנעו אפשרות של כניסה של גופים חדשים.

אלי כהן: לכן סוף-סוף מטפלים גם במערכת הבנקאות.

אלי כהן: לכן ההמלצות של ועדת שטרום, שהפכו לתזכיר חקיקה ויעלו היום לקריאה ראשונה, הן לא פחות מהיסטוריות.

אלי כהן: אחרי 47 שנה שלא נפתח אף בנק, לבוא ותוך שנתיים לראות שניים או שלושה בנקים נוספים בישראל, זה דבר שהוא חיוני.

אלי כהן: צריך לזכור שאנחנו לא מדברים רק על הנושא של הפחתת הריביות, על הנושא של הפחתת העמלות במשק בישראל, אלא כן, על פתרון למגזרים עסקיים חשובים במיוחד, כמו משקי הבית הקטנים, כמו העסקים הקטנים והבינוניים, שכולנו רואים שהם משלמים ריביות כמעט כפולות ביחס לעסקים הגדולים.

אלי כהן: הדבר הזה בהחלט משפיע על יוקר המחיה.

אלי כהן: ברגע שקשה לקבל מקורות מימון, אנחנו רואים שהגדולים נשארים גדולים והעסקים הקטנים נשארים קטנים, והווקום הזה שנוצר, שאין חברות במעמד הביניים, הדבר הזה פוגע בכלכלה הישראלית.

אלי כהן: הוא ללא ספק משאיר את הריכוזיות.

אלי כהן: ואותה ריכוזיות במערכת הפיננסית מתגלגלת גם אל יוקר המחיה, שכולנו מדברים עליו, כיוון שבלי מקורות מימון לא יהיו עסקים נוספים בישראל.

אלי כהן: רק שתקבלו מושג – היום הבנקים מנהלים 1.3 טריליון שקל; הגופים המוסדיים מנהלים 1.4 טריליון שקל.

אלי כהן: הפערים הללו רק ילכו ויגדלו, כיוון שכולנו ממשיכים – בעיקר השכירים – להפריש לפנסיה, ואולי באמת אפשר להזכיר שגם במסגרת דיוני התקציב וחוק ההסדרים אנחנו הולכים להביא את הנושא של חוק פנסיה חובה, כאמור גם הצעת חקיקה שלי, שעברה בקריאה טרומית, ותיתן מענה לאותם 500,000 עצמאים שלא נכללו במסגרת חוק פנסיה בשנת 2008.

אלי כהן: בשנת 2008 נחקק אחד מחוקי הפנסיה החשובים של מדינת ישראל, חוק פנסיה חובה, אבל העצמאים נשכחו בו.

אלי כהן: 500,000 עצמאים לא נכללו באותו חוק.

אלי כהן: והשאלה היא, כשהם מגיעים לגיל 67 לגבר או 62 לאישה, להם לא מגיעה פנסיה?

אלי כהן: הם לא צריכים להזדקן בכבוד?

אלי כהן: הגדלנו לאחרונה את קצבאות הקשישים, אבל יחד עם זה, גם היום עם 2,500 שקלים אתה לא באמת יכול להזדקן בכבוד.

אלי כהן: לכן פנסיה זה היום דבר שהוא בסיסי על מנת לתת לכל אחד אפשרות לפרוש, לתת לכל אחד אפשרות להזדקן בכבוד.

אלי כהן: לכן הנושא של חוק פנסיה חובה, הממשלה הולכת להביא אותו גם במסגרת דיוני התקציב.

אלי כהן: גם הוא יהיה במסגרת חוק ההסדרים.

אלי כהן: כאמור, חוק פנסיה חובה עולה למדינה 370 מיליון שקל, אשר במסגרתם מדינת ישראל הולכת לעזור לעסקים הקטנים והבינוניים, ולכן הולכת לפתח את זה.

אלי כהן: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לומר לך שגם במסגרת חוק הקמת רשות שוק ההון הקפדנו להפחית את נטל הרגולציה, ועשינו תיקונים במסגרת החקיקה על מנת שחברות מקומיות ימשיכו להשקיע במדינת ישראל, ולמשוך גם חברות בין-לאומיות למדינת ישראל.

אלי כהן: אסור לנו לקחת את האבטלה הנמוכה כדבר מובן מאליו, ואנחנו צריכים לפעול שהצמיחה בישראל תהיה אפילו מעבר לזאת הנוכחית.

אלי כהן: הפחתת הרגולציה היא חיונית, וגם במסגרת החוק הזה פעלנו לכך שלא יהיה כפל רגולציה, וכך לצורך העניין נוכל להמשיך.

אלי כהן: הנושא של רשות שוק ההון מעיד שמה שעמד במקרה של החוק הזה, זה לא השררה.

איתן ברושי: הבנקים כבר סגורים.

אלי כהן: ברושי, צריך, אגב, גם מימון לחקלאים, כי לצורך העניין, ענף החקלאות בישראל הוא לא רק ענף כלכלי, יש לו גם ערך התיישבותי.

איתן ברושי: – – – הדגים.

אלי כהן: וגם היום, כשהחקלאות זה עסקים קטנים ובינוניים, כמה ריביות הם משלמים?

אלי כהן: מה היכולת שלהם לקבל אשראי?

אלי כהן: לכן, אם אנחנו נראה שיש לנו רשות הון חזקה, חבר הכנסת ברושי, לצד בנק ישראל, נוכל להבטיח לא רק הורדה של הריביות; לא רק הורדה של העמלות, אלא שאנחנו במקרה הזה נוכל לבוא ולתת יותר.

אלי כהן: אז, חברים, אני באמת רוצה להודות לכם ולקרוא לכם להצביע בעד הצעת חוק חשובה זו.

אלי כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלי כהן.

יצחק וקנין: הבנתי שאדוני ראש הממשלה רוצה לומר כמה מילים.

בנימין נתניהו: אני יכול לומר מכאן.

יצחק וקנין: אם ישמעו אותך.

יצחק וקנין: השאלה אם ישמעו.

יצחק וקנין: אני לא חושב, אדוני, שישמעו אותך, אבל מה שאדוני רוצה.

בנימין נתניהו: אדוני, כיוון שאנחנו רוצים להצביע – זאת התפתחות היסטורית.

בנימין נתניהו: זה שם את ישראל בשורה אחת עם מדינות מפותחות בעולם, שיש להן רשות לפיקוח על – – – והחוסכים.

בנימין נתניהו: ואני אכניס את זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: אני מקווה שהקצרניות שמעו מה שאדוני ראש הממשלה אמר.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הסתייגויות.

יצחק וקנין: אני מבין ששמולי – אתה מרכז את ההסתייגויות?

יצחק וקנין: אני מולך עושה מה מפחיתים ועל מה מצביעים.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אני מבין שאתם רוצים, הממשלה רוצה הצבעה שמית על סעיף 1, ההסתייגות הראשונה לסעיף 1.

יצחק וקנין: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה) בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 1 – הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

יצחק וקנין: הסתייגות של חברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן – להלן: קבוצת סיעת המחנה הציוני.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, מי מצביע, בגין או עליזה?

יצחק וקנין: נא לא להפריע במהלך ההצבעה, חבר הכנסת חיים ילין.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא שהו במליאה בהצבעה הראשונה.

יצחק וקנין: תכף היא תקרא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח רוברט אילטוב – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זאב בנימין בגין

יצחק וקנין: הצביע, הצביע.

יצחק וקנין: הוא הצביע.

יצחק וקנין: לי זכור שהצביע.

קריאה: רשום לי כאן.

קריאה: סליחה.

קריאה: הוא הצביע נגד.

קריאה: נכון, רשום גם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – נגד יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח יואב גלנט – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת איתן כבל – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: יש מי מחברי הכנסת שנוכח כרגע, נמצא באולם המליאה ולא הצביע, חברי הכנסת?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשבת במקומותיכם, מייד אחרי הכרזת התוצאות אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית, כך שלא יהיה זמן לתיקונים.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה על ההסתייגות לסעיף 1: 45 בעד, 54 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות לסעיף 1, פסקה (1) – חבר הכנסת שמולי, אני מצביע על כל ההסתייגויות?

איציק שמולי: כן.

יצחק וקנין: אנחנו מצביעים על פסקה (1) לסעיף 1.

יצחק וקנין: איציק שמולי, כל שאר ההסתייגויות לסעיף 1 – להצביע עליהן?

איציק שמולי: כן.

שלי יחימוביץ': אחת-אחת.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: יש לנו 1,000 ומשהו.

יצחק וקנין: אתה תגיד לי איפה לעצור.

דוד ביטן: אז נצביע שעות בגלל – – –

יצחק וקנין: אין מה לעשות, חברים.

דוד ביטן: – – – לא מבין את העניין.

יצחק וקנין: זה כמו חוק התקציב.

יצחק וקנין: אני חייב ללכת – לכן שאלתי אותו פעמיים.

יצחק וקנין: אני מצביע על הסתייגות מס' 2 לסעיף 1.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 53 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 53 מתנגדים, אין נמנעים, 39 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 2 לא התקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 3 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 54 מתנגדים, 39 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 3 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 4 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 53 נמנעים – אין ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 53 מתנגדים, 39 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 4 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 5 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגות (5) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: יש לנו 1,000 הסתייגויות כאלה.

יצחק וקנין: 54 מתנגדים, 38 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 5 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 6 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגות (6) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 54 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 6 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 7 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הייתי מציע לדוד ביטן ולאיציק שמולי להתקזז, לצאת ולמצוא איזה הסדר, אחרת אנחנו – – – הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (7) של קבוצת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 מתנגדים, 39 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 7 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 8 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 54 נמנעים – אין ההסתייגות (8) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 54 מתנגדים, 38 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 8 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 9 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (9) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 מתנגדים, 38 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הסתייגות מס' 9 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 10 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (10) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 10 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 11 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (11) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 מתנגדים, 36 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הסתייגות מס' 11 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 12 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (12) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 מתנגדים, 39 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 12 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 13 לסעיף 1.

יצחק וקנין: מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 51 נמנעים – אין ההסתייגות (13) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 51 מתנגדים, 38 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 13 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 14 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות (14) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 52 נגד ההסתייגות, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 14 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 15 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 52 נמנעים – אין ההסתייגות (15) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 52 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 15 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 16 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (16) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 38 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 16 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 17 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (17) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 17 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 18 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 17 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 50 נמנעים – אין ההסתייגות (18) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 50 מתנגדים, 33 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הסתייגות 18 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 19 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 18 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (19) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 19 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 20 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 19 בעד ההסתייגות – 37 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (20) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 20 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 21 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (21) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 34 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הסתייגות מס' 21 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 22 לסעיף 1 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (22) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 33 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 22 לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 23 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 22 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (23) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 23 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 24 לסעיף 1 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 23 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (24) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 33 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הסתייגות 24 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: כן, אדוני.

בנימין נתניהו: אני מציע – – –

יצחק וקנין: הצעתי להם לא – – –

בנימין נתניהו: – – – אבל מה שאתה צריך לעשות זה להגיד: הסתייגות עד סעיף 2 – בעד, נגד.

בנימין נתניהו: זה הכול.

בנימין נתניהו: לא נתקבלו.

בנימין נתניהו: – – – אתה לוקח יותר זמן מהזמן – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – להצביע – – – גם ראש הממשלה רוצה.

יצחק וקנין: לא, חברת הכנסת אורלי.

יצחק וקנין: אני חושב שיש תכלית לכל דבר.

יצחק וקנין: אדוני ראש הממשלה, יש תכלית לכל דבר – – –

בנימין נתניהו: – – –

יצחק וקנין: אני חושב שפה הייתה צריכה להיות הצבעה ידנית, אבל אני צריך הסכמה של האופוזיציה.

יצחק וקנין: הם רוצים הצבעה – – –

בנימין נתניהו: אני מציע לך פשוט לצמצם את המלל – – –

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 25 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 24 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (25) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 34 בעד.

יצחק וקנין: ההסתייגות לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 26 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 25 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (26) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 33 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 26 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 27 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 26 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (27) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 34 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 27 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 28 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 27 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (28) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 30 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 28 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 29 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 28 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (29) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 29 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 30 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 29 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (30) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 30 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 31 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד ההסתייגות?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 30 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (31) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 28 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 31 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 32 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 31 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (32) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 32 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 33 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 32 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (33) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 33 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 34 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 33 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 49 נמנעים – אין ההסתייגות (34) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 34 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 35 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 34 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 46 נמנעים – 3 ההסתייגות (35) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 27 בעד, שלושה נמנעים.

יצחק וקנין: הסתייגות 35 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 36 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 35 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (36) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 30 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 36 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 37 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 36 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (37) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות מס' 37 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 38 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 37 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (38) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 30 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 38 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 39 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 38 בעד ההסתייגות – 32 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (39) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 32 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 39 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 40 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 39 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (40) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 33 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 40 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 41 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 40 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות (41) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 מתנגדים, 29 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 41 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 42 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 41 בעד ההסתייגות – 30 נגד – 46 נמנעים – 1 ההסתייגות (42) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 30 בעד, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הסתייגות 42 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 43 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 42 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 44 נמנעים – אין ההסתייגות (43) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 44 מתנגדים, 28 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 43 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 44 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 43 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (44) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 28 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 44 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 45 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 44 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (45) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 25 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 45 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 46 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 45 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות (46) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 מתנגדים, 26 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 46 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 47 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 46 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 44 נמנעים – אין ההסתייגות (47) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 44 מתנגדים, 24 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 47 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 48 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 47 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 45 נמנעים – אין ההסתייגות (48) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 מתנגדים, 24 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 48 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 49 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 48 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (49) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 25 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 49 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 50 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 49 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (50) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 25 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 50 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 51 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 50 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (51) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 29 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 51 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 52 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 51 בעד ההסתייגות – 25 נגד – 48 נמנעים – אין ההסתייגות (52) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 25 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 52 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 53 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 52 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (53) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 23 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 53 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 54 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 53 בעד ההסתייגות – 23 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (54) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 23 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 54 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 55 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 54 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (55) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 28 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 55 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 56 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 55 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 46 נמנעים – 1 ההסתייגות (56) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 נגד, 26 בעד, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הסתייגות 56 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 57 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 56 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (57) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 מתנגדים, 24 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 57 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 58 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 57 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 46 נמנעים – אין ההסתייגות (58) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 27 בעד.

יצחק וקנין: הסתייגות 58 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 59 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 58 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 46 נמנעים – 1 ההסתייגות (59) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 24 בעד, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הסתייגות 59 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 60 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 59 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 49 נמנעים – 1 ההסתייגות (60) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 27 בעד, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הסתייגות 60 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 61 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 60 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 48 נמנעים – 1 ההסתייגות (61) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 28 בעד, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הסתייגות 61 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הסתייגות 62 – מי בעד ההסתייגות?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 61 בעד ההסתייגות – 29 נגד – 49 נמנעים – 1 ההסתייגות (62) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 1 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 מתנגדים, 29 בעד, נמנע אחד.

יצחק וקנין: הסתייגות 62 לא נתקבלה.

יצחק וקנין: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, בשם כל מי ששותף להסתייגויות בסיעת המחנה הציוני, אני מבקש להסיר את כל ההסתייגויות.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

איציק שמולי: מתנצל על הטרחה, ואני מבטיח לכם, חברי חברי הכנסת, שזה היה למטרה טובה.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: אני מבין שכל ההסתייגויות על כל החוק – סליחה רגע, חברי הכנסת, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אני צריך הבהרה פה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עודד פורר – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני שואל: האם ישנן הסתייגויות של הרשימה המשותפת, מרצ – מה קורה אתכם?

יצחק וקנין: הוא דיבר בשם המחנה הציוני.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי, אין הסתייגויות?

אחמד טיבי: – – –

יצחק וקנין: אין הסתייגויות.

יצחק וקנין: מרצ – אין.

יצחק וקנין: יש עתיד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, כל ההסתייגויות – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: אתם לא מורידים.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תאמינו לי, אנחנו יודעים לנהל את העניינים.

יצחק וקנין: שנייה אחת, לא נעשה שום טעות פה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, לסעיף 1 ההסתייגויות הן רק של המחנה הציוני.

יצחק וקנין: ולכן, נצביע עכשיו על סעיף 1 – כדי שלא נעשה טעויות – כנוסח הוועדה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 62 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 72 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יצחק וקנין: אם כן – – –

שלי יחימוביץ': אני מבקשת לתקן את ההצבעה – אני נגד.

יצחק וקנין: כן, חברת הכנסת שלי, את נגד.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ – לפרוטוקול, היא נגד.

יצחק וקנין: אם כן, 72 בעד – אני לא מתקן; לפרוטוקול, אמרתי.

יצחק וקנין: 72 בעד, 19 מתנגדים.

יצחק וקנין: סעיף 1 אושר כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אני עובר לסעיף 2.

יצחק וקנין: גם לסעיף 2 אין הסתייגויות, רק של המחנה הציוני.

יצחק וקנין: ולכן אני מצביע.

יצחק וקנין: הם הסירו אותן.

יצחק וקנין: אני מצביע על סעיף – לסעיף 3 אין הסתייגויות, אני אפילו על סעיף 4 יכול להצביע.

יצחק וקנין: אני עובר על הדפים, כדי שלא נעשה טעויות.

יצחק וקנין: עמוד 70 – גם סעיף 6, המחנה הציוני; גם סעיף 7; סעיף 8 – גם המחנה הציוני; סעיף 9 – גם המחנה הציוני; סעיף 10 גם; סעיף 11 – גם המחנה הציוני.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: דקה, דקה.

יצחק וקנין: גם סעיף 12, המחנה הציוני, וגם סעיף 13, וגם 14; 15 – אין הסתייגויות; 16 – גם המחנה הציוני; 17 – גם המחנה הציוני; 18 – גם המחנה הציוני; 19 – גם המחנה הציוני; 20 – גם המחנה הציוני; 21 – גם המחנה הציוני; גם 22 – המחנה הציוני; 23 – המחנה הציוני; 24 – המחנה הציוני; 25 – המחנה הציוני.

יצחק וקנין: זהו זה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, כל ההסתייגויות.

יצחק וקנין: נצביע מסעיף 2 עד 25, כולל, כנוסח הוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: בוודאי, בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 63 בעד סעיפים 2–25 – 73 נגד – 20 נמנעים – אין סעיפים 2–25 נתקבלו.

יצחק וקנין: 73 בעד, 20 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, סעיפים 2–25 אושרו כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, בקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 64 בעד החוק – 74 נגד – 19 נמנעים – אין חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, נתקבל.

יצחק וקנין: 74 בעד, 19 מתנגדים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, אושרה.

יצחק וקנין: החוק אושר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: [מס' מ/1040, פ/2136/20; "דברי הכנסת", חוב' כ"ד, עמ' 12557; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מביא בפניכם היא הצעת חוק ממשלתית שמוזגה עמה הצעת חוק פרטית של חברתנו חברת הכנסת ציפי לבני.

ניסן סלומינסקי: החוק חל על כל מי שמייצג את המדינה בכל הנושא של התביעות.

ניסן סלומינסקי: זה חל גם על פרקליטים, תובעים משטרתיים, נציגי המדינה ברשויות המקומיות וכו'.

ניסן סלומינסקי: כדי לא להגיד כל הזמן את כל האורך הזה, אז אני אעשה שווה – פרקליטים, אבל שוב, כשאני אומר "פרקליטים" אני לא מדבר רק על הפרקליטים, אלא על כל המאסה הזאת, שיהיה לנו יותר קל.

ניסן סלומינסקי: המטרה המרכזית של החוק – מצד אחד, הפרקליטים הם קו החזית שלנו.

ניסן סלומינסקי: הם החיילים שנמצאים בחזית מול הפשע, מול המרמה, מול כל אותם דברים, בין שזה ארגוני פשיעה, בין שזה דברים אחרים.

ניסן סלומינסקי: הם הקו שלנו, ואנחנו צריכים לחזק אותם, לעודד אותם, לחבק אותם, כי אין לנו אחרים, ואם שם ייפלו, אוי ואבוי לדמוקרטיה.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, יש להם הרבה כוח.

ניסן סלומינסקי: הם מייצגים את המדינה, ויש להם הרבה מאוד כוח.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים בחוק הזה לוודא שלא נעשה שימוש שלא לצורך או לא טוב בכוח הזה.

ניסן סלומינסקי: לא פשוט, וצריכים למצוא את האיזונים העדינים.

ניסן סלומינסקי: זה דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני – במערכת עצמה, שהיא כבר מערכת ותיקה, מטבעם של דברים, ישנם דברים מערכתיים שרצים כל הזמן ואף אחד לא שם לב, ומישהו צריך לעמוד ולבדוק ולבקר, ולהגיד: רגע, הדבר הזה הוא לא טוב, למה עושים אותו?

ניסן סלומינסקי: צריכים לשנות; צריכים לבקר.

ניסן סלומינסקי: כולנו מכירים – הייתה היסטוריה מסוימת, וקמה נציבות; לא היה עוד חוק, והוקמה ועדת גולדברג, שופט בית-המשפט העליון, מבקר המדינה ונציב הקבילות על השופטים.

ניסן סלומינסקי: הוקמה ועדה, הגישו המלצות, ובסופו של תהליך כזה התגבשה הצעת חוק ממשלתית שהמרכז שלה זה לעשות הפרדה בין הנושא הפרטני לנושא המערכתי.

ניסן סלומינסקי: הנושא הפרטני – בגדול אני אומר:

ניסן סלומינסקי: הכוונה שפרקליט – ושוב אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אחרי שאנחנו דיברנו על החיזוק, ועל כל העוצמות שאנחנו רוצים לתת לו, אם זה פרקליט, אם זה תובע משטרתי או כל האחרים, אנחנו גם רוצים לוודא שאם האזרח הפשוט הרגיש את עצמו נפגע מהפרקליט – ואני אומר:

ניסן סלומינסקי: לא מדובר כאן על חשדות פליליים, כי ברגע שיש חשד פלילי – הוא לא בחוק הזה; הוא מיידית עובר למי שצריך לעבור: אם זה למשטרה, אם זה ליועץ המשפטי – שיטפלו.

ניסן סלומינסקי: כאן מדובר שאדם מרגיש שהוא נפגע.

ניסן סלומינסקי: יש כאן ארבע עילות, והעילות הפשוטות: לא התנהגו אליו בכבוד ולא זה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים, עם כל החוזק שנותנים לפרקליט, שהוא יעבוד כפי שצריך: עם מאור פנים, לא בהתחצפות ולא בכל הדברים האחרים.

ניסן סלומינסקי: ולכן יש אפשרות, גם לאזרח הפשוט או לכל מי שמרגיש את עצמו נפגע, להגיש תלונה.

ניסן סלומינסקי: והתלונה הזאת תוגש לנציב – שייבחר, אני מקווה, בימים הקרובים.

ניסן סלומינסקי: החוק הזה מדבר על כל המהלכים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, איך מגישים, איך הוא מטפל בזה, וכל השאר – הגשת תלונה, בירור תלונה, תוצאות הבירור, חובת הסודיות ושאר הדברים.

ניסן סלומינסקי: הכול נמצא בתוך החוק הזה, כדי לאפשר מצד אחד לאדם להגיש את התלונה; מצד אחר, שהאפשרות הזאת שניתנת לא תהווה מקור שיוצר איום על הפרקליט, לחץ על הפרקליט, ומסיט אותו מהמטרה המרכזית שיש לפרקליט – להגן על החוק.

ניסן סלומינסקי: ולכן החוק הזה צריך לעשות הרבה מאוד איזונים – אני עוד אחזור – ועשינו כאן הרבה מאוד שינויים, אני חושב מאוד לטובה, ביחס לחוק הממשלתי שהוגש לנו.

ניסן סלומינסקי: החלק השני זה הנושא המערכתי.

ניסן סלומינסקי: ומאחר שעיקר ההמלצה של השופט גולדברג הייתה להפרדה, החוק שקיבלנו דיבר על כך שהנושא המערכתי יטופל במסגרת של המחלקות או הביקורת הפנימית שבכל אחד מהמשרדים.

ניסן סלומינסקי: הרגשנו שזה לא מספיק כדי שיטפלו באופן רציני, יסודי, בנושא המערכתי – וכולנו יודעים שישנם דברים שטעונים תיקון.

ניסן סלומינסקי: ולכן – – – אני בהמשך גם אשבח אתכם.

ניסן סלומינסקי: כי באמת יש לי המון על זה.

ציפי לבני: לא.

ניסן סלומינסקי: ההפך.

ניסן סלומינסקי: לשבח.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: ולכן, ההצעה שהעלינו – – –

שלי יחימוביץ': ציפי לא מוכנה שתשבח אותה, אבל אני מוכנה.

ניסן סלומינסקי: לא, את כולכם.

ניסן סלומינסקי: ולכן העלינו את הרעיון שמאחר שיש לנו את מבקר המדינה, שהוא בקי ורגיל ויודע מה זה ביקורת, ובין כה וכה הוא רשאי לעשות את הביקורת – אבל לא רצינו שהוא יעשה את הביקורת השגרתית, שהוא יכול להגיע אחת לשנתיים, אחת לשלוש, למשרד, אלא יוקם אגף מיוחד אצל מבקר המדינה, והוא יעשה ביקורת מערכתית על כל אותם משרדים בתחומים שקשורים למייצגים של המדינה בנושא הזה, ועל-ידי זה תהיה ביקורת שוטפת, מסודרת, עמוקה, בנושא הזה, ובדרך שצריכה להיות ביקורת.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב: צריכים כאן לשמור על איזונים עדינים.

ניסן סלומינסקי: כי החוק הזה – כל כך הרבה כוחות, שלפעמים אולי הם מנוגדים, שכל אחד יסתכל בראייה שלו.

ניסן סלומינסקי: אבל מצד שני – ולכן היה צריך לשמור על איזונים מאוד מאוד עדינים, כדי שנגיע לתכליות שאנחנו רוצים בלי לפרק, או לפוצץ, או כל מיני דברים אחרים, ואני חושב שהגענו כאן לאיזונים מאוד טובים.

ניסן סלומינסקי: נכון, זה לא הדבר המושלם שכל אחד היה רוצה.

ניסן סלומינסקי: כי כל אחד לפי ראייתו רואה את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: אבל היינו צריכים ורצינו לעשות את האיזונים כדי שבסוף, בסך הכול הכולל, נקבל את החוק הכי טוב, אם אנחנו עושים את האיזונים.

ניסן סלומינסקי: ואני רוצה להגיד, באמת בגילוי לב, מה שנקרא, שאני לפחות נחשפתי, לא הכרתי לדוגמה פרקליטי מחוזות.

ניסן סלומינסקי: לא הכרתי.

ניסן סלומינסקי: ופה נחשפנו לפחות לשלושה מהם שהיו בוועדה.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר לכם שוב: כל כך מכובד, כל כך רציני, כל כך עמוק וכל זה, שאני חושב שזה נתן לי, וגם להרבה – שמעתי מחברי הוועדה – תחושה שבסך הכול הכללי המערכת מופקדת בידיים טובות, ידיים מכובדות, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לצרף, שוב, לפחות בחלק שלי, את היועץ המשפטי לממשלה, שבאמת בצניעות כזאת, בעדינות.

ניסן סלומינסקי: לא פרסום, אבל כל דבר שהיה: טלפון – הוא מייד נמצא, הוא מייד יודע, עובד לעניין, תכליתי; לא בכל זה, אלא אם צריכים פתרונות.

ניסן סלומינסקי: באמת, אשרינו.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהתברכנו באמת בנושא הזה – הוא וגם אנשיו.

ניסן סלומינסקי: שוב, לפעמים יכולים להיות חילוקי דעות, וגם לפעמים לא קיבלנו, אבל באמת מהבחינה הזאת אני גם אומר.

ניסן סלומינסקי: שרת המשפטים, שגם היא, כשהיינו צריכים היא הגיעה, ושוב, כאחד העם דיברה עם כל אחד מאתנו, דיברה כשצריך.

ניסן סלומינסקי: הכול פשוט – באמת, לשבח אותה מאוד.

ניסן סלומינסקי: והיא חברתי מהבית היהודי.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם זה נהוג במפלגות שאחד משבח את השני, אבל אני רוצה לשבח אותה מאוד.

ניסן סלומינסקי: גם את ועד הפרקליטים, שלא היה לנו קל אתו, אבל בסך הכול הוא נלחם על מה שאפשר, ובאמת לשבח אותו מאוד על הדברים – אם כי לא כל תאוותו הייתה בידו.

ניסן סלומינסקי: ואני חושב שזה במסגרת האיזונים.

ניסן סלומינסקי: וגופים ציבוריים – אני אומר:

ניסן סלומינסקי: זה הגיע גם ללשכת עורכי-הדין.

ניסן סלומינסקי: אפילו ההסתדרות.

ניסן סלומינסקי: כל אחד היה בתוך העניין.

ניסן סלומינסקי: אבל אני רוצה גם, בעיקר, לשבח את חברי מהוועדה.

ניסן סלומינסקי: שוב, קואליציה זה פשיטא.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: את חברי, מה שנקרא, מהאופוזיציה, שבאמת בנושא הזה, כולם קודם כול רצו לגופו של עניין, כי כולם חושבים שצריך וחשוב שנחזק מצד אחד, ונמצא את האיזונים הנכונים, וויתרו.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר, שוב כאן לפי השורה, את, ציפי, שבאמת כולנו יודעים: יש לה חוק פרטי.

ניסן סלומינסקי: והיא מיזגה אותו בפנים, ודעותיה ידועות.

ניסן סלומינסקי: והחוק הזה אולי הוא שונה, אבל היא מיזגה, ובאמת שיתפה פעולה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: באמת, בכל כך כבוד.

ניסן סלומינסקי: והיא ידעה איפה צריכים גם להתגמש, ממש.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: ושלי, שאיך אומרים – היא יודעת לנשוך.

ניסן סלומינסקי: היא יודעת שהיא צריכה.

ניסן סלומינסקי: ופה, באמת בשיתוף פעולה באמת גדול, וגם עזרה, גם לפרקליטים.

ניסן סלומינסקי: אבל גם לכל הדיון ולכל ההגנה – להגיע לאיזונים.

ניסן סלומינסקי: וגם חברתי יעל גרמן.

ניסן סלומינסקי: שבאמת, מי שמכיר אותה, היא אש – – –

יואל חסון: היושב-ראש – – – החוק של ציפי לבני לא התמזג.

יואל חסון: היא הקימה את הנציבות.

ניסן סלומינסקי: זה אמרנו קודם.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור.

יואל חסון: – – –

ניסן סלומינסקי: לא, אבל היא התמזגה עם החוק הממשלתי עכשיו.

יואל חסון: זה לא מיזוג טכני.

יואל חסון: היא הקימה את זה – – –

קריאות: – – –

ניסן סלומינסקי: אבל זה מה שהיה.

יואל חסון: חשוב להגיד את זה.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר גם ליעל, באמת.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מכירים, אבל ההערות שלה, הביקורת שלה – ושוב אני אומר: היא חתרה לאמת, איך שהיא עצמה מבינה את זה.

ניסן סלומינסקי: וגם כשהיו צריכים בסופו של דבר להתכופף, והיא עוד ניסתה לראות – זו הנקודה המרכזית; אם פה משנים, אז אני מוותרת על הרבה דברים, עם כל מה שיש.

ניסן סלומינסקי: באמת, לשבח אותה.

ניסן סלומינסקי: רויטל נמצאת פה – שבאמת – –

קריאה: לא – – – לא – – –

ניסן סלומינסקי: – – שוב, עם כל הידע וכל הבקיאות וכל התפיסה, הייתה שותפה – כל אחד בתחום שלו וכל אחד בזהו שלו.

ניסן סלומינסקי: אפילו חברי אוסאמה, שתרם באמת לנושא.

קריאה: למה "אפילו"?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: אני אומר אפילו.

דב חנין: – – – "אפילו"?

קריאה: מה "אפילו"?

דב חנין: מה "אפילו"?

אוסאמה סעדי: – – – "אפילו"?

קריאה: – – – אפילו אחד – – –

אוסאמה סעדי: ניסן – – –

ניסן סלומינסקי: לא, לא, לא, לא התכוונתי "אפילו".

ניסן סלומינסקי: כי הוא עמד אלי עם הגב, אז הוא הסתיר.

ניסן סלומינסקי: אז – – –

רויטל סויד: – – –

ניסן סלומינסקי: ומיכל רוזין.

ניסן סלומינסקי: באמת.

ניסן סלומינסקי: אתם לפעמים אומרים: מרצ?

ניסן סלומינסקי: מה, אתה השתגעת?

ניסן סלומינסקי: לא, היא הייתה שותפה והיא הייתה פעילה, אני אומר שוב.

ניסן סלומינסקי: וכל אחד רק – לא כל תאוותו בידו.

רויטל סויד: ניסן, תודה שהצוות שלך, של ועדת חוקה, זה הצוות הכי טוב.

רויטל סויד: תודה – – –

ניסן סלומינסקי: זה ודאי.

רויטל סויד: – – –

ניסן סלומינסקי: ושוב, יכול להיות, מאנשי האופוזיציה, אולי אם פספסתי מישהו, אז אני מתנצל.

ניסן סלומינסקי: קואליציה זה פשיטא, אבל אני אומר: בני בגין, שאתם יודעים שהוא תורם בלי סוף, באמת, בגישורים וכו'.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: בין כל שאר חברי, אני אומר ואני משבח ואני אומר שוב.

ניסן סלומינסקי: רחל וכל אנשי הקואליציה – כאילו אני פחות משבח.

ניסן סלומינסקי: כאילו זה טבעי, נגיד.

אילן גילאון: ניסן, ניסן – טיבי, טיבי.

רחל עזריה: לא, אבל – – –

ניסן סלומינסקי: מה?

אילן גילאון: לטיבי – – – טובה.

אילן גילאון: לטיבי.

ניסן סלומינסקי: לא, טיבי לא היה בוועדה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: ניסן, אתה בסוף תסתבך עם מי לא אמרת ועם מי אמרת.

יצחק וקנין: אני מציע – – –

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר אבל באמת, אני מרגיש – – –

יצחק וקנין: ויאמר לקוצרים – לקצר.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מרגיש – אני חושב שמגיע, כי באמת הייתה כאן עבודה, ואתה יודע, כל אחד עם עמדתו, ובכל אופן הוא לקח נקודות, שינה משהו והשתלט.

ניסן סלומינסקי: באמת, אני חושב שזה היה משהו מדהים, עד כדי כך שבסופו של דבר החוק עבר, אפשר להגיד, פה אחד, בהימנעות אחת, אבל אף אחד לא הצביע נגד וכולם הצביעו בעד, שזה דבר מכובד וטוב.

ניסן סלומינסקי: וכמובן, אני רוצה לשבח, שאני לא אשכח, את דוד ביטן, שהיה שותף לנו לקראת הסוף – – –

ציפי לבני: – – – את בני בגין.

ניסן סלומינסקי: בני, שיבחתי אותו בנפרד.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, הרגע.

ניסן סלומינסקי: שיבחתי אותו ועוד איך, מה שנקרא.

זאב בנימין בגין: אבל הם טוענים שאני מהאופוזיציה בוועדה, אז – – –

ניסן סלומינסקי: כמובן, אמרתי את לשכת עורכי-הדין, ההסתדרות וכולם.

יצחק וקנין: שקול ומאוזן.

ניסן סלומינסקי: ואני רוצה גם לשבח מאוד את מבקר המדינה, שכשצלצלתי אליו ואמרתי לו: תשמע, זה הרעיון – נפלנו עליו כאילו מהשמים.

ניסן סלומינסקי: חשב דקה, ובשמחה – ומאותו רגע הוא השתלב, הוא ואנשי צוותו, וגם הופיע בוועדה, ויחד ליבנו דברים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, באמת, אני רוצה לשבח את כולם, ואני חושב שבסך הכול יצא באמת חוק מאוזן, אני חושב שהוא טוב.

ניסן סלומינסקי: בטח שאפשר היה לעשות יותר טוב, כל אחד לפי שיטתו אם היה עושה, אבל אני חושב שבסך הכול מאוד מאוזן.

ניסן סלומינסקי: זהו זה.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להודות לחברי בוועדה, כמו שאמרתי, ומצד שני אני רוצה להודות לצוות המקצועי שלנו: אלעזר, שעבד – איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: אנחנו גמרנו כאן ב-05:00, הוא עוד ישב כדי לכתוב ולערוך ולהכין את הדברים.

ניסן סלומינסקי: הוא, ונטלי שחיכתה כדי שאפשר יהיה להדפיס.

ניסן סלומינסקי: בכלל, את כל הצוות שלנו, את סיגל וכל הצוות שמשתף פעולה; הייעוץ המקצועי שלנו, וחופית, ואתי, ומנהל הוועדה, שהוא ביד רמה מסדר את זה, אסף; ואנשַי – רחלי ורועי, ואם שכחתי מישהו, איך אומרים, אני מתנצל.

יצחק וקנין: את העוזרת.

יצחק וקנין: את השכנים.

ניסן סלומינסקי: מה?

יצחק וקנין: אתה מכיר את זה?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: וסך הכול אני אומר, אני פונה לחברי: אני יודע שיש הסתייגויות, ויש כל אחד – אבל שוב, אני פונה לחברי: א.

ניסן סלומינסקי: מי שיכול – להוריד את ההסתייגויות, כי אני רואה שאנשים קצרי – יוריד.

ניסן סלומינסקי: ואם לא – שיהיה.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש, שבסופו של יום, כשנגיע להצבעה, אני חושב שזה ראוי ומכובד שכולנו נתמוך בזה, כך שמצד אחד החיילים שלנו, קו החזית, הפרקליטים, ירגישו שיש להם תמיכה מלאה מהבית הזה, ומצד שני, כל אדם ואדם בישראל ידע שאם יש לו תלונות – יש לו למי לפנות, והוא יטופל בהבנה וברצינות גמורה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים לשלב ההסתייגויות.

יצחק וקנין: ראשונת המסתייגים – חברת הכנסת ציפי לבני, ולאחריה – חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: יש לציין שהמסתייגות, ברובן, הן נשים, במקרה הזה.

יצחק וקנין: כולן נשים.

יצחק וקנין: זה מוכיח שאתן – – –

ציפי לבני: אני רוצה אבל לשבח גבר בפתח דברי.

ציפי לבני: ברשותך, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני דווקא רוצה לשבח גבר בפתח דברי – את יושב-ראש הוועדה.

ציפי לבני: ואני מודה שכשה

ציפי לבני: עברנו את החוק הייתה התלבטות ולא ידענו באמת לאיזו ועדה להעביר אותו, וגם אני רוצה לציין את העובדה שהדיונים היו ענייניים, לגופו של עניין, עם שיקול דעת מעמיק בכל סעיף, בלי לעכב את הליך החקיקה אבל כן עם להקשיב לכולם.

ציפי לבני: אני מאמינה שהתוצר הזה הוא תוצר ראוי.

ציפי לבני: לכן גם מיזגתי את הצעת החוק הפרטית שלי, שהייתה מאוד שונה מהצעת החוק הממשלתית, בהצעת החוק הזאת.

ציפי לבני: אבל הצעת חוק נציבות הביקורת על גופי התביעה, על מייצגי המדינה בערכאות, נציבות הביקורת, היא לא עוד חוק, היא עוסקת, בעיני, בדמוקרטיה.

ציפי לבני: ודמוקרטיה היא יותר מאשר הזכות של כל אחד להצביע, היא מערכת של ערכים ומוסר.

ציפי לבני: והיום היה יום ז'בוטינסקי, ולצערי, נתניהו, כדרכו, עיוות בציניות תורה כל כך יקרה ללבי.

ציפי לבני: ראש הממשלה השתמש בעוול נוראי שעשו לז'בוטינסקי ולממשיכי דרכו לפני ועם הקמתה של מדינת ישראל ואחריה.

ציפי לבני: אנשי תנועת החרות של אז, תלמידי בית"ר, "פאשיסטים" קראו לנו אז, שלא בצדק, וגם לי, כשהלכתי במדי בית"ר.

ציפי לבני: כשלמדתי שם, בבית"ר, על שוויון ו"כל יחיד מלך", ושהמדינה היא ממש לא מעל הכול – הקריאות האלה הן פצע ועלבון שמלווה רבים וטובים במדינת ישראל, שהאמינו בדמוקרטיה, שפעלו למען שוויון ושהואשמו בפאשיזם אז.

ציפי לבני: ונתניהו, כדרכו, מחטט בפצע הזה באיזו עליצות משונה שהוא הפגין כאן היום על הדוכן, ומשתמש בעוול של אז כדי לעשות עוולות חדשות היום למיעוטים, ליריבים פוליטיים – ההפך בדיוק ממה שז'בוטינסקי האמין בו כל חייו.

ציפי לבני: וזה שטענו שלא בצדק נגד החרותניקים של אז שהם פאשיסטים, לא יכול להיות המלבין למה שעושים הליכודניקים של היום למיעוטים, למי שלא חושב כמוהם.

ציפי לבני: אותה סתימת פיות, אותו ניסיון להשתלט על כל מה שזז.

ציפי לבני: וזה שאז הקריאות האלה היו שקר, זה לא אומר שזה שקר היום.

ציפי לבני: ממש לא.

ציפי לבני: זה בעיקר עצוב לי, כי אני באמת זוכרת את עצמי כילדה משתייכת למין כת סגורה שמשננת את ז'בוטינסקי מול דורסנות של השלטון של אז – ספרי לימוד שמעוותים את כל מה שהאמנתי בו, את כל מה שחונכתי על-פיו, ומואשמת בעצם במשהו אחר לגמרי.

ציפי לבני: והתחושה המרכזית אז הייתה של בדידות, של תסכול, אבל גם של כעס שהוא הדלק של הכוח שהיה לי אז להיאבק על האמת שלנו.

ציפי לבני: וזה מאוד עצוב שהיום, שנים אחרי שחרות כבר הפכה לליכוד ועלתה לשלטון, אני מרגישה באותו מקום בדיוק: עמדותי אותן עמדות, מבוססות על תורת ז'בוטינסקי שהיא נר לרגלי גם היום, מול שלטון דורסני – לא של מפא"י אלא של הליכוד – שסותם פיות, שמאשים אותנו בבגידה; ואם אמרתי שהתחושה היא אותה תחושה, אז גם היום, בצד התחושה הזאת, גם היום יש לי את הכוח להילחם על האמת שלנו.

ציפי לבני: לא פחות מטריד הוא התירוץ, השימוש במצב כדי להצדיק מהלכים אנטי-דמוקרטיים.

ציפי לבני: ואם אנחנו עוסקים בז'בוטינסקי, אז בשנות ה-30 הוא כתב:

ציפי לבני: מסתער עלינו המשטר של מדינת משטרה, ויותר משהוא איום כשלעצמו, איומה נכונותה של התקופה הזאת, נכונותה העליזה והמחייבת חיוך רחב לקבל את פני מדינת המשטרה, לא רק בלי להתלונן אלא בתופים ובמחולות.

ציפי לבני: ועל הציטוט הזה חשבתי כשעמד כאן ראש הממשלה בעליזות הזאת שלו, והשתמש בז'בוטינסקי כדי לעשות ההפך.

ציפי לבני: בעליזות הזאת, שבה ראש הממשלה מבקש להשתלט על כל חלקה טובה בתקשורת, בתרבות, בפוליטיקה.

ציפי לבני: והם מדברים על עיתונות, כי הרי זה היה הנושא שבשבילו עלה שוב ראש הממשלה לדוכן.

ציפי לבני: כדאי שיקרא את מה שכתב ז'בוטינסקי.

ציפי לבני: לא רק הוא, דרך אגב, כל הממשלה.

ציפי לבני: כל אלה שהשתתפו בדיון ההזוי ביום ראשון.

ציפי לבני: וכה כותב ז'בוטינסקי: עלי לברך אתכם על הרמה הגבוהה של אובייקטיביות ושל אי-משוא פנים.

ציפי לבני: כחבר מפלגה סבלתי לעתים קרובות מן האובייקטיביות שלכם, אבל כעיתונאי אני מוקיר אתכם על כך.

ציפי לבני: קל וחומר שכך צריך לחשוב לא רק עיתונאי אלא ראש ממשלה בישראל.

ציפי לבני: אבל הוא הרי רוצה להשתלט גם על מערכת המשפט וגם על מבקר המדינה, וכן, גם על הפרקליטות, שמבצעת עכשיו בדיקה על התנהלותו.

ציפי לבני: אני יודעת שאלה שעושים את הבדיקה, אלה שעוסקים במלאכה, עושים את זה ללא פחד, ללא מורא וללא משוא פנים.

ציפי לבני: אבל מה שאני יודעת צריך לדעת גם הציבור כולו.

ציפי לבני: זה התנאי היסודי בדמוקרטיה, אמון הציבור במערכות השלטון ובמערכות אכיפת החוק.

ציפי לבני: אמון הציבור הוא קריטי בקיומה של דמוקרטיה, ובמיוחד במערכות המשפט ובאכיפת החוק, כי שתי אלה בעצם מחזיקות בידן את חירותו של אדם במדינה דמוקרטית.

ציפי לבני: וכל אזרח בישראל צריך לדעת שמה שאמרתי כשנכנסתי בפעם האחרונה למשרד המשפטים, כשרת המשפטים, מתקיים.

ציפי לבני: אמרתי אז שאין אדם מעל החוק, ואין גוף שחסין מביקורת.

ציפי לבני: ולכן הקמתי אז את נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, כדי שלציבור תהיה כתובת שאליה הוא יוכל לפנות, שידע שהגורמים שיכולים לשלול ממנו את חירותו ולהתנכל לו נמצאים תחת ביקורת; שידע שהכוח, יש לו גבולות, ושידע שהם מכירים במגבלות הכוח הזה.

ציפי לבני: אני יודעת שהם כאלה.

ציפי לבני: אני יודעת שהם כאלה, לי אין ספק בכך, אני מכירה את עבודתם, את שליחותם, ולא פחות אני מכירה את יושרם, ואת הסיכון שהם לוקחים על עצמם במאבקם בשחיתות השלטונית, במאבקם בפשיעה המאורגנת, לעתים גם תוך כדי סיכון חיים.

ציפי לבני: כך שלא רק שאני לא רוצה לרפות את ידיהם, אני רוצה לחזק אותן, ולחזק גם את אמון הציבור בהם.

ציפי לבני: מגיע להם.

ציפי לבני: אני מודה שבצד הנחישות שבה פעלתי להקים את גוף הביקורת היו לי היסוסים כשהוגש החוק הממשלתי, ולכן הגשתי הצעת חוק פרטית, שמוזגה, אכן, בסופו של דבר, וההצבעה עכשיו היא על התוצר המשותף.

ציפי לבני: לא אהבתי בהצעת החוק הממשלתית את האי-עצמאות של הנציב; את החלשת הנציבות על-ידי פיצול הביקורת בין הפרטית, הפרטנית והמערכתית; לא קיבלתי את הליך המינוי והפיטורים שהיה בהצעה המקורית, שהיה פוליטי מדי.

ציפי לבני: רציתי למנוע כל מעורבות פוליטית, רציתי שהנציב או הנציבה יהיו עצמאים, חופשיים.

ציפי לבני: חששתי ממעורבות פוליטית, ולכן גם תיקנו במהלך החקיקה את הליך המינוי והפיטורים.

ציפי לבני: הוכנס נשיא בית-המשפט העליון להליך המינוי, ולא רק.

ציפי לבני: מעמד היועץ המשפטי לממשלה מורכב; הרי הביקורת חלה עליו, וטוב שכך, אבל הוא גם הסמכות המקצועית הלא-פוליטית העליונה.

ציפי לבני: ולכן, למרות הרצון שהוא לא יהיה מעורב, כגוף נבדק, ולמרות העובדה שהוא גוף מבוקר, חשבתי במהלך הליך החקיקה, ולאחר שנשמעו הדברים, שצריך דווקא לחזק את מעמדו של היועץ, למרות היותו גוף מבוקר, כדי לאזן.

ציפי לבני: דווקא בגלל החשש שלי ממעורבות פוליטית עקיפה בקבלת החלטות של הפרקליטות – לא באופן ישיר, וזה לא שייך לשרת המשפטים הנוכחית, כי החקיקה הרי אמורה להיות גם הרבה שנים קדימה.

ציפי לבני: ולכן, השילוב, בעצם, שנעשה בעבודת הוועדה הוא באמת לשלב ולאזן, וכן לתת ליועץ בכל זאת להיות מעורב, אף שהוא גוף מבוקר.

ציפי לבני: וכמובן, לתת לפרקליטים את כל ההגנות שהם ראויים להן כדי שהתיקון יהיה המטרה, וזה ייעשה בלי לפגוע בהם אישית.

ציפי לבני: התוצאה לא מושלמת.

ציפי לבני: אני מודה שגם היום אני בסוג של רגשות מעורבים, אבל אני שלמה עם המטרה.

ציפי לבני: אני מבינה ומאמינה שלא די היה להקים את הנציבות, אלא צריך שהיא תחוקק בחוק, ולכן החוק הזה הוא חשוב, אבל אני גם מקווה שהנציבות לא תהפוך לכלי ניגוח להחליש את גורמי התביעה בכלל ואת פרקליטות המדינה בפרט.

ציפי לבני: וזה יהיה המבחן הראשון של הנציב הבא או הנציבה הבאה, המבחן הראשון, בעצם, גם של שרת המשפטים, היועץ המשפטי לממשלה, כל מי שאמור להיות מעורב בהליך המינוי הבא, ולכן חשובה גם ההתייעצות עם נשיא בית-המשפט העליון.

ציפי לבני: ואני מקווה שיתקיים בנציבות ובנציב הבא מה שאמר תלמידו של ז'בוטינסקי מנחם בגין: במדינתנו פנימה יהיה הצדק השליט העליון, שליט על כל שליטיה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיקי לוי: תיתני את המשפט האחרון לראש הממשלה.

ציפי לבני: לדעתי זה כתוב ב"מצודת זאב" על הקיר.

שלי יחימוביץ': הוא בטח קורא את זה מדי בוקר בבוקרו.

מנואל טרכטנברג: בכל מקרה, הכתובת על הקיר.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, עמדו כאן ואמרו תודות, ואני משערת לעצמי שמרבית התודות הן באמת מוצדקות, ואני מצטרפת אליהן.

יעל גרמן: אבל שכחו לומר את התודה העיקרית, למי שעמדה בראש הנציבות במשך שנתיים וחצי, עשתה עבודת קודש, תחת התקפות והשמצות וחרמות, וכל מה שהיא סבלה, אין בכלל מה לתאר, היא והנציבות, ובזכותה החוק הזה היום קיים.

יעל גרמן: כי היא, השופטת בדימוס הילה גרסטל, והנציבות – הנציבות לביקורת על הפרקליטות, ונציגי התביעה, עשו במשך שנתיים וחצי ולימדו אותנו איך באמת צריך ואפשר לעשות ביקורת.

יעל גרמן: ובאיזשהו מקום הם גם שכנעו.

יעל גרמן: אותם גורמים שעמדו כל הזמן נגד הביקורת, ולא רצו ביקורת – ואני מדברת על הפרקליטות – הם סירבו, סירבו בכל תוקף שיהיה חוק.

יעל גרמן: כבר שנים מדברים על חוק, אבל הם עמדו בסירובם, ואמרו: לא יהיה חוק.

יעל גרמן: אין אדם שאוהב ביקורת, בוודאי, וביקורת זה לא דבר שמישהו שש לו.

יעל גרמן: אבל אין לי ספק שהעבודה הנפלאה שנעשתה במהלך השנתיים וחצי הביאה אותנו לכאן, ואני רוצה מכאן למסור תודה להילה, ולכל עובדי הנציבות, שאני מאוד מקווה שבפתרונות שמצאנו הם ימצאו דרך להשתלב, וימצאו דרך להמשיך את העבודה הנהדרת שלהם.

ניסן סלומינסקי: – – – כבר הגוף השני שראיתי שפספסת – גם אני אתקן את זה בסוף, גם השר ארדן וגם הילה.

יעל גרמן: השלמנו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: לפעמים שוכחים – – –

יעל גרמן: בסדר גמור.

יעל גרמן: חברים יקרים, מערך התביעה, ובראשו הפרקליטות, הם ללא ספק עמוד השדרה של שלטון החוק שלנו.

יעל גרמן: כל התובעים כולם, כל מייצגי המדינה בערכאות, למעשה עומדים כחיץ בפני שחיתות, בפני שבירת החוק, בעד החוק ובעד סדר.

יעל גרמן: הם עומדים מול שחיתות ציבורית, פוליטית, כלכלית, הם עומדים מול העולם התחתון, הם עומדים נגד כל מפרי החוק, ובשל כך עלינו לשמור עליהם מכל משמר, לשמור עליהם ולשמור על עצמאותם.

יעל גרמן: אבל בה בעת אנחנו צריכים לזכור שיחד עם עצמאותם, יש בידיהם כוח רב, כוח רב מאוד.

יעל גרמן: הם אלו המחליטים את מי להעמיד לדין ואת מי לא; הם אלו המנהלים את התיקים בדרך שנראית להם, לעתים לאורך שנים; הם קובעים את עסקות הטיעון; הם קובעים את דרך ניהול המשפט; הם קובעים למעשה את גורלם של אנשים רבים, וטעות לחשוב שמרבית התיקים המנוהלים במדינה הם תיקים המנוהלים נגד אילי הון, או נגד העולם התחתון, או נגד פוליטיקאים.

יעל גרמן: כן, נכון, ניהלו תיקים נגד הנשיא, ונגד ראש ממשלה, ונגד שרים, ונגד אילי הון, ונגד העולם התחתון, אבל זה מיעוט התיקים.

יעל גרמן: אנחנו שוכחים שמרבית התיקים המנוהלים בבתי-המשפט הם תיקים של עמך ישראל, הם תיקים של הציבור, הם תיקים של אנשים מן השורה, שלעתים לא יכולים אפילו להרשות לעצמם לקחת ייצוג משפטי.

יעל גרמן: חשוב גם לדעת שסך הכול התיקים האזרחיים הם פי-50 מן התיקים הפליליים, ובוודאי ובוודאי שבתיקים האזרחיים אנחנו מדברים על האיש ועל האישה מן השורה.

יעל גרמן: ועל אלה בא החוק הזה להגן ואת קולם בא החוק הזה להשמיע.

יעל גרמן: כי בד בבד, לצד הרצון לשמור על עצמאות הפרקליטות וגורמי התביעה שלנו, עלינו לזכור שיש ציבור שמרגיש לפעמים שהוא נפגע, ואין לו כתובת לפנות אליה.

יעל גרמן: בשנתיים וחצי האחרונות הציבור הזה מצא כתובת – את הנציבות כפי שציינתי.

יעל גרמן: וכאן, שוב, אנחנו מאוד התפלאנו לשמוע במהלך הדיונים שלמעלה מ-80% מן התלונות הוגשו למעשה על-ידי מתלוננים שלא היה להם ייצוג משפטי במשפט, אנשים שניגשו למשפט ולא הייתה בידיהם היכולת הכספית לקחת עורך-דין שיגן עליהם, ועמדו לבדם בפני שופט והגנו על עצמם, ותוך כדי כך הם גילו שנעשה להם עוול, תוך כדי כך הם גילו שהפקירו אותם, שפגעו בהם; והכתובת שהייתה להם הייתה הכתובת של הפרקליטות.

יעל גרמן: כמו שאמרתי, 70% – התושבים, הציבור; 10% – עמותות בשם הציבור; עוד 9% – פרקליטים שמצאו לנכון להביא את קולם של האנשים, לאו דווקא של אלה שהם ייצגו, אלא בכלל באו וראו איזשהו עוול ואמרו:

יעל גרמן: אנחנו רוצים להעיר על כך; ורק 10% מן התלונות שהוגשו לנבת"ם, לנציבות, רק 10% היו של אנשים שהיו מיוצגים.

יעל גרמן: וכשאנחנו זוכרים זאת, וכשאנחנו שמים זאת מול עינינו, שהנציבות למעשה היא האוזן והקול של הציבור, הרי שהיינו צריכים לעשות את הכול כדי לחזק את הסמכויות של הנציבות, של הנציב או הנציבה, של מי שיבוא במקום הילה גרסטל; היינו צריכים לשמור על העצמאות המרבית ולתת להם את כל האמצעים כדי שיוכלו לעשות את עבודתם נאמנה.

יעל גרמן: אז נכון – יש לנו חוק.

יעל גרמן: ואני משערת לעצמי שאם לפני שנתיים מישהו היה בא והיה אומר שבעוד שנתיים יהיה לנו חוק ביקורת על הנציבות, לא היו מאמינים; גם ציפי, שאני מצטערת שלא נמצאת כאן, גם היא כשרת משפטים לא הייתה מאמינה.

יעל גרמן: אז יש הישג בכך שבסופו של דבר יש לנו חוק.

יעל גרמן: זה הישג גדול, כי מהחוק הזה אפשר יהיה להשתפר ולשפר.

יעל גרמן: אבל, לדאבוני, החוק הזה הוא מצומצם, פעמים רבות גם עקר, יש בו כשלים רבים, ויש בו סעיפים רבים שבהם למעשה הוא מצמצם את יכולת ההחלטה של הנציב, ואני רוצה להתחיל ולמנות כמה כשלים.

יעל גרמן: אני חושבת שהכשל הראשון הוא הכשל שלא הצלחנו לאחד את הביקורת המערכתית והביקורת הפרטנית.

יעל גרמן: כל הגופים – למעט השופט גולדברג, שבאמת דיבר על הפרדה – כל הגופים, הגופים האזרחיים שמייצגים את הציבור והיו מיוצגים בוועדה, ואני מדברת על המכון הישראלי לדמוקרטיה, על האגודה לזכויות האזרח, על "קהלת", על העמותה למשילות ולדמוקרטיה, על הסנגוריה הציבורית וגם על עורכי-הדין, לשכת עורכי-הדין, כולם ללא יוצא מן הכלל פנו אלינו, פנו אל יושב-ראש הוועדה, פנו גם אלינו, אל חברי הכנסת, וביקשו מאתנו:

יעל גרמן: אנא אחדו את שתי הפונקציות, את הפונקציה המערכתית והפונקציה של הביקורת הפרטנית, מפני שזה משליך על זה.

יעל גרמן: מתוך ביקורות פרטניות ניתן לראות כשלים מערכתיים, ותוך כדי בדיקה מערכתית פעמים רבות ניתן למצוא כשלים פרטניים של פרקליט או פרקליטה כזאת או אחרת.

יעל גרמן: ולדאבוני הרב, אנחנו לא השכלנו לשמוע בקול כל הארגונים, ואנחנו הפרדנו את הביקורת, כך שיש אומנם נציבות שהיא אחראית לביקורת הפרטנית, אבל היא לא אחראית לביקורת המערכתית.

יעל גרמן: ואיפה הביקורת המערכתית?

יעל גרמן: הביקורת המערכתית – בתבונה, אני חייבת לומר – העבירו אותה למבקר המדינה.

יעל גרמן: זה היה רעיון יפה, כי מבקר המדינה הוא באמת אדם עצמאי, שאין עליו מרות, ויש לו חוק שעומד לצדו.

יעל גרמן: אבל ראו מה כתוב בחוק על הביקורת המערכתית.

יעל גרמן: בסעיף 28, כל מה שאנחנו מצאנו לנכון וכל מה שהחוק שאותו אנחנו עומדים לאשר היום מצא לנכון לומר הוא: מבקר המדינה יקים במשרד מבקר המדינה צוות שיבצע ביקורת על מערך מייצגי המדינה בערכאות.

יעל גרמן: צוות.

יעל גרמן: כמה – שני אנשים?

יעל גרמן: שלושה?

יעל גרמן: ארבעה?

יעל גרמן: חמישה?

יעל גרמן: מה זה צוות, ומה יהיה תפקידו, והאם הוא יהיה מחויב באמת לעסוק רק בביקורת על הפרקליטות?

יעל גרמן: וכאן כתוב – וזה בסדר גמור, כי זה מבקר המדינה – גם הצוות כמובן יפעל בהתאם לסמכויות של מבקר המדינה לפי כל דין.

יעל גרמן: אז אני חושבת שנכון עשה המבקר כשהוא הופיע בפנינו ואמר: זה בסמכותי הבלעדית להחליט מה יבוקר, כמה יבוקר, כמה אנשים יהיו ואיך זה ייעשה.

יעל גרמן: אבל אנחנו כמחוקקים, שרצינו להמשיך את הביקורת המערכתית, אנחנו ויתרנו כאן, אנחנו השארנו למעשה את הנושא הזה פרוץ.

ניסן סלומינסקי: למה – – – גם על הנושא של התוספת, זה לא פשוט שאנחנו נתערב בחוק מבקר המדינה, זה דבר שהוא לא קיים.

ניסן סלומינסקי: זה לא קיים.

ניסן סלומינסקי: ואני התעקשתי, כלומר כל היועצים המשפטיים למיניהם, מלמטה עד למעלה אמרו: אין, תכתוב את זה בפרוטוקול.

ניסן סלומינסקי: אסור שאתם תכתבו בחוק משהו שמורה או מנחה או משהו למבקר המדינה וכו'.

יעל גרמן: אני יודעת.

ניסן סלומינסקי: אני, בניגוד לעמדתם, אמרתי: אני לא אוציא את החוק בלי לכתוב לפחות את שני המשפטים האלה, שגם זה – – –

יעל גרמן: ניסן, אני יודעת.

ניסן סלומינסקי: – – – לא היה בגלל זה, אלא בגלל שזה מבקר המדינה, ואין כזה דבר.

יעל גרמן: אני יודעת.

יעל גרמן: אתה יודע שאני הייתי, ואתה גם יודע – ואני גם אמרתי את זה כאן:

יעל גרמן: אני חושבת שהרעיון להכניס את הביקורת המערכתית למבקר המדינה הוא נכון, אני רק חושבת שבסופו של דבר בחוק אין לנו כלום.

יעל גרמן: ירצה המבקר – ישים שם צוות של שבעה, שמונה, עשרה, ויערוך באמת ביקורת שיטתית, ייעודית, בלי שאנחנו שמנו את המילה "ייעודית", ויהיה נהדר ונזכה לביקורת מערכתית; לא ירצה, מפני שיהיו לו סדרי עדיפויות – נכונים ככל שיהיו – אחרים – – –

ניסן סלומינסקי: זה יהיה רק בנושא הזה – – – בשיחה – – – אבל אי-אפשר – – –

יעל גרמן: ניסן, אני באה לכאן ואומרת איפה אני רואה את הכשלים בחוק הקיים, איפה למרות שיש חוק, אני חושבת שהוא במידה רבה נכה, ואני חושבת שחוסר הפירוט והאי-בהירות לגבי היכולת, הכמות והדרך שבה תתבצע בסופו של דבר ביקורת מערכתית – הדברים האלה, שאינם בהירים, פוגעים בחוק.

יעל גרמן: ובסופו של דבר, זו הסיבה שאני גם אומר אחר כך: אני לא יכולה להצביע בעד החוק, ואני אמנע.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להמשיך הלאה ולומר: היו כמה דברים מאוד מאוד חשובים בחוק הזה.

יעל גרמן: הראשון שבהם – שהביקורת תהיה מאוחדת.

יעל גרמן: היא לא כך; הביקורת נפרדת, וכמו שאמרתי, אנחנו לא יודעים עד כמה הביקורת המערכתית תהיה או לא תהיה.

יעל גרמן: הדבר השני היה המינוי, או בכלל, בגדול, עצמאותו של הנציב – כיצד באמת החוק שומר על כך שהנציב יהיה עצמאי?

יעל גרמן: משתי סיבות: קודם כול, כדי שיוכל אכן לערוך את הביקורת כדת וכדין בלי שאימת מישהו תהיה עליו – לא אימת הדרג הפוליטי של השר ולא אימת הדרג המקצועי, שזה היועץ המשפטי לממשלה.

יעל גרמן: בוודאי היינו צריכים לדאוג לכך שהמינוי שלו יהיה כזה שהוא לא יהיה חייב לאף אחד.

יעל גרמן: אני יודעת שבסופו של דבר אנחנו עשינו את הפשרה הנדרשת, ודווקא על כך אני לא מלינה, ואני חושבת שבסופו של דבר הפשרה הזאת היא הגיונית, ואני מקווה שבאישורה של הנשיאה, נשיאת בית-המשפט העליון, באמת תמיד ייבחר נציב שאימת הדרג הפוליטי לא תהיה עליו, כי אחרת אנחנו פוגעים בפרקליטות; לא בנציב – בפרקליטות.

יעל גרמן: אבל לאורך כל הדרך, לאורך כל החוק הזה, לא השכלנו לשמור על העצמאות, ולא רק שלא השכלנו לשמור על העצמאות, אלא שבצורה חסרת קוהרנטיות וחסרת היגיון אנחנו לקחנו את הגוף המבוקר, שהוא היועץ המשפטי לממשלה – וטוב עשינו שהיועץ המשפטי לממשלה – לראשונה, באמת, מבוקר, אבל מצד אחד הוא מבוקר, ומצד שני, לאורך כל החוק הוא מתערב לנציב בסמכויותיו.

יעל גרמן: אני רוצה לעבור אחד-אחד על אותם סעיפים שבהם ההתערבות היא לא ראויה; אני אתחיל מסעיף 12(ג), שבסופו של דבר אומנם עידנו אותו, אבל עדיין, שימו לב: "נודע לנציב על מעשה של מייצג המדינה" – פרקליט – "שנעשה אגב טיפולו בעניין מסוים במסגרת תפקידו – – – והמעשה הוא בניגוד לחוק או בלא סמכות חוקית" – נודע לו – אנחנו רצינו שאם נודע לנציב מעשה כזה, הוא יוכל לחקור ולטפל בו כתלונה.

יעל גרמן: כל כך הגיוני וכל כך נכון.

יעל גרמן: במקום זה, מה אמרנו?

יעל גרמן: – "רשאי הנציב להעביר את המידע – – – ליועץ המשפטי לממשלה".

יעל גרמן: למה?

ניסן סלומינסקי: – – – גם הוא – – –?

יעל גרמן: לא, בוודאי שלא.

יעל גרמן: לא לא לא.

ניסן סלומינסקי: זו המשמעות.

ניסן סלומינסקי: זה הסעיף של "נודע".

יעל גרמן: כשאנחנו דיברנו – – –

ניסן סלומינסקי: מה עם אלה שרצו – – –

יעל גרמן: ניסן, אני מדברת על הנוסח הראשון – בנוסח הראשון שהיה, ושאתה התעקשת, ובצדק, להעביר אותו לפני שאנחנו הגענו לפשרה, והפשרה היא כאן – הנציב, כאשר נודע לו – ראה, כמו שאתה אמרת; היה בבית-משפט, שמע משהו לא ראוי, חשב שמן הראוי להגיש תלונה – הוא יכול היה לטפל בה.

יעל גרמן: היום, לא עוד.

יעל גרמן: היום הוא צריך להעביר את המידע בעניין ליועץ המשפטי לממשלה.

יעל גרמן: היועץ המשפטי לממשלה יכול להגיש תלונה, ויכול שלא.

יעל גרמן: אבל הנה דוגמה לכך שהנציב סמוך על שולחנו של היועץ המשפטי לממשלה, שהוא, למעשה, גוף מבוקר, ובכך, אני חושבת, יש טעם לפגם.

יעל גרמן: סעיף 16 – כל הסעיף, שאני באמת מסכימה עם רובו, ואני חושבת שהוא נכון, אומר לנציב מתי הוא לא יברר תלונה.

יעל גרמן: מתי הוא לא יברר תלונה?

יעל גרמן: אם יתקיים לגביה אחד מאלה: אם התלונה אינה על מעשה של מייצג המדינה – זה ברור ומובן מאליו, כי תפקיד הנציבות לבקר רק את מייצגי המדינה; אם התלונה קנטרנית וטורדנית – צודק, תלונה קנטרנית וטורדנית, לא צריך לטפל בה; אם התלונה מעוררת חשש למעשה עבירה פלילי – גם כאן, אנחנו יודעים ששום מבקר, גם לא מבקר פנימי, גם לא מבקר עירייה וגם לא מבקר המדינה – אם יש מעשה פלילי, הוא לא נוגע בו, הוא צריך להביא אותו לרשויות המתאימות, זה בסדר; אם התלונה היא על מעשה שמתקיים בשלו הליך משפטי – גם זה דבר מאוד מאוד נהוג: נותנים להליך המשפטי להסתיים וזה; אם התלונה היא על מעשה שמתקיים בשלו בירור, וזה לא משנה אם זה לפי חוק מבקר המדינה – גם זה נכון.

יעל גרמן: אבל אז מגיעה פסקה (6), שהיא אולי הפסקה החשובה ביותר בחוק הזה.

יעל גרמן: הסעיף אומר דבר כזה: הנציב לא יברר תלונה – אני חוזרת לרישה של סעיף 16(א) – "אם התלונה נוגעת להפעלת שיקול דעת משפטי", וגם כאן, ברור לנו שברגע שלפרקליט היה שיקול דעת משפטי, אין מקום שהנציב יטפל בכך.

יעל גרמן: אבל כאן הייתה צריכה לבוא נקודה.

יעל גרמן: זהו.

יעל גרמן: במקום זה, כרסמו בסמכויות של הנציב ואמרו לו: רגע, רגע, רגע, אנחנו לא סומכים עליך שאתה תקבע אם יש פה שיקול דעת משפטי או אין פה שיקול דעת משפטי; אם מישהו יגיד לך – למשל, הפרקליט שעליו הוגשה התלונה יגיד: רגע, זה שיקול דעת משפטי, אז – אומרת הסיפה של הסעיף – "התעוררה שאלה אם התלונה נוגעת להפעלת שיקול דעת משפטי, תועבר השאלה" – למי? – ליועץ המשפטי לממשלה.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: למה לא סומכים על הנציב?

יעל גרמן: הנציב הרי יכול להיות שופט, ולפעמים שופט בית-המשפט העליון.

יעל גרמן: מדוע לא סומכים עליו?

יעל גרמן: מדוע כאשר יש איזושהי התלבטות, מבקשים להעביר ליועץ המשפטי לממשלה?

יעל גרמן: ומוסיפים ואומרים: "והנציב ישהה את בירור התלונה עד להכרעה בשאלה; הכריע היועץ המשפטי לממשלה כי אכן התלונה נוגעת להפעלת שיקול דעת משפטי, יופסק בירור התלונה".

יעל גרמן: ועכשיו, הגדילו לעשות ואמרו: לא די שיקול דעת משפטי – בואו נפרט מה זה שיקול דעת משפטי: "'שיקול דעת משפטי' – לרבות שיקול דעת בקבלת החלטות בנוגע לאופן ניהול הליכים והכנתם".

יעל גרמן: האם ברור לחברי שנמצאים באולם מה המשמעות?

יעל גרמן: מה זה אומר "ניהול הליכים והכנתם"?

יעל גרמן: על כל דבר אפשר לומר "ניהול הליכים והכנתם".

יעל גרמן: השהיה של תיק, קבלת תיק אחד על אחר – כל דבר זה ניהול.

יעל גרמן: זה לא יעלה על הדעת.

יעל גרמן: אני חושבת שהסעיף הזה, אסור היה שיישאר כך; צריך היה להסתפק בשיקול דעת משפטי, ולא לצמצם.

יעל גרמן: הצמצום הזה פוגע בצורה קשה ביכולת של הנציב לברר גם תלונה כמו זו שהוגשה על-ידי התנועה למשילות ולדמוקרטיה.

יעל גרמן: הוגשה תלונה נגד כמה פרקליטות ללשכת עורכי-הדין, ורק שלשום התקבלה ההחלטה של הלשכה, שאמרה שאומנם התלונה מוצדקת, אבל הם החליטו שהם לא יעמידו לדין את הפרקליטות, כי דברים, שלדעתי הם באמת נכונים – מה הייתה התלונה?

יעל גרמן: במהלך המשפט של ד"ר מאיה פורמן – אם מישהו לא יודע את הפרשה הזאת שפרוסה כענן מעל החוק הזה, לא אספר אותה – במהלך הבירור של המשפט של ד"ר מאיה פרומן, התבקש ד"ר חן קוגל, מי שעומד בראש המכון לרפואה משפטית, להגיש תצהיר כדי לתמוך או לא לתמוך בדבריה של מאיה בבית-המשפט.

יעל גרמן: ד"ר חן קוגל אכן הגיש תצהיר, על-פי הבנתו, שכולו אמת.

יעל גרמן: ביקשה הפרקליטות לראות את התצהיר.

יעל גרמן: קודם כול, בכלל לא הייתה לה סמכות לראות את התצהיר.

יעל גרמן: אבל נגיד שהיא חשבה שחן קוגל עובד כנציג של המדינה, נאמר – זה לא היה כך – ונגיד שהיא חשבה שבסמכותה לקבל את התצהיר.

יעל גרמן: כשהגיש ד"ר חן קוגל את התצהיר, אמרו לו הפרקליטות: בבקשה תשנה אותו; שלח לנו עותק ב"וורד", אנחנו נשנה את התצהיר, ואתה תחתום על התצהיר שאנחנו נאמר לך.

יעל גרמן: זו התלונה שהוגשה.

יעל גרמן: ומובן שהיא נמצאה מוצדקת, ומובן שזוהי שערורייה.

יעל גרמן: אני רק אקרא לכם את ההחלטה: מתברר מהעובדות כי ד"ר חן קוגל ערך – וחתם על – תצהיר בהתאם להחלטה שיפוטית, לאחר שהובהר על-ידי נציגי המדינה כי אין בכוונתם להגיש תצהיר מטעמו – – –.

יעל גרמן: עיון בתצהיר ובחלקים שהתבקש לשנותם מעלה כי מרבית החלקים שד"ר חן קוגל התבקש לשנות הם חלקים עובדתיים מהותיים ועמדות מקצועיות רלוונטיות היורדות לשורשה של המחלוקת.

יעל גרמן: הוועדה אמרה שהיא אינה מקבלת את טענת הנילונות כי מדובר ב"הגיגים", והיא כותבת:

יעל גרמן: עיקר השינויים שהתבקשו נוגעים לעובדות ולעמדות מקצועיות המשקפות את ראייתו המקצועית.

יעל גרמן: העובדה שהתצהיר הוגש בסופו של דבר – חן קוגל סירב לשנות את התצהיר, ואני חייבת לומר שעוד כמה גורמים, במקרה זה גם אני, לא הרשינו לו לשנות את התצהיר.

יעל גרמן: אמרנו לו: זה התצהיר, זאת אמונתך, כך אתה חושב, בשום פנים ואופן אל תיתן לאף אחד לומר לך לשנות את התצהיר, כל עוד אתה לא מאמין בכך.

יעל גרמן: חן קוגל בסופו של דבר לא שינה את התצהיר.

יעל גרמן: בסופו של דבר התצהיר הוגש כפי שהוא, ולכן גם לא הועמדו לדין.

יעל גרמן: אבל, אני נתתי את הדוגמה כי בתוך הדוגמה הזאת בהחלט יכולה להסתתר אותה סיפה של סעיף שמדברת על כך ש"לרבות שיקול דעת בקבלת החלטות בנוגע לאופן ניהול הליכים והכנתם".

יעל גרמן: לא יעלה על הדעת שהנציבות לא תוכל במקרה כזה לברר תלונה, ככל שתוגש, במקרה שתוגש.

יעל גרמן: ויש לנו סעיף נוסף שמקצץ בסמכותו של הנציב, ואני מדברת על סעיף 17(ו): לצורך הבירור, רשאי הנציב לקבל מכל אדם, בתוך תקופה שיקבע, כל ידיעה או מסמך העשויים לדעתו לסייע בבירור התלונה, אבל, הכול, למעט ידיעה או מסמך שהיועץ המשפטי לממשלה סבור כי העברתם לנציב עלולה לפגוע פגיעה ניכרת באינטרסים ציבוריים חיוניים.

יעל גרמן: הנה, עוד מקרה שאותו גורם מבוקר, היועץ המשפטי לממשלה, נכנס פה ואומר לנציב: אני אחליט אם אתה מוסמך לברר את התלונה, בגלל מידע שעומד לרשותי, ולא לרשותך.

יעל גרמן: לא יכול להיות ששופט, גם בבית-משפט מחוזי וגם בבית-משפט עליון, שדן במקרים חסויים, לא יוכל לראות את המקרה ולא יוכל לקבוע לבדו אם הוא ראוי לתלונה או לא ראוי לתלונה.

יעל גרמן: כל המקרים האלה, ועוד – יש לי עוד מקרה אחד שאני רוצה לפרט: 18(ג): טען הנילון – הנילון זה אותו אדם שהתלוננו עליו – כי יכולתו להתגונן מפני התלונה נפגעת באופן משמעותי בשל כך שמידע הדרוש לצורך הגנתו הוא מידע שהעברתו לנציב עלולה לפגוע באינטרסים ציבוריים חיוניים, ומצא היועץ המשפטי לממשלה כי טענתו מוצדקת, רשאי הוא להודיע על הפסקת התלונה.

יעל גרמן: שוב, דוגמה.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: הנציב – אין סמכות?

יעל גרמן: הוא לא בעל סמכות ויכולת, כשהוא שופט, באמת לדעת אם איזשהו מידע יכול להזיק לביטחון המדינה או יכול לפגוע בציבור?

יעל גרמן: בוודאי שהוא יכול.

יעל גרמן: מדוע חייב להיכנס היועץ המשפטי לתוך כל העניינים האלה ולקצץ בסמכותו של הנציב?

יעל גרמן: הנה כי כן, הביקורת, קודם כול, אינה מאוחדת; הפרדנו בין הביקורת הפרטנית לביקורת המערכתית.

יעל גרמן: את הביקורת המערכתית הפקדנו בידיו של המבקר, ואני סומכת על המבקר, באמת, אבל אני גם יודעת ומעריכה את חירותו ועצמאותו לקבוע כראות עיניו מה יהיה ומה לא יהיה; ואני מאוד מאוד דואגת שאותה ביקורת מערכתית, שנעשתה בכישרון – ובמקצועיות כל כך רבה – ודרך אגב, התקבלה על-ידי הפרקליטות, ויושמה על-ידי הפרקליטות – אותה ביקורת, לא בטוח שתיעשה מהיום והלאה.

יעל גרמן: כמו כן, החוק מקצץ בסמכות של הנציב, ואף שהיועץ הוא מבוקר, הרי לאורך כל הדרך נותנים ליועץ דריסת רגל בשיקול דעתו של הנציב.

יעל גרמן: רצינו לעשות חוק שיאפשר עצמאות, שייתן מענה ופתחון פה לאדם מן השורה, שיוכל להגיש כל תלונה נגד כל פרקליט, על כל מעשה שלדעתו נעשה שלא כדין, ואנחנו היום מגישים חוק שהוא נכה, חוק שאומנם קובע שתהיה נציבות, אבל חוק שפעמים רבות ימנע מהאדם הפשוט, מהאדם מן השורה, להגיש תלונה, ופעמים רבות ימנע מהנציב לברר אותה.

יעל גרמן: ולכן, חברים, אני אמנע.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: חברים וחברות, כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, כבוד השר, אני חייבת לומר שברגע זה הביאו לנו סדר-יום מעודכן, ונבהלתי, כי אני כנראה הייתי אופטימית לגבי השעות שבהן אנחנו עוד נבלה היום בכנסת.

מיכל רוזין: נראה לי אנחנו נגיע למחר בבוקר, אבל העיקר שנעשה – – –

אלי אלאלוף: אם אתם לא יודעים איפה לבלות את הלילה, ניתן לכם רעיונות – תקצרו את הדיונים.

מיכל רוזין: לא לא, זה יהיה פה.

אלי אלאלוף: פה זה משעמם.

מיכל רוזין: אנחנו נבלה פה.

מיכל רוזין: אנחנו רוצים לבלות יחד – אופוזיציה וקואליציה יחד.

אלי אלאלוף: יחד אבל בחוץ, לא פה.

שלי יחימוביץ': קשה לנו להיפרד.

מיכל רוזין: קשה לנו להיפרד, אנחנו רוצים ליהנות ממגשי הפירות והירקות שנקבל פה בהמשך הערב.

ניסן סלומינסקי: אז בואו נוסיף עוד שבוע.

אלי אלאלוף: בואו נבשל בישול מרוקאי טוב.

ניסן סלומינסקי: בואו נוסיף עוד שבוע לכנסת.

מיכל רוזין: אין בעיה, אתה לא מאיים.

מיכל רוזין: אתה יודע – על האופוזיציה אתה לא מאיים בעבודה קשה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני מדבר ברצינות.

מיכל רוזין: כמו שאתה רואה, אנחנו יודעים לעבוד.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר ברצינות.

אלי אלאלוף: אנחנו נזמין אתכם לארוחה – – –

מיכל רוזין: לאן תזמין אותי?

אלי אלאלוף: ארוחה מרוקאית טובה.

אלי אלאלוף: מה זה היובש הזה של ירקות?

מיכל רוזין: אתה מתחיל לפתות אותי, אלי.

מיכל רוזין: אלי, אתה מתחיל לפתות אותי.

אלי אלאלוף: נו, תתחילי לקצר.

צחי הנגבי: תמשיך, תמשיך, זה עובד.

אלי אלאלוף: אני מוכן למשא-ומתן.

מיכל רוזין: חבר הכנסת סלומינסקי, אני חושבת, למרות החיים הקשים שאנחנו עושות לך, ובצדק, שאתה צריך להתגאות בוועדת החוקה של הכנסת הזאת, ובעיקר – לא נעים לי להגיד; אתה לא תגיד, אני אגיד – בעיקר בחברי וחברות האופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: לכן חבל לי שלא שמעת, פתחתי ופירטתי שם-שם – –

שלי יחימוביץ': הוא ממש שיבח באריכות את חברות הכנסת מהאופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: – – שם-שם מהאופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: קואליציה, אמרתי, שבין כה וכה, חוץ מבני בגין, אבל שם-שם, מה שנקרא.

רויטל סויד: לא, אבל הוא גם כלל את אוסאמה, אי-אפשר להוציא את אוסאמה מהעניין.

מיכל רוזין: לא, אני לא הוצאתי, אמרתי: חברי וחברות הכנסת מהאופוזיציה.

שלי יחימוביץ': הוא אמר: אפילו אוסאמה.

מיכל רוזין: אפילו אוסאמה?

מיכל רוזין: אוקיי.

מיכל רוזין: אז באמת אני חושבת שחברי וחברות הכנסת של ועדת החוקה מחויבות ומחויבים – טוב, יסלח לי אוסאמה, אני אדבר בלשון נקבה – מחויבות באמת לחקיקה בוועדת החוקה, שלא קל לנו אתה, קשה מאוד, בקדנציה הזאת בכלל, וכמובן במושב האחרון, חוק העמותות, חוק ההדחה, לפני זה היה לנו, במושבים הקודמים, חוק המישוש, ועוד חוקים לא פשוטים שעוברים, וגם היום בבוקר, ועוד נידרש לכך במליאה.

מיכל רוזין: אני חושבת שדווקא החוק הזה, אף-על-פי שהיו בינינו גם חילוקי דעות, באמת הראה שיתוף פעולה, או לפחות אפשרות לדון בנושא ללא חלוקה של ימין–שמאל, ללא חלוקה של אופוזיציה וקואליציה.

מיכל רוזין: באמת, היו פה עמדות שונות, ואני חייבת לומר, אני מכבדת כל עמדה – וחברותי פה מחזיקות בעמדות מנוגדות ושונות זו מזו, וזה לא היה פשוט.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה אחד החוקים, אולי בין היחידים בכנסת, שהגעתי באמת עם רצון לבוא ולשמוע, ולא עם עמדה מובהקת מראש.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם אתה מצאת את עצמך במקום שלי, שבאת אולי עם עמדה מסוימת, אבל לאחר מכן שמעת הרבה מאוד צדדים.

מיכל רוזין: אני חושבת שעצם העובדה – ותודה על כך לחברות הכנסת, גם, שיזמו את זה, לשלי וליעל – גם נפגשנו עם עובדי הנציבות בניצבות – יש משהו בלצאת מדיוני הוועדה ולהגיע למקום ולשמוע, גם את הילה גרסטל, הנציבה שהייתה, וגם כמובן את העובדים; ולעומת זאת, כמובן, היוזמה של שלי, שהגענו לפרקליטות מחוז ירושלים, שמענו את הפרקליטים, שמענו את פרקליטת המחוז, שמענו כמובן את פרקליט המדינה – אני חושבת שהדברים האלה תרמו מאוד לדיון, שהיה בסופו של דבר דיון מופרה, חשוב.

מיכל רוזין: אני חושבת שבסופו של דבר יצא חוק שהוא חוק מאוזן.

מיכל רוזין: נכון שאף אחד לא יצא – –

שלי יחימוביץ': וכל תאוותו בידו.

מיכל רוזין: בדיוק.

מיכל רוזין: – – וכל תאוותו בידו; היה מי שלא רצה בכלל את החוק, וכן יש חוק, והיה מי שרצה חוק הרבה יותר, נאמר, ברור והחלטי, והחוק הזה הוא אכן הרבה פחות מכך.

מיכל רוזין: אבל אני חושבת שבסופו של דבר באמת יצא חוק מאוזן, שמאזן בין שני דברים, ובעניין הזה בהחלט אני חושבת ששני דברים באו לידי ביטוי: מצד אחד, החשש באמת מהשפעה פוליטית, מאפקט מצנן, מסוג של הפחדה על הפרקליטות שהתחילה בשנים האחרונות סביב – אי-אפשר להתכחש לכך: ככל שיש יותר חקירות נגד נבחרי ציבור, ככל שהפרקליטות מעורבת בעמידה מול נבחרי ציבור מאוד מאוד חזקים.

מיכל רוזין: חברים, אנחנו צריכים להתגאות בעניין הזה מבחינת דמוקרטיה – לא חס וחלילה להתגאות מבחינת שחיתות שלטונית, אבל מבחינת דמוקרטיה, העובדה שמערכת המשפט שלנו מסוגלת להעמיד לדין נשיא וראש ממשלה ושרים וכדומה, ואנשים בכירים ביותר, אני חושבת שיש בכך – טוב שיש לפרקליטות כוח רב ואת היכולת לעשות את הדברים האלה.

מיכל רוזין: ומצד שני, וגם את זה צריך להגיד, מצד שני, יש לה גם כוח רב מאוד מול האזרח והאזרחית.

מיכל רוזין: ומכיוון שההליך הפלילי שלנו פעמים רבות הוא כזה, שיטת הממשל והמשפט שלנו היא כזאת, שבה הרבה פעמים נפגע העבירה, למשל, או האזרח, לא תמיד מיוצג – לא הוא שמיוצג על-ידי הפרקליטות בבית-המשפט, אלא האינטרס הציבורי.

מיכל רוזין: כאשר מגיע פרקליט לבית המשפט, על-פי החוק שלנו הוא לא מייצג את נפגע העבירה – הוא פועל בשם הציבור.

מיכל רוזין: הוא פועל בשם הציבור כמובן כדי לאכוף את החוק, כדי להשיג צדק, כדי להרשיע את החשוד בעבירה לטובת האינטרס הציבורי.

מיכל רוזין: מעמדו של נפגע העבירה בהליך הפלילי הוא מעמד של עד.

מיכל רוזין: מהרגע שהוא הגיש תלונה, התלונה הזאת מתגבשת לכדי כתב-אישום, הוא הופך להיות עד.

מיכל רוזין: ולמרות שחוקקנו את חוק זכויות נפגעי עבירה – וניסן, תודה לך שאפשרת לי באמת בכנסת הזאת לעסוק לא רק בחקיקה אלא באמת לעסוק במעקב ופיקוח אחרי יישום החוקים שאנחנו מחוקקים.

מיכל רוזין: כי אחת הטענות שתמיד אומרים לנו: אתם מחוקקים את עצמכם לדעת, ואחר כך אין אכיפה.

מיכל רוזין: אז באמת בשעות הרבות האלה שאני משקיעה ויושבת ושומעת את כל נציגי ההליך הפלילי, וכמובן נציגי הציבור ונפגעי העבירה, ושומעת איפה הקשיים ואיפה הליקויים, ואיך בסופו של דבר מיישמים את החוק על הצד הטוב ביותר, אנחנו עולים על הרבה מאוד – מה לעשות – קשיים, חורים, טלאים, ואפילו עוולות שמתקיימות כלפי נפגעי עבירה; למשל, אי-יידוע בסגירה על הסדר טיעון, למשל, הגעה לבית-משפט ללא יידוע הנפגעת על מועד הדיון, שחרור של עבריינים מכלא בלי ליידע את נפגעי העבירה, ועוד ועוד דוגמאות רבות שבאמת עולות חדשות לבקרים בדיונים שאני מקיימת על מעקב אחרי זכויות נפגעי עבירה.

מיכל רוזין: ומכיוון שלפרקליטות יש כוח רב, כוח שלפעמים מחליף את בתי-המשפט, היכולת שלה להכריע גורלות, להחליט אם תיק מגיע לבית-משפט או לא מגיע לבית-משפט, האם תיק נסגר מחוסר ראיות, מחוסר עניין לציבור – ואני מאוד מקווה, וגם הגשתי הצעת החוק בעניין הזה, דרך אגב, לשנות את עילת חוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: אני חושבת שזו אמירה נוראית לנפגע עבירה שמגיש תלונה ואומרים לו: חטפת מכות, אבל אין בזה עניין לציבור; הוטרדת מינית או תקפו אותך מינית, אבל אין בזה עניין לציבור.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש בכך אמירה קשה ביותר, ולכן צריך לשנות את עילת הסגירה הזאת, ואני בטוחה שתתמוך בי בעניין הזה.

מיכל רוזין: אבל יותר מכך, באמת, כאשר הפרקליטות יש לה כוח כה רב וכל פרקליט ופרקליטה באמת יש להם את הכוח להכריע אם יוגש כתב-אישום, אם יתנהל התיק, אם ייעשה הצדק עבור הנפגעות, לפעמים בהחלטות של התיישנות, של סגירת תיקים, אם יש התיישנות, אין התיישנות – ההכרעות האלה הן משמעותיות מאוד ומעניקות כוח רב לפרקליטות; דרך אגב, יותר מהמשטרה, ולפעמים אפילו יותר מבתי-המשפט.

מיכל רוזין: כי בתי-המשפט לא פעם, בגלל הסינון של הפרקליטות, לטוב ולרע, מקבלים את הקצה, את קצה הקרחון.

מיכל רוזין: ולכן, לפעמים נשמעת טענה שעבודתם אפילו קלה יותר.

מיכל רוזין: אומרים שיש אחוז הרשעות מאוד גבוה במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אחוז ההרשעות לא נובע מכך שמ-100% התלונות – בסופו של דבר יש אחוז כל כך גבוה של הרשעות; הוא נובע מכך שהפרקליטות עושה כזה סינון שמה שמגיע כבר לבית-משפט מגיע רק אחרי שהפרקליטות החליטה שהיא יכולה כמעט ב-100% להביא להרשעת הנאשם, ולכן ההרשעות הן כל כך רבות.

מיכל רוזין: אז לצד החשש ממעורבות פוליטית והשפעה של פוליטיקאים, אפקט מצנן על אותם פרקליטים ופרקליטות, שעושים באמת לילות כימים ועובדים מאוד מאוד קשה על הרבה מאוד תיקים – ואני חושבת שמדינת ישראל, ניסן, ולזה אתה צריך להקשיב, אני חושבת שלא סתם, במתכוון לא מוסיפים תקנים לפרקליטות.

מיכל רוזין: אני חושבת שלא דואגים לתקציב הולם לפרקליטות.

מיכל רוזין: אני חושבת שכמו שבקלות הוסיפו 30 תקנים לנציבות – –

קריאה: 23.

מיכל רוזין: – – 23, ועכשיו עומדים להוסיף למבקר המדינה, לביקורת המערכתית עומדים להוסיף – – –

ניסן סלומינסקי: – – – יקוזז – – –

מיכל רוזין: נכון, בסדר.

מיכל רוזין: יעבירו למבקר.

מיכל רוזין: אבל הפרקליטות – חלק גדול מהטענות שלנו נגד הפרקליטות היו נפתרות אילו היו יותר פרקליטים והיו להם יותר משאבים.

מיכל רוזין: אתה יודע, זה כמו הטענה שלנו – – –

ניסן סלומינסקי: היינו בירושלים וראינו באיזה חדרים הם יושבים, ואמרו לי שבתל-אביב זה עוד יותר גרוע.

מיכל רוזין: נכון, נכון.

רויטל סויד: להפך.

ניסן סלומינסקי: אה, כן?

מיכל רוזין: בירושלים, לדעתי, הכי גרוע, אבל אני לא בטוחה בזה.

רויטל סויד: הפרקליטות בירושלים – זה התנאים הכי גרועים שיכולים להיות.

מיכל רוזין: הכי גרועים, כן.

ניסן סלומינסקי: הכי גרועים שיכול להיות.

ניסן סלומינסקי: ראינו, זה לא מכובד.

מיכל רוזין: נכון.

מיכל רוזין: ואני אגיד יותר מזה.

ניסן סלומינסקי: – – –

מיכל רוזין: בוודאי.

מיכל רוזין: ואני חושבת שאפילו יותר מכך.

מיכל רוזין: אני חושבת – אתה יודע, אנחנו מתלוננים כל הזמן על העובדים הסוציאליים, וזה דיון אחר, לגבי עובדים סוציאליים והוצאת ילדים מבתים, ויש הרבה דברים לומר.

מיכל רוזין: אני לא אכנס לנושא הזה.

מיכל רוזין: אבל הטענה העיקרית שלנו – וכך גם כלפי מערכת החינוך שלנו וחוסר ההישגים, על כך שיש כיתות מפוצצות בילדים; והטענה שלנו כל הזמן היא כוח-אדם.

מיכל רוזין: ועכשיו ראינו את זה גם בבריאות הנפש, דרך אגב, שאם היה יותר כוח-אדם בבריאות הנפש חלק מהבידודים והקשירות היו נמנעים, וכמובן המצב היה הרבה יותר תקין.

מיכל רוזין: לכן, גם בעניין הזה, חלק גדול מהטענות שלנו נגד הפרקליטות על הפשלות, על העוולות, על מה שלא מיושם כראוי לפי החוק, הוא בגלל מחסור בכוח-אדם.

מיכל רוזין: ואני חושבת שלצד הדרישה לביקורת – וטוב שתהיה ביקורת גם מצד המבקר, המערכתית, וגם פרטנית מצד הנציבות, אנחנו חייבות, חברת הכנסת גרמן, לדרוש העלאת תקינה לפרקליטות, כי אנחנו צריכים לחזק אותה כדי שיהיו יותר פרקליטים.

מיכל רוזין: כשיהיו יותר פרקליטים יהיו פחות מקומות – אני לא מדברת על אותם מקרים כמו שאת תיארת – – –

יעל גרמן: סליחה, דיברנו על כך במפורש – – –

מיכל רוזין: כן, כן, בוודאי.

מיכל רוזין: צריך לדבר במפורש, אבל בחוק זה לא קיים.

יעל גרמן: אין ספק, אין בכלל ספק, אין בכלל ויכוח.

יעל גרמן: חייבים להעלות את התקינה שם.

מיכל רוזין: כי אני חושבת שהנציבות תפעל, ותפעל אולי למגר את אותם נגיד בין 10% ל-20% מקרים שהיינו מגדירים כעוולות או דברים מכוונים.

יעל גרמן: – – –

מיכל רוזין: או אפילו הרבה פחות.

מיכל רוזין: בדיוק, אני מסכימה אתך.

מיכל רוזין: אבל את רוב הדברים שקורים, את כל רוב הדברים שהאזרחים והאזרחיות התלוננו עליהם, ניתן להקטין בצורה משמעותית אם נדרוש את התקנים.

מיכל רוזין: ואני אומרת לך, פה זה אחריות שלנו, ולפעמים – להגיד לממשלה.

מיכל רוזין: אתה יודע, באה אלינו שרת המשפטים בטענות – לא אלי באופן אישי, אבל היא באה לחברי הכנסת ואומרת: אתם מציפים אותנו בהצעות חוק פרטיות.

מיכל רוזין: אני ספרתי, אני חושבת, מהתחלת הכנסת הזו הועלו בוועדת שרים לחקיקה, אם אני לא טועה, 130 הצעות חוק ממשלתיות.

מיכל רוזין: 130 הצעות חוק ממשלתיות, שכמובן עברו והגיעו לכנסת לחקיקה בשנה ורבע מאז שהכנסת העשרים התכנסה.

מיכל רוזין: זו כמות עצומה בהשוואה בין-לאומית לכל פרלמנט בעולם.

מיכל רוזין: זה נכון שחברי הכנסת – וזה דיון אחר.

מיכל רוזין: עשיתם על זה – – –

ניסן סלומינסקי: את יודעת איזה כמות חברי הכנסת הגישו?

מיכל רוזין: רגע, אבל יש הבדל.

מיכל רוזין: לא.

ניסן סלומינסקי: מה – – –

מיכל רוזין: מה שהוגש – נכון.

מיכל רוזין: זה דיון.

מיכל רוזין: דרך אגב, ניסן, אני מוכנה לפתוח את הדיון הזה.

מיכל רוזין: התזה שלי, בתואר השני שלי, היא על הבחירה הישירה לראשות הממשלה, ומה היא גרמה, ובכלל על מעמדה של הכנסת ומדוע יש אינפלציה בהצעות חוק פרטיות: מכיוון שחברי הכנסת, לא נשאר להם כלום חוץ מלחוקק חוקים, כי את הפיקוח האמיתי ואת המעקב ואת הביקורת לקחו להם.

מיכל רוזין: ואני קוראת לך, גם בוועדת חוקה, להקדיש חצי – ואתה לא רצית שזה יהיה בחוק – למעקב ופיקוח על הממשלה.

מיכל רוזין: אני חושבת שזאת טעות.

מיכל רוזין: צריך להקדיש לפחות חצי מהדיונים למעקב ופיקוח.

מיכל רוזין: היית יושב-ראש ועדת הכספים, ואתה יודע טוב מאוד שכשמאשרים חוק כזה של נציבות בלי לאשר לצד זה העלאת תקינה בפרקליטות, ועוד ועוד ותקציבים וכדומה, זה פשוט לא יקרה.

מיכל רוזין: יש עכשיו דיוני תקציב, ואני חושבת שאנחנו צריכים לבוא עם הדרישות האלה: תקינה לפרקליטות, תקינה ליחידת הפיקוח – אני מזכירה לך, על עברייני מין משוחררים, שהם חסרים בתקינה, אפילו על-פי החוק.

מיכל רוזין: יש פה דברים שאנחנו, ועדת חוקה – זה מוטל עלינו.

מיכל רוזין: לא חוכמה רק לשבת ולחוקק.

מיכל רוזין: צריך לבדוק אחר כך אם כל גורמי האכיפה עומדים בחוקים.

מיכל רוזין: אם לא, למה הם לא עומדים – לעזור להם.

ניסן סלומינסקי: בנושאים כמו סכסוכי משפחה ודברים אחרים עמדנו על התקינה, ולא הסכמתי לאשר כל זמן שלא הבטיחו בחוק, וזה בוצע – ועוד כל מיני דברים.

מיכל רוזין: בסדר, אני אתך לגמרי, אבל אני רק אומרת – – –

מאיר כהן: אדוני, היות שזכות הדיבור היא לרבע שעה, 20 דקות ו-30 דקות, נא לא לנהל שיח, כי אני אקפיד על לוח הזמנים.

מאיר כהן: תודה.

מיכל רוזין: מה שאני רוצה להגיד לסיכום, שבאמת קיבלנו חוק מאוזן, ואנחנו נתחיל אתו את הדרך.

מיכל רוזין: אני מקווה שתיבחר נציבה חדשה, הבנתי שכנראה הניצב לא רלוונטי, אז אני תמיד בעד נציבה – סליחה, ניסן, אין מה לעשות, אני בעד נשים.

מיכל רוזין: כפי שאתה רואה ומוכח מהוועדה שלך, ואני מסיימת במה שאני מתחילה: כשנשים לוקחות משימה על עצמן, היא מתבצעת על הצד הטוב ביותר.

מיכל רוזין: התברכת בנשים מוכשרות ומדהימות, חברותי פה למליאה, לאופוזיציה.

מיכל רוזין: לחברי לקואליציה – אני חייבת לציין את חבר הכנסת בני בגין; חבר הכנסת בני בגין, שבשכלו כי רב, במתינות שלו ובהוגנות שלו, עזר להביא לחוק מאוזן, נכון וצודק.

מיכל רוזין: גם חברי אוסאמה – אבל נשים, אתה יודע, אנחנו בעד.

מיכל רוזין: תמנו נציבה, ותדאג לתקציב ותקנים לפרקליטות.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה, חברת קארין אלהרר.

רויטל סויד: לא, אני לפניה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: אני אבקש את סליחתך.

מאיר כהן: רויטל סויד, בבקשה.

מאיר כהן: אחריה – קארין אלהרר, חמש דקות, וחברת הכנסת יחימוביץ – חצי שעה.

מאיר כהן: 15 דקות.

מאיר כהן: אנא הקפידו על הדקה.

רויטל סויד: אדוני השר, שגם היה שר המשפטים – לשעבר, אדוני היושב-ראש, יושב-ראש ועדת החוקה, חברי חברי הכנסת, אמון הציבור במערכת המשפט הוא אחד הנכסים היקרים ביותר שיכולים להיות במדינה דמוקרטית.

רויטל סויד: זה אדן בסיסי, שכאשר הוא נמצא, האזרחים במדינת ישראל יכולים להיות רגועים.

רויטל סויד: מערכת משפט, בית-משפט עליון, בתי-המשפט בכלל, פרקליטות, מערכת תביעה, וגם מערכת האכיפה.

רויטל סויד: לצערי הרב, בשנים האחרונות, באופן מאוד מאוד עמוק, הלך ונפער, בצדק או שלא בצדק, שבר – סדק שהגיע כדי שבר באמון הציבור במערכת הזאת.

רויטל סויד: שבר שהחל בשנה האחרונה להגיע גם לקריאות, בין היתר מהבית הזה, לפגוע בבית-המשפט העליון, לעלות עליו עם 9D ולרסק אותו.

רויטל סויד: שבר שמוביל לכך שבציבור יש היום כאלה שחושבים, שלא בצדק, שאין אפשרות לתת אמון במערכת המשפט שלנו.

רויטל סויד: בשנתיים האחרונות, מאז הוקמה הנציבות על-ידי שרת המשפטים דאז ציפי לבני, ולא בחקיקה, החל תהליך מורכב מאוד בדינמיקה שבין הנציבות, שפעלה, לבין הפרקליטות.

רויטל סויד: לצערי הרב, מערכת היחסים ביניהן ידעה מהמורות רבות, מים רבים – – –

יעל גרמן: עכורים.

רויטל סויד: רציתי להגיד ואחר כך התחרטתי, אבל אני אומר: מים עכורים זרמו ביניהן.

רויטל סויד: הרבה מאוד תחושות קשות, שלדעתי היה אפשר לגשר עליהן ולפתור אותן.

רויטל סויד: אבל בסופו של דבר הגענו למצב שאנחנו עמדנו בפני מלאכת חקיקה.

רויטל סויד: מלאכת חקיקה שבה היינו צריכים לאזן.

רויטל סויד: היינו צריכים לאזן בין, מצד אחד, העובדה שאין גוף שהוא חסין מביקורת, אין גוף שאיננו מבוקר, אין גוף שהוא באיזושהי דרך מורם או נישא מעל ביקורת, במובן של לבחון היכן הוא שוגה, אם הוא שוגה, היכן הוא טועה, ומה הוא יכול לתקן – מחד; ומאידך, יש הרבה מאוד אזרחים, ציבור שרוצה לבוא ולהביע את דעתו, ולהתלונן, ולומר, ולבקר, ולהגיש תלונה – גם כנגד הפרקליטות.

רויטל סויד: במלאכת האיזון הזאת, בין הציבור – אגב, כאשר עמדו לפנינו נציגי הנציבות הם אמרו שמ-100% התלונות שהוגשו, 85% היו של אזרחים ו-15% היו של עורכי-דין.

רויטל סויד: אבל 85% היו של אזרחים.

רויטל סויד: בין הציבור לבין הפרקליטות, פה היו צריכים לשבת ולהתחיל את מלאכת האיזון.

רויטל סויד: אבל האיזון לא היה רק בזה.

רויטל סויד: האיזון היה גם לגבי הצורך שלנו לשמר פרקליטות עצמאית, פרקליטות חזקה, פרקליטות שאין בה שום חשש ומורא, פרקליטות שאף אחד לא יכול לאיים עליה ולומר לה: תיזהרי, אנחנו באיזה אופן נפגע בך, או נתלונן עלייך תלונות קנטרניות, או נחליש אותך – פרקליטות שתמשיך לעשות את עבודתה.

רויטל סויד: אני רוצה לומר פה ב"פתח סוגריים" ובנימה אישית: אני מכירה היטב את עבודת הפרקליטות, ומכירה היטב את אחי הפרקליטים.

רויטל סויד: עבדתי צמוד להם.

רויטל סויד: אגב, אנחנו מדברים על פרקליטות, אבל זו גם תביעה משטרתית, בדיוק באותה מידה; זה פרקליטים ותובעים, ואנחנו קוראים להם באופן כללי: הפרקליטים.

רויטל סויד: במשך 23 שנים עבדתי אתם, ואני גם יכולה לומר שמרבית חברי הם מהפרקליטות.

רויטל סויד: הם עובדים ללא אג'נדה אישית.

רויטל סויד: הם עובדים ללא מורא, והם עובדים לילות כימים – לא רק כדי למגר פשיעה עבריינית, לא רק כדי למגר שחיתות שלטונית – זה מה שאנחנו קוראים – בהרבה מאוד עבודה סיזיפית בתיקים קטנים, בתיקים שבהם נמצאת מדינת ישראל, בתיקים שאנחנו הציבור לא תמיד מבינים ורואים, כי רואים רק את הדברים הגדולים.

רויטל סויד: יש פרקליטים שמגיעים עם 70 ו-80 ו-100 תיקים ליום דיונים.

רויטל סויד: אלה לא אותם תיקים שרואים.

רויטל סויד: פה היה צריך לאזן.

רויטל סויד: היה צריך לאזן בין שמירה עליהם לבין היכולת גם לבקר אותם ואת המערכת שהם חלק ממנה.

רויטל סויד: בחוק שהוצאנו מתחת ידינו ניסינו לשכלל את כל השכלולים האלה, את כל השיקולים האלה.

רויטל סויד: ניסינו לעשות את מלאכת האיזונים.

רויטל סויד: המוצר המוגמר הוא לא אותו חוק מזהיר שאולי כל אחד היה רוצה, אבל אני אומר משהו שבוודאי כל הפרקליטים וכל עורכי-הדין במדינת ישראל מבינים: כשמגיעים להסדר טיעון ואף אחד מהצדדים לא באמת מרוצה, סימן שההסדר הוא טוב.

רויטל סויד: כשמגיעים לחוק ואף אחד באמת לא חושב ש-100% – כל מה שהוא רצה נמצא בו, כנראה החוק איזן בין הצדדים.

רויטל סויד: במוצר המוגמר יש יתרונות רבים.

רויטל סויד: לראשונה הוא מעגן נציבות בחוק.

רויטל סויד: אגב, אף שאנחנו לא ממש חשבנו שזה מה שצריך להיות – יועץ משפטי מבוקר בחוק.

רויטל סויד: ניסינו ועשינו כל אשר היה לאל ידנו כדי למנוע מהפוליטיקה להתערב גם במינוי של הנציב, גם בפיטורים של הנציב, ובעיקר – מהפוליטיקה להיכנס באיזשהו אופן לתוך הפרקליטות.

רויטל סויד: זה היה אחד הדגלים שעמדו לנגד עינינו, והיה אחת מהמטרות הכי גדולות והכי חשובות שהיו לנו.

רויטל סויד: והצלחנו בדרך זו או אחרת, אף שהתהליך החל באותה נציבות שהקימה חברת הכנסת לבני, שרת המשפטים דאז, ועובר בנציבות שעבדה ללא חוק תחת הנציבה היוצאת הילה גרסטל – ותודה לה על השנים האלה – וכלה בדוח גולדברג.

רויטל סויד: עברנו כברת דרך.

רויטל סויד: זו הייתה כבר הישורת האחרונה.

רויטל סויד: הדיונים בוועדה לא תמיד היו פשוטים.

רויטל סויד: ואני חייבת לומר לך, יושב-ראש הוועדה ניסן סלומינסקי, שלא תמיד אנחנו חושבים אותו דבר, בסדרת החוקים שעברו תחת ידי ועדת חוקה, בכנס הזה בוודאי, ומאז שאנחנו יושבים שם בפרט.

רויטל סויד: הנחישות שלך, ההתמדה שלך, הקשב שבו הקשבת לכולם, והרצון שלך להוציא מוצר מוגמר לפני שהנציב הבא עומד ומתייצב ומתחיל את עבודתו, הם שהביאו לכך שהצלחנו היום לעמוד ולהציג, ביום האחרון לכנס שלנו, את חוק הנציבות.

רויטל סויד: ואני חייבת באמת לומר לך כל הכבוד, כי אתה יכול לזקוף את זה רבות מאוד לזכותך.

רויטל סויד: ואחרי שנתיים לא פשוטות, אני רוצה לפנות כאן, מהדוכן הזה, לחברי הפרקליטים ולבקש מהם; עכשיו, כשהחוק הולך לעבור עוד מעט, אחרי שמלאכת החקיקה הושלמה, ואחרי שבאמת איזנו את הדברים מתוך דאגה כל כך גדולה לפרקליטות – יש לי בקשה אליכם: לא רק תניחו למאבק, כי אין לי ספק שתניחו לו; לא רק שאל תחששו, כי אתם יודעים ושמעתם אותנו, ואני מאמינה שאינכם חוששים.

רויטל סויד: יש לי שתי בקשות אליכם: האחת – בבקשה, אל תראו את עובדי הנציבות כאויבים שלכם.

רויטל סויד: אל תחשבו שבאיזושהי דרך נציבות הביקורת, או הצוות שיעמוד במשרד מבקר המדינה, הם לעומתיים אליכם.

רויטל סויד: תראו בהם כלי להתייעלות; תראו בהם את היכולת לבקר את עצמכם; תראו בהם את היכולת לתקן פגמים.

רויטל סויד: ומכם, עובדי הנציבות, שאת רובכם אינני מכירה, אני מבקשת: תמשיכו את עבודתכם ותעשו אותה באופן נקי.

רויטל סויד: נקי – לא חס וחלילה כי הוא לא היה נקי, אלא נקי במובן של קחו את התביעות הפרטניות שנמצאות אצלכם, טפלו בהן באהבה, כמו שעשיתם עד היום, תאפשרו לציבור לקבל מענה, ותראו את הפרקליטים שעומדים ממול ואתכם כיחידה אחת שיש לה מטרה אחת – וזו, אגב, הבקשה השנייה שלי אל הפרקליטים.

רויטל סויד: לא פשוטה התקופה היום במדינת ישראל ובעם ישראל.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים בימים של שחיקה הולכת ומתמדת בדמוקרטיה.

רויטל סויד: אנחנו עומדים בימים שבהם גם תחת ועדת חוקה, שאפשר לומר שהייתם חברים בה בשבועות האחרונים יום אחרי יום, יצאו מתחת ידינו חוקים שבעיני הם פוגעים בדמוקרטיה ושוחקים אותה: חוק ההדחה, חוק העמותות, חוק המישוש.

רויטל סויד: ואתם, היום, יש לכם תפקיד – תרימו את נס הדגל; תרימו את נס הדגל של השבת אמון הציבור בשלטון החוק ובמערכת המשפט, כי בין היתר המאבק פגע בו.

רויטל סויד: אני מבקשת מכם, אני אפילו מתחננת בפניכם, ואני יודעת שזה נר לרגליכם: תפעלו ללא מורא, ויחד עם זאת תפעלו יחד עם הנציבות, קבלו את הביקורת ותגרמו לכך שהציבור במדינת ישראל ידע שיש פרקליטות שתילחם בפשיעה, ותילחם בשחיתות, ותילחם בעבריינות, ויחד עם זאת היא פרקליטות שצריך לתת בה אמון.

רויטל סויד: אני יודעת את זה, אני יודעת את זה מצוין, ולצערי, הציבור לא תמיד יודע.

רויטל סויד: בחברה ובציבור, שבתקופה האחרונה חושב שכבר לא נותרו לו שומרי סף, בגלל אותה פגיעה באמון, ובגלל שבין היתר מהבית הזה יוצאות קריאות כנגד בית-המשפט העליון, כנגד בג"ץ – בגלל זה אני מבקשת מכם:

רויטל סויד: תרימו את נס הדגל, תשיבו את האמון במערכת המשפט; זה בידיכם.

רויטל סויד: בחברה שחוששת שאין לה שום שומר סף, אנחנו יודעים שזה לא כך.

רויטל סויד: תעזרו לנו להוכיח את זה.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך, גברתי.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני מצאתי את עצמי מתלבטת רבות סביב שאלת הביקורת על המייצגים, כי מצד אחד אני חייבת להודות שאני לא חושבת שיש גוף שצריך להיות חף מביקורת.

קארין אלהרר: באמת, ביקורת בסוף בעיני היא יותר מכול כלי ניהולי.

קארין אלהרר: ביקורת, אם לוקחים את זה במקום הבונה, המקום שרוצה לשנות משהו שעובד לא טוב, אז היא דבר חיובי ונכון.

קארין אלהרר: מצד שני, יש חשש שהביקורת הרבה פעמים הופכת להיות איזשהו כלי לניגוח.

קארין אלהרר: אז זו שאלה שבאמת התחבטתי בה רבות.

קארין אלהרר: אני אומר, הנציבות, כשהיא הוקמה, דרכי הפעולה שלה גרמו להרבה התנגחויות של הפרקליטים, במיוחד מול הנציבה, וזה מגביר עוד יותר את סימני השאלה.

קארין אלהרר: הרי בסך הכול מדובר בביקורת שמטרתה לשנות תהליכי עבודה, אז על מה, למה רבים על זה כל כך?

קארין אלהרר: באמת, למה?

קארין אלהרר: הפרקליטות הייתה מבוקרת גם קודם.

קארין אלהרר: היה ממש שיח אלים, לעתים, הייתי אומרת, של האחד בשני; התנגחויות, תדרוכים.

קארין אלהרר: באמת, אפשר לחשוב שלמישהו יש אינטרס אחר מהאינטרס הציבורי.

קארין אלהרר: זה דבר שלפעמים שוכחים כשאומרים לבקר, כשאומרים שקיפות של עבודה.

קארין אלהרר: אני חושבת שהאינטרס של כולנו, גם של הנציב או הנציבה שייבחר, וגם של הפרקליטים ושל המייצגים האחרים, בסוף, האינטרס שצריך לעמוד לנגד עיני כולנו הוא האינטרס הציבורי.

קארין אלהרר: פרקליטים ומייצגים הם שלוחים כדי להביא לכך שייעשה הצדק, ובתי-המשפט יוכלו לעשות את עבודתם כפי שצריך במדינת ישראל.

קארין אלהרר: אני חושבת שמהותו של החוק טובה, אבל יש דבר אחד שאני חייבת להודות שמאוד קשה לי להסכים לו, וזה העניין שליועץ המשפטי לממשלה לכאורה, בקריאה פשטנית, יש סוג של זכות וטו.

קארין אלהרר: במקום שבו אותו יועץ משפטי לממשלה הוא ראש הגוף המבוקר, אני לא בטוחה שכך באמת אפשר לערוך ביקורת.

קארין אלהרר: אני לא יודעת מה עמדת היועץ המשפטי לממשלה הנוכחי בעניין, ועד כמה הוא פתוח לביקורת, אבל זה לא אמור להיות עניין פרסונלי, בסוף.

קארין אלהרר: יהיה הוא, בפעם הבאה יהיה מישהו אחר.

קארין אלהרר: העובדה שאנחנו נותנים לראש המערך הזה את היכולת להגיד: אני לא רוצה את הביקורת, היא עובדה מאוד בעייתית, ואני חושבת שחבל שהיא מעוגנת בחקיקה, אותה זכות וטו.

קארין אלהרר: אני מצטרפת לתקוותה של חברתי חברת הכנסת רויטל סויד שהצדדים המעורבים ישכילו לעשות שימוש טוב, נכון וצודק בגוף הביקורת הזה, לא ככלי ניגוח, אלא כביקורת בונה, שהמטרה שלה היא להפוך את המייצגים לטובים יותר עבור האזרחים, ולמייצגים אני אומר, שאת הביקורת הזאת, שייקחו למקום שמיטיב גם אתם, כי בסוף, כולנו יכולים לטעות, ואם אפשר ללמוד מזה, זה החלק החשוב.

קארין אלהרר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הפעם היחידה בחיי שבה הייתי חלק מהליך משפטי הייתה כשהייתי עדה מטעם התביעה במשפטו של משה קצב.

שלי יחימוביץ': זה היה משום שבצמתים שונים לאורך 20 שנה הזדמן לי להכיר, פעם אחת במקרה ופעמיים שלא במקרה, את הנפגעות.

שלי יחימוביץ': מי שליוו אותי במהלך המשפט מטעם התביעה היו רונית עמיאל ונסים מירום מהפרקליטות בתל-אביב, וההתרשמות הראשונה שלי, כשהגעתי למשרדם בפרקליטות בתל-אביב, הייתה זעזוע מהתנאים המחפירים שבהם הם עובדים – בחדר קטנטן וצפוף, עם ערימות אין-סופיות של תיקיות וקלסרים, ממש דוד מול גוליית, עם עומס עבודה שלא יתואר בכלל.

שלי יחימוביץ': הסתכלתי עליהם במהלך ניהול המשפט, שבו גם העדתי במשך יום וחצי, והייתי אחוזת השתאות מהמקצוענות המדהימה שלהם, מהמסירות הטוטלית, מהידע, מהתבונה ומאומץ הלב; מהעובדה שמולם עמדה סוללה אין-סופית של הסנגורים היקרים והמשובחים ביותר.

שלי יחימוביץ': זה היה פשוט "לא כוחות", אבל בכל זאת הם נתנו "פייט" – נתנו "פייט" וגם ניצחו, בגלל כתב-אישום שעשה צדק עם הקורבנות, והייתה הרשעה, שוודאי עשתה צדק עם הקורבנות.

שלי יחימוביץ': אפילו הלבוש הפשוט שלהם – בני-אדם מהיישוב – לעומת החליפות המחויטות והיקרות של הסנגורים שעמדו מולם – גם זה היה סימבולי.

שלי יחימוביץ': אני מודה שמאז אני מסתכלת יותר טוב על עבודת הפרקליטות, ואין לי מילים כדי לתאר את הסיזיפיות, את הקושי, את עומס העבודה, את המשכורת הדלה, את האתגרים הבלתי-אפשריים שהפרקליטים מתמודדים אתם.

שלי יחימוביץ': זו הייתה חוויה מכוננת בשבילי במידה רבה.

שלי יחימוביץ': החוק המוגמר, שאנחנו נצביע עליו עוד מעט, הוא חוק טוב.

שלי יחימוביץ': אנחנו הצלחנו בעמל רב ליצור חוק שפוי ומאוזן; פיצוי קטן מדי על ההתעללות וההסתה שעברו פרקליטים מסורים על לא עוול בכפם.

שלי יחימוביץ': פרקליטות חזקה היא אינטרס עליון של הציבור הרחב, של האנשים הפשוטים, כדי שהיא תוכל להגן עליו מפני צמרת העולם התחתון, מפני פוליטיקאים מושחתים, מפני בעלי הון שעושים עליהם סיבוב לא חוקי.

שלי יחימוביץ': לכל העבריינים האלה ולסנגורים שלהם יש אינטרס בפרקליטים חלשים, שיהיו חלשים ומפוחדים.

שלי יחימוביץ': והסיקור המעוות והמופרך שהיינו עדים לו, בעיקר בשנתיים האחרונות, של הפרקליטות כממלכת רשע – הדברים האלה נאמרו – אולי מאוד מאוד פופולרי לאחרונה, אבל מעבר לעוול שנגרם כאן לאותם אנשים טובים, הוא מחליש ומסכן את שלטון החוק.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שהחוק הזה יסייע במשהו למזעור הנזקים הכבדים שספגה הפרקליטות, בעיקר בשנתיים האחרונות, ורק להמחיש את חוסר הפופולריות – יצאתי לרגע לאכול משהו, ואני מתנצלת, חברתי חברת הכנסת רוזין, זה היה באמצע הדברים שלך, אבל חזרתי מהר.

שלי יחימוביץ': אכלתי מהר, ואחד הכתבים הפוליטיים רצה לשבת לדבר; אמרתי לו: אני לא יכולה, אני חייבת לגמור ולחזור לאולם.

שלי יחימוביץ': אז הוא שאל אותי: מה, את קשורה לחוק הזה?

שלי יחימוביץ': אמרתי לו: קשורה מאוד, הייתי בכל דיוני הוועדה במושב הזה, ועבדנו עליו קשה מאוד.

שלי יחימוביץ': בוא אני אגיד לך שהעמדה שלי לא יותר מדי פופולרית.

שלי יחימוביץ': אז הוא אמר לי: מה לא פופולרי?

שלי יחימוביץ': לתקוף את הפרקליטים זה הדבר הכי פופולרי שיש.

שלי יחימוביץ': אמרתי לו: אבל אני לא תוקפת אותם, אני מגוננת עליהם.

שלי יחימוביץ': אז הוא אמר: אה, זה לא פופולרי.

שלי יחימוביץ': עד כדי כך לא פופולרי לגונן על האנשים האלה, שמגוננים עלינו בגופם ובכישרונם.

שלי יחימוביץ': וצריך להגיד מתי הרעיון נולד.

שלי יחימוביץ': הרעיון נולד בימי אולמרט.

שלי יחימוביץ': שלטון החוק ספג מתקפה קשה בכל החזיתות.

שלי יחימוביץ': כל מוסדות שלטון החוק היו קורבן – משטרה, פרקליטות, מבקר המדינה, היועץ המשפטי לממשלה, החשב הכללי באוצר, בתי-המשפט – היו כאן מחזות שלא ייאמנו; הניסיונות בוועדת ביקורת המדינה – חברתי קארין אלהרר, אם היית צופה בהם – להחליש ולעקר את מבקר המדינה מסמכויותיו, רק כי הוא התחיל את אותה בדיקה נגד אולמרט; הכינוס ההזוי ביותר שהייתי עדה בו באחת הוועדות של כל צמרת האוצר, בכירי האוצר שמעלו בתפקידם, כדי לעשות שיימינג פומבי לפרופסור ירון זליכה, החשב הכללי באוצר, כי הוא היה אחד האנשים שחשפו את הפרשיות האלה.

שלי יחימוביץ': הייתה מתקפה על מוסדות שלטון החוק, והיא לא הייתה אידיאולוגית.

שלי יחימוביץ': המטרה הייתה לזרוע פחד, מורך לב, בעתה וחולשה בקרב כל מי שעסק בענייניו של מי שהיה אז ראש הממשלה, או עתיד היה לעסוק בהמשך בחשדות שנגעו בשחיתות שלו, שבגללה, רק אזכיר, הוא יושב עכשיו בכלא.

שלי יחימוביץ': מכל תוכניות הזדון האלה שרד רק רעיון נציבות הביקורת על הפרקליטות, זו עובדה היסטורית.

שלי יחימוביץ': זה לא אומר, חלילה – וחשוב לי להדגיש את זה – שמי שהמשיכו במלאכת הקמת הנציבות, וביקשו גם עכשיו להנציח את הכוח המאוד-חריג ולא מקובל של אותה נציבות כפי שהייתה עד החוק הזה, שאנחנו מחוקקים היום – זה לא אומר לרגע שמי שעסקו בזה היו אף הם מונעים מאותם מניעים שאולמרט היה מונע מהם.

שלי יחימוביץ': חס וחלילה, שלא ישתמע מדברי שזה המצב, כי הוויכוחים המאוד-קשים שהיו בוועדת החוקה במושב הזה היו ויכוחים אמיתיים, על תפיסת עולם.

שלי יחימוביץ': אם תשוו בין הדוברות והמסתייגות – ואכן, כולנו נשים, משום מה – תוכלו לגלות את ההבדלים המאוד-מאוד חדים האלה בתפיסת העולם.

שלי יחימוביץ': אבל העובדה שמכל מזימות הזדון, רק הרעיון הזה שרד וקרם עור וגידים היא עובדה, ועד היום, לרבות הנאומים שהושמעו כאן על הדוכן, אף אחד לא הצליח להסביר לי למה דווקא הפרקליטות – למה דווקא הפרקליטות זקוקה לגוף ביקורת נוסף, אימתני, ארשה לעצמי לומר, שגופים אחרים לא זקוקים לו.

שלי יחימוביץ': אני לא מטילה לרגע דופי או ספק בעובדה שהפרקליטות היא גוף מאוד מאוד חשוב, שיש לו השפעה מכרעת על גורלם של בני-אדם.

שלי יחימוביץ': אבל תגידו לי, נציבות מס הכנסה, למשל, אין לה השפעה מכרעת על גורלם של בני-אדם?

קארין אלהרר: הרבה פחות.

שלי יחימוביץ': היא יכולה לרוקן אדם מכל כספו וכל ממונו וכל הונו, וגם לפתוח נגדו בהליכים פליליים, וכן הלאה וכן הלאה, ולגרום להרשעתו.

שלי יחימוביץ': או הביטוח הלאומי, שמטפל בנזקקים ביותר וקובע אם זקן יקבל את קצבת הסיעוד שלו או לא, אין לו כוח עצום?

שלי יחימוביץ': או משרד הרווחה, העובדות הסוציאליות, שאני לרגע לא רוצה להטיל בהן דופי, שלא תחשבו – שמקבלות החלטות מאוד דרמטיות על גורלם של ילדים, האם, למשל, יילקחו מבית הוריהם או לא.

מאיר כהן: תודה שהזכרת את זה.

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה שישתמע כאילו אני מבקרת את העובדים הסוציאליים, ממש לא, להפך, גם הם, לא מגיע להם שיהיה עליהם גוף כזה כשהם מקבלים את אותן החלטות כל כך קשות וכל כך גורליות, אפילו יותר משל הפרקליטים.

שלי יחימוביץ': ורופאים שעובדים בבתי-חולים ממשלתיים, אין בידם חיים ומוות של בני-אדם?

שלי יחימוביץ': ואחיות?

שלי יחימוביץ': כל אלה הם גופים נורא נורא נורא חשובים, ואף אחד לא חשב להקים עליהם גוף ביקורת מיוחד.

שלי יחימוביץ': הפלא ופלא.

שלי יחימוביץ': רק הפרקליטים, אלה שמבוקרים לא רק כמו עובדי מדינה אחרים, אלא יותר מכל אחד: 1.

שלי יחימוביץ': נציב שירות המדינה מבקר אותם; 2.

שלי יחימוביץ': מבקר המדינה; 3.

שלי יחימוביץ': מבקר הפנים של משרד המשפטים; 4.

שלי יחימוביץ': היועץ המשפטי לממשלה – בונוס מיוחד; וגם – 5.

שלי יחימוביץ': השופטים בבית-המשפט; שם מתנהל חלק נורא גדול מזירת העבודה שלהם – הם נתונים שם לביקורת לא פשוטה; 6.

שלי יחימוביץ': – הייתי כבר ב-5 – 6.

שלי יחימוביץ': לשכת עורכי-הדין, שהם נתונים לדין משמעתי שלה.

שלי יחימוביץ': ועל כל אלה קם בנוסף גוף שאין לו אח ורע בעולם – ביקורת מערכתית יחד עם ביקורת פרטנית – עליהם, רק על הפרקליטים.

שלי יחימוביץ': נכון, תגידו לי גם תובעים משטרתיים.

שלי יחימוביץ': תרשו לי להניח שמלכתחילה התובעים המשטרתיים, שגם הם עורכי-דין וצריך לגונן עליהם – גם, שלא ישתמע משהו אחר – הם לא היו על הכוונת של מי שהרעיון הזה נהגה במוחו מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים, אגב, שרק 7% מכתבי-האישום מוגשים על-ידי הפרקליטות?

שלי יחימוביץ': כל היתר מוגשים על-ידי המשטרה.

שלי יחימוביץ': רק 7%, ובכל זאת, כל האש מכוונת לפרקליטות.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': נגד מי מוגשים אותם 7% של תיקים?

שלי יחימוביץ': התשובה טמונה בגוף השאלה; כי מי שהפרקליטים מטפלים בו, ולא התובעים המשטרתיים – מי שפרקליטות המדינה מטפלת בהם, הם פושעי הצמרת; הם צמרת העולם התחתון, הם הפוליטיקאים המושחתים, הם בעלי ההון.

שלי יחימוביץ': אלה המיוחסים שיש להם גם הקול שאין לפשוטי העם לטווח נגד הפרקליטות.

שלי יחימוביץ': והם מטווחים דווקא מול אותו גוף שההין לעמוד באומץ מול ראש ממשלה, מול שרים, מול נשיא מדינה, כדי לאפשר לכולנו לחיות במדינה שבה הכול שווים בפני החוק.

שלי יחימוביץ': זה מאוד לא מוצא חן בעיניהם של אותם מיוחסים.

שלי יחימוביץ': והאיתנות של מערך התביעה ושל שלטון החוק נגזרת בראש ובראשונה מכוחם של חיילי השטח, של הפרקליטים.

שלי יחימוביץ': אותם פרקליטים, לרוב – פרקליטות, שיש להם אתוס של שמירה על הצדק, שרבים מאוד מהם יכלו לבחור בפרקטיקה פרטית מכניסה ומתגמלת הרבה יותר, אבל מתוך תחושת שליחות לשרת את הציבור בחרו בשירות המדינה במשכורת דלה.

שלי יחימוביץ': בסיור בפרקליטות מחוז ירושלים, שלקחת אותנו אליו, ניסן – אתה זוכר?

שלי יחימוביץ': קם פרקליט צעיר, אב לילדים, קצין קרבי שעשה 90 ימי מילואים בשנה החולפת, והוא אמר – וזה נחקק בזיכרוני – הוא אמר: אני הולך למילואים מתוך תחושת שליחות, אבל כאן השליחות האמיתית שלי.

שלי יחימוביץ': כאן גאוות היחידה שלי.

שלי יחימוביץ': ככה הוא אמר.

שלי יחימוביץ': ובאותה עמידה נחושה, מקצועית, מסורה, הם מגינים על האינטרסים הציבוריים, לעתים רבות אל מול כוחות עתירי ממון והשפעה.

שלי יחימוביץ': הפרקליטות אינה חפה משגיאות, והן נספרו כאן גם מעל הדוכן, אחת לאחת, באופן פרטני.

שלי יחימוביץ': גם שגיאות בתום לב שעושה כל גוף, ויש גם תפוחים רקובים; יש תפוחים רקובים, כמו בכל גוף.

שלי יחימוביץ': ובגוף הזה יש הכי פחות תפוחים רקובים.

שלי יחימוביץ': הכי פחות.

שלי יחימוביץ': כי שם האנשים הכי ערכיים, עם האתוס הכי מוצק, עם הבנה מה חוקי ומה לא חוקי.

שלי יחימוביץ': אבל כל תפוח רקוב מקבל הדהוד וכל שגיאה זוכה לתהודה ששום עובד מדינה לא זוכה לה.

שלי יחימוביץ': גם לא אנחנו הפוליטיקאים.

שלי יחימוביץ': יש גוף שאינו חף משגיאות?

שלי יחימוביץ': נציב מס הכנסה לשעבר ישב בכלא על שחיתות.

שלי יחימוביץ': ראש ממשלה, אמרתי, יושב בכלא.

שלי יחימוביץ': אולי נציב גוף ביקורת מיוחד על ישיבות הממשלה, כזה שתהיה בו אפשרות גם לתלונות פרטניות על שרים, פרטניות על ההתנהגות שלהם, והוא גם יבקר מערכתית כל הזמן את הממשלה.

שלי יחימוביץ': נשמע לכם הגיוני?

שלי יחימוביץ': לא הגיוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת בגין – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת בגין, שומעים את שיחתך כאן.

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

שלי יחימוביץ': פשיעה, עבריינות, חריגה מכללים – אלה השוליים שבשוליים של שירות המדינה, אבל הם קורים בכל מקום.

שלי יחימוביץ': הם קורים, כמו שאמרתי, גם בפוליטיקה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לראות אותנו עם כל הבכי והנהי שיש לפעמים בקרב נבחרי ציבור על כך שמבקרים אותם יותר מדי – שמענו כאן היום את ראש הממשלה, עם אותו בכי ונהי על כך שהתקשורת לא הוגנת כלפיו, וכן הלאה וכן הלאה – אני רוצה לראות אותנו עם גוף ביקורת כזה, שכל בן-אדם שעשינו משהו שלא מוצא חן בעיניו יכול לשלוח אלינו ביקורת פרטנית ומייד מתחילה בדיקה על אודותינו.

שלי יחימוביץ': מייד – אין דבר כזה.

שלי יחימוביץ': יחד עם ביקורת מערכתית.

שלי יחימוביץ': השנתיים האחרונות, כמו שאמרתי, היו באמת סיוט מתמשך לאותם אנשים מצוינים.

שלי יחימוביץ': דברים של ממש התערבו בכל מיני אגדות אורבניות שרצו ברשתות החברתיות.

שלי יחימוביץ': הפרקליטים ספגו סמ"סים מאיימים, תוך כדי משפט, מסנגורים: חכה, חכה, אותך לנציבה.

שלי יחימוביץ': חכה שהנציבה תשמע על זה.

שלי יחימוביץ': זה היה גם תמיד בשם:

שלי יחימוביץ': חכה שגרסטל תשמע על זה.

שלי יחימוביץ': תוך כדי ניהול ההליך המשפטי.

שלי יחימוביץ': סינון הערות מאיימות במסדרונות.

שלי יחימוביץ': סביבת העבודה, אותה סביבה שבה הם ממלאים את שליחותם, הפכה לסביבה מאיימת, שבה כל אחד מרשה לעצמו באופן חופשי להשתלח בהם ולאיים עליהם.

שלי יחימוביץ': תלונות עבות כרס, חשבונות אישיים, מורשעים שהפכו לגיבורי תרבות – מורשעים שהפכו לגיבורי תרבות.

שלי יחימוביץ': מישהו החליט שהם חפים מפשע, והפרקליטות הפכה ליעד.

שלי יחימוביץ': לא חשוב שבית-המשפט העליון הפך את ההחלטה, אבל זה דבר שהוא לא ייאמן; פתאום יש איזה גיבור תרבות מומצא, סוג של אגדה אורבנית, יש סחף לעברו, ושוב – יעד הביקורת הוא הפרקליטות.

שלי יחימוביץ': נכון שרק מעט מהתלונות נמצאו מוצדקות, אבל בית-המשפט הפך לזירה קשה, ועצם ההליך – רק נסו לרגע לחשוב מה עבר עליהם.

שלי יחימוביץ': הראתה לי פרקליטה אחת תיק בכזה עובי – בכזה עובי – של תלונה שהוגשה עליה לנציבות.

שלי יחימוביץ': החל באותו הרגע חייה כבר אינם חיים; היא כבר הפכה לנאשמת, והיא התבקשה להגיב – הייתה צריכה להגיב על כל מסמך ומסמך באותו תיק עב כרס.

שלי יחימוביץ': נכון שזה נגמר בלא כלום, אבל תחשבו איזה צל ואיך זה מעיב על אדם מסור – עובד מדינה פשוט, לא נבחר ציבור שגם נהנה מפרסום ותהילה.

שלי יחימוביץ': סתם עובד מדינה – איזו הטרדה קבועה זאת ואיזה איום קבוע זה.

שלי יחימוביץ': ופרקליטה אחרת הראתה לי ידיעה שפורסמה באינטרנט עם השם שלה בכותרת, בחורה אנונימית לחלוטין עד לאותו רגע, שרק מהאינטרנט ומאותה ידיעה למדה שהוגשה נגדה תלונה בנציבות.

שלי יחימוביץ': זה נראה לכם הגיוני?

שלי יחימוביץ': אפשר לעבוד ככה בתפקיד שדורש הכי הרבה אומץ מכל התפקידים בשירות הציבורי?

שלי יחימוביץ': אי-אפשר.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים, כשנרתמתי לעזרת הפרקליטים, ואני ממש לא מתביישת להגיד את זה, אני גאה בכך, זה חלק מהאתוס שלי – – –

מאיר כהן: סליחה, בצד שמאל, גברתי, תפסיקו עם זה.

מאיר כהן: חברי הכנסת מאזינים, ואתם, היועצים, בצד, מרעישים.

מאיר כהן: להפסיק עם זה.

שלי יחימוביץ': כשנכנסתי לדיוני ועדת החוקה, בראשות חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, נדהמתי מהתגובות על איך אני מעזה.

שלי יחימוביץ': חטפתי המון ביקורת – את, ששלטון החוק יקר לך, את מעזה להגן על המושחתים האלה, אמרו לי על אותם אנשים טובים.

שלי יחימוביץ': התהפכו היוצרות.

שלי יחימוביץ': ואיזה גידופים, ואיזה הכפשות, ואיזה עוינות.

שלי יחימוביץ': וכל זה קיבל את המסגור ואת הלגיטימציה של אותה נציבות, בראשות אותה נציבה.

שלי יחימוביץ': ואני לא אכביר כאן בפרטים, אבל זה היה מלווה בתדרוכים לעיתונאים, ובפגישות אין-סופיות עם פוליטיקאים, שבהן נפרסה יריעה מלאה הטלות דופי בפרקליטים.

שלי יחימוביץ': אני פשוט מנסה להיות מעודנת יחסית לדברים שנאמרו שם.

שלי יחימוביץ': רמת העוינות מצד הנציבות הייתה כל כך גבוהה, וכל כך חדורת אג'נדה – כל מי שנפגש עם הנציבה והיה קשוב לניואנסים האלה ראה את זה.

שלי יחימוביץ': אי-אפשר היה להסתיר את זה.

שלי יחימוביץ': שלא לדבר על ההתחככות הבלתי-נגמרת עם עיתונאים ועם פוליטיקאים, משל היה מדובר באיזה תפקיד שצריך לקבל בו תהילה ופרסום.

שלי יחימוביץ': הכול השתבש – איזה יום התפרסמה ידיעה ב"מעריב" ששני פרקליטים – עם השמות שלהם – נאשמים אצל גרסטל.

שלי יחימוביץ': הם הפכו לנאשמים.

שלי יחימוביץ': הוגשה עליהם תלונה, והם הפכו מייד לנאשמים.

שלי יחימוביץ': גם הרטוריקה והטרמינולוגיה, הכול התבלבל והתערבב במסע ההסתה הזה.

שלי יחימוביץ': ובנקודת השפל הזאת החל הדיון בחוק, צריך לומר, באותה נקודת שפל.

שלי יחימוביץ': אבל בכמה חודשי דיונים, אני חייבת להודות, גברו קולות ההיגיון והצדק, עלו וגברו, ככה, לאט-לאט ובהדרגה, ועל קולות ההיגיון והצדק האלה אני באמת רוצה להודות לכמה אנשים.

שלי יחימוביץ': הורעפו כאן שבחים על חברותי באופוזיציה, אני דווקא אדבר על הקואליציה.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לשבח את שרת המשפטים איילת שקד, שבחרה להתייחס ברצינות לדוח גולדברג, ובחרה – בחרת לא להתייחס אליו כאל אות מתה, אלא קראת אותו בקפידה, ושמעת את זעקת הפרקליטים, והיית קשובה להם, והייתה לך הנכונות והיה גם האומץ לשנות, ולהיות קשובה למה שמתרחש בשטח ולאמץ את דוח גולדברג.

שלי יחימוביץ': ואני אזכיר שכבוד שופט בית-המשפט העליון בדימוס אליעזר גולדברג, שהיה גם מבקר המדינה, שישב על המדוכה, ואין חולק על המומחיות שלו ועל ניסיונו בתחום הביקורת דווקא, קבע במפורש שנציבות הביקורת היא יצור כלאיים שאין לו מקום, ומנה את סכנותיו בזו אחר זו, וכתב ש"לא קיים מודל דומה בעולם, שבו מתקיימות בערבוביה ביקורת מערכתית וביקורת פרטנית", וזה ציטוט.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להיות כנה ולומר שמלכתחילה גוף הביקורת הזה מיותר, וגם מניתי את השורה הארוכה של גופי הביקורת שמבקרים את הפרקליטות – יותר מאשר כל עובד מדינה אחר, אבל בנסיבות האלה באמת באמת עשינו את המיטב.

שלי יחימוביץ': ובליבת החוק החדש, באמת אותה הפרדה אלמנטרית בין ביקורת פרטנית לבין ביקורת מערכתית, שחוזרת, תודה לאל, לידי מבקר המדינה, כי לשם כך יש מבקר המדינה.

שלי יחימוביץ': כל הזמן אמרו לנו: אבל הם צריכים ביקורת, צריך מישהו שיבקר ביקורת – גם מערכתית.

שלי יחימוביץ': אמרנו: כן, אבל בשביל זה יש מבקר המדינה.

שלי יחימוביץ': אז הנה, הביקורת המערכתית חוזרת למבקר המדינה, ומשאירה אומבודסמן, שעומד לרשות הדל, הנדכא, הרש, החלש, ולרשות הציבור כולו, וגם לרשות סנגורים חזקים שמעוניינים להמשיך להשתמש בכלי הזה ככלי ניגוח שאותו תיארתי בפרטנות קודם.

שלי יחימוביץ': אני רוצה גם להודות ליושב-ראש ועדת החוקה ניסן סלומינסקי.

שלי יחימוביץ': אני לא חברת ועדה, באתי אך ורק לדיונים בחוק הזה.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שלחברי היו עימותים רבים אתך שם, ואני מזדהה כמובן בעימותים האלה עם עמדתם, אבל כאן באמת הפגנת – אף שהתקוטטנו לא מעט והתווכחנו לא מעט, ולפעמים הטונים עלו – אני רוצה לשבח אותך על עבודתך, שהייתה מאוד מאוד מורכבת; הייתה כאן מלאכת הרכבה של הרבה מאוד לחצים, והרבה מאוד רצונות, והרבה מאוד רעיונות, ואידיאולוגיות שמתנגשות זו בזו, והשכלת לקחת את הדבר הזה ולהביא אותו לידי גמר במושב הזה, מה שאף אחד לא האמין, מלכתחילה, כדי מוצר טוב, בסופו של דבר, ואני באמת מודה לך על כך; גם על הקשב שלך וגם על הנכונות שלך להכניס שינויים רבים מאוד במהלך הדיונים.

שלי יחימוביץ': אגב, כל מה שנמנה פה כמגרעות של החוק, וכהחלשה שלו, הוא בעיני הישג; הישג בשבילנו, מי שלחמו למען פרקליטות חזקה, לטובת אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': ואני גם רוצה להודות ליושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, שברגע אחד אחרון נחלץ למנוע כניסתו של סעיף חדש, רע מאוד, שלפתע אפשר לאומבודסמן לפתוח בחקירה פרטנית לפי רצונו, בלי שהוגשה תלונה בכלל מהציבור, במקרים חריגים אומנם, אבל פתח לו פתח.

שלי יחימוביץ': למשל סערה תקשורתית, מה שהופך להיות מאוד אופנתי – האומבודסמן יכול לפתוח בחקירה; מכתב אנונימי – האומבודסמן יכול לפתוח בחקירה.

שלי יחימוביץ': זה עומד בסתירה מהותית למוסד האומבודסמן ולנציבות ביקורת תלונות הציבור.

שלי יחימוביץ': אם ניקח דוגמאות, ועדת האתיקה של הכנסת פועלת אך ורק על-פי תלונות שמוגשות לה, נציב פניות הציבור במשרד מבקר המדינה פועל אך ורק כשמוגשות אליו תלונות, האומבודסמן של השופטים – כנ"ל, רק כאן איכשהו נכנס הסעיף הזה, וכאן אני רוצה באמת להודות לחבר הכנסת ביטן, שבכישורי המשא-ומתן שלו יצר פשרה בסעיף הזה, שמונעת את נזקו.

שלי יחימוביץ': אני רוצה גם להודות לחבר הכנסת בני בגין, שתבונתו, אורך הרוח שלו, תפיסתו הממלכתית את שלטון החוק – סייעו לכולנו, לכל הצדדים כאן, וגם ליושב-ראש לשכת עורכי-הדין אפי נוה, שהחליט לקחת צד והיה מאוד מאוד פעיל בדיונים האלה, גם כלפי הממשלה וגם כלפי הכנסת.

שלי יחימוביץ': אני יודעת שאני לא מונה עוד רבים, אבל אני רוצה גם להודות באופן מיוחד לחברתי חברת הכנסת רחל עזריה – את הופעת כמו מלאך גואל בדיוני הוועדה, ואני חושבת שאנחנו באמת חולקות בעניין הזה אתוס משותף, אין שום סיבה אחרת, ואני תכף אתייחס לאתוס המשותף הזה.

שלי יחימוביץ': אבל אני גם רוצה להודות באמת לכל חברי הוועדה, גם אלה שלא הסכמתי אתם, אבל באו בכוונות טובות, ובאכפתיות, והשמיעו טיעונים חשובים ורבי משקל.

שלי יחימוביץ': ומילה על האתוס של מהי מדינה, מהו ריבון ומהו שירות המדינה.

שלי יחימוביץ': בעיני זה מכיל הכול, גם את התפיסה הממלכתית, גם את התפיסה הציונית, גם את התפיסה החברתית – את הכול יחד: שירות מדינה חזק, מדינה חזקה שדואגת לאזרחיה, הם בראש מעיינינו, כדי להיות חברה טובה והגונה.

שלי יחימוביץ': חובה עלינו לשמור, לטפח, לחזק ולהגן על משרתי המדינה, שלעתים קרובות הם יעד לשנאה, ולעוינות, ולתלונות, ולהכפשות ולקמפיינים נגדם.

שלי יחימוביץ': הם לעתים מאוד קרובות שעיר לעזאזל.

שלי יחימוביץ': אני לא אומרת שהם לא סורחים; הם סורחים לפעמים – מקצתם, מעטים מהם.

שלי יחימוביץ': ברובם המכריע הם אנשים טובים מאוד מאוד.

שלי יחימוביץ': נסו פעם להציע שוחד לאיזשהו פקיד מדינה – לשוטר, לעובד סוציאלי, לפרקליט, לעובדת סוציאלית.

שלי יחימוביץ': קודם כול, יגישו עליכם מייד תלונה במשטרה, ובמקרה הכי קל יתייחסו אליכם בבוז קר.

שלי יחימוביץ': אבל שירות המדינה שלנו הוא שירות מדינה נאמן וטוב ולא מושחת שהשכר בו מאוד מאוד נמוך.

שלי יחימוביץ': לעומת דוח הממונה על השכר באוצר, שתמיד מפרסם את המשכורות הגבוהות, הרוב המכריע לפעמים נאלצים לקבל השלמה לשכר מינימום; מרוויחים מעט מאוד, עובדים קשה מאוד.

שלי יחימוביץ': חובה עלינו, כשליחי ציבור, לחזק אותם ולעמוד לימינם, בוודאי כגוף, בוודאי כקבוצה; בוודאי, לבוא חשבון עם אלה שסורחים, אבל לא לשכוח ששירות מדינה חזק הוא בבסיס הקיום שלנו כאן, אחרת הכול יופרט ויועבר לשליטתם של בעלי ההון, והדברים הבסיסיים של חיינו, כמו בריאות, חינוך, רווחה, יעברו להיות מטבע עובר לסוחר.

שלי יחימוביץ': זה לא מה שאנחנו רוצים.

שלי יחימוביץ': ועוד הערה קטנה: אני מודה שאחד הדברים שגרמו לי הכי הרבה צער במהלך הדיונים, ולא הרבינו לדבר על זה חוץ מהערה אחת שהשמעתי, היה לראות פרקליטים בממשלה ובכנסת לא מפגינים סולידריות עם חבריהם.

שלי יחימוביץ': מה זה לא מפגינים סולידריות?

שלי יחימוביץ': הם עשו את עבודתם, אבל לפעמים ראיתי ממש התעמרות והתעקשות נוקדנית על איזו נקודה, כשהפרקליטים מתחננים על נפשם שהדבר הזה לא יהיה ומסבירים שוב ושוב עד כמה זה פוגע בהם.

שלי יחימוביץ': מאוד התעצבתי אל לבי.

שלי יחימוביץ': מדובר באותו דור, של חבר'ה מאוד מסורים.

שלי יחימוביץ': גם הם, גם אותם פרקליטים בשירות הכנסת והממשלה, גם להם יש אתוס של שירות מדינה.

שלי יחימוביץ': והנה, כאן ראיתי את הבקיע הזה, את הסדק בסולידריות שצריכה להיות בין אנשים שחולקים קשיים דומים.

שלי יחימוביץ': והיה לי ברור שלו הם עצמם היו נתונים לאותו טרור שהפרקליטים היו נתונים לו בשנתיים האחרונות, הם היו מבינים בדיוק על מה מדובר.

שלי יחימוביץ': ועל זה הרגשתי צער.

שלי יחימוביץ': ואני מקווה מאוד שיהיו לנו שירות מדינה חזק וסולידריות גדולה יותר.

שלי יחימוביץ': ולכם, פרקליטים יקרים, אני מאחלת לכם שתמשיכו לעשות את מלאכת הצדק הסיזיפית והקשה שלכם על הצד הטוב ביותר, ותמשיכו לשרת את הציבור, ותעשו את העבודה המצוינת שלכם, ולא תהיו נתונים עוד לאיומים חסרי שחר ולהסתה שאין לה בסיס.

שלי יחימוביץ': אני מבטיחה לכם שיש לכם חברים בבית הזה שיעמדו לימינכם בעת צרה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: שרת המשפטים, בבקשה.

דב חנין: רגע, רגע, מה זה?

מאיר כהן: סעיף 31 מקנה לה אפשרות להתערב במהלך הדיון.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אני אעשה את זה קצר.

איילת שקד: אני רוצה להודות מאוד ליושב-ראש ועדת החוקה, לחברי חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, שעם האיכויות האנושיות או העל-אנושיות שלך, ניסן, הצלחת לעבוד ביחד עם כל חברי הוועדה.

איילת שקד: כפי ששמעתם בדיון הזה, יש פער בין התפיסות של חברי הכנסת השונים, אבל אני חושבת שבאמת הצלחת בהרבה סובלנות ותבונה לתת לכל אחד לבוא לידי ביטוי בחוק הזה.

איילת שקד: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שנמצאים פה.

איילת שקד: כל אחד, לפי תפיסת עולמו, השקיע הרבה הרבה ממרצו, מזמנו ומנפשו בתוך החוק הזה.

איילת שקד: אני רוצה להודות לנציבה הילה גרסטל, שאני חושבת שעשתה עבודה מופלאה.

איילת שקד: היא הקימה גוף יש מאין, לפי ההוראה של ציפי לבני ויהודה וינשטיין – גוף שלא קם בחקיקה, עם הרבה מאוד קשיים בגלל שהוא לא קם בחקיקה – ובכישרון יוצא דופן היא בנתה גוף חזק מאוד.

איילת שקד: אנחנו יכולים להתווכח – יכול להיות שהוא יותר מדי חזק – אבל היא בנתה גוף חזק ומקצועי, עם הרבה הרבה מאוד מחשבה והשקעה ותבונה.

איילת שקד: אני חושבת שאחת הבעיות היא שלא היה חוק, אז גם הגבולות לא היו ברורים.

איילת שקד: אבל במסגרת הכלים שהיו לה, אני חושבת שהיא עשתה את המקסימום.

איילת שקד: היא בנתה ממש נבחרת, כמו סיירת כזאת, שכמו שאני אומרת, יכול להיות שבגלל שהגבולות לא היו ברורים הגענו למצב של חיכוכים, חלקם מיותרים; אבל לעשות את הצעד הראשון הזה ולהקים את הגוף הזה – אני חושבת שזה צעד היסטורי.

איילת שקד: ואני מודה גם לחברת הכנסת ציפי לבני, שהובילה את המהלך הזה כשהיא כיהנה בתפקידי.

איילת שקד: אני חושבת שהפרקליטות, כמו שאמרה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, עושה עבודת קודש בהגנה על רוב אזרחי מדינת ישראל ועל שלטון החוק במדינת ישראל.

איילת שקד: היא גוף שבאמת האנשים שם משקיעים יומם ולילה.

איילת שקד: אני לפעמים חושבת, דרך אגב, בדרך כלל על פרקליטוֹת, שאחראיות לכל התביעות נגד עברייני מין, עבירות מין במשפחה ורצח – דברים שהן צריכות לעבור אחר כך כשהן חוזרות הביתה ובלילה לישון.

איילת שקד: זה עומס נפשי שלא יתואר.

איילת שקד: הייתי לא מזמן בביקור בפרקליטות במחוז חיפה, ואחת הפרקליטות סיפרה לי על תיק שהיא מתמודדת אתו בימים האחרונים.

איילת שקד: אני, כל הדרך הביתה זה לא נתן לי מנוח, והיא עובדת בתוך התיק הזה יום אחר יום.

איילת שקד: הם עומסים דברים באמת לא פשוטים על כתפיהם, שהן לא תמיד רחבות, לפעמים אפילו צנומות, אבל זו בעיקר מעמסה נפשית גדולה.

איילת שקד: הם צריכים לדעת שאנחנו מגבים אותם, נותנים להם גיבוי ומאמינים בהם.

איילת שקד: יחד עם זאת, לקבל ביקורת זה דבר שהוא בסדר והוא טבעי.

איילת שקד: חברת הכנסת יחימוביץ, אמרת באמת שיש המון המון גופים שמבקרים אותם, אבל צריך גם לדעת שזה אחד הגופים הכי חזקים במדינה.

איילת שקד: הפרקליטות זה גוף עם המון המון סמכות, המון המון כוח, ולכן זה טבעי שגוף שיש לו כל כך הרבה כוח תהיה עליו גם ביקורת.

איילת שקד: הביקורת צריכה להיעשות, כמובן, במקצועיות.

איילת שקד: אני תמיד אומרת שהביקורת, מבחינתי, זה תחקיר; זה לא על מנת להאשים אלא על מנת להשתפר.

איילת שקד: אתם יודעים, בחיל האוויר יש תרבות תחקירים, שאחרי כל גיחת אימונים עושים תחקיר ולומדים, ואני חושבת שכך צריך להיות גוף ביקורת.

איילת שקד: בסך הכול, מתלונות אפשר רק ללמוד ולהשתפר.

איילת שקד: אני אומרת לכם, כמי שעומדת בראש הוועדה לבחירת שופטים: אני מצביעה בעד שופטים עם תלונות.

איילת שקד: מבחינתי שופט עם תלונה, כל עוד הוא תיקן, זה לא מחסום להתקדמות, וכך גם הפרקליטים.

איילת שקד: אני חושבת שכולנו בני-אדם וכולנו טועים, ואיפה שעובדים קשה גם עושים טעויות.

איילת שקד: מי שלא טועה, סימן שהוא לא עובד קשה.

איילת שקד: גם אני כשרה, כמו כל בן-אדם, עושה טעויות ויכולה להשתפר.

איילת שקד: בשבועיים-שלושה הקרובים אמנה נציב חדש, או נציבה.

איילת שקד: אעשה את זה, כמובן, בהסכמה עם היועץ המשפטי לממשלה, עם שר הבט"פ ובהתייעצות עם הנשיאה.

איילת שקד: כבר התחלתי עם התהליך הזה כי הנחתי, חברי ניסן, שאתה תצליח במשימה, כפי שהצלחת במשימות מורכבות אף יותר.

איילת שקד: אני חושבת שהמורשת של הילה גרסטל היא מורשת חשובה, הנעליים שלה הן גדולות, ואני בטוחה שהנציב הבא, או הנציבה הבאה, יצליח להיכנס לנעליים האלה ולעבוד ביחד עם הפרקליטות, שוב – למען אזרחי מדינת ישראל ולמען גוף פרקליטות חזק, עוצמתי, אבל מבוקר.

איילת שקד: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים בבקשות רשות הדיבור: חבר הכנסת אורי מקלב – לא נמצא; חבר הכנסת איימן עודה – לא נמצא; חבר הכנסת מסעוד גנאים – לא נמצא; חבר הכנסת זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – – –

איימן עודה: – – –

מאיר כהן: עברנו אותך, אדוני.

מאיר כהן: עברנו.

מאיר כהן: חברת הכנסת חנין זועבי – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: חמש דקות.

מאיר כהן: אנא הקפידו על מסגרת הזמן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אכן, השאלה שהחוק הזה עוסק בה היא חלק מהמרקם של דמוקרטיה וחלק מהמרקם של חברה דמוקרטית.

דב חנין: וזה ההקשר, עמיתי חברי הכנסת, שאני רוצה להתייחס בו דווקא לרגעי השפל שהיו כאן בנאומו של ראש הממשלה היום ובניצול ההזדמנות שלו לדבר ביום הזיכרון לזאב ז'בוטינסקי.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זה לא סוד שאני לא שייך למחנה הפוליטי שמקדש את מורשתו של ז'בוטינסקי.

דב חנין: בין העמדות של המחנה שאני משתייך אליו לבין עמדותיו של ז'בוטינסקי יש מרחק פוליטי עצום.

דב חנין: אבל מה שראש הממשלה עשה כאן היום זה מעשה באמת יוצא דופן, מעשה של גנבת דעת, מעשה שבינו לבין דבריו וכתביו של ז'בוטינסקי המרחק הוא עצום.

דב חנין: אז בואו ניזכר.

דב חנין: כיוון שראש הממשלה בחר לאמץ לעצמו ז'בוטינסקי אחר ממה שהיה בהיסטוריה, בואו נזכיר ונזכור כמה דברים שכתב ז'בוטינסקי האמיתי.

דב חנין: ז'בוטינסקי כתב, למשל, שדמוקרטיה היא קודם כול זכויות המיעוט.

דב חנין: שמעת את זה, בנימין נתניהו?

דב חנין: דמוקרטיה היא קודם כול זכויות המיעוט.

דב חנין: ז'בוטינסקי כתב שמבחן הדמוקרטיה הוא חופש העיתונות.

דב חנין: שמעת את זה, אדוני האחוז באובססיה של השתלטות על התקשורת ושל פירוק כל תקשורת עצמאית?

דב חנין: שמעת את זה, גברתי שרת התרבות, שלא רוצה תאגיד שידור ציבורי, כי לא יבצעו שם את ההוראות "שלנו"?

דב חנין: בואו נדבר על המיעוט הערבי ועל זכויותיו.

דב חנין: מה כתב ז'בוטינסקי?

דב חנין: נזכיר לכם: 1.

דב חנין: בארץ-ישראל יהיו תמיד שני עמים, כתב ז'בוטינסקי.

דב חנין: במדינה שאנחנו רוצים, כתב ז'בוטינסקי, הקיבוצים הלאומיים היהודי והערבי יוכרו בתור גופי ציבור אוטונומיים בעלי מעמד שווה לפי החוק.

דב חנין: אם הרשימה המשותפת הייתה מציעה את זה היום הייתם אומרים שהם עושים כאן פרובוקציה.

דב חנין: ז'בוטינסקי כתב:

דב חנין: לא רק לאזרחים בתור יחידים היינו נותנים שיווי זכויות גמור, אלא גם לשפות ולאומות – מעמד שווה לגמרי לשפה הערבית בממשל, בתקשורת, בחיים הציבוריים.

דב חנין: ז'בוטינסקי כתב:

דב חנין: אני מוכן להישבע שלעולם לא נפר שוויון זכויות זה ולא נעשה ניסיון לגירוש או לדיכוי.

דב חנין: ז'בוטינסקי כתב:

דב חנין: אם ראש הממשלה יהיה יהודי, סגן ראש הממשלה צריך להיות ערבי – איפה זה ואיפה בנימין נתניהו?

דב חנין: ז'בוטינסקי דיבר על אוטונומיה תרבותית לערבים.

דב חנין: זה, נדמה לי, נמצא רק במצע של בל"ד היום.

דב חנין: את כל הדברים האלה ז'בוטינסקי כתב בספרו "חזית המלחמה של עם ישראל".

דב חנין: עכשיו, גברתי ציפי לבני, אני יודע שאת מכירה את כתבי ז'בוטינסקי, אבל אין לי ציפיות מנבחרי הליכוד שבאמת יזכרו את הטקסטים האלה, ואני לא באמת חושב שהם קראו.

דב חנין: אבל בכל זאת, "שמאל הירדן" – לא אמורים לשיר את זה עדיין בכינוסים של הליכוד?

דב חנין: "שם ירווה לו משפע ואושר בן ערב, בן נצרת ובני", כתב ז'בוטינסקי.

ציפי לבני: "כי דגלי דגל טוהר ויושר".

דב חנין: "כי דגלי דגל טוהר ויושר" – איפה זה ואיפה בנימין נתניהו?

דב חנין: עכשיו תראו, בנימין נתניהו – חבר הכנסת בגין וחבר הכנסת הנגבי, אני מניח, הם המיעוט הקטן בליכוד שעדיין זוכר את השיר "שמאל הירדן", כולל גם את השורות האלה על "בן ערב, בן נצרת ובני".

צחי הנגבי: למה תמיד אתה מזכיר אותי בהקשר של שמאל?

דב חנין: לא, זה לא הקשר של שמאל, זה הקשר של ז'בוטינסקי.

דב חנין: אני רק אומר שז'בוטינסקי גם הוא נחשב היום לשמאל, כי מה שז'בוטינסקי כותב, בינו לבין משנת הליכוד של היום, בינו לבין הרטוריקה של נתניהו, אין שום קשר, אין שום קשר ושום זיקה.

צחי הנגבי: אני מכיר שיר אחר – – –

מאיר כהן: אדוני, זה על חשבון זמנך.

מאיר כהן: אתה צריך לסיים בעוד עשר שניות.

מאיר כהן: אני מקפיד על הזמנים.

דב חנין: זה קריאת ביניים של – –

מאיר כהן: לא, לא, אני מצטער.

דב חנין: – – של השר הנגבי.

דב חנין: הוא רוצה לצטט שיר אחר, את "חיילים אלמונים".

צחי הנגבי: במקום הודעה אישית, אני חוסך לכם את הזמן.

צחי הנגבי: אני מכיר שיר בשם "שרה הקטנה".

צחי הנגבי: אתה מכיר את זה?

דב חנין: אני מכיר את השיר "שרה הקטנה", וציפי מכירה אותו אפילו יותר טוב ממני.

דב חנין: אבל בכל זאת, אדוני השר – –

מאיר כהן: אי-אפשר להתקיל אותו.

דב חנין: – – אני רוצה לסיים ולומר:

דב חנין: האמת היא שאם ראש הממשלה היה הוגן עם עצמו וישר, הוא היה צריך לעשות פה יום זיכרון למישהו אחר.

דב חנין: כי האדם הראשון שסימן את האזרחים הערבים בתור אויב פנימי, בתור האויב הפנימי שנגדו צריך להילחם, לא היה ז'בוטינסקי וגם לא היה מנחם בגין.

מאיר כהן: נא לסיים.

דב חנין: האדם שסימן את האזרחים הערבים, ואותו נתניהו ממשיך, היה מאיר כהנא.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: טלב אבו עראר – לא נמצא; יוסף ג'בארין – לא נמצא; באסל גטאס – לא נמצא.

מאיר כהן: איימן עודה, בבקשה, לפנים משורת הדין, היות שאתה וטיבי הגעתם על השנייה.

מאיר כהן: אבל אני מבקש מכם לעמוד בלוח הזמנים.

מאיר כהן: לאחר מכן יעלה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט לסכם.

מאיר כהן: כן, בבקשה, אדוני, אאפשר לך.

מאיר כהן: בבקשה.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני רוצה לחשוף פה נתונים כל כך חשובים, שעוד ישפיעו על התודעה הציבורית בקשר לתשלומי המסים בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת בעקבות קבלת המספרים של התוכנית הכלכלית עבור האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: פניתי לעמותת "אינג'אז", והמנכ"לית שלה, ג'ידא רינאוי, ביקשה מהחוקרת מיכל בליקוף להכין לי דוח, כמה הערבים משלמים מסים מדי שנה.

איימן עודה: אסבר את אוזניכם בכמה נתונים, ואחרי זה אגיד את המספר המדויק של תשלומי המסים בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: הערבים משלמים כך: מסך המסים העקיפים שילמו משקי בית ערביים כ-12.8%; 11.5% מסך המע"מ; 27.5% מסך המס על טבק ומוצריו; 11.2% מסך הבלו על הדלק; 10.7% מתשלומי האגרות.

איימן עודה: ומה עוד?

איימן עודה: ערך המס העקיף – האגרות והארנונה – ששילמו משקי בית ערבים מהווה 24.8% מההכנסה נטו למשק בית, לעומת 15.5% בקרב משקי בית יהודיים.

איימן עודה: עכשיו, כמה כל האזרחים שילמו מסים?

איימן עודה: שילמו 320.995 מיליארד שקלים.

איימן עודה: זה כל משקי הבית בישראל.

איימן עודה: כמה הערבים שילמו מהם?

איימן עודה: משקי הבית הערביים שילמו 8.8%, כלומר משקי הבית הערבים משלמים מדי שנה מסים למדינה – 36.476 מיליארד שקלים.

איימן עודה: אדוני שר האוצר לשעבר יאיר לפיד, אדוני שר האוצר לשעבר, בשנת 2013, כאשר היית שר האוצר, הערבים שילמו 36.476 מיליארד שקלים.

איימן עודה: כלומר, כאשר אנחנו מדברים על תוכנית כלכלית של 9.7 מיליארד חוץ מהחינוך, זה חלק קטן ממה שמשלמים הערבים מדי שנה, ופה עוד מדובר בתוכנית חומש.

איימן עודה: כלומר, התוכנית – אין בה כהוא-זה חסד עבור האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: זה חלק קטן מהמסים שמשלמים האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: כבר אמרנו שנאבקנו למען התוכנית הכלכלית.

איימן עודה: ישבנו מאה פעמים מול האוצר, ועוד נשב.

איימן עודה: אבל מהו המשפט החשוב מבחינתי?

איימן עודה: תקן אותי שר האוצר לשעבר.

איימן עודה: מדובר בתוכנית דו- שנתית, כלומר, השנתיים הבאות הן החשובות ביותר, כי הן מהוות 40% מתכנית החומש.

איימן עודה: ועוד יותר מזה – אפשר לדעת מה יקרה עכשיו; אי-אפשר לדעת בוודאות מה יקרה בעוד שלוש שנים, בעוד ארבע שנים ובעוד חמש שנים.

איימן עודה: לכן, חודש אוגוסט הזה, החודש שבו חותמים על התחייבויות כספיות בין האוצר לבין משרדי הממשלה השונים, זהו החודש החשוב ביותר עבור התוכנית הכלכלית.

איימן עודה: כלומר, בסוף החודש הזה, אם התוכנית הכלכלית תיכנס לבסיס התקציב, אז יש סיכוי טוב שהתוכנית תעבור; אם בסוף החודש הזה אנחנו נוודא שהיא לא נכנסה לבסיס התקציב, אז תוכנית כלכלית – יוק.

יאיר לפיד: אני רוצה להרגיע אותך: היא לא תיכנס.

איימן עודה: לכן, המבחן של התוכנית הכלכלית הוא לא בעוד חצי שנה, כאשר אנחנו מדברים על היישום – – –

יאיר לפיד: איימן, אני חוסך לך את המתח: היא לא תיכנס.

איימן עודה: אדוני שר האוצר, יש לנו עוד שלושה שבועות לוודא שהתוכנית הזאת נכנסה לבסיס התקציב, ואנחנו כולנו נהיה עוד יותר חכמים.

איימן עודה: אנחנו לא נשב בצד ונחכה עד ליישום, אנחנו נשב מדי יום בחודש הזה מול האוצר בשביל לוודא שהתוכנית וההתחייבויות הכספיות אכן ייכנסו לבסיס התקציב, וזהו תפקידנו.

איימן עודה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

מאיר כהן: חמש דקות.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, הילדה אנואר בורקאן – – –

מאיר כהן: אני מבקש מכולם, בצד ימין, חברים.

אחמד טיבי: הילדה אנואר בורקאן בת השמונה מאלח'ליל בחברון גרה בבית ללא חצר.

אחמד טיבי: אבא שלה מרותק לכיסא גלגלים.

אחמד טיבי: כמו כל ילד אחר בעולם, היא אוהבת לשחק – לשחק בחצר, לשחק ברחוב, לשחק עם האופניים שלה, אופניים של ילדים.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים היא יצאה יחד עם אחותה לשארע אבראהימי תוך כדי כך שהיא רוכבת על האופניים ומשחקת.

אחמד טיבי: לכביש הסלול, שם היא אוהבת לרכב על האופניים שלה, הגיעו לוחמים, שוטרי מג"ב.

אחמד טיבי: אחד מהם תפס את האופניים, דרך על האופניים, צעק על הילדה.

אחמד טיבי: אנואר התחילה לבכות, היא פחדה, היא חששה: "ח'אפת, בדאת באלבוכא".

אחמד טיבי: ואז הגיע לוחם אחר: "ג'נדי, זאבט, מוקאתל ד'ד אנואר", נגד אנואר.

אחמד טיבי: הוא תפס את האופניים וזרק את האופניים לשיחים, וכך הושב ביטחון מדינת ישראל, ביטחון הכיבוש.

אחמד טיבי: כי אנואר על הכיסא שלה, כי אנואר על האופניים שלה, הפחידה את החיילים.

אחמד טיבי: ואז מתברר שהרחוב הזה הוא רחוב ליהודים בלבד, כי במדינה שמשווקת את עצמה בכל מקום שהיא מדינה דמוקרטית, יש במקומות מסוימים כביש ליהודים וכביש ללא יהודים.

אחמד טיבי: גם אם הלא-יהודים הם פלסטינים תושבי המקום, בעלי המקום, "אס'חאב אל-מכאן".

אחמד טיבי: אני לא יודע איך אפשר לקרוא לדבר הזה אם לא אפרטהייד בכבישים.

אחמד טיבי: כבישים נפרדים.

אחמד טיבי: (אומר דברים בערבית: בחברון האפרטהייד הזה מיושם בעליל ואנוור הייתה הקורבן של האפרטהייד הזה.

אחמד טיבי: יש ילדים שנהרגו והפכו להיות שהידים ויש ילדים שהאופניים שלהם נגזלו מהם).

אחמד טיבי: יש ילדים שנהרגו, יש ילדים שהאופניים שלהם נגזלו מהם.

אחמד טיבי: ולכן אני נזכר שהשר האחראי לצבא ולכיבוש הוא שר הביטחון ליברמן, שהשווה בין מחמוד דרוויש, שירתו, ל"מיין קאמפף".

אחמד טיבי: ואז אני נזכר בשיר של מחמוד דרוויש: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ילד כותב על קיר.

אחמד טיבי: ילד כותב על קיר / ילד – ואני מתכוון לאנוור – ילד שצמחה בין אצבעותיו אש.

אחמד טיבי: / קסדות לבנות, היזהרו / מילד שצמחה בין אצבעותיו אש, / מילד הכותב על קיר.

אחמד טיבי: / כותב כמה אבנים / וכמה עצים / וכמה שירים.

אחמד טיבי: / ילד – ואני מתכוון לאנוור – כותבת על קיר.

אחמד טיבי: )

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש מחבר הכנסת סלומינסקי.

מאיר כהן: חבר הכנסת סלומינסקי, אני רוצה לאפשר לבני בגין.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מודה לך, אדוני, שבאופן חריג אתה מאפשר לי לדבר מהמקום.

זאב בנימין בגין: הקושי שלי נובע בין השאר מטירונותי בוועדות השונות, וגם מכך שבדרך כלל הסתייגויות שלי בדיוני הוועדה מתקבלות והופכות לנוסח, אז אין לי הסתייגויות, אז אין לי הזדמנות לדבר מעל הדוכן, ולהירשם לזכות דיבור כשלעצמה טרם למדתי.

זאב בנימין בגין: החוק שאנחנו עומדים לקבל היום – ואני מקווה שברוב גדול, משני צדי הבית – הוא חוק מיוחד מבחינת המטען הרגשי שהוביל את הצדדים השונים לחקיקה, והיה קשה מאוד להתגבר קודם כול על הצד הרגשי הזה.

זאב בנימין בגין: אבל בדיוני הוועדה ניתן היה לראות, לכבודה של הכנסת, שהצדדים כולם, המעורבים כולם, נהגו ברצינות ובעומק המחשבה בבעיות שניצבו בפנינו.

זאב בנימין בגין: ציינו קודמי את חברי הכנסת שהיו שותפים למאמץ הזה – כמובן שרת המשפטים איילת שקד, ביוזמה עצמה וגם בנכונותה להקשיב לפשרות שהוצעו על-ידי חברי הכנסת.

זאב בנימין בגין: שמענו הנמקות רהוטות, רציניות, הן מנציגי ועד הפרקליטים, הן מפרקליטי המחוז, הן מנציגי מחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, הן מהעמותות, שבאו לדיון מוכנים, המציאו לנו ניירות עבודה.

זאב בנימין בגין: למדנו מכל צד בדיון הזה.

זאב בנימין בגין: רק לפני ימים אחדים לא היה אפשר להאמין לא רק שנגיע להסכמות, אלא גם שנוכל להגיע להסכמות היום, לפני תום המושב.

זאב בנימין בגין: ולא היינו מגיעים לנקודה הזאת אילולא העבודה המסורה וההיגוי העדין והניווט המשובח של יושב-ראש הוועדה שלנו, חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

זאב בנימין בגין: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש, על העבודה המסורה ועל הדרך הבוטחת והמתחשבת שבה הובלת את הדיון בין המעקשים ובין המוקשים, והבאת את כולנו לנקודה הזאת שבאה אחרי שהוסרו – כך אני מבין – ההסתייגויות, נצביע פה-אחד, או כמעט פה-אחד.

זאב בנימין בגין: אני לא מרבה לדבר במליאה.

זאב בנימין בגין: אני רואה את חבר הכנסת מנו טרכטנברג, חברי, בירכתי האולם.

זאב בנימין בגין: מאז שבירכתי אותך על נאום הבתולין שלך בכנסת לפני יותר משנה לא דיברתי במליאה; התרכזתי בעבודת הוועדה.

זאב בנימין בגין: אבל אני חושב שהעבודה הזאת של היושב-ראש שלנו וחברי הוועדה מן המפלגות השונות, שמחמת רצינות גישתם יכלו בסופו של דבר להגיע לפשרות הראויות, ראויה לציון מיוחד ביום הזה, עם סיומו של המושב.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת סלומינסקי, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, דבר ראשון, אני רוצה רק לתקן: כשהודיתי לחברי ופירטתי שמות, אז באמת זה מסוכן לעשות, ואני רוצה רק – מי שנשכח ממני, רק להוסיף את השר לביטחון פנים גלעד ארדן ואת אנשיו, שהיו בתמונה; את הילה גרסטל, הנציבה, שעמדה בראש הנציבות שנתיים ושלושה חודשים; ואני לא בטוח אם זכרתי את סיגל, היועצת המשפטית המרכזית שלנו, אז אני אומר גם את שמה.

ניסן סלומינסקי: אם שמעתם, מי ששמע – ודיברו כאן בעיקר חברותי, ובאמת יש להן כושר דיבור מדהים.

ניסן סלומינסקי: אם שמעתם אותן, אם שמעתם את רויטל ואת מיכל ואת יעל ואת שלי ואת ציפי – באמת, כושר דיבור מדהים, אבל אם שמעתם, ראיתם שכל אחד בטוב טעם מדהים פירט את עמדתו, ועמדתו שונה לחלוטין, הפוכה לחלוטין מהעמדה של השני.

ניסן סלומינסקי: עד כדי כך היטיבה לומר שלי: כל הפירוט שיעל פירטה, מה היא רואה ככשלים בחוק – היא רואה את כולם כחיוב של החוק.

ניסן סלומינסקי: עד כדי כך.

ניסן סלומינסקי: ובסיטואציה כזאת, שזה בין חברי הכנסת, תדמיינו לכם כפל-כפליים בין הגופים הגדולים, שעומדים מבחוץ, כל אחד בראייה שלו, בזווית שלו, באמונה שלו.

ניסן סלומינסקי: אז תדמיינו איזו עוצמות אדירות היו על החוק הזה – ושוב אני אומר:

ניסן סלומינסקי: כולם ברצון טוב.

ניסן סלומינסקי: כולם רצו את החוק, רק כל אחד מהזווית שלו היה בטוח שתפיסתו היא התפיסה הנכונה, ואם לא – החוק פחות טוב, לפעמים נכשל.

ניסן סלומינסקי: ותדמיינו לכם בסיטואציה כזאת, וכשאנחנו יודעים שעומד להיבחר נציב – אני מקווה בתוך ימים ספורים; השרה אמרה שבוע-שבועיים, אבל אני מקווה תוך ימים ספורים – והמושב עומד להסתיים, ולא רציתי – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: מה?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: כשחשבנו.

ניסן סלומינסקי: בשבוע האחרון, אני מדבר.

ניסן סלומינסקי: – – ולא רציתי, ואני חושב שכולנו לא רצינו שנציב חדש ייכנס ושוב אין לו חוק, ואז, עד שהכנסת תחזור מהפגרה, שלושה-ארבעה חודשים, הוא שוב יצטרך להיות בלי חוק, וחששנו ממה שיקרה.

ניסן סלומינסקי: אז היה לנו מצד אחד קוצר זמן אדיר, ומצד שני – עולמות שלמים.

ניסן סלומינסקי: וכל אחד באמת לשם שמים; אני לא אומר את זה בציניות אלא באמת – כמו ששמעתם פה, ובטוב טעם, אבל כל אחד שונה מהשני.

ניסן סלומינסקי: נוגד.

ניסן סלומינסקי: ובתוך הדבר הזה, בסופו של דבר, לנווט, לקשור את הדברים ולהגיע בסופו של דבר לחוק – איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: כל אחד הרגיש שהוא לא קיבל, שזה לא בדיוק מה שהוא רצה.

ניסן סלומינסקי: אבל מאחר שכולם הרגישו כך, אז זה סימן, כמו שגם שלי אמרה, שבאמת החוק הוא נכון והוא טוב.

ניסן סלומינסקי: ובדבר הזה באמת הגענו להסכמה, עד כדי כך שבוועדה עצמה הוא אושר פה-אחד, בלי אף התנגדות; הימנעות אחת, אבל בלי אף התנגדות.

ניסן סלומינסקי: באמת, אני רוצה לברך על זה, ואני אומר שוב: אין גם תאוותי שלי בידי בחוק.

ניסן סלומינסקי: אילו היה תלוי רק בי, יכול להיות שהייתי עושה אותו אחרת, כמו כל אחד אחר.

ניסן סלומינסקי: אבל בסך הכול, רצינו להביא חוק שלא תהיה כאן עליו מלחמת עולם והוא יעבור על חודו של קול.

ניסן סלומינסקי: ובאמת הבאנו בחשבון את הכול.

ניסן סלומינסקי: וברוך השם, אני חושב שיצא מתחת ידינו חוק שהוא טוב ומאחד ומרכז את כולם.

ניסן סלומינסקי: ואני שוב רוצה להודות לכל חברי מהאופוזיציה, מה שנקרא – לא האופוזיציה לחוק הזה, אלא האופוזיציה הכוללת; מהקואליציה הכוללת; להודות לכל אותם שמות שאמרתי, באמת, לפרקליטים ולכולם.

ניסן סלומינסקי: ואני פונה אל חברי: א.

ניסן סלומינסקי: אם יש בכוחכם להסיר את ההסתייגויות – כי הבית הזה נראה לי עייף היום.

ניסן סלומינסקי: כלומר, אחרי הכול – – –

יעל גרמן: – – –

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

יעל גרמן: – – –

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: או לצמצם את זה.

ניסן סלומינסקי: מכובד.

ניסן סלומינסקי: ובעיקר לאחר מכן – שכולנו נוכל להצביע עליו, שיהיה רוב גדול, מסיבי; שהוא ייתן מצד אחד חיזוק עצום לחיילים שבחזית – הכוונה לפרקליטים – ומצד שני ייתן לתושבי המדינה אמירה אמיתית: חבר'ה, אם אתם מרגישים שנעשה לכם עוול, יש למי ואיפה להתלונן, ויטפלו בכם ברצינות.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אני אבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אני אבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: לחוק הוגשו הסתייגויות.

מאיר כהן: אנחנו עובדים מול יעל, חברת הכנסת גרמן.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, בשאלת ההסתייגויות – אלייך.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אז אנחנו נתחיל.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: גם דודי ביטן.

מאיר כהן: גם דוד ביטן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה ושלישית על הצעת חוק נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, התשע"ו–2016.

מאיר כהן: לסעיף 1 – הסתייגויות 1 ו-2, גברתי.

יעל גרמן: – – –

מאיר כהן: 1 לא, ו-2 להצביע.

מאיר כהן: אם כן, מסירים את הסתייגות 1.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הסתייגות 2 של חברות הכנסת יעל גרמן וקארין אלהרר.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 65 בעד ההסתייגות – 24 נגד – 46 נמנעים – 6 ההסתייגות (2) של חברות הכנסת יעל גרמן וקארין אלהרר לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 24 בעד, 46 נגד, שישה נמנעים.

מאיר כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו נצביע על סעיף 1 כלשון הוועדה.

יואל חסון: כנוסח הוועדה?

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 66 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 83 נגד – אין נמנעים – 2 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: 83 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, סעיף 1 עבר בקריאה שנייה.

מאיר כהן: לאחר סעיף 1, גברתי.

יעל גרמן: – – – 3 יורד.

מאיר כהן: 3 יורד.

יעל גרמן: – – – לסעיף 2 – – –

מאיר כהן: לסעיף 2.

מאיר כהן: אני אשאל.

מאיר כהן: לסעיף 2, הסתייגות מס' 4 – להצביע.

מאיר כהן: אנו מצביעים על הסתייגות מס' 4 של חברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן – להלן: קבוצת סיעת המחנה הציוני.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 67 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 46 נמנעים – 2 ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 2 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 38 בעד.

מאיר כהן: 46 נגד, שני נמנעים.

מאיר כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

מאיר כהן: הסתייגות מס' 5 לסעיף 2 – יורדת.

מאיר כהן: 6 ו-7 יורדות.

מאיר כהן: לחלופין, גברתי?

מאיר כהן: יורד.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 68 בעד סעיף 2, כהצעת הוועדה – 87 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 2, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: 87 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: אם כן, סעיף 2 אושר.

מאיר כהן: לסעיפים 3, 4 ו-5, כולל, אין הסתייגויות, על כן נצביע על סעיפים 3, 4 ו-5, כולל, לפי נוסח הוועדה, בוודאי.

מאיר כהן: הצבעה מס' 69 בעד סעיפים 3–5 – 85 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 3–5 נתקבלו.

מאיר כהן: 85 בעד, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף 6 – הסתייגות מס' 8.

מאיר כהן: סעיפים 2–5, כולל, התקבלו כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים לסעיף 6.

מאיר כהן: הסתייגויות 8–13 להוריד.

מאיר כהן: להוריד עד 12.

מאיר כהן: אם כך, אנחנו מצביעים גם על סעיף 7 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 70 בעד סעיפים 6–7 – 87 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 6–7 נתקבלו.

מאיר כהן: 87 בעד, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: סעיפים 6 ו-7 אושרו כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף 8, גברתי.

מאיר כהן: הסתייגות 12; אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 12 של חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג – להלן: קבוצת סיעת מרצ – לסעיף 8.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 71 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 48 נמנעים – 2 ההסתייגות (12) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 8 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 39 בעד, 48 נגד, שני נמנעים.

מאיר כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

מאיר כהן: גברתי?

מאיר כהן: 13 – להוריד.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 14, לאחרי סעיף 8.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 72 בעד ההסתייגות – 36 נגד – 47 נמנעים – 2 ההסתייגות (14) של חברות הכנסת יעל גרמן וקארין אלהרר לאחרי סעיף 8 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 36 בעד, 47 נגד.

מאיר כהן: ההסתייגות ירדה.

מאיר כהן: לסעיף 9 אין הסתייגויות, לכן נצביע על סעיפים 8 ו-9 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 73 בעד סעיפים 8–9, כהצעת הוועדה – 89 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 8–9, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

מאיר כהן: 89 בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

מאיר כהן: סעיפים 8 ו-9 אושרו כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: סעיף 10, גברתי.

מאיר כהן: הסתייגות 15 – מורידה.

מאיר כהן: אם כך, אנחנו מצביעים על סעיפים 10 ו-11 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 74 בעד סעיפים 10–11 – 85 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 10–11 נתקבלו.

מאיר כהן: 85 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: סעיפים 10 ו-11 אושרו כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים לסעיף 12, גברתי.

מאיר כהן: 16 – להצביע.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 16 לסעיף 12.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 75 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 48 נמנעים – 1 ההסתייגות (16) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 12 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 39 בעד, 48 מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: ההסתייגות הוסרה.

מאיר כהן: 17 – יורד.

מאיר כהן: 18?

שלי יחימוביץ': 17 – אני מסירה את ההסתייגות הזאת ואת כל ההסתייגויות שלי שבאות אחריה.

מאיר כהן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ מסירה את ההסתייגות הזאת ואת כל ההסתייגויות שלה שמופיעות בהמשך.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן, 19 – יורד.

מאיר כהן: אני מבקש לדבר מול אחד, כי זה מבלבל.

מאיר כהן: עוד פעם, לחלופין – גם לחלופין יורד; 20 – יורד; 21 – יורד; 22 – יורד.

יעל גרמן: – – –

מאיר כהן: אנחנו רוצים להצביע על סעיף 12 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: 23, 24 – גם יורד.

מאיר כהן: אז אנחנו נצביע על סעיפים 12 ו-13 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 76 בעד סעיפים 12–13, כהצעת הוועדה – 88 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 12–13, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

מאיר כהן: 88 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: אם כן, סעיף 12 וסעיף 13 אושרו כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: גברתי, סעיף 14.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 25 לסעיף 14.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 77 בעד ההסתייגות – 40 נגד – 48 נמנעים – 2 ההסתייגות (25) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 14 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 40 בעד, 48 נגד, שני נמנעים.

מאיר כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על סעיף 14 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 78 בעד סעיף 14, כהצעת הוועדה – 88 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 14, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: 88 בעד, אפס מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: סעיף 14 אושר כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף 15, גברתי, הסתייגות 26.

יעל גרמן: – – –

מאיר כהן: אוקיי 26 – יורד; 27 – יורד; לחלופין; 28 כמובן; לחלופין.

מאיר כהן: אז בואו נצביע, ברשותכם, על סעיף 15 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על סעיף 15 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 79 בעד סעיף 15– 88 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 15 נתקבל.

מאיר כהן: 88 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: סעיף 15 אושר כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: סעיף 16, גברתי.

יעל גרמן: להוריד עד 35.

מאיר כהן: מ-29 עד 35, כולל הלחלופין?

יעל גרמן: רק את לחלופין א'.

מאיר כהן: רק את לחלופין א'.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על הסתייגות לחלופין א' לסעיף 16.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 80 בעד ההסתייגות – 39 נגד – 48 נמנעים – 2 ההסתייגות לחלופין (35א) של חברות הכנסת יעל גרמן וקארין אלהרר לסעיף 16 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 39 בעד, 48 מתנגדים, שני נמנעים.

מאיר כהן: לחלופין א' נדחה.

מאיר כהן: הסתייגות 36, גברתי?

יעל גרמן: 36 עד 57 – להוריד.

מאיר כהן: מ-36 ועד 57 – להוריד.

מאיר כהן: אם כך, אנחנו נצביע על סעיף 16 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 81 בעד סעיף 16, כהצעת הוועדה – 88 נגד – אין נמנעים – 1 סעיף 16, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: סעיף 16 אושר כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: ואנחנו מצביעים ישר על סעיף 17, נכון, גברתי?

מאיר כהן: ההסתייגויות הוסרו.

מאיר כהן: על סעיפים 17, 18, 19 ו-20.

יעל גרמן: ו-20 – – –

מאיר כהן: אז, ברשותך.

יעל גרמן: גם על 19 אפשר להצביע.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על סעיפים 17, 18 ו-19 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 82 בעד סעיפים 17–19 – 87 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 17–19 נתקבלו.

מאיר כהן: הסעיפים אושרו.

מאיר כהן: עדיין לא.

מאיר כהן: 87 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: הסעיפים אושרו.

מאיר כהן: עכשיו אנחנו, גברתי – – –

יעל גרמן: – – –

מאיר כהן: סעיפים 17 ו-18 אושרו כנוסח הוועדה – ו-19, כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בסעיף 20 – מה ההסתייגויות?

רויטל סויד: 57.

מאיר כהן: הסתייגות 57, לסעיף 20.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הסתייגות 57 לסעיף 20.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 83 בעד ההסתייגות – 38 נגד – 47 נמנעים – אין ההסתייגות (57) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 20 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 38 בעד, 47 נגד.

מאיר כהן: ההסתייגות הוסרה.

מאיר כהן: אני מבקש להצביע על סעיף 20 כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: דוד ביטן, אומרים בערבית (אומר בערבית: אלוהים עִמך.

מאיר כהן: )

דוד ביטן: איך?

מאיר כהן: (אומר בערבית: אלוהים עמך.

מאיר כהן: ) שנייה, גברתי.

מאיר כהן: תכף.

מאיר כהן: הצבעה מס' 84 בעד סעיף 20, כהצעת הוועדה – 86 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 20, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: 86 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: סעיף 20 אושר כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: סעיף 21, גברתי?

יעל גרמן: את כל ההסתייגויות אנחנו מורידים.

מאיר כהן: סעיף 20 אושר כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף 21.

יעל גרמן: את כל ההסתייגויות אנחנו מורידים.

מאיר כהן: עד הסוף.

יעל גרמן: עד הסוף.

מאיר כהן: עד הסוף.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו נצביע על סעיפים 21, 22, 23, 24–26, כולל, 27, 28, 29, 30, 31, כולל סעיף התוספות – כולל התוספת, כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 85 בעד סעיפים 21–31 – 88 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 21–31 נתקבלו.

מאיר כהן: 88 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: הסתיימה ההצבעה בקריאה שנייה, ללא שום הסתייגות.

מאיר כהן: הסעיפים התקבלו כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים לקריאה שלישית של כל החוק, כמובן כנוסח הוועדה.

מאיר כהן: בבקשה, מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 86 בעד החוק – 87 נגד – אין נמנעים – אין חוק נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 87 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת חוק נציבות תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת ציפי לבני – –

חיים כץ: כולם בעד.

מאיר כהן: – – לברך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: נגמרה ההצבעה, ואני מבקש להמשיך לשמור על שקט.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך את כולנו כאן, כי באמת החוק הזה עבר בהסכמה כוללת של כל חלקי הבית.

ציפי לבני: אני מרגישה, אני מוכרחה לומר, קצת סוג של העברת ילד מיד ליד.

ציפי לבני: את גוף הביקורת, את הנציבות, הקמתי כשהייתי שרת משפטים, והיא עוברת עכשיו שינוי, היא פתאום ככה מעוגנת בחקיקה, וחשוב לי לומר שצריך להתייחס אליה בזהירות.

ציפי לבני: היא אותו גוף שאמור לחזק – – –

מאיר כהן: אני מבקש מכולם שקט.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: אני אמרתי שאני מרגישה היום כמי שמעבירה את התינוק מיד ליד.

ציפי לבני: אותו גוף ביקורת, אותה נציבות שהקמתי כשהייתי שרת משפטים, עוגנה היום בחקיקה ועוברת בעצם תהליך של שינוי – חיזוק, כך אני מקווה.

ציפי לבני: אבל צריך להתייחס אליה בזהירות, ממש בחרדת קודש.

ציפי לבני: היא נוגעת במקום הכי חשוב לנו והכי רגיש לנו.

ציפי לבני: היא צריכה להיות הגוף שמחזק את אמון הציבור בגורמי אכיפת החוק, בפרקליטות המדינה, בכל מי שמייצג את המדינה בערכאות, אבל היא יכולה להיות גם חרב פיפיות – היא יכולה להיות גם גוף שפוגע, ולא זאת מטרתה; לא זאת מטרת כל אלה שישבו בוועדה ועמלו סעיף-סעיף כדי להכין את החוק הזה.

ציפי לבני: הקימה את הגוף הזה, בעצם, לאחר שהתקבלה ההחלטה, הילה גרסטל, שעמדה בראשות הגוף, בנתה אותו מאפס, ועשתה עבודה ראויה להערכה, למרות כל כך הרבה קשיים שעמדו בדרכה, מתוך אמונה קודם כול בשלטון החוק במדינת ישראל, בצורך לאכוף את החוק, ובצורך בביקורת באותם מקומות שבהם הדברים נעשים באופן לא תקין.

ציפי לבני: על כך היא ראויה לכל ההערכה.

ציפי לבני: והבקשה והתקווה שלי, הבקשה משרת המשפטים, מהיועץ המשפטי לממשלה, שיתייעצו כמו שצריך גם עם נשיאת בית-המשפט העליון; שהנציב או הנציבה שיבואו עכשיו לקחת את הרך הנולד עכשיו בכנסת, שיעשו את עבודתם באמונה ונאמנה, כי זה מה שיקבע אם באמת הקמנו עכשיו דבר שמחזק את שלטון במדינת ישראל או שלא.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –      לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3290/20 וכלה בהצעת חוק פ/3361/20 – הצעת חוק חובת התקנה של מערכת ממוחשבת לשליחת הודעה במקרה של אי-הגעת ילד למוסד חינוך או למעון-יום (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצע חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – דחיית מועד פירעון של הלוואה לדיור ללקוח מובטל), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, מרדכי יוגב ויעקב אשר; הצעת חוק הנכים (תגמולים ושיקום) (תיקון – ביטול מבחן הכנסות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, איל בן ראובן, אלעזר שטרן, יהודה גליק, אברהם נגוסה, דוד אמסלם, יואב בן צור, ענת ברקו, איתן כבל, אורי מקלב, אורלי לוי אבקסיס, יעל גרמן, נאוה בוקר, עמר בר-לב, נחמן שי, קארין אלהרר, עליזה לביא ויעקב מרגי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכנסה מביטוח אובדן כושר עבודה), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הטבות ליתומים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, מרדכי יוגב, מנחם אליעזר מוזס, אברהם נגוסה, מכלוף מיקי זוהר, אורי מקלב, יואב קיש, ענת ברקו, רועי פולקמן, שרן השכל, מירב בן ארי, איתן כבל, איציק שמולי, יואל חסון, מנואל טרכטנברג, איתן ברושי, יחיאל חיליק בר, קסניה סבטלובה, מיקי רוזנטל, איל בן ראובן, נחמן שי ואראל מרגלית; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – נפגעי עבירות מין), התשע"ו–2016, מאת חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מרב מיכאלי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הארכת הוראת שעה שעתידה לפקוע בתקופת בחירות), מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק תרומת זרע, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת עליזה לביא; הצעת חוק-יסוד: המאבק בשחיתות הציבורית – הרחקת נבחרי ציבור שהורשעו בדין ממשרות ציבוריות (תיקוני חקיקה), מאת חברי הכנסת אבי דיכטר, איציק שמולי, טלי פלוסקוב, אלעזר שטרן, מרדכי יוגב, אמיר אוחנה, מיכאל אורן, אלי אלאלוף, קארין אלהרר, זוהיר בהלול, מיכל בירן, מירב בן ארי, איל בן ראובן, יחיאל חיליק בר, איתן ברושי, עמר בר-לב, ענת ברקו, יעל גרמן, יצחק הרצוג, שרן השכל, מכלוף מיקי זוהר, תמר זנדברג, אורן אסף חזן, יואל חסון, מנואל טרכטנברג, יוסי יונה, איתן כבל, אלי כהן, מאיר כהן, יעל כהן-פארן, עליזה לביא, אורלי לוי אבקסיס, מיקי לוי, שולי מועלם-רפאלי, מרב מיכאלי, אראל מרגלית, אברהם נגוסה, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, רחל עזריה, רועי פולקמן, יעקב פרי, עמיר פרץ, נורית קורן, יואב קיש, מיכל רוזין, מיקי רוזנטל, יואל רזבוזוב, יפעת שאשא ביטון, נחמן שי, עפר שלח, סתיו שפיר ויהודה גליק; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – מינוי כונס נכסים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, יואב בן צור ומירב בן ארי; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – הרחבת חובת העדפה של תוצרת הארץ), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, יעקב מרגי וטלי פלוסקוב; הצעת חוק עידוד השתתפות בקורס הכנה לנישואין, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יהודה גליק, בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, אלעזר שטרן, מרב מיכאלי, מירב בן ארי, מנחם אליעזר מוזס, טלי פלוסקוב, יואל חסון, חיים ילין, נחמן שי, אכרם חסון, רחל עזריה, עליזה לביא ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – החלת זכויות נפגעי עבירה), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – חלוקת תקופת הלידה וההורות בין סטודנטית לבן-זוגה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רחל עזריה, יפעת שאשא ביטון, מכלוף מיקי זוהר, מרב מיכאלי, יואל חסון, נורית קורן, יצחק וקנין ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק פטור מדמי נסיעה בתחבורה ציבורית למתנדבים לשנת שירות (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שינוי פרטים בכרטיס טיסה או בכרטיס לשיט), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יואל חסון, נורית קורן, עודד פורר, קארין אלהרר, אמיר אוחנה, איציק שמולי, עליזה לביא, דב חנין, נחמן שי, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, יחיאל חיליק בר ועיסאווי פריג'; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רישיון נהיגה לאופניים עם מנוע עזר), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק השמה חוץ-ביתית של ילדים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, קארין אלהרר ומירב בן ארי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – סימון גודל מוצר הלבשה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורן אסף חזן, עליזה לביא, קסניה סבטלובה, נורית קורן, מיכל בירן, טלי פלוסקוב, ניסן סלומינסקי, מכלוף מיקי זוהר, יהודה גליק, איציק שמולי, דוד אמסלם, עאידה תומא סלימאן, אברהם נגוסה, מירב בן ארי ויגאל גואטה; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – חובת הנגשת שיחה מוקלטת) התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נחמן שי, יואל חסון, איל בן ראובן, איציק שמולי, עבדאללה אבו מערוף, מיכל בירן, איתן כבל, יעל כהן-פארן, מיקי לוי, איתן ברושי, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, יואב בן צור, שולי מועלם-רפאלי, רועי פולקמן, מירב בן ארי, יעקב מרגי ואחמד טיבי; הצעת חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון (תיקון – ביטול חדרי העישון), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – מסירת מידע על תנאי הלוואה לדיור), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיקי רוזנטל, משה גפני ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – שוויון מגדרי בהשמעת יצירה ישראלית ברדיו האזורי), התשע"ו–2016; יעקב פרי, מאיר כהן, יעל גרמן, איתן ברושי, מיכל רוזין, תמר זנדברג, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, איל בן ראובן, מירב בן ארי, חיים ילין, יחיאל חיליק בר וענת ברקו; הצעת חוק התאגדות לרכישת קרקע חקלאית, התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק הרשות לבטיחות ולבריאות תעסוקתית בענף הבנייה, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, איל בן ראובן ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק חובת התקשרות להורים והודעה על אי-הגעת ילד למוסד חינוך או למעון-יום (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, יהודה גליק, שולי מועלם-רפאלי ויעקב מרגי; הצעת חוק איסור בעלויות צולבות ברשת חנויות ספרים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי וענת ברקו; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תיאום אוטומטי של דמי ביטוח), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (זכאות להחזר מס יתר באופן אקטיבי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נחמן שי, מיכל בירן, חיים ילין, זוהיר בהלול, עיסאווי פריג', יואל חסון, מיקי לוי, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, מיקי רוזנטל, שרן השכל, מרב מיכאלי, ענת ברקו, יוסי יונה, מיכאל אורן, עודד פורר, טלי פלוסקוב, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים, יהודה גליק, יעקב מרגי, יעקב אשר, אוסאמה סעדי, יגאל גואטה, תמר זנדברג, רועי פולקמן, מירב בן ארי, אברהם נגוסה, דוד ביטן, ניסן סלומינסקי, קסניה סבטלובה, מנחם אליעזר מוזס, איל בן ראובן, מיכל רוזין, יצחק הרצוג, רויטל סויד, מנואל טרכטנברג, יואל רזבוזוב, איתן ברושי, יעל כהן-פארן, עליזה לביא, אחמד טיבי, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, יואב בן צור, יפעת שאשא ביטון, איימן עודה, מאיר כהן, סתיו שפיר, מכלוף מיקי זוהר, זהבה גלאון, ישראל אייכלר, אמיר אוחנה, ג'מאל זחאלקה, אורי מקלב, עפר שלח, רוברט אילטוב, יעל גרמן, עמיר פרץ ואורן אסף חזן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת חופשת לידה בתמורה לשכר מינימום), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק מידע גנטי (תיקון – התאמה להתפתחויות טכנולוגיות), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת זאב בנימין בגין; הצעת חוק להיטל על תקבולים ממכירת סיגריות ומוצרי טבק והקמת קרן למניעת עישון, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון – הצבת דגל באירוע ציבורי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורן אסף חזן, אברהם נגוסה, נאוה בוקר, בצלאל סמוטריץ, חמד עמאר, עודד פורר, דוד אמסלם ודוד ביטן; הצעת חוק החזר הוצאות כספיות בגין עריכת נישואין אזרחיים בחוץ-לארץ למי שאים רשאים להינשא בישראל על-פי דיני המדינה, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, אברהם נגוסה, אלי אלאלוף ויאיר לפיד; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – טיפול באמצעות אמנויות), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לקידום החינוך המוזיקלי בישראל, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, יעקב מרגי, עפר שלח, מאיר כהן, חיים ילין, עיסאווי פריג', יהודה גליק, נחמן שי ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק להטמעת מורשת יהדות ספרד והמזרח במערכת החינוך וההשכלה הגבוהה, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואל חסון, מכלוף מיקי זוהר, נורית קורן, מירב בן ארי, איתן כבל, מאיר כהן, דוד אמסלם, איציק שמולי, שרן השכל, יגאל גואטה, נאוה בוקר, מיכל בירן, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, זוהיר בהלול, איתן ברושי, רויטל סויד וקסניה סבטלובה; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – עידוד השקעות זרות בישראל), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואב קיש ואלי כהן; הצעת חוק להגדלת ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה) (תיקון – גיל העובד), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה למי שנמצא בהכשרה מקצועית), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת מירב בן ארי; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – תחולה על מפעל תעשייתי ביישובים הסמוכים לגבול עימות בצפון, שדרות ויישובי עוטף-עזה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, יוליה מלינובסקי ואיתן ברושי; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (חיסיון עיתונאי), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – העדפת מועמדים תושבי הפריפריה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אלעזר שטרן, דוד ביטן ומאיר כהן; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – קביעת אחוז החסימה), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מכירה והחזקה של צעצועים מסוכנים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ויוליה מלינובסקי; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – צמצום מספר תאגידי המים והביוב), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, אלי כהן, יואב קיש, איתן כבל, מירב בן ארי, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, אכרם חסון, רחל עזריה, מיכאל אורן, אלי אלאלוף, קארין אלהרר, עיסאווי פריג', אורלי לוי אבקסיס, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, חיים ילין, יעקב פרי, איתן ברושי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, מיקי לוי, אלעזר שטרן, מיקי רוזנטל, טלב אבו עראר, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, מסעוד גנאים, אחמד טיבי, אראל מרגלית, מנואל טרכטנברג, זוהיר בהלול, יואל חסון, מיכל רוזין, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, זהבה גלאון, עאידה תומא סלימאן, יואל רזבוזוב, איימן עודה, בצלאל סמוטריץ, נאוה בוקר, אמיר אוחנה, שרן השכל, אברהם נגוסה, יגאל גואטה, יהודה גליק, רוברט אילטוב, עודד פורר, חמד עמאר, אבי דיכטר, יוליה מלינובסקי, מנחם אליעזר מוזס, מאיר כהן, חנין זועבי, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, אילן גילאון, עפר שלח, תמר זנדברג, יאיר לפיד, מיכל בירן, יוסי יונה, מרב מיכאלי, עליזה לביא, יוסף ג'בארין, יצחק הרצוג, סתיו שפיר, עמיר פרץ, שלי יחימוביץ, ג'מאל זחאלקה, ציפי לבני, באסל גטאס, משה גפני, מכלוף מיקי זוהר, ישראל אייכלר, אורי מקלב, מרדכי יוגב, יצחק וקנין, ענת ברקו, יואב בן צור, ניסן סלומינסקי, נורית קורן ויעל גרמן; הצעת חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון – הטרדת קטין), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, יפעת שאשא ביטון, שולי מועלם-מיכאלי, נורית קורן, אורלי לוי אבקסיס, מיכל רוזין, איציק שמולי, תמר זנדברג, מרב מיכאלי, חיים ילין, יוסי יונה, אלעזר שטרן ויעל גרמן; הצעת חוק יום ניל"י, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יהודה גליק, נורית קורן, אברהם נגוסה, מכלוף מיקי זוהר, בצלאל סמוטריץ, דוד אמסלם, דוד ביטן, יצחק וקנין, איציק שמולי, שרן השכל ועליזה לביא; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – שכר מינימום למאבטחים חמושים), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת עמיר פרץ; הצעת חוק השבת, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, רחל עזריה, אלעזר שטרן ומנואל טרכטנברג; הצעת חוק החברות הממשלתיות (תיקון – העתקת מקום מושב החברות הממשלתיות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, דוד אמסלם ואלי כהן; הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד הוראה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, יצחק הרצוג, יצחק גואטה, עבדאללה אבו מערוף, יוליה מלינובסקי, ג'מאל זחאלקה, דב חנין, נחמן שי ותמר זנדברג; הצעת חוק השידור הציבורי (תיקון – מקום מושבו של תאגיד השידור הציבורי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דוד אמסלם, אראל מרגלית, יוסי יונה, מרדכי יוגב, רועי פולקמן, יואב בן צור, מנחם אליעזר מוזס, אורי מקלב, מירב בן ארי, נורית קורן, ענת ברקו, יעקב אשר, רחל עזריה, ניסן סלומינסקי, מנואל טרכטנברג, מיקי לוי, יהודה גליק, זאב בנימין בגין, אכרם חסון, זוהיר בהלול, יעל גרמן, נחמן שי, רויטל סויד, דוד ביטן, יעקב מרגי, שרן השכל, אברהם נגוסה, שולי מועלם-רפאלי, יגאל גואטה, איתן כבל, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן ואיתן ברושי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלת הבטחת הכנסה לקשיש), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת קסניה סבטלובה, יצחק הרצוג, מנואל טרכטנברג, עמר בר-לב, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן; הצעת חוק גדר הביטחון, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, יצחק הרצוג, ציפי לבני, סתיו שפיר, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעה על-ידי אזרחים בחוץ-לארץ), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת שרן השכל, ניסן סלומינסקי, אלי כהן, דוד ביטן, יואב בן צור, איציק שמולי, איתן כבל, סתיו שפיר ואמיר אוחנה; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – בחינת סבירות פעולות מבטח, העברת נטל ועיצום כספי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת שרן השכל, יואב קיש, דוד ביטן, איציק שמולי, איתן כבל, סתיו שפיר ויואל חסון; הצעת חוק המועצה הארצית לביטחון תזונתי (תיקון – קרן לשמירה על ביטחון תזונתי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איתן כבל, נורית קורן, דב חנין, נחמן שי, אלי אלאלוף, יחיאל חיליק בר, איציק שמולי, יואל חסון, זוהיר בהלול ואורי מקלב; הצעת חוק שירות המדינה (תיקון – ביטול שלילת גמלאות מאלמנים שנישאו), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר, דוד ביטן, יגאל גואטה, שולי מועלם-רפאלי, יפעת שאשא ביטון, רוברט אילטוב, איציק שמולי, סתיו שפיר ודב חנין; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מניעת כפל ביטוחים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק מסי מכס ובלו (שינוי התעריף) (תיקון – שינוי התעריף למוצרי מזון), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איתן ברושי, איתן כבל, דוד ביטן, איציק שמולי, מיקי לוי, עליזה לביא, יחיאל חיליק בר, עמר בר-לב, יואל חסון, נחמן שי, עודד פורר, חיים ילין, אראל מרגלית, יצחק וקנין, מרדכי יוגב, איילת נחמיאס ורבין, משה גפני, מכלוף מיקי זוהר, תמר זנדברג, יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, בצלאל סמוטריץ ויגאל גואטה; הצעת חוק העונשין (תיקון – הארכת ההתיישנות בעבירות מין במשפחה ובידי אחראי על חסר ישע), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, מיכל רוזן, מירב בן ארי, רועי פולקמן, רחל עזריה, אברהם נגוסה, נורית קורן ומיכאל אורן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (קביעת תעריף מקסימלי לשכר טרחת עורך-דין), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, משה גפני, טלי פלוסקוב, שולי מועלם-רפאלי, נורית קורן, אורי מקלב, קארין אלהרר, אורלי לוי אבקסיס ואילן גילאון; הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת סתיו שפיר, אורי מקלב, שרן השכל, יצחק וקנין, שולי מועלם-רפאלי, יהודה גליק, אורן אסף חזן, אברהם נגוסה, מירב בן ארי, אכרם חסון, יעקב מרגי, יעקב אשר, טלי פלוסקוב, ישראל אייכלר, אמיר אוחנה, מנחם אליעזר מוזס, עמר בר-לב, איתן ברושי, תמר זנדברג, מנואל טרכטנברג, יחיאל חיליק בר, שלי יחימוביץ, מאיר כהן, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, חיים ילין, ציפי לבני, יצחק הרצוג, מרב מיכאלי, אלעזר שטרן, איתן כבל, זהבה גלאון, יעל גרמן, יעקב פרי, איילת נחמיאס ורבין, עמיר פרץ, קסניה סבטלובה, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, יוסף ג'בארין, יואל חסון, מיכל רוזין, אילן גילאון, אורלי לוי אבקסיס, עבד אל חכים חאג' יחיא, עיסאווי פריג', זוהיר בהלול, קארין אלהרר, עליזה לביא, עאידה תומא סלימאן, איל בן ראובן, אחמד טיבי, יעל כהן-פארן, איימן עודה, רויטל סויד, באסל גטאס, יוסי יונה, טלב אבו עראר, נחמן שי, ג'מאל זחאלקה, איציק שמולי, דב חנין, חנין זועבי ויואל רזבוזוב; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – קביעת ממלא-מקום ראש הממשלה), מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק חסינות מדינות זרות (תיקון – סייגים לחסינות: טרור, סחר בנשים, בנייה בלתי חוקית), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, יוליה מלינובסקי, בצלאל סמוטריץ, שרן השכל, מרדכי יוגב, שולי מועלם-רפאלי, אורן אסף חזן, איתן ברושי, יהודה גליק ונורית קורן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – תיעוד שיחות בין צרכן לעוסק ומסירתן לצרכן), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מיכל רוזין, איתן כבל, איציק שמולי, דב חנין, רועי פולקמן, יגאל גואטה, טלי פלוסקוב, אברהם נגוסה ושרן השכל; הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון – ייצוג הולם למזרחים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, דוד אמסלם, נאוה בוקר, יחיאל חיליק בר, דוד ביטן, מכלוף מיקי זוהר, עליזה לביא, אורלי לוי אבקסיס, תמר זנדברג וישראל אייכלר; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הארכת תקופת לידה והורות), התשע"ו–2016, מאת חברות הכנסת רחל עזריה ויפעת שאשא ביטון; הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון – היעדרות בשל פטירת סב), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק אמות המידה לזכאות לסיוע מאגפי השיקום והמשפחות במשרד הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עפר שלח, אלי אלאלוף, משה גפני, מיקי רוזנטל, מירב בן ארי ונורית קורן.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: סיימת, אדוני?

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: [מס' מ/1049; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 14427; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת אבי דיכטר.

מאיר כהן: אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה), התשע"ו–2016.

אבי דיכטר: איום הסייבר הוא האיום המרכזי של תחילת המאה ה-21.

אבי דיכטר: הייתי אומר: מרבה מחשבים – מרבה דאגה, אבל כדאי גם שירבה בהגנה.

אבי דיכטר: בשונה מאיומים אחרים שההגנה מפניהם נבנתה לאחר שהם מומשו, כמו הטילים ארוכי הטווח מעיראק במלחמת המפרץ הראשונה, שלאחר מכן מצאנו את ה"חץ" בפיתוח, או מלחמת לבנון השנייה, שלאחר מכן "כיפת ברזל" נבנתה ועוד דברים אחרים, כאן, רבותי חברי הכנסת, כאן הממשלה הקדימה והחלה לבנות מסגרות וקיבלה החלטות קודם שאיום הסייבר הכה בנו.

אבי דיכטר: ב-2011 החליטה הממשלה להקים מטה קיברנטי, שהפך למטה הסייבר הלאומי.

אבי דיכטר: ב-2015 החליטה הממשלה להקים רשות לאומית להגנה בסייבר.

אבי דיכטר: תזכיר חוק ההגנה בסייבר נמצא בהכנה, והצעת החוק הנוכחית, המובאת היום לקריאה שנייה ושלישית, הוכנה בוועדת החוץ והביטחון בתקופה האחרונה.

אבי דיכטר: שורשיה של הרשות הלאומית להגנה בסייבר יהיו נטועים הן בתובנות הביטחוניות והן באלה האזרחיות.

אבי דיכטר: מהפירות שיניב העץ הזה שנקרא הרשות להגנת הסייבר, מהפירות האלה ייהנו עד מאוד הגופים האזרחיים במדינת ישראל שיונחו על-ידי הרשות.

אבי דיכטר: ואולם, גם הגופים הביטחוניים, שאינם מונחים על-ידי הרשות ולא אמורים להיות מונחים על-ידה, יוזנו בתובנות שהרשות תקבל מעצם היותה נטועה עמוק בסייבר האזרחי.

אבי דיכטר: אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה), התשע"ו–2016, שיזמה הממשלה, ומביא אותה כאן לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

אבי דיכטר: הצעת החוק מאזכרת לראשונה בספר החוקים הישראלי את הרשות הלאומית להגנת הסייבר.

אבי דיכטר: גוף זה, אשר הוקם בהחלטת ממשלה לפני כשנה וחצי, נולד על רקע ההתפתחויות הטכנולוגיות של השנים האחרונות.

אבי דיכטר: התפתחויות אלה יצרו סוג חדש של איומים, הדורשים התמודדות רב-מערכתית ורב-ממשקית.

אבי דיכטר: הצעת החוק המובאת היום תסייע להתגבר על בעיית התפר בין סייבר ביטחוני לסייבר אזרחי, וכמו בכל תפר, שם בדרך כלל מתפתחות רוב הצרות.

אבי דיכטר: ההצעה כאן וחוק הסייבר העתידי יאפשרו לצמצם משמעותית את איום התפר בעולם הסייבר.

אבי דיכטר: לפי התפיסה התקדימית המוצגת בהצעה המונחת לפניכם, הסמכות להנחות גופים מסוימים בכל הנוגע לאבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות ולאבטחת מידע תועבר מידי שירות הביטחון הכללי לידי הרשות הלאומית להגנת הסייבר.

אבי דיכטר: לפי תפיסה זו, הגוף המנחה המתאים הוא גוף בעל ראייה אזרחית, ולאו דווקא גופי הביטחון המסורתיים.

אבי דיכטר: להלן אפרט את חלוקת הסמכויות בין הרשות החדשה לבין השב"כ: חוק להסדרת הביטחון בגופים הציבוריים, התשנ"ח–1998, מסדיר את הנחיות האבטחה הניתנות לגופים שונים – בעיקר גופים ציבוריים, אך גם כמה גופים פרטיים.

אבי דיכטר: החוק מגדיר שלושה סוגי פעולות אבטחה שלגביהן ניתנות הנחיות אבטחה: א.

אבי דיכטר: פעולות אבטחה פיזית, שהן פעולות לשמירה והגנה על בני-אדם ורכוש המצוי במבנה או מקום של גוף ציבורי: ב.

אבי דיכטר: פעולות לאבטחת מידע, שהן פעולות לשמירה והגנה על מידע מסווג של גוף ציבורי או המצוי ברשותו; ג.

אבי דיכטר: פעולות לאבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות, שהן פעולות לשמירה והגנה על מערכות ממוחשבות, שנקבעו ככאלה על-ידי גוף שהוסמך על-ידי הממשלה לכך, וכן על המידע האגור בהן ועל מידע מסווג הקשור בהן.

אבי דיכטר: לשם ביצוע פעולות האבטחה מגדיר החוק כי הגופים הציבוריים ימנו ממוני ביטחון, אשר יש להם סמכויות שונות לאבטחה פיזית, ולגבי חלק מהגופים קובע החוק כי ימונו בהם אחראים לארגון וביצוע פעולות לאבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות.

אבי דיכטר: בנוסף, החוק קובע כי ימונו קצינים מוסמכים אשר יהוו גורם מקצועי מנחה בכל הנוגע לפעולות האבטחה, לגופים הציבוריים, לממוני הביטחון ולאחראים לאבטחת המערכות הממוחשבות החיוניות.

אבי דיכטר: ביום 15 בפברואר 2015 קיבלה הממשלה את החלטה מס' 2444.

אבי דיכטר: החלטה זו ממשיכה סדרת החלטות קודמות העוסקות, בין היתר, בהקמת הרשות הלאומית להגנת הסייבר.

אבי דיכטר: ההחלטה דנה בהיבטים בהקמת הרשות, בסמכויותיה ובמבנה הארגוני שלה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, בהחלטות הממשלה הובעה כוונה לפעול לקידום חקיקה ותקינה בתחום הקיברנטי, ובתוך כך גם עיגון הרשות הלאומית להגנת הסייבר בחוק ייעודי.

אבי דיכטר: עם זאת, מאז התקבלה החלטת הממשלה על הקמת הרשות, טרם הוסדרו מעמדה וסמכויותיה בחוק.

אבי דיכטר: בשל הצורך הדחוף להתחיל בפעולתה של הרשות עוד בטרם נחקק חוק המעגן את סמכויותיה, הציעה הממשלה כי בשלב זה תועבר מהשב"כ לרשות סמכות ההנחיה לעניין אבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות, כפי שאפרט מייד.

אבי דיכטר: בהצעת החוק כפי שאושרה בקריאה הראשונה הציעה הממשלה לקבוע כי העברת הסמכות תהיה באמצעות הוראה של ראש הממשלה, בצו.

אבי דיכטר: הוועדה סברה כי יש לתחום את הזמן שבו רשאי יהיה ראש הממשלה להורות על העברת הסמכויות, כדי לאפשר היערכות טובה יותר וליצור תחושת ודאות גבוהה יותר לגבי המהלך, הן ברשות להגנת הסייבר, הן בשב"כ והן בגופים המונחים.

אבי דיכטר: על כן, רבותי חברי הכנסת, קבעה הוועדה כי המועד המאוחר ביותר שבו ניתן יהיה להעביר את הסמכויות לרשות יהיה בעוד שנה, ב-31 ביולי 2017.

אבי דיכטר: אדגיש כי העברת הסמכויות אינה חייבת להיות כולה בבת-אחת, ובסמכותו של ראש הממשלה להעביר את הסמכויות בכמה פעימות – כל פעימה לעניין הנחייתם של גופים אחרים.

אבי דיכטר: כפועל יוצא מהעברת הסמכות לרשות יוכל ראש הרשות למנות את אחד מעובדי הרשות לקצין מוסמך, וככזה יתאפשר לו, בין היתר, לאשר את מינויו של ממונה מערכות אבטחה חיוניות בגופים המונחים ולהיכנס בכל עת לגוף המונחה כדי לפקח אחר מילוי הנחיותיו.

אבי דיכטר: חלק מהגופים המונחים לעניין אבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות מונחים כיום על-ידי השב"כ גם לעניין אבטחת מידע.

אבי דיכטר: לפי הצעת החוק, בגופים שבהם ניתנת ההנחיה בשני התחומים, עם העברת סמכות ההנחיה לעניין מערכות ממוחשבות, תעבור לרשות גם סמכות ההנחיה לעניין אבטחת מידע.

אבי דיכטר: עם זאת, הצעת החוק מסייגת את סמכותו של הקצין המוסמך מטעם הרשות כאשר הוא נותן הנחיות בתחום אבטחת המידע.

אבי דיכטר: לפי הצעת החוק, כאשר מדובר במידע ברמת סיווג של עד "שמור", יינתנו ההנחיות לפי העקרונות שנקבעו בהתאם לחוק השב"כ.

אבי דיכטר: ברמות סיווג גבוהות יותר מ"שמור", יינתנו ההנחיות בהתאם להוראות שייתן השב"כ.

אבי דיכטר: הסדר נוסף בהצעת החוק נוגע לסמכויות ההנחיה של מערך הסייבר עצמו.

אבי דיכטר: לפי החלטת ממשלה מס' 2444, הרשות היא חלק ממערך הסייבר, וזרועו השנייה היא מטה הסייבר הלאומי.

אבי דיכטר: בעוד שהרשות היא גוף בעל מאפיינים אופרטיביים יותר, המטה הוא גוף שבין תפקידיו ייעוץ, התוויית מדיניות, מחקר ואסדרה בתחום הסייבר.

אבי דיכטר: הרשות והמטה יחדיו מהווים את מערך הסייבר.

אבי דיכטר: בהתאם לכך מוצע לקבוע כי ראש הרשות הלאומית להגנת הסייבר, או מי שהסמיך לכך, ישמש כקצין המוסמך של מערך הסייבר לעניין אבטחת מידע ואבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות, והוא שימנה את ממונה הביטחון והמאבטחים במערך.

אבי דיכטר: יצוין כי במהלך הדיונים בוועדה עסקו חברי הוועדה גם בחשיבות עיגון תפקידה וסמכויותיה של הרשות במסגרת חוק ייעודי, כשם שהדבר הובע בהחלטת ממשלה מס' 2444 וקודמותיה.

אבי דיכטר: חברי הוועדה היו תמימי דעים באשר לנחיצות חקיקה ייעודית נפרדת לרשות הסייבר שתסדיר את כלל ההיבטים של פעילותה.

אבי דיכטר: מאחר שטרם נחקק חוק כזה, ומאחר שהוועדה סבורה כי ראוי להעביר את סמכויות ההנחיה לפי חוק להסדרת הביטחון בגופים הציבוריים כבר עתה, החליטה הוועדה לקבוע את ההסדר כהוראת שעה עד לתאריך כ"ג בטבת תשע"ט, 31 בדצמבר 2018.

אבי דיכטר: חברי הוועדה הביעו תקווה שעד לתאריך זה תושלם חקיקתו של חוק ייעודי לרשות.

אבי דיכטר: בנוסף, הסדרת העניין במסגרת של הוראת שעה תאפשר לוועדה לבחון את דמותה של הרשות ואת אופי פעילותה, ובהתאם לכך לעצב את ההסדר כפי שיהיה בחוק הקבוע.

אבי דיכטר: לסיום, אני מבקש להדגיש נקודה נוספת: אף שבהצעת החוק מוצע להעביר לרשות סמכויות שהיו מסורות עד כה בידי השב"כ, הוועדה אינה רואה ברשות להגנת הסייבר גוף ביטחוני חדש.

אבי דיכטר: הרשות היא גוף אזרחי במהותו.

אבי דיכטר: תפקידה של הרשות לעסוק בהגנה מפני איומי סייבר באשר הם ובהסדרת תחום הסייבר בישראל.

אבי דיכטר: עד כה לא היה גוף ייעודי שעסק בכך, ועל כן עסק בכך השב"כ.

אבי דיכטר: ואולם, איומי הסייבר אינם רק על רקע ביטחוני.

אבי דיכטר: עולם הסייבר הוא זירה מתפתחת שבה שחקנים רבים.

אבי דיכטר: הרשות, שהסייבר הוא תחום מומחיותה הבלעדי, היא הגוף המתאים ביותר להנחות את הגופים שיש להם חשיבות אסטרטגית למדינת ישראל בכל הנוגע לאבטחת מערכות המחשוב שלהם.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני מבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, לחוק לא הוגשו הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': כן הוגשו בקשות רשות דיבור, ונעבור עליהן לפי הסדר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, חמש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עמר בר-לב: תודה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: למי שלא תהיה סבלנות לשמוע עד הסוף אני רוצה לומר בהתחלה שאני בעד החוק.

עמר בר-לב: אבל יש כאן שאלה, כי בסופו של דבר, איום הסייבר זה נושא שמתפתח בשנים האחרונות, וכנראה יהיה אחד הנושאים הדומיננטיים בשנים הבאות, ולכן טוב שבמקרה זה ממשלת ישראל הבינה מראש שיש כאן נושא מאוד בעייתי שיכול להוות סכנה גדולה, ולכן טוב שמראש החליטה הממשלה שיש מקום להקים רשות סייבר, כי האלטרנטיבה לאי-הקמת רשות סייבר היא ששירות הביטחון הכללי הוא שיהיה אחראי לנושאי הביטחון הפנימיים בתוך מדינת ישראל.

עמר בר-לב: מכיוון שמדובר בנושא הסייבר, בנושאים חדשים, בנושאים שחלקם אנחנו עוד לא יודעים עד לאן זה יכול להגיע, אני לא חושב שזה נכון ששירות ביטחון – במקרה זה, שירות ביטחון כללי – הוא שיהיה אחראי להגנה על אזרחי מדינת ישראל ועל הרשויות הלאומיות, אם אפשר לקרוא לזה כך, של מדינת ישראל.

עמר בר-לב: לכן, אני חושב שהחלטת הממשלה הייתה החלטה נכונה.

עמר בר-לב: עכשיו, יש שתי אפשרויות.

עמר בר-לב: בעולם אופטימלי היינו מחכים ומחוקקים חוק סייבר מלא שמקיף את הנושא מכל הזוויות ומכל התחומים, אבל החיסרון, הבעיה, של דבר כזה – יש כמה חסרונות: 1.

עמר בר-לב: זה היה לוקח הרבה מאוד שנים.

עמר בר-לב: אנחנו יודעים, ויש לנו דוגמה רעה שחוק השב"כ, לקח 13 שנים לחוקק אותו.

עמר בר-לב: אני מניח שזה היה לוקח פחות, אבל בוודאי זה היה לוקח מספר רב של חודשים, ואולי גם שנים.

עמר בר-לב: החיסרון השני – כמו שאמרתי בתחילה, כל נושא הסייבר הוא נושא שמתפתח, וקשה מאוד לדעת, לפני שנכנסים לעומק הנושא, איך באמת לבנות את ההגנה עליו.

עמר בר-לב: לכן, ההחלטה שהתקבלה כאן, שמוצעת כאן היום, שמוצעת לקריאה שנייה ושלישית, הוראת שעה לפרק זמן מוגבל – ותכף אני אתייחס לפרק הזמן המוגבל – היא החלטה נכונה, למרות, כאמור, החיסרון שקיים בה.

עמר בר-לב: אלמלא החלטה כזאת, רשות הסייבר הלאומית לא תוכל להתחיל לפעול, לא תוכל להתחיל ללמוד את הנושאים.

עמר בר-לב: למשל, חברת החשמל – אין ספק שחברת חשמל היא חברה בעלת חשיבות-על ברמת הלאומית, ולהגן עליה חשוב ביותר.

עמר בר-לב: כל עוד לא נחקק החוק הזה, רשות הסייבר הלאומית לא יכולה לפנות לחברת חשמל, ללמוד את אמצעי הביטחון שחברת החשמל נוקטת לגבי מערכות המחשוב שלה, למשל, ולא יכולה לבוא ולתת הצעות אחרות.

עמר בר-לב: היום זה בסמכות השב"כ.

עמר בר-לב: אני יכול לומר שאף גוף ביטחון במדינת ישראל לא מתלהב להעביר סמכויות לגוף אחר.

עמר בר-לב: כפי שאנחנו יודעים, גופי הביטחון – צה"ל, שב"כ, מוסד, משטרה – הם גופים מאוד חזקים במדינת ישראל, והיה תהליך די ארוך, אפשר לומר אפילו של מאבקים פנימיים בין השב"כ לבין הרשות הלאומית להגנה בסייבר, אילו סמכויות להעביר, והאם בכלל להעביר סמכויות.

עמר בר-לב: העמדה הבסיסית של השב"כ הייתה לא להעביר סמכויות; שזה יישאר בגדר השב"כ, אצל השב"כ.

עמר בר-לב: גם בהחלטת הממשלה, ואני חושב שגם הדיונים שהיו בוועדת המשנה של ועדת חוץ וביטחון, בוועדת המשנה לסייבר, והעמדה החד-משמעית שגיבשנו – שהנושא צריך להיות תחת רשות אזרחית כפי שהחליטה הממשלה במקרה הזה.

עמר בר-לב: אני חושב שזה גרם לצדדים, לשב"כ ולרשות, להגיע להבנה ולהסכמה לגבי תחומי הפעילות ודרך העברת הנושאים לטיפול מהשב"כ לרשות.

עמר בר-לב: לכן אני חושב – אני מאוד ממליץ, על-פי מיטב שיקול דעתי, על-פי ההבנה הביטחונית שיש לי – שנושא כזה לא יכול להיות ולא נכון שיהיה בידי שירות הביטחון הכללי.

עמר בר-לב: נכון, מדובר כאן בתהליך, ולכן היה מאמץ גדול, וגם בהתחלה הגשנו הסתייגות לגבי משך הזמן של החוק הזה, של הוראת השעה הזאת.

עמר בר-לב: ואחרי – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

עמר בר-לב: – – שיושב-ראש ועדת חוץ וביטחון התחייב בפני הוועדה שהוא יעשה את המקסימום – וטוב שהוא כאן, והוא כמובן מקשיב – בשביל להביא את החוק הכולל של רשות הסייבר לוועדה לאחר קריאה ראשונה לא יאוחר מקיץ 2018, הסרנו את ההסתייגות שלנו והסכמנו שהוראת השעה תהיה עד סוף 2018; הכול מתוך כוונה – ואנחנו נעשה את המקסימום – שהחוק הכולל, חוק הסייבר הכולל, יחוקק בתקופה של הכנסת הזאת, ולא יידחה לכנסות אחרות, ולא ייהפך, כדברי הפתגם הידוע אצלנו, שהזמני הופך להיות הקבוע ביותר.

עמר בר-לב: לכן, אני מבקש מחברי כאן באופוזיציה ובקואליציה להצביע בעד הוראת השעה הזאת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת עמר בר-לב.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יצחק הרצוג – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ציפי לבני.

ציפי לבני: לא.

בצלאל סמוטריץ': מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שלי יחימוביץ – אינה נוכחת.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת סתיו שפיר – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת חיליק בר – אינו נוכח; חבר הכנסת עמיר פרץ – אינו נוכח; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אינה נוכחת; איתן כבל – אינו נוכח; חבר הכנסת טרכטנברג – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אראל מרגלית.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, איפה השר?

אראל מרגלית: איזה שר יש פה?

קריאה: – – –

אראל מרגלית: חיים כץ.

אראל מרגלית: אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון אבי דיכטר, מבנה הגנת הסייבר הוא דבר שחייב לעבור שינוי מאוד גדול, ואני מברך על הקמת רשות הסייבר.

אראל מרגלית: אני חושב שמה שעשינו בוועדה, במשך הרבה מאוד זמן, בניסיון לחוקק את חוק הסייבר ובתהליכי החקיקה שאבי דיכטר, כיושב-ראש תת-הוועדה, לפני שהוא הפך ליושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – היו ניסיונות מאוד מאוד טובים ומאוד ראויים, כי בעצם – אני אגיד בשני משפטים מה זו רשות סייבר.

אראל מרגלית: רשות סייבר – אם המוסד עושה דברים מעבר לים, ואם השב"כ עושה דברים בעיקר כאן, ואם הצבא עושה דברים באופן כללי, סייבר צריך לתת מענה לאזרחים ולממד האזרחי של הגנת הסייבר, כמוHomeland Security" " בארצות-הברית; ומה שב- "Homeland Security"עשו, זה הקימו מערך שלם שבעצם מעגן את האופן שבו מגינים על המרחב האזרחי – בין שזה בנקים, בין שזה רשות תעופה, בין שזה חברות חשמל, בין שזה גורמים כאלה ואחרים – בצורה כזאת שהיא צורה מסודרת, ומתקין את התקינה, כי רוב התקפות הסייבר שקורות ורוב החדירות היום דרך הממד האזרחי קורות כי אין תקינה נכונה ברמת הסייבר.

אראל מרגלית: וזה מה שרשות הסייבר צריכה לעשות.

אראל מרגלית: ואני חושב שהרבה מאוד מהחוק, חוק הסייבר, והאופן שבו הוועדה עבדה, היה מצוין, כי היא באה והתווכחה וחילקה את הגזרות, כמו שגם בארצות-הברית יש הרבה פעמים מתחים בין"Homeland Security" , ל-NSA, ל-FBI וכו', וראינו את זה לא מזמן בוויכוחים מאוד גדולים.

אראל מרגלית: אבל בבת-אחת, ועדת חוץ וביטחון, תת-הוועדה, עשתה שינוי כיוון פתאומי, ובמקום לעבוד באופן כולל על חלוקת סמכויות הסייבר בצורה מסודרת, הביאו חוק מרגע לרגע, שחלק ממנו עומד בהתאמה להחלטות 2443 ו-2444 – החלטות הממשלה שעליהן דיבר אבי דיכטר – וחלקים ממנה הם חלקים עם סמכויות אחרות לגמרי, שלא היו באותה החלטת ממשלה שעליה אבי דיכטר מדבר.

אראל מרגלית: אחת מהן – אומנם הסכימו על תשתיות קריטיות שעוברות מהשב"כ לרשות הסייבר, אבל נתנו לה עוד שתי סמכויות מרכזיות: 1.

אראל מרגלית: אבטחת מידע באותם ארגונים; ו-2.

אראל מרגלית: מבנים פיזיים.

אראל מרגלית: ועל זה אומרת היועצת המשפטית של הוועדה – אני נותן לכם רק דוגמה על אחד מהדברים – היא אומרת:

אראל מרגלית: לא ברור מדוע יש צורך שהרשות תנחה את המערך בתחום האבטחה הפיזית – זו כניסה לבניינים, זה "ווטרגייט", כניסה פיזית – ולא תותיר את סמכות ההנחיה בתחום זה בידי השב"כ, או לחלופין, להעביר את ההנחיה הפיזית למשטרה.

אראל מרגלית: נעיר כי ההסדר המוצע מבוסס על הסדרים קיימים לגבי המוסד והמלמ"ב, אולם גופים אלה הם גופים ביטחוניים שהאבטחה היא בליבת פעילותם, וכאן מדובר בתפקיד נוסף לגוף אזרחי.

אראל מרגלית: עכשיו אני אומר לכם את הדבר הבא: ברגע שעושים את הדבר הזה מרגע לרגע, יש פה לדעתי התערבות בוטה ויכולת לראש הממשלה להטיל באופן חד-צדדי על ארגון שהוא עדיין לא ארגון מבוסס, שאין לו מעמד סטטוטורי במדינת ישראל בשלב זה, לעשות את הדברים הבאים – כולל האזנות סתר, כולל דברים מדברים שונים.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם שזה לקחת – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אראל מרגלית: אני אומר לכם כך: זה על כמה גופים – זה על גופים כמו רשות האוכלוסין, המאגר הביומטרי, חברות הנפט, "מקורות" – מים, חברות "תמר", "אשקלון" ו"דלית", גופים שיכולים לקבל את התיקים הפליליים שלך, גופים שיכולים לקבל את התיקים המשפטיים שלך.

אראל מרגלית: את כל זה – ראש הממשלה יכול לקבוע קצין אחראי, והקצין האחראי הזה יכול לקבל את ההנחיות ולבצע את הדברים האלה בלי שלאותו גוף בשלב זה יש מעמד סטטוטורי.

אראל מרגלית: זה נכון שיש הרבה דברים חשובים שרשות הסיבר צריכה לעשות: היא צריכה לעשות תקינה, היא צריכה לעשות את ה-CERT הלאומי, שזה Cyber Emergency Center, היא צריכה לקבוע את האופן שבו מתאמים ברמה הדיפלומטית גם בסייבר.

אראל מרגלית: אבל היכולת שלה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית, חרגנו מהזמן, אז משפט סיכום, בבקשה.

אראל מרגלית: – – – היכולת שלה בהוראת שעה להיכנס למקומות הרגישים ביותר, הקריטיים ביותר, היא לא מקובלת על הדעת.

אראל מרגלית: וחוק השב"כ מאפשר את הפעולות האלה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אראל מרגלית: – – אבל חוק השב"כ זה חוק קשיח שאי-אפשר לשחק אתו.

אראל מרגלית: פה יש רשות שהיא מאוד מאוד מצומצמת – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית, משפט סיכום, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בלילה ארוך.

אראל מרגלית: – – ונותנים לה סמכויות בלתי מתקבלות על הדעת בשלב זה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אראל מרגלית: – – בהוראת שעה בלבד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן ברושי – מוותר; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': לפי ערימת הדפים שיש לי כאן

בצלאל סמוטריץ': בפני אנחנו לפני לילה ארוך, אז אנחנו נשתדל מאוד להקפיד על הזמנים, ברשותכם, לפחות במשמרת שלי.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני צריך לציין שוועדת החוץ והביטחון הקדישה זמן רב מאוד לעיסוק בנושא הזה, גם במסגרת ועדת משנה וגם אחר כך מליאת הוועדה, ומה שהיה אפילו יפה וחשוב זה שמקצת הדיונים, לקראת הסוף, היו פתוחים לתקשורת, או פתוחים בכלל, הועברו בשידור, וזה דבר נדיר בעסקי הביטחון של מדינת ישראל – בהחלט תהליך נכון ונבון של חשיפה של נושאי ביטחון גם לציבור הרחב, וקצת לשבור את הטבו הזה שמה שהוא ביטחון הוא תמיד סודי בדרגה עליונה.

נחמן שי: ואני גם ביקשתי: ככל שהיושב-ראש החדש של הוועדה יוכל לעשות כך בנושאים אחרים, כך ייטב.

נחמן שי: הביטחון הוא בסופו של דבר עניין לאומי, ממלכתי, רחב ביותר, והציבור נושא אותו על גבו, אז כדאי שהוא גם ידע כמה שאפשר יותר.

נחמן שי: עכשיו לעניין החוק עצמו.

נחמן שי: ציינו חברי שקדמו לי שנושא הסייבר הוא נושא מתפתח.

נחמן שי: הוא מתפתח כל הזמן בסדרי גודל שהם קשים אפילו לתפיסה ולהבנה – מדי שנה, מדי שבוע, מדי חודש, כל הזמן ביחידות זמן, ההיקפים של האינפורמציה, השכלולים הטכנולוגיים, היכולות להשפיע באמצעות סייבר, להניע תהליכים, להגיע למקומות, להזיז דברים, בלי שאפילו אני אוכל לתאר עד כמה הסייבר הופך להיות מהותי בחיינו.

נחמן שי: ולכן, נכון עשה ראש הממשלה כשלפני כמה שנים יזם את הקמת המטה הלאומי במשרדו כדי להתחיל ולהסדיר את התחום הזה.

נחמן שי: ובהמשך, כמו בספרים, המטה הלאומי הוליד את הרשות – לפני כשנה נפלה החלטה בממשלה להקים רשות – וכך פתאום נוצר לנו כבר מערך שלם של מטה ומתחתיו רשות, שאני לא יודע עד כמה היא כבר בנויה.

נחמן שי: אנחנו עוקבים אחרי זה, אבל בוא נאמר שבבוא הזמן יעבדו בה מאות אנשים ותקציבה יהיה מאות מיליונים, וזה לא יפתיע אף אחד, כי אלה ההיקפים של הנושא.

נחמן שי: עכשיו אני שואל את עצמי שאלה אחת, וזאת השאלה המהותית שמדריכה מאוד את מנוחתי: האם זה נכון שראש הממשלה יהיה אחראי, הממונה, המפקד הישיר אם אתם רוצים, על כל התחומים הבאים: המוסד, שהוא תמיד נמצא שם; שירות הביטחון הכללי, שמקדמת דנא נמצא שם; הוועדה לאנרגיה אטומית, שעוסקת בכל מיני נושאים שתמיד השתיקה יפה להם, הוא שם; המטה לביטחון לאומי, שאמור לעשות אינטגרציה של כולם, אבל בחלק מהנושאים הוא יכול, בחלק מהנושאים הוא לא יכול, הוא גם כן שם; אפילו האח הפעוט הזה ששמו מטה ההסברה הלאומי, שלא נפרט כרגע, גם הוא שם.

נחמן שי: ועכשיו גם הסייבר שם.

נחמן שי: אז נכון, הסייבר נולד מתוך השב"כ, והוא ממשיך בחלק מהתפקידים את מה שהשב"כ עושה ומרחיב אותם.

נחמן שי: אבל נשאלת השאלה, גם המהותית וגם הארגונית: האם צריך ויכול ראש הממשלה לעשות את כל הדברים האלה?

נחמן שי: האם כל הקהילות האלה צריכות להיות תחת אחריותו?

נחמן שי: מדוע שבשולחן הרחב הזה שאני מסתכל עליו לפני לא יכול להיות שר הסייבר של מדינת ישראל?

נחמן שי: האם זה דורש איזה בדיקות ביטחוניות כאלה ואחרות?

נחמן שי: הוא יכול.

נחמן שי: כי הלוא הסייבר מאגד לתוכו את כל הגופים שהזכרתי קודם, וגם גופים אחרים שלא הזכרתי קודם, כי סייבר יש גם בצה"ל, למשל, ובעוד מקומות במשק הישראלי.

נחמן שי: אז למה במקום ליצור – במקומות שאפשר לעשות ביזור עדיף לעשות ביזור, ועדיף גם שיהיה שר; יש לנו כל מיני שרים בלי תיק כאן, ובהגזמה.

נחמן שי: למה שלא יהיה שר אחד שירכז את כל תחומי הסייבר ואת כל האינטגרציה שלהם תחת אחריותו, והוא ידווח לראש הממשלה?

נחמן שי: אני אומר לכם, אנחנו חיים במשטר דמוקרטי, ואני מאמין שראש הממשלה פועל כדמוקרט, ובדרכים דמוקרטיות.

נחמן שי: זה לא התחום שאני עכשיו אאתגר אותו.

נחמן שי: יש לנו דברים אחרים שאנחנו חוששים שנעשים, לא דמוקרטיים.

נחמן שי: היום היה לנו שיעור בדמוקרטיה.

קריאה: – – –

נחמן שי: כן, היה לנו היום שיעור בדמוקרטיה.

נחמן שי: אבל אני אומר – בסדר.

נחמן שי: אני מאמין, אני מקווה, אני מתפלל שבתחומים האלה הכול נשמר.

נחמן שי: יחד עם זאת, יש איזה גבול מהי מוטת השליטה; כמה יכולה להיות השליטה רחבה, ולמה הכול צריך להיות תחת ראש הממשלה?

נחמן שי: למה פה אי-אפשר להכניס דרג נוסף?

נחמן שי: ואני רוצה להשאיר את השאלה הזאת על השולחן זה, ואני מקווה – אולי יסביר לי יושב-ראש הוועדה כשישיב, ואולי מישהו אחר, למה באמת ראש הממשלה צריך להיות גברא רבא.

נחמן שי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: למה בכזאת אנחה?

מיכל רוזין: מה קרה?

מיכל רוזין: זה היה – – –

בצלאל סמוטריץ': להפך, חלילה.

בצלאל סמוטריץ': את פשוט סוגרת את הרשימה.

מיכל רוזין: איזו אנחה.

מיכל רוזין: צריך להגיד את זה בשמחה ובצהלה.

מיכל רוזין: סוף-סוף, סוף-סוף אישה מדברת בענייני ביטחון במליאה.

מיכל רוזין: סוף-סוף מישהי עולה לדבר – – –

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, גברתי, לרשותך לדבר על ענייני ביטחון.

קריאה: – – – להרגיע.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: לנסות להרגיע?

מיכל רוזין: קודם כול, חברי חבר הכנסת אראל מרגלית, שאני באמת מאוד מכבדת אותו ואת הידע שלו בתחום הזה, ושמעתי את דבריו בקשב רב, ואני מקשיבה לו – אנחנו יושבים באמת בוועדה הזאת למעלה משנה כבר.

מיכל רוזין: ואני רוצה להגיד תודה לך, חבר הכנסת דיכטר, באמת על עבודה מאוד מעמיקה, וגם על סבלנות, סובלנות ופתיחות לשמוע הרבה מאוד עמדות.

מיכל רוזין: אני חושבת שלמדתי רבות גם בסיורים השונים שעשינו וההיכרות בשטח.

מיכל רוזין: לא ישבנו רק בחדרי ועדה סגורים והקשבנו אחד לשני ולגורמים השונים; גם נפגשנו אתם במקומות שבהם הם פועלים ושמענו על העבודה שלהם.

מיכל רוזין: גם שמענו בחדרי הוועדה, כל אחד בנפרד, וגם בסופו של דבר הושבנו את כולם בחדר וניסינו להבין מה העמדות של כולם.

מיכל רוזין: ואני חושבת שתרמנו במידה רבה גם לשיתופי הפעולה בין הגורמים השונים, כי בעצם אילצנו אותם לדבר אחד עם השני ולהגיע ביניהם להסכמות, כך שאני חושבת שבאמת הוועדה עשתה עבודה חשובה וטובה.

מיכל רוזין: ואני גם רוצה לברך את כרמל מוועדת חוץ וביטחון, שכתב את הדוח.

מיכל רוזין: והדוח עצמו – ויושבת פה היועצת המשפטית של הוועדה, מירי – הדוח עצמו הוא דוח בהחלט חשוב וטוב וממצה, ובהחלט מעלה על הכתב את הדיון האמיתי והכן והנכון שהתקיים בוועדה.

מיכל רוזין: אני חושבת שנושא הסייבר הוא נושא שהולך ומתפתח, כמו שאמרו פה חברי, וחשוב, חשוב במדינה דמוקרטית, אחרי 68 שנים, כמו שאנחנו פועלים במרץ להפוך את החוקים של תקנות לשעת-חירום סוף-סוף לחקיקה אמיתית בחוק הישראלי, לחקיקה אזרחית, לחקיקה נכונה של מדינה מתוקנת, גם בנושא הזה, כאשר מדובר בסייבר, כשזה נוגע לעניינים ביטחוניים הרי שכוחות הביטחון צריכים להיות אמונים עליהם, לטפל בהם, ולהיות בסמכות; כאשר מדובר בגופים שהם גופים אזרחיים כמו בנקים וכדומה, מן הראוי שמי שיטפל בדברים הוא גוף אזרחי שממונה על-ידי המדינה – כמובן בשיתוף פעולה עם כוחות הביטחון, וכמובן בגבולות שמה שסודי, מה שסודי ביותר, כמובן ימשיך להיות בידי כוחות הביטחון.

מיכל רוזין: ולכן, אני חושבת שיש פה מהלך דמוקרטי חשוב ונכון.

מיכל רוזין: הדבר היחיד שצר לי עליו הוא שאנחנו מאשרים היום לא את חוק הסייבר – אנחנו מאשרים הוראת שעה שבעצם נותנת את האפשרות לגוף האזרחי להתחיל לפעול, אבל בעצם – ובזה אני מסכימה אתך, אראל – אנחנו לא מביאים פה חוק שעומד כמו חוק השב"כ, חוק שבאמת יגדיר את הגבולות הנכונים, את המסגרת הראויה.

מיכל רוזין: צר לי, כי אני תמיד חוששת פה מהרשויות והמשרדים, שלוקח הרבה שנים להביא תקנות, לוקח הרבה שנים להביא חוק.

מיכל רוזין: חוק השב"כ לקח 13 שנים, דיכטר?

מיכל רוזין: אתה בטח יודע יותר טוב ממני.

אראל מרגלית: 13 שנה.

מיכל רוזין: 13 שנה.

מיכל רוזין: ולכן, אני חוששת מאוד שהארכת הזמן הזאת בהוראת שעה לא תאפשר לנו לחוקק את החוק בכנסת הזאת.

מיכל רוזין: ומה שקורה הרבה פעמים – מתחלפת כנסת, מגיעים חברי כנסת חדשים, צריכים להתחיל ללמוד – – –

אראל מרגלית: נותנים לראש הממשלה לעשות האזנות סתר בלי גוף סטטוטורי – זה מה שזה אומר – – –

מיכל רוזין: אני לא חושבת שזה מה שזה אומר.

אראל מרגלית: זה מה שזה אומר.

אראל מרגלית: אין לזה גוף סטטוטורי.

אראל מרגלית: בשב"כ אתה יכול לעשות האזנות סתר, אבל אתה צריך לקבל אישור.

אראל מרגלית: פה אין גוף סטטוטורי.

אראל מרגלית: הוראת שעה.

אראל מרגלית: זה העניין – – –

מיכל רוזין: ולכן – – –

קריאה: דילמה קשה.

מיכל רוזין: אני לא – טוב, הדילמה הזאת עלתה שוב ושוב בוועדה, ואני לא הבנתי מזה שניתן לעשות האזנות סתר במובן – – –

עמר בר-לב: לא ניתן, לא ניתן לעשות האזנות סתר.

מיכל רוזין: לא ניתן, בדיוק.

אראל מרגלית: מבנה – האזנות למבנים, כניסה למבנים.

עמר בר-לב: לא נכון.

מיכל רוזין: גם כניסה זה פעולה של הנחיה, עם המשטרה, עם כוחות הביטחון.

מיכל רוזין: נוספה להם היכולת להנחות, לא במובן שהם עכשיו מקימים מיליציה אזרחית שתעשה האזנות סתר ותפרוץ למבנים וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מיכל רוזין: אבל אני חושבת שהסביר את זה חבר הכנסת דיכטר בהחלט בצורה ברורה.

מיכל רוזין: אני חושבת שנכון שמי שמטפל בגופים אזרחיים יהיה גוף אזרחי – כמובן בתמיכת כוחות הביטחון והשב"כ.

מיכל רוזין: אני סומכת עליך, חבר הכנסת דיכטר, שאתה תדאג שאחרי הדוח המדהים שהוצאת מתחת ידיך יגיע לכאן בשנה הקרובה דוח שנתחיל לדון בו.

מיכל רוזין: חשוב שהוא יתחיל להיות נדון בוועדת החוץ והביטחון, כדי שבאמת, לפחות גם בצד הזה – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה, חברת הכנסת רוזין.

אראל מרגלית: זה יהיה באמת גוף שמקשיב לאזרחים, זה באמת יהיה גוף – – –

שולי מועלם-רפאלי: מעולם לא חשבתי שחברת הכנסת – – –

מיכל רוזין: אני מעולם לא חשבתי שהשב"כ יהיה יותר קשוב לאזרחים מאשר גוף אזרחי.

אראל מרגלית: זה מה שאומרים על ה-NSA.

מיכל רוזין: אני חושבת שהתפקיד שלנו עכשיו, של ועדת החוץ וביטחון, זה לדאוג שאכן יגיע חוק בשנה הקרובה, שלא ימצו את כל הוראת השעה הזאת וייתנו את הזמן – וזה כמובן תלוי במשרדי הממשלה, ואפשר ללחוץ עליהם, ואני מקווה שאנחנו נעשה זאת.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת דיכטר מעוניין להשיב או לסכם את הדיון, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעות.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לגעת רגע בדברים שאמר חבר הכנסת אראל מרגלית, מפני שנדמה לי שהם חשובים לא רק למהות אלא אפילו קצת לאתיקה, ברשותך.

אבי דיכטר: כן, זה לא סוד שהוועדה בשנה האחרונה עסקה בסוגיית הסייבר הרבה מעבר להצעה שמובאת היום לאישור בקריאה שנייה ושלישית.

אבי דיכטר: לאורך השנה הזאת שמענו הרבה מאוד דברים מהגופים השונים והתגבשנו, נדמה לי, כצוות חכם, נכון, פתוח – בעיקר פתוח.

אבי דיכטר: אבל כשהגענו להצעת החוק בהחלט הדברים כבר היו יותר בשלים מבחינתנו.

אבי דיכטר: וכאן אני רוצה להיכנס רגע לאתיקה.

אבי דיכטר: תראה, היועצת המשפטית של הוועדה, שהיא יועצת משפטית ותיקה – היא קלטה את כולנו כחברי ועדה, בוודאי אותך ואותי, ונדמה לי שגם ותיקים מאתנו.

אבי דיכטר: אבל לבוא ולומר שהיועצת המשפטית הפכה את דעתה, שינתה את עמדתה, במשתמע אפשר להבין כאילו מדובר באיזושהי יועצת משפטית גמישה ונתונה – – –

אראל מרגלית: לא אמרתי את זה.

אראל מרגלית: קראתי בחוות הדעת – – –

אבי דיכטר: היועצת המשפטית הזאת היא אשת מקצוע, אני אומר לכם, מהטובות שפגשתי בתחום בארגונים, לא רק בכנסת.

אבי דיכטר: לא מעט דברים מירי פרנקל-שור, היועצת המשפטית של הוועדה, הכניסה להצעת החוק הזאת, כולל בישורת האחרונה, כדי לאפשר לנו לרבע את המעגל ולהגיע לנוסח מוסכם.

אבי דיכטר: העובדה שההצעה הזו הפכה מהצעת חוק להצעת חוק בהוראת שעה הייתה יוזמה שלה, כדי לתת איזושהי מסגרת להצעה הזו.

אבי דיכטר: כל היוזמה בסופו של דבר, ממש ביום האחרון, לאפשר לנו להגיע להסכמה ולתחום את זה בהוראת שעה עד סוף 2018, הייתה יוזמה שלה – יוזמה ברוכה, יוזמה מקצועית, ובעיקר מעוגנת כמובן בניסיון הרב שיש לה.

אבי דיכטר: אני אומר את זה מפני שלאורך היום-יומיים האחרונים ככה שמענו מכל מיני חברי כנסת מתלבטים, שההתלבטות שלהם הייתה פועל יוצא של אמירות לא הוגנות, אני חושב – לא הוגנות כלפי עצמך, חבר הכנסת מרגלית, אבל גם לא הוגנות כלפיה.

אראל מרגלית: סליחה, סליחה, אני קראתי דברים ספציפיים.

אבי דיכטר: שאלו אותי כאן, גם השאלה שנזרקה לחברת הכנסת מיכל רוזין, וגם שאלה אותי קודם לכן חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אבי דיכטר: התחושה היא שמדובר כאן באיזושהי מערכת של גוף, סוכנות איסוף חדשה נוסח שב"כ או משטרת ישראל, שתטיל האזנות סתר על אזרחי מדינת ישראל, עם יכולת פיקוח על המחשב של כל אחד בבית וכו', מעין "האח הגדול", כפי שכונה החוק שעבר בזמנו עבור משטרת ישראל.

אבי דיכטר: מה לעשות, לא מיניה ולא מקצתיה.

אבי דיכטר: הרשות הזאת היא לא סוכנות איסוף – לא באופן מובהק, ולא באופן משתמע, ולא במרומז, לא בשורות ולא בין השורות.

אבי דיכטר: הרשות הזאת היא גוף שעוסק בהנחיה – מה שעושה שב"כ לאורך הרבה מאוד שנים.

אבי דיכטר: בסופו של דבר, איפה חונה האחריות?

אבי דיכטר: תראו, היום האחריות בנושא של השב"כ והמוסד חונה אצל ראש הממשלה; משטרת ישראל – השר לביטחון פנים; הנושא של אמ"ן בצה"ל, בהיבט האיסופי, חונה אצל שר הביטחון.

אבי דיכטר: נדמה לי שלקחת את הרשות ולומר: אוקיי, רק בשם הפרדת השרים בואו נעשה בלגן בשטח – סליחה, זה לא סביר, זה לא מקצועי.

אבי דיכטר: זאת אמירה, הייתי אומר, קצת לא מתחברת לעובדות שאנחנו הכרנו.

אבי דיכטר: ולכן, נדמה לי שהמיקום תחת ראש הממשלה, שביד אחת הוא על השב"כ וביד השנייה הוא על הרשות, יש בו לא מעט יתרונות.

אבי דיכטר: אני קורא לחברי הכנסת לתמוך בחוק הזה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, נא שבו במקומות.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, אין הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': על החוק בשלמותו.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 87 בעד סעיפים 1–7 – 48 נגד – 9 נמנעים – 2 סעיפים 1–7 נתקבלו.

בצלאל סמוטריץ': 48 תומכים, תשעה מתנגדים, שני נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 88 בעד החוק – 48 נגד – 8 נמנעים – 4 חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה), התשע"ו–2016, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 48 תומכים, שמונה מתנגדים, ארבעה נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (הוראת שעה), התשע"ו–2016, התקבלה בקריאה שלישית ונכנסה אחר כבוד לספר החוקים של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית ביקש הודעה אישית על רקע האשמות שהשמיע כלפיו יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, חמש דקות לרשותך, בבקשה.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חברות הכנסת, חבר הכנסת דיכטר, אתה האשמת אותי בהאשמה אתית על זה שאני טענתי טענות כאילו היועצת המשפטית של הוועדה הייתה נגד החוק.

אראל מרגלית: בשום פנים ואופן לא.

אראל מרגלית: אני הפניתי את חוות דעתה על דברים שאנחנו העברנו בתקנת השעה שלא היו חלק מהחלטות 2444 ו-2443, שעוררו דאגה בלבי, ואני למדתי מהם תוך כדי דיוני הוועדה.

אראל מרגלית: זה מה שביקשתי שיסתכלו.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד לכם בצורה ברורה, כי עד עכשיו זה היה רק ברמיזה: בזמן שכולנו עוסקים כאן בהתערבות הבוטה והבזויה של הממשלה בערוצי התקשורת הישראלית, בניסיון לשלוט בהם ולחלק אותם כמוצאי שלל בין חברי הממשלה, בשקט-בשקט – לא ברמה סטטוטורית אלא בהוראת שעה – מעביר כאן ראש ממשלת ישראל, בשיתוף פעולה מוזר של חלק מחברי האופוזיציה, הוראת שעה לא פחות ממפחידה.

אראל מרגלית: ראש הממשלה החליט לשבור את הכלים על כל המוסכמות.

אראל מרגלית: מה שאנחנו עדים לו כאן חמור מכל התערבות אחרת בכלי תקשורת.

אראל מרגלית: ואני מציע גם לאנשי מפלגת הבית היהודי וגם לאנשי הקואליציה האחרים: שימו לב, זה נוגע גם אליכם וגם אתם תחת סכנה, כי איומי הסייבר אכן הפכו לאיומים אסטרטגיים, לא רק במדינת ישראל.

אראל מרגלית: הייתה לי הזכות להקים את חממת הסייבר הראשונה בארץ, ואני מכיר את הנושא, וכמה וכמה חברות סייבר, שחלק מהן הפכו לחברות גדולות שמייצגות את ישראל, ואני שמח שגם ראש הממשלה מתגאה בהן.

אראל מרגלית: ראש הממשלה ואנשיו מנסים להעביר כאן היום הוראת שעה שתאפשר להם סמכות לחדור לפרטיות של כל אחד מכם, כולל מכל מקום שבו אתם נמצאים.

אראל מרגלית: הוראת השעה הזאת נותנת לרשות שאין לה מעמד סטטוטורי בישראל – מה שהיה פעם בשב"כ – ישירות על-ידי ראש הממשלה וקצין שהוא ממנה מטעמו, אפשרות לגישה כמעט לכל מידע קריטי אפשרי.

אראל מרגלית: אני הייתי שמח שהתנהלנו בחוק סייבר כולל, והייתי מאוד מאוד מודאג כשבבת-אחת עשו את הכול בהוראת שעה ועשו דברים מהרגע להרגע.

אראל מרגלית: חברים, אני אומר לכם, קואליציה ואופוזיציה, צריך לחשוב טוב-טוב על החוק הזה.

אראל מרגלית: אני יודע שאנשים חוששים מהשב"כ ורוצים להעביר את זה לגופים אזרחיים; גם אני, אבל בצורה מסודרת, ברמה הסטטוטורית, ולא בהוראת שעה שאין עליה פיקוח.

אראל מרגלית: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דיכטר מבקש לעלות לברך.

אבי דיכטר: תודה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, זאת באמת הזדמנות לומר יישר כוח ותודה לאנשים שעסקו בניסוח החוק הזה, באומץ לב, בלי תבהלה, בלי מורא, למעט מורא החוק ומורא הביטחון; לא חששו להעביר סמכות ממקום אחד למקום אחר, ביצירתיות רבה מאוד.

אבי דיכטר: הזכרתי כאן קודם לכן את היועצת המשפטית של הוועדה, את מירי פרנקל-שור, שהובילה מהלכים מאוד משמעותיים, ועידו, שעבד לצדה; בהחלט, חברי הוועדה, שהיו פעילים מאוד, גם חברים בוועדה עצמה וגם ממלאי-מקום, שהגיעו באדיקות רבה מאוד להשתתף בישיבות, להגיע לסיורים וללמוד.

אבי דיכטר: אני אומר ללמוד, כי לא כולנו הגענו עם הידע הרב שיש לחבר כנסת אראל מרגלית בנושא זה.

אבי דיכטר: ללא ספק התרומה שלו הייתה חשובה מאוד, כמי ששוחה בבריכה הסייברית שנים ארוכות מאוד, ויש לו יד ורגל בלא מעט מיזמים, כולל מיזם לאומי בבאר-שבע.

אבי דיכטר: אבל מה לעשות, מכל מלמדינו השכלנו, ולמדנו להירגע, דווקא במקום שאחרים היו קצת יותר מבוהלים.

אבי דיכטר: קיבלנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל מכל המערכות, גם הביטחוניות וגם האזרחיות.

אבי דיכטר: נדמה לי שיש לנו כרגע שנתיים וחצי לפנינו לתת לתינוק החדש הזה לעמוד על רגליו, ללכת, לרוץ, לנפח שרירים, אבל במובן הכי חיובי של המילה.

אבי דיכטר: הם לא יהיו ערוכים לאולימפיאדה הזאת בריו, אבל לאולימפיאדה הבאה אני מבטיח לך, אדוני היושב-ראש, רשות הסייבר כבר תהיה עם יכולות ועם הבנות.

אבי דיכטר: אני משוכנע שגם החשדנים ביותר בינינו, כאן בכנסת או בכלל, יבינו שנבנה כאן משהו מקדם, חלילה, פני רעה, ולא חורש רעה כלפי מישהו מאזרחי מדינת ישראל.

אבי דיכטר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016, שהחזירה הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט דיונים בהצעות לסדר-היום בנושאים הבאים: הצלת מוזיאון "מרתף השואה" שבהר-ציון – הצעותיהם של חברי הכנסת טלי פלוסקוב ואורן אסף חזן; ציון יום רצח העם הארמני – הצעותיהם של חברי הכנסת דב חנין, נחמן שי, טלי פלוסקוב וזהבה גלאון; התעלמות מערכת הקליטה מהיות העולים מצרפת שומרי מסורת ורישום ילדיהם במוסדות חינוך חילוניים – הצעתו של חבר הכנסת יעקב מרגי; בעקבות דיון מהיר בנושא:

נאזם בדר: גזענות בבית-ספר – הצעתם של חברי הכנסת מירב בן ארי, יוסי יונה ואיימן עודה.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן מזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [מס' מ/995; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 8632; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק המשטרה (תיקון מס' 11), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ושלישית.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת החוק המשטרה (מס' 11), התשע"ו–2016.

דוד אמסלם: חוק המשטרה, התשס"ו–2006, מסדיר הקצאת שוטרים לטובת אבטחת אירועים או פעולות תמורת תשלום.

דוד אמסלם: בין היתר, החוק קובע עקרונות בסיסיים לגבי סוגי אירועים שניתן להקצות להם שוטרים בתשלום ואירועים שלא ניתן להקצות להם שוטרים בתשלום, וכן אמות מידה להתוויית שיקול הדעת של המשטרה בנושא.

דוד אמסלם: בנוסף, קבועות בסעיפים אלה הוראות לעניין הליכי עיון חוזר וערר על החלטות המשטרה.

דוד אמסלם: החוק בנוסחו כיום קובע כי הקצין המוסמך לאשר את הקצאת השוטרים בתשלום הוא קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה המשמש כראש משרד סיור שהסמיך לכך ראש אגף המבצעים במשטרת ישראל.

דוד אמסלם: הסיבה לכך שהמחוקק נקב בעל תפקיד ספציפי הייתה רצונו להבטיח כי יהיה גורם ייעודי שיעסוק בנושא, וכי לאזרחים הפונים בבקשה להקצות שוטרים תהיה כתובת ברורה לפניותיהם.

דוד אמסלם: בהצעת החוק ביקשה המשטרה להשמיט את התנאי שהקצין יהיה ראש משרד סיור, ולאפשר לראש אגף המבצעים להסמיך כל קצין משטרה בדרגת פקד ומעלה.

דוד אמסלם: לדברי המשטרה, הדבר נדרש משום שבמבנה הארגוני הקיים שלה, לא בכל יחידה יש משרד סיור, והדבר מקשה את יישום החוק.

דוד אמסלם: אף שהוועדה הבינה את צורכי המשטרה – כאן אני מסתייג עוד מעט מעצמי בנושא הזה – היא גם עמדה על כך שאין לאפשר הסמכה של כל קצין בדרגת פקד ומעלה, ויש לקבוע הסדר מפורט יותר, מתוך אותם עקרונות של הסמכת גורם ייעודי וקביעת כתובת ברורה לאזרחים.

דוד אמסלם: על כן החליטה הוועדה כי הקצין המוסמך יוכל להיות רק בתחומי המבצעים, הסיור או התנועה.

דוד אמסלם: בנוסף קבעה הוועדה כי לכל קצין מוסמך יהיה ממלא-מקום שיוכל לתת מענה בהיעדרו.

דוד אמסלם: לבסוף קבעה הוועדה כי רשימת הקצינים המוסמכים תפורסם באתר האינטרנט של משטרת ישראל.

דוד אמסלם: מעבר להצעת החוק, העוסקת בסוגיה מאוד נקודתית, תדון ועדת הפנים והגנת הסביבה בחודשים הקרובים בסוגיה הרחבה של הקצאת שוטרים בתשלום על כלל היבטיה, ובכלל זה הקריטריונים להקצאת שוטרים, גובה התשלום, גובה השכר שניתן לשוטרים ועוד.

דוד אמסלם: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

דוד אמסלם: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

דוד אמסלם: כפי שציינתי כאן – אני רואה שציינו את זה – אני מתכוון לעשות דיון בכלל על נושא השוטרים בשכר, כי אני חושב שזו סוגיה שצריך להעלים אותה מן העולם.

דוד אמסלם: שוטרים לא צריכים להיות בשכר, כמו שאף גורם או פקיד ממשלתי לא צריך להיות בשכר.

דוד אמסלם: בשביל זה הוא אמור לקבל משכורת.

דוד אמסלם: זו סוגיה שאנחנו נדון בה בוועדה.

דוד אמסלם: אני מבקש באמת לאשר את ההליך, או את השינוי הטכני הזה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, לחוק לא הוגשו הסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': כן הוגשו כמה בקשות דיבור.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק המשטרה (תיקון מס' 11), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': על החוק בשלמותו.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 89 בעד סעיף 1 – 21 נגד – 19 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 21 תומכים, 19 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': כנוסח הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 90 בעד החוק – 24 נגד – 20 נמנעים – אין חוק המשטרה (תיקון מס' 11) התשע"ו–2016, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 24 תומכים, 20 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק נתקבלה בקריאה שלישית, ונכנסה אחר כבוד לספר החוקים של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יושב-ראש הוועדה מבקש לברך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול פה, היום, חזינו בדקה האחרונה במה שנקרא מירוץ ספורט, איזשהו מד"ס קצר.

דוד אמסלם: ביטן לא הספיק להגיע לכפתור, אבל אנחנו נתרגל אותו בריצת 60 מטר כדי שיגיע.

דוד אמסלם: רבותי, האמת היא שהיה פה – משטרת ישראל ביקשה הליך טכני.

דוד אמסלם: אני לא מצליח להבין את האופוזיציה.

דוד אמסלם: אתם נגד מה?

דוד אמסלם: כל דבר, לא משנה אם צריך או לא צריך?

דוד אמסלם: רק נגד.

דוד אמסלם: הרי אתם באים להפריע לא לממשלה.

דוד אמסלם: יואל, זה לא הפרעה לממשלה.

יואל חסון: אנחנו נגדכם כי אתם הורסים את המדינה.

דוד אמסלם: לא נגדנו.

דוד אמסלם: אתה נגד אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: תבין, זו הבקשה של המשטרה.

דוד אמסלם: אז אם יש דברים בגו – אני מבין שיש אידיאולוגיה, משהו.

יואל חסון: אנחנו נגד, נגד, נגד.

דוד אמסלם: אני מבין שבעצם הרבה מצביעים בלי קשר לשום דבר, בלי שום היגיון.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': ידידי חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: כל עוד זו הצעה ממשלתית, אתם נגדה, גם אם זה פוגע באזרחים.

מיקי רוזנטל: – – – כל הקואליציה מצביעה – – –

דוד אמסלם: לא קשור.

דוד אמסלם: תראה, רוב החוקים פה – – –

מיקי רוזנטל: – – –

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: רוב החוקים, שהם בעצם חוקים נייטרליים, אז אתה צריך להצביע בהיגיון, מה טוב לאזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל אתה – – –

מיקי רוזנטל: אתם עושים את זה – – – חצי מהדברים לא הסכמתם.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אנחנו עושים את זה כשאין החלטות תקציביות כאלה ואחרות, כשאנחנו מחויבים.

דוד אמסלם: אבל אני מצפה מכם לקצת הגינות, יושר, ואם אתם רוצים לרמות את הציבור ולספר לו שאתם נגדו, אז תגידו לו.

מיקי רוזנטל: לפני שאתה – – – תבדוק את עצמך לפני שאתם – – –

דוד אמסלם: אבל לא יכול להיות שתמיד אתם נגד כל דבר – גם הליך טכני פשוט, האם קצין כזה או קצין אחר יחתום על המסמך.

קריאות: – – –

דוד אמסלם: לגבי הצעת החוק עצמה.

דוד אמסלם: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, אני רוצה להודות למנהלת הוועדה, אני רוצה באמת להודות לכל מי שסייע בעניין הזה של החוק הזה.

דוד אמסלם: באמת, תודה רבה לכולם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [מס' 966; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 7672; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, בבקשה.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הגברת סופה לנדבר, שרת הקליטה, שר העבודה, הרווחה והשירותים חברתיים חבר הכנסת חיים כץ, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, שהגישה הממשלה.

אלי אלאלוף: ביולי 2015 הועברה לקופות-החולים האחריות לתחום בריאות הנפש, ובינואר 2016 – גם האחריות לטיפול בנפגעי עבודה.

אלי אלאלוף: התברר כי לגבי שני תחומים אלה, נוסחת הקפיטציה הקיימת אינה מצליחה לשקף נכונה את הנטל שבו נושאת כל אחת מקופות-החולים.

אלי אלאלוף: כך שבפועל, בשל תחומים אלה, ישנן קופות שמתוקצבות בעודף וישנן קופות שמתוקצבות בחסר משמעותי מאוד.

אלי אלאלוף: כדי להתמודד עם מצב זה מציעה הצעת החוק להסמיך את שר הבריאות, בהסכמת שר האוצר ובאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לקבוע תקנות שבהן ייקבעו כללי ההקצאה בהתאם להערכת ההוצאות הצפויות של כל קופה וקופה.

אלי אלאלוף: הערכה זו יכולה להתבסס על הוצאות בפועל, אך גם על גורמים נוספים או מאפיינים אחרים שיוכלו להשפיע על ההוצאות ולשקף אותן.

אלי אלאלוף: כללי ההקצאה החדשים יחולו רק לגבי בריאות הנפש ותאונות עבודה, או תחומים שיוספו בהמשך לטיפול הקופות.

אלי אלאלוף: כדי להתמודד עם הגירעונות המשמעותיים שכבר נצברו אצל קופות-החולים בשל הרפורמות השונות, מוצע שבכללי ההקצאה יוכלו להתחשב גם בשירותים שכבר ניתנו וגרמו לגירעונות ובכך שהחלו הרפורמות, ובכך לפצות את הקופות על הגירעונות שנצברו.

אלי אלאלוף: לצורך בקרה, מוצע כי במועד התקנת התקנות ידווח שר הבריאות לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות מדי שנה על אופן ההקצאה לפי הכללים החדשים ועל הנתונים המשמשים להערכת ההוצאות הצפויות, שבהתאם להן יהיו ההקצאות.

אלי אלאלוף: בנוסף, מוצע לחייב את שר הבריאות ושר האוצר לתת דיווח פעם בחמש שנים על התפתחות חוק ביטוח בריאות ממלכתי, ובכלל זה השינויים הנדרשים להקצאות.

אלי אלאלוף: להצעת חוק זו הוגשו כמה הסתייגויות.

אלי אלאלוף: אני סבור שעדיין לא הגיע הזמן לעשות את השינויים, ולהשאיר בזמן הבאת התקנות לוועדה – שם נוכל לעשות את התיקונים הנדרשים.

אלי אלאלוף: לכן אני מציע להצביע בעד החוק, ללא התחשבות בהסתייגויות.

אלי אלאלוף: אני רוצה לומר לכם שקודם כול החוק הזה – וכדאי שנאמץ את הגישה, שהציעו לי להגיד אותה: ההרגשה שאנחנו היום עושים חוקים מהירים ובצורה לא מחושבת מספיק ולא משרתים את הציבור – הנה הצעת חוק שאמורה לשרת את כל תושבי המדינה.

אלי אלאלוף: התחשבו גם בהצעת החוק, וזה רעיון שהובא לוועדה על-ידי חברי חבר הכנסת מאיר כהן.

אלי אלאלוף: בקפיטציה, בנוסחה החדשה התחשבו בצרכים המיוחדים ובחוסר שירותים הקיימים בפריפריה ובקרב אוכלוסיות מסוימות.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שהעבודה הלילית האדירה שנעשתה על-ידי הצוותים השונים של הוועדה היא ממש ראויה לציון.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות על כך למנהלת הוועדה ענת כהן-שמואל, ליועצת המשפטית שלנו, עורכת-דין נועה בן-שבת, ולממונה על נוסח החוק – אלה שאנחנו לא רואים, ועובדים כל כך קשה – עורכת-דין דפנה ברנאי, על המאמצים יוצאי הדופן שלהם להבאת החומר היום מוכן לדיון.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': לחוק הוגשו חמש הסתייגויות; ארבע מהן של חברות סיעת מרצ – שתיים בחפיפה ואחת יחידה, של חברת הכנסת מיכל בירן.

בצלאל סמוטריץ': חברי מרצ מבקשים לנמק את ההסתייגויות לפי הסדר?

בצלאל סמוטריץ': רק אחד מכם?

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא?

בצלאל סמוטריץ': לא מבקשים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל בירן מבקשת לנמק הסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': לגברתי יש שלוש הסתייגויות – עד 15 דקות.

בצלאל סמוטריץ': אם גברתי תחזיר לנו עודף, אנחנו כמובן נשמח מאוד.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני יודעת שזה נשמע כמו הצעת החוק המשעממת בתבל – נוסחת הקפיטציה.

מיכל בירן: רק אומרים את זה, כבר תחושה של נמנום מייד באה כנראה לכל מי שיושב ומאזין כאן ובבית.

מיכל בירן: אבל הצעת החוק הזאת היא מהפכנית ומסוכנת, ובמידה רבה הולכת לשנות את מבנה מערכת הבריאות בישראל.

מיכל בירן: למה?

מיכל בירן: עד שנכנס חוק ביטוח בריאות ממלכתי לתוקף, הייתה שיטה שהייתה נותנת תמריצים וגורמת לקופות-חולים לא לרצות לקבל מבוטחים שהם קשישים או חולים, כי זה עולה יותר כסף לטפל באנשים כאלה.

מיכל בירן: והיו קופות-חולים – בלי שמות – שמצאו להן דרכים פשוט לא לקבל מבוטחים כאלה.

מיכל בירן: הגיע חוק ביטוח בריאות ממלכתי, הגיעה נוסחת הקפיטציה, ואתה באמת אחד הדברים המהפכניים החיוביים שקרו במדינה הזאת: קופות-החולים מתוגמלות יותר ככל שיש להן יותר מבוטחים, וככל שהם קשישים יותר וככל שהם גרים רחוק יותר.

מיכל בירן: כל הדברים האלה, קופות-החולים מתוגמלות עליהם, ולמעשה נעלם התמריץ השלילי – לנסות להימנע בחולים כאלה.

מיכל בירן: ונוסחת הקפיטציה היא כזאת שבה לא צריך לבקש ג'סטה – יש נוסחה, היא משקללת את כל הנתונים האלה, מעדכנים אותה פעם בארבע, חמש שנים, וקופות-החולים יודעות בדיוק כמה כסף מגיע להן מהמדינה.

מיכל בירן: מדהים.

מיכל בירן: הצעת החוק הזאת באה לשנות את המצב, באה להכניס את הג'סטות והטובות אל מול הנוסחה הברורה שהייתה – – –

יעל גרמן: שיקולים פוליטיים.

מיכל בירן: לחלוטין.

מיכל בירן: צודקת שרת הבריאות לשעבר חברת הכנסת יעל גרמן, אבל תני לי גם להסביר למי – – –

יעל גרמן: אחת היחידות שהבינה.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: מה היא עושה?

מיכל בירן: היא מחריגה שני תחומים בהתחלה.

מיכל בירן: ואומרים: מה, זה בריאות הנפש ונפגעי עבודה, זה בקטנה.

מיכל בירן: ולא רק זה – יש סיבה טובה.

מיכל בירן: אחרי שמדינת ישראל עקפה את הכנסת, הממשלה, ובחופזה העבירה רפורמה בבריאות הנפש, הם נזכרו שהם לא תכננו את זה עד הסוף, והם לא יודעים מה המימון, ויצא שאחת מקופות-החולים מממנת יותר ממה שהיא מקבלת עליו, את הטיפול הנפשי.

מיכל בירן: האם צריך לשפות אותה על זה?

מיכל בירן: כמובן.

מיכל בירן: האם זאת סיבה לשנות את כל המערכת?

מיכל בירן: לא.

מיכל בירן: אני חושבת שגם הוועדה הציבורית היא פתח.

מיכל בירן: אבל שוב, חברת הכנסת יעל גרמן מנהלת אתי שיח – למי שכבר מכיר את העניין.

מיכל בירן: רוצים להחריג שני תחומים: את תחום נפגעי תאונות עבודה ותחום בריאות הנפש, שהשר יוכל לתגמל את קופות-החולים לא על-פי נוסחת קפיטציה, לא על-פי נוסחה בכלל, אלא על-פי איזשהו הסדר שנראה לו.

מיכל בירן: מתחילים משני התחומים האלה, ואתם אומרים: נו, על מה את עושה רעש גדול?

מיכל בירן: אבל למעשה, מי שקורא את האותיות הקטנות בחוק יראה שבחוק ניתנת לשר הבריאות סמכות להרחיב עוד ועוד תחומים שיעקפו את נוסחת הקפיטציה.

מיכל בירן: זאת בעצם תחילתה של השחיקה בנוסחת הקפיטציה, שהיא ברורה ובהירה, וכל מה שביקשנו – אם רוצים לשפות, למשל – באמת, אם קופת-חולים כללית משלמת יותר על בריאות הנפש, אין שום בעיה, שיכניסו את זה לנוסחה; שיכניסו את התחלואה ואת החולי לנוסחה.

מיכל בירן: ואם יש קופת-חולים שמשלמת יותר על זה שהמבוטחים שלה יותר חולים בתחום כזה או אחר, שישפו אותה.

מיכל בירן: אבל למה צריך בשביל זה לשבור את נוסחת הקפיטציה?

מיכל בירן: ההצעה שלי הייתה הצעה מאוד פרקטית: אתם חושבים שזה נכון?

מיכל בירן: אתם חושבים שעכשיו צריך מהר-מהר לתת כסף לנפגעי תאונות עבודה ולבריאות הנפש?

מיכל בירן: אין בעיה.

מיכל בירן: בואו נלך על הוראת שעה, נטפל בבעיה הזאת, המיידית, אבל במהלך ארוך טווח תתקנו את נוסחת הקפיטציה כך שתכיל את אותם דברים, ושתהיה יותר רגישה גם לבעיות האלה של התחלואה.

מיכל בירן: לצערי הרב, ממשלת ישראל לא הולכת לכיוון הזה, לא כהוראת שעה, ואני חוששת מאוד שזאת באמת תחילתה של שחיקה של נוסחת הקפיטציה, ושבסופו של דבר מה התוצאה של זה?

מיכל בירן: יצטרכו לכתת רגליים, ללכת לשר, לבקש ג'סטה, להחריג עוד תחום ועוד תחום, ושם לשכנע שהקופה הזאת כן קיבלה יותר או פחות.

מיכל בירן: הדבר הזה יהיה בכייה לדורות, ואני מצביעה נגד ההצעה הזאת, ומפצירה גם בכם להצביע נגד.

מיכל בירן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת מיכל בירן.

בצלאל סמוטריץ': מבקש יושב-ראש הוועדה – יושב-ראש הוועדה, אדוני, מבקש לסכם את הדיון?

אלי אלאלוף: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבהיר כמה הבהרות, כי באמת קראתי מהנייר ולא הבהרתי מספיק נקודות.

אלי אלאלוף: קודם כול, אני באמת רוצה להודות לחברתי חברת הכנסת מיכל בירן על המעורבות המאוד-פעילה ועל למידה לעומק של החומר שהובא לוועדה.

אלי אלאלוף: היא התייחסה גם בכתב וגם בדיון לכל אחת ואחת מהנקודות.

אלי אלאלוף: לשמחתי, אני חושב, לעניות דעתי, שחברת הכנסת מיכל בירן קיבלה מהנוכחים את כל ההסברים הנדרשים.

אלי אלאלוף: בדיון השתתפו כל קופות-החולים, ואחת-אחת, בסגנונה ובנימוקיה, תמכה בתיקון שאנחנו מביאים – לא, אל תגידי לי "לא"; זה עניין שמאוד פוגע ביושר האישי שלי, ואת זה אני לא אתן.

אלי אלאלוף: יש פרוטוקולים – חסר לך?

אלי אלאלוף: תקראי אותו, אבל להגיד לי "לא"?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: קופת-חולים – ואני אגיד שמות, כדי שיהיה ברור – קופת-חולים כללית היא הניזוקה ביותר מצירוף הנושא של בריאות הנפש ותאונות העבודה לחוק.

אלי אלאלוף: כקופת-החולים הגדולה ביותר, המשרתת את האוכלוסייה הגדולה ביותר, כולל החלשה ביותר, היא הסכימה, מפני שיש פה גם מרכיב של תיקון וכיסוי ההוצאות על העבר.

אלי אלאלוף: הקופות – אמרתי את זה בנאום, ואני חוזר – נגרמו להן גירעונות, והחוק הזה מחייב את המדינה לכסות להם את הגירעונות.

אלי אלאלוף: 2.

אלי אלאלוף: קופות-חולים הקטנות, לאומית ומאוחדת, מהחוק של בריאות הנפש ומהמקדמות שהן קיבלו הן "הרוויחו" כסף, ולא השתמשו בו למען השירות הזה, אלא השתמשו בזה כדי לכסות גירעונות, כמו בריאות השן.

אלי אלאלוף: לכן אני בא ואומר: הצעת החוק הזאת באה לתקן עיוותים, לעשות מעקב שנתי, לחזק את סל הבריאות בכלל, מבחינת השירות שיינתן, במיוחד לאוכלוסיות החלשות ולפריפריה; לא לשכוח את זה.

אלי אלאלוף: אני חושב שכל הסל הזה – 45 מיליארד שקל, תבינו, זה סכום שצריך לקבל תוספת על שני השירותים הנוספים שהוטלו על קופות-החולים.

אלי אלאלוף: אני חוזר: בדיון – והפרוטוקול פתוח לכולם, כמובן – כל אחת בנפרד הביעה תמיכה בחוק הזה בצורה חד-משמעית, ללא שום לחץ של אף אחד, לפחות מה שראיתי בוועדה וכפי שהדיון התקיים.

אלי אלאלוף: אל תשכחו, זה אומנם חוק שהוכן והוגש רק בימים האחרונים, אבל הוא הוכן לאורך חודשים, הובא לדיון בוועדה.

אלי אלאלוף: הכנו את הדיון בצורה, לדעתי, משמעותית ורצינית, והחוק הזה אמור לשרת טוב יותר את כל תושבי המדינה.

אלי אלאלוף: זה מהלך אדיר.

אלי אלאלוף: אני באמת חושב שהעבודה שנעשתה, אף שהיינו מעט חברי כנסת – אני לא רוצה לציין, אבל שניים מהם מופיעים פה, ואני – אבל הדיון היה מעמיק, מסודר, ללא התלהמות.

אלי אלאלוף: שמענו את ההסתייגויות של חברת הכנסת מיכל בירן – כולן נדחו במקום.

אלי אלאלוף: זכותה לעשות מה שהיא עשתה פה, להביא הסתייגויות נוספות, אבל אני רוצה להגיד לכם: א.

אלי אלאלוף: השגנו התחייבות של השר ללוות באופן אישי ולדווח אחת לשנה; שר האוצר ושר הבריאות חייבים אחת לחמש שנים לבוא לתת דיווח מסודר על כל התהליכים המשמעותיים, כי זאת מערכת שתשתנה.

אלי אלאלוף: אי-אפשר לצפות אותה מראש, והיא תשתנה לאורך הזמן.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש פה החלטה שמחייבת לא רק את שר הבריאות – את מערכת הבריאות, מערכות של קופות-החולים, את שר האוצר ואת הוועדה.

אלי אלאלוף: הוועדה שלנו, שאני לא חושב – אני בטוח, לפחות לפי מה שנאמר על-ידי חברי הכנסת, שהיא לא הייתה בשום מקרה חותמת גומי לשום הצעה של אף אחד.

אלי אלאלוף: כל נושא נדון בצורה מאוד משמעותית ומאוד רצינית.

אלי אלאלוף: לכן אני חוזר ואומר: זכותכם להתלבט.

אלי אלאלוף: לחשוב שמערכת שנוגעת ל-8 מיליון תושבים פלוס – כולם בריאים שיהיו, אמן – היא מערכת שוודאי תמיד תהיה עליה ביקורת, אבל לפחות אנחנו רואים מערכת שמוכנה לקחת אחריות כוללת.

אלי אלאלוף: עד עכשיו פיזרו או נטרלו; מערכת שלא רצתה לקבל בכלל את בריאות הנפש.

אלי אלאלוף: תארו לכם שעד לפני שנה לא היו שירותי בריאות נפש.

אלי אלאלוף: ההבדל בדיונים שהיו לפני שנה – כשנכנס לתוקפו הצו של השר בעניין בריאות הנפש, היה דיון של מהומות אדירות.

אלי אלאלוף: יש ליקויים; יש ליקויים בקרב השירות שניתן לחברה הערבית; יש ליקויים גם אצל החברה החרדית; אין כוח-אדם הולם לשירותים בתחומים האלה, אבל לפחות יש לנו רצון להתמודד ולפתור את הבעיות האלה.

אלי אלאלוף: הדיון החדש, שהיה לפני כמה שבועות כדי להתעדכן בבריאות הנפש, היה בסגנון לגמרי אחר.

אלי אלאלוף: זה היה כל כך טוב, שוודאי התקשורת לא הייתה מעוניינת לדווח.

אלי אלאלוף: הוא היה שונה לגמרי.

אלי אלאלוף: הביאו הצעות לתיקון, ובהחלט מקובלות.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שההחלטה הזאת, שאמורה לשפר את השירות, לתקצב טוב יותר, הגון יותר, את כל מערכת הבריאות של המדינה שלנו, שאנחנו יכולים להיות גאים בה – אנחנו יכולים להיות גאים במערכת הבריאות שלנו, גם אם יש לכל אחד מאתנו אלף דוגמאות למה שעוד ניתן לתקן בה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת הצעת חוק יותר מחשובה.

אלי אלאלוף: היא חשובה מאוד כדי שהמערכת תמשיך ותשתפר, כי אי-אפשר לעשות חוק לפני 20 שנה כמעט ולחשוב שהנוסחה מתאימה 20 שנה אחר כך.

אלי אלאלוף: המדינה שלנו גדלה, הצרכים שלנו השתנו, ההתנהגויות של האוכלוסייה משתנות, ובצדק.

אלי אלאלוף: אין לנו שום צורך להתאהב במה שהיה לפני 20 שנה ולא לחשוב שאנחנו יכולים לתקן תוך כדי.

אלי אלאלוף: אז הצעת החוק הזאת היא עקרונית ומאוד חשובה.

אלי אלאלוף: אני חושב שלא צריך להצביע לפי אינטרסים כאלה ואחרים.

אלי אלאלוף: פה יש מערכת שלוקחת אחריות, ובנוכחות כל השחקנים הגדולים, שצריך להסיר בפניהם את הכובע, אלה קופות-חולים שעושות שירות אדיר, נותנות שירות אדיר למדינה ונותנות שירות אדיר לכל אחד מאתנו, כולל אם לפעמים יש פשלות, לצערנו.

אלי אלאלוף: אבל לבוא ולהגיד שהחוק הזה הוא לא טוב, הוא לא הגון, הוא לא מתאים, הוא מסתיר דברים – הוא לא מסתיר כלום.

אלי אלאלוף: כל מה שנאמר, כל מה שכתוב, זה באמת המצב כפי שהוא כתוב בהצעת החוק.

אלי אלאלוף: לכן, אני חוזר, אנא תדחו את ההסתייגויות.

אלי אלאלוף: נדון בהן – אני לא ביקשתי לבטל אותן – נדון בהן במסגרת התקנות שיתלוו לחוק.

אלי אלאלוף: לכן אני גם מציע להצביע בעד.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': חברי סיעת מרצ, האם אתם מבקשים ומבקשות להצביע על ההסתייגויות שלכם?

בצלאל סמוטריץ': מורידים את כל ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל בירן גם מורידה את כל ההסתייגויות?

מיכל בירן: רק את הסתייגות האחת שהיא רק שלי להשאיר, שזאת תהיה הוראת שעה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר, בסדר, אני יודע.

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו מצביעים כעת על סעיפים 1–4, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד, כולל 4 כמובן?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 91 בעד סעיפים 1–4 – 45 נגד – 26 נמנעים – 1 סעיפים 1–4 נתקבלו.

בצלאל סמוטריץ': 45 תומכים, 26 מתנגדים, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': סעיפים 1–4 כולל התקבלו בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על ההסתייגות של חברת הכנסת מיכל בירן לאחרי סעיף 4, הסתייגות מס' 5.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 92 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 39 נמנעים – 1 ההסתייגות של חברת הכנסת מיכל בירן לאחרי סעיף 4 לא נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 34 תומכים, 39 מתנגדים, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': ההסתייגות שביקשה להוסיף סעיף לא התקבלה, ולכן כל החוק התקבל בקריאה שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על החוק בקריאה שלישית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 93 בעד החוק – 47 נגד – 27 נמנעים – 1 חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, נתקבל.

בצלאל סמוטריץ': 47 תומכים, 27 מתנגדים, נמנע אחד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, התקבלה בקריאה שלישית, ונכנסת אחר כבוד לספר החוקים של מדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': [מס' כ/653; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 15690; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ושלישית.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

בצלאל סמוטריץ': כן, אדוני, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברי חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להציג את הצעת חוק שידורי הטלוויזיה מהכנסת (תיקון מס' 6) לקראת קריאה שנייה ושלישית.

): לפני שאכנס בעובי הקורה, אני רוצה לומר כמה דברי רקע בעניין.

): היום שידורי ערוץ הכנסת מוסדרים בחקיקה בחוק הקיים כבר 12 שנים, והחוק הזה, אותו אנחנו באים לשנות.

): עולה השאלה בכלל, מדוע משנים?

): אני חושב שבעניין הזה יסכימו אתי מרבית, אם לא כלל, חברי הכנסת: זכיין שעובד ופועל ובסך הכול נותן מוצר טוב, גם לציבור – אני חושב שגם חברי הכנסת לא מרגישים שיש פה איזו בעיה מהותית.

): אבל כן, עבר מספיק זמן, והגיע הזמן שנבחן את החוק.

): יושב-ראש הכנסת יולי יואל אדלשטיין מינה ועדה ציבורית בראשות השופטת בדימוס פריש, שבחנה את הנושא והגישה את המסקנות שלה.

): חלק מהמסקנות, דרך אגב, נוגעות לשינויים טכנולוגיים שקרו מאז, מאותו עולם שהיה אז לעולם של היום, וזה נושא האינטרנט והשידורים באינטרנט, וכל מה שכרוך במצלמות ובצילום הוועדות ודברים כאלה, וחלק מהמסקנות גם נגעו לבחינה של מה המשמעות של ערוץ הכנסת, למה בעצם פרלמנט צריך את הערוץ ולטובת מה.

): אני יכול להגיד לכם שבעיקרון, בעולם בכלל יש שתי גישות שונות:

): גישה אחת אומרת שהשידור מהכנסת צריך להיות פיד בלבד – נא צלמו את המליאה, צלמו את הוועדות, אל תעסקו בשום דבר מעבר לכך; הפיד הזה הולך לכל הרשתות האחרות, והן משתמשות בחומרים האלה בשביל לסקר את האירועים של הכנסת.

): פה, מאז שהחוק הזה חוקק, אנחנו פועלים בשיטה אחרת, שיטה שבה יש מה שנקרא "משדרים מוספים", שיטה שבה גם עבודה עיתונאית שמסקרת את עבודת הכנסת נכנסת לעניין, והגישה הזאת היא הגישה שבה גם בחרנו בוועדת הכנסת לשדר.

): בהחלט זו הכוונה, שהערוץ ישמר את אופיו, והיו על זה לא מעט דיונים.

): זו הייתה ההחלטה, ולשם באמת הלכנו.

): הצעת החוק שאנחנו מביאים עכשיו באה ומעגנת את השינויים של הוועדה הציבורית שהתקבלו על-ידי הוועדה שלנו.

): שינינו את שם החוק, שלא יתייחס רק לשידורי טלוויזיה, אלא גם לשידורי אינטרנט, ולכן הוא נקרא "ערוץ הכנסת" ולא "שידורי טלוויזיה מהכנסת".

): בנושא המשדרים המוספים הגדרנו – היום ההגדרה היא מאוד רחבה, ודווקא בעניין הזה אני חושב שהייתה פגיעה במה שרצינו לשקף, כי לפעמים מצאנו את עצמנו רואים בערוץ תוכניות שבינן לבין הכנסת הקשר הוא מאוד קלוש, אם בכלל קיים, ולכן הכנסנו התייחסות לכך שהערוץ ישדר את הפעילות בכנסת עם זיקה לעבודת הכנסת, חברי הכנסת ופעילות פוליטית.

): אני חושב שבעניין הזה כיסינו את המגוון של הפעילות שרצינו.

): מעבר לכך, היו שלושה – – –

חיים כץ: – – –

): נקצר.

): נקצר.

): מעבר לכך, היו שלושה נושאים שנויים במחלוקת – ראשית, אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיקי רוזנטל, שבנושאים אלה עשינו עבודה משותפת והגענו להסכמות, בשאיפה באמת לשקף מה הבית הזה, משני צדדיו, אולי רוצה לראות בערוץ: נושא התמקדות בדובר במליאה – הנושא הזה עלה בוועדה הציבורית, והסיכום היה – נכון, במליאה יש התרחשויות – אני עכשיו מדבר פה מעל הדוכן, אבל חברת הכנסת גרמן מדברת עם חבר הכנסת פרי ושאר חברי יש עתיד, וכנראה עסוקים בדברים אחרים.

): חבר הכנסת איתן ברושי עסוק מאוד בלקרוא משהו.

יעל גרמן: אנחנו מחזיקים את החוק.

): בסדר, אני לא בא ואומר, אני בא ומציין שבמליאה יש התרחשויות מאוד חשובות, ולא צריך להראות רק את הדובר.

): דב חנין נראה לי עסוק מאוד במשהו, אני לא יודע להגיד במה; חברת הכנסת שולי מועלם עם סתיו שפיר, אולי עוסקות בענייני ועדת הכספים.

): לא? לא. אוקיי.

איתן ברושי: לא בענייני החטיבה להתיישבות.

): החטיבה להתיישבות, סתיו.

): החטיבה לשקיפות אולי.

): בכל מקרה, המליאה היא חלק בלתי נפרד מהצילום.

): ועל מנת לשמר עדיין גם את הדובר ושישמעו את דבריו, הגענו לסיכום שהצילום ישאיר חלק – היום עושים את זה עם בועה או split במסך – ישאיר את הדובר, ואת הרקע, את המליאה, כמובן אפשר יהיה להראות, והיא לא פחות מעניינת.

): נושא נוסף זה חברי המועצה – בהמלצת הוועדה הציבורית דובר על צירוף ארבעה חברים למועצה, המועצה לשידורי כבלים ולוויין, שהיא המפקחת, היא הרגולטור על העניין.

): לאחר שהעניין הזה הפריע מאוד לכמה חברי ועדה, הגעתי יחד עם חבר הכנסת רוזנטל לפשרה, וצמצמנו את מספרם לשניים, וגם השניים האלה לא יהיו מעורבים במכרז.

): הם יוכלו לשבת כמובן בדיונים של המועצה, אבל לא יהיו מעורבים במכרז, ולעולם לא יהוו רוב להחלטה במועצה.

): הנושא השלישי, שעלה רבות, וגם עליו דנו לא מעט – הוועדה הציבורית קבעה שערוץ הכנסת לא יבזה את מוסד הכנסת.

): אני חושב שבוודאי רובם המוחלט של חברי הכנסת יסכימו אתי שאין כוונה שערוץ הכנסת יעשה משהו שיבזה את כבודה של הכנסת.

): אבל מה?

): עלה החשש שדרך הגדרה רחבה זו אולי חס וחלילה נפגע בחופש העיתונאי, אולי נייצר מצב שמישהו יוכל אחר כך להשתלח באיזה עיתונאי ולטעון שהוא מבזה את כבוד הכנסת.

): לכן עשינו שינוי גם לסעיף זה, מאוד נזהרנו בעניין הזה.

): מצד אחד, הורדנו, ריככנו את זה, דיברנו על זה שנמנע פגיעה חמורה בכבוד הכנסת ללא סיבה; הגדרנו שאם יש לעניין סיבה, זה גם יהיה לגיטימי.

): דרך אגב, הנושא גם עלה – לא מדובר על חברי כנסת, לא מדובר על ועדות, לא מדובר על מליאה, את הדברים האלה אפשר לצלם, ואפשר לדבר, וזה לא העניין; אבל לא לייצר מהלך פרובוקטיבי בכוונה שיעשה פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

): בסופו של דבר שימרנו מצד אחד גם את העיקרון הזה, ומצד שני גם את הנושא של החופש העיתונאי הנדרש.

): אני רוצה לעמוד על הנושא האחרון, שעליו היה עיקר הוויכוחים, ואני חושב שאם מנכים רגע את כל הנושאים שהיו רלוונטיים לשידורים ולאופן השידורים, זה הנושא שהוא הכי דרמטי, מה שהיה סעיף 8 בחוק המקורי, זה הנושא של מי יכול לגשת למכרז, ובשאלה לעניין זה – היו בה חילוקי דעות בוועדה.

): הגישה שלי הייתה מההתחלה שבסעיף זה לא נשנה שום דבר.

): כל מי שיכול היה לגשת למכרז לפני 12 שנים – תריסר שנים – יוכל לגשת למכרז גם היום.

): הייתה שם הגדרה בחקיקה, כבר מסודרת, שמונעת בעלות צולבת.

עליזה לביא: אז למה צריך חוק?

עליזה לביא: אם הכול בסדר, למה צריך חוק?

): נתתי לך שלוש דוגמאות וגם יש עוד דברים נוספים.

): אני גם מן הסתם לא מאריך, כי אנחנו רוצים לעסוק בעיקר.

): דיברתי על הסעיפים שכן היה זקוק שינוי בהם.

): אני רק רוצה לדבר על הדבר הספציפי הזה.

): נכון, חברת הכנסת לביא, בעניין הזה אני מסכים אתך – בנושא של מי רשאי להשתתף במכרז, לא צריך לשנות את הסעיף.

): כך עמדתי שיהיה בוועדה, וכך היה, אף שהיו קולות אחרים בוועדה שקראו לפעול לשינוי הסעיף הזה.

): בעניין הזה לא היינו מוכנים להתפשר.

): את התחרות על ערוץ הכנסת השארנו.

): זה היה סעיף 8, שעבר ונשאר.

): למען הדיוק אציין שבאותו סעיף כן הגדרנו נושאים שלא היו קשורים להשתתפות, אלא חייבו מערכת הנהלת חשבונות נפרדת ועמידה בכללי ממשל תאגידי.

): מילה אחרונה, ובזה אסיים.

): אני אומר פה, גם מעל במה זו, ערוץ הכנסת הוא לא כמו שאר הערוצים המסחריים שאנחנו מכירים – מעבר לזה, כמובן, שלא יהיו בו פרסומות ותוכן כזה.

): הערוץ הזה ממומן על-ידי הבית הזה, הכנסת מממנת מתקציבה את ערוץ הכנסת.

): המשמעות היא שהציבור מממן את הערוץ, ולכן הקפדנו, ויש לזה חשיבות גבוהה.

): החשיבות היא כדי שלא יבוא איזשהו איל הון כזה או אחר, לא משנה מאיזה צד של המפה הפוליטית, עם אינטרסים זרים, ינסה להשתלט על הערוץ ויממן מכספו שלו את העלויות, ויזכה במכרז כי הוא ייתן הצעה זולה.

): אז ברוב שלם בוועדה הנושא הזה עלה בבהירות, ונאמר שמי שייבחר במכרז ויפעיל את ערוץ הכנסת, אסור לו להביא כסף פרטי.

): המכרז לא יהיה מבוסס על ההצעה הזולה, ואפילו הייתה בהתחלה חשיבה, שאמרנו: בואו נגדיר את סכום התקציב ואולי ניתן ניקוד למי שעושה הצעה יותר זולה ב-5% או 10%, כי בסוף מדובר בכספי ציבור.

): אבל הבנו שאם אנחנו נכנסים למקום הזה, נותנים פה פתח שלא רוצים לתת.

): לכן ההחלטה הייתה: המחיר הוא פיקס, אין התמודדות על המחיר.

): מי שינצח בהתמודדות יהיה מי שייתן תוכן ראוי ונכון יותר, מבחינת איזון, ניסיון וותק והדברים הנוספים שמשפיעים על הערוץ.

): זהו.

): אני מודה לחברי.

): אני מבקש את תמיכתכם בהצעת החוק.

): את התודות, במידה שהחוק יעבור – נבוא אחר כך.

): תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': נעבור כעת לרשימת המסתייגים, מנמקי ההסתייגויות.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: חבר הכנסת גפני, אני עולה, אתה יוצא?

בצלאל סמוטריץ': הוא ראה שעלית בלי גמרות, בלי ספרים, אז אין לו מה להישאר.

משה גפני: לא, הוא יכול גם בלי ספרים.

משה גפני: מה אתה הולך לדבר על ערוץ הכנסת?

אלעזר שטרן: לא, לא, קצת.

בצלאל סמוטריץ': הוא רוצה לקרוא לשילוב חרדים בערוץ.

אלעזר שטרן: החוק הזה, הבעיה הכי קשה שלו היא למה צריך אותו.

אלעזר שטרן: מה היה חסר לנו?

אלעזר שטרן: כאילו זה מושב שהיה לנו משעמם, אלא אם כן יש פה עוד פעם סוג של אובססיה של ראש הממשלה על שליטה.

אלעזר שטרן: הוא רואה ערוץ תקשורת – הוא לא יכול להישאר אדיש, ואז אנחנו מבזבזים את הזמן ועושים דיונים.

אלעזר שטרן: אבל מה היתרון של המושב, שזה היום האחרון שלו?

אלעזר שטרן: שמחר, בערב ראש חודש אב, לא תהיה לנו בעיה להיכנס לאווירה של דיכאון, באמת, בגלל שאנחנו מסתכלים על מה שעשינו במושב הזה, וכאילו צריכים להיות מרוצים.

אלעזר שטרן: ואני תכף אתן רק כמה דוגמאות בשביל להבין למה עוד לפני שאני מפסיק להתגלח בראש חודש אב ומפסיק לאכול מאכלי בשר, אז באמת, למה כששואלים "מה שלומך?

אלעזר שטרן: " קשה לנו להגיד "ברוך השם יום-יום, נהדר"?

אלעזר שטרן: ואני רוצה להגיד משהו או לתת לכם קצת דוגמאות.

אלעזר שטרן: הכנסת הזאת ביטלה, בין שאר החוקים שלה, את מספר שרי הממשלה – שהיה בכנסת הקודמת, שהיה צריך להשמיד את הכול – והיא הוסיפה על השרים גם תשעה סגני שרים.

משה גפני: לכמה אנשים זו שמחה, זה לא דיכאון.

אלעזר שטרן: לכמה אנשים זו שמחה, כן, אבל אני מדבר לעם ישראל.

אלעזר שטרן: אנחנו לא עושים חשבון של אנשים פרטיים.

אלעזר שטרן: באמת, אנחנו שליחי ציבור.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד שהיא גם הוסיפה את השר בלי תיק, שזה גם מוסיף שמחה, לפחות לבן-אדם אחד, נכון?

עמר בר-לב: ולתיק.

אלעזר שטרן: שר בלי תיק – אחלה שמחה.

אלעזר שטרן: אני באמת לא רוצה להגיד שבבוקר היא הייתה צריכה – לא בשביל זה ביקשתי, חבר הכנסת גפני, שתישאר – אבל בבוקר היא הייתה צריכה לבטל את מקצועות הליבה ובערב לתת תגמולים למי שלא מסוגל לעבוד.

אלעזר שטרן: עזוב, זה עוד פעם חוק שמתגמל חוק, ואנחנו עובדים כאילו משלמים לנו לפי שעות.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה להגיד שהיא עשתה חוקים שהם באמת אנטי-דמוקרטיים, שאין להם שום משמעות מעשית.

אלעזר שטרן: בעצם לחוק החטיבה להתיישבות יש – אפשר להעביר יותר כספים למקורבים, לעמותות, בלי שקיפות; היא עשתה את חוק ההדחה, שגם מי שהעביר אותו אומר: אי-אפשר להדיח אף אחד, אפילו לא את חנין זועבי.

אלעזר שטרן: אבל עשינו חוק, בגלל שמישהו רצה שיהיה.

אלעזר שטרן: אין לו משמעות, אבל ישבנו על זה ימים ושעות והגברנו שנאה.

אלעזר שטרן: היא עשתה את חוק העמותות, כבסוף היא לא שינתה כלום, כי גם היום העמותות מדווחות, אבל תסתכלו כמה זמן הקדשנו לזה.

אלעזר שטרן: וזו לא שנאה של ערבים ויהודים – זו השנאה של ימנים ושמאלנים; אולי, או בכלל, זו השנאה של "מי שלא תומך בחוק הוא גם לא לאומי"; והיא עשתה את חוק המקוואות, שהיא רצתה להוציא את הרפורמים והקונסרבטיבים ובסוף תרמה להם; והיא עשתה אתמול חוק דו-שנתי לתקציב, שיושב-ראש ועדת הכספים ושר האוצר התנגדו לזה אבל נאלצו להעביר אותו.

אלעזר שטרן: ועוד דבר אחד – היא הקימה ועדה חדשה.

אלעזר שטרן: בגלל שיש חבר כנסת אחד שאמר שאולי הוא יעזוב את הליכוד או את הכנסת, אז אמר לו ראש הממשלה: תעזוב, בממשלה אין כיסאות, כבר מלא, וסגנים כבר גם אני לא יכול, אז בוא נקים לך ועדה בכנסת.

אלעזר שטרן: ויושב-ראש הכנסת הפך להיות – לצערי, אני מאוד מעריך אותו – גם סוג שראש הממשלה משחק אתו.

אלעזר שטרן: אז באו לאופוזיציה ואמרו: בשביל להשתיק אתכם, ניתן לכם עוד ועדה.

אלעזר שטרן: אז האופוזיציה אמרה: יש גבולות.

אלעזר שטרן: יש גבולות, לא לכל דבר אנחנו מוכנים, אז תעשו רק עוד ועדה לקואליציה.

ניסן סלומינסקי: לא, יש – – –

אלעזר שטרן: אז אין להם מספיק תפקידים, ואין מספיק שרים, ואין מספיק סגני שרים, אז הקימו ועדה.

אלעזר שטרן: ואתמול עוד עשינו עוד סגן שר אחד, אבל עשינו עוד משהו.

אלעזר שטרן: עכשיו תשמעו משהו, אני לא יודע אם כולם יודעים; אנחנו, מאז שאנחנו ילדים, יש תרגיל – אומרים עשרת בני המן בנשימה אחת, ואנחנו מנסים להגיד את זה.

בצלאל סמוטריץ': יש לך בדיוק את הזמן לומר את עשרת בני המן בנשימה אחת.

אלעזר שטרן: "ואת פרשנדתא, ואת דלפון, ואת אספתא, ואת פורתא" – וט-ט-ט-טם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני.

אלעזר שטרן: לא, לא, שנייה.

חיים כץ: מה זה "לא"?

חיים כץ: יש כללים לכנסת.

אלעזר שטרן: אז אני רוצה רגע להתחיל משהו – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן – – –

אלעזר שטרן: את סגני השרים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן, משפט סיכום אחד ודי.

חיים כץ: מה זה?

חיים כץ: אתה לא חייב, נגמר הזמן.

בצלאל סמוטריץ': אחד ודי.

אלעזר שטרן: אני חייב להגיד משפט אחד, רק דבר אחד.

אלעזר שטרן: אם אני הייתי יכול – עשרה אנשים אני יודע להחליף, אבל יש פה 21 מינויים של שרים בממשלה הזאת שעברו מתיק לתיק – משר האוצר לשר הכלכלה, משר הביטחון לשר – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן – – –

אלעזר שטרן: אני יכול את הכול, אבל זה יותר מעשרה.

אלעזר שטרן: גפני, אתה יודע להגיד 21?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן, תודה רבה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין – אדוני, בבקשה.

אלעזר שטרן: 21 – את כל מי שמינו בכנסת הזאת, את כל השרים שהחליפו תיקים.

אם מותר לעבור ממפלגה למפלגה, אפשר – – –

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, שימו לב מה קורה בכנסת:

דב חנין: אנחנו נמצאים ביום שלישי של רצף חקיקה; אנחנו נמצאים בתחילת סדר-יום שכולל הרבה מאוד חוקים משמעותיים, רציניים – על חלקם יש ויכוח – לקריאה שנייה ושלישית.

דב חנין: ובמה בוחרת הממשלה להעסיק אותנו?

דב חנין: בחוק חדש שיעשה שינוי בערוץ הכנסת.

דב חנין: כשרוצים לעשות שינוי במשהו, תמיד צריך לשאול את השאלה: למה בעצם השינוי דרוש?

דב חנין: בואו נשאל אתכם, עמיתי חברי הכנסת: מה מקולקל בערוץ הכנסת?

דב חנין: מה לא עובד בערוץ הכנסת?

דב חנין: מה מחייב שינוי בערוץ הכנסת?

דב חנין: למה אנחנו נדרשים לעסוק עכשיו בערוץ הכנסת, בשעה שיש כל כך הרבה עניינים, כל כך הרבה בעיות וכל כך הרבה סוגיות שהכנסת לא מספיקה לעסוק בהם, ולא תספיק לקיים עליהם דיון רציני בלילה הזה?

דב חנין: התשובה היא מאוד פשוטה: ערוץ הכנסת הוא עוד ערוץ תקשורת, וראש הממשלה בנימין נתניהו אובססיבי לתקשורת.

דב חנין: הוא לא יעצור ולא ינוח עד שהוא יפורר, יפרק, יפרמט, יסיר ויעלה מחדש בדמותו ובצלמו כל דבר שיש בו קשר לתקשורת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אסור לנו לשתף פעולה עם המהלכים האלה.

דב חנין: אין צורך בחוק הזה, אין טעם בחוק הזה, החוק הזה נועד לפגוע במערכת שעובדת.

דב חנין: ?If it's not broken, why fix it; זה עובד, זה קיים, זה פועל; מדוע לפרק?

דב חנין: מדוע להמציא מחדש?

דב חנין: אני אומר את הדברים, עמיתי חברי הכנסת, כי אצל ראש הממשלה הזה זו כבר שיטה.

דב חנין: אני זוכר את הדיונים שהיו כאן בסיבובים קודמים, גם על רשות השידור וגם על השידור הציבורי, ואני זוכר איך הסבירו לנו בפעמים הקודמות: כן, אנחנו רק רוצים לעשות רפורמה, אנחנו רק רוצים שזה יהיה פשוט קצת יותר יעיל, שזה יהיה קצת יותר חסכוני, שזה יהיה קצת יותר טוב.

דב חנין: והנה, כשמוקם תאגיד שידור חדש, והוא יותר יעיל ויותר חסכוני, אותו ראש ממשלה שעשה את הכול כדי לפרק את רשות השידור, עושה את הכול כדי שתאגיד השידור הציבורי החדש לא יצא לדרך.

דב חנין: אצל ראש הממשלה הזה יש מדיניות בתחום התקשורת, יש מדיניות.

דב חנין: מה שאנחנו רואים זו לא טעות, זו המדיניות.

דב חנין: הפירוק של השידור הציבורי, ההתקפה על כל המערכות שעובדות בתחום התקשורת, העמדת כל העיתונאים כבני-ערובה, כאנשים שמקור פרנסתם תלוי בחסדו של ראש הממשלה – כל הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, כל האובססיה הזאת היא חלק ממהלך של הפיכת המשטר הרפובליקני למשטר קיסרי, למשטר שבו יש ראש אחד לפירמידה, וכל מערכות התקשורת כפופות, מצייתות; התקשורת מפורקת ומפוררת, כולה תלויה; העיתונאים חסרי עצמאות, חסרי יכולת להביע עמדה ביקורתית, חסרי יכולת לבצע תחקירים עצמאיים.

דב חנין: זו דמותה של התקשורת שהקיסר נתניהו רוצה.

דב חנין: לזה, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו חייבים להתנגד.

דב חנין: לזה אנחנו חייבים לומר: עד כאן.

דב חנין: אז בואו לפחות נגן על ערוץ הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מאיר כהן: נקצר בערב הארוך הזה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, שמונה שנים הייתי רגולטור במועצת הכבלים, שמונה שנים ליווינו את הערוץ הטוב הזה.

מאיר כהן: מעולם לא הייתה שום בעיה עם הערוץ.

מאיר כהן: וכיבדנו את זה שדווקא בגלל – יואב קיש לא שומע את הדברים – דווקא בגלל שהכנסת משלמת ומממנת, טוב עושה הכנסת שאינה שמה את ידה בערוץ הזה.

מאיר כהן: זה בדיוק הדבר הנכון לעשות.

מאיר כהן: ומה קרה?

מאיר כהן: זה המשך ישיר לאמירה ביום ראשון האחרון בישיבת הממשלה: מה, אנחנו – – –

בצלאל סמוטריץ': מרפסת הקואליציה שם מצד שמאל – דברו, אבל יותר בשקט בבקשה.

מאיר כהן: אמרתי: זה המשך ישיר – חבר הכנסת חנין, הקשבתי לך ברוב קשב – –

חיים ילין: הוא גם מקשיב.

מאיר כהן: – – לאמירות ביום ראשון בממשלה של – מה, אנחנו מממנים ולא נשלוט?

מאיר כהן: דווקא בגלל שהכנסת מממנת את הערוץ הטוב הזה – טלו ידיכם משם, אל תתעסקו עם הערוץ.

מאיר כהן: אז מוסיפים עכשיו: יושב-ראש הכנסת ימנה נציג במועצה, ויושב-ראש האופוזיציה ימנה נציג.

מאיר כהן: זה מיותר, אבל זה המשך ישיר, לצערי, לרוח הרעה שעוברת כאן בכנסת, ובמיוחד אצל ראש הממשלה, שמוביל אותה ראש הממשלה, שכל מה שקשור וכל מה שיש בו תקשורת – אראה להם מה זה.

מאיר כהן: אני שואל את ראש הממשלה: ממה נפשך?

מאיר כהן: הרי יש לך אויב, שאתה נופל עליו בכל הזדמנות, ובכל מקום אנחנו רואים אותך מסית נגד התקשורת.

מאיר כהן: אז מה פתאום אתה בא לתקן?

מאיר כהן: תמשיך בדרכך.

מאיר כהן: הרי התקשורת הזאת, שאתה כל כך יוצא נגדה ומסית נגדה, יכול מאוד להיות שהיא זו שבגלל ההסתה הזאת באים בוחרים אליך.

מאיר כהן: אז אתה רוצה ללמד לקח את כולם?

מאיר כהן: אתה רוצה להפוך את כל התקשורת לעוזרים שלך?

מאיר כהן: יואב קיש, אני מתפלא עליך.

מאיר כהן: מה לך ולחוק זה?

מאיר כהן: ערוץ הכנסת – אני אגיד לצלמים של הכנסת מה לצלם ומה לא, ובאיזו זווית הם יתפסו?

מאיר כהן: בשביל מה?

): הסברתי את הכול.

מאיר כהן: האם מישהו מצא דופי?

מאיר כהן: האם מישהו התלונן, מאתנו או בחוץ?

מאיר כהן: ההפך.

): אתה יודע כבר מי הזכיין הבא?

מאיר כהן: ההפך.

מאיר כהן: אני מתפלא כל פעם מחדש לפגוש אנשים שאומרים לי: תשמע, אנחנו רואים את הערוץ הזה, אנחנו רואים את ערוץ 99, כי השידורים הם שידורים הוגנים והם שידורים טובים.

מאיר כהן: אז גם בזה אתם רוצים לשלוח יד?

מאיר כהן: בשביל מה?

מאיר כהן: מיותר, זה באמת חוק מיותר.

מאיר כהן: חבל שהתחלתם להתעסק, ואתם הופכים להיות לנושאי הכלים של ראש הממשלה.

מאיר כהן: אני מצפה מכם להיות קצת הגונים.

מאיר כהן: יש מקומות שלא צריך לגעת בהם, הם טובים.

מאיר כהן: יש לנו מספיק פינות חשוכות שצריך לטפל בהן, לא ערוץ 99.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת שלי יחימוביץ, ואחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – אני מבינה שיו"ר ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש לא נמצא כאן – נמצא?

): אז הכול בסדר.

שלי יחימוביץ': הכול בסדר.

שלי יחימוביץ': מה זה שתי דעות?

שלי יחימוביץ': לכאן ולכאן?

שלי יחימוביץ': יש כאלה שסבורים ששידור צריך להיות ככה, ויש כאלה שסבורים שהוא צריכים להיות ככה – אפשר לחשוב שזה איזה קרב איתנים אידיאולוגי בין גישות שונות לגבי התקשורת.

שלי יחימוביץ': ראש הממשלה בנימין נתניהו רצה ערוץ בשליטתו, ולכן הפעיל את כל המהלך הזה.

שלי יחימוביץ': וכל היתר קשקוש.

): איך זה יכול להיות?

שלי יחימוביץ': במהלך – – –

עיסאווי פריג': תשאל את חברי הוועדה, ואז תקבל את התשובה.

שלי יחימוביץ': הרי החוק הזה ראשיתו בחטא, ראשיתו בוועדה מטעם, שאולי אחד מחבריה – הייתה איזו טעות קטנה, פקשוש בליהוק.

שלי יחימוביץ': נבחרו כולם מטעם, כולם ידעו מה צריכות להיות מסקנות הוועדה.

שלי יחימוביץ': ישיבות הוועדה היו ישיבות השחרה נגד ערוץ הכנסת וניסיונות לטפול עליו שחיתות, חוסר אובייקטיביות, זלזול נורא בחברי כנסת והכפשת שמם.

שלי יחימוביץ': חבל שלא היית בוועדה הזאת, היית שומע את השאלות הבלתי-נתפסות.

): הייתי.

שלי יחימוביץ': והמסקנות של הוועדה – חרפה ובושה, חרפה ובושה.

שלי יחימוביץ': איזה מסקנות: חוסר הבנה טוטלי של מהי דמוקרטיה, מהו חופש ביטוי, מהו ערוץ תקשורת.

שלי יחימוביץ': כן, זה ערוץ תקשורת שצריך לפעול לפי אמות מידה עיתונאיות.

שלי יחימוביץ': אבל זה בכלל לא משנה, בכלל לא משנה.

שלי יחימוביץ': הכול היה כלים בדרך להנצחת אפשרות השליטה של נתניהו בערוץ תקשורת נוסף.

שלי יחימוביץ': איך אני יודעת בוודאות, ואני לא משערת ולא מנחשת?

שלי יחימוביץ': כי בראשית הדרך באו חברי כנסת הגונים מכל קצוות הקשת הפוליטית, כולל הרבה מאוד חברי כנסת מהליכוד ומכל סיעות האופוזיציה – מכל סיעות האופוזיציה, ללא יוצא מן הכלל – ואמרו: מה העניין?

שלי יחימוביץ': מדובר בערוץ נפלא, מצוין, הוא חייב להמשיך לשדר.

שלי יחימוביץ': לאף אחד לא הייתה טענה כלפיו, ולו הקלה שבקלות.

שלי יחימוביץ': כל ניסיונות ההכפשה שהוועדה ניסתה לעשות לא צלחו, מה לעשות.

שלי יחימוביץ': ערוץ ישר, נקי כפיים, אובייקטיבי, הגון, נותן ביטוי לכל הדעות, מכבד את חברי הכנסת, אבל מצד שני עושה תוכניות שיש בהן עיתונאות ויש בהן נשכנות, הכול במידה; מצלם כמו שצריך את מליאת הכנסת, את הדובר, לפעמים כשיש מהומה כמו שצריך מצלמים את מה שקורה במליאה.

שלי יחימוביץ': ואז אחד-אחד ובאין רואה באו החברים מהקואליציה ואמרו: מתנצלים באמת, אנחנו מתנצלים בפניכם, אבל זו הנחיה של ראש הממשלה, ואי-אפשר – – –

): מי אמר את זה?

שלי יחימוביץ': הישרים שבהם.

): מי אמר את זה?

): מי אמר את זה?

שלי יחימוביץ': למה שאני אסגיר את החברים שלך שיש להם אומץ לומר את האמת והם לא משכנעים את עצמם?

): אני לא שמעתי את זה מאף אחד.

שלי יחימוביץ': זה הדבר הכי נורא שקורה תחת שלטון כזה, שהתודעה העצמית משתבשת, ומבצע ההנחיות גם משכנע את עצמו שהוא באמת מאמין, באמת ובתמים ב"אידיאולוגיה", במירכאות כפולות ומכופלות, שמאחורי החוק הזה.

שלי יחימוביץ': אבל כל כך הרבה אנשים הגונים וישרים ובכירים בקואליציה באו ואמרו: מתנצל, לא יכול לעזור, הנחיה של נתניהו, אני לוקח צעד אחד אחורה; כולל מי שהמשיכו לשבת בוועדה וניסו לעשות כמיטב יכולתם, אבל מה לעשות, הם אמרו, הלחץ של ראש הממשלה חזק מאוד.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר, אני חייבת להודות: החוק, כמו שהוא יצא, הוא חוק הרבה יותר סביר, הוא גם מוזהר בדרך ממסקנות אותה ועדה תמוהה.

שלי יחימוביץ': אגב, רק לדוגמה, אחד האנשים שעליהם נאמר שהם עיתונאים אובייקטיביים ואין להם שום קשר לעניין והם לוהקו במקרה בגלל עיתונאותם היה צביקה ברוט.

שלי יחימוביץ': והנה, ראה זה פלא, לא חולפים ימים מעטים וצביקה ברוט מתחבק על הבמה עם מנכ"ל ערוץ הכנסת רונן פלוט, אחרי שזה זוכה – –

): מנכ"ל הכנסת.

שלי יחימוביץ': – – אחרי שזה זוכה בראשות עיריית נצרת-עילית.

שלי יחימוביץ': מתברר שהוא היה הקמפיינר שלו, אותו עיתונאי אובייקטיבי שישב בוועדה שליהק רונן פלוט.

שלי יחימוביץ': זו רק דוגמה אחת.

שלי יחימוביץ': יש לי עוד הרבה דוגמאות על כל אחד ואחד מחברי הוועדה הזאת, שצריכים להתבייש בחברותם ובמסקנות האנטי-עיתונאיות האלה.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, רק לסיום, סעיף אחד שאיכשהו שורה על הכול ומאפיין במשהו את רוח החוק הזה – ששוב אני אומרת, הוא חוק הרבה יותר טוב ממה שהיה בכוונות הזדון המקוריות לפני חקיקתו.

בצלאל סמוטריץ': רק משפט סיכום, בבקשה, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': הנה משפט סיכום: אותו חוק ביזוי שאוסר בחוק את ביזוי חברי הכנסת, שחברי מיקי רוזנטל באמת ניסה לעשות כמיטב יכולתו ולמזער נזקים והצליח להפוך אותו – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יחימוביץ, הזמן תם, אז בבקשה משפט סיכום.

שלי יחימוביץ': אתה יכול לאפשר לי עוד דקה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': עם לילה ארוך כזה, התשובה היא לא.

שלי יחימוביץ': אבל אני לא אדבר יותר היום.

יוסף ג'בארין: תגידי דברים טובים על הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם אני אתן לך דקה, אני אצטרך לתת אחר כך לאחרים.

שלי יחימוביץ': לא, הוא לא רוצה שאני אגיד דברים טובים על הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אני מסיימת.

שלי יחימוביץ': נשאר סעיף שאוסר בחוק פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

שלי יחימוביץ': אתם שמעתם על דבר כזה בדמוקרטיה, איסור בחוק על פגיעה בכבודנו?

שלי יחימוביץ': מי שיפגע בכבודנו ובכבוד הכנסת עובר על החוק.

שלי יחימוביץ': אין דבר כזה בשום מדינה דמוקרטית מערבית, לא קיים בספר חוקים של שום מדינה.

שלי יחימוביץ': ומי יחליט מי ביזה את כבודנו?

שלי יחימוביץ': ועדה מיוחדת לענייני כבודנו ולענייני סתימת פיות?

שלי יחימוביץ': ומה ייעשה למי שעובר על החוק?

שלי יחימוביץ': זה דבר כל כך מופרך וכל כך נורא, שדי בו כדי להסביר את מהות החוק הזה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': לקחת לעצמך עוד דקה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': ולאחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שבדרך כלל כשמביאים חוק חדש שרוצה לעשות רפורמות בתחום מסוים, החוק הזה אמור לענות על בעיות שקיימות באותו תחום.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, החוק בא כדי לפתור בעיות שקיימות, כדי לענות על קשיים שקיימים.

יוסף ג'בארין: ואם מבינים את זה כך, לא מבינים מה פשר החוק הזה ומה הוא נועד לתקן.

יוסף ג'בארין: על איזה קושי, על איזה בעיות – לא כל כך מובן.

יוסף ג'בארין: ולכן עולה בוודאי החשד שמדובר כאן אולי במניעים פוליטיים מאחורי החוק הזה, כפי שחברי קדמו לי ואמרו.

יוסף ג'בארין: אבל אני רוצה דווקא לנצל את הדקות שיש לי – ואני יודע שגם יו"ר ועדת הכנסת ממשיך להיות כאן – כדי לדבר על סוגיית הייצוג של האזרחים הערבים ושל חברי הכנסת הערבים בערוץ הכנסת.

יוסף ג'בארין: אני אתחיל בכך, אני רוצה להגיד, עם כל הכבוד לכתבים ולעורכים ולעובדים בערוץ הכנסת, בכל זאת, כשאני נכנס לאולפן שם ואני כמעט לא רואה אף כתב ואף עורך ערבי שם, אני מרגיש לא נוח.

יוסף ג'בארין: מדוע אין ייצוג של כתבים, של עורכים ושל עובדים ערבים במערכת?

יוסף ג'בארין: אני לא יודע כמה עובדים בתוך המערכת, אתה אולי – – –

עיסאווי פריג': אולי ועדת פריש תמליץ.

יוסף ג'בארין: אתה אולי לא היית יודע, אבל זהו מצב שצריך לתקן, לדעתי, וצריך להבטיח שבקרב עובדי הערוץ יש גיוון, גיוון תרבותי וגיוון לאומי.

יוסף ג'בארין: אבל גם כשזה מגיע לשידורי הערוץ, כמעט שאין שידור ואין תוכנית בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: יש אולי – אני לא יודע אם אתם עוקבים אחרי זה, יואב, אתה יודע, יש שידור בערבית?

): באיזה ערוץ?

יוסף ג'בארין: ערוץ הכנסת.

יוסף ג'בארין: על מה אנחנו מדברים?

יואל חסון: לדעתי לא.

): אמור להיות תרגום.

יוסף ג'בארין: אז ככה.

יוסף ג'בארין: מה שיש, לדעתי זה על-פי ההסכם עם הזכיין – – –

): בחוזה החדש תהיה חובת תרגום לערבית.

יוסף ג'בארין: תכף.

יוסף ג'בארין: יש חצי שעה בשפה הערבית.

עיסאווי פריג': מתורגמת, אתה מתכוון.

יוסף ג'בארין: לא, לא, תכף.

יוסף ג'בארין: חצי שעה שצריכה להיות בשפה הערבית, לא תרגום.

יוסף ג'בארין: ואכן יש חצי שעה כזאת, אבל היא לא תוכנית מקור.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, לדעתי זה בעיקר חדשות ששודרו כבר בערוץ 2 ופשוט מקרינים אותן שוב.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, לא תוכנית מקור.

יוסף ג'בארין: ואני רוצה לומר שחצי השעה הזאת – מובן שאני רוצה יותר – חייבת להיות תוכנית מקור, זה קודם כול.

): יוסף, למה לא דיברת על זה בוועדה?

): למה לא באת לדבר על זה בוועדה?

יוסף ג'בארין: קודם כול, אני שמח שאתה נוטה להסכים עם הטיעונים הללו.

): לא, בלי אפילו להיכנס לנושא עצמו.

): יש לך טיעון – הייתה ועדת כנסת, ישבנו, זו הייתה המטרה.

יוסף ג'בארין: אז התשובה: את כל הדברים הללו ניתן לעשות גם במסגרת החוק הקיים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, החוק לא אוסר לעשות את זה.

): לא אוסר – ברור, אבל יכולים לחייב, אני לא יודע.

יוסף ג'בארין: יכולים לחייב, עוד לא מאוחר כי עוד יכולים לדבר על זה.

יוסף ג'בארין: אבל אפשר לקיים את המדיניות הזאת מבלי שזאת תהיה הוראה בחוק.

): זה אתה צודק.

יוסף ג'בארין: לכן אני אומר שני דברים: 1.

יוסף ג'בארין: התוכנית המינימלית שקיימת בשפה הערבית צריכה להיות תוכנית מקור; 2.

יוסף ג'בארין: עם כל הכבוד, חצי שעה זה כמעט כלום.

יוסף ג'בארין: מה זה חצי שעה מתוך כל שידורי הכנסת?

יוסף ג'בארין: לכן, אני מקווה גם שנוכל להרחיב את השידור הזה בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: הדבר האחרון – לעניין התרגום.

יוסף ג'בארין: אין סיבה שלא יהיה תרגום, עם הטכנולוגיה שקיימת היום, תרגום לשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: כפי שאתם יודעים, היום אפשר לבחור שהתרגום יופיע או לא יופיע על המסך, ולכן הדבר בהחלט אפשרי.

): אני רוצה לשמח אותך, שבחוק החדש התייחסנו לזה וחייבנו תרגום בערבית.

יוסף ג'בארין: אני אסביר.

יוסף ג'בארין: המצב כיום הוא שיש חובת תרגום, אבל לא של השידור הישיר, רק של השידור החוזר.

): נכון, שידור ישיר – לא.

יוסף ג'בארין: תכף.

יוסף ג'בארין: רק של השידור החוזר ורק של דיונים בכנסת.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, כל התוכניות האחרות, אין חובת תרגום.

יוסף ג'בארין: חובת התרגום – – –

): עכשיו יהיה על הכול, רק לא על השידור הישיר.

יוסף ג'בארין: זה שיהיה על הכול זו כבר התקדמות, ואני מקווה שככה גם יפרשו את זה.

יוסף ג'בארין: אבל, יואב, לדעתי אפשר בכל זאת לחשוב איך בכל זאת אפשר לקיים תרגום לשידור הישיר.

יוסף ג'בארין: זה אפשרי.

): זה המון כסף.

): זה עניין של כסף.

יוסף ג'בארין: זו השקעה – – –

יואל חסון: אי-אפשר את השיח הזה.

): רק מילה אחת – צר לי שלא באת לדיוני הוועדה.

יואל חסון: בסדר, תודה רבה, חבר הכנסת קיש.

יוסף ג'בארין: הייתה לנו שיחה כזאת עם יושב-ראש הכנסת, ודיברנו על כך שאם נגיע למצב שיהיה תרגום בתוך מליאת הכנסת, זה באופן אוטומטי ישליך גם על ערוץ הכנסת, ואפשר למצוא הסדר מסוים, אפשר להתחיל בשעות מסוימות, מספר מוגבל של שעות, ואחר כך בהחלט ניתן להרחיב את זה.

יוסף ג'בארין: אז הדבר אפשרי.

יוסף ג'בארין: אני שמח, יואב, שאתה מקבל בחיוב את הדברים הללו ואשמח להמשיך ולדבר על זה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך, חבר הכנסת ג'בארין.

יואל חסון: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

יואל חסון: לאחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, רק לא מזמן אומרת שרת המשפטים שהכנסת הזאת מחוקקת את עצמה לדעת, ואני לא מצליחה באמת להבין למה צריך את חוק ערוץ הכנסת.

עליזה לביא: לפני 12 שנים חוקק פה חוק – חוק טוב, חוק נכון; אנחנו כולנו נהנים משידורי ערוץ הכנסת.

עליזה לביא: גם חברי כנסת שזוכים לחשיפה מרובה ושיש להם הרבה חברים בתקשורת, וגם חברי כנסת שזוכים לפחות חשיפה.

עליזה לביא: אבל אני חושבת שהדעה המשותפת, גם לימין, גם לשמאל, שבאמת ערוץ הכנסת עושה את העבודה שלו נכון, וטוב שכך.

עליזה לביא: ולכן בכלל לא ברור לי למה, לצערי הרב, למה צריך לחוקק את החוק.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: כי קיבלנו הוראה?

עליזה לביא: כי ביקשו מאתנו לעשות חוק שאי-אפשר להעביר במסגרת החוק הקיים?

עליזה לביא: אני ממש לא מצליחה להבין.

עליזה לביא: אנחנו רואים פה ממש סוג של קרב פרסונלי, אדוני היושב-ראש, ובכלל לא ברור לי מה הבעיה עם ערוץ הכנסת.

עליזה לביא: אז זה הקורבן עכשיו?

עליזה לביא: זה המקום שאליו צריך באמת לבוא ולהתכנס?

עליזה לביא: החוק שאתם מביאים עכשיו, אדוני יושב-ראש הוועדה, חברי קיש, חבר הכנסת קיש, באמת יוצא באופן בוטה נגד הערוץ היחיד ששומר על כבוד הכנסת.

עליזה לביא: אנחנו הרבה פעמים טועים, מדברים לא נכון, רבים, אבל ערוץ הכנסת עושה את עבודתו נכונה.

עליזה לביא: אם מישהו צריך לתקן משהו, לפני שמדברים על לפגוע בכבוד – איך ציטטתם את זה?

עליזה לביא: המשפט האומלל: לעניין המשדרים הנוספים, לא יכלול פגיעה חמורה בכבוד הכנסת – אולי קודם כול אנחנו נעשה?

עליזה לביא: ככה, אתה יודע, אנחנו נמצאים בשלושת השבועות – שנאת חינם, חורבן הבית.

עליזה לביא: אולי אנחנו נבוא ונעשה איזה טיפול עצמי לעצמנו לפני שנחוקק עוד חוק שמדבר על לבוא ולראות איך לא לפגוע בכבוד הכנסת?

עליזה לביא: אז מה, אז אם ראש ממשלה עומד כאן היום ומדבר בנאום שלו על ז'בוטינסקי ומנצל את הבמה הזאת ומדבר דברים שאולי באמת היה צריך לשקול אם לדבר אותם במסגרת הנאום הזה, אז ערוץ הכנסת ישדר אותם או לא ישדר אותם?

עליזה לביא: זה כבוד הכנסת או לא כבוד הכנסת?

עליזה לביא: כאילו, מה אתם בעצם מנסים לעשות כאן?

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין.

עליזה לביא: ואני באמת לא מבינה גם את מהירות הבזק של הבאת החוק הזה.

עליזה לביא: הערוץ – זה ערוץ שאין בו ריאליטי ואין בו שעשועונים, ואין בו אפילו תחקירי עומק.

עליזה לביא: אין בו.

עליזה לביא: אין בו הדברים האלה; אין בו הפקות של דרמה, אין תחקירים על בית ראש הממשלה.

עליזה לביא: אין.

עליזה לביא: אין כלום בערוץ הזה.

עליזה לביא: אז מה?

עליזה לביא: על מה יצא הקצף?

עליזה לביא: מה החשש?

עליזה לביא: מה הפחד?

עליזה לביא: זה ערוץ שמביא את הבעיות האקטואליות ומנגיש אותן לציבור.

עליזה לביא: הרבה מאוד פעמים אנחנו משתמשים בכל מיני קיצורים ודברים שהם שגורים על פינו, וערוץ הכנסת מרחיב דעת, מסביר, מעביר את המידע, מנגיש מידע, את העבודה הפרלמנטרית, המסובכת לפעמים, כאן, בבית הזה.

עליזה לביא: אז מה הבעיה?

עליזה לביא: עוד ועדות שלא זוכות לחשיפה?

עליזה לביא: את זה תיקנו.

עליזה לביא: הוועדות מקבלות שקיפות והן מונגשות גם כאן.

עליזה לביא: אז בשביל זה צריך לחוקק חוק שיבוא?

עליזה לביא: ועל מה נתלים?

עליזה לביא: על מה נתלים?

עליזה לביא: על המשפט האומלל הזה: לא יכלול פגיעה חמורה בכבוד הכנסת.

עליזה לביא: וכנראה באמת יש פה משהו בסעיף הלא-ראוי הזה – –

יואל חסון: אולי – – –

עליזה לביא: – – החסר – הזה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: גברתי, אולי צריך להסביר לצופים באיזו צורה ערוץ הכנסת ישתנה.

יואל חסון: מה אנחנו רגילים אולי להכיר את הערוץ, כמו היום.

יואל חסון: לדוגמה: תוכניות שהיו בערוץ – – –

רויטל סויד: יואל, אתה רוצה ללכת הביתה היום?

עליזה לביא: אז – – –

יואל חסון: זה נושא חשוב.

יואל חסון: גברתי, הנושא הזה מאוד חשוב.

עליזה לביא: כן.

עליזה לביא: את רוצה – – –

יואל חסון: אז אולי אם תסבירי, באמת, במה החוק הזה משנה את ערוץ הכנסת שאנחנו מכירים אותו היום.

עליזה לביא: אז אתה יודע, אדוני, אני חושבת שמה שאנחנו רואים כאן זה עוד נושא – לבוא ולגעת בו.

עליזה לביא: כמו שאנחנו רואים באופן עקבי שראש ממשלה במדינת ישראל לא ממנה שר תקשורת – הוא בעצמו שר התקשורת; הוא בא ולא מאפשר לנו שום הרחבה של התקשורת, אלא באמת שליטה ממוקדת.

עליזה לביא: אני מזכירה לך שחוק הבזק, שאנחנו מבקשים להפריד בין התוכן לבין הדרך להעביר את התוכן – באמת, אני לא מצליחה להעביר את זה כאן בכנסת.

עליזה לביא: ואנחנו רואים כאן מורכבות על מורכבות על מורכבות.

עליזה לביא: ואם אתה שואל אותי – כן, כנראה יש טובים יותר ויש טובים פחות, ומי רשאי לשדר ומי לא רשאי לשדר, על-פי טעמו של מי שקובע ומכהן היום גם כשר התקשורת.

עליזה לביא: אז זאת התשובה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: לצערי הרב, זאת התשובה.

עליזה לביא: ומי קובע מהו ביזוי?

עליזה לביא: ומי יקבע מה זה כבוד הכנסת?

עליזה לביא: ומה זה פוגעני?

עליזה לביא: זו דרך נוספת לבוא – וכן, כן, אם אתה רוצה לשאול אותי, במילה קשה – לבוא ולצנזר.

עליזה לביא: ולבוא ולהגיד מה בעצם יהיה הפילטר שלפיו אנחנו נקבל מידע או לא נקבל מידע.

עליזה לביא: כולנו כציבור.

עליזה לביא: והחוק הזה, אדוני היושב-ראש, בהמשך לשאלה שלך, לא קשור בשום צורה שהיא לפעילות ערוץ הכנסת; לפעילות הנוכחית שלו או לבעיות כלשהן שעלו בו.

עליזה לביא: ומטבע הדברים, ב-12 שנים של שידור אולי יש בעיות, אבל הן פתירות.

עליזה לביא: נקודות שאפשר לבוא ולפתור אותן במסגרת החוק הקיים.

עליזה לביא: למה להביא חוק נוסף?

עליזה לביא: למה בעצם להטריח גם את הכנסת וגם – אתה יודע למה?

עליזה לביא: כי ככה, כי רוצים לעשות שינוי פה, שינוי ברור מאוד.

עליזה לביא: ובואו נגיד את זה בצורה ברורה, ושאלת – אז כנראה – –

יואל חסון: נא לסיים.

עליזה לביא: – – ראש הממשלה לא רוצה את ערוץ הכנסת במתכונת הזאת שלו.

עליזה לביא: רוצים גורמים מחמיאים יותר, שיקבלו את השליטה על ערוץ הכנסת; נוחים יותר, טובים יותר; שישרתו נאמנה את מה שראש הממשלה חושב – –

יואל חסון: תודה.

עליזה לביא: – – שזה כנראה כבוד הכנסת.

עליזה לביא: אז אנחנו נגד, נגד, נגד, ולא ראוי שהחוק הזה יעבור.

יואל חסון: תודה רבה לך על דברייך.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אתה אורח קבוע באולפן הפתוח.

יואל חסון: לא יהיה אולפן פתוח יותר – איך תסתדר בלעדיו?

): אדוני היושב-ראש, אני מציע שאולי תיתן קודם גילוי נאות על מצבך המשפחתי, ואחרי זה נמשיך לדבר על הנושא.

יואל חסון: א.

יואל חסון: מצבי המשפחתי – טוב.

יואל חסון: אשתי עובדת בערוץ הכנסת.

): אוקיי.

יואל חסון: מאה אחוז.

): עכשיו אפשר לדבר על זה.

יואל חסון: אם מישהו לא יודע את זה.

יואל חסון: אבל בסדר.

נחמן שי: אתה צריך להצהיר את זה.

יואל חסון: חמש דקות.

רויטל סויד: יואל, יואל, אתה יכול לשאול את כל השאלות שאתה רוצה.

): עכשיו הכול.

): עכשיו תשאל אותי מה שאתה רוצה, יואל.

יואל חסון: ובכוונתי לשאול.

יואל חסון: אז שאלתי, איך תסתדר בלי אולפן פתוח?

נחמן שי: – – –

): אני – אם ערוץ הכנסת חושב שהוא ערוץ טוב מאוד, אני מקווה שהזכיין הבא יהיה מצוין.

יואל חסון: אז למה הבאת עליו חוק כזה?

קריאה: – – –

יואל חסון: בבקשה – – –

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום ציינו את – בישיבה המסורתית על ז'בוטינסקי, היה ראש הממשלה מאוד פעיל דווקא בעניינים אקטואליים, לא כאלה שקשורים ישירות לז'בוטינסקי.

נחמן שי: והישיבה התפתחה, ואז גם יושב-ראש האופוזיציה, ואחריו עלה ראש הממשלה.

נחמן שי: ואז הוא פנה בקול מאוד מאוד דרמטי ליושב-ראש האופוזיציה ושאל אותו – הוא לא שאל אותו את מה ששאל אותו ערב הבחירות באיזה אולפן טלוויזיה ברגע של הפתעה:

נחמן שי: האם הוא מוכן לחלוקת ירושלים?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: חשבתי שהוא ישאל אותו.

): הוא ישמור על נתניהו מאוחדת.

נחמן שי: אז הפעם הוא אמר לו: האם אתה מוכן לחלוקת ערוץ 2?

נחמן שי: תשים לב.

נחמן שי: מכל החלוקות שעל סדר-יומנו, נשארה רק החלוקה של ערוץ 2.

נחמן שי: "האם אתה מוכן לחלוקה?" – איזו דילמה מעסיקה.

נחמן שי: אז זה "ערוץ שתמיהו" אולי, או משהו מהסוג הזה.

נחמן שי: ואני שאלתי את עצמי: מה מעסיק את ראש הממשלה שלי בימים האלה?

נחמן שי: באמת, מה מעסיק אותו?

נחמן שי: האם ערוץ 2 ישדר במתכונת של שני זכיינים, או זכיין אחד יישאר וזכיין אחד יעזוב?

נחמן שי: ומה יקרה עם חברת החדשות של ערוץ 2 – שהיה לי שם הכבוד לעמוד ליד ערש הולדתה – האם היא תישאר אחת או ימכרו אותה?

נחמן שי: ואיך?

נחמן שי: באמת, ראש ממשלת ישראל, חברים וחברות.

נחמן שי: האיום האיראני, איום הסייבר, איום ההוא, איום הזה – "האם אתה מסכים לחלוקת ערוץ 2?" – ואני שמח שחברי הרצוג לא ענה לו על השאלה החשובה הזאת.

נחמן שי: אז אני אומר לכם היום: החוק הזה מיותר בתכלית.

נחמן שי: מיותר בתכלית.

נחמן שי: אבל יש איזשהו אלגוריתם כזה בלשכת ראש הממשלה, שאיפה שכתוב "תקשורת" קופץ משהו.

נחמן שי: מין כזה – קוקייה כזאת.

נחמן שי: קוקייה כזאת קופצת, אומרת לו: שים לב.

נחמן שי: ראו – – –

יוסי יונה: נחמן, קוראים לזה רפלקס מותנה.

נחמן שי: רפלקס מותנה.

נחמן שי: זה בעולם כנראה של הפסיכולוגיה.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: פתאום – הופ – ערוץ קפץ.

נחמן שי: ערוץ הכנסת – אני אומר את זה למיטב שיקולי, גם המקצועי – לא הרבה שנים בחיי, נגיד 40 שנה, הייתי בענייני תקשורת?

נחמן שי: לא, יותר כנראה, 50, ועסקתי ממש בדברים האלה.

נחמן שי: כולל שבעוונותי אפילו שידרתי פעם תוכניות בערוץ הכנסת.

נחמן שי: אז יכולתי לעמוד אפילו על הכללים המקצועיים שלהם.

נחמן שי: אני אומר לכם, חברים וחברות: הערוץ טוב.

נחמן שי: ערוץ טוב.

נחמן שי: אגב, אני אומר לכם, כשאני נמצא בחוץ-לארץ אני מחפש ערוצים דומים.

נחמן שי: יש ערוץ כזה בארצות-הברית, יש ערוץ כזה בבריטניה.

נחמן שי: יש ערוצים שמשדרים ישיר.

נחמן שי: כאן נעשית עבודה טובה, עבודה עיתונאית אפילו; לא סתם מצלמה שמונחת באולם מליאה או בפני איזו ועדה, אלא תוכניות שמגוונות ומוסיפות ומעשירות.

נחמן שי: המדינה הזאת זקוקה לא רק לערוצי שידור, היא זקוקה גם לחשוף את הפן הזה, הכל-כך חשוב, הדמוקרטי שלה, של הבית הזה.

נחמן שי: לא תמיד זה הכי מכובד בעולם, אני יודע, אבל גם כאן אני אומר, כשהוא לא מכובד בעולם, יתכבד הציבור ויראה: האם הסצנה הזאת שהייתה על הדוכן הזה עם חברת הכנסת זועבי הייתה עוברת בשידור של ערוץ הכנסת או לא?

נחמן שי: אני לא יודע.

נחמן שי: זה ממש לא כיבד את הבית הזה.

): ברור שכן.

): אמרנו שכל צילומי המליאה והוועדות – חופשי.

): למה אתה שם דברים שלא נאמרו?

נחמן שי: לא, זה היה בשידור חי.

נחמן שי: זאת אומרת, זה נשאר לשיקולו של הבמאי באותו רגע.

נחמן שי: הוא מחליט אם הוא כן מראה את זה – זה לא היה מכובד, תאמין לי.

): מה שקורה בבית הזה ישודר, נקודה.

נחמן שי: אבל הסעיף הזה עצמו מזמין איזושהי סלקציה בעיניו של הבמאי בנושאים שהם מתערבים בשיקולים העיתונאיים שלו, ואני רוצה שיהיו שם עיתונאים.

נחמן שי: עכשיו אני אגיד לכם משהו על העובדים של הערוץ הזה: הם בסך הכול עובדים מקצועיים, והם לא באים מהסדנאות הכי בכירות.

נחמן שי: באמת, יש בהם מגוון של הציבור הישראלי, מגוון מאוד יפה, וגם עם הזמן התברר שהערוץ הזה אפילו מצמיח עיתונאים ועיתונאיות שעוברים לערוצים אחרים, לערוצי טלוויזיה.

נחמן שי: זאת אומרת שהוא אפילו הפך להיות מין בית-ספר כזה או סדנה, שזה בעיני גם דבר מצוין.

נחמן שי: אני אומר לך, ידידי הטוב יואב קיש, חבל שנכנסת למים האלה.

נחמן שי: התרטבת לשווא.

נחמן שי: תאמין לי, ראיתי אותך מנהל את הדיונים, בהתחלה ביתר התלהבות, אחר כך פחות.

נחמן שי: יצא – בוא נקווה כולנו שהערוץ הבא או הבעלים הבאים ינהלו את הערוץ בדיוק כמו שניהלו אותו או מנהלים אותו המפעילים הנוכחיים שלו.

): – – –

נחמן שי: זה יהיה הכי טוב.

נחמן שי: תודה רבה.

יואל חסון: ימים יגידו.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה, אדוני, פרופסור יוסי יונה.

יואל חסון: חמש דקות עומדות לרשותך.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש – אוה, אני שמח שמשה גפני נכנס, כי אני רוצה שתעזור לי תכף.

יוסי יונה: שב נא, בבקשה, אני רוצה לנהל אתך איזשהו – דווקא, בגלל הרקע – המתן, אדוני.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כמעט כל הדוברים, הייתי אומר, עמדו כאן וציינו את העובדה שהם לא מבינים מדוע החוק הזה חוקק, וזה העלה בראשי את הפתגם הידוע שאומר: מה הועילו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: גפני, מה הועילו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: עכשיו, המשמעות הרגילה, אנשים מבינים את הביטוי הזה באופן הבא – הם אומרים: תראו, אנשים באו ותיקנו; או שהתוצאה הייתה דומה, או שהתוצאה לאחר התיקון הייתה גרועה יותר.

יוסי יונה: כך גם אני הבנתי את הפתגם הזה, מה הועילו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: אחר כך הלכתי ועיינתי, יואב קיש, בביטוי הזה, וראיתי שיש לו משמעות אחרת, כי תראה, כשאנחנו אומרים "מה הועילו חכמים בתקנתם", הרי אנחנו מטילים דופי בחכם – "מה הלכת ותיקנת לשווא?

יוסי יונה: " או: "התוצאה הייתה גרועה יותר".

יוסי יונה: אז באמת תהיתי.

יוסי יונה: הלכתי וחיפשתי, וראיתי שבאמת זה לא מן הראוי להטיל דופי בחכם, והנה פרשנות אחרת שניתנת לביטוי הזה, וכך כתוב:

יוסי יונה: מכיוון שברור שלא תיקנו חכמים תקנתם לחינם, על-כורחנו נתכוונו בתקנתם להשיג מטרה מסוימת.

יוסי יונה: ומכאן שהמפרש דבריהם באופן שלא תושג אותה מטרה אינו מפרש את דבריהם כהלכה.

יוסי יונה: כלומר, פה אנחנו לא מטילים דופי בחכם – אנחנו אומרים שאם החכם תיקן, הרי שיש לו מטרה מסוימת, ואנחנו לא הבנו אותה.

יוסי יונה: נכון?

יוסי יונה: אז לכן, עכשיו נשאלת השאלה: אז מה מטרתו של החוק?

יוסי יונה: נאמרו כאן דברים שאני מסכים אתם לחלוטין: ערוץ הכנסת באמת הוא ערוץ נהדר.

יוסי יונה: אני לא יכול להעלות בדעתי, באמת, חברי יואב קיש, משדר מסוים, תוכנית מסוימת שאני אוכל להצביע עליה ולהגיד: אהה, הנה, פה באמת פגעו בכבודה של הכנסת; הנה, פה באמת פגעו בכבודו של מאן דהוא, יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה וכו'.

): רק הכנסת.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: ולכן, ירדנו מהמושג הזה של ביזוי – על כך יש לתת קרדיט לאלה שעמלו רבות ושכנעו אותך ואחרים להוריד את המושג "ביזוי" – ונותר בכל זאת העניין הזה של לא לפגוע בכבודה של הכנסת.

יוסי יונה: שוב אני חוזר ואומר: אני לא זוכר מתי וכיצד נפגע כבודה של הכנסת משידוריו של הערוץ הזה.

יוסי יונה: אז מה אם כן המטרה?

יוסי יונה: מה אם כן המטרה?

יוסי יונה: ואז אני רוצה לומר לכם, חברות וחברי הכנסת, שיש קו שעובר כחוט השני בין החוק הזה לבין חוק העמותות.

יוסי יונה: הרי בסופו של יום, מה נשאר מחוק העמותות?

יוסי יונה: בהתחלה אמרו: אנשים ישימו תגים; בהתחלה אמרו: אנשים יכריזו על עצמם כשייכים לעמותה כזו ואחרת.

יוסי יונה: והלכו ורידדו אותו ורידדו אותו, ובכל זאת ביקשו להעביר אותו, כמו שבכל זאת מבקשים להעביר את החוק הזה, ולמה?

יוסי יונה: הרי אנחנו אומרים שרוקנו אותו, רוקנו אותו מהתכנים שלו, אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: יצירה של אווירת הפחד.

יוסי יונה: כלומר, הכוונה היא לא בתכנים של החוק, כמו שאולי כבר הכוונה היא לא בתכנים של חוק העמותות אלא באווירה שהוא יוצר.

יוסי יונה: והצנזורה המון פעמים, חברי יואב קיש, היא לא בתוכן, מה הוא אוסר, אלא עצם העובדה שאנחנו נדרשים לחוקק את החוק הזה כמו שחוקקנו או כמו שעבר כאן – לא חוקקנו, הכנסת חוקקה – ולכן לכל אחד ואחד מאתנו, ואחת מאתנו, יש אחריות לחוקים שחוקקו.

יוסי יונה: אבל כמו החוקים הללו שחוקקו, הרי הכוונה היא בסופו של יום ליצור אווירה של פחד.

יוסי יונה: אווירה של פחד שפוגעת בשיקול דעתם של העושים במלאכה, וזה הדבר הנורא.

יוסי יונה: לכן, כשאנחנו שואלים: מה הועילו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: גם אם התכנים עצמם לא שונו, של החוק, הרי מה שקרה זה באמת אווירת הפחד ששוררת – –

יואל חסון: תודה.

יוסי יונה: – – ושבעצם החוק הזה הוא גם מעודד.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה לך, חבר הכנסת פרופסור יונה, תודה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת איימן עודה – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: חמש דקות.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, היום בבוקר קיבלנו את הבשורה הרעה על הריגתם של שלושה אנשים בתאונת דרכים קשה ליד פוריידיס, ועל עוד עובד בצ'ק-פוסט, עובד בניין.

איימן עודה: שמות הנהרגים בתאונת הדרכים הם אולגה נסאר אשקר, אנג'ליק נסאר נעים, קלואי סעיד נעים, והבחור שנהרג בתאונת דרכים בצ'ק-פוסט הוא חאלד סובחי עבד מנצרת.

איימן עודה: הלב דואב.

איימן עודה: ואני מהבוקר בקשר עם ד"ר חן קוגל, שהוא מנהל המכון לרפואה משפטית אבו-כביר, והוא מסביר לי ש-50% מהגופות שמגיעות אליו הן גופות של ערבים.

איימן עודה: 50%, וזה שנים.

גילה גמליאל: – – – בתאונות דרכים?

איימן עודה: גם תאונות דרכים, גם תאונות עבודה וגם פשע.

איימן עודה: אני חושב שצריך להיאבק נגד תופעה לא אנושית זו בשני מישורים: גם מטעם הממשלה, גברתי השרה, כי הממשלה, יש לה יכולת כל כך גדולה – יש לה את התקציבים, את החינוך, את התרבות, את שעות הפנאי וכו' וכו' – וגם אנחנו צריכים לבקר את עצמנו ביקורת עצמית קשה ולחנך את הציבור שלנו.

איימן עודה: זה חייב להיות מאבק משותף גם של הממשלה וגם של הנהגת הציבור הערבי.

איימן עודה: אני חושב שבתחילת המושב הבא אנחנו צריכים לשנס מותניים בשביל למגר תופעה כל כך קשה זו, כל כך פוגענית.

איימן עודה: תרשו לי לנחם את המשפחות בשפה הערבית, ברשותכם: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: ברצוננו לפנות אל משפחת אשקר ואל משפחת נעים ביפו ואל משפחת עאבד מהשכונה המזרחית בנצרת ולומר להן: אלוהים ירחם עליהם.

איימן עודה: תנחומינו לכם, ומי ייתן ולא תוסיפו דאבה עוד.

איימן עודה: בשמי ובשם הרשימה המשותפת.

איימן עודה: ) תודה רבה לכם.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי, אני לא יודעת, מה עשה ערוץ 99?

יעל גרמן: הוא הצליח יותר מדי?

יעל גרמן: הוא עצבן אולי?

יעל גרמן: ערוץ שקט, נעים הליכות, שמראיין אותנו בנעימות, שבאמת הוא אובייקטיבי, שמצלם אותנו על הטוב ועל הרע, ומראה את זה לכל עם ישראל בלי דעות פוליטיות, לא נוטה לא לימין ולא לשמאל, לא נגד הדתיים ולא בעד החרדים.

יעל גרמן: מה הוא עשה?

יעל גרמן: לדעתי, פשוט מישהו החליט שצריך להשתלט עליו.

יעל גרמן: כמו שלפעמים צריך להשתלט על חברות מדף.

יעל גרמן: יש חברות מדף, ואז מי שרוצה להעלות את המניות שלו ורוצה להגדיל את הנפח שלו, הוא משתלט על חברת מדף.

יעל גרמן: זאת חברת המדף שהחליט בנימין נתניהו להשתלט עליה ולתת אותה, קרוב לוודאי, למישהו עם דעות דומות.

יעל גרמן: כשמסתכלים על החוק הזה – אני פשוט צחקתי, אני אומרת לך, יואב, אני תכף אקרא לך כמה משפטים שהם פשוט מצחיקים.

): בבקשה.

יעל גרמן: מייד אעשה את זה.

יעל גרמן: אבל קודם אני אומר את הפואנטה.

יואל חסון: סמוך עליה, היא תעשה את זה.

יעל גרמן: כן, זה נמצא כאן מול העיניים.

יעל גרמן: אני חושבת שמישהו סימן מטרה.

יעל גרמן: רוצים הרי לאפשר למישהו לקנות את הערוץ.

יעל גרמן: זה שרצו לאפשר לו את זה נסגר, אז עכשיו רוצים לאפשר למישהו אחר.

יעל גרמן: וכל המלל שמסביב – – –

): מה זה "זה שרצו לאפשר לו נסגר"?

יעל גרמן: אני לא יודעת.

): את יודעת, את אמרת את זה.

יעל גרמן: לא, סתם.

יעל גרמן: אתה יודע מהגיגי, ממוחי הקודח.

יעל גרמן: היה מישהו שאולי רצו.

): כן.

): את לא יודעת על מה את מדברת.

יעל גרמן: לא בטוח, אבל אולי זה נסגר – – –

): כי מי שנלחם על תחרות זאת הקואליציה.

): האופוזיציה רצתה לסגור.

יעל גרמן: יואב, אני תכף אקריא לך את המשפטים שאני מדברת עליהם.

יעל גרמן: נראה שרוצים לבלבל אותנו עם כל מיני משפטים כאלה שהם סותרים אחד את השני כדי שלא נבחין בעיקר, והעיקר הוא שרוצים לקחת ערוץ טוב, שמתפקד פנטסטי, ולתת אותו בידי מישהו שאפשר יהיה לשלוט עליו.

יעל גרמן: זו האמת.

יעל גרמן: ועכשיו תשמע את המשפטים המבולבלים.

): תקריאי.

): תגידי לי – – –

יעל גרמן: למשל, בסעיף 6, בסעיף 4א המוצע, מה הם אומרים: "בעת צילום ושידור של ישיבות מליאת הכנסת, ישדר הגוף המשדר את מי שקיבל רשות דיבור מיושב-ראש הישיבה או את יושב-ראש הישיבה" – זה כדאי לך – "כשהוא הדובר".

): אוקיי.

יעל גרמן: עכשיו הוא בא ואומר: "אבל אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע מהגוף המשדר לצלם ולשדר במקביל התרחשויות אחרות".

יעל גרמן: אז בשביל מה אתה אומר את זה אם אתה אומר שבכלל הוא יכול גם?

יעל גרמן: וממילא – – –

): הם רוצים להשאיר אותך עכשיו מדברת; עכשיו נגיד הם מדברים שם, המצלמה הולכת אליהם, ואותך לא רואים.

יעל גרמן: יופי.

שלי יחימוביץ': זוועה, זוועה, נורא ואיום.

): אז אמרו: נשאיר – – –

יעל גרמן: מה רע בזה?

מאיר כהן: – – –

אילן גילאון: – – –

): אז אמרו – – –

יעל גרמן: למה לא?

קריאות: – – –

): אז אמרו: נכון, המצלמה תראה אותם, כמו שכתוב – – –

יעל גרמן: נו?

): כמו שכתוב פה: לשדר במקביל, אבל ישאירו עלייך את הפריים, כי גם מה שאת אומרת – – –

שלי יחימוביץ': יש לך – – –

יעל גרמן: לא, זה לא מה שהוא אומר.

שלי יחימוביץ': – – –

יעל גרמן: לא, סליחה.

): זה מה שאומר הסעיף.

יעל גרמן: לא, לא, אני אקריא לך את זה שוב.

): נו?

יעל גרמן: זה אומר, מצד אחד: צריך לצלם את מי שקיבל רשות דיבור.

): נכון.

יעל גרמן: אבל: אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע מהגוף המשדר לצלם ולשדר גם התרחשויות אחרות.

יעל גרמן: אז מה רע?

): נכון.

): איך עושים את זה?

): עם בועה.

): שמים אותך בבועה ומראים את מה שקורה במליאה.

יואל חסון: אתה חושב שתהיה אכיפה בכלל?

יעל גרמן: אז למה – – –

יואל חסון: יכולה להיות אכיפה בצורה הזאת?

שלי יחימוביץ': – – –

יעל גרמן: תגיד לי, בשביל זה צריך לשנות חוק?

יעל גרמן: אי-אפשר לבוא ולומר את זה לערוץ?

): תקשיבי – – – יהיה צוות תיאום – – –

יעל גרמן: בשביל זה אתה מטריח אותנו בשעה הזו של הלילה?

): יש צוות תיאום של הכנסת עם הערוץ ועם המועצה לשידורי כבלים ולוויין שהיא אחראית – לא עם הערוץ, סליחה, עם הערוץ לא.

): המועצה לשידורי כבלים ולוויין היא זו שצריכה להנחות את הערוץ.

): הדבר הזה לא קורה.

): אין קשר בין הכנסת, שמשלמת על הערוץ – –

עפר שלח: מה אתה אומר.

): – – למועצה לשידורי כבלים ולוויין – –

יעל גרמן: אה, זאת אומרת, אין לנו שליטה.

): – – חלק מהמסקנות של הוועדה היו על זה, כן.

יעל גרמן: וזה מה שמשנה?

יעל גרמן: אני שואלת אותך, זה מה שזה משנה?

יעל גרמן: שיראו גם אותי וגם שם בצד את ברושי וטלי מדברים?

): זה לא עיקר החוק, אבל כן, זה אחד הדברים.

יעל גרמן: זה מה שמשנה?

יעל גרמן: חכה.

יעל גרמן: לא גמרתי – –

): אוקיי.

יעל גרמן: – – בוא תראה עוד מין התחכמות כזו.

): בבקשה.

): בבקשה.

יעל גרמן: כאילו איפכא מסתברא: "לשם הפעלת סמכויותיה" – – –

): באיזה סעיף?

יעל גרמן: הבא אחריו.

יעל גרמן: 4ב.

יעל גרמן: יש 4א, יש 4ב.

יעל גרמן: סעיף 6, אוקיי?

יעל גרמן: בתחתית עמוד 2: "לשם הפעלת סמכויותיה ומילוי תפקידיה לפי חוק זה, יכהנו במועצה" – ואללה – "שני חברים נוספים שהם נציגי ציבור בעלי ידע וניסיון – האחד ימנה יושב-ראש הכנסת, ואת האחר ימנה ראש האופוזיציה".

יעל גרמן: נשמע פנטסטי, לא? אה, אה, חכו, חכו.

יעל גרמן: אתם צריכים לעבור לסעיף השני כדי להבין שלחבר המועצה שמונה לפי הסעיף הקטן לא יהיה קול מכריע בהצבעה, והוא גם לא ישתתף בהצבעה הקשורה למכרז – – –

): זה של מיקי רוזנטל.

): את זה הוספנו כי מיקי ביקש את סעיף (ב).

יעל גרמן: שלא יהיה לו קול, שהוא לא יוכל – אז בשביל מה בוחרים אותו אם אין לו קול?

): לא.

): רק שלא בקולו הוא, הכוונה היא שלא בגלל שאין – – –

יעל גרמן: אני לא יודעת מה הכוונה, אני כאן קוראת.

): אני אסביר לך.

יעל גרמן: הנה, נתנו לו מול כל שני – – –

): שלא יהיה מצב שרק הם שניהם באים ומצביעים, שיהיו יותר אנשים – – –

יעל גרמן: זה לא מה שכתוב.

יעל גרמן: כתוב: מיניתם אותם, ויש שניים – וזה נורא יפה, אחד מהאופוזיציה אחד מהקואליציה – אבל היי, היי, אל תשלו את עצמכם, הם לא יוכלו להצביע בהצבעה הקשורה למכרז לבחירת הגוף המשדר.

): נכון, נכון.

יעל גרמן: באמת, חברים, זה כתוב בצורה ממש – – –

): אני לא מתווכח.

): זה מיקי רוזנטל התעקש והכנסנו את זה – – –

יעל גרמן: אה, טוב, מיקי.

מאיר כהן: זה לא של מיקי.

שלי יחימוביץ': – – –

יעל גרמן: אז מיקי אשם.

): הוא אמר, אם כבר מכניסים – – –

שלי יחימוביץ': – – – הוא ניסה למזער נזקים, למה אתה לא אומר אמת?

): בסדר, אני מתנגד.

): אני אומר אמת.

): סעיף קטן (ב) – – –

יואל חסון: תודה.

שלי יחימוביץ': הוא ניסה למזער נזקים.

): את זה מיקי רוזנטל ביקש.

): הוא ביקש.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש.

): – – –

יואל חסון: תודה.

יעל גרמן: יש לי – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: הדיונים בוועדה נגמרו.

יעל גרמן: מכיוון – – –

שלי יחימוביץ': – – –

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ, הדיונים בוועדה נגמרו.

יעל גרמן: חברים, אומנם להערכתי מגיעה לי עוד דקה בגלל כל חילופי הדברים, אבל אני אסכם ואומר.

יואל חסון: את יכולה לבקש דקה.

יעל גרמן: אני מבקשת.

יואל חסון: את קיבלת.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: אז הנה, אני ממשיכה הלאה להקריא לך את האבסורדים שבתוך החוק.

יעל גרמן: אנחנו מגיעים עכשיו ל-(ג), כן?

יעל גרמן: אנחנו מגיעים עכשיו ל-4ב(ג).

יעל גרמן: ב-4ב(ג): "ההוראות החלות לפי דין לעניין בדיקת כשירותם והתאמתם של המועמדים לכהונה כחברי המועצה" – אלה שדיברנו עליהם קודם – "יחולו על חברי המועצה שימונו לפי הסעיף הקטן" – שקודם קראתי – "בשינויים המחויבים ובשינוי זה:"; בסך הכול, מה שכתוב זה ש"בסעיף 6ג(א), בסופו יקראו – ואולם לא יראו חבר מועצה שמונה לפי סעיף הוראות 4ב" – מה שקראתי קודם – "כקשור לעניין העומד לדיון במועצה או בוועדה מוועדותיה בשל כך בלבד שהוא מביא בחשבון גם את ענייני" – הרי הם מונו מטעם הכנסת, הם צריכים להביא את ענייני הכנסת, משהו כמו חבר דירקטוריון שמכהן בחברה עירונית, שהוא צריך לדאוג לאינטרסים של החברה העירונית ושל העירייה ולא של החברה העירונית.

יואל חסון: נא לסיים.

יעל גרמן: אני משערת לעצמי שאתה יודע על מה אני מדברת.

יעל גרמן: לא? טוב.

): אני פחות מכיר את הנושא – – –

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: אז יש חובות דירקטורים בחברות עירוניות, שבחברה עירונית דירקטור שמונה מטעם העירייה צריך להיות נאמן לעירייה ולא לחברה.

יעל גרמן: אז זה משהו דומה פה.

יעל גרמן: אז פה הם מתחכמים, הם באים, הנה, הם באמת מונו מטעם הכנסת, אבל לא יראו אותם נאמנים מטעם הכנסת.

יואל חסון: אוקיי.

יעל גרמן: יואב, החוק הזה לא רציני כמו שהוא כתוב, וגם כוונתו לא רצינית.

יעל גרמן: ואתה מדי רציני מכדי שתתמוך בו.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: האמת, לא ממש התכוונתי לדבר על החוק הזה, שאני לא בטוח שהוא ראוי שנדבר עליו, אבל היות שנכנסנו פה לוויכוח בענייני טלוויזיה, זה זמן נהדר בשבילי להזכיר את חברי האהוב שאיננו אתנו עוד, מוטי קירשנבאום, שפעם אמר לי – תקשיב, יואב, תלמד מבן-אדם שעשה פה טלוויזיה עוד לפני שהייתה טלוויזיה – הוא אמר לי: תראה, אני ב"לונדון וקירשנבאום" מאוד אוהב שירון מדבר, מפני שאני לא באתי בשביל לדבר, אני באתי בשביל מה שנקרא אינטרקטים בשפה שלנו.

עפר שלח: זאת אומרת, מדי פעם מצלמים אותך, נגיד, כמו שיצלמו עכשיו את מאיר עומד ומסתכל עלי.

עפר שלח: והרעיון שאנחנו כמחוקקים נתערב בעבודתם של במאי טלוויזיה, אין דבר יותר מגוחך ממנו עלי אדמות, ואין דבר יותר מגוחך מהחוק הזה, חוץ מזה שהוא עצוב, כי הוא בא להתערב.

עפר שלח: ואגב, יש בו פתח לכל מיני גופים מעוניינים, שראש הממשלה גם מיודד אתם, להתערב אולי במכרז על ערוץ הכנסת ולהתמודד עם ערוץ 2 השנוא שעושה את זה.

עפר שלח: האנשים שממונים מטעם חברת החדשות שלו עושים את זה באופן נאמן, אובייקטיבי, נעים.

עפר שלח: כולנו, למרות שלא הרבה אנשים רואים את ערוץ 99, אוהבים להופיע בו ואוהבים להציץ בו, והכול טוב.

עפר שלח: אבל האמת באמת, כמו שאמרתי, החוק הזה לא ממש שווה.

עפר שלח: היום הוא יום שבו הכנסת מציינת את זכרו של זאב ז'בוטינסקי, ואני במקום נאום מבקש לקרוא לכם כמה ציטטות נבחרות של האיש הזה, זאב ז'בוטינסקי, איש באמת גדול בתולדות הציונות: "היום מתמצה מבחן הדמוקרטיה בחופש העיתונות: החוקה הליברלית ביותר יסודה בשקר אם מושם מחסום לפי העיתונות, אבל במקום שבו העיתונות חופשית – שם יש תקווה", אמר זאב ז'בוטינסקי.

עפר שלח: אני מניח שהוא דיבר על "ישראל היום", אבל לך תדע.

עפר שלח: "בראשית ברא אלוהים את היחיד"; "כל יחיד הוא מלך השווה לרעהו"; "טוב שיחטא היחיד כלפי הציבור משתחטא החברה ליחיד"; "לשם טובתם של היחידים נוצרה החברה, ולא להפך", אמר ז'בוטינסקי.

עפר שלח: אפרופו חוקים שעברו בכנסת הזו: "איני סבור שחוקתה של איזו מדינה תכיל סעיפים מיוחדים המבטיחים במפורש את אופייה הלאומי" – בערך חצי מהחוקים המפוחדים שאנחנו רואים בכנסת הזאת עוסקים בזה.

עפר שלח: עוד כתב ז'בוטינסקי: "לו היה לנו רוב יהודי בארץ" – לא היה בזמנו, יש לנו כמובן היום – "היינו קודם כול יוצרים פה מצב של שוויון זכויות גמור, מוחלט ומושלם, בלי שום יוצא מן הכלל: יהודי או ערבי או ארמני או גרמני, אין הבדל בפני החוק".

עפר שלח: ואחרי שנמתחה על ז'בוטינסקי ביקורת כי הוא הופיע בבית-כנסת רפורמי, הוא אמר: "איני נכון לתת את ידי לשיגעון של הטלת חרם על חיפושים רוחניים, כל עוד אין בהם משום חילול השם לעקרונות יסודיים של חירות, שוויון ולאומיות".

עפר שלח: אבל מצד שני, אני מניח שלו ז'בוטינסקי היה נואם עכשיו והמצלמה הייתה פונה למשל לצלם את חבר הכנסת פרי, הייתה קמה על-פי החוק החדש מהומה מאוד גדולה והבמאי היה נכנס לכלא.

עפר שלח: לכן אני שמח שז'בוטינסקי איננו אתנו כדי למנוע את הרגע הנורא הזה.

עפר שלח: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שלח.

יואל חסון: אני עצוב שז'בוטינסקי לא אתנו, אבל אני לפחות שמח ששעתו הגדולה הגיעה שוב, יש פה סוג של איזה התחדשות והתעמקות בכתבי ז'בוטינסקי, אז זה שווה מאוד.

עפר שלח: ככל שהתנועה שלו מתרחקת ממנו, יש עיון בכתביו.

יואל חסון: אחרים מגיעים ומתקרבים, נכון מאוד.

יואל חסון: תודה רבה, עד כאן המסתייגים.

יואל חסון: יש לנו בקשות לרשות דיבור.

יואל חסון: הראשון, חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: גם שעתך הגדולה תגיע עוד מעט, או לא – מבחינת הגדולה.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: שלום, אדוני, חברי, השרה, כנראה בעיניהם של אנשים מסוימים זה בבחינת "הרגנו את השידור הציבורי, נהרוג גם את זה".

אילן גילאון: בשונה מרשות השידור, שבה היו קלקולים והיה צריך לתקן אותם, אין אדם שלא גמר את ההלל על ערוץ הכנסת.

אילן גילאון: יקום אחד ויאמר לי שהיה לערוץ הזה קלקול באיזון, בהגינות שהוא הוכיח כל השנים האלה.

אילן גילאון: מה הרצינות שלו?

אילן גילאון: אני אומר את זה גם כעובד ערוץ הכנסת.

אילן גילאון: אדוני, בערך בהתחלה, לפני כמה שנים, עבדתי בערוץ הכנסת, הגשתי שם תוכנית.

אילן גילאון: הלוואי שאנחנו, הכנסת, חברי הכנסת, מליאת הכנסת, הייתה משובחת כ-10% מערוץ הכנסת.

אילן גילאון: כבר היינו במקום הרבה הרבה יותר טוב.

אילן גילאון: אתה, חבר הכנסת קיש, באמת אני קצת מאוכזב דווקא ממך, כי אני לא ציפיתי ממך שאתה תצטרף לנערי ביבי.

אילן גילאון: יש כאלה שאין להם עצם בלשון והם אומרים את הדברים באופן גלוי, אבל אתה – אחרי הכול אתה טייס, ואתה עכשיו לאט-לאט הולך להפוך לדרגת אסטרונאוט, וחבל – גם בניסיונות שלך להיות הבמאי של הקרמלין, איך ישבו אנשים במליאה, האובייקטיביות תהיה הדבר המרכזי בערוץ הזה.

אילן גילאון: חבר הכנסת קיש, תדע לך, סימן לכוח זה היכולת לפזר כוח, כלומר לקיים דמוקרטיה.

אילן גילאון: חוסר כוח, פחד, זה הריכוזיות המתמדת.

אילן גילאון: ההשתלטות הזאת שאתם רוצים להצטרף – איך אומרים "הגששים"?

אילן גילאון: עשר שנים זה עובד טוב, למה לקלקל?

אילן גילאון: למה לסגור?

אילן גילאון: מה קרה, למה?

אילן גילאון: גם את זה?

אילן גילאון: אבל עד איפה אתם רוצים להביא את ההשתלטות שלכם?

אילן גילאון: תסלח לי.

): אילן, אתה יודע מי יהיה הזכיין הבא?

אילן גילאון: אני מתאר לעצמי שערוץ 20 או מישהו כזה, לא?

): אני לא יודע – –

אילן גילאון: משהו ברוח התקופה.

): – – ואני לא יודע אם הוא יתנהג כמו שערוץ 2 מתנהג עכשיו.

אילן גילאון: אבל אני שואל, מה הבעיה?

אילן גילאון: או שאתם גם כן בקטע – ערוץ 2 כבר מכירים אתכם.

אילן גילאון: אני באמת לא מבין את הדבר הזה, למה לקלקל?

אילן גילאון: אז יכול להיות שבאמת ברוח התקופה צריך להביא זכיין אחר, כי הזכיין הזה לא מתאים.

אילן גילאון: אני באמת רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת קיש, עד לאיפה תגיעו?

אילן גילאון: יש "ערוץ לולי" בערוץ הילדים, אתם רוצים אותו גם?

אילן גילאון: כאילו, אין לכם גבולות?

אילן גילאון: אין לכם אלוהים?

אילן גילאון: אני מכיר את המנהל של הערוץ הזה, הוא אחד האנשים המשובחים במדינה, את אורי פז ואת העורכת הראשית, ואני יכול למנות לך שם-שם בערוץ הזה, שהלוואי שהם היו חברי כנסת ולא שם, זה היה יותר נכון לומר את הדברים.

אילן גילאון: לכן אני אומר לכם, טלו קורה מבין עיניכם, חבר'ה, או שאתם באמת במצב כל כך רופס, שאתם גם על ערוץ הכנסת רוצים להשתלט, וכך אני אומר את הדברים האלה, ואני לא אמשיך לומר כלום.

אילן גילאון: אני אגיד לכם, לא צריך להתייאש.

אילן גילאון: אני תמיד אמרתי: אל תישארו חסרי ישע, יש ערוץ 99.

אילן גילאון: זה עובד, זה טוב, ודבר שעובד והוא טוב והוא משובח והוא מצוין, אין סיבה בעולם להפסיק אותו, אלא אם כן אנחנו כל כך מפחדים ממנו.

אילן גילאון: ולא, לא צריכים להיות במועצת המנהלים פוליטיקאים שמכתיבים לערוץ הכנסת מה לעשות, כמו בשום ערוץ אחר.

אילן גילאון: לכן אני – פייר, זאת אומרת, לעומת הציפיות שלי ממך – אתה אכזבת אותי בתחום הזה.

אילן גילאון: יש לך עוד סיכוי לשפר, ואתה יכול לעשות את זה, אוקיי?

): אז אני אענה לך בזמני.

אילן גילאון: תענה לי, אבל זה לא מכובד, לא רציני והשתלטות עוינת על דבר עובד, חבל.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת גילאון.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: גם שילמו לי רק 600 שקל בתור טאלנט.

זהבה גלאון: לי כבר שילמו 700.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, תראה, חברי יואב, אתה לשם שינוי קצת שונה מאחרים, תוריד את הטלפון.

): אני מבקש כוס מים, כי אני לא רוצה לצאת.

עיסאווי פריג': מה אתה אומר?

): אני לא רוצה לצאת, ביקשתי כוס מים.

עיסאווי פריג': כן, אני רואה.

עיסאווי פריג': תראה, אני מבין אותך, אתה שונה קצת מאחרים, לפחות ישבת, הקשבת, אתה צריך לענות, אבל תראה, האמירות שאתה מנהל נגד חבר הכנסת ביטן, אני חושב שאין לך סיכוי.

): – – –

עיסאווי פריג': אני דוגרי אתך.

יואל חסון: אתה נכנס פה לעניינים פנים-ליכודיים, זה מאוד מסוכן, אתה יודע.

עיסאווי פריג': אני עוקב אחרי התנהלות הדברים.

אלעזר שטרן: – – – אתה לא יכול במעמד צד אחד.

אילן גילאון: אל תנצל את זה שביטן לא פה, הא?

יואל חסון: תראה איך מגינים על חבר הכנסת ביטן באופוזיציה, איזו הגנה.

עיסאווי פריג': אז כל מי שבליכוד אומר אמירה ולא מקבל עונש, אנחנו מייד מבינים שהקדוש-ברוך-הוא, ראש הממשלה, נתן את גיבויו.

עיסאווי פריג': ראית?

עיסאווי פריג': אורן חזן מסכן, יצא נגד ראש הממשלה – קיבל את העונש.

עיסאווי פריג': אתם עושים את הדברים ועושים את זה יפה, יפה מאוד.

עיסאווי פריג': עכשיו, חברים, תארו לעצמכם, יש לנו הצעת חוק שעוסקת בערוץ הכנסת.

עיסאווי פריג': מה זה ערוץ טלוויזיה?

עיסאווי פריג': זה עיתונאות, נכון?

עיסאווי פריג': אני ישבתי אחרי שיחה שלי עם חברת הכנסת יעל גרמן, ששאלה אותי על החוק, אמרתי לה: יעל, לא קראתי את זה.

קריאה: הנה ביטן.

עיסאווי פריג': איפה ביטן?

דוד ביטן: מה אתה כל פעם נתפס אלי?

עיסאווי פריג': שב מעל יואב קיש, לא מתחתיו.

יואל חסון: עדיף שלא ישב עליו, אתה יודע.

יואל חסון: שב לידו.

עיסאווי פריג': קראתי את החוק, חברים, קראתי את החוק – ושהצופים בבית יבינו על מה אנחנו הולכים להצביע.

עיסאווי פריג': לא צריך עיתונאים, צריך לתת לאחת מהמזכירות של הכנסת שתשב על המצלמה – אפילו לא צריך מזכירה – תתמקד בדובר, בדובר.

עיסאווי פריג': מה שקורה מסביב, אצל ביטן, אצל קיש, לא מעניין.

עיסאווי פריג': הדרמות מסביב, יכול להיות שמישהו יפלוט משהו שלא מתאים לראש הממשלה – לא רוצים, שיתמקדו בדובר, אז שהחברים בבית שרואים את ערוץ הטלוויזיה יבינו.

אלעזר שטרן: עיסאווי, גם חוסכים מצלמות, רק אחת.

עיסאווי פריג': לא, מצלמה טכנית, זהו, צריך רק שם את המצלמה ההיא, אתה רואה?

עיסאווי פריג': לא צריך בצד.

עיסאווי פריג': מצלמה, חברים, צריכה להתמקד בדובר, זה כלל אחד, וצריך לשמור על כבוד הכנסת.

חיים כץ: ככה זה בסנאט באמריקה,

עיסאווי פריג': הא, ככה?

עיסאווי פריג': כן, בסדר.

חיים כץ: כן, אין אף אחד, יש רק דובר, והמצלמה אליו.

עיסאווי פריג': לא, בסדר.

עיסאווי פריג': אני אתך.

חיים כץ: – – –

עיסאווי פריג': הדבר השני – צריך לשדר את כל הוועדות.

עיסאווי פריג': אני שואל: יש כזאת אינפלציה של ועדות אצלנו, והוועדות שקמות וכו', צריך 21 ועדות?

עיסאווי פריג': אני שואל את חבר הכנסת קיש: איך ערוץ הכנסת ישדר 21 ועדות בו-זמנית?

עיסאווי פריג': את זה לא מצאתי.

): באינטרנט.

עיסאווי פריג': אה, באינטרנט.

עיסאווי פריג': והטלוויזיה מה תעשה?

): בטלוויזיה יש לו אחד.

עיסאווי פריג': אחד, והשאר באמצע.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, אתה תכף משיב, אז תן לו לסיים.

עיסאווי פריג': אז אחד.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים ערוץ טלוויזיה ממושמע בשליטה טכנית.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס למכלול ולהמשיך מה שהיה היום בוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': תראו, חברים, מה קורה לנו בעץ התקשורת, שהוא שר התקשורת אדון ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אדוני השר הנוכח, אני מכיר אותך כאיש רציני, תקשיב.

עיסאווי פריג': יש לנו רשות תקשורת – – –

חיים כץ: אתה יכול לחזור על זה פעם נוספת?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': זה – ראש הממשלה יכעס עלי.

עיסאווי פריג': אתה לא תמצא את מקומך בקדנציה הבאה.

חיים כץ: מה, אתה דואג?

עיסאווי פריג': אני דואג.

חיים כץ: למה אתה דואג?

חיים כץ: – – –

עיסאווי פריג': לא, לא, לא, לא.

עיסאווי פריג': יש לך – לקבל פידבקים ממרצ, ועוד מערבי?

עיסאווי פריג': מה קרה לך?

חיים כץ: יאללה, תחזור עוד פעם.

עיסאווי פריג': אתה תהיה בבעיה.

עיסאווי פריג': עכשיו, תראה, אני אגיד את זה בקיצור: רשות השידור, רשות התקשורת – אמרנו את זה קודם – בעוד שנה, ערוץ 2 – אללה ירחמו – יהיה מפוצל, קטן, תלוי בחסדים של ראש הממשלה שהוא שר התקשורת; ערוץ 10 – יודעים את מצבו, אבל לשם כך נתנו לו תמיכה של רמי סדן; תשמור על המצב, אחי.

עיסאווי פריג': באנו לערוץ הכנסת, שמסיים את החוזה, הוא צריך מכרז חדש – אנחנו רוצים להכתיב.

עיסאווי פריג': הקמנו ועדה שכולה חברים מטעם: חבר מועצת העיר של חולון, אנשים שרוצים להתמודד, חברי כנסת לשעבר מהליכוד – ועדת פריש.

עיסאווי פריג': אז אני רוצה השתקה.

עיסאווי פריג': אבל אני חוזר על זה, ודיברתי על זה אתמול, חברים, תקשיבו: לשרה רגב אני נותן את לפ"מ, 300 מיליון שקל, ערוץ פרופגנדה, יהיו תחת שליטת השרה רגב, שתחלק את הכסף לפי מה שצריך.

עיסאווי פריג': אז זה ארבעה דברים.

עיסאווי פריג': ומה אני מקבל בסוף?

עיסאווי פריג': מיני-אורדוגן.

עיסאווי פריג': אורדוגן בדרך.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת פריג'.

יואל חסון: אנחנו – – –

חיים כץ: הצבעה.

יואל חסון: יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת קיש, אתה יכול להשיב למסתייגים, למרות שאני לא יודע מה עוד יש לך להשיב, השבת מספיק, אבל – – –

אילן גילאון: ארדואן או פורטוגל?

עיסאווי פריג': – – –

): כבוד היושב-ראש, שרים, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לענות פה לכמה אנשים שאני מאוד מעריך את דעתם, ואני גם חושב שהם חברים שלי ודעתם חשובה לי.

): ראשית, ידידי, אילן גילאון – אילן, אני לא יודע מי יהיה הזכיין הבא, בסדר?

): אני מסכים אתך במאה אחוז – – –

זהבה גלאון: כולם – – –

): זכיין.

): אני מסכים אתך במאה אחוז – – –

ציפי לבני: – – – מי הזכיין.

): אני מסכים אתך במאה אחוז שחדשות 2 שמנהלים היום את ערוץ הכנסת עושים את זה במקצועיות, בהוגנות, ובאמת אני חושב שהם בסך הכול – דרך אגב, אני חושב שאף תלונה, בוודאי ובוודאי לא בנושא ביזוי או משהו כזה.

): צריך להבין דבר אחד: החוק תוקן ונכתב לא בגלל איך הזכיין הנוכחי נראה, לא בגלל חדשות ערוץ 2 ואיך הערוץ נראה; אלא בגלל דבר אחד מאוד פשוט – שלא אתה ולא אני יודעים מי יזכה במכרז הבא.

): אנחנו רוצים לוודא שלא משנה מי זה יהיה, שיהיה ברור שהחוק ברור לו, שהוא יתנהל בדיוק כמו שחדשות ערוץ 2 התנהלו.

): זה לעניין למה מקלקלים דבר שעובד.

): אנחנו הארכנו את המכרז שלהם – הוא היה ארבע שנים, והם קיבלו עוד שלוש ועוד שלוש ועוד חצי שנה עכשיו, כדי להשלים את ההכנות למכרז.

): אני לא יודע מי יהיה הבא בתור – –

אילן גילאון: – – – לא עובד טוב – – –

): – – ואנחנו לא מקלקלים מוצר מתוקן – אנחנו הולכים למוצר שאנחנו לא יודעים מי יספק אותו.

): אני מבקש עוד להתייחס לחברת הכנסת שלי יחימוביץ, שדיברה על הוועדה הציבורית בהרבה מאוד ביקורת, אם לא להשתמש במילים יותר חריפות מכך.

): אני קודם כול רוצה להגיד שאני פגשתי את השופטת בדימוס פריש, שהגיעה לוועדה והציגה את משנתה.

): אני יכול להגיד לכם שלפחות – אני מתנצל על איך שהתנהלו חברי הכנסת כלפיה בוועדה; היא יצאה ואמרה לי שהיא לא באה יותר לוועדה הזו.

): היא באה באמת מאמונה לעשות שליחות ציבורית, ואני חושב שהיה לא ראוי איך שהתנהגנו כלפיה.

): אני רוצה להגיד לך, חברת הכנסת יחימוביץ, גם לגבי צביקה ברוט: אני לא מכיר אותו, לא פגשתי בו, אבל לבוא ולעלות פה על הבמה ולהשמיץ בן-אדם בצורה כזו זולה בלי שאת יודעת מה קרה, בלי לתת לו זכות הגנה, אני חושב – –

עיסאווי פריג': חבר ועדה ציבורית.

): – – שזה לא ראוי.

עיסאווי פריג': חבר ועדה ציבורית.

): אני חושב שהדבר הזה לא ראוי.

): האמת, חברים, אני יכול להמשיך גם ולנמק לכם את הצעת החוק, את הסעיפים ואת הסיפור כמו שעשינו – –

חיים כץ: – – –

): – – אבל יש רק סיפור אחד מאחורי ההצעה הזו, וזה הסיפור שמעסיק פה את כל הבית בימים האחרונים – את הטלוויזיה, את העיתונים, את הרדיו, את בעלי ההון, את כולם.

): מסתבר שאנחנו בסופה של הדמוקרטיה, סופו של עידן, שינויים דרקוניים בשוק התקשורת, מאבק לסתימת פיות.

): אני אספר לכם על המאבק שאני ניהלתי בוועדת הכנסת:

): אני ניהלתי מאבק לשמר תחרות במכרז על ערוץ הכנסת.

): הייתה הגמוניה שרוצה להישאר במקום הזה, ולמרות לחצים של חברי כנסת מהאופוזיציה למנוע תחרות, אני אומר לכם שניהלנו מערכה חסרת פשרות בסוגיית מכרז ערוץ הכנסת.

): הפרצוף האמיתי נחשף.

): אותם אלה שקוראים לחופש עיתונות – ראינו מה זה חופש עיתונות.

): הצביעות חוגגת.

): ביום ראשון נלחמים על הדמוקרטיה, מצילים את התאגיד הציבורי, אבל מה?

): למחרת, ביום שני, פועלים יחד עם הקליקה התקשורתית שלכם בשביל למנוע מגופים להתמודד על ערוץ הכנסת.

דוד ביטן: קיש, קיש – – –

): ככה לא מתנהלים.

דוד ביטן: – – – את עצמך – – –

): אני שואל אתכם: מה יותר צודק מלפתוח את השוק הזה לכמה שיותר מתחרים?

): אני אפילו אגיד לכם מעבר לזה – –

עיסאווי פריג': ביטן – – –

): – – המפעילים עצמם בעד תחרות.

): אין להם שום בעיה עם תחרות.

): אבל פה חברי כנסת קוראים לביטול התחרות, לשמור את הבלעדיות שיש לכם, שאף שחקן לא יצטרף.

): זה יפר את השלווה.

): יוצאים מאיזון.

עיסאווי פריג': להתקזז.

): חברים, כשאני אומר "הם", זה אתם, זה האופוזיציה, חברי כנסת שיושבים פה.

): אנחנו עוסקים בהכנסת תחרות לשוק התקשורת, ואתם רוצים לשמור את ההגמוניה, את האליטיסטיות של החברים שלכם העיתונאים.

קריאה: בערוץ הכנסת?

): כן, בערוץ הכנסת.

): כשיושבת חברת הכנסת יחימוביץ ואומרת שהיחידים שיתמודדו במכרז זה רק מי שיש לו חברת חדשות, זו בעיה.

): אני מסיים.

): אני אומר לכם את זה לסיכום: אנחנו בעד להשמיע את מגוון הדעות בחברה הישראלית.

): אתם רוצים לשמור את השיח שיהיה רק אנטי-ליכודי, אנטי-ממסדי.

): זה מה שאתם מחפשים.

): אנחנו ניתן לציבור לבחור; אתם רוצים לבחור בשם הציבור.

עמר בר-לב: תגיד, מאיפה אתה ממציא את כל הדברים האלה?

זהבה גלאון: – – –

עמר בר-לב: – – –

): אנחנו רוצים תחרות, ואנחנו נותנים לכל הגופים, כפי שהיה לפני 12 שנה, להשתתף, וחברת הכנסת יחימוביץ רוצה לפסול את כולם ולהשאיר רק חברות חדשות.

): זו פגיעה בתחרות, זו השתלטות על שוק התקשורת.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת קיש.

יואל חסון: אנחנו ניגשים – – –

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש – – – השמיץ אותי – – –

יואל חסון: אבל אחרי ההצבעה.

יואל חסון: את לא יכולה עכשיו – רק אחרי ההצבעה.

יואל חסון: אחרי ההצבעה אני אאפשר לך.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אנחנו מתחילים בהצבעה על סעיף מס' 1 כנוסח הוועדה.

יואל חסון: אין הסתייגויות.

יואל חסון: לסעיפים 1–5 – אין הסתייגויות, כולל.

יואל חסון: לכן אנחנו ניגשים להצבעה על סעיפים 1–5, כולל, כנוסח הוועדה.

יואל חסון: הצבעה, בבקשה.

דוד ביטן: נוסח הוועדה.

יואל חסון: כנוסח הוועדה.

יואל חסון: הצבעה מס' 94 בעד סעיפים 1–5 – 40 נגד – 32 נמנעים – 2 סעיפים 1–5 נתקבלו.

יואל חסון: 40 בעד, 32 נגד, שני נמנעים.

יואל חסון: סעיפים 1–5 כולל עברו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

יואל חסון: לסעיף 6 יש הסתייגויות של קבוצת סיעת המחנה הציוני – חברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן; ושל קבוצת סיעת יש עתיד – חברי הכנסת יאיר לפיד, יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עפר שלח, חיים ילין, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, עליזה לביא, מיקי לוי ואלעזר שטרן.

יואל חסון: הסתייגות (1) לסעיף 6: סעיף 4א המוצע ימחק – לא צריך להקריא.

יואל חסון: הצבעה על הסתייגות (1) לסעיף 6, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 95 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 41 נמנעים – 2 ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת המחנה הציוני וקבוצת סיעת יש עתיד לסעיף 6 לא נתקבלה.

יואל חסון: 33 בעד, 41 מתנגדים, שני נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

יואל חסון: יש לחלופין, של חבר הכנסת מיקי רוזנטל – אנחנו מצביעים.

יואל חסון: מי בעד?

יואל חסון: מי נגד?

יואל חסון: הצבעה מס' 96 בעד ההסתייגות – 34 נגד – 41 נמנעים – 1 ההסתייגות לחלופין של חבר הכנסת מיקי רוזנטל לסעיף 6 לא נתקבלה.

יואל חסון: 34 בעד, 41 מתנגדים, נמנע אחד.

יואל חסון: לחלופין – לא התקבלה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להסתייגות שנייה לסעיף 6, של המחנה הציוני ושל חבר הכנסת גואטה.

יואל חסון: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' (2) לסעיף 6, בבקשה.

מירב בן ארי: הוא משך, הוא משך את ההסתייגות.

יואל חסון: אבל זה לא רק שלו, זה לא רק שלו.

יואל חסון: הצבעה מס' 97 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 40 נמנעים – 2 ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 6 לא נתקבלה.

יואל חסון: 33 בעד, 40 מתנגדים, שני נמנעים.

יואל חסון: ההסתייגות לא התקבלה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 6, כנוסח הוועדה.

יואל חסון: הצבעה מס' 98 בעד סעיף 6, כהצעת הוועדה – 41 נגד – 32 נמנעים – 1 סעיף 6, כהצעת הוועדה, נתקבל.

יואל חסון: 41 בעד, 32 נגד, אחד נמנע.

יואל חסון: סעיף 6 התקבל כנוסח הוועדה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 7, של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת יש עתיד וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת – חברי הכנסת איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף.

יואל חסון: אנחנו מצביעים על ההסתייגות (3) לסעיף 7.

יואל חסון: הצבעה מס' 99 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 40 נמנעים – 2 ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת יש עתיד וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 7 לא נתקבלה.

יואל חסון: 33 בעד, 40 מתנגדים, שני נמנעים.

יואל חסון: ההסתייגות לא התקבלה; ההסתייגות (3) לא התקבלה – לסעיף 7.

יואל חסון: אנחנו עוברים – כנוסח הוועדה, סעיפים 7 ו-8, כי אין הסתייגויות לסעיף 8.

יואל חסון: סעיפים 7 ו-8 כנוסח הוועדה.

יואל חסון: הצבעה מס' 100 בעד סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה – 39 נגד – 34 נמנעים – 2 סעיפים 7–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יואל חסון: 39 בעד, 34 מתנגדים, שני נמנעים.

יואל חסון: סעיפים 7 ו-8 עברו, כנוסח הוועדה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להסתייגות לסעיף 9, הסתייגות מס' (4).

יואל חסון: אנחנו מצביעים על ההסתייגות.

יואל חסון: הצבעה מס' 101 בעד ההסתייגות – 33 נגד – 41 נמנעים – 2 ההסתייגות (4) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת יש עתיד וקבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 9 לא נתקבלה.

יואל חסון: 33 בעד, 41 מתנגדים, שני נמנעים.

יואל חסון: הסתייגות מס' (4) לסעיף 9 לא התקבלה.

יואל חסון: אנחנו נעבור להצבעה על סעיפים 9–14 כנוסח הוועדה, כי אין הסתייגויות לסעיפים הללו.

יואל חסון: הצבעה מס' 102 בעד סעיפים 9–14, כהצעת הוועדה – 39 נגד – 33 נמנעים – 2 סעיפים 9–14, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

יואל חסון: 39 בעד, 33 מתנגדים, שני נמנעים.

יואל חסון: סעיפים 9–14, כולל, התקבלו כנוסח הוועדה.

יואל חסון: אנחנו עוברים לקריאה שלישית, קריאה שלישית על חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016.

יואל חסון: אנחנו מצביעים בקריאה שלישית.

יואל חסון: הצבעה מס' 103 בעד החוק – 40 נגד – 33 נמנעים – 1 חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, נתקבל.

יואל חסון: 40 בעד, 33 נגד, נמנע אחד.

יואל חסון: אני קובע שחוק שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, אושר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יואל חסון: הודעה, בבקשה.

יואל חסון: הודעה למזכירת הכנסת.

קריאה: הוא רוצה להגיד תודה.

): כבוד היושב-ראש, שרים, חברות וחברי כנסת, ברצוני לעלות ולברך את האנשים שעזרו ועמלו בהכנת החוק.

): כמובן, ראשית, לכל חברי ועדת הכנסת, שנתנו והקדישו מזמנם ולמדו את החוק לעומק.

): אני רוצה להודות במיוחד למיקי רוזנטל.

): אני חושב שהתרומה שלך, מיקי, באמת לייצר לפחות – טיפה להוריד את הלהבות, הייתה מאוד חשובה.

): אני לא אומר שהסכמת אתה לכל החוק, או שאנחנו הסכמנו, אבל פעלנו ביחד בשביל לפחות טיפה להרגיע את הלהבות, ואני מודה לך על העזרה.

): אני רוצה להודות ליושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין, שבעצם הוביל את הקמת הוועדה הציבורית שנתנה את מסקנותיה ועמלה על תיקון החוק; ליועצת המשפטית, האמת שהיא של ועדת הכלכלה בדרך כלל, אבל – איפה איתן?

): איתן, אני אימצתי את היועצת המשפטית שלך לחוק הזה, אתי בנדלר, ואני רוצה באמת להודות לך על כל העבודה, עם כל התקופה הלחוצה – בשילוב שאיתן לא חסך את שבטו בפעילות אצלו בוועדה – באמת על העזרה הגדולה, וכמובן גם לעוזר שלך, איתי עצמון, שהיה שותף מלא לכל התהליך.

): אני רוצה להודות לשופטת בדימוס שרה פריש, שעמדה בראש הוועדה הציבורית, ולכל חברי הוועדה הציבורית לבחינת ההסדרה של שידורי ערוץ הכנסת; ליושבת-ראש המועצה לשידורי כבלים ולוויין ד"ר יפעת בן-חי שגב; ליועץ המשפטי של המועצה לשידורי כבלים ולוויין דוד קובסניאנו; למנהל ערוץ הכנסת וצוות העובדים, שגם הם נתנו ותרמו גם בדיונים; ולכל המשתתפים שהגיעו לדיונים: נציגי משרד המשפטים, מינהל הכנסת, צוות מרכז המחקר והמידע, צוות ועדת הכנסת – שזה ארבל, היועצת המשפטית שלנו – היא פה?

קריאה: היא לא נוכחת.

): טוב, אבל כמובן לארבל אסטרחן, היועצת המשפטית; מנהלת הוועדה אתי בן-יוסף – תודה רבה על כל העזרה, יד ימיני בכל הפעילות בוועדה; ראש התחום הפרלמנטרי נועה בירן דדון; הסטודנטית שמסייעת לנו רוית בהלול; ואחרון, לעוזר הפרלמנטרי שלי, שעכשיו, אם היו מצלמים את הוועדה היו צריכים גם לראות אותך, אלעד זמיר.

): אז תודה רבה לכולם.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת קיש.

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ, אני מאפשר לך להגיב, את ביקשת.

יואל חסון: בבקשה, הודעה של חברת הכנסת יחימוביץ.

יואל חסון: לא, את יכולה מכאן.

מיקי לוי: את יכולה לעלות לאמצע.

יואל חסון: אני יודע, אני אמרתי לה.

יואל חסון: חמש דקות.

שלי יחימוביץ': רק תגובה קצרה על המצג הכוזב כאילו פתיחת ערוץ הכנסת לחברות עסקיות מכל הסוגים והמינים ולתאגידים כלכליים היא זאת שתבטיח תחרות.

שלי יחימוביץ': ההפך הוא הנכון – לתת לתאגיד עסקי ערוץ בתוך הכנסת, שהוא בעצם ישמש כמשרד לובינג לאינטרסים האחרים של אותו תאגיד ובנגישות לכל ועדות הכנסת, זה דבר מטורף.

שלי יחימוביץ': זה בדיוק שלילת התחרות, זו בדיוק ריכוזיות.

שלי יחימוביץ': רק לאחרונה שמענו על נוחי דנקנר שקנה את "מעריב" בעסקה הפסדית, שלא הייתה משתלמת, לא לו ולא לבעלי המניות של "איי.

שלי יחימוביץ': די.

שלי יחימוביץ': בי" – –

): הוא לא – – –

שלי יחימוביץ': – – אבל היה משתלם לו להחזיק את "מעריב" כעיתון מחמד, שבאמצעותו הוא ישלוט ויקבל כוח ומינוף על פוליטיקאים ועל עסקים אחרים.

שלי יחימוביץ': ועל כן, האמירה שלאפשר לחברות שיש להן זיכיון לשדר חדשות להתמודד במכרז, אחרי שהן עמדו בכל הקריטריונים, כאילו זה ההפך מתחרותיות – ההפך המוחלט הוא הנכון.

שלי יחימוביץ': תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת יחימוביץ.

יואל חסון: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום בנושא: מצוקה חסרת תקדים בכלביות בישראל, של חברי הכנסת יעל גרמן, יעל כהן-פארן ועבד אל חכים חאג' יחיא; מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: נתונים קשים על תחלואת נשים לאחר לידה שאינה זוכה לטיפול ראוי על-ידי מערכת הבריאות, ובכלל זה אישה שכמעט איבדה את חייה בשבוע שעבר, הצעתה של חברת הכנסת רחל עזריה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יואל חסון: תודה רבה למזכירת הכנסת.

יואל חסון: [מס' כ/618; "דברי הכנסת", חוב' י"ט, עמ' 10449; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף; בבקשה, אדוני.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברים, אדוני השר, שר החקלאות, האמת שהחוק הזה הוא פרי עבודתם של שני חברי כנסת שהחליטו להתאחד כדי להביא הצעת חוק, שהיא הייתה מיותרת אם החברה הייתה צודקת יותר, מוסרית יותר; לא היינו צריכים לדרוש בחוק דבר שהטבע האנושי הטוב שלנו היה צריך להתבטא בו.

אלי אלאלוף: אבל כשהחברה לא יודעת לעשות את מה שהיא צריכה לעשות, אז באים צדיקים ועושים בשבילה, בתיקון הזה.

אלי אלאלוף: ולכן, אני מברך אותם, את חברי הכנסת איציק שמולי ויואב קיש, והרבה מאוד חברי כנסת נוספים.

אלי אלאלוף: אני מתכבד להביא בפניכם לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15) – – חבר'ה, אפשר לוותר קצת על דיונים בצד?

יואל חסון: חבר הכנסת ביטן, אני יודע שאתה מושך את כולם אליך, אבל יש פה חדרים מאחורה.

יואל חסון: תעשה את הפגישות שלך שם, עדיף.

יואל חסון: אי-אפשר את כל הרעש הזה והריכוז הזה.

יואל חסון: בבקשה.

אלי אלאלוף: – – (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016.

אלי אלאלוף: כידוע לכם, קיימת כבר יותר מ-15 שנה חובת ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלויות אצל מעסיקים שמעסיקים יותר מ-25 עובדים, אולם עד היום חובה זאת ממומשת, אם בכלל, בצורה חלקית מאוד.

אלי אלאלוף: כדי לתת מענה לצורך של האוכלוסייה של אנשים עם מוגבלויות ולשלב אותם במעגל העבודה, נדרשים יעדים ברורים ואמצעי אכיפה.

אלי אלאלוף: על כך באה הצעת החוק הזו לתת מענה.

אלי אלאלוף: הצעת חוק זו קובעת לגבי גופים ציבוריים, כגון שירות המדינה – גם הוא צריך מוסר; הכנסת – שדווקא עושה בזה; צבא ההגנה לישראל – שלא היה קל, המשא-ומתן אתו; משטרת ישראל – גם כן לא היה קל; רשויות מקומיות, ועוד גופים, כי לפחות 5% מקרב עובדיו של כל גוף ציבורי שמעסיק יותר מ-100 עובדים, לפחות, צריכים להיות אנשים עם מוגבלויות בצורה משמעותית.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, זה מפריע לי – הטון הכי חשוב הוא בסיעה שלי.

יואל חסון: חבר הכנסת גואטה, חבר הכנסת גואטה, אני מבקש לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין.

יואל חסון: השר גלנט, השר גלנט.

יואל חסון: חבר הכנסת גואטה, אני פונה אליך, נכון?

יואל חסון: אז אני מבקש שתשב.

יגאל גואטה: אני יושב.

יואל חסון: אני לא רואה.

יואל חסון: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אנחנו מדברים על אוכלוסייה שכל אחד מאתנו חייב לעמוד דום כשהוא מסתכל – –

יואל חסון: זה באמת דיון חשוב.

אלי אלאלוף: – – רואה אותה – לשלב אותה, לשרת אותה.

אלי אלאלוף: לזלזל בדיון על המוגבלים, אני חושב שזה זלזול שאין כדוגמתו.

אלי אלאלוף: אדוני, חבר הכנסת דוד ביטן, תפסיק לדבר בטלפון כשאני מדבר על האוכלוסייה שאני מדבר עליה, ואני אחכה עד שתפסיק לדבר.

יואל חסון: הוא לא שומע.

יואל חסון: דוד, חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת ביטן, הטלפון לא במליאה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

אלי אלאלוף: אציין כי הוועדה חידשה את דיוניה בהצעת החוק כדי לקבוע כי הוראותינו חלות גם על הרשויות המקומיות ותאגידים סטטוטוריים שאינם חלק ממשרדי הממשלה או מהגופים שציינתי.

אלי אלאלוף: כאדם עם מוגבלויות בצורה משמעותית ייחשב מי שנקבעו לו 40% נכות לפחות, או מי שנקבעו לו 20% לפחות, והוא בהליכי שיקום תעסוקתיים.

אלי אלאלוף: כמו כן – אדם שנקבע לו שכר מינימום מותאם או שהוכר בידי אגפים מסוימים במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

אלי אלאלוף: כדי לאפשר בדיקה עמידה ביעד הייצוג ההולם ירכז המוסד לביטוח לאומי – ואני חייב לציין את נכונותו והתנדבותו לעמוד ולתת את השירות הזה.

אלי אלאלוף: החל משנת 2017 הוא ירכז את הנתונים שיועברו אליו על-ידי הגופים השונים על המידע שיש בידיהם.

אלי אלאלוף: את תוצאות הבדיקה תפרסם נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

אלי אלאלוף: על-פי תוצאות אלה חייב גוף ציבורי שלא עמד ביעד הייצוג במלואו להכין באותה שנה תוכנית שנתית לקידום ושילוב של אנשים עם מוגבלויות בתעסוקה בתחום שלהם.

אלי אלאלוף: דבר זה יפורסם, כמובן, באינטרנט.

אלי אלאלוף: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות רשאית לתת צו ייצוג הולם למעסיק שלא פרסם את התוכנית או שלא יישם אותה.

אלי אלאלוף: הפרתו של צו זה מהווה עבירה פלילית.

אלי אלאלוף: בנוסף, הנציבות לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות תוכל לתת צו למסירת מידע, שהפרתו תיחשב עבירה פלילית.

אלי אלאלוף: זאת ועוד, יהיו לה גם סמכויות בתביעה אזרחית בשם הרשות או בשם אנשים פרטיים.

אלי אלאלוף: שר העבודה והרווחה והשירותים החברתיים הוסמך לקבוע בצו, בהתייעצות עם גורמים נוספים ובאישור הוועדה, כי עובדים בתפקידים מסוימים לא ייכללו במניין העובדים לצורך חישוב יעד הייצוג בשל אופי ומהותו של התפקיד.

אלי אלאלוף: לגבי משטרת ישראל, שירות בתי-הסוהר, אגודת מגן-דוד-אדום וצה"ל נקבעו הוראות מיוחדות התואמות את אופי העיסוקים.

אלי אלאלוף: בנוסף לכל אלה, מוצע בהצעת החוק לחייב כל גוף ציבורי המעסיק יותר מ-25 עובדים למנות ממונה על הייצוג ההולם של אנשים עם מוגבלות.

אלי אלאלוף: להצעת החוק הזו, לפחות זה נראה טוב, לא הוצגו הסתייגויות.

אלי אלאלוף: ולכן, אני ממליץ שנעביר את זה בקריאה שנייה ושלישית עוד היום.

אלי אלאלוף: תרשו לי רק להודות, כי נעשתה פה עבודה אדירה לאורך זמן – אמרתי את שמותיהם, אבל אני גאה לחזור על זה – לחבר כנסת איציק שמולי, לחבר הכנסת יואב קיש; לחברי הוועדה בכלל, שהשתתפו בצורה מאוד מרשימה ברוב הדיונים; ליועצים המשפטיים של כל הגופים שציינתי.

אלי אלאלוף: כל הגופים, ולא אחזור אחד-אחד כדי לא לטעות, כולם השקיעו והלכו וחיפשו דרכים, אם זה במשרד זה או אחר.

אלי אלאלוף: כולם מגיע להם לציין אותם לשבח.

אלי אלאלוף: אבל יש ברכה מאוד מיוחדת לצוות הוועדה וליועצים המשפטיים של הוועדה ולכל מי שעזר בהכנת החוק הזה.

אלי אלאלוף: אני מקווה שההצבעה תהיה כפי שכל אחד מאתנו מקווה שתהיה.

אלי אלאלוף: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת אלאלוף.

יואל חסון: אין הסתייגות לחוק, כפי שנאמר.

יואל חסון: יש בקשת רשות דיבור אחת.

יואל חסון: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואל חסון: עד חמש דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, התחלתי את הבוקר בעיריית רמת-השרון.

יואב קיש: ראש העיר אבי גרובר הזמין אותנו והיה גאה להכריז שהם העירייה הראשונה שהולכת לעמוד ביעד הזה של שילוב אנשים עם מוגבלויות, 5%, מהמגזר הציבורי.

יואב קיש: הייתה גאווה גדולה.

יואב קיש: אנחנו, כמו שהחבר שלי פה במליאה אוהב להגיד, אנחנו כולנו אנשים עם מוגבלויות – אני מתכוון לאילן גילאון – בין אם זה עכשיו, בין אם זה מחר ובין אם כשנהיה זקנים, זה העולם שלנו ופה אנחנו חיים.

יואב קיש: אני יכול להגיד לכם שכל מי שנגע בחוק הזה ונרתם להעביר את החוק הזה, קרוב איכשהו לעולם הזה.

יואב קיש: אני חושב שפעם אחת שאתה נחשף לקשיים ולמגבלות שאנחנו בחברה מעמיסים על אותם אנשים, אי-אפשר להישאר אדיש.

יואב קיש: כולנו נמצאים שם וזה הדרייב שדוחף אותנו קדימה.

יואב קיש: אני יכול להגיד שאני רואה פה איזה צעד של סגירת מעגל, שהייתה לי מאוד חשובה.

יואב קיש: אני בטוח שככה גם אצלך, ידידי איציק שמולי, ואצל כל מי שעסק בחוק הזה.

יואב קיש: החוק הזה הוא בעיני חוק מוסרי מהמדרגה הראשונה.

יואב קיש: הוא חוק טוב לחברה, הוא ממצב אותנו כחברה טובה יותר.

יואב קיש: הוא חוק שהוא טוב לאותם אנשים, שימצאו עבודה בזכות החקיקה הזאת, והוא גם טוב לכלכלה.

יואב קיש: אנחנו בבית הזה לפעמים מחוקקים יותר מדי.

יואב קיש: החוק הזה, אני יכול להגיד שאין חוק צודק וראוי יותר ממנו.

יואב קיש: אבל זה לא העניין היחיד.

יואב קיש: איציק שמולי, ידידי, אנחנו עכשיו נצטרך להיאבק על היישום שלו.

יואב קיש: אנחנו נצטרך לראות שהדבר הזה קורה.

יואב קיש: קורה במשרדי הממשלה, קורה בעיריות, קורה בכל החברות, בכל המקומות.

יואב קיש: אני יכול להגיד לך דבר אחד, ושנינו ראינו את זה בוועדה: לצערי, והזכיר את זה ידידי אורן הלמן היום בעיריית רמת-השרון, נחשפנו בוועדה למושג כואב, NIMBY.

מירב בן ארי: זה לא חדש, זה שנים.

יואב קיש: לא, אבל בואי, זה היה שם בצורה הכי בוטה, NIMBY – Not In My Back Yard.

יואב קיש: אני בעד, החוק מצוין, אבל תשמעו – אתה יודע מה?

יואב קיש: לא נעים לי להגיד ואני לא רוצה לעשות פה שיימינג – אבל אצלנו זה אי-אפשר, כי האנשים שלנו הם ככה וככה, ואני בעד.

יואב קיש: אין דבר כזה.

יואב קיש: אי-אפשר להתנהל ככה.

יואב קיש: כל אחד צריך לאכוף על עצמו לעמוד בעניין הזה.

יואב קיש: אנחנו לא נוותר.

יואב קיש: אנחנו נדאג שלחוק הזה יהיו שיניים.

יואב קיש: יש בו אפשרות גם להעניש את אותם גופים שלא יעמדו ביעד שלהם.

יואב קיש: לא ביום אחד זה יקרה, השינוי הזה יתקדם.

יואב קיש: אנחנו מדברים היום על סדר גודל של כ-2% במגזר הציבורי.

יואב קיש: אנחנו כל שנה נדאג ונראה שנעלה במספרים האלה.

יואב קיש: מדובר בעשרות-אלפי משרות במגזר הציבורי.

יואב קיש: זה משנה חיים שלמים של אנשים.

יואב קיש: אנחנו צריכים שהמגזר הציבורי יהיה הדוגמה לכל המשק.

יואב קיש: אני מודה שעד היום אנחנו במגזר הציבורי קצת פיגרנו לעומת מה שקורה בשוק הפרטי.

יואב קיש: אני מקווה שאחרי הצעד הזה ואחרי שאנחנו נילחם ונראה שמיישמים אותו, אז המגזר הציבורי יוביל את המשק.

יואב קיש: נשארה לי עוד דקה וחצי.

יואב קיש: אני רוצה לסיים בדברי תודה לאנשים שהיו שותפים ונתנו כתף לאורך כל הדרך.

יואב קיש: כמובן, חבר הכנסת איציק שמולי, שביחד הובלנו את זה.

יואב קיש: אין ספק – אתה עוד נלחמת על העניין הזה בכנסת הקודמת.

יואב קיש: כשאני הצטרפתי, אני חושב שהשילוב הזה של קואליציה ואופוזיציה עזר להשלים את זה; חברת הכנסת נורית קורן, אם קודם דיברתי על נגיעה אישית, אז גם היא במקום הזה, אני יודע.

יואב קיש: נמצאים פה אתנו כמה חברים שהם שותפים מלאים לכל החקיקה: אורן הלמן, סמנכ"ל "סיכוי שווה", שכמו שאמרנו, לא רק דואג לחקיקה אלא גם עושה ודואג להשמה של אותם אנשים; עו"ד ולאדי גור-ארי, הדס גלילי, תמי דורסט, אלעד דורסט, אוריאל אפריאט.

יואב קיש: וכמובן כמובן, לצוות הוועדה בראשות יושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף.

יואב קיש: אני זוכר שדיברנו ואמרנו: איך אנחנו דואגים לסיים את זה כמה שיותר מהר?

יואב קיש: אמרנו: בואו נעביר בקריאה ראשונה במושב הקודם, כדי רגע אחד לשים את החותמת, ונמשיך הלאה.

יואב קיש: התגייסת עכשיו.

יואב קיש: לא היינו עומדים פה ביום האחרון של המליאה להעביר את החוק הזה בלי העזרה שלך, ואני מודה לך על כך.

יואב קיש: כמובן כמובן, ליועצת המשפטית, לענת כהן-שמואלי – אני חושב שלא נתקלתי במעורבות כזאת מחייבת וערכית, השעות שהקדשת יחד אתנו.

יואב קיש: הייתה תקופה שאני ואיציק התחלפנו: בהתחלה אני קצת יותר, אחרי זה איציק קצת יותר; את היית שם כל הזמן, ואני באמת רוצה להודות לך על העשייה הזאת.

יואב קיש: עו"ד ערן טמיר מנציבות שוויון לאנשים עם מוגבלויות, עו"ד דן אורן ממשרד המשפטים, שאיננו פה, ולמרות שעם משרד המשפטים לא תמיד היה קל, אתו היה קל, בואו נגדיר את זה כך.

יואב קיש: המוסד לביטוח לאומי, שהרים את הכפפה – אני רוצה לספר לכם, תבינו, יש באמת נקודות אור במקום הזה.

יואב קיש: גברת רבקה פריאור, כשאנחנו נתקלנו בבעיה איך אנחנו מסנכרנים בין מצד אחד לשמור על הפרטיות של האנשים, שלא יסגירו מי הם, ומצד שני כן לבדוק אם עומדים ביעד או לא עומדים ביעד, המוסד לביטוח לאומי הרים את הכפפה, ואני מודה להם.

יואב קיש: להסתדרות, בראשות יו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן, שהגיע לוועדה וגם תמך בוועדה ונלחם על ההצעה הזאת ועושה עבודה מדהימה גם בעניין הזה; גיא שמחי מההסתדרות.

יואב קיש: ואחרונים, כרגיל, העוזרים שלי, עמרי חייק שיושב פה ואלעד זמיר.

יואב קיש: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך על דבריך.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אין הסתייגויות לחוק, לכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה, כמקשה אחת.

יואל חסון: נא לשבת, אנחנו יוצאים להצבעה.

יואל חסון: אני בטוח שרבים מחברי הכנסת רוצים לזכות ולהצביע בעד החוק הזה, כמקשה אחת, בקריאה שנייה.

יואל חסון: הצבעה מס' 104 בעד סעיפים 1–10 – 39 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–10 נתקבלו.

יואל חסון: 39 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה.

יואל חסון: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יואל חסון: אני מוסיף את חברת הכנסת יעל כהן-פארן ואת יכולה להצביע גם בקריאה השלישית.

יואל חסון: אנחנו מצביעים על החוק במלואו בקריאה שלישית, בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 105 בעד החוק – 41 נגד – אין נמנעים – אין חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, נתקבל.

יואל חסון: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, אושרה בקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

יואל חסון: אחד היוזמים הבולטים והפעילים ביותר בחוק היה חבר הכנסת שמולי.

יואל חסון: אני מבקש ממנו לעלות ולברך.

יואל חסון: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

יואל חסון: יישר כוח על החוק.

יואל חסון: יש לך כמה דקות לברך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני ממש מתרגש.

איציק שמולי: עבורנו היום הזה הוא בסך הכול עוד יום; עבור 800,000 אנשים עם מוגבלות במדינת ישראל, מדובר ברגע היסטורי, לא פחות.

איציק שמולי: לפני קצת פחות מ-20 שנה התכנס הבית הזה והכריז על יום עצמאות נוסף.

איציק שמולי: מחוקקים מימין ומשמאל התאגדו כדי להעביר כאן, בבית הזה, את חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: אזרחים מכל קצוות המדינה עשו את הדרך לכאן כדי להיות חלק מהרגע ההיסטורי הזה, שבו, אולי בפעם הראשונה, ניתנה באמת הזדמנות שווה לכול.

איציק שמולי: רגע שממנו יכול היה כל אדם עם מוגבלות לפרוץ את השער הנעול ולצאת לעידן חדש של שוויון, של חופש, של עצמאות.

איציק שמולי: 20 שנה מאוחר יותר, ואנחנו מציינים היום את האירוע הזה, ואת כל מה שהפך להיות אפשרי בעקבותיו: בזכותו, מקומות כמו בתי-ספר, בתי-קולנוע, אוטובוסים הונגשו והפכו באמת להיות נגישים ושייכים לכולם; בזכותו ילד עם שני קביים, אבל עם אותם חלומות כמו של בני הכיתה שלו, כבר לא נשכח מאחור; בזכותו לאלפי ישראלים ניתנה הזכות להשתלב, להתערות, להיות חלק.

איציק שמולי: ועכשיו, אפילו לאחר שני עשורים, יותר מדי חסמים עדיין ניצבים.

איציק שמולי: הכניסה לשוק התעסוקה הייתה העיקרית שבהם.

איציק שמולי: אנשים עם מוגבלות עודם סובלים מסגרגציה ומאפליה רק מחמת מוגבלותם.

איציק שמולי: לעתים קרובות מדי אנחנו שמולם נוטים לחשוב שמוגבלים ביכולת הם אולי חסרי יכולת, ומעריכים אותם לפי מה שאנחנו חושבים שהם מסוגלים לעשות, ולא לפי מה שהם מסוגלים לעשות בפועל.

איציק שמולי: מתמקדים בעיקר במוגבלותם במקום ביכולתם.

איציק שמולי: יותר מדי שנים הבטחנו לעצמנו שהשינוי יקרה מעצמו, שהמילים הגדולות לבדן יהפכו למציאות.

איציק שמולי: אבל האנשים עם המוגבלות נותרו מאחור כשזה הגיע לשוק התעסוקה, עם שיעורי תעסוקה מחפירים בעיקר במגזר הציבורי.

איציק שמולי: אפילו כשהם מסוגלים לעבוד, אפילו כשהם רוצים לעבוד אפילו שיש להם כל כך הרבה מה ללמוד, הם נותרו בחוץ.

איציק שמולי: אתה לא יכול לתמוך בשילוב ולנעול את שערי שוק התעסוקה.

איציק שמולי: אתה לא יכול להגיד לבן שלך שנכון לשלב בכיתה שלו, בגן שלו חבר עם מוגבלות, עם צרכים מיוחדים, אבל כשזה נוגע למקום העבודה שלך, להגיד שאתה מתנגד, או נרתע מזה.

איציק שמולי: ומה שנדרש היה איזה חוק שיפתח את שוק התעסוקה עבורם, וזה מה שאנחנו עושים כאן היום.

איציק שמולי: מפקידים בידיים שלהם את המפתח המתאים, הגדול, לשילוב חברתי מלא, שעובר קודם כול בשוק התעסוקה.

איציק שמולי: זהו חוק שההנחה הבסיסית שטמונה בו היא שאנשים עם מוגבלות הם קודם כול אנשים, ורק אחר כך בעלי מוגבלות.

איציק שמולי: אבל כמו רגעים נפלאים אחרים, הרגע הזה לא התחיל וגם לא נגמר בכנסת, הוא התחיל, עבורי, בשכונת פועלים ברמת-גן, עם אנשים כמו אבי סלומה, שהראו יום-יום שהם מסוגלים לתרום לסביבתם ללא קשר למוגבלותם או לחוסר התמיכה והמודעות של אחרים.

איציק שמולי: זה התחיל כשהם סירבו לקבל לא רק את הדרך שבה העולם רואה אותם אלא גם את הדרך שבהם הם תפסו עד אז את עצמם.

איציק שמולי: ובכל פעם שאני מדבר על הנושא הזה, אני רואה מולי את אבי, בעל שיתוק מוחין, שהתגורר ממש מול בית הורי.

איציק שמולי: איש חזק, וחייכן ואנרגטי שקם כל יום למאבק.

איציק שמולי: הוא לא הניע המונים למחאה, אבל נאבק כל בוקר על הדברים הטריוויאליים, הפשוטים באמת של החיים – לקום, להתלבש, לנעול נעליים, ללכת לעבודה.

איציק שמולי: הוא עשה זאת בתקופה שהחוק הזה עדיין לא היה קיים, בתקופה שבה כל בוקר מחדש היה עליו להיאבק שהוא עדיין מסוגל, שהוא בעל ערך.

איציק שמולי: מעולם הוא לא הפסיד יום עבודה, מעולם לא ביקש יחס מועדף, מעולם לא התלונן, גם אם היה עליו לקום שעה אחת קודם כדי ללבוש חולצה ולהגיע בזמן לעבודה.

איציק שמולי: לא היה דשא מספיק טובעני או גרם מדרגות מספיק עקשן שיכול לעצור אותו כשרצה לצפות במשחק הכדורסל של בנו.

איציק שמולי: ורק בזכות הכוח שבדוגמה האישית הוא פתח לי את העיניים, ולרבים אחרים.

איציק שמולי: מה שהיה נדרש זה חוק שיפתח את שערי שוק התעסוקה גם לשונים, וזה מה שאנחנו עושים כיום.

איציק שמולי: בתקופה שבה כל כך הרבה ספקות עלו ביחס ליכולת של אנשים עם מוגבלות להשתתף בחברה ולתרום לכלכלה, החוק הזה קובע שהם יכולים.

איציק שמולי: אנשים עם מוגבלות לא מבקשים צדקה, רחמים או יחס מועדף, הם דורשים יחס הוגן והזדמנות שווה.

איציק שמולי: הם רעבים לסיכוי וצמאים להזדמנות מחודשת, והם יספקו לך תפוקה וגאווה אם רק תעניק להם אותה.

איציק שמולי: אז החוק הזה, אדוני היושב-ראש, מראה לעולם כולו את המחויבות של הבית הזה לזכויות אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: ימים כמו אלה עוד ייחרתו, כמאורע חגיגי, בהיסטוריה שלנו, אבל גם כהזדמנות שנקרתה לנו כדי להבין בפני אילו אתגרים אנחנו עדיין עומדים.

יואל חסון: תודה.

איציק שמולי: עוד דקה.

איציק שמולי: אני גאה היום במה שאנחנו שואפים להשיג, אבל עוד יותר במה שכבר השגנו.

איציק שמולי: כחברה עלינו להבטיח המשך הכללה – במרחב הציבורי, במערכת החינוך, בשוק העבודה – ולהתיר כל חסם – בלבבות, במחשבות ובמציאות עצמה.

איציק שמולי: כשאנו עושים את זה אנחנו הופכים לחברה שלמה יותר, מאוחדת יותר, חזקה יותר.

איציק שמולי: אני רוצה במשפט סיכום להודות, קודם כול ליושב-ראש הוועדה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, בלעדיך ובלי המחויבות שלך לא היינו עומדים פה היום ומציגים את החוק הזה.

איציק שמולי: באמת, תודה לך על כל מה שאתה עושה בוועדת העבודה והרווחה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות באופן מיוחד לצוות של ועדת עבודה ורווחה – לענת, וליהלום של הוועדה הזאת, היועצת המשפטית נועה בן-שבת, שעמלה קשות על הצעת החוק.

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליושב-ראש ההסתדרות, שהסתער יחד אתנו על החוק הזה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות ליואב קיש על השותפות ועל החברות ועל המהלך המשותף, ולכל חברי הכנסת.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לאורן הלמן, שיושב פה.

איציק שמולי: לוולאדי גור-ארי, שכתב את הצעת החוק, ולכל עמותת "סיכוי שווה" ושאר הארגונים החברתיים.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לעוזרים הפרלמנטריים שלי שיושבים פה: לאלעד, לארז, ליריב, וכמובן למתמחים – חיים, ושאר האנשים.

איציק שמולי: אני רוצה להודות בעיקר לבחור אחד בשם אבי מרמת-גן, שנתן לי את אחד השיעורים הכי חשובים בחיים – שלא לוותר, וללכת כמה שאפשר נגד הרוח.

איציק שמולי: ואני אומר לכם, עד שכל ישראלי עם מוגבלות יוכל להגיש מועמדות לעבודה מבלי לחשוש לאפליה, יש לנו עוד עבודה לעשות.

איציק שמולי: אבל ביום הזה אני גאה על מה שהשגנו, ועוד יותר על מה שאנו עוד שואפים להשיג.

איציק שמולי: תודה רבה.

יואל חסון: חברים, זאת הצעת חוק באמת מיוחדת ומרגשת, ולכן אפשרתי את הזמן הזה.

יואל חסון: אני אאפשר גם לנורית קורן.

יואל חסון: בבקשה יותר קצר, ממש קצר, ואחר כך חבר הכנסת קיש מהמקום יתקן איזושהי אמירה שהוא אמר.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה שאפשרת לי לדבר.

נורית קורן: אכן, זה יום חג, ואנחנו נצעיד את החוק הזה, שלא יהיה אות מתה, שאכן הוא יבוצע, והוא יבוצע, כי אנחנו נעמוד על המשמר.

נורית קורן: אני רוצה להודות גם לחבר הכנסת איציק שמולי וגם לחבר הכנסת יואב קיש, וגם ליושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף, וגם לכל הצוות המשפטי של הוועדה, ולכולם, שהשתתפו ועשו הכול בישיבות האין-סופיות, ונלחמו בכל הגופים שניסו להיאבק כדי שלא להחיל את האחוזים שרצינו וכדי שהם לא יהיו חלק מזה.

נורית קורן: ואכן, זה באמת יום חג, ורצוני להודות לאורן, לוולאדי, להדס, לכולם שיושבים כאן.

נורית קורן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת נורית קורן.

יואל חסון: מהמקום, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: היושב-ראש, תודה שנתת לי.

יואב קיש: אני חייב לתקן טעות שעשיתי.

יואב קיש: אמרתי, אילן, כולנו עם מוגבלויות, אז אני גם, בנושא שמות אני קצת מעופף.

יואב קיש: נועה בן-שבת, אני רוצה להודות לך מכל הלב.

יואב קיש: אני אומר שוב מה שאמר איציק – היהלום שבכתר של החבורה, וזה בא מהלב שלך כמו שזה בא מהלב שלנו.

יואב קיש: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך על דבריך.

יואל חסון: [מס' מ/931; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"ג, עמ' 2162; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יואל חסון: הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית – יציג אותה יושב-ראש הוועדה המיוחדת לדיון בהצעות חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית וסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית, חבר הכנסת אלי כהן.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני היום מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016, לקריאה השנייה והקריאה השלישית.

אלי כהן: הצעת החוק הזאת עברה במסגרת הקריאה הראשונה בכנסת התשע-עשרה, והמשיכה לכנסת הנוכחית במסגרת דין רציפות.

אלי כהן: נושא ההתחדשות העירונית, ללא ספק, מדבר על פוטנציאל גדול מאוד שלא מומש בשנים האחרונות.

אלי כהן: ככלל, התחדשות עירונית טומנת בחובה גם פרויקטים של פינוי-בינוי, גם פרויקטים של תמ"א לסוגיה השונים, וכאמור ההתחדשות העירונית שמה לה למטרה לבוא ולטפל בשלושה דברים עיקריים: 1.

אלי כהן: תוספת של אלפי יחידות דיור באזורי הביקוש על בסיס התשתיות הקיימות, וכאמור, היום זה נחוץ על מנת לבוא ולהגדיל את היצע הדירות; בנוסף לכך, היא נותנת מענה לנושא של חיזוק מבנים; אבל מעבר לכול, השיקול השלישי, שבעיני הוא המהותי – מדובר על פרויקטים חברתיים ממדרגה ראשונה.

אלי כהן: כולנו בהחלט זוכרים את פרויקט שיקום שכונות שבו היו שותפים ראש הממשלה המנוח מנחם בגין והשר דוד לוי, ייבדל לחיים ארוכים, שהובילו את הפרויקט הזה.

אלי כהן: הפרויקט הזה של ההתחדשות העירונית נותן היום בהחלט בשורה חברתית חשובה לכל אותן שכונות, ובכל עיר ועיר יש שכונות ותיקות שנמצאות כפריפריה חברתית – גם בערים המרכזיות ביותר.

אלי כהן: המימוש של המיזמים טומן בתוכו יתרונות רבים, למעשה תוך ניצול השטחים הקיימים, שימור השטחים הפתוחים וניצול גבוה של הקרקע.

אלי כהן: החוק שהונח לפנינו במתכונתו ההתחלתית היה למעשה היה חוק פרווה, אפשר לומר, ואנחנו, בעבודה משותפת של חברי הקואליציה וחברי האופוזיציה, פעלנו על מנת שלא תוקם רשות לשם הרשות, אלא שתוקם רשות שיש לה שיניים, שיש לה כלים, שיש לה סמכויות, שיש לה תקציב, והיא תוכל לממש את ייעודה ותיתן בשורה חשובה שתלווה אותנו מכאן והלאה עוד שנים רבות.

אלי כהן: לכן קיימנו לא מעט דיונים וסיורים במסגרת הוועדה, פגישות עם דיירים, ראשי ערים, יזמים וכל מי שעוסק בתחום.

אלי כהן: לאחר שורה ותקופה של דיונים מעמיקים, הצעת החוק שבפניכם היא הצעה רחבה ושלמה; הצעה חברתית ממדרגה ראשונה, שנותנת בשורה בתחום הזה.

אלי כהן: לא אמנה את כל הסוגיות שעלו במסגרת הוועדה ואת כל התיקונים שנעשו, אבל, ברשותכם, אפרט את התיקונים העיקריים שבהם: 1.

אלי כהן: היה דבר מרכזי שעמד לכל אורך הדיונים בוועדה, וזה הנושא של הדיור הציבורי.

אלי כהן: כאמור, חלק ניכר מדיירי הדיור הציבורי נכללים במסגרת השכונות שאמורות לעבור את אותם פרויקטים.

אלי כהן: אני באמת רוצה לציין בהזדמנות הזאת את שיתוף הפעולה יוצא הדופן של משרד הבינוי והשיכון ואת הרגישות החברתית – גם של השר גלנט וגם של סגנו ז'קי לוי – שתמכו לאורך כל הדרך והציגו מדיניות שהמטרה שלה היא לראות איך אנחנו יוצרים כאן אינטגרציה.

אלי כהן: כמובן, אני רוצה להודות גם לחברי כנסת שתרמו רבות – כמובן אמנה את כולם, ובנושא הספציפי של הדיור הציבורי את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואת חבר הכנסת יוסי יונה.

אלי כהן: תרומת

אלי כהן: כם לוועדה בכלל ובנושא הדיור הציבורי בפרט הייתה מהותית וחשובה.

אלי כהן: אגב, אני גם רוצה לספר לכם שהדבר הזה נולד, בין היתר, אחרי סיור שאני עשיתי בשכונת גילה בירושלים.

אלי כהן: שם יש מקבץ של הדיור הציבורי.

אלי כהן: אתם רואים שם את אותם בניינים מטים-ליפול מתקלפים, ובאים אלי אותם דיירים ואומרים: בין היתר אתם מקדמים את הנושא של ההתחדשות העירונית; אנחנו מבקשים מכם – אל תקדמו את זה.

אלי כהן: אני אומר: זה לא הגיוני.

אלי כהן: אתם רואים כאן את הבתים מטים-ליפול, תהיה לכם הזדמנות לעבור לדירה חדשה.

אלי כהן: מרפסת שמש – אולי גם אתם תקבלו כאת.

אלי כהן: אומרים לי: לא, יגלו אותנו.

אלי כהן: הם הראו מסמך ממשרד הבינוי משנת 2014, שאומר להם כמה יהיה להם קשה לגור בדירות החדשות, כמה יעלה שכר הדירה, כמה יעלה ועד הבית.

אלי כהן: ועשינו כאן מהפכה, הודות לכל אותם חברים שציינתי שהיו שותפים, וקבענו, 1.

אלי כהן: את עקרון האי-הגליה, שכל הדיירים של הדיור הציבורי יהיו חלק מהמיזמים של ההתחדשות העירונית.

אלי כהן: הם לא חייבים לגור בסלאמס, הם גם יכולים לגור באותן דירות חדשות, אבל על מנת להבטיח זאת מצוין בחוק ששכר הדירה שלהם לא יעלה ויישאר ללא שינוי.

אלי כהן: תהיה להם השתתפות בנושא של ועד הבית כדי להבטיח שיוכלו לעמוד באותו נטל של הוצאה.

אלי כהן: בנוסף, תוקן סעיף מהותי במסגרת הדיונים האחרונים של הוועדה, שבו הובטח הנושא של זכויות הרכישה של דיירי הדיור הציבורי – אכן, חברת הכנסת לוי, אני יודע שהובלת ודחפת את הנושא הזה – להבטיח להם שבעתיד הם יוכלו לרכוש את אותן דירות לפי השווי של הדירה הישנה, כי, כאמור, עשינו כבר בעבר תיקון בנושא החוק הזה, כי מדובר כאן בנושא של צדק חלוקתי ממדרגה ראשונה.

אלי כהן: דיור הוא מחולל העוני המרכזי, והיעדר דיור הוא ללא ספק הבעיה שנוגסת בעניים בצורה משמעותית וגדולה.

אלי כהן: לכן אני חושב שהיום, אחרי שהחוק הזה יאושר, דיירי הדיור הציבורי שיודעים שהולכים להיות אצלם מיזמים של התחדשות עירונית יכולים לישון בשקט, כי אני חושב שכאן חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה ראו את זה יחד לנגד עיניהם, ובהחלט הסעיף הזה נכנס.

אלי כהן: אנחנו, כמובן, פעלנו במסגרת החוק הזה לטפל בנושא שחרור חסמים, כדי שיקלו על התהליך.

אלי כהן: בין היתר, ביקשנו שהרשויות יכינו תוכניות ומדיניות בנושא התחדשות עירונית כדי שהדיירים בכלל ידעו מה הזכויות שלהם, מה מגיע להם, מה הולך להיות באזור שלהם; שהיזמים ידעו אם נכון מבחינתם להיכנס לאותם פרויקטים.

אלי כהן: וכן, זה יסייע גם במניעת שחיתות.

אלי כהן: ברגע שיש מדיניות ברורה, לא אחד יקבל ככה והשני אחרת, וגם התהליך של אישור הפרויקטים יהיה מהיר, קצר, גם בוועדה המקומית, ויחסוך התנגדויות גם במסגרת ועדות ערר.

אלי כהן: המדינה – ביקשנו שגם קרקעות המדינה, הן ישמשו ככלי נוסף לתמוך, באמצעות קרקעות משלימות.

אלי כהן: במסגרת פינוי-בינוי, בעיקר ככל שמתרחקים מהמרכז, היחסים הולכים ועולים.

אלי כהן: בעוד שבתל-אביב נדרש לבוא ולתת יחס של פי-שניים בפינוי-בינוי, בקריית-גת צריך יחס של פי-שמונה.

אלי כהן: ולכן, על מנת להבטיח שגם באזורים מרוחקים יותר זה יהיה, אנחנו דרשנו שמינהל מקרקעי ישראל יעמיד קרקעות משלימות, וזאת תוך פרק זמן שנקוב במסגרת הסעיף, תוך 90 יום, ויש כאן הצהרה מפורשת וברורה.

אלי כהן: ואגב, הדבר הזה הוא נוסף על התקציב והוא לא נכלל במסגרת התקציב.

אלי כהן: מדובר בעלויות גבוהות ועלויות מפורטות.

אלי כהן: אנחנו רואים את הרשויות המקומיות כשותפות מלאות לקידום של הפרויקטים, ולכן הנושא של מתחמי פינוי-בינוי יהיה בהסכמת הרשויות המקומיות.

אלי כהן: יחד עם זאת, אנחנו ביקשנו, בהסכמה עם משרד הבינוי, שיוקמו מינהלות לנושא של פינוי-בינוי, לכל הנושא של ההתחדשות העירונית, על מנת שתהיה כאן מחויבות של העירייה לקדם את כל אותם פרויקטים מן הצד האחד, ומן הצד השני – שהם יהוו מוקד ידע ומידע לדיירים, ליזמים, לעבודה מול הרשויות המקומיות ומול רשויות הביצוע.

אלי כהן: יש כבר רשויות שהקימו מינהלות והקימו אופרציה לתפעול של ההתחדשות העירונית.

אלי כהן: אנחנו בהחלט רואים עלייה במספר הפרויקטים.

אלי כהן: אגב, רק שנקבל מושג, במהלך שנת 2015 ניתנו היתרים לכ-5,000 דירות במסגרת ההתחדשות העירונית.

אלי כהן: כלומר, 10% מסך הבנייה במדינת ישראל היה במסלול הזה, והיעד שלנו הוא לעבור את ה-10,000 יחידות דיור בשנת 2018, כלומר ש-20% לפחות מהיקף הבנייה בישראל יהיה במסגרת הנושא של ההתחדשות העירונית.

אלי כהן: נקבעה, בנוסף, מדרגה נוספת של היטל השבחה.

אלי כהן: ביקשנו שיהיו גם הסכמי גג במסגרת הנושא של ההתחדשות העירונית; כשבאים לבנות את כל אותן שכונות חדשות, שיראו גם את השכונות הוותיקות.

אלי כהן: לכן תהיה התייחסות במסגרת הסכמי גג גם לנושא של קרקעות משלימות, גם לנושא של תקציבים לאותו עניין.

אלי כהן: יצא לי לבקר בכמה ערים, ובאחת מהן אמר לי ראש העיר – אני לא אציין את שמו: שמע, יש חשש גדול מאוד – בין השכונות הוותיקות לבין השכונות החדשות; הדבר הזה יוצר מתח.

אלי כהן: ולכן אנחנו שוב חוזרים על הבשורה החברתית המהותית שקיימת בנושא הזה.

אלי כהן: נתנו גם מנדט לרשויות המקומיות לבוא ולהפחית אגרות בנייה, בהסכמתן, על מנת לעודד את הנושא.

אלי כהן: אפשרנו במסגרת רשות המסים, שגם היא הייתה שותפה למהלך, לפשט את התהליכים ולתת פטורים שיהיו ברורים, על מנת שהפרויקטים האלה יתקדמו ויתקדמו מהר ובצורה יעילה.

אלי כהן: במסגרת דיוני הוועדה גם קיבלנו סקירה מחבר הכנסת בני בגין, שהוא גיאולוג בהכשרתו – וחייבים לבוא ולומר שבחלק מהמקומות אין כדאיות כלכלית לבצע התחדשות עירונית.

אלי כהן: באותם מקומות ששווי הקרקע שם הוא אפס – חלק מהמקומות האלה הם מקומות שבהם דווקא הסכנה לרעידות אדמה היא הגבוהה ביותר.

אלי כהן: גם כאן, בדיון שגם נכח בו סגן השר ז'קי לוי, שמכיר את האזור ומכיר את הנושא, התחייבו במשרד האוצר לבוא ולתת טיפול לנושא הזה.

אלי כהן: במהלך הדיון הייתה התייחסות גדולה מאוד גם לנושא של פרויקטים של תמ"א 38, גם לנושא של הוועדה המייעצת.

אלי כהן: אני רוצה באמת לנצל את ההזדמנות ולהודות לחבר הכנסת יעקב אשר, שהיה בעברו גם ראש עיריית בני-ברק, על תרומתו החשובה לוועדה בכל הראייה של הרשויות המקומיות.

אלי כהן: ואכן, גם בהמלצתו נוספו הערות.

אלי כהן: אדוני חבר הכנסת אשר, הודות, אני אומר, לניסיון שלך, נוספו הערות גם בעניין התמ"א וגם בעניין משרד החינוך וגם בעניין דואר רשום, שבהחלט היו הערות מועילות, הערות חשובות שכאמור נכנסו.

אלי כהן: אומנם הוא לא נמצא כאן באולם, אבל הוא היה חבר כנסת מאוד דומיננטי בדיוני הוועדה – חבר הכנסת גואטה, שבהחלט בא מתוך ראייה לבוא ולקדם את הנושא של החלשים.

אלי כהן: וגם כאן נקבע תיקון עקיף לחוק דייר סרבן, שבו, למעשה, אותם קשישים שמקבלים הבטחת הכנסה – ותשלומי ועד הבית שלהם יכולים לעלות מ-20 שקלים ל-200 או 300 שקלים ואף יותר – שהם לא ייחשבו כדיירים סרבנים אלא אם כן השתתפו בתשלומים שלהם בעניין ועד הבית לתקופה של חמש שנים.

אלי כהן: כאמור, יש ועדה מייעצת לרשות, וכאמור, נוספו לה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אלי, למען הסר ספק, מה זה השתתפות?

אורלי לוי אבקסיס: הם לא ישלמו יותר ממה – – – על ועד הבית.

אלי כהן: נכון, נכון.

אלי כהן: חברת הכנסת לוי, כאן התיקון למעשה אמר שהם לא ייחשבו דיירים סרבנים לצורך העניין, כלומר, מפאת זה שעכשיו רוצים להעלות להם את הסכום והם לא יכולים לשלם.

אלי כהן: לכן תימנע היכולת לבוא ולכפות עליהם.

אלי כהן: לכן נצטרך את אותה הסכמה של אותם דיירים חלשים, מקבלי קצבאות הבטחת הכנסה, על מנת להתקדם.

אלי כהן: או, חלף זאת, כאמור, ישלמו להם את כל עליית תשלומי ועד הבית מהסכום הישן לכל הסכום החדש.

אלי כהן: היה גם כאן שיתוף פעולה עם משרד הפנים בכל הנושא של תשלומי ארנונה.

אלי כהן: כאמור, שטח הדירה גדל, וכאן היו שתי התחייבויות ברורות, שנכללות בחוק: 1.

אלי כהן: שהסיווג של השטחים לא יעלה.

אלי כהן: כלומר, אותו אזור מוחלש שפתאום מתחדש ונבנו שם בניינים חדשים – הסיווג שלו לצורך העניין לא יגדל.

אלי כהן: ובנוסף לכך, שתינתן אפשרות לבוא ולתת פטור מארנונה על כל הגידול בשטחים, ככל שיהיה.

אלי כהן: בנוסף – היו תיקונים נוספים של מס הכנסה שנכללו אף הם במסגרת החוק.

אלי כהן: אגב, בנושא של תיקון של זכויות הרכישה של דיירי הדיור הציבורי – אני יודע שגם לך, חבר הכנסת חנין, הנושא הזה היה חשוב – האפשרות בעניין זכויות הרכישה אינה מוגבלת בזמן.

אלי כהן: נכון להיום יש הגבלה בזמן, שנה מביצוע הפרויקט ושלוש שנים לאחר מכן.

אלי כהן: דאגנו גם שהנושא הזה לא יהיה מוגבל בזמן.

אלי כהן: לא יהיה לו כאן סד זמנים ולא ילחצו אותו על מנת שהוא לא יאבד את זכותו.

אלי כהן: היו בנוסף תיקונים שמתייחסים לנושא של ממונה על פניות הדיירים, שיפעל במסגרת הרשות ויוכל להיות אוזן קשבת לכל אותם דיירים שפונים, לברר תלונות של דיירים כנגד יזמים, מארגנים וכן הלאה.

אלי כהן: כמו כן, אנחנו מעודדים בנייה של דירות קטנות על מנת לבוא ולקדם את הנושא של דיור בר-השגה, שגם הוא, אכן, חשוב ומרכזי במסגרת הדיונים.

אלי כהן: חלק מהדירות בשכונות האלה הן, לצורך העניין, דירות מושכרות.

אלי כהן: חבר הכנסת שמולי, ביקרתי באחת השכונות בלוד ושם בהחלט נדרשת התחדשות עירונית.

אלי כהן: יש שם גם דיירי דיור ציבורי ומן הצד השני גם הרבה שוכרי דירות.

אלי כהן: אם אני לא טועה, אפילו אתה שוכר דירה באזור כזה.

אלי כהן: ולכן, חשוב לשמור שיהיה תמהיל עם דירות קטנות על מנת שאנשים יוכלו לבוא ולגור באותם מקומות.

אלי כהן: חברים, לסיכום, אני חושב שמונחת בפניכם הצעת חוק חשובה שיש בה בשורה אמיתית בתחום ההתחדשות העירונית, ועבודה מעמיקה של הוועדה, שהביאה לתוצאה מאוזנת וראויה, שמגינה מצד אחד על הדיירים ומן הצד השני מביאה לשחרור חסמים משמעותיים.

אלי כהן: וחשוב לבוא ולציין שמה שעמד לנגד עינינו זה לא רק הפרויקטים הנדל"ניים, זה לא רק הפוטנציאל הנדל"ני, אלא אותה בשורה חברתית לאותם דיירים, שגרים בחלק מהבניינים ששווים סכום מסוים, והם רואים לא רחוק מהם את אותם פרויקטים חדשים.

אלי כהן: המרחק הגיאוגרפי הוא קצר אבל המרחק הכלכלי הוא ארוך ובלתי נתפס.

אלי כהן: וכאן אנחנו נותנים להם למעשה את האפשרות לבוא ולשדרג את חייהם ולתת להם אפשרות לשינוי מהותי.

אלי כהן: ואנחנו נמשיך.

אלי כהן: לפני שאני אסיים אני אומר שהמלאכה לא תמה.

אלי כהן: יש היום על שולחננו עוד שתי הצעות חוק נוספות שעברו בקריאה ראשונה, חוק המארגנים וחוק דייר סרבן, שהם משלימים לרשות הלאומית להתחדשות עירונית ויבטיחו את הקידום באותם נושאים.

אלי כהן: אדוני סגן השר ז'קי לוי – אומנם הוא לא נמצא כאן, אבל התחייבות זה התחייבות, ואני אקריא לפרוטוקול את מה שסוכם לצורך העניין.

אלי כהן: במסגרת הדיונים עלה הנושא של תקציב הרשות, והייתה כאן עמידה של כל החברים, גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה, שוב, להבטיח שהרשות שאנחנו מקימים תהיה רשות אפקטיבית, שתוכל לבוא ולמלא את ייעודה, ושיהיה לה התקציב הראוי והנדרש לצורך העניין, ולכן נאמר שם בצורה מפורשת שהתקציב יהיה לפחות 80 מיליון שקל.

אלי כהן: אני, ברשותכם, אקריא איזה סיכום שהיה, למען הסר ספק, שהתחייבות האוצר, כפי שהוצהרה בוועדה בכנסת, הנה התחייבות תקציבית על סך 80 מיליון – – –

יוסי יונה: למה זה לא הופיע בהצעת החוק?

אלי כהן: אני אענה.

אלי כהן: אני מבטיח שאני אענה, אדוני.

יוסי יונה: למה זה נעלם?

אלי כהן: אדוני, מכיוון שהיית בישיבה – אמרנו שם בצורה מפורשת, שחלף הקרן – מכיוון שהתקציב צריך לבוא ולהגיע לאישור הממשלה, ולאחר מכן לאישור הכנסת, לכן הייתה שם הצהרה.

אלי כהן: ולכן, למען הסר ספק, ואף שהייתה הצהרה לצורך העניין בכנסת, אני חוזר עליה שוב, וברשותכם, אני אקריא אותה:

אלי כהן: התחייבות האוצר כפי שהוצהרה בוועדה בכנסת הנה התחייבות תקציבית על סך 80 מיליון ש"ח לשנים 2017 ו-2018 בכל שנה.

אלי כהן: מסך התקציב – – –

אורלי לוי אבקסיס: לפחות.

אלי כהן: תכף אני אתייחס, גברתי.

אלי כהן: מסך התקציב בכל שנה עד 15% בלבד יועברו להוצאות מינהלת הרשות ותקורות; היתרה, לצורך העניין, תהיה כמובן במטרתה לייעוד הקרן ולייעוד לסעיפים אלה.

אלי כהן: אני רוצה רק לבוא ולציין שגם היום, במסגרת דיון שהתקיים היום בוועדה – גם בדיון שהתקיים היום בוועדה אמר בנושא – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – –

אלי כהן: גם היום, לצורך העניין, במסגרת הדיון שהתקיים בוועדה חזר על הנושא יושב-ראש מטה הדיור – שהתקציב יהיה לפחות 80 מיליון שקל, והכוונה שלו לבוא ולתת יותר.

אלי כהן: חברים, תודות לכל צוות הוועדה אני אגיד בסוף, אבל יחד עם זאת אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לכל חברי הכנסת שלקחו חלק פעיל, מרכזי וחשוב בדיוני הוועדה.

אלי כהן: אני רוצה להודות לחברת הכנסת לוי אבקסיס, לחבר הכנסת יונה, לחבר הכנסת חיים ילין, שכמובן לוקח חלק פעיל, וחלק גדול מההערות שלו נכנסו – – –

ז'קי לוי: לגואטה.

אלי כהן: לחבר הכנסת גואטה, שבהחלט הייתה לו תרומה חשובה ומרכזית, וציינתי זאת בפירוט.

יוסי יונה: אלי – יעל.

אלי כהן: לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

אלי כהן: אני חושב שנכנסו, גברתי, סעיפים שאת ציינת, גם בנושא של ההתחשבות החברתית.

אלי כהן: חברת הכנסת זנדברג, שלא נמצאת כאן, אבל גם לה בהחלט הייתה תרומה; היא דרשה את זה, היא וגם חברת הכנסת לוי, את הנושא של ארגונים חברתיים, שגם הם נכנסו, והנושא של נציג משרד הרווחה, שגם הוא נכנס.

אלי כהן: לכן, חברים, מונחת בפנינו הצעת חוק חשובה, משמעותית, רבה, עם היבטים שהם לא רק היבטים כלכליים – עם היבטים חברתיים ממדרגה ראשונה, ואני קורא לכם להצביע עבורה פה אחד, מכיוון שהיא תעשה היסטוריה ותשפיע בצורה מהותית על האזרחים שחיים באותן שכונות.

אלי כהן: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: כאמור, הוגשו הסתייגויות להצעת החוק הזאת, וראשון הדוברים בהצגת ההסתייגויות יהיה חבר הכנסת חיים ילין; בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חייב לציין שלדעתי זה אחד החוקים הכי חשובים, ואני אומר לכם, שבתהליך הכי פחות מנוהל.

חיים ילין: ואני אנסה לנמק אחד לאחד, למרות שאני חושב שהמצב הקיים גרוע מאוד, החוק רק יעשה סדר – אבל הוא לא מנוהל כראוי, ואני אסביר.

חיים ילין: חוק, לדעתי, שמבוסס על זה שהפרוטוקולים הופכים להיות חלק מהחקיקה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יודע מה היה כשהבוס שלך היה שר אוצר – – – סעיפים תקציביים.

אורלי לוי אבקסיס: תשאל אותו, הוא יכול להגיד לך.

אורלי לוי אבקסיס: מיקי לוי, היו לכם חוקים עם סעיפים תקציביים בפנים?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני – – –

חיים ילין: אורלי לוי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: אורלי לוי, אני רוצה להגיד לך משהו:

חיים ילין: כל פעם את תוקפת אותי על זה שאני נמצא במפלגה שלפני זה אולי היה לך דין ודברים אתה.

אורלי לוי אבקסיס: לי?

אורלי לוי אבקסיס: לציבור.

חיים ילין: אני בכלל לא מתעסק עם זה.

חיים ילין: אני לא מתעסק עם זה.

חיים ילין: גם זה לא לעניין בכלל מה שאת אומרת.

אורלי לוי אבקסיס: רק תשאל אותו אם עשו מעשה – – –

חיים ילין: אבל זה לא לעניין.

חיים ילין: לא לעניין.

חיים ילין: יש לי המון ביקורת על דברים שקורים פה, אני אומר אותה איפה שצריך – –

אורלי לוי אבקסיס: גם לי.

אורלי לוי אבקסיס: גם לי.

חיים ילין: – – אבל את מפריעה לי עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת.

חיים ילין: כאילו שאני מייצג לא-יודע-מה.

חיים ילין: מה שונה מה שאת מייצגת ממה שאני מייצג?

אורלי לוי אבקסיס: כלום.

חיים ילין: אני לעולם לא קמתי מהכיסא בשביל לא להצביע או בשביל לעשות דיל.

חיים ילין: גם כשהציעו לי דיל אני לא עשיתי את זה, ולא באתי בטענות לאף אחד.

חיים ילין: וגם עכשיו, כשאני נלחם על החוקים של כולנו, שמעבירים, ואני אתם לאורך כל הדרך – תשאלי פה מישהו אם קיבלתי משהו.

אורלי לוי אבקסיס: למה, אני אמרתי שקיבלת משהו?

חיים ילין: לא.

חיים ילין: כי את כל הזמן באה בטענות.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, רק אמרתי שגם שר האוצר לשעבר לא הוסיף סעיף תקציבי.

חיים ילין: אורלי, לא מעניין אותי, ואני חושב שאת כל התרבות הזאת צריך לשנות, לשנות לחלוטין מהבסיס, זה לא נוגע בכלל לחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: צודק.

חיים ילין: אני מבקר את הניהול.

חיים ילין: אני לא משפטן, אני בודק את החוקים בצורה הניהולית.

חיים ילין: הייתי ראש רשות ואני יכול להגיד מה הכלים שראש רשות צריך, איך הוא צריך לפעול, במיוחד בחוקים שהשלטון המקומי הוא אבן היסוד והלבנה שלהם, החוקים – שבלעדיהם, ולא משנה מה השר יעשה ומה שיגידו, בהתנגדות שלהם, לא יהיה כלום, לא יעזור כלום.

חיים ילין: אי-אפשר לחוקק מעל הראש של השלטון המקומי, את יודעת את זה יפה מאוד.

חיים ילין: משרד השיכון, משרד האוצר, משרד הפנים – שלושת המשרדים האלה, תאמינו לי, לפעמים בושה, במסגרת החקיקה, בושה איך שלושת המשרדים האלה ביניהם לא הגיעו להסכמות.

חיים ילין: אנחנו כחברי כנסת היינו צריכים להיות המגשרים.

חיים ילין: לא היה דבר כזה.

חיים ילין: לא ראיתי שום חוק שככה זה היה.

חיים ילין: בדרך כלל נהוג קואליציה–אופוזיציה, לעניין, לא לעניין, כן יש תקציב, אין תקציב; פה – ביניהם הם לא הגיעו להסכמות.

חיים ילין: בסופו של דבר, אני אומר את זה, אם חברי כנסת לא היו לוקחים מנהיגות, החוק הזה לא היה עובר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: אבל מה לעשות שהיושב-ראש, קשה לו, קשה לו עם ביקורת.

חיים ילין: בשוק ההון, שאני נמצא מהיום הראשון שם, חצי שעה פה מפרגנים; כשיש לי הסתייגויות – כבר לא.

חיים ילין: כמו ביבי, כל מי שכותב בעדו הוא יקיר ביבי; כל מי שנגדו – ככה עובדים?

חיים ילין: מה, ככה עובדים?

חיים ילין: אתם חושבים שכשאנחנו נמצאים בחקיקה יש קואליציה–אופוזיציה, אחד נגד השני, או שיש את טובת העם?

חיים ילין: לא הלכנו לחיפה לראות מה זה פינוי-בינוי?

חיים ילין: לא הלכנו לגבעתיים לראות מה זה פינוי-בינוי?

חיים ילין: לא ראינו בירושלים מה זה פינוי-בינוי?

חיים ילין: ואני אגיד לכם איפה הכשל.

חיים ילין: הכשל הוא לא בחקיקה, הכשל הוא איך עושים את הניהול.

חיים ילין: כבוד השר, כשאנחנו מגיעים לגבעתיים ורואים 900 יחידות דיור, ולאחר מכן אנחנו רואים את התב"עות ואת הפינוי-בינוי ל-3,700, אני אומר לך שההשקעה בכבישים, בתשתיות, בבתי-ספר, בכיתות – ואני אומר לך את הנתון כי אני מכיר אותו: הפינוי-בינוי נעשה על 100 דונם, 7,000 איש יגיעו לשם, 7,000 מכוניות יהיו לך לשם, אתה צריך 300 גנים וכיתות נוספות.

חיים ילין: לכל השטח הזה צריך עוד 100 דונם – אין.

חיים ילין: אין.

חיים ילין: צריך מיליארדי שקלים בכבישים, אלא אם כן אנשים יתחילו לנסוע שם באופניים לעבודה, ואנחנו לא שם בתרבות; או להתחיל לבנות בתי-ספר על קומות, וגם, אנחנו לא שם בתרבות.

חיים ילין: זו תפיסה, זה שינוי תפיסה, ואנחנו לא ערוכים לזה.

חיים ילין: זה מיליארדי שקלים.

חיים ילין: תרשמו טוב, זה נמצא בפרוטוקולים פה.

חיים ילין: בסופו של דבר אם אין גיבוי של כל הממשלה באופן תקציבי – לא משנה עכשיו הקרן, אם יהיו 80 מיליון שקל או לא יהיו 80 מיליון שקל – לא יהיה פה חוק.

חיים ילין: המכפילים, חברים יקרים, הם בלתי אפשריים, בלתי אפשריים.

חיים ילין: ואז, כן יש משהו, אבל לא מושלם: שטחים נוספים.

חיים ילין: אם מורידים קומות בשביל להוריד את הנפח של כמות המכוניות, של כמות הכיתות, צריך שטח נוסף.

חיים ילין: איפה השטח הנוסף?

חיים ילין: אין התייחסות בכלל אם זה באותה עירייה, לא באותה עירייה; אם זה ליד; אם זה צמוד, אם זה לא – ניהולית אני מדבר; למרות שיש פה חקיקה, אי-אפשר ליישם את הדבר הזה.

חיים ילין: והתהליך עצמו של החקיקה כאשר מצביעים על פרוטוקולים, שזה חלק מהחוק – ביקשתי: אל תעשו את זה, תביאו את החוק שלם, כי יש רוח החוק ויש מה שכתוב בפנים.

חיים ילין: וכשאני קורא את החוק, למרות שתומר רוזנר, היועץ המשפטי, אני סומך עליו בעיניים סגורות – באמת אני אומר לכם, אחד המשפטנים היותר-טובים שאני ראיתי פה, שיכול לעשות פלאים – לא יעזור כלום, כי הזיכרון שלנו לגבי הפרוטוקול, עד שאנחנו קוראים את החוק – הוא שונה לחלוטין.

חיים ילין: ואז האווירה, אווירת החוק, המילים – הפרוטוקולים שאנחנו מדברים, אנחנו לא רואים אותם.

חיים ילין: עד כדי כך היה מגוחך לגבי ההסתייגויות, ואני אומר לכם את זה כאן – וזה כשאלי לא נמצא פה, היושב-ראש, באחד החוקים החשובים ביותר במדינת ישראל, ולא פלא, כנראה, שהוא לא נמצא –- יוסי יונה, חבר הכנסת יוסי יונה, שם הסתייגות והוא אומר: מנהל הרשות, לא יכול להיות שיש לו עבר פלילי.

חיים ילין: לא יכול להיות.

חיים ילין: אתם יודעים מה הצביעו?

חיים ילין: שיהיה לו עבר פלילי.

חיים ילין: כמו תוכים.

חיים ילין: אם לא הייתי אומר להם באותו רגע: אתם לא מבינים על מה הצבעתם; בעצם יש לנו שני אנשי חשובים מאוד בכלא, כשהם יצאו, יש להם ג'וב מובטח.

חיים ילין: ממש מובטח.

חיים ילין: ואיפה אנחנו?

מיקי לוי: אבל מה בסוף?

חיים ילין: בסוף אמרתי ליושב-ראש: תקשיב, אתה כל כך ממהר לחוקק שאתה מוכן גם מחר בבוקר להוציא מהכלא בן-אדם שיהיה חלק מהרשות.

חיים ילין: ואז, כשהבין את הטעות, עוד פעם הצביעו על ההסתייגות והכניסו את ההסתייגות של חבר הכנסת יוסי יונה.

חיים ילין: אבל ככה זה התנהל.

חיים ילין: זה התנהל שהחוק מגיע לפה לפני שעתיים, חברים.

חיים ילין: רק לפני שעתיים, והכול אפשרי – אפשר להעביר את החוק.

חיים ילין: הנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו לפני שהזמן יסתיים זה נושא המינוי של יושב-ראש או מנהל הרשות.

חיים ילין: כבוד השר, אני מבקש שתקשיב, בבקשה.

חיים ילין: באמת זה חשוב לי, כי היו גם דברים אישיים.

חיים ילין: אצלי אין דברים אישיים, הכול לגופו של עניין, ואני באמת בא לשרת את העם ולנסות לעשות הכי טוב שאני יודע.

חיים ילין: ביקשו פטור ממכרז.

חיים ילין: משרד השיכון אמר: השר רוצה בן-אדם מטעמו, שהוא סומך עליו.

חיים ילין: במשך כל הישיבות שאני הייתי שם, משרד המשפטים הגיע לשם ואמר: לא יעלה על הדעת שיהיה מינוי פוליטי כזה או אחר.

חיים ילין: לא יעלה על הדעת.

יואב גלנט: מי אמר שזה פוליטי?

חיים ילין: רגע, שנייה.

חיים ילין: אני אומר לך מה אמרו.

יואב גלנט: זה לא כמו אצלכם, ביש עתיד, שקובעים ועדות ודרך הוועדות מכניסים את כל המקורבים.

חיים ילין: כבוד השר, אני מבין שההגנה הטובה ביותר, שלמדת, זה התקפה, אבל אנחנו לא בצבא עכשיו.

חיים ילין: אנחנו עכשיו חברים שצריכים לשרת את העם.

יואב גלנט: בניגוד אליך, אני מיניתי מאות אנשים, וכולם עמדו במשימות שלהם, וגם פה זה יהיה.

חיים ילין: רגע, אני לא אמרתי את זה.

חיים ילין: אבל זה לא צבא פה.

חיים ילין: זה לא צבא.

חיים ילין: בצבא אתה יכול למנות, אין לי שום בעיה עם זה.

יואב גלנט: אני לא קובע מע"מ אפס שנה וחצי ואחרי זה הולך.

יואב גלנט: אנחנו – – –

חיים ילין: אני מבין שיש עתיד פשוט מעצבנים מישהו.

חיים ילין: זה לא תשובה של שר, כבוד השר.

חיים ילין: זה לא תשובה של שר.

חיים ילין: אתה לא רוצה להקשיב לאמת: אני נגד מינויים ואני בעד החוק; והחוק קובע, חד-משמעית.

חיים ילין: לא אני קבעתי אותו, גם לא אתה קבעת אותו, החוק מעלינו.

חיים ילין: מי שקבע אותו, ומשרד המשפטים בא ואמר חד-משמעית – – –

אלי כהן: איך מונה בפעם הקודמת – – – הדיור?

יוסי יונה: אבל זה שפעם מונה זה לא אומר שגם היום צריך – – –

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, הזמן תם אבל לא נותנים לי לדבר.

טלי פלוסקוב: ולכן אני לא עוצרת אותך.

טלי פלוסקוב: אני רואה שיש הרבה הפרעות.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להמשיך.

יגאל גואטה: נגמר הזמן.

טלי פלוסקוב: לא, אדוני.

טלי פלוסקוב: כשאני רואה שמפריעים לחבר הכנסת כאן אני מוסיפה לו את הזמן שהפרעתם לו.

חיים ילין: גואטה, אתה רוצה ללכת לישון או שיש החלטות פה שאתה – – –

יגאל גואטה: – – –

טלי פלוסקוב: לכן לא כדאי להפריע.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: אתה מסתפק בחוק כמו שזה, אני מבין.

יגאל גואטה: לא.

חיים ילין: אוקיי, בסדר.

חיים ילין: אני רק שאלתי.

אלי כהן: הוא הבין שזה – – – חבר הכנסת גואטה.

חיים ילין: אלי, תקשיב טוב מה אני אומר לך.

חיים ילין: אלי, כשאתה פה בצד בא ומאשים אותי – אותו אחד שהיה מהיום הראשון, כשאף חבר כנסת לא היה – זה ממש מתחת לחגורה, ולא ישר ולא הוגן, ואתה לא יודע לקבל ביקורת.

חיים ילין: חד-משמעית.

חיים ילין: אתה רוצה להמשיך את הדו-שיח הזה?

חיים ילין: אין לי בעיה.

אלי כהן: אתה היית שותף ללא מעט חוקים – – –

חיים ילין: אין לי בעיה להיות.

חיים ילין: הייתי שותף מהיום הראשון, לא הפסדתי שום דיון – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו בדיון.

טלי פלוסקוב: זה לא ייגמר ככה.

חיים ילין: לא הפסדתי שום דבר.

טלי פלוסקוב: אדוני.

אלי כהן: בזה אתה צודק.

אלי כהן: אתה צודק.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת לא להפריע – – –

חיים ילין: לא תמיד צריך לקבל את דעותי, כמו שאני לא צריך לקבל – – –

טלי פלוסקוב: דקה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הוועדה, בסוף אתה בטח תרצה להתייחס.

טלי פלוסקוב: אני אתן לך את כל הזמן.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני נותנת לך עוד דקה לסכם.

חיים ילין: משרד המשפטים, כל הזמן הטיעון הזה של הממונה, של יושב-ראש הרשות, שהוא צריך לעבור דרך ועדת מינויים כדין, ושהוועדה עצמה יודעת לשמוע את השר ואת נציגי השר ולהבין שאם הוא רוצה בן-אדם מייד, בגלל שהליך המכרז לוקח שנה, והוא רוצה בן-אדם מייד ולהסביר את זה – אין שום בעיה, הם אומרים את זה.

חיים ילין: במשרד השיכון, שמו שם סעיפים – כבוד היושב-ראש אלי כהן, אתה יודע את זה יפה מאוד – סעיפים ותקנות שייקח להם תשעה חודשים.

חיים ילין: הם לא יכולים להתחיל לעבוד בלי התקנות האלה.

חיים ילין: אז לזה כן אפשר לחכות תשעה חודשים, ולזה אי-אפשר – מיידית, מחר בוקר.

חיים ילין: חד-משמעית.

חיים ילין: ואז מה?

חיים ילין: הביאו לנו מחדש.

חיים ילין: לצטט את דוד ביטן, שלא נמצא פה?

חיים ילין: אני אצטט אותו: בואו ניתן 18 חודש ללא מכרז, אחרי זה כולם ישכחו, אנחנו נוכל להמשיך.

חיים ילין: אם נעשתה טעות ברשות החשמל, לא צריך להמשיך להנציח אותה.

חיים ילין: ועליך, כבוד השר – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: כבוד השר, עליך אני סומך בעיניים סגורות.

חיים ילין: אבל בחילוף הכיסאות שקורה היום בממשלת ישראל, מחר אתה יכול למצוא את עצמך בתיק אחר לגמרי, הרבה יותר גדול, הרבה יותר משודרג, ואז מה יהיה?

חיים ילין: מי יגיע כשר השיכון?

חיים ילין: מה הוא יעשה?

חיים ילין: אני אסמוך עליו?

חיים ילין: החוקים לא נבנו על אמון שלי בבן-אדם אחד בגלל שאני מכיר אותו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חיים ילין: החוקים נבנו על זה שלא לעולם אנחנו נהיה פה, נתחלף כל פעם שהעם יבקש שאנחנו נתחלף, אבל יישאר משהו שהוא ממשי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חיים ילין: לכן אני מבקש, ומסכם – – –

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, בבקשה.

חיים ילין: על שתי הסתייגויות אנחנו מקפידים: אחת היא ההסתייגות על היושב-ראש – – –

אורלי לוי אבקסיס: היום אתה הצבעת על החוק.

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא, אורלי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לא להפריע עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: הצבעת היום בעד החוק עם פטור מחובת מכרזים, לא שמעתי אותך – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מבקשת כעת לא להפריע.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: אורלי, קודם כול – – –

טלי פלוסקוב: אדוני, הזמן שלך תם.

חיים ילין: כן, אבל – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא, אני לא מוכנה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת משפט סיכום ולא להתייחס להערות של חברי הכנסת.

חיים ילין: אורלי, אני לא מצליח להבין מה את רוצה.

חיים ילין: אין לי מושג מה את רוצה ממני.

חיים ילין: באמת אני אומר לך את זה.

חיים ילין: אין לי מושג.

אורלי לוי אבקסיס: טול קורה מבין עיניך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: אין לי מושג.

חיים ילין: אני גם לא אוריד את ההסתייגויות תמורת שום דבר.

חיים ילין: אני אומר לך, אין שום סיבה בעולם שאני אוריד אותן, ואני חושב שאף אחד לא צריך להוריד אותן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חיים ילין: ברוח – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: אורלי, תקשיבי – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, חבר הכנסת חיים ילין, אני לא יכולה להמשיך לתת לך לדבר.

קריאה: אורלי – – –

חיים ילין: אורלי, אין לי מושג – – –

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, אתה כל כך מתאים לשר האוצר לשעבר, שזה כמעט built in.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אנטי-חברתיים בעליל.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מוכן לסכן את כל הנושאים החברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה, אתה לא חברתי בעליל.

חיים ילין: אורלי, אורלי, את לא שמעת מה שאמרתי, את אפילו לא שמעת את חוות הדעת שלי.

טלי פלוסקוב: כי עשר דקות הלכו לדברים אחרים.

חיים ילין: ממש לא שמעת.

טלי פלוסקוב: אני מתנצלת, חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך.

חיים ילין: ממש, חד-משמעית.

חיים ילין: את אפילו לא יודעת מה חוות הדעת שלי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: אתם יכולים להמשיך לדבר באולם.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: לא, את לא מבינה.

חיים ילין: שתי ההסתייגויות האלה הן הסתייגויות חשובות.

חיים ילין: איפה הקרן – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, אני מבקשת לסיים.

חיים ילין: איפה הקרן?

חיים ילין: כשאת אמרת שבלי הקרן – איפה גואטה?

חיים ילין: – שבלי הקרן לא יהיה חוק.

חיים ילין: אני שואל אותך – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – הצבעת היום – – –

חיים ילין: אני שואל אותך: איפה?

חיים ילין: איפה גואטה?

חיים ילין: כולם גיבורים לפני ההצבעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, אני לא רוצה לקרוא לסדרנים שיבקשו ממך לרדת.

חיים ילין: נסתפק בזה?

חיים ילין: בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

חיים ילין: בבקשה – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא שמעתי אף אחד מהאופוזיציה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: רבותי, הדיון מוגבל בזמן.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכולם לעמוד בזמן.

חיים ילין: אז בבקשה, כשמפריעים לי – – –

טלי פלוסקוב: אני הוספתי לך.

טלי פלוסקוב: אחרי שהוספתי אתה לא ירדת.

טלי פלוסקוב: אני מתנצלת, אבל לא נעים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד רבע שעה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברותי וחברי הכנסת, אדוני שר השיכון – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: מאיפה הוצאת את זה?

חיים ילין: מה את יודעת?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

שולי מועלם-רפאלי: חיים, יש שמה סעיף, שזה פטור ממכרז.

שולי מועלם-רפאלי: וכולנו הצבענו בעד בלי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: היום הצבעת על חוק – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

טלי פלוסקוב: רבותי, זה לא ייתכן שעצרנו פה את הדיון בגלל שיחה של שני חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: תצאו החוצה, תמשיכו להתווכח שם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חיים ילין: אבל מה את רוצה ממני?

חיים ילין: הייתי שם וכל הזמן הפריעו.

חיים ילין: מה את רוצה?

טלי פלוסקוב: לא, אם לא תדעו לצאת, אני פשוט אבקש מכם לצאת מהאולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: אשמח אם תחזירי לי את רבע השעה, כי הם דקה בזבזו מזמני.

יעל כהן-פארן: תודה.

טלי פלוסקוב: כן, את צודקת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יעל כהן-פארן: טוב, אני רוצה קצת אולי לצנן את האווירה ולדבר על בכלל מה זה החוק הזה ואיך אני רואה אותו.

יעל כהן-פארן: יש בו דברים מאוד טובים, יש בו קצת בעיות, חלקן נמנו קודם, אני רוצה להרחיב גם עליהן.

יעל כהן-פארן: תראו, העיר, הערים, זה העתיד.

יעל כהן-פארן: רוב אוכלוסיית העולם ורוב אוכלוסיית ישראל חיה בעיר.

יעל כהן-פארן: בעולם כולו 54% מהאנשים חיים בעיר.

יעל כהן-פארן: וישראל היא אחת מהמדינות המעוירות ביותר, 90% חיים ביישובים עירוניים.

יעל כהן-פארן: בניגוד למחשבה המקובלת, שהעיר זה מקום שמייצר את כל הרע הסביבתי בעולם, את כל הזיהום, את כל השפכים, דווקא עיר, אם היא מתוכננת נכון ואם היא בנויה נכון, יכולה להיות דווקא הפתרון, פתרון להרבה מאוד בעיות, גם חברתיות, גם סביבתיות.

יעל כהן-פארן: כי אם עיר מתוכננת נכון, אנשים יכול לנוע בה בלי תלות ברכב פרטי: לנסוע באופניים, ללכת ברגל.

יעל כהן-פארן: הם נמצאים קרוב למקום שהם עובדים בו, קרוב למקום שהם מבלים בו.

יעל כהן-פארן: ילדים יכולים ללכת ברגל לבית-ספר, ולא באוטו, כל יום, כמו ביישובים כפריים או בפרברים.

יעל כהן-פארן: אז בסופו של דבר עיר, אם היא מתוכננת נכון, היא יכולה להיות מקום שלא רק טוב לחיות בו, אלא שהוא הפתרון האמיתי והטוב ביותר לאתגרי העולם של המאה ה-21.

יעל כהן-פארן: אבל, לצערי, הערים שלנו בישראל לא הגיעו למאה ה-21.

יעל כהן-פארן: אנחנו עוד מאוד מאוד רחוקים, יש לנו הרבה לאן להתקדם.

יעל כהן-פארן: הערים שלנו לא בנויות בצורה מקיימת, התשתיות לא טובות, אין תחבורה ציבורית טובה, זיהום אוויר גבוה.

אלי אלאלוף: – – –

יעל כהן-פארן: אנחנו מאבדים הרבה מאוד מי גשם, שהולכים לים, שגם מזהמים לנו את הים בגלל כל הלכלוך של המכונית.

יעל כהן-פארן: ואנחנו מבזבזים הרבה מאוד אנרגיה, ולא מייצרים אנרגיה בעיר, כמו שקורה בהרבה ערים, אפילו באירופה, ועל זה נדבר; יש היום הצעת חוק לייצור אנרגיה סולרית על גגות – אני מקווה שחלקכם תישארו להצבעות, זו הצעת חוק ראשונה שלי שמגיעה להצבעה.

חיים ילין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

אלי אלאלוף: שמש – – –

יעל כהן-פארן: כי יש לנו הרבה יותר אנרגיית שמש מאשר לגרמניה, ושם כל הערים, כל הבתים מצופים בפאנלים סולריים, אבל אצלנו לא.

אלי אלאלוף: זה פתרון לעשירים.

יעל כהן-פארן: אני לא שומעת את קריאות הביניים, כי יש פה צעקות בצד האולם.

יעל כהן-פארן: אשמח, היושבת-ראש – – –

חיים ילין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, נא להמשיך.

יעל כהן-פארן: טוב.

יעל כהן-פארן: דווקא לערים קשה להשתנות וקשה להשתפר, אבל יש כאן בהצעת החוק הזאת הזדמנות לחדש את פני העיר, לחדש ממש את העיר ולהפוך אותה למקום טוב יותר.

יעל כהן-פארן: עכשיו, תראו, בעצם מה הוביל להצעת החוק הנוכחית?

יעל כהן-פארן: כל הנושא של מצוקת הדיור ומשבר הדיור ומחירי הדיור.

יעל כהן-פארן: אז זה ברור שהממשלה רוצה לפעול ולהביא לפתרון המשבר, להביא להוזלת מחירי דיור, לבנייה של יותר ויותר יחידות דיור.

יעל כהן-פארן: אז יש כל מיני דרכים שבהן הממשלה מנסה להדביק את הביקוש העולה לדירות.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו מוצאים כל מיני תהליכים לאישור שכונות חדשות בקצות היישובים, לאישור יישובים חדשים בנגב, במקומות אחרים.

יעל כהן-פארן: הרבה ניסיונות, הרבה הליכי תכנון, שהרבה פעמים עוקפים את הליכי התכנון הרגילים, שאולי הם קצת יותר אטיים אבל יש בהם הרבה יותר איזונים ובלמים בין הרבה מאוד אינטרסים.

יעל כהן-פארן: ואני חוששת שאנחנו רואים היום הרבה מאוד ניסיונות לבנות שכונות חדשות, יישובים חדשים, על שטחים פתוחים, להתפרס עוד ועוד, ולא תישאר לנו הרבה ארץ לא בנויה.

יעל כהן-פארן: וזו כבר בעיה, גם בהסתכלות סביבתית, לדור שלנו, ובטח, בהסתכלות ארוכת טווח, לדור הבא, לילדים שלנו, לילדים של הילדים שלנו.

יעל כהן-פארן: ודווקא התחדשות עירונית, מה שהחוק הזה מביא כאן, זה בדיוק הכיוון שאליו צריך להתקדם.

יעל כהן-פארן: זה פתרון, זה הפתרון הנכון, שצריך לתת את המענה לצורכי הדיור ולבעיות הדיור, להוריד את מחירי הדיור, ותוך כדי אפשרות לחדש את העיר, ולהפוך את העיר למקום שבאמת יותר טוב לחיות בו.

יעל כהן-פארן: מהבחינה הזאת החוק הוא מאוד חשוב.

יעל כהן-פארן: הוא יכול היה להיות טוב מאוד, אבל יש בו כמה בעיות, מעבר לדברים שהועלו על-ידי הדובר הקודם, על-ידי חיים ילין, וגם אגע בהם מאוחר יותר.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה לגעת בכמה חוסרים מאוד משמעותיים שאני חושבת שיש בחוק, והעליתי אותם לאורך כל הדיונים סביב החוק בוועדה.

יעל כהן-פארן: וכמו תמיד, אנחנו רואים שלא תמיד יש הלימה, לצד ההכרזות על פעילות לפתרון של בעיות הדיור, אנחנו לא תמיד רואים הלימה לפעולות בשטח.

יעל כהן-פארן: במקום לחשוב על התחדשות עירונית בצורה כוללת, בצורה הוליסטית, מה שעולה מהחוק הוא בעיקר איך אנחנו בונים יותר ויותר דירות.

יעל כהן-פארן: ואני רוצה לומר למה זה יכול להיות מאוד מאוד בעייתי.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להביא לכם דוגמה.

יעל כהן-פארן: היינו בכמה סיורים, גם במסגרת העבודה של הוועדה, גם כמה חברי כנסת ללא הוועדה, שקשורים לפרויקטים של התחדשות עירונית.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לכם על פרויקט אחד לדוגמה, הפרויקט כמעט הכי גדול בארץ, אם לא הכי גדול בארץ, של התחדשות עירונית, בעיר גבעתיים; לא תגידו איזו עיר פריפריה, שלא יודעת לתכנן, שאין שם אנשים שחשוב לתכנן להם נכון – שזה גם יכול לקרות – בגבעתיים.

יעל כהן-פארן: פרויקט פינוי-בינוי, יש שם כרגע 900 יחידות דיור על שטח של כ-100 דונם.

יעל כהן-פארן: בתים ישנים, בתי שיכון, שלוש-ארבע קומות, משנות ה-50 וה-60.

יעל כהן-פארן: באמת צריך לפנות ולבנות שם משהו חדש – מקובל על כולם.

יעל כהן-פארן: כל מי שגר במתחם, כל מי שגר מחוץ למתחם – מקובל עליו שצריך לעשות שם התחדשות עירונית ופינוי-בינוי.

יעל כהן-פארן: אבל מה שקורה בפועל זה מצב שבו מגיעים יזמים וגורמים לאנשים לחתום להם על ויתור ועל הסכמה לפינוי-בינוי, תוך איומים, תוך הצקות, תוך זה שאנשים לפעמים לא מבינים בכלל על מה שהם חותמים, תוך זה שמגיעים אליהם כמה אנשים במקביל מיזמים שונים, כל אחד מנסה לצבור כמה שיותר חתימות.

יעל כהן-פארן: ובעיקר בעיקר מה שקורה שם זה תכנון לא הגיוני, תכנון שאם הוא יצא לפועל, למשל כפרויקט ממש ראשון מסוגו של התחדשות עירונית במרכז הארץ, אני חוששת שכולנו נסתכל עליו – אוי ואבוי, לא רוצה התחדשות עירונית; אם זה מה שאני מקבל – תודה רבה, לא רוצה את הגועל נפש הזה, לא רוצה את המפלצות האלה.

יעל כהן-פארן: שתבינו, מתוכננים שם 18 מגדלים, הנמוכים בהם בני כ-20 קומות, והגבוהים ביותר יכולים להגיע עד 45 ו-50 קומות – בגבעתיים.

יעל כהן-פארן: המגדל הכי גבוה של עזריאלי הוא 49 קומות.

יעל כהן-פארן: בניין מגורים של 50 קומות באמצע גבעתיים, בדרום גבעתיים, זה משהו שאין בכל גוש-דן.

יעל כהן-פארן: ולא רק אחד, אלא כמה מגדלים של 50 קומות, ארבעה או חמישה.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר הגדילו שם את מספר יחידות הדיור מ-900 ל-3,900.

יעל כהן-פארן: עכשיו, תשאלו: איך דבר כזה קורה?

יעל כהן-פארן: איך תוכניות עוברות בצורה כזאת?

יעל כהן-פארן: לא ברור.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר שספציפית על גבעתיים באמת לא ברור.

יעל כהן-פארן: ויש שם כל מיני חשדות לניגודי עניינים, לא אתחיל לפרט כרגע.

יעל כהן-פארן: אבל יש כאן דבר אחד מאוד ברור: זה פרויקט ענק, זה פרויקט של מיליארדים; לא של מיליונים, לא של עשרות מיליונים, לא של מאות מיליונים – של מיליארדים.

יעל כהן-פארן: וכשמגיעים לפרויקטים בסדר גודל כזה, the sky is the limit בכל המובנים.

יעל כהן-פארן: יש שם דיירים שהולכים להיפגע, שהזכויות שלהם לא הולכות להישמר.

יעל כהן-פארן: הם כמו תמיד הדיירים החלשים ביותר, החלשים ביותר, בין אם זה דיור ציבורי, או מבוגרים שפשוט יעזבו את ביתם ויחזרו בעוד כמה שנים, אם הם עוד יהיו כאן, הם לא יודעים אפילו לאן.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר החוק הזה כן בא וכן מתמודד עם אתגרים חברתיים, כי הצלחנו להביא בו לשינויים.

יעל כהן-פארן: אבל ההתחדשות העירונית גם צריכה להסתכל על המכלול.

יעל כהן-פארן: האם זה הגיוני להקים 3,900 יחידות דיור על 100 דונם, כשאין להם בכלל איך לצאת משם, לכלי הרכב, כשאין שם תחבורה ציבורית הולמת, כשאין שם אפשרויות לבנות בכלל מבני ציבור שישרתו את אותם 3,900 משפחות שיעברו לגור שם?

יעל כהן-פארן: איך מאפשרים דבר כזה?

יעל כהן-פארן: זאת השאלה.

יעל כהן-פארן: וזאת השאלה, האם החוק הזה, החוק הנוכחי הולך באמת להתמודד – האם הוא מתמודד בצורה טובה עם כל השאלות שעולות ושצריכות להישאל במסגרת תוכנית כל כך גדולה כמו זאת של התחדשות עירונית?

יעל כהן-פארן: התחושה שלי, שהחוק הזה לא מספק, והרבה הסתייגויות שאני הצעתי לא התקבלו למרות שהיה בהן הרבה מאוד היגיון; מאוד הגיוני להסתכל על המרקם החברתי של המקום שהולכים לשנות אותו, לקבל את ההחלטות על ההתחדשות אחרי שעשית סקר חברתי, זה דבר כל כך הגיוני.

יעל כהן-פארן: לא רוצים, אל תבלבלי לנו במוח, מה יש לך, חסם.

יעל כהן-פארן: תעשי לנו עוד חסמים?

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים רק לפתוח חסמים.

יעל כהן-פארן: נכון, רוצים לפתוח חסמים, אבל רוצים לעשות דברים נכון, רוצים שבסופו של דבר תהיה התחדשות עירונית טובה ולא רק שדורסת אנשים.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר, יש פה כוחות כלכליים אדירים שהניעו את הפרויקטים האלה, וטוב שכך.

יעל כהן-פארן: אבל גם את הכוחות האדירים האלה צריך לראות איך מרסנים; לא לתת, תסלחו לי, לחזירות נדל"נית כמו שרואים בגבעתיים – לא לתת לחזירות להיות מה שקובע בסופו של דבר איך ייראה הפרויקט של ההתחדשות העירונית, שאנחנו פה בחוק רוצים לעודד אותו.

יעל כהן-פארן: החוק לא עוצר, לא שם שום מגבלה על אותה חזירות.

יעל כהן-פארן: הדברים שעלו קודם, אני חושבת שהם מאוד חמורים – ובזה אסיים.

יעל כהן-פארן: קודם כול, כמו ששמענו בסוף דבריו של יושב-ראש הוועדה – אני גם לא רואה אותו כאן באולם – הבטיחו שתהיה קרן.

יעל כהן-פארן: זה התחיל מקרן שאמורה הייתה להיות עצמאית כדי להבטיח תקציב המשכי לאותה רשות להתחדשות עירונית שמוקמת כאן.

יעל כהן-פארן: אז הקרן נעלמה.

יעל כהן-פארן: גם מליאת הרשות – לכל רשות ממשלתית יש מליאה ויש בה נציגים של משרדים שונים ונציגי ציבור, בדרך כלל.

יעל כהן-פארן: אז כאן גם מליאת הרשות נעלמה.

יעל כהן-פארן: וכשהקרן נעלמה הבטיחו כספים, הבטיחו שיהיה כתוב שיהיו תקציבים וכו', אבל כרגע אנחנו לא רואים את זה בחוק; אנחנו שומעים שמבטיחים לנו בתקציב להעביר כך וכך, אבל הבינו, אם אין תקציב מוקדש לרשות הזאת, החשש שלי הוא שגם אם ייכנסו בתקציב הקרוב 80 מיליון שקלים ואפילו לשנתיים, הדבר הראשון בעוד שנתיים, כשירצו לחתוך מאיפה שהוא, יחתכו את זה; שתסתדר לבד הרשות להתחדשות עירונית.

יעל כהן-פארן: לא יודעת, הממשלה תתחלף, אני מקווה, שרים יתחלפו, אני מקווה, ומישהו יחליט שזה לא כל כך חשוב, עכשיו זה לא בסדרי העדיפויות שלו, והרשות הזאת והחוק הזה יתאדו, וכל העבודה שלנו במשך חודשים בוועדה, ועשרות שעות של דיונים, יתנדפו כאילו לא היו, כי ברגע שאין תקציב אז כל המשמעות של הרשות שהקמנו כאן בחוק נעלמת.

יעל כהן-פארן: והרצון היה להביא קרן יציבה וארוכת טווח, אחוז קטן מתוך ההכנסות של רשות מקרקעי ישראל, משהו מאוד הגיוני.

יעל כהן-פארן: לא, את זה לא רצו לעשות.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שהאוצר לא אוהב קרנות סגורות, קרנות ייעודיות.

יעל כהן-פארן: הוא ייתן מהתקציב.

יעל כהן-פארן: אז "הוא ייתן מהתקציב", כרגע, ברגע זה נותרה הבטחה, וכמו שאני מכירה את ההבטחות של הממשלה הזאת, הן הרבה פעמים שוות כקליפת השום.

יעל כהן-פארן: הנושא האחרון זה בעיות מאוד משמעותיות בבחירה ובקביעת הסטנדרטים, הקריטריונים, והדרך שבה ייבחר המנהל.

יעל כהן-פארן: אז קודם כול, מבחינת הדיונים שהיו, בהתחלה הורידו את הקריטריונים.

יעל כהן-פארן: לא צריך שהוא יהיה בעל השכלה בתחום תכנון או בתחום מסוים.

יעל כהן-פארן: לא, שיהיה לו איזשהו תואר אקדמי ראשון, מספיק, לא חשוב מאיפה, והוא צריך ניסיון בניהול, זהו.

יעל כהן-פארן: לא חמש שנים, לא שנתיים, לא שלוש, לא איזה תפקיד בכיר, סדר גודל, לא.

יעל כהן-פארן: אז לצורך העניין, כל סטודנט בן 24 שסיים תואר ראשון בלא-יודעת-מה וניהל משמרת בפיצוצייה, יכול להתקבל.

יעל כהן-פארן: אני בטוחה שתהיה רשימה ארוכה של מועמדים.

יעל כהן-פארן: אבל לא יהיו מועמדים, כי אנחנו יודעים שהם קיבלו, עבור המנהל הראשון לפחות הם דרשו וקיבלו, למרות התנגדות המשרדים השונים, בחירה של אותו מנהל בפטור ממכרז ל-18 חודש – שזה בכלל בעיני שערורייה.

אורלי לוי אבקסיס: איך הצבעת על הנציבות היום?

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת על איזה נציבות את מדברת.

אורלי לוי אבקסיס: איך הצבעתם על החוק?

חיים ילין: – – –

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת על מה את שואלת, אורלי.

יעל כהן-פארן: אנחנו הסתייגנו לסעיף הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תשחקו אותה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: אני אבקש לא – – –

יעל כהן-פארן: אני אסיים את הדברים.

יעל כהן-פארן: בבקשה, אורלי.

יעל כהן-פארן: אז קודם ראינו את העלמת הקרן – אורלי, אני גם אפריע לך כשאת תדברי.

יעל כהן-פארן: קודם ראינו את העלמת הקרן, אחר כך ראינו את העלמת המליאה – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יעל כהן-פארן: – – אחר כך ראינו את הנמכת הקריטריונים של המנהל כי זה לא חשוב מי יהיה המנהל – –

אורלי לוי אבקסיס: תפסיקו לשחק אותה – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר בפעם השנייה.

יעל כהן-פארן: – – ובסוף אנחנו גם פוטרים אותו ממכרז.

טלי פלוסקוב: את מפריעה.

יעל כהן-פארן: אני מאחלת בהצלחה לרשות להתחדשות עירונית, אבל אני מאוד מאוד חוששת שהיא מתחילה ברגל שמאל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: יעל – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שולי מועלם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, מי שיפריע בזמן הדיון – אני אומרת לכם, אני אתחיל להוציא את האנשים.

טלי פלוסקוב: יש פה דיון מאוד רציני, בלי התפרצויות, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: זה מעצבן – – – להיות חברתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם דופקים את המאבק החברתי לאורך זמן, אתם לא מבינים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם חברתיים בשביל הפרסום.

אורלי לוי אבקסיס: יש גבול – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, את מוזמנת לכאן.

אורלי לוי אבקסיס: – – – כי זה לא יהיה כדאי.

תמר זנדברג: אני ממש מבקשת ממך – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני מפעילה שעון.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא אופוזיציה לשם אופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אופוזיציה כדי לקיים דברים ואני עניינית.

תמר זנדברג: תגידי, אני עשיתי לך משהו?

אורלי לוי אבקסיס: לא עשית לי כלום.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, השעון הופעל.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

תמר זנדברג: יאללה, גם כן את, הצגות את יודעת לעשות.

תמר זנדברג: חברתית, גם כן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זנדברג.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: התחדשות עירונית זה צו השעה, באמת צו השעה.

תמר זנדברג: אנחנו נמצאים היום, בכלל העולם וספציפית מדינת ישראל, שהיא מדינה קטנה וצפופה, בעידן העירוני.

תמר זנדברג: לא מזמן, רק לפני כמה שנים אוכלוסיית העולם עברה, לראשונה מאז תולדות האנושות, למצב שבו רוב תושבי העולם גרים בערים.

קריאות: – – –

יואל חסון: קואליציה – בעד.

טלי פלוסקוב: סליחה, חבר הכנסת יואל חסון, אנחנו בדיון.

יואל חסון: אני מתנצל.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

תמר זנדברג: במדינת ישראל למעלה מ-93% מהאזרחיות והאזרחים שלנו גרים ביישובים עירוניים.

תמר זנדברג: זה מטיל עלינו אחריות מיוחדת לדאוג למרקמים העירוניים האלה, לפתח אותם.

שולי מועלם-רפאלי: חברי הכנסת שם, תמר מדברת, זה ממש לא מכובד.

טלי פלוסקוב: תודה, חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: לא, זה ממש לא נעים.

טלי פלוסקוב: זה נכון, כשהאולם ריק, רבותי, כל מילה אנחנו שומעים כאן, וזה באמת מפריע.

טלי פלוסקוב: רוצים לדבר, תצאו החוצה, בבקשה, יש לכם שם קפה, תה.

קריאה: אין, המנכ"ל סגר.

קריאה: אין.

טלי פלוסקוב: טוב, גברתי, אני מבקשת להמשיך.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

תמר זנדברג: אני חושבת שהמקרה המיוחד של מדינת ישראל, וגם בקונטקסט העולמי, מציב אותנו – מטיל עלינו אחריות מיוחדת.

תמר זנדברג: ואנחנו, חובה להגיד, במשך יותר מדי שנים, הסתכלנו על העירוניות ועל המרקם העירוני כעל בן חורג.

תמר זנדברג: האתוס הציוני הישראלי המקורי תמיד טיפח והאדיר את ההתיישבות הכפרית, את החקלאות, את הקיבוץ, את המושב.

תמר זנדברג: והעיר הייתה איזה מין דבר כזה מזוהם, מלוכלך, שאף אחד לא רוצה לגור בו.

תמר זנדברג: אבל עם השנים היוצרות התהפכו והיום אנחנו מבינים שצו השעה בצמיחה ובכלכלה ובחברה ובסביבה שהיא בת-קיימא ואפשר לגור ולחיות ולהתקיים בה לאורך זמן, זה סביבה עירונית.

תמר זנדברג: סביבה עירונית זה גם המקום הטוב ביותר באיכות חיים, בניגוד למה שמלמדים אותנו.

תמר זנדברג: אנחנו רגילים לחשוב על איכות חיים כעל שטח פתוח, ירוק, בית צמוד-קרקע עם מדשאה, חניה למכונית בצמוד לבית, ממש החלום האמריקני.

תמר זנדברג: אבל האמת היא שאיכות חיים קהילתית איכותית וטובה, שמאפשרת קהילה חזקה, שטוב לחיות בה, שהיא סולידרית, שהיא הטרוגנית, שהיא מקיימת בתוכה קשרים חברתיים במובן העמוק והרחב של המילה, מתרחשת בעיר, ברחוב, בכיכר, במרחב הציבורי, בבית-הספר, במקווה, בבית-הכנסת.

תמר זנדברג: יודעים כאן חברי הכנסת, חברות וחברי הכנסת הדתיים שלא נוסעים בשבת, עד כמה ההליכה ברגל והנגישות הקהילתית, מהבית לבית-הכנסת ולכל המקומות שהולכים אליהם בשבת, משפחה וכו' – עד כמה חשובה הגיאוגרפיה, העירוניות, לצורך העניין, אם תרצו, של אותם מקומות.

תמר זנדברג: ואנחנו שהתרגלנו להשתמש ברכב הפרטי בלבד ולנסוע באוטוסטרדות, לעמוד בפקקים ולרדת מהאוטו ולחזור אליו ותו לא, קצת שכחנו את האיכויות העירוניות.

תמר זנדברג: והמושג העולמי והישראלי של התחדשות עירונית בא להחזיר את אותה איכות חיים עירונית למרכז הבמה ולתת לה את הכבוד המחודש שלה.

תמר זנדברג: עכשיו, זו לא משימה שאפשר או שצריך להשאיר אותה אך ורק לרשויות המקומיות או לקהילות או למשפחות בעצמן.

תמר זנדברג: זו משימה שהיא לא פחות ממשימה לאומית.

תמר זנדברג: במיוחד לאור הצפיפות והגודל והגידול באוכלוסייה, שלא מאפשרים לנו אחרת.

תמר זנדברג: בקרוב בכל העולם, אבל בטח ובטח בישראל, זה יהיה בלתי אפשרי שלא לגור בצורה שהיא יותר צפופה – צפופה לא במובן הרע של המילה, אלא יותר חכמה, יותר הדוקה.

תמר זנדברג: באופן שמקיים את אותה תנועה, נגישות, קשרים חברתיים וכו', בתוך שכונה עירונית.

תמר זנדברג: וגם מדינת ישראל הכירה בדבר הזה.

תמר זנדברג: בממשלת ישראל, במשרד השיכון, במשרד ראש הממשלה, יש בשנים האחרונות תהליכים שמחזירים את ההתחדשות העירונית ואת העירוניות למרכז הדיון באיכויות המגורים והתכנון המרחבי שלנו.

תמר זנדברג: הממשלה הזו, ובפרט השרים – נקרא לזה שר האוצר, השיכון, המפלגה, והמפלגה שהיא גם מפלגתך שלך, גברתי היושבת-ראש, שמה – העלתה על ראש שמחתה את משבר הדיור.

תמר זנדברג: גם משבר הדיור קשור קשר הדוק לאיכות התכנון העירוני.

תמר זנדברג: אני הרבה פעמים אומרת שמשבר הדיור, במידה רבה מאוד הוא משבר עירוניות.

תמר זנדברג: כי אם אנחנו נשכיל לתכנן יחידות דיור בעיר שטוב לחיות בה, גם המחירים בה לא יהיו יקרים או לפחות לא רק יקרים; כי אנחנו נציע תמהיל דירות שייתן מענה לכולם: למשפחות גדולות וקטנות, חד-הוריות, לבודדים, צעירים, מבוגרים.

תמר זנדברג: כולם יוכלו לגור בכפיפה אחת ולקיים אורח חיים שהוא לא רק איכותי, הוא גם מאפשר והוא גם בר-השגה.

תמר זנדברג: והרשות להתחדשות עירונית, זו בעצם הפעם הראשונה שמדינת ישראל התחילה להכיר בערך הזה ולהקדיש לו רשות ולהקדיש לו מחשבה.

תמר זנדברג: אלא מאי?

תמר זנדברג: עולה שצריך לעשות גם את זה בצורה חכמה ומושכלת.

תמר זנדברג: עד היום התחדשות עירונית, המונח הזה, היה שם קוד מכובס, יש לומר, לדבר אחד בלבד, ושמו פינוי-בינוי.

תמר זנדברג: פינוי-בינוי, שכאן, בכנסת, דנו בו הרבה פעמים, פירושו הריסה של שכונות ישנות וותיקות, הרבה פעמים במרכזי הערים, ובנייה במקומן של שכונות חדשות, צפופות יותר, גבוהות יותר, חדשות יותר, גם יקרות יותר, אבל זה המהלך.

תמר זנדברג: ואנחנו ראינו, ליווינו כאן בכנסת ובציבור לאורך זמן את הפרויקטים האלה של פינוי-בינוי, וגילינו בהם משהו מעניין: היינו רגילים לחשוב שפרויקט של פינוי-בינוי זה מצב שנהגו לכנות אותו win-win-win, כולם מרוויחים.

תמר זנדברג: הדיירים מרוויחים – מקבלים דירה יותר חדשה; היזם מרוויח, כי הוא כמובן מוכר את הדירות ומרוויח כסף; הרשות מרוויחה, כי נוספות יחידות דיור.

תמר זנדברג: כולם מרוויחים.

תמר זנדברג: אלא שאנחנו ראינו, לאט-לאט, עם ההתקדמות של הפרויקטים האלה ועם התקיעה שהם נתקעו הרבה פעמים, שזה לא בדיוק ככה.

תמר זנדברג: ואז בא, לאחרונה, במסגרת דיוני חוק הרשות להתחדשות עירונית, בוועדת הרפורמות של חבר הכנסת אלי כהן – הונח בפנינו דוח של משרד הרווחה, של לשכות הרווחה, שליוו בשנת 2015 דיירים בפרויקטים של התחדשות עירונית.

תמר זנדברג: ואז אנחנו ראינו – בעצם, נסדק הסדק הראשון, שאמר לנו שיכול להיות, וזה קורה הרבה פעמים, שיש גם מפסידים.

תמר זנדברג: לא רק מרוויחים מהפינוי-בינוי, לא רק מרוויחים מההתחדשות העירונית, אלא יש גם דיירים שנפגעים.

תמר זנדברג: דיירים חלשים ועניים שגרים בפרויקטים, וניגשים אליהם אותם יזמים או אותם מאכערים ומחתימים אותם על דברים שהם לא מבינים מה הם; בלי להגן על הזכויות שלהם ובלי שהן נשמרות ובלי שבעצם הם מקבלים באמת את התמורה המובטחת, כאשר הם נותנים את הדבר הכי יקר שיש להם, שזו הדירה שלהם.

תמר זנדברג: הבית שלהם.

תמר זנדברג: ובאמת, דוח משרד הרווחה הציג בפנינו מצב של כל אותם בתי-אב ומשפחות שקיבלו סיוע מלשכות הרווחה בגלל מצבים של חרדה וחשש לגירוש מהבית; עולים שלא הבינו את השפה, נדרשו להם תרגום והסברה; סכסוכי שכנים; בעיות בליווי ההנדסי וכו' וכו'.

תמר זנדברג: אני לא ארחיב ואתאר.

תמר זנדברג: אני רק אגיד שההגנה על אותם דיירים הפכה להיות המטרה המרכזית שלנו בדיונים, בחוק הרשות להתחדשות עירונית.

תמר זנדברג: אנחנו ראינו מעוד ועוד פרויקטים ברחבי הארץ שאנחנו צריכים להקפיד היטב על שני דברים; אחד זה הגנה על אותם דיירים שגרים במתחמים שמיועדים לפינוי-בינוי, והשני, וזה אולי הדבר החשוב ביותר, להבטיח שהתחדשות עירונית לא תהיה שווה ערך, לא יהיה דבר שהוא שווה באופן חד-חד-ערכי לפינוי-בינוי בלבד, אלא שאנחנו נפתח כלים להעצים, לחדש ולדאוג למרכזי הערים בצורה שתבטיח את המרקמים העירוניים האלה באופן שהוא בר-קיימא ויקיים אותנו לאורך זמן.

תמר זנדברג: והחוק שבסופו של דבר הוצאנו מתחת ידינו הוא חוק שבאמת נעשתה עליו עבודה מאוד קשה ומאוד מרובה בוועדה.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה המקום מאוד מאוד להודות ולשבח, קודם כול אותך, אדוני יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי כהן.

תמר זנדברג: הובלת את הדיונים בצורה לא רק מקצועית, ושנגעה באמת בסעיפים של החוק הזה והייתה מאוד חדה וברורה, מה היא מנסה להשיג; לא רק בצורה עניינית, בצורה ששומעת את כולם ונותנת מקום ולוקחת את ההערות הענייניות – אלא גם בצורה מכבדת, ידידותית והוגנת.

תמר זנדברג: ואני יכולה לומר שזה דבר שלא רואים הרבה בכנסת.

תמר זנדברג: ובאמת, יש ועדות ויש מקומות שבהם הדברים מתנהלים בצורה מאוד לעומתית, גם כשאין בכך צורך.

תמר זנדברג: אתה באמת הובלת דרך אחרת, וזה המקום גם לשבח אותך וגם להודות לך על זה.

תמר זנדברג: אני אומרת כחברת אופוזיציה, שהרבה פעמים יש לנו תסכולים פה, בכנסת.

תמר זנדברג: לא אצלך.

תמר זנדברג: באמת תודה.

תמר זנדברג: תודה שנייה, לצוות הוועדה: תומר רוזנר והצוות שלו, צוות הייעוץ המשפטי, והנהלת הוועדה, שבאמת עשו ועבדו, וככה תפרו וחפרו בתוך החוק הזה וסייעו לנו מאוד להבין אותו ולעשות אותו.

תמר זנדברג: תודה שלישית, לאנשי משרד השיכון, ובראשם אדוני השר, השר גלנט, וצוות המשרד שלך, ולשאר צוותי המשרדים: משרד המשפטים, משרד האוצר, שבאמת ליוו את הוועדה הזו מתוך אמונה ותשוקה.

תמר זנדברג: אני רוצה לספר לך – אתה לא ליווית באופן אישי, כי אתה לא יכול, אבל אנשיך היו שם.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך שיש לך במשרד צוות, לא רק מסור ומקצועי, אלא גם צוות שמוביל קדימה את הנושא של עירוניות והתחדשות עירונית, מבין את העקרונות שלו, מכיר את החומר, יודע מה המטרה וגם מוציא אותה לפועל.

תמר זנדברג: מאוד – באמת עשה פה דברים בשנה האחרונה.

תמר זנדברג: אני יכולה לציין לא רק את העבודה על החוק הזה, אלא גם את המטה לעירוניות, שאתם מובילים, שקיים אצלכם, שבאמת עושה דברים שלא נעשו במדינת ישראל באמת מאז קום המדינה, וזו לא מליצה.

תמר זנדברג: אז כל הכבוד.

תמר זנדברג: יש עוד תודה, לחברי הכנסת מהאופוזיציה, לנו, שבאמת נתנו פה עבודה.

תמר זנדברג: באמת, בזמן שבכנסת התנהלו דיונים הרבה יותר סוערים עם הרבה יותר מצלמות, הרבה יותר מרגשים, בנושאים הרבה יותר שבכותרות וברומו של עולם – אנחנו ישבנו שעות וימים בוועדה והובלנו את החוק הזה, באמת במסירות.

תמר זנדברג: ותודה נוספת לארגונים החברתיים, לאזרחים ולתושבים ולדיירים, מדיירי הדיור הציבורי ועד דיירי הפרויקטים מתחם ההסתדרות בגבעתיים, קריית-משה ברחובות ורחוב הנורית בירושלים – ובאמת, פרויקטים של פינוי-בינוי שבאו והביאו לנו את העבודה מהשטח.

תמר זנדברג: ובסופו של דבר, חברות וחברים, גברתי היושבת-ראש, יצא מתחת ידינו חוק שהוא חוק – וגם הכנסנו בו הרבה שיפורים, וחברי לפני דיברו ואחרי ידברו עליהם, אני לא אכנס לפרטים.

תמר זנדברג: אנחנו, בסופו של דבר, הוצאנו מתחת ידינו חוק שהמבחן שלו יהיה ביישום שלו.

תמר זנדברג: ויש כאן פרשת דרכים מהיום הזה שהחוק הזה נכנס לתוקף: האם הוא באמת ישים את ההתחדשות העירונית, כפי שדיברתי עליה כרגע, שהיא מיועדת לבני-אדם ויוצאת מהם ומיועדת לפתח מתחמי מגורים טובים, איכותיים, עבור בני-האדם, עבור האזרחים שלנו, או שהחוק הזה יהיה מכשיר לקידום פרויקטים של פינוי-בינוי במתכונת שהכרנו עד היום.

תמר זנדברג: אני יכולה להעיד, באמת מהיכרות ועבודה עם החוק הזה, שהמבחן יהיה ביישום.

תמר זנדברג: אנחנו כרגע לא יכולים לדעת, ויש חשש, יש כאן סכנה שהחוק בעצם יהווה פשוט מכשיר טורבו להאיץ פרויקטים של פינוי-בינוי במתכונת שבה הם קיימים כיום, שאנחנו רואים שיש אתם הרבה בעיות ושהם דורסניים ושהם פוגעניים בהרבה מאוד מהמקרים.

תמר זנדברג: ובאמת, ההצלחה של החוק הזה תהיה הצלחת כולנו, לראות האם הוא יהיה בית למרכזי ערים, לפיתוח העירוניות, לפיתוח פתרונות דיור מגוונים, לאוכלוסייה הטרוגנית, ובאמת יגשים את מטרתו, או שאנחנו פשוט נראה עוד ועוד מגדלים, ופשוט מתחמים ישנים, שיכונים ישנים נהרסים, מגדלים חדשים קמים – מגדלים חדשים שאותם דיירים לא יוכלו להרשות לעצמם, שהם בסופו של דבר לא יהיו עירוניים כי לא יהיו בהם איכויות עירוניות, לא יהיו בהם מוסדות ציבור, רחוב עירוני, תחבורה ציבורית, נגישות ותנועה – – –

ז'קי לוי: – – –

תמר זנדברג: אני אומרת: יש לנו כאן פוטנציאל ויש לנו כאן סכנה.

תמר זנדברג: המבחן – – –

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אולי תבקשי קפה.

מיקי לוי: לא בא לך לשתות קפה?

טלי פלוסקוב: זה בסדר, אני מסודרת, אדוני.

מיקי לוי: אוקיי, הבנתי.

תמר זנדברג: המבחן יהיה בהפעלת החוק, וזה כרגע בידיים שלכם.

תמר זנדברג: אתם אלה שזכיתם לתת את הסטרט-אפ לחוק הזה, אבל אם הרשות הזאת באמת תישאר לאורך דורות, יהיה לה מבחן מאוד מאוד כבד, שישפיע על דמותה של מדינת ישראל לעשורים ולמאות, ואני באמת מסתכלת עליכם כאן:

תמר זנדברג: המפתחות בידיים שלכם, תעמדו באחריות הזאת ושאו בה בתבונה.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

איתן ברושי: אתם תומכים או מתנגדים?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, אפשר לשאול מאיפה הדאגה?

מיקי לוי: אני דואג לגברתי, היא יושבת הרבה שעות אז רציתי שיביאו לך הפוך חם.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

טלי פלוסקוב: הדובר הבא – חבר הכנסת דב חנין; בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד חמש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו חיים בחברה שהיא ברובה עירונית, ובעולם שהולך ונעשה יותר ויותר עירוני.

דב חנין: הערים בעולם שלנו מאוד מגוונות.

דב חנין: בעולם רוב הערים הן מקור של מצוקה, של עוני, של הזנחה, של הרבה כאב, של אנשים שנעקרו מקהילות מסורתיות אבל לא מקבלים פתרונות מודרניים.

דב חנין: אבל בעולם המפותח, ערים יכולות להיות מקומות של הישגים, של פתרונות.

דב חנין: מפגש בין אנשים, בין קהילות.

דב חנין: רקמה שמאפשרת התפתחות, מאפשרת תרבות, מאפשרת שגשוג.

דב חנין: אנחנו רואים את הערים האלה כאתגר.

דב חנין: אנחנו רואים את הערים האלה כחלק מהפתרון שאנחנו רוצים לאמץ לעצמנו כחברה.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, התחדשות עירונית היא כותרת חשובה, והיא כותרת חיובית.

דב חנין: התחדשות עירונית דרושה לנו כי כן, גם בערים שלנו יש מרחבים מוזנחים, יש מרחבים מקופחים, יש מרחבים שבהם העירוניות איננה מספקת.

דב חנין: יש ציבורים גדולים במדינת ישראל שלא זוכים בכלל לעירוניות.

דב חנין: בואו נסתכל, למשל, על היישובים הערביים.

דב חנין: יש לא מעט יישובים ערביים שמוגדרים כערים, וברמה הפורמלית הם ערים אבל אין בהם באמת תרבות אורבנית.

דב חנין: אלה הם יישובים כפריים שפשוט עם השנים צמחו וגדלו, ואלה כפרים מאוד מאוד גדולים עם תשתית של כפרים.

דב חנין: זו עיר ברמה הפורמלית, אבל לא עיר ברמה האמיתית של רקמה אורבנית ושל חיים אורבניים.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, צריך לברך קודם כול על הגישה שאומרת שהתחדשות עירונית היא חלק מרכזי מהפתרון שאנחנו צריכים.

דב חנין: ואומנם, בהתחדשות עירונית יש סכנות, והן הוזכרו לפני.

דב חנין: יש, למשל, הסכנה שהתחדשות עירונית תעבוד לטובת יזמים, קבלנים, נדל"ניסטים, ובעצם תפגע באנשים שהיכולת שלהם לחיות באותן ערים חדשות שיוקמו תהיה יותר מצומצמת.

דב חנין: בדיונים שאנחנו ניהלנו בכנסת, גברתי היושבת-ראש, נושא מאוד מאוד מרכזי היה הסוגיה של דיירי הדיור הציבורי, כי מתחמי דיור ציבורי הם מתחמים מוזנחים, ובאופן טבעי הם יעד להתחדשות עירונית.

דב חנין: אבל החשש הגדול היה שיבנו בתים חדשים, יפים יותר, מפוארים יותר, גדולים יותר, אבל גם הדיירים בהם יהיו דיירים אחרים, לא דיירי הדיור הציבורי.

דב חנין: ופה אני רוצה לומר מילה טובה, ואני חושב שהמילה הזאת צריכה להיאמר בצורה מאוד מאוד ברורה.

דב חנין: נעשתה פה, בכנסת, ובוועדה, אדוני יושב-ראש הוועדה, שלא נמצא כרגע אתנו – אה, סליחה, אדוני יושב-ראש הוועדה, שכן נמצא אתנו – נעשתה פה עבודה מאוד מאוד מרשימה של פתרונות.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה גדולה לחברי יושבי-ראש שדולת הדיור הציבורי בכנסת, חבר הכנסת יוסי יונה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דב חנין: העבודה הזאת הייתה עבודה מאוד קשה.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה לכם, אדוני שר הבינוי והשיכון, השר גלנט, אדוני סגן השר ז'קי לוי.

דב חנין: אני יודע שזה היה מאוד מאוד לא פשוט לייצר את הפתרונות האלה, ואני רוצה להגיד לכם שבמבחן התוצאה – ואני אומר את זה כאיש אופוזיציה – בתחום של הדיור הציבורי הושגו כאן הישגים משמעותיים, ואני אומר את זה באמת באמונה שלמה.

דב חנין: אני יכול לבוא היום לדיירי הדיור הציבורי ולהגיד להם: הרכבת של ההתחדשות העירונית יוצאת לדרך, ואתם לא הולכים להידרס מתחת לרכבת הזאת.

דב חנין: וזה בזכות העבודה שנעשתה כאן, בכנסת.

דב חנין: אז אני לא הבאתי אתי היום את הכובע, אבל אם הייתי מביא את הכובע, הייתי מסיר את הכובע הזה בפני כל מי שהיה שותף לתהליך הזה.

דב חנין: אני רוצה להגיד לכם שזה הישג גדול, אבל אני חייב להגיד גם שאני מודאג לגבי אנשים מוחלשים שאינם בדיור הציבורי.

דב חנין: כי בדיור הציבורי הבאנו פתרונות מעל ומעבר, אבל במתחמים של פינוי-בינוי גם גרים סתם אנשים, אתם יודעים, מוחלשים, שאין להם יכולת, ופתאום המתחמים האלה ייהרסו ויבנו במקום מתחמים חדשים, וזה דבר שמאוד מאוד מטריד אותי.

דב חנין: וכאן היה הניסיון – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

דב חנין: אני מסיים ממש במשפט אחרון.

דב חנין: – – הניסיון לייצר את הקרן הזו, שתיתן פתרונות, וזה לדעתי אתגר שעדיין עומד בפנינו – כי גם הסכום הזה שהוזכר כאן, של 80 מיליון שקל, נדמה לי שכולנו פה, בלי שהציבור ישמע, יודעים שזה כסף אבל זה לא יספיק.

דב חנין: אנחנו צריכים פה לשים אתגרים הרבה יותר גבוהים כדי לתת פתרונות חברתיים לאנשים שגרים.

דב חנין: בסופו של דבר – –

טלי פלוסקוב: תודה.

דב חנין: – – התחדשות עירונית זה דבר נהדר כשזה נותן לאנשים לחיות יותר טוב.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, אם יהיה באולם.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז תדע שאתה הדובר הבא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

יוסף ג'בארין: תודה לגברתי היושבת-ראש.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת, מה מביא חבר כנסת בשעה כזאת, אחרי שלושה ימים רצופים של עבודה עד שעות הבוקר, בכל זאת לעלות על הדוכן?

יוסף ג'בארין: אחת הסיבות היא שאני רואה שגם השר וגם סגן השר נמצאים, אז זו הזדמנות בכל זאת להעלות נושאים כואבים בחברה הערבית, והנושאים האלה הם הנושאים של השיכון.

יוסף ג'בארין: גם לשר וגם לסגן השר אני אומר שאנחנו בחברה הערבית מאוד מודאגים מהחוק שעבר בקריאה ראשונה לפני יומיים, החוק שנועד להגביר את האכיפה בחברה הערבית, החברה של הבנייה הלא-מוסדרת.

יוסף ג'בארין: זה אותו תזכיר חוק שהוגש על-ידי עורך-הדין קמיניץ ממחלקת הייעוץ המשפטי בלשכת היועץ המשפטי.

יוסף ג'בארין: אני מניח שאתם מכירים את החקיקה הזאת, שאושרה בממשלה ודובר עליה כהתניה לתוכנית הכלכלית.

יוסף ג'בארין: ואני מזכיר לכם שבמקביל לעבודתה של ועדת קמיניץ הייתה העבודה של "צוות 120 הימים" – –

קריאה: לפני כן.

יוסף ג'בארין: התחילה לפני, כן, אבל הייתה גם חפיפה.

יוסף ג'בארין: – – שהמליץ בעצם על פתרונות לקידום הדיור ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: ואז בחברה הערבית הסתכלנו על שתי הוועדות האלה כ-הוועדה הטובה והוועדה הרעה; הוועדה הטובה, שאמורה לקדם פתרונות דיור בחברה הערבית, והוועדה הרעה, שאמורה לקדם הריסה.

יוסף ג'בארין: והתחושות שלנו היום – שדווקא הוועדה הטובה, עם ההמלצות שהיו אמורות להביא קצת שינוי חיובי בכל מה שמתקשר לדיור, אנחנו לא רואים שיש יישום מעשי של ההמלצות האלה; ודווקא הוועדה הרעה התקדמה במהירות הבזק, לפחות בקריאה הראשונה של החוק הזה.

יוסף ג'בארין: ואנחנו אומרים שאי-אפשר, אי-אפשר לחשוב על מדיניות של הריסת בתים בלי שקודם כול נותנים פתרונות.

יוסף ג'בארין: ואני זוכר את כבוד השר גלנט אומר מעל הדוכן הזה, מעל הדוכן הזה, כבר בשבועות הראשונים שלך בתפקיד שלך, שאתה מודע לזה ששתי הבעיות המרכזיות ביישובים הערביים הן הרחבת תחומי השיפוט ושינוי יעד במסגרת תחומי השיפוט.

יוסף ג'בארין: ואז היינו גם מלאי הערכה לעובדה שאמרת את זה במפורש ובגלוי.

יוסף ג'בארין: אך, לצערנו, שנה וחצי עברו, ועדיין אנחנו לא מרגישים שיש שינוי משמעותי בתחומים הללו.

יוסף ג'בארין: ולכן, אנחנו מוטרדים מכך שהנה באו ההמלצות של ועדת קמיניץ, שאמורות להתחיל להגביר את האכיפה עוד לפני שהציגו את הפתרונות.

יוסף ג'בארין: ואני אתן דוגמה ספציפית של ישיבה שהייתה לנו ברשימה המשותפת לפני כמה ימים עם המועצה המקומית מעלה-עירון, שכבוד השר גם מכיר די טוב.

יוסף ג'בארין: הם באו עם תוכנית ותמ"ל, 100 דונם, קרקע פרטית, להקמת יותר מ-300 יחידות דיור, עם שטח ציבורי להקמת בתי-ספר, ועד היום לא מצליחים להבין למה הם לא יכולים לקדם את התוכנית הזאת.

יוסף ג'בארין: זאת תוכנית מוכנה, הוגשה למינהל תכנון ובנייה – משום מה אמרו להם שהתוכנית הזאת לא מאושרת ולא תוגש.

יוסף ג'בארין: הגישו בג"ץ על עצם העובדה שהתוכנית הזאת לא מובאת לאישור הממשלה, ובינתיים בג"ץ ביקש מהם לנסות להביא את התוכנית לאישור – אני מניח שזה קבינט הדיור שאמור לאשר – דרך שרים אחרים, ולא דרך מינהל תכנון ובנייה, אבל אני לא חושב שתמצא שר שיביא תוכנית ותמ"ל לקבינט הדיור בלי שהיא עברה קודם כול את אישור מינהל תכנון ובנייה.

יוסף ג'בארין: למה אני מעלה את הדוגמה הזאת?

יוסף ג'בארין: גם להגיד שיש דוגמאות נקודתיות שאפשר לטפל, וגם אולי להציג את – למה בתוך החברה הערבית לא מרגישים באופן מאוד מהותי את השינוי הזה.

יוסף ג'בארין: אז אומרים לך: זו קרקע פרטית.

יוסף ג'בארין: אנחנו באנו עם תוכנית, 300 יחידות דיור, זה פשוט שינוי אדיר שיכול לשרת את המועצה המקומית, וגם עם שטחי ציבור.

יוסף ג'בארין: אם את זה לא מאשרים לנו, אז איפה המבחן?

יוסף ג'בארין: אני מודע לכך שבהרבה יישובים אחרים זה אושר, לרבות ביישוב שלי, אום-אלפחם, אבל זו הזדמנות אולי לקרוא לכם לבדוק מה קרה באותה בקשה של מעלה-עירון, ולנסות אולי לטפל בה באופן נקודתי.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אני עכשיו?

טלי פלוסקוב: אחרי חבר הכנסת אבו מערוף אתה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, גם לך יש עד חמש דקות.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, מי שנשאר לדיון החשוב הזה, כבוד שר הבינוי והשיכון יואב גלנט, אנחנו דנים בעניין חשוב מאוד, הכותרת: התחדשות עירונית, ואפשר היה לחסוך את הוויכוח הרב.

עבדאללה אבו מערוף: היום דנו בוועדת העבודה והרווחה, קיבלנו דיווח – אני רוצה שישמעו גם, גלנט והשאר, אז אני אחכה קצת – אז היום דנו בוועדת העבודה והרווחה בדוח של משרד השיכון, שהוא טוב, אפשר להגיד לשבח, על עניין התרומה שלהם בטיפול בדיור הציבורי, ומה הפרויקטים שלהם, ומה עשו, ושוכנענו, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שזה בא בהקשר של דוח העוני והטיפול במשבר הדיור בכלל, והדיור הציבורי.

עבדאללה אבו מערוף: וחשבתי כמה פעמים עוד לפני, שאכן, אפשר היה – כל העניין הזה, התחדשות עירונית, והחוק הזה שאנחנו דנים בו – להקפיד שמשרד השיכון, וגם בשיתוף עם משרד הרווחה, מן הנכון ייראה שייעשה הכול שם, ואת כל הפרויקטים, והוא יהיה אחראי.

עבדאללה אבו מערוף: והוועדה הזאת, שהיא ועדה מאוד טובה, למופת – ועדת ההתחדשות העירונית, שדנו בחוק הזה בה – והעבודה הטובה והמקצועית מאוד של חבר הכנסת אלי כהן, אבל החשד שלי כשהתחלנו בדיונים בוועדה היה באמת שהעניין הזה ייהפך לפרויקט נדל"ני, וכל המטרה שאנחנו רוצים להשיג תלך לאיבוד, או להפך – נעשה את ההפך, וכל העניין הזה ייהפך לפרויקט נדל"ני, להשקעת כספים ליזמים, שהמטרה שלהם היא אכן לעשות שדרוג של דירות, לעשות שדרוג של בניינים ולעשות רווח.

עבדאללה אבו מערוף: ודרך אגב, קודמי דיברו על זה, זה מה שהיה בהרבה מקומות, והיו לנו הרבה דוגמאות, לצערי הרב, שאנשים שם היו קורבנות לכל מיני מיזמים ולרמאות שהייתה.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן השתדלנו בחוק, בדיונים שביצענו, שעשינו בחוק בוועדה, שאכן הדבר הזה, כמה שאפשר לעשות מניעה, מה שנקרא פרופילקטיקה, שאכן לא ייהפך כל העניין הזה, התחדשות עירונית והחוק הזה, לדבר שנקרא פרויקט נדל"ני, ויהיה מקור רווח על חשבון האזרחים המסכנים שרוצים לשפר את המצב שלהם.

עבדאללה אבו מערוף: ואכן, אנחנו גם רוצים שיותר דירות – שמחירי הדירות ירדו, ושאנשים יקבלו יותר דירות, כל מה שמתבטא בחוק הזה ובמטרה שלו.

עבדאללה אבו מערוף: וראינו שאנחנו או במצב שיאפשר לנו לעשות חוק בכל זאת, עם קצת חורים, אבל זה מה שיש בינתיים, או לא לעשות כלום, ולכן החלטנו, אחרי כל הדיונים עם הארגונים החברתיים, ובדיונים ממושכים ומרתוניים, עם כל ההסתייגויות שהגשנו – וטוב שראינו שיתוף פעולה טוב והבנה אצל יושב-ראש הוועדה, ולכן בא החוק בצורה הזאת.

עבדאללה אבו מערוף: לפחות אנחנו, עם כל המינוסים שלו – והייתי רוצה שאכן בחוק יהיה כתוב לא רק 80 מיליון שקל – דרך אגב, בשני דיונים נציגי האוצר עמדו בעקשנות, ואנחנו אז מתעקשים, אז אין חוק בכלל, אחר כך הייתה הפשרה הזאת, שהיא פשרה שכנראה לא מוצאת חן בעיני; הייתי רוצה שזה יעוגן בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: אבל בכל זאת אני מקווה שהמשרד אכן יעמוד בהתחייבות שלו, והקרן, וגם הכנסנו שם עובדים סוציאליים ואת הרווחה של כל העיריות, ואני מקווה שהחוק הזה יצא בצורה נכונה, ואנחנו תמיד נהיה עם דיווחים – פעם בשנה, פעם בשנתיים, פעם בחצי שנה – שאכן לא יצא מהחוק הזה שאיכשהו נצמיח קפיטליסטים אכזריים; אמרו כאן מילה, לפני, שאני משתמש בה: קפיטליזם חזירי, שאכן יהרוס לנו את כל הפרויקט וכל המטרה של החוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: דיברו לפני גם על עניין העברת החוק או שהחוק ייושם גם ביישובים הערביים, ויש אפשרות כזאת, ואנחנו כבר בהמשך נדאג שאכן הדבר ייעשה בצורה המתאימה, גם עניין הדיור הציבורי, שם, ביישובים הערביים, במקום שיש אפשרות ויש צורך.

עבדאללה אבו מערוף: החוק בכל זאת חוק חיובי, אני אישית תומך בו, ונקווה שנוכל בהמשך אכן לראות את המינוסים שלו ולהוריד אותם, ונראה איך יהיה היישום.

עבדאללה אבו מערוף: המבחן הוא ביישום, במעשה של החוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג', ובכך נסיים את ההסתייגויות; ויש לנו עוד שלוש בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד רבע שעה.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר הבינוי והשיכון, אין מחלוקת בין חברי הוועדה, חברות וחברי הוועדה: ועדת הרפורמות בראשותו של חברי – אני אומר, אין מחלוקת ולא הייתה מחלוקת בין חברות וחברי הוועדה באשר לחשיבות המאוד-רבה של ההתחדשות העירונית.

יוסי יונה: אין מחלוקת ולא הייתה מחלוקת על היכולת של התחדשות עירונית להיות חלק מפתרון משבר הדיור ומצוקת הדיור, ובמיוחד גם על החשיבות של התחדשות עירונית, במיוחד ביכולת שלה להגדיל את היצע הדיור במרקם העירוני.

יוסי יונה: על כך אין מחלוקות, כלומר כולנו, חברות וחברי הוועדה, ואני מניח שגם כל חברות וחברי הכנסת, תומכים מאוד, אדוני השר, ברעיון, בפעולה, ברצון ובחקיקה שבאה לקדם התחדשות עירונית.

יוסי יונה: אבל כפי שגם חברי חיים ילין דיבר כאן לפני, במהלך הדיונים אנחנו פה מתדיינים, חברי אלי כהן, מזה שנה וכמעט – יותר – בחוק הזה.

יוסי יונה: אלה שזוכרים את השתלשלות העניינים, היו המון מקרים, אדוני השר, שהיינו מגיעים לאיזשהן הסכמות, לאיזשהן הסתייגויות, שבסופן, באופן חלקי כזה או אחר, התקבלו, ואז מקבלים נוסח של החוק וההסתייגויות של הדיון הקודם נעלמו, ככה, באופן שיטתי.

יוסי יונה: תמיד היינו צריכים לפעול כדי להבטיח שהדברים שעליהם אנחנו מדברים אכן יקבלו את הביטוי שלהם.

יוסי יונה: החוק חשוב, אפשר שהוא נושא בחובו בשורה, אדוני השר, אבל עדיין קיימות בעיות מאוד מרכזיות שמדירות שינה מעינינו ומטרידות אותנו באופן מאוד מאוד עמוק.

יוסי יונה: ביקשנו דברים, ביקשנו שינויים, ולא נענינו.

יוסי יונה: עכשיו, אני רוצה לומר באופן חד-משמעי, אדוני השר, אני מדבר אליך, אין כאן שום עניין אישי.

יוסי יונה: אני מאמין בכנותך, אני מאמין ביושרה שלך ואני מאמין ברצון שלך לעשות ולשפר, ואכן לתת את מלוא מרצך ויכולותיך כדי להתמודד עם הבעיה של משבר הדיור ולפתור אותה עד כמה שניתן.

יוסי יונה: אבל עדיין, עמדה בפנינו, בניסוחים הראשונים של הצעת החוק הזו, מלאכת מחשבת של הייעוץ המשפטי – ודובר שם על מליאה, על סמכויות של המליאה, ודובר שם על ראש הרשות ועל הדרכים שבהן הוא ימונה – כל זה הלך והתפוגג, הלך ונעלם.

יוסי יונה: אפשר, אדוני השר, שבמקרה הספציפי הזה משרת אמון שכזו תקדם את העניין, כן?

יוסי יונה: אבל אנחנו חוששים, אנחנו מודאגים.

יוסי יונה: אני לא רוצה שזה יהיה תקדים ורשויות מדינתיות לאומיות שיוקמו בעתיד יעמדו בראשן אנשים שמונו ללא מכרז.

יוסי יונה: נאמר כאן שבחברת החשמל, ברשות החשמל, כך נעשה.

יוסי יונה: אוקיי, נעשה, אז האם עכשיו, אם היה תקדים שלילי, אני צריך עכשיו ללכת ולאמץ אותו שוב ושוב?

יוסי יונה: אז נעשתה טעות, למה לחזור עליה?

יוסי יונה: לכן אני אומר שוב, אדוני השר, אין כאן משום חשד או חשש לגבי יושרך אלא יש כאן עמדה עקרונית באשר לאופן שבו רשויות ממשלתיות צריכות להתנהל, ולכן אני – ואני חושב שכל חברי, בטוח כל חברי לוועדה – הביעו את אותה הסתייגות, את אותו החשש מהעניין הזה.

יוסי יונה: ובהיבטים אחרים של החוק – יושב כאן חברנו יגאל גואטה, ואני רוצה באמת להצדיע לך על המאבק הנחוש, על המאבק הנמרץ שלך, על העמדה הנחושה שלך לאורך כל הדרך, וזה לא פשוט, הוא איש מהקואליציה.

עבדאללה אבו מערוף: הוא התעודד, הוא התעודד מאתנו.

יוסי יונה: הוא קיבל מאתנו את מלוא העידוד, והמאמצים שלך בתחום הזה של גיל הפרישה, של אנשים שהם אחרי גיל הפרישה ואנשים עם מוגבלויות, שנבוא לקראתם – אבל שימו לב, למה היינו צריכים, אדוני השר, כאשר הכוונה היא כל כך טובה מנקודת מבטה של הממשלה, למה כל פעם היינו צריכים להיאבק ולהתמודד על עוד ויתור, ויתור חברתי?

יוסי יונה: הרי אתם באים ואומרים, חברי אלי כהן, שיש כאן בשורה חברתית, שהחוק הזה הוא חברתי.

יוסי יונה: למה היינו כל הזמן להתמודד אתכם?

יוסי יונה: למה כל הזמן היינו צריכים לחלץ עוד ויתור, ומהו הוויתור?

יוסי יונה: ויתור חברתי.

יוסי יונה: אני יודע את הנימוק, מצד שני אתה אומר, אלי כהן – – –

אלי כהן: אני חייב להבהיר, לא היינו חייבים לחלץ שום דבר – –

יוסי יונה: זמן פציעות.

אלי כהן: – – מכיוון שהיה צריך את תמיכת הקואליציה, וכאן זה היה, בין היתר, הודות לשר הבינוי ולסגנו שתמכו בכל בקשה – – –

יוסי יונה: אלי, אלי כהן, אני יכול לתת לך את הטיעון הטוב ביותר, כי אתה יכול לבוא ולומר: אני רציתי להציע הצעת חוק שיהיה בה איזון אופטימלי בין האינטרסים של הדיירים לבין הכדאיות של היזמים.

יוסי יונה: זה טיעון סביר, נכון, גברתי היושבת-ראש?

יוסי יונה: אבל במקרים האלה יש פתרון: שהמדינה תתחב את ידה לכיסה ותביא את המשאב הדרוש כדי שאכן נגיע לאיזון האופטימלי.

יוסי יונה: זה לא חייב להיות משק כספים סגור, שבו אנחנו מבטיחים את הכדאיות של היזם.

יוסי יונה: אז גם, בוא נבטיח את הכדאיות של היזם על-ידי כך שהמדינה תסייע לו.

יוסי יונה: נקודה חשובה שיש לציין כאן – חברתי אורלי לוי.

יוסי יונה: אכן היא השיגה הישג מאוד משמעותי.

יוסי יונה: סייענו לה, היינו אתה, ויש בשורה מאוד גדולה, אדוני שר השיכון, בתחום הזה של הדיור הציבורי, בוודאי.

יוסי יונה: זה דבר מאוד מאוד חשוב.

יוסי יונה: אבל עדיין אני יכול לומר לכם, חברותי וחברי חברי הכנסת, שאני לא רגוע; ואני לא רגוע, אדוני שר השיכון, בגלל ההיבט המסוים הזה שעליו דיברנו רבות בדיוני הוועדה, ומהו?

יוסי יונה: החשש המאוד גדול שהפרויקטים הללו של התחדשות עירונית, בסופו של יום יהיו מה?

יוסי יונה: ג'נטריפיקציה: יביאו אוכלוסיות חדשות, והאוכלוסיות ששכנו שם בעבר ייאלצו לפנות את בתיהם היפים, המורחבים, לטובתם של אנשים אמידים בעלי הכנסה, אנשים שבכיסם מצויה הפרוטה.

יוסי יונה: זו הדאגה שלנו, ולכן היה מאוד חשוב לנו, אדוני סגן שר השיכון, המרכיב הזה של הקרן; וגם לגביה, כמה דם ירקנו, כמה זיעה ניגרה עד שקיבלנו את ההסכמה שתוקם קרן, ובאמצעות הקרן הזו – בהתחלה גם נאמר לנו: טוב, תראו, הקרן הזו מממנת גם את פעולותיה של הרשות.

יוסי יונה: אמרנו: מה עשו חכמים בתקנתם?

יוסי יונה: אנחנו רוצים את הכסף הזה בשביל הדיירים, כדי לגשר על הפערים בתחזוקה.

יוסי יונה: כאשר אדם עובר מבית שמט ליפול או whatever שהיה בידיו לפני כן, והוא עובר לדירתו החדשה והוא לא יכול לעמוד בתשלומי התחזוקה, הוא ייאלץ לעזוב.

יוסי יונה: אז הבה ונמצא את המשאבים כדי שנמנע את הדבר הזה.

יוסי יונה: אלי, ביושרה, הייתה מוכנות בתחילת הדרך?

יוסי יונה: לא הייתה.

יוסי יונה: היינו צריכים להילחם על כך.

יוסי יונה: ואז נאמר לנו: אוקיי, בסדר, גם זה יהיה.

יוסי יונה: והנה, אנחנו מגיעים היום, מחפשים את הקרן, את קרן השפע, ואין.

יוסי יונה: אין קרן.

יוסי יונה: ואז עולה התירוץ הדחוק, שלא ניתן לציין, אדוני השר, פתאום לא ניתן לציין סעיף תקציבי והיקף שלו בחוק.

יוסי יונה: למה לא ניתן?

יוסי יונה: אני חושב שהצעת החוק בנושא תאגיד השידור נמצאת כאן לפנינו.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, את יודעת שיש שם סכומים.

יוסי יונה: כשהמחוקק רוצה, כשהממשלה רוצה, ניתן גם לנקוב בסכומים כסעיף חקיקה.

יוסי יונה: אין מניעה, אין מניעה.

יוסי יונה: לכן החשש עולה, ולכן החשדנות שלנו עולה.

יוסי יונה: ואז ישנן הצעות כאלה ואחרות שאומרות: טוב, יבוא סגן שר האוצר או יבוא שר אחר או מישהו שאחראי על תקציבים, חברי איציק כהן שנמצא כאן, והוא יבטיח לנו את קרן השפע הזאת; הוא יבוא ויאמר: מתחייב אני.

יוסי יונה: אנחנו אומרים – ואני מכבד באמת, וסגן שר האוצר יודע עד כמה אני מכבד אותו, אבל כפי שכולכם יודעים, גם כשזוג עומד מתחת לחופה ואומר "מתחייב אני", כותבים כתובה.

יוסי יונה: נכון?

יוסי יונה: מתחייבים בכתב.

יוסי יונה: ואת זה גם רצינו בחוק ואנחנו עדיין רוצים את זה בחוק.

עבדאללה אבו מערוף: – – – של 80 מיליון.

יוסי יונה: בוודאי.

יוסי יונה: יתרה מזאת, אני גם לא כל כך בטוח איך נעשה התחשיב.

יוסי יונה: אפילו ה-80 מיליון, יכול להיות שגם אם יינתנו, אדוני השר, זה לא יספיק.

יוסי יונה: אני דווקא הצעתי שאנחנו לא נדבר על כסף, אלא נגיד על התחייבות, זאת אומרת בכל מקרה שיש את המצב שאדם עובר מא' לב', הרי שתהיה התחייבות, מבלי לנקוב בסכום.

יוסי יונה: אז תהיה התחייבות גלובלית בהיקף המלא שלה.

יוסי יונה: אבל לא הייתה נכונות שכזו.

יוסי יונה: ובוודאי יש גם הבעיה שדב חנין העלה כאן לפני.

יוסי יונה: אנחנו גם צריכים לחשוב, אדוני השר, אינטגרטיבית.

יוסי יונה: למה התכוון דב חנין – סליחה, כשאני מתכוון "אינטגרטיבית" ואני מפרש את דבריו?

יוסי יונה: שיש המון שוכרי דירות במתחמים הללו.

יוסי יונה: מה יהיה עליהם, ריבונו של עולם?

יוסי יונה: הם לא יעמדו בשכר הדירה הגבוה של הדירות הללו לכשייבנו.

יוסי יונה: האם מישהו חושב עליהם?

יוסי יונה: נכון, דרך אגב, אין להם שום זכות קניינית, ומשעה שיש התחדשות עירונית אתה יכול להגיד להם: אוקיי, תודה רבה, היה נחמד עד כה, אבל או שתשלמו 30%–40% יותר משכר הדירה ששילמתם עד כה, או שתתכבדו ותחפשו לכם דיור חלופי זול יותר.

יוסי יונה: האם יש חשיבה אינטגרטיבית שכזו?

יוסי יונה: אדוני השר, לא הייתה.

יוסי יונה: אני יכול להגיד לך באופן חד-משמעי, שבמהלך דיוני הוועדה, כשהעלינו את הנושא הזה, וגם – במידה מסוימת גם השתכנענו – אמרו לנו: חבר'ה, זה לא רלוונטי.

יוסי יונה: מה אתם רוצים?

יוסי יונה: מה זה קשור?

יוסי יונה: זה לא קשור להתחדשות העירונית.

מנחם אליעזר מוזס: שלום, אדוני השר.

יוסי יונה: אבל גם כשוועדת הרפורמות יושבת וגם כשהיא דנה וגם כשהיא מנסחת חוק, חייבת להיות הלימה בין הצעת החוק הזו, בין הפתרונות המוצעים בתוך הצעת החוק הזו, לבין מדיניות דיור לאומית כללית.

יוסי יונה: לכן, אלה ההסתייגויות, אלה ההתנגדויות המאוד-עקרוניות, והן לא באות ממקום של דווקא, והן גם לא באות ממקום של התעלמות מהחשיבות הרבה של פרויקט ההתחדשות העירונית, של היוזמה להתחדשות העירונית.

יוסי יונה: אבל אנחנו מסתכלים על החוק הזה ובטננו מתהפכת.

יוסי יונה: מדוע?

יוסי יונה: כי מצד אחד אנחנו אומרים: וואו, התחדשות עירונית, אנחנו בעד, אדוני השר, אנחנו בעד התחדשות עירונית.

יוסי יונה: אבל אנחנו חוששים מהגליה.

יוסי יונה: אנחנו מאוד חוששים מהגליה.

יוסי יונה: כשאנחנו באים ורואים, לאורך כל דיוני הוועדה, את ידו הקפוצה של משרד האוצר, הרי יש לנו קצת משבר אמון.

יוסי יונה: אתה מבין?

יוסי יונה: כי כפי שאמרתי לך, אדוני השר, הרי כל הישג כזה או אחר שהשגנו, כל סעיף מעודכן או אחר שהכנסנו, זה לא נבע מאיזשהו רצון טוב של מי שעמד מולנו מצדה של הממשלה.

אלי כהן: – – – כי החוק עובר רק בזכות הקואליציה.

יוסי יונה: אני מסכים אתך, אדוני.

אלי כהן: אז איפה רצון טוב?

יוסי יונה: רצון טוב – אם אתה מאתגר אתי, אני שמח מאוד על האתגור.

יוסי יונה: רצון טוב זה א.

יוסי יונה: אם אתה היית חושב לפנינו על העניינים הללו.

יוסי יונה: רצון טוב זה אם לא הייתה התנגדות לאורך כל הדרך לכך שנכניס את הסעיפים הללו.

אלי כהן: – – – חוק הדיור הציבורי, בזמן שרק – – – בלב.

יוסי יונה: סליחה, אדוני?

אלי כהן: אני – – – חוק הדיור הציבורי.

אלי כהן: זה עוד החוק הראשון.

אלי כהן: אז אני מציע לך לבדוק טוב טוב.

יוסי יונה: אלי, אתה יודע שאני באמת באמת מעריך אותך – – –

אלי כהן: לפחות תדייק.

יוסי יונה: אז אני מדייק.

יוסי יונה: אני אומר.

יוסי יונה: מה?

עבדאללה אבו מערוף: – – –

טלי פלוסקוב: אתה צריך לסיים.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם.

יוסי יונה: אני מסיים, גברתי, ברשותך.

אלי כהן: – – –

טלי פלוסקוב: משפט סיכום, בבקשה.

טלי פלוסקוב: כן.

יוסי יונה: באמת מענה לחברי אלי כהן: כל מה שאני אומר, כדי להעמיד דברים על דיוקם, זה שההישגים שהשגנו מנקודת מבט חברתית לא היו דבר שהוגש לנו על מגש של כסף, אלא אלה היו הישגים שהיינו צריכים להיאבק כדי לקבל אותם.

יוסי יונה: זו כל כוונתי.

יוסי יונה: לכן אני – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יוסי יונה: – – מערער על עניין קיומו של הרצון הטוב.

יוסי יונה: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, אני חושבת שאם תרצה להתייחס לכל הדברים שנאמרו, יש לך זכות.

יואב גלנט: – – –

טלי פלוסקוב: בוודאי, בוודאי.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, לרשותך עד עשר דקות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, ראשית – אתחיל מהסוף.

עיסאווי פריג': אני מברך, כמו שאר החברים, על החוק הזה, חוק שיתרונותיו עולים בהרבה על חסרונותיו, שהם מעטים.

עיסאווי פריג': אבל בכל זאת אני רוצה להתייחס לחוק מזווית אחרת, זווית שממנה אני בא.

עיסאווי פריג': אני רוצה להתייחס לחוק הזה ולהשליך על החברה הערבית ומה הולך לקרות שם.

עיסאווי פריג': חברים, יותר מ-35% מהחברה הערבית היא חברה עירונית, כי ישנן 12 ערים ערביות, ויש ערים מעורבות שבהן יש אוכלוסייה ערבית.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי: איך אפשר ליישם את החוק הזה ולתת לאוכלוסייה הערבית העירונית ליהנות מפירות החוק הזה – להפוך את הישן לחדש?

עיסאווי פריג': ניסיתי וקראתי את החוק וכל מה שנאמר עליו, ולמען האמת לא מצאתי תשובה.

עיסאווי פריג': אני רוצה יחד אתכם לתאר את המצב בערים הערביות, בלב היישוב, ששם ישנם האזורים הישנים שצריך לגרום להם להתחדשות.

עיסאווי פריג': ניקח, לשם דוגמה, את אום-אלפחם, טייבה וכל הערים הערביות האלה.

עיסאווי פריג': הכבישים שם הם ברוחב של 5-4 מטרים, תשתיות על-הפנים בכל הרמות: תשתית ביוב, תשתית טלפון, תשתית מים, תשתית חשמל – תשתיות מאוד פרימיטיביות.

עיסאווי פריג': היישוב החליט לעשות התחדשות עירונית, לעשות עיבוי של הבנייה ושיפור של הבנייה, לנצל את החוק.

עיסאווי פריג': אני מנסה לחשוב איך היישוב הערבי, איך הליבה, איך היישוב הערבי ייראה עם ההתחדשות המוצגת והמוצעת כאן.

עיסאווי פריג': 1.

עיסאווי פריג': הוא ייראה כמו מחנה פליטים.

עיסאווי פריג': אין תשתיות.

עיסאווי פריג': הדבר השני שרציתי להביא כאן לתשומת לבכם – בהצעת החוק מדברים על דיירים, אנחנו יודעים שביישוב הערבי המושג דיירים לא קיים, נכון לעכשיו.

עיסאווי פריג': יש בעלי דירה.

עיסאווי פריג': איך אפשר לתת לחוק כזה, שעבדו עליו קשה, חוק מאוד חיובי, חוק מאוד נחוץ, להשליך על החברה הערבית בתנאים הקיימים?

עיסאווי פריג': נודע לי ביומיים האחרונים שמשרד השיכון – אני רוצה להתייחס לזה רק בחיוב – הקים אגף למיעוטים, אצלו – נודע לי, אני מאוד מקווה שהמידע נכון – והאגף למיעוטים אמור לטפל בבעיות ובמצוקות הדיור במגזרי המיעוטים.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להקדים תרופה למכה, ואני, כמו שאר החברים, מחכה בסבלנות לראות איך הדברים מתקדמים.

עיסאווי פריג': אבל מהמעקב שאני אישית עושה, בכל מה שקשור לדגל של מפלגת כולנו, ולשר האוצר במיוחד, בסוגיית משבר הדיור – הועלו כאן במהלך הקדנציה הזאת, במהלך השנה האחרונה, כמה אלמנטים: א.

עיסאווי פריג': התחלנו עם מחיר למשתכן – יש פה ושם ניצוצות, אבל עדיין לא ראינו את זה ברמת הביצוע; שמעתי שבנצרת יש כוונות, בסח'נין יש כוונות, אבל נכון לעכשיו אנחנו לא רואים את ההתקדמות.

עיסאווי פריג': הדבר השני – דיור ציבורי בחברה הערבית, מושג שרק כתוב על הנייר, ולא מעזים להעלות את הרעיון הזה לפועל.

עיסאווי פריג': ועכשיו באנו לפרויקט של התחדשות עירונית, כל הפרויקטים האלה, ופרויקטים אחרים שמוצעים כאן כדי לפתור את מצוקת הדיור – אני רוצה לקחת אתכם לדוגמה – וטוב שהשר גם יבקר שם – לפני כ-30 שנה, ביישוב שמונה 30,000 תושבים, בשם טירה, במשולש, בנו מתחם דיור בלב העיר, של כמה עשרות דירות, במטרה לנסות ולשכן תושבים וזוגות צעירים שם.

עיסאווי פריג': עשו את זה ברמה כזאת ירודה, שעם השנים המתחם הזה הפך לסמל לעבריינות וסמל לנחשלות וסמל – החצר האחורית של העיר.

עיסאווי פריג': חברי – במיוחד שמעתי את חברי ג'בארין מתייחס לחברה הערבית כאן, והוא אמר, ובצדק: בחברה הערבית שמים את הסוס לפני העגלה, ולא את העגלה לפני הסוס.

עיסאווי פריג': מביאים הצעת חוק אכיפה של ועדת קמיניץ, לעודד – כדי להתמודד עם הבנייה העבריינית, שכולנו נגדה, בניית פלישה לאדמות ציבור, שכולנו נגדה, אבל מהצד השני, לא חושבים, מלבד הצהרות, נכון לעכשיו – גם בקדנציה שלך, אדוני השר – מלבד ברמת ההצהרות, לתת פתרונות מעשיים לחברה הערבית.

עיסאווי פריג': וכל הזמן עולות ונשנות, בכל פורום אפשרי, הטענות: אנחנו רוצים לחייב את החברה הערבית לבנות לגובה, להשתנות – אתה לא יכול לחייב, ואף אחד לא יכול להתחייב.

עיסאווי פריג': זה תהליך מתבקש, וזה קורה, אבל כדי שתעזור לצעיר הערבי אכן לגור בבנייה לגובה, בתנאים כמו בכל עיר אחרת, אתה צריך לבנות את הפרויקטים.

עיסאווי פריג': אבל מאחר שהפרויקטים האלה לא כלכליים, אצל היזמים, הם לא בהישג יד; אז האזרח הערבי ימשיך לחפש את הדיור – כי אמרנו, קורת גג זו זכות חוקתית בסיסית – ימשיך לחפש אותה, כי הוא לא רואה פתרונות מכם.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שבמשמרת שלכם רמת ההצהרות תהיה הרבה פחות מהמעשים, והמעשים יגברו.

עיסאווי פריג': נכון לעכשיו, נטל ההוכחה עליכם.

עיסאווי פריג': נקודה נוספת שאני רוצה להתייחס אליה בקשר לחוק – ואני מעלה קושיה שמחייבת גם התייחסות ותשובה – כשאנחנו מדברים על פינוי-בינוי, דיירים שגרים וצריך לפנות אותם, אני מעלה שאלה: כשבאים למרכזי הערים ומפנים דיירים, שחלקם מבוגרים, בני 64 או 63 ומעלה, והם גרים באותו בניין תקופה של 10–20 שנה, ומיישמים פרויקט התחדשות, או פינוי-בינוי, מה עם הדיירים השוכרים האלה?

עיסאווי פריג': הרי את הפיצוי מקבל בעל הדירה, בעל הבניין, שיש לו זכות קניינית, והדייר לא מקבל כלום, אין לו – אין לו זכות קניינית.

עיסאווי פריג': האם אדוני לא חשב על אפשרות שהפיצוי הניתן לדייר של בניין שעומד להיות בניין בהתחדשות – שחלק מהפיצוי הזה ילך גם לדיירים הוותיקים?

עיסאווי פריג': דייר בן 60 או 63 או 64, שגר 15 שנה בבניין, ומפנים אותו – ומפנים אותו – ואין לו זכות קניינית – לפי דעתי מגיע לו חלק מהפיצוי הזה.

עיסאווי פריג': זו סוגיה שמחייבת התייחסות ומחייבת מענה.

עיסאווי פריג': אני מסכם, גברתי היושבת-ראש: החברה הערבית זקוקה למעשים, לא רק לכוונות.

עיסאווי פריג': רבים הביעו כוונות, אבל מעשים עדיין לא רואים בשטח.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: כעת סיימנו את הצגת ההסתייגויות, ואנחנו עוברים לבקשות רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: ואחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואז אנחנו ניתן לשר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט להתייחס, ויסכם את הדיון יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, אדוני, לרשותך.

יגאל גואטה: תודה, גברתי היושבת-ראש – –

יעקב מרגי: תצעק עלינו, שנשמע.

יגאל גואטה: – – מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, וחברי היקרים מהאופוזיציה, שעשינו כברת דרך בשבועיים האחרונים, עם החוק הזה, אין ספק שהחוק הזה הוא חוק חברתי ממדרגה ראשונה – אתם מפריעות לי שם, סליחה, זה נורא מפריע לי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת – – –

יגאל גואטה: את יכולה לעזור לי בזה?

טלי פלוסקוב: כן, בהחלט, רק קצת סבלנות.

יגאל גואטה: תודה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, הצוות של המחנה הציוני, זהבה.

יגאל גואטה: אין ספק שהחוק הזה הוא חוק חברתי ממדרגה ראשונה, הן בנושא הדיור בר-ההשגה והן בנושא התמיכה והליווי של אותה אוכלוסייה מוחלשת.

יגאל גואטה: אני מודה ומתוודה שגם הברכיים שלי רועדות, עם החוק הזה, וגם הידיים שלי ירעדו כשאני אצביע על החוק הזה, וזה משתי סיבות: סיבה אחת, בחיים לא ראינו בוועדות פה שקבלנים – הרי יש פה בסך הכול שני צדדים, יש פה קבלנים ויזמים ויש פה מפונים – ולא קרה – לי בכל אופן, אני מאמין שגם לכם – שבאו פה לוועדות קבלנים ובכו שהם הפסידו כסף; אבל אנשים שמפונים בצורה לא מכובדת ונזרקים לרחוב יש פה למכביר.

יגאל גואטה: ראינו שלשום את גבעת-עמל, ועוד ועוד.

יגאל גואטה: לכן, באמת אין לי ספק שהחוק הזה הוא חוק מצוין, אבל עדיין הברכיים שלי רועדות, וזה מותר, כי בכל זאת מדובר פה באנשים, שחס ושלום – אם זקנה אחת תיזרק לרחוב ותזיל דמעה אחת, אני, לפחות, לא אסלח לעצמי כל החיים, ואני מקווה מאוד שלא יקרה דבר כזה.

יגאל גואטה: וגם כי ראינו חוקים כאלה ודומים שבסוף נהיו תקלות, ולא במזיד, אלא כי ככה יצא.

יגאל גואטה: לדוגמה, תמ"א 38 קמה במקור בשביל רעידות אדמה, ומה שקרה בסוף זה שהאנשים שהיו בבניינים האלה, החיים שלהם נהפכו לרעידת אדמה, ולא יצא מזה שום דבר.

יגאל גואטה: אני רוצה בכל זאת קצת למחות על הדברים.

יגאל גואטה: לפי דעתי, קצת יצאו מפרופורציה.

יגאל גואטה: נאמרו פה קצת דברים קשים מדי, לפי דעתי, כלפי שר השיכון, ואני חושב שזה לא ראוי ולא נכון, ואני לא אומר את זה מחנופה, כי בדידי הווה עובדא שיש פה שר שיש לו לב, שכולו עם האנשים האלה.

יגאל גואטה: מיקי, זה מפריע לי, באמת זה מפריע לי.

יגאל גואטה: אני מתנצל שאני לא יכול להתרכז כשאתם מדברים, רוברט.

יגאל גואטה: אבל אני אומר לכם, אני פניתי לשר השיכון לגבי טיפול בזוג נכים עם בעיה של דיור, וב-12 בלילה למחרת הוא התקשר אלי ושאל אותי אם העניין נפתר או לא.

יגאל גואטה: זה לא קורה פה עם כל שר, תסלחו לי, גם לא עם כל חבר כנסת – שחוזר לפניות ב-12 בלילה.

יגאל גואטה: עיסאווי, תישאר, יש לי משהו בשבילך.

יגאל גואטה: באמת, משהו קטן.

קריאות: – – –

יגאל גואטה: לא, באמת, עבדנו כל כך קשה על הנושא הזה בוועדה – אני חייב בקצרה לספר סיפור, ואני רוצה באמת בעיקר לדבר אל האופוזיציה, והיום כתבתי איזשהו פוסט ושיבחתי באמת את העבודה עם האופוזיציה.

יגאל גואטה: אני חושב שזה דבר שיכול להשיג הרבה הישגים, אבל לפעמים בגלל כל מיני חששות מדברים קטנים בסוף בועטים בדלי עם המים, עם התינוק, עם הכול.

יגאל גואטה: ואני אנסה לספר את הסיפור הזה מהר, ואם אני אגנוב עד דקה אז היושבת-ראש תסלח לי.

יגאל גואטה: עיסאווי, תשמע סיפור יפה.

עיסאווי פריג': בדיחת המזגן.

יגאל גואטה: לא, תשמע עכשיו בדיחה יותר יפה.

יגאל גואטה: אבל אני בטוח שאחרי זה אתם תצביעו בעד, בעזרת השם.

טלי פלוסקוב: רק תיקח בחשבון שיש לך דקה וחצי, כי בדרך כלל עם הבדיחות אתה גולש.

יגאל גואטה: כן, רק תיתני לי עוד דקה.

יגאל גואטה: לא לא, אני אשתדל לקצר עם הבדיחה.

טלי פלוסקוב: אדוני, בבקשה לעמוד בזמן.

יגאל גואטה: בסדר, ועם כל ההפרעות.

יגאל גואטה: בכל אופן, פעם אחת בא השועל לאריה, אמר לו: תקשיב, בוא ניתן מכות לשפן.

יגאל גואטה: בוא נלך, נרביץ לו מכות.

יגאל גואטה: אומר לו האריה: תגיד לי, מה אתה נורמלי?

יגאל גואטה: מה זה סתם להרביץ מכות לשפן?

יגאל גואטה: צריך סיבה.

יגאל גואטה: חיים, זה בשבילך, גם, הבדיחה הזאת.

חיים ילין: מה אתה רוצה ממני?

יגאל גואטה: אני רוצה שבסוף תצביע אתי בעד.

יגאל גואטה: עבדנו כל כך קשה, כואב לי הלב שזה לא יקרה.

יגאל גואטה: בכל אופן, אני מספר בדיחה, ואני רוצה – – –

חיים ילין: אני לימדתי, את החוק הזה אתה למדת ממני.

יגאל גואטה: נכון, נכון, ואני חושב שבגלל דברים קטנים אנחנו בועטים בדלי.

יגאל גואטה: בכל אופן, אומר השועל לאריה: בוא נלך נרביץ לשפן.

יגאל גואטה: אומר לו: צריך סיבה, אי-אפשר סתם ככה לבוא להרביץ לשפן.

יגאל גואטה: אומר לו: תשמע מה נעשה; נלך אליו הביתה, נדפוק לו בדלת, נשאל אותו אם יש לו כובע.

יגאל גואטה: אם אין לו כובע – – –

אורלי לוי אבקסיס: אם יש לו סיגריה, אם יש לו סיגריה.

יגאל גואטה: לא, זה בסוף.

יגאל גואטה: נשאל אותו אם יש לו כובע – אל תלמדי אותי את הבדיחה – אם יש לו כובע, נגיד לו: למה יש לו כובע?

יגאל גואטה: אם אין לו כובע, נגיד לו: למה אין לך כובע?

יגאל גואטה: פאח, ניתן לו מכות.

יגאל גואטה: אומר האריה: טוב, עכשיו זה סיבה מוצדקת.

יגאל גואטה: הולכים, דופקים לו בדלת: שלום, אדוני השפן.

יגאל גואטה: תגיד לי, יש לך כובע?

יגאל גואטה: אומר: לא, אין לי כובע.

יגאל גואטה: למה אין לך כובע?

יגאל גואטה: פאח, בום, טאח, נותנים לו מכות.

יגאל גואטה: הולכים.

יגאל גואטה: אחרי יומיים בא השועל לאריה אומר לו: תשמע, בוא נלך עוד פעם, נרביץ לו מכות, לשפן הזה.

יגאל גואטה: אומר לו: מה עוד פעם הסיפור?

יגאל גואטה: לא, מה נשאל אותו?

יגאל גואטה: נשאל אותו אם יש לו סיגריה.

יגאל גואטה: אם הוא יגיד: אין לי, ניתן לו מכות למה אין לו.

יגאל גואטה: ואם הוא יגיד: יש לי, מה נעשה?

יגאל גואטה: אומר לו: תשמע נשאל אותו אם יש לו עם פילטר או בלי פילטר.

יגאל גואטה: אם יגיד: יש לי בלי פילטר, נגיד לו: למה יש לך בלי פילטר?

יגאל גואטה: ניתן לו מכות.

יגאל גואטה: אם יגיד: עם פילטר, נגיד לו: למה עם פילטר?

יגאל גואטה: ניתן לו מכות.

יגאל גואטה: אומר לו: תשמע, זה רעיון מוצדק.

יגאל גואטה: הולכים אליו הביתה, לשפן, דופקים לו בדלת, אומרים לו: תגיד, יש לך סיגריה?

יגאל גואטה: הוא אומר: כן, בבקשה, מה אתם רוצים, עם פילטר או בלי פילטר?

יגאל גואטה: אומרים לו: למה איך לך כובע?

יגאל גואטה: פאח, נתנו לו סטירה.

יגאל גואטה: זה בדיוק הסיפור שקורה לי פה עם האופוזיציה, וזה כואב לי באמת, כי עבדנו כל כך קשה בשבועיים האחרונים, ואני רוצה שלא בשביל דברים קטנים – – –

טלי פלוסקוב: תודה, חבר הכנסת גואטה.

מיקי רוזנטל: מה עם המזגן?

מיקי רוזנטל: תספר אותו.

יגאל גואטה: זה עוד סיפור אחר.

יגאל גואטה: היא לא נותנת לי זמן, היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: לא לא, זה לא עכשיו.

עיסאווי פריג': – – –

יגאל גואטה: לעצם העניין, חברי, אני מקווה מאוד שנצביע בעד.

יגאל גואטה: בסך הכול אני חושב שהחוק הזה הוא חוק טוב, נצביע בעד.

יגאל גואטה: תפילתי לבורא עולם שבעזרת השם לא תצא תקלה מתחת ידינו, ושום אישה זקנה בשום מקום בארץ, אני מאמין בשר השיכון, לא תיפגע מזה.

יגאל גואטה: תודה רבה.

עיסאווי פריג': מה עם המזגן?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יחיאל חיליק בר: אורלי, את יכולה להגיד שאותי שכנעת.

יחיאל חיליק בר: זה לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, סגן השר, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו אנשי בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: ומי כמותכם יודע, או יודעים, שאני לא מנדבת מחמאות לקואליציה הזאת, והביקורת שלי כלפיה היא ביקורת אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל כאשר אנחנו מגיעים לנקודת זמן שבה ראוי וצריך לומר תודה, אז ראוי וצריך לומר תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתנצלת על החוויה הלא-נעימה שהיית עד לה, ואני מתנצלת עוד יותר בשם החברתיים במדינת ישראל, על המחזה המאוד-לא-נעים שהיה פה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חודשים עובדים על החוק הזה.

אורלי לוי אבקסיס: החוק הזה נכנס לוועדה כחוק מזעזע, אנטי-חברתי, כחוק שעלול היה לגרום להגליה של האוכלוסיות החלשות ביותר במדינת ישראל, אותן אוכלוסיות שעומדות ויושבות על נדל"ן, אולי על קרקע שווה, אבל בבתים מטים ליפול, אותם אנשים שהדבר היחידי שיש להם ביד זה אולי אותה קורת גג, גם אם היא רעועה.

אורלי לוי אבקסיס: ונכנסנו עם פחד גדול לוועדה – והיו לנו הישגים; היו לנו הישגים לא מדהימים, מצוינים.

אורלי לוי אבקסיס: היו לנו הישגים – איך אמר לי דב חנין?

אורלי לוי אבקסיס: בחלומות הוורודים שלי לא חלמתי שנשיג את ההישגים האלה, ותאמיני לי, לפעמים יש לי גם חלומות ורודים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דאגנו לאוכלוסייה המוחלשת, הצלחנו להביא, בניגוד, לפעמים, לחלק מפקידי האוצר, בניגוד לפקידי משרד המשפטים, והצלחנו להביא לכך שאנחנו מביאים הגנה אמיתית.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתן לכם דוגמאות קטנות.

אורלי לוי אבקסיס: דיירי הדיור הציבורי שייאלצו לעזוב את דירותיהם ולשוב אליהן בתום פרויקט פינוי-בינוי לא ישלמו תוספת שכר דירה, גם אם הדירה שלהם גדלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ישלמו ועד בית יותר ממה ששילמו בבניין הישן.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם יודעים שהמבנה הישן, נורא קל לתחזק אותו – מאשר מבנה חדש, עם מעליות, עם לובי כמו שצריך וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אותם דיירים לא יהיו יכולים להרשות לעצמם לחזור לאותם מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו דאגנו לכך שההפרשים, אפילו בארנונה, לא יושתו ולא יתקיימו על הדיירים המוחלשים.

אורלי לוי אבקסיס: דאגנו לכך שחוק זכויות הקנייה – מכירה קוראים לזה – אבל אותם זכאים של דיור ציבורי יוכלו לקנות את הדירה החדשה מתי שהם רוצים, גם בחלוף עשר ו-20 שנה, לפי התחשוב של הדירה הישנה.

אורלי לוי אבקסיס: אמר לי תומר, היועץ המשפטי של הוועדה, שזו מהפכה אמיתית, שזו בשורה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא האמין שנצליח להכניס את זה.

אורלי לוי אבקסיס: האמת, אני יכולה להגיד לכם שפורום הדיור הציבורי היה סקפטי.

אורלי לוי אבקסיס: הוא נלחם, עזרו לנו, נלחמנו כמו שצריך, אבל אנחנו אופוזיציה, חבר'ה, יכולנו להגיד מה שאנחנו רוצים, אם לא היה לנו שר השיכון גלנט, והסגן שלו ז'קי לוי, שמגיע מבית ש – אני יודעת מה האג'נדה החברתית.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה חברי כנסת מהאופוזיציה שאני כועסת עליהם מאוד, כי כל הדרישות שלהם נכנסו לגוף החוק.

אורלי לוי אבקסיס: איפה אלי כהן?

אורלי לוי אבקסיס: איפה אלי כהן?

יעל כהן-פארן: אבל זה לא נכון, אורלי, זה לא נכון – – – דברים לא נכונים, באמת.

אורלי לוי אבקסיס: תסלחי לי, חברת הכנסת יעל פארן.

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך משפט אחד – אני מבקשת שתגני גם על זכותי.

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחד – אימא שלי נהגה לומר לי דבר נורא פשוט כשהייתי ילדה וכשהתיאבון שלי גדל עם האוכל; לפעמים, אמרה לי, מה שבא בקלות – לא מעריכים.

אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי חלק מחברי האופוזיציה בוועדות אחרות, בחוקים אחרים, דורסניים, כשהשרים לא הקשיבו להם, ונתנו להם פירורים, הם התרפסו בפניהם, והגיעו למליאה, והפכו אותם לאדוני המלך – רק המילה מלך הייתה חסרה.

אורלי לוי אבקסיס: וצודק חבר הכנסת גואטה; בסיפור הזה זה "למה אין לך כובע", וזה התחדד פתאום עם הפטור מחובת מכרזים לשנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: גם אני לא אוהבת, אבל תסלחו לי, היום הצבעתם בחוק הנציבות על פטור מחובת מכרזים לחמש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: פה עשינו פטור מחובת מכרזים לשנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה משנה את התקדים של רשות החשמל.

אורלי לוי אבקסיס: שם אני הגשתי הסתייגות על פטור מחובת מכרזים; הגיעו אלי אנשי המשפטים והגיעו אלי הנציגים של משרד האנרגיה.

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שגם במשרד המשפטים יש פוליטיזציה, כי אני לא שמעתי אף אחד אומר על הנציבות: למה יש פטור מחובת מכרזים, לחמש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות החשמל – – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: לא, שנייה, תני לי לענות על כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: ברשות החשמל הייתי מוכנה להגיע לפשרה של שנתיים.

אורלי לוי אבקסיס: הסבירו לי, משרד המשפטים, למה זה לא הגיוני ברשות חדשה, למה חייבים שיהיו יחסי אמון, והפילו לי גם את הפשרה של שנתיים, ועבר החוק עם חמש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם יש פה תקדים הוא תקדים חיובי, כי הורדנו מחמש שנים לשנה וחצי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אלי כהן, יושב-ראש הוועדה, יודע כמה עמלנו על החוק הזה, ואני רוצה להודות לו על כך שהיה קשוב אלינו.

אורלי לוי אבקסיס: גיליתי חברי כנסת אמיצים, לא מהאופוזיציה, כי זאת לא חוכמה גדולה להיות לוחמני מהאופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת גואטה, למדתי שיש אופי למי שהוא חברתי אמיתי והוא נלחם גם מתוך הקואליציה, ואני יודעת כמה זה קשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי במקום הזה ואיימו עלי לא פעם, וגם נענשתי לא פעם.

אורלי לוי אבקסיס: לולא שיתוף הפעולה ולולא ההבנה, הן של היושב-ראש, שהקשיב לכולנו – ורוב ההסתייגויות שלנו נכנסו לגוף החוק – – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: לבוא היום ולתקוף – זאת צביעות לשמה.

אורלי לוי אבקסיס: לא להיות חברתי לשם המאבק – אנא מכם, אם אתם חברתיים, תהיו חברתיים לשם התיקון.

אורלי לוי אבקסיס: פה יש תיקון חברתי, וצריך להגיד תודה לכל העוסקים במלאכה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם מצביעים נגד, אתם צבועים, ואני לא רוצה להיות חלק מכם.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: רבותי, סיימנו גם עם בקשות רשות הדיבור.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, בבקשה, לרשותך אפשרות להשיב על כל הדברים שנאמרו כאן.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

טלי פלוסקוב: אחרי דבריו של השר יסכם את הדיון יושב-ראש הוועדה אלי כהן ונעבור להצבעות, ויש לנו גם הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אחרי כל כך הרבה מחמאות – אדוני השר.

יואב גלנט: זה מאוזן על-ידי השמצות, זה בסדר.

יואב גלנט: שלום, ערב טוב לכם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, אנחנו מבקשים שקט, השר משיב.

טלי פלוסקוב: בטח כשדיברת כאן והגשת הסתייגויות – אתה בטח רוצה לשמוע תשובות.

טלי פלוסקוב: אז נא להירגע ותנו לשר להשיב.

טלי פלוסקוב: קצת כבוד.

יואב גלנט: ראשית, אני חושב שאנחנו עוסקים בחוק חשוב ובדיון חשוב.

יואב גלנט: אני מברך על הדברים, גם על דברי הביקורת וגם על דברי השבח.

יואב גלנט: זוהי עבודתו של הפרלמנט.

יואב גלנט: מדינת ישראל היא מדינה קטנה, קטנה מאוד.

יואב גלנט: יש בה מרחבים עירוניים רחבים.

יואב גלנט: במדינת ישראל באופן בסיסי היו צריכות להיות בין 25 ל-30 ערים.

יואב גלנט: המעשה הציוני של תחילת שנות המדינה, בעיקר שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, הביא עוד 45–50 ערים, הן עיירות הפיתוח לשעבר, שהיום הן מרכזים אורבניים שהולכים ומשגשגים בכל רחבי הארץ.

יואב גלנט: הדבר הזה, שהיה, הייתי אומר, משקולת מסוימת מבחינת היכולת של המדינה לתמוך בו לאורך שנים, הופך היום למקור גאווה, למקור ברכה, למקור צמיחה ולמקור אחיזה בשטח.

יואב גלנט: אבל צריך לזכור שהעירוניות היא לא צפופה בישראל.

יואב גלנט: גם בערים הצפופות שלנו אנחנו נמצאים במקומות שהם, באופן יחסי למקומות אחרים בעולם, דלילים.

יואב גלנט: בשנה האחרונה התעמקנו בנושא הזה והגענו למסקנה שהצורך בשימוש במרכזי ערים, ובמיוחד במרכזי הערים הגדולות, על מנת לייצר פתרונות דיור מצד אחד ואורבניות, עירוניות, מצד שני – אלה דברים חשובים ביותר.

קריאות: – – –

יואב גלנט: למדינה, ביסודו של דבר, יש יכולת השפעה גדולה מאוד.

יואב גלנט: ראשית, יש לה תקציב.

יואב גלנט: שנית, היא קובעת ומשפיעה על התכנון, ולבסוף, במדינת ישראל אנחנו גם נמצאים במקום שבו המדינה היא בעלת הקרקע העיקרית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, למה אנחנו כאן צריכים לשמוע את השיחה שלכם?

טלי פלוסקוב: לא מכובד.

טלי פלוסקוב: סלפי אפשר לעשות בחוץ.

יואב גלנט: בשנים האחרונות אנחנו עדים לתופעה שבמהלכה השטחים האורבניים הולכים וגדלים ומצד שני מרכזי הערים הולכים ונחלשים, הולכים ומתייבשים.

יואב גלנט: הדבר הזה, במובנים רבים, דורש פתרון כי הוא גם אבסורדי.

יואב גלנט: השטח החשוב ביותר, היקר ביותר, המשמעותי ביותר בעיר הוא מרכז העיר.

יואב גלנט: מאחר שהוא בדרך כלל האזור שנבנה כאזור הראשון, התוצאה היא שהאזור הזה הוא אזור מוזנח ובחלק גדול מהערים אזור ישן, ויש פה פוטנציאל של הקמת מאות-אלפי יחידות דיור במרכזי הערים.

יואב גלנט: קחו מקומות כמו קטמון, כמו הדר בכרמל, כמו יד-אליהו – אלה מקומות שבכל אחד מהם אתה יכול להגדיל את האוכלוסייה פי-עשרה, ואני נותן את זה רק כדוגמאות אחדות.

יואב גלנט: כיצד עושים דבר כזה?

יואב גלנט: אתה לא יכול לעבוד בשיטה של בניין בודד, שיפוץ, תמ"א 38 או פינוי-בינוי של בניין, אבל אתה יכול לקחת רובע.

יואב גלנט: ברובע הזה יכול להיות – סדר גודל של אלפי דירות.

יואב גלנט: אתה תקים על אותו עקבה, על אותו footprint של בניינים, בניינים שגבוהים פי-חמישה ופי-עשרה, תדאג לשטחים ירוקים, לשבילי אופניים וכן הלאה, ותייצר מקום מגורים.

יואב גלנט: אבל יש פה דבר נוסף.

יואב גלנט: הדבר הנוסף הוא שלמעשה העיר החדשה צריכה לשלב בתוכה דברים רבים.

יואב גלנט: היא צריכה לשלב גם את המגורים, גם את התעסוקה, גם את הצריכה – – –

דוד ביטן: – – – אתה יכול לרדת, אתה יכול לסיים.

יואב גלנט: אני נהנה.

יואב גלנט: – – – גם את הצריכה, גם את הפנאי.

יואב גלנט: אתם יודעים מה?

יואב גלנט: במדינת ישראל גם את התעשייה, כי במדינת ישראל התעשייה החשובה היא תעשיית היי-טק, והיי-טק יכול להיעשות במרכז העיר, מבלי ללכלך, מבלי לפגוע, ויכול להשפיע לטובה.

יואב גלנט: יש לי זמן לא מוגבל, אני מבקש לנצל אותו.

יואב גלנט: לכן, מה שאנחנו מביאים זה תהליך שמצד אחד ישמר את האורבניות, ומצד שני יעצים את הערים ויפתח אותן.

יואב גלנט: לכן, הנושא הזה, כמו שנאמר, הוא נושא חיוני על מנת לדאוג לפתרונות דיור למיליוני אנשים בעשרות השנים הבאות.

יואב גלנט: אבל כאשר אני באתי והסתכלתי על הצעת החוק כפי שהיא עברה בקריאה הראשונה, מצאתי שיש בה שני ליקויים מאוד מאוד חמורים.

יואב גלנט: האחד, אין לה יכולת ארגונית-ביצועית, כיוון שמי שהקים את החוק בזמנו, ראה לעצמו מליאה שיש בה נציגות לכל משרד, אין לה גורם שהוא גורם מבצע ומסוגל לנהל, ולמעשה מתקיים בה איזה דירקטוריון שהוא לא גוף ביצוע.

יואב גלנט: אבל הדבר החמור יותר היה הבשורה הרעה לאוכלוסיות החלשות שגרות במרכזי הערים.

יואב גלנט: להן לא דאגו, לא בהקשר הפינוי, לא בהקשר הפיצוי, לא בהקשר מתן פטורים מתשלומים נוספים וכדומה.

יואב גלנט: אני חושב שהפתרון שאנחנו מביאים נותן פתרון לכל הנקודות שציינתי.

יואב גלנט: ראשית, מנגנון ניהולי אחר.

יואב גלנט: שנית, הסדרת היחסים, ככה שארבעה שחקנים משחקים: המדינה, העירייה, האזרח והקבלן.

יואב גלנט: בשם המדינה מדברת הרשות להתחדשות עירונית.

יואב גלנט: יש דאגה עמוקה לשכבות החלשות בסעיפים ניכרים בחוק, ובסופו של עניין אני חושב שהתהליך שהחל לפני שנתיים ולא היה בו ארגון ולא הייתה בו חמלה, הולך ומשנה את מקומו.

יואב גלנט: ולכן, לפני שאני מסיים, אני מבקש להודות לאנשים שפעלו על מנת להביא את הדבר הזה לידי ממש, וגם אנשים שלמדתי מהם משהו בתהליך הזה.

יואב גלנט: ראשית, אני מודה ליושב-ראש הוועדה אלי כהן, שעשה ימים כלילות גם בהשתדלות.

קריאה: לילות כימים.

יואב גלנט: לילות כימים, נכון.

יואב גלנט: אבל פה זה גם – פינוי-בינוי-פינוי; לילות-ימים-לילות, זאת אומרת, כל הסיבוב.

יואב גלנט: ואני חושב שהוכחת את עצמך גם כאדם שמסוגל לשמוע, גם כאדם שמסוגל להחליט, ואולי מה שלא תמיד נפוץ, כאדם שעומד במילתו.

יואב גלנט: אני מאוד מעריך את זה.

יואב גלנט: אני רוצה להודות לסגני ז'קי לוי, שגם מדריך אותי בכל מה שקשור להתנהלות בתוך הכנסת, במישורים נוספים, וגם בצד החברתי.

יואב גלנט: אני רוצה להודות לאורלי לוי אבקסיס, שהיא בעיני מודל ללחימה על הצדדים החברתיים של האוכלוסיות החלשות.

יואב גלנט: אני חושב שהלחימה הזאת היא לחימה אותנטית; לא עם כל דבר אני תמיד מסכים, אבל אני חושב שהדבר הזה הוא דבר חשוב.

יואב גלנט: אבל לא רק חברי הקואליציה פעלו, גם חברי האופוזיציה.

יואב גלנט: ואני יכול לומר לכם שלמדתי לאורך הדרך גם ממי שמתנגד לי באופן קבוע, אבל לא תמיד, כמו מתמר זנדברג, שהסבירה לי מהי החוויה של עירוניות וחיברה אותי לעניין הזה; כמו מדב חנין, שלדעתי נלחם פה על דברים מאוד משמעותיים, לא רק בחוק הזה, אלא בכלל, ואנחנו לא מחזיקים תמיד באותה דעה, אבל צריך להגיד שבחו של אדם גם בפניו על הדרך שבה הוא פועל.

יואב גלנט: ויש עוד רבים טובים ואחרים, אני לא רוצה להמשיך ולמנות אותם.

יואב גלנט: עבורי, בסך הכול, זה היה מבצע מאוד מעניין, חווייתי; אני רגיל לעבוד בשעות האלה, אז אני גם נהנה מזה.

יואב גלנט: תודה רבה לכם.

יואב גלנט: אני ממליץ גם לחברי האופוזיציה לתמוך בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר, חבר הכנסת יואב גלנט.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה רוצה להודיע לנו לגבי הסתייגויות, רבותי – בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, לגבי ההסתייגויות, אנחנו מורידים את ההסתייגויות לסעיפים 1–4, כולל 4, ומבקשים להצביע על ההסתייגות לסעיף 5, הסתייגות מס' 38 לסעיף 5, שזו בעצם ההסתייגות שנוגעת – – –

טלי פלוסקוב: כרגע ללא הסברים, רק אם נעבור על הסעיפים.

יוסי יונה: לא, בכל אופן משפט, לגבי הסעיף הזה שהוא בעצם סעיף שתובע, או קובע או מבקש לקבוע שראש הרשות ימונה על-פי כללי המכרז הנהוגים, ועל כך אנחנו רוצים להצביע.

יוסי יונה: האם אנחנו מצביעים פרטנית על כל סעיף, או על שלושתם יחד?

יוסי יונה: על כל סעיף.

טלי פלוסקוב: או שאנחנו נמשיך אחר כך ואתה תגיד לי על מה להצביע בזמן ההצבעה, מה שנוח לך.

טלי פלוסקוב: בזמן ההצבעה.

טלי פלוסקוב: בסדר, רבותי.

טלי פלוסקוב: אם זה ככה, חבר הכנסת יוסי יונה, תחזור למקום, ואנחנו מצביעים על ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: סעיפים 1–4, אין לנו הסתייגות.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על ארבעת הסעיפים האלה, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 106 בעד סעיפים 1–4 – 55 נגד – 3 נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 55, שלושה מתנגדים.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – להוסיף את יעל גרמן גם כתומכת.

טלי פלוסקוב: סעיפים 1–4 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת לסעיף 5, אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 38, של קבוצת סיעת המחנה הציוני: חברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן; של קבוצת סיעת מרצ – חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת – חברי הכנסת איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; ושל חברי הכנסת חיים ילין ויוליה מלינובסקי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, אני מציעה לך לשבת במקום, ואני אשאל אותך.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 107 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות (38) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וחברי הכנסת חיים ילין ויוליה מלינובסקי לסעיף 5 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 26, מתנגדים – 35, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 38 לא אושרה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה, הסתייגויות 39, 40, 41 – מה אתן?

טלי פלוסקוב: זה אומר, רבותי, שמסעיף 5 עד סעיף 18, סליחה, גם 19 ו-20, אין הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: לגבי ההסתייגות אחרי סעיף 18, מה אתה?

יוסי יונה: משפט אחד, ברשותך.

יוסי יונה: הסעיף הזה רק נוגע – – –

טלי פלוסקוב: להצביע או לא להצביע?

יוסי יונה: אני אומר, לפי הצעת החוק המקורית הייתה אמורה לקום קרן, ובהצעה הזאת שלפנינו הקרן הזו לא קיימת.

טלי פלוסקוב: הבנו.

טלי פלוסקוב: להצביע על ההסתייגות הזאת?

דוד ביטן: אין פה דיונים – – –

יוסי יונה: תן לי הזדמנות להגיד.

דוד ביטן: – – –

יוסי יונה: אז אני אומר – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו כעת נצביע מסעיף 5 עד סעיף 18, כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 108 בעד סעיפים 5–18, כהצעת הוועדה – 57 נגד – 6 נמנעים – אין סעיפים 5–18, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 57 חברי כנסת, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 5–18, כולל, אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת, אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 73, אחרי סעיף 18 – קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת הרשימה המשותפת וחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 73.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 109 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 34 נמנעים – אין ההסתייגות (73) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וחבר הכנסת חיים ילין לאחרי סעיף 18 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 27 חברי כנסת, 34 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 73 לא אושרה.

טלי פלוסקוב: מכאן, חבר הכנסת יוסי יונה, כל ההסתייגויות הוסרו?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: מסעיף 19 עד 29 אני יכולה להצביע.

טלי פלוסקוב: מסעיף 19 עד סעיף 29 אין הסתייגויות, לכן נצביע על הסעיפים האלה – כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 110 בעד סעיפים 19–29 – 57 נגד – 6 נמנעים – אין סעיפים 19–29 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 57 חברי כנסת בעד, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 19–29 אושרו כנוסח הוועדה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הסתייגות מס' 79 לסעיף 30.

טלי פלוסקוב: נכון, רבותי?

טלי פלוסקוב: בבקשה, מצביעים על הסתייגות מס' 79.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 111 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 34 נמנעים – 1 ההסתייגות (79) של קבוצת סיעת המחנה הציוני, קבוצת סיעת מרצ, קבוצת סיעת הרשימה המשותפת וחבר הכנסת חיים ילין לסעיף 30 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 27 חברי כנסת, 34 מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 79 לסעיף 30 לא אושרה.

טלי פלוסקוב: כעת, רבותי, אנחנו נצביע על סעיפים 30 ו-31 בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 112 בעד סעיפים 30–31, כהצעת הוועדה – 57 נגד – 6 נמנעים – אין סעיפים 30–31, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 57 חברי כנסת, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 30 ו-31 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת הסתיימה ההצבעה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 113 בעד החוק – 57 נגד – 6 נמנעים – אין חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 57 חברי כנסת בעד, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי כהן מבקש לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: חברים, אעשה את זה מאוד קצר.

אלי כהן: אני רוצה באמת להודות שאנחנו יוצאים מכאן לפחות בתחושת סיפוק.

אלי כהן: אני רוצה לברך את חברי הקואליציה והאופוזיציה שמצאו לנכון לתמוך בחוק חשוב זה, שנותן בשורה אמיתית.

אלי כהן: ברשותכם, אני רוצה להודות למנהלת הוועדה הגברת אריאלה מלכה על עבודתה.

אלי כהן: אני רוצה להודות ליועצים המשפטיים – התברכנו ביועצים משפטיים מעולים – תומר רוזנר, גלעד קרן ואור, החברות ממשרד המשפטים כרמית והדס – שכחתי קודם לציין את חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, שהיה שותף גם הוא לדברים.

אלי כהן: אני רוצה – תודה מיוחדת לחבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, שסייע רבות לגבש – בין היתר – את ההסכמות.

אלי כהן: תודה לך, אדוני.

אלי כהן: אני רוצה כמובן לסכם בתודות לשר האוצר, שקידם את הנושא, לשר יואב גלנט ולסגנו ז'קי לוי, שעשו, אני חושב, דברים רבים וחשובים לטובת הדיור הציבורי.

אלי כהן: אני חושב, הוכחתם שוב, השר גלנט וסגן השר ז'קי לוי, שבאמת מה שעמד לנגד עיניכם זה השיקולים החברתיים, ובהחלט אנחנו מביאים כאן – לא בשורה נדל"נית; אנחנו מביאים כאן בשורה חברתית.

אלי כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה לדיון בהצעת חוק הרשות להתחדשות עירונית חבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: קודם השר.

טלי פלוסקוב: הודעה על הפסקת כהונתו של סגן שר ועל מינוי סגן שר – ימסור את ההודעה שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, אני מתכבד להודיע לכנסת כי כהונתו של חבר הכנסת ירון מזוז כסגן שר במשרד ראש הממשלה נפסקת ביום 4 באוגוסט 2016 בשעה 12:05, בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר חבר הכנסת ירון מזוז לראש הממשלה את כתב התפטרותו מתפקיד סגן שר במשרד ראש הממשלה, והכול בהתאם לסעיף 26(1) לחוק-יסוד: הממשלה.

ישראל כץ: כן אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר את מינויו של חבר הכנסת מיכאל אורן על-ידי ראש הממשלה לתפקיד סגן שר במשרד ראש הממשלה.

ישראל כץ: בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, ייכנס חבר הכנסת מיכאל אורן לתפקידו כסגן שר במשרד ראש הממשלה במועד מסירת הודעה זו בכנסת.

ישראל כץ: האם אתה לא מתחרט?

ישראל כץ: עדיין בתוקף?

ישראל כץ: אז אני משלים את ההודעה, ומדווח לכנסת על החלטת ראש הממשלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת מייקל אורן להצהרת אמונים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיכאל אורן: אני, מיכאל אורן, בן לסטר-צבי ומרים-מרילין, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר מייקל אורן.

טלי פלוסקוב: עכשיו הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: רבותי – ניתן להם עוד דקה, ככה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם, נא לחזור למקומותיכם, חברים.

): כבוד היושבת-ראש, שרים, חברות וחברי הכנסת, אני, ברשותכם, רוצה להודיע על חילופי אישים בוועדות.

): יש לי רשימה ארוכה.

): מחכים לזה כבר הרבה זמן, כל מיני אנשים, ואני רק רוצה להזכיר שייצוג בוועדות הוא ייצוג סיעתי, זאת אומרת שהנוכחות בוועדות אומנם היא של חברי הכנסת, אבל בניגוד למליאה, שפה אנחנו עומדים בזכות ידינו שלנו, בוועדות אנחנו למעשה מייצגים את הסיעה, ובסמכות הסיעה להחליף חבר כנסת או חברת כנסת אם הם פועלים או מתכננים לפעול בניגוד לדעת הסיעה.

): אני מבקש להודיע על חילופי האישים שחיכינו להם: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – מטעם סיעת הרשימה המשותפת, במקום חבר הכנסת איימן עודה יכהן חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף; מטעם סיעת הליכוד, בוועדה לענייני ביקורת המדינה – במקום חבר הכנסת אורן אסף חזן יכהן חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

): התמנה לנו סגן שר חדש, אז יש לי פה רשימה ארוכה של סיעת כולנו; מטעם סיעת כולנו – במקום מייקל אורן – כל התפקידים האלה, שאני מקריא, זה במקום מייקל אורן.

): מייקל, לא נותנים רגע אחד למקום פה לנוח, זה ישר מתחלף.

): בוועדת החוקה, חוק ומשפט יכהן חבר הכנסת רועי פולקמן; בוועדת החוץ והביטחון תכהן חברת הכנסת מירב בן ארי; בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות תכהן חברת הכנסת מירב בן ארי; בוועדה המשותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובוועדת החוץ והביטחון לחוק שירות לאומי-אזרחי, התשע"ד–2014, מטעם ועדת החוץ והביטחון, תכהן חברת הכנסת מירב בן ארי.

): בוועדה המשותפת של הוועדה המיוחדת להתחדשות עירונית – איך תקרא לוועדה הזו, אלי?

): – להתחדשות עירונית וועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק פינוי ובינוי (פיצויים): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט יכהן חבר הכנסת רועי פולקמן.

): בוועדה המשותפת של ועדת המדע והטכנולוגיה וועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בחוק פיקוח אלקטרוני על עצור ועל אסיר משוחרר על-תנאי: מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט יכהן חבר הכנסת רועי פולקמן.

): בנוסף, מטעם סיעת הליכוד בוועדת הפנים והגנת הסביבה: במקום חברת הכנסת רחל עזריה תכהן חברת הכנסת שרן השכל.

): בוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ושוויון חברתי: במקום הפנוי, על חשבון סיעת הליכוד, יכהן חבר הכנסת יעקב אשר.

): בוועדה לענייני ביקורת המדינה: במקום חבר הכנסת אברהם נגוסה יכהן חבר הכנסת יואב קיש.

): כמו כן, אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בחוק מימון מפלגות: מטעם ועדת הכנסת, במקום חברת הכנסת מרב מיכאלי יכהן חבר הכנסת יואל חסון.

): בנוסף, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – גמלה לתלמיד), התשע"ה–2015, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): עד כאן ההודעות, ועכשיו אנחנו לפני בקשה ואישור בהצבעה.

): אנחנו עכשיו עוברים להחלטה של ועדת הכנסת שבה יש צורך באישור בהצבעה.

): ביום י"ד בסיוון התשע"ו, 20 ביוני 2016, החליטה ועדת הכנסת על הוספת חברים בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת הכלכלה.

): וביום כ"ז בתמוז התשע"ו, 2 באוגוסט 2016 אישרה את הרכבן כדלקמן: ועדת החינוך, התרבות והספורט תהיה בת 15 חברים במקום 13, ויתווספו אליה חבר אחד מסיעת הליכוד – חבר הכנסת אמיר אוחנה – –

מיקי רוזנטל: עוד חברים שלא יבואו.

): – – וחבר אחד מסיעת יש עתיד – חבר הכנסת חיים ילין.

): לא רואה אותו פה.

): ועדת הכלכלה גם היא גדלה מ-13 ל-15 חברים, ויתווספו אליה חברה אחת ממכסת סיעת הליכוד – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

): כפי שהגדרנו בוועדה, זה לשנה אחת בלבד.

): וחבר אחד מסיעת הרשימה המשותפת – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, שאני לא רואה אותו פה.

): אני אבקש את אישורה של הכנסת להחלטה זו בהצבעה.

יואל חסון: אני מקווה שבעוד שנה לא תהיה הממשלה הזאת יותר.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו צריכים להצביע על האישור של ההודעה.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו נעבור להצבעה, אני מבקשת לחזור למקומותיכם.

טלי פלוסקוב: מי בעד ומי נגד ההודעה של ועדת הכנסת?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 114 בעד הצעת ועדת הכנסת – 35 נגד – 5 נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת בדבר הגדלת מספר חברי ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו והשר, אנחנו בהצבעה.

טלי פלוסקוב: בעד – 35 חברי כנסת, חמישה מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הודעת ועדת הכנסת אושרה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול: חברת הכנסת ענת ברקו בעד, סגן השר חבר הכנסת יצחק כהן בעד, חברת הכנסת נאוה בוקר גם בעד.

טלי פלוסקוב: מי עוד?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רוברט אילטוב בעד, חבר הכנסת איתן כבל בעד.

טלי פלוסקוב: תודה, רבותי, אנחנו עוברים להמשך החקיקה.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/651; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 15591; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כעת נדון בהצעת חוק אומנה לילדים (תיקון), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תציג לנו את ההצעה חברת הכנסת מירב בן ארי.

יהודה גליק: חברת ועדת החוץ והביטחון.

יהודה גליק: חברת ועדת החוץ והביטחון.

מירב בן ארי: תודה.

איציק שמולי: עכשיו כולנו יותר בטוחים.

טלי פלוסקוב: רבותי, בואו נתרכז.

טלי פלוסקוב: השעה חצות וחצי, אנחנו ממשיכים לעבוד.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אני מודעת לשעה, ולכן אני אעשה את זה קצר וקולע.

מירב בן ארי: אני מתכבדת להביא בפניכם לקריאה השנייה ולקריאה השלישית את הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון), התשע"ו–2016.

מירב בן ארי: את הצעת החוק יזמה חברת הכנסת הנפלאה והנהדרת והמוכשרת קארין אלהרר, ואף אני וחבר הכנסת אלי אלאלוף הצטרפנו ליוזמתה.

יעקב מרגי: אנחנו מסכימים.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: כשצריך לפרגן – צריך.

מירב בן ארי: בחוק אומנה לילדים, שנחקק רק לפני כארבעה חודשים, נכללה הוראה שלפיה לא ניתן לעקל, להעביר או לשעבד את התשלומים המשולמים לאומן כהחזר הוצאות.

מירב בן ארי: תשלומים אלה מפצים את האומן, לפחות באופן חלקי, ומאפשרים לו לספק את צורכי הילד המושם אצלו באומנה.

מירב בן ארי: ואולם התברר כי ההגנה שניתנה במסגרת החוק אינה מספיקה והתשלומים חשופים לעיקול עם תשלומם לחשבון הבנק של משפחת האומנה.

מירב בן ארי: הצעת החוק שבפניכם נועדה להרחיב את ההגנה על תשלומים המיועדים לצורכי הילד בכמה דרכים: ראשית, מוצע לקבוע, כפי שקיים בדברי חקיקה רבים, כי ההגנה מפני עיקול, העברה או שעבוד תחול על התשלומים גם אם הופקדו כבר בחשבון הבנק של האומן, ותהיה למשך 30 ימים; שנית, מוצע להחיל את ההגנה מפני עיקול גם בשל חוב מזונות, שכן כספים אלה משולמים בשל ילד האומנה ובעד ההוצאות שמשפחת האומנה נושאת בהן לצורך גידולו בביתה; בנוסף, מוצע לקבוע שילד במשפחת אומנה יובא בחשבון בהרכב המשפחה, הרכב שלפיו נקבע הסכום משכר העבודה המוגן מפני עיקול.

מירב בן ארי: הצעת חוק זו תבטיח הגנה מתאימה ומידתית מפני עיקולים שעלולים להכביד על פעולתן של משפחות האומנה, לרבות משפחות שבהן יש אומנת קרובים, ושנמסר לוועדה במהלך הדיונים בהצעת החוק כי מספרן גדול בהרבה מכפי שהוערך מלכתחילה.

מירב בן ארי: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ולפיכך אבקשכם לאשרה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו אישי – חברת הכנסת אלהרר, את שומעת?

מירב בן ארי: את שומעת, כן?

קארין אלהרר: שומעת, שומעת.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו אחד, כי הייתי גם בדיונים שהיו בוועדה, ואני רוצה להגיד לך שהתרגשתי.

מירב בן ארי: אני חושבת שהיה דיון אחד שגם דיברנו, ואני בטוחה שאת תדברי, על דפנה מאיר.

מירב בן ארי: אנחנו שמענו את המשפחות, ואלו היו דיונים מרגשים, מעצימים.

מירב בן ארי: ואני שמחה שהבאת את החוק הזה וזיכית אותנו בחוק החשוב הזה והמרגש.

מירב בן ארי: שיהיה לך בהצלחה.

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: רבותי, כאמור, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור, לכן מייד נגיע להצבעה.

טלי פלוסקוב: אז אני רק אמתין שגברת מירב בן ארי תגיע למקומה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע על הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון), התשע"ו–2016, בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 115 בעד סעיף 1 – 46 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: 46 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון), התשע"ו–2016, עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת יחיאל חיליק בר גם תומך, אני מבינה, וכעת יש לך אפשרות להצביע בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: מצביעים על החוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 116 בעד החוק – 48 נגד – אין נמנעים – אין חוק אומנה לילדים (תיקון), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 48 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון), התשע"ו–2016, עברה בקריאה השנייה והשלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/655; "דברי הכנסת", חוב' ל"ה, עמ' 16149; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: גם את הצעת החוק הזו תציג לנו חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כנסת נכבדה, אני גאה להביא בפניכם הצעת חוק גם חשובה, משמעותית, חברתית, לקריאה שנייה ושלישית: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 15).

מירב בן ארי: הצעת החוק, שאני גם ניהלתי את הדיונים בה בוועדה, היא הצעת חוק של חבר הכנסת חברי רועי פולקמן ושל חברת הכנסת מרב מיכאלי – נכון, היו לנו דיונים מעניינים, קצרים וענייניים – וגם חברת הכנסת רחל עזריה, שהייתה שותפה לכל הדיונים.

מירב בן ארי: אז ברכות.

מירב בן ארי: כמה מילים על החוק: הצעת החוק קובעת באופן תקדימי, כי הזכות של הורה לדמי מחלה בשל מחלת ילדו תוענק לשני ההורים, וההיעדרות מן העבודה תימנה מהיום הראשון שבו נעדר העובד או בן-זוגו מעבודתו.

מירב בן ארי: קשה לי, אני כאילו מנסה להרים את הקול.

טלי פלוסקוב: רצת.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מירב בן ארי: לא, אבל אני רוצה שתשמעי את החוק, שולי.

טלי פלוסקוב: תקדמי אולי את המיקרופון קצת.

מירב בן ארי: ההצעה קובעת את הזכות של הורה לדמי מחלה בשל מחלה לשני ההורים, וההיעדרות מן העבודה תימנה מהיום הראשון שבו נעדר העובד או בן-זוגו מעבודתו בגין אותה מחלה.

מירב בן ארי: זה שינוי של המצב הקיים היום בשוק העבודה.

מירב בן ארי: לפי המצב הקיים היום, הורה אינו זכאי לקבל דמי מחלה בעבור היום הראשון שנעדר מהעבודה בשל מחלת ילדו; ביום השני הוא זכאי רק לחצי מדמי המחלה, וכך גם ביום השלישי.

מירב בן ארי: במצב כזה, אם ההורים מחליטים לחלק ביניהם את האחריות לטיפול בילד חולה, שניהם מפסידים את תשלום היום הראשון והשני, והם לא מקבלים את דמי המחלה המגיעים להם.

מירב בן ארי: לכן רבים מההורים מעדיפים שרק אחד מהם יישאר לטפל בילד, ולצערנו הרבה פעמים גם מדובר בנשים, ואכן נעדרות מעבודתן פי שניים-וחצי מגברים.

מירב בן ארי: כך שלא רק שהחוק היום לא מעודד את חלוקת האחריות ההורית בטיפול בילד, הוא גם מונע מההורה שמבקש להשקיע בעבודתו ולהתקדם בה – ואלו בעיקר הנשים, לצערי – זה מונע מהן לעשות את זה היום, בתקופה שיש פערים כאלה משמעותיים בין נשים לגברים, כשזה בעיקר על רקע גידול ילדים.

מירב בן ארי: בהצעת חוק חשובה זו אנחנו מקדמים שוויון בין גברים לנשים; אנחנו מעודדים את הפריון, את היעילות של השוק; את העניין הזה שלא רק מעסיק אחד, שמעסיק את האם בדרך כלל, יספוג באופן עקבי את ההיעדרויות של העובדת, אלא ההיעדרויות יתחלקו בין האימא לאבא.

מירב בן ארי: המנגנון הזה משפר את המצב הקיים היום.

מירב בן ארי: אנחנו גם דיברנו על הצהרה שצריך להגיש למעסיק – שתדעו שכל הורה יגיש למעסיק את ההצהרה שהגיש בן-זוגו למעסיק, כך שלמעסיק תהיה תמונת מצב מלאה.

מירב בן ארי: חשוב לציין שהצעת החוק אינה מתייחסת לעובדים שדמי המחלה המשולמים להם אינם מוסדרים בהסכמים קיבוציים או בהסכמים עם המעביד שבהם משולמים דמי מחלה מהיום הראשון.

אלי בן-דהן: אנחנו בעד.

אלי בן-דהן: בעד.

מירב בן ארי: בקיצור, זה רגע קריטי, זה רגע חשוב וזה חוק נפלא, וכל הכבוד לך.

קריאה: – – –

מירב בן ארי: תאמין לי, אפילו שלוש דקות לא עברו.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו שלא אמרתי בחוק הקודם.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל צוות ועדת העבודה והרווחה: ליועצת המשפטית, למתמחה, למנהלת הוועדה וליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מירב בן ארי: אין הסתייגויות, ותצביעו בעד.

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: כאמור, אין הסתייגויות, אך יש בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יואל חסון: יו"ר הקואליציה, יושב-ראש הקואליציה, דוד, דוד – – –

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אם אתה רוצה להגיד משהו ליושב-ראש הקואליציה, תקום מהמקום, תלך אליו ותגיד לו.

טלי פלוסקוב: לא ייתכן שאתה תצעק מקצה לקצה.

יואל חסון: רק רציתי להגיד שנמשוך עד חצות הבא, שתביא עוד סגן שר – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, נו באמת, קצת כבוד לחברת הכנסת שכבר נמצאת כאן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

מרב מיכאלי: תודה, גברתי היושבת-ראש, אני רק רוצה להגיד שזה מסוג הצעות החוק שמתאפשרות ושבכלל מגיעות הנה בזכות העובדה שבכנסת ישראל מכהנות הרבה יותר חברות כנסת מאי-פעם, שמכהנים בה חברי כנסת צעירים שהם הורים מתפקדים, שותפים, למרות שחברות וחברי כנסת בהגדרה יכולים להיות פחות שותפים בגידול הילדות והילדים שלהם לפי דעתי, והראיה – השעה והמצב שלנו כאן עכשיו.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שזה צעד קטן מאוד בדרך לזה שנצטרך למצוא את הדרך לעשות כלכלה שמכירה בערך הכלכלי של עבודות הבית וגידול הילדות והילדים, מכירה בהם וכוללת אותם.

מרב מיכאלי: זה אחד מהאתגרים המאוד-גדולים שלנו, וכל התיקונים הקטנים האלה שאנחנו עושות עכשיו בדרך זה רק קצה הקרחון של הדבר הזה, אבל גם את הצעדים האלה כמובן חובה שנעשה, כי כרגע הם משני מציאות גדולים.

מרב מיכאלי: אז רק להגיד שוב תודה רבה לרועי פולקמן ולרחל עזריה שותפי, לצוות של ועדת העבודה והרווחה ולצוות שלי כמובן:

מרב מיכאלי: שקד חסון, נעמה שחר, ניר רוזן ומיכל גרא-מרגליות.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני לא יודע מה אפשר להגיד על הורות מתפקדת כשזה לילה שלישי שאנחנו מגיעים לשעות הקטנות של הלילה.

רועי פולקמן: אני לא בטוח מה אני יכול להעיד כרגע על החלק שאני תורם בהורות בימים האלה, אבל אני בעיקר רוצה להגיד תודה, כמובן, קודם כול לחברת הכנסת מרב מיכאלי, שהתחילה את המהלך סביב החוק הזה; לחברתי לסיעה רחל עזריה, שמובילה אצלנו את כל הנושא של הטיפול בנושא הורות ומשפחה; ליושב-ראש הוועדה אלי אלאלוף ולמי שהחליפה אותו בדיונים בחוק הזה, חברת הכנסת מירב בן ארי לייבזון; וכמובן לענת מנהלת הוועדה; לנירה לאמעי, היועצת המשפטית, שתרמה מאוד בעניין הזה ועזרה לנו; וכמובן לצוות שלי, שהתעסק בחוק הזה לא מעט: לגילית, שנמצאת בחופשת לידה, למיכאלה, למורן ולשלומי.

רועי פולקמן: אני רוצה רק לומר עוד זווית אחת, שדיברתי עליה לא מעט: בתוך כל השיח עם התאחדות התעשיינים על החוק הזה, הייתה בהירה עוד נקודה אחת – יש כאן יתרון גדול לעסקים קטנים ובינוניים.

רועי פולקמן: היום מי שמעסיק נשים תמיד שילם את המחיר, כיוון שכשהילד היה חולה, האישה לקחה את יום החופש או את ארבעת הימים ברצף, וזה פגע במעסיקים, וכאן אנחנו מייצרים איזה איזון בריא יותר, שבו אפשר להתחלק בהתאם לצרכים גם של העובד וגם של המעביד, ובמובן הזה אנחנו עושים מעשה טוב.

רועי פולקמן: אז תודה רבה לכולם, ושיהיו לנו עוד הרבה חוקים כאלה.

רועי פולקמן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: את יכולה לוותר אם את לא – – –

רחל עזריה: אני מוותרת.

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – מוותר.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: נצביע כעת על הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 117 בעד סעיף 1 – 44 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: 44 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 15) עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 118 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 42 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, עברה בקריאה השנייה והשלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יצחק כהן מבקש להוסיף אותו כתומך בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/622; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 10748; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה), התשע"ו–2016.

אורי מקלב: הצעת חוק זו היא הצעת חוק פרטית של חבר הכנסת מיקי לוי.

אורי מקלב: בבסיס הצעת החוק עומדת התפיסה שלפיה השימוש היומיומי במחשבים, בעיקר בעבודה, מאפשר לנו לבצע פעולות שאינן מחייבות את הדפסת החומר המועבר בדרך דיגיטלית בין אנשים, וכתוצאה מכך לחסוך נייר רב ולשמור על הסביבה.

אורי מקלב: על-פי הצעת החוק, בהתקשרות בין המדינה או גוף מתוקצב ובין ספק שהוא תושב ישראל יועברו שובר קבלה, חשבונית, למעט חשבונית המשמשת תעודת משלוח, הודעת זיכוי או חשבונית מס, למעט חשבונית המשמשת תעודת משלוח, בדרך דיגיטלית בלבד.

אורי מקלב: ועדת המדע והטכנולוגיה קיימה ישיבות רבות, ארוכות ומעמיקות על הצעת החוק, כדי להבין לעומק את השלכות הרוחב של ההצעה וכן ואת מוכנותם ויכולתם של הגופים השונים ליישם את הוראות החוק המוצע.

אורי מקלב: לאחר שהוועדה שמעה את כל המשתתפים בישיבות היא החליטה שהחוק לא יחול על גופים של המדינה או סוגי עסקאות שהעברת המידע בדרך דיגיטלית אינה אפשרית מחמת פעילות הגוף או סוג העסקה.

אורי מקלב: כך, למשל, הוועדה החריגה במפורש את השב"כ ואת המוסד, וביחס למשטרת ישראל ולשירות בתי-הסוהר – הוחרגו מתחולת החוק עסקאות מסווגות.

אורי מקלב: כמו כן, הוסמך הממונה על הביטחון במערכת הביטחון לפטור יחידות סמך במשרד ראש הממשלה או במשרד הביטחון או סוגי עסקאות שהן עסקאות מסווגות מתחולת החוק.

אורי מקלב: במהלך הדיונים בהצעת החוק בוועדה היה ברור לוועדה שהחוק עלול לחול גם על גופים מתוקצבים או ספקים שהיקף פעילותם הוא מצומצם, או שהחלת החוק עליהם תגרום לכך שהנזק הכספי לגוף או לספק יעלה על התועלת שבהצעת החוק.

אורי מקלב: לפיכך הוסמך שר האוצר לקבוע הוראות לעניין תחולת החוק על סוגי גופים מתוקצבים וסוגי ספקים, והוא רשאי להתחשב גם בתקציב הגוף המתוקצב או בהיקף המחזור השנתי של הספק, במספר העסקאות שהגוף הציבורי או הספק מבצע או בסכום העסקה.

אורי מקלב: כדי ליתן זמן מספיק לממשלה להיערך ליישום החוק, נקבע שהצו לתיקון התוספת לחוק, שחלה על המדינה ועל גופים של המדינה, יובא לאישור ועדת המדע והטכנולוגיה עד ליום ב' בטבת התשע"ז, 31 בדצמבר 2016, והתקנות לעניין גופים מתוקצבים יובאו לאישור ועדת המדע והטכנולוגיה עד ליום ו' בתמוז התשע"ז, 30 ביוני 2017.

אורי מקלב: בכל מקרה, תחילתו של החוק המוצע היא ביום תחילתן של התקנות.

אורי מקלב: בסיום אבקש להעיר שהצעת החוק עברה גלגולים רבים, שנבעו מהחלטת ועדת השרים שלפיה הצעת החוק תובא בחזרה לוועדת השרים לפני כל קריאה במליאה.

אורי מקלב: אז ככה, לאחר קריאה – – –

מיקי רוזנטל: מה עם הכנסת?

מיקי רוזנטל: מה עם הניירת של הכנסת?

אורי מקלב: זה לא יהיה יותר.

אורי מקלב: גם גופים ממשלתיים – – –

מיקי רוזנטל: יערות שלמים.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר.

מיקי רוזנטל: גופים ממשלתיים מתוקצבים – אולי זה גם יחול על הכנסת.

מיקי רוזנטל: החרגנו גם את הכנסת.

מיקי רוזנטל: צריך לציין שגם את הכנסת החרגנו בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אפשר להציג הצעת חוק או לשנות את התקנון של הכנסת.

מיקי רוזנטל: החלטה חריגה לכל הדעות.

מיקי רוזנטל: החוק הזה עבר כל פעם לוועדת שרים מחדש, ואני רוצה גם להוסיף ולציין שהחוק הזה אושר בוועדה שלוש פעמים לקריאה שנייה ושלישית ומשכנו אותו בחזרה כדי להחריג את הגוף הזה ואת גופי הביטחון.

מיקי רוזנטל: הייתה כאילו תחרות בין המשרדים, את מי צריך להחריג בגלל שיש בו איזה אלמנט ביטחוני סודי ומסווג ביותר.

מיקי רוזנטל: כנראה שאלה של יוקרה – אני אומר את זה בסוגריים.

מיקי רוזנטל: בכל אופן, לעתים הייתה לוועדת המדע והטכנולוגיה תחושה שהחלטת ועדת השרים מנוצלת על-ידי משרדי הממשלה השונים "לשפר עמדות" ביחס להחלטות הוועדה בדיונים.

מיקי רוזנטל: ברצוני להודות לשרת המשפטים, שהביאה את החוק לידי סיום בוועדת השרים, כך שעמדת הממשלה היא לתמוך בהצעת החוק.

מיקי רוזנטל: ההצעה אושרה בוועדה פה אחד ואין לה הסתייגות.

מיקי רוזנטל: אני כבר בהזדמנות הזאת אודה: תודה מיוחדת ליועץ המשפטי של הוועדה, עורך-הדין אייל לב-ארי, על המאמץ, וממילא גם כן למנהלת הוועדה ענת לוי ולצוות הוועדה, היועץ ונעמי.

מיקי רוזנטל: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש לאשר.

מיקי רוזנטל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב, יושב-ראש הוועדה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אין לנו הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: לכן כעת נצביע על הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה) בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 119 בעד סעיפים 1–5 – 39 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 39 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה) עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותו חוק בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 120 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 43 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 10 והוראת שעה) עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, היוזם, אתה רוצה לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אחרי הליך חקיקה ארוך ומייגע, שבוודאי יכול לסייע למערך שיעור על לידתו של חוק, אני מבקש להודות למי שסייעו לקדם את ההצעה ולהביא אותה לכדי אישור במליאת הכנסת:

מיקי לוי: תודה רבה לידידי חבר הכנסת אורי מקלב, באמת, שללא חוכמתו והסבלנות שלו זה לא היה יוצא אל הפועל, ראש ועדת המדע והטכנולוגיה שעמל קשות, יחד עם צוות הועדה והיועץ המשפטי, על כך שלמרות ההתנגדויות הרבות של משרדי הממשלה – כי כל שינוי הרי מהווה התנגדות – לא ויתר לאף אחד, ובסבלנות אין-קץ ובהתמדה קיים דיונים רבים, עד הנוסח המוגמר שזכה לאישור הממשלה והכנסת; תודה רבה למנהלת ועדת המדע והטכנולוגיה הגברת ענת לוי, ולשאר הצוות שסייע: נעמי ברוך ואיילת חאקמיאן; תודה מיוחדת ליועץ המשפטי של הוועדה, אייל לב-ארי, שהשקיע רבות באין-ספור שיחות, מיילים ושעות של דיונים על תיקוני נוסח שכלל משרדי הממשלה יוכלו לחיות אתם בשלום – ואני יודע כמה לא קל זה היה; תודה רבה מכל הלב.

מיקי לוי: תודה רבה לנדב – גם לזה צריך להגיד תודה, כי גם הוא, יועצו של שר האוצר כחלון, סייע גם הוא רבות מאחורי הקלעים להשגת תמיכת משרד האוצר ומשרד המשפטים.

מיקי לוי: ועוד דבר אחד – זה חוק שחזר שלוש פעמים, כמו שאמר יו"ר הוועדה, לוועדת שרים.

מיקי לוי: אני לא יודע אם יש לזה תקדים.

מיקי לוי: אבל בלי מעורבותה של שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד, שהייתה נחושה להוציא את החוק הזה אל הפועל, זה גם לא היה יוצא.

מיקי לוי: אז באמת תודה רבה לשרת המשפטים.

מיקי לוי: עשינו היום, חברי חברי הכנסת, צעד משמעותי נוסף למימוש החזון של משרדי ממשלה ללא נייר.

מיקי לוי: יש לי בעניין הזה איזשהו חסך – כשהייתי נכנס למסדרון של ענף – – –

טלי פלוסקוב: – – –

מיקי לוי: אוקיי, אני מתנצל.

מיקי לוי: אני הולך הלאה.

מיקי לוי: הגיע הזמן שכל משרדי הממשלה יעברו לעניין הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: קיצרתי בגלל בקשתך, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/628; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ' 11919; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 11), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו מורכבת משתי הצעות חוק של שניים מבכירי חברינו, שבאמת שמו להם למטרה לדאוג לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות: איציק שמולי ונורית קורן.

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר שלצערי – – –

טלי פלוסקוב: מה קרה שכל סיעת מרצ נמצאת פה?

טלי פלוסקוב: רבותי, זה קצת מפריע כאן.

ניסן סלומינסקי: אני הולך לקצר.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להגיד שלצערי, רצינו להגיע להרבה יותר, ובגלל סירובו של משרד אחד ממשלתי הסתפקנו בנוסח פחוּת, כי אמרנו שזה עדיף מכלום.

ניסן סלומינסקי: אם ירצה השם, יהיה עוד מקום להוסיף.

ניסן סלומינסקי: עיקרו של חוק זה, שבכל המכרזים של המדינה והגופים – הרשויות המקומיות, נדמה לי – חובה להצהיר על קיום חובותיו לפי סעיף 9 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

ניסן סלומינסקי: בסעיף 9 האמור קבועה חובה למעסיק לפעול למען ייצוגם של אנשים עם מוגבלויות.

ניסן סלומינסקי: אם יש לו פחות מ-25 עובדים – הוא משוחרר; אם יש לו למעלה מ-100 עובדים – הוא חייב לפנות למשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לצורך בחינת יישום חובותיו לפי חוק שוויון זכויות אנשים עם מוגבלות – מצטער שאני צרוד – ולעשות את כל מה שהוא יונחה.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו, כדי לוודא שזה אכן מתממש, נקבל מהמשרד דיווחים במשך חמש השנים הקרובות.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: זה מעט, אפשר להשיג הרבה יותר, ואני סומך על איציק שמולי ונורית שהם ישיגו בהמשך את כל מה שרצינו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק הזאת הוגשו הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: הרשימה המשותפת, האם אנחנו מצביעים על – חבר הכנסת איימן עודה, האם ההסתייגויות הוסרו או שאנחנו מצביעים על ההסתייגויות?

טלי פלוסקוב: מסירים.

עבדאללה אבו מערוף: להוריד.

טלי פלוסקוב: להוריד, אוקיי.

טלי פלוסקוב: כל ההסתייגויות הוסרו, רבותי, ולכן נצביע כעת, נגיע להצבעה.

טלי פלוסקוב: הצבעה על הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 11) בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

דוד ביטן: מה זה?

טלי פלוסקוב: על עסקאות – מה שעכשיו סלומינסקי הציג לנו.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 121 בעד סעיף 1 – 39 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 39 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים עברה בקריאה שנייה – תיקון מס' 11.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 122 בעד החוק – 43 נגד – אין נמנעים – אין חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 11), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 43 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון מס' 11), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן מבקשת לברך, וחבר הכנסת איציק שמולי, אחד אחרי השני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

נורית קורן: – – –

טלי פלוסקוב: אז חבר הכנסת איציק שמולי – בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, נעשה את זה קצר.

איציק שמולי: אני חושב שהיום אנחנו עושים באמת היסטוריה בכנסת, מה שלא היה הרבה שנים.

איציק שמולי: בחוק הקודם התמקדנו בעיקר – לא בעיקר, התמקדנו במגזר הציבורי.

איציק שמולי: עכשיו זה חוק שבעצם בא להשלים את המהלך, ומתמקד במגזר הפרטי, וקובע שארגונים, חברות פרטיות שירצו לגשת למכרזים ממשלתיים, יהיו חייבים להעסיק אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: אני חושב שיותר מדי שנים אנשים עם מוגבלות סובלים מאפליה בשוק התעסוקה, ואנחנו בטיפשותנו מסתכלים בעיקר על מוגבלותם ולא על יכולתם.

איציק שמולי: אז החוק הזה קובע בצורה מפורשת שהם יכולים והם רוצים, ויש להם מה לתת, יש להם מה לתרום.

איציק שמולי: אנחנו לא עושים פה צדקה ולא חסד, בסך הכול מבקשים לתת להם הזדמנות שווה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות – לפני שאני מודה אני רק רוצה להגיד גם למעסיקים: קחו את האתגר הזה עליכם.

איציק שמולי: קחו את האתגר הזה עליכם, תראו ותתפלאו לראות כמה יש לאנשים האלה לתת.

איציק שמולי: הם נחושים להוכיח ולתת את כל מה שיש להם במקום העבודה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות, בראש ובראשונה – אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, אני רוצה להודות קודם כול לך.

איציק שמולי: אם לא אתה, לא היינו עומדים כאן היום.

איציק שמולי: הנחישות שלך, ויותר מזה, לימדת אותי אולי יותר מכולם מה זו גישה מפא"יניקית של לשים רגל בדלת ולהתקדם הלאה.

איציק שמולי: אז תודה רבה.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לנעמה, היועצת המשפטית, שעזרה לנו בדיונים בוועדה; אני רוצה להודות לאבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות, שהסתער יחד אתנו על התחום הזה.

זהבה גלאון: תגיד לי, על כל חוק יושב-ראש ההסתדרות מסתער?

זהבה גלאון: מה קורה פה?

איציק שמולי: אני יכול להזכיר לך את צו ההרחבה – אני יודע שיש לך מועמד כנראה לראשות ההסתדרות, אבל לא נפתח את זה עכשיו.

זהבה גלאון: עוד לא, עוד לא, עוד לא.

זהבה גלאון: הסתער, הסתער, הסתער.

איציק שמולי: אני רוצה להודות לשותפתי להובלת החוק נורית קורן, השותפה הנפלאה, הפייטרית, שהייתה אתנו בוועדה; למירב קדם ממינהל הרכש הממשלתי – שחקנית נשמה אמיתית; לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות; למשרדי הממשלה; לאורן הלמן ועמותת "סיכוי שווה"; ולעוזרים הפרלמנטריים הנפלאים שלי, שבכל פעם מלמדים אותי שבאמת השמים הם לא הגבול, הם רק נקודת התחלה: אלעד גודינגר, יריב צור שור וארז בר-חיים.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה בקצרה.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר התחבורה וחברי חברי הכנסת, היום זה יום מיוחד, כי אנחנו נותנים תקווה לאנשים עם מוגבלות, ומבחינתי חברי עורך-דין איתן עמרם וולאדי גור-ארי, ועוד רבים כמותם, שהם אנשים עם מוגבלות שנלחמים להשתלב בחברה, ולמרות כל הקשיים עובדים כמו עובדים מן המניין.

נורית קורן: ולכן אני מצדיעה לאנשים עם מוגבלות שכן משתלבים ועושים הכול כדי לעבוד.

נורית קורן: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת איציק שמולי.

נורית קורן: יש בינינו באמת חברות אמיתית, והיא מביאה אותנו לשיתוף פעולה פורה בנושא של אנשים עם מוגבלות ובנושאים אחרים, ולומר לכולם שבעצם הנושא הזה הוא חוצה מפלגות, כי אנחנו עובדים על דברים ערכיים, וזה מה שחשוב פה.

נורית קורן: הצעת החוק תרחיב את ההעסקה של אנשים עם מוגבלות בחברות פרטיות, והיא תנגיש את המכרזים.

נורית קורן: אני רוצה לומר שכיושבת-ראש השדולה למען זכויותיהם של אנשים עם מוגבלות, אני מאמינה ששילוב של אנשים עם מוגבלות בתעסוקה זה ערך עליון וחשוב בחברה, וזה מאוד חשוב לחברה.

נורית קורן: אני רק רוצה להודות שהחוק הזה, יחד עם החוק שאושר הערב, הוא פריצת דרך לאנשים עם מוגבלות, ומבחינתי זה ערך עליון.

נורית קורן: אני רוצה להודות לאורן הלמן, סמנכ"ל "סיכוי שווה"; לגלילי הדס, שמעודדת את העניין של אנשים עם מוגבלות בליכוד – ואורן וגם הדס הם חברים לדרך, ואנחנו צועדים ביחד; אני רוצה לברך ולומר תודה לכל הצוות של ועדת החוקה, קודם כול לניסן, שעשה הכול כדי שהחוק שלנו יגיע היום לקריאה שנייה ושלישית, ותודה רבה; לנעמה מנחמי, היועמ"ש של הוועדה, שנלחמה אתנו כמו אריה בכל אלה שלא רצו שהחוק הזה יעבור לקריאה שנייה ושלישית; אני מודה למירב קדם; אני מודה, שוב, לחברי הכנסת איציק שמולי ויואב קיש – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

נורית קורן: – – שבעצם עשינו היסטוריה, ובערב אחד אישרנו שני חוקים חשובים ביותר.

נורית קורן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/658); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו תיקונים קטנים בסדר-היום, ולכן כעת אנחנו עוברים כעת לסעיף שהוא אצלכם מס' 27: הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 6) (תשדיר פרסומת שאורכו אינו עולה על דקה), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו כאן רשימת דוברים.

טלי פלוסקוב: אם אתם יודעים שנרשמתם ולא מעוניינים לדבר, נא להודיע למזכירות, כדי שנחסוך אחר כך את קריאת כל השמות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים, לא אאריך בשעה כזו, כולם מנמנמים, הקפה בחוץ לא הכי.

עיסאווי פריג': אגיש את הצעת החוק מהר, למרות שעומדות לזכותי עשר דקות.

תמר זנדברג: תגיד תודה שיש קפה, זה גם לא מובן מאליו.

עיסאווי פריג': אה, יש קפה?

עיסאווי פריג': בסדר גמור.

עיסאווי פריג': האוכל – אני מקווה שיגיע בהמשך.

עיסאווי פריג': חברים, הצעת החוק שמועלית כאן לקריאה ראשונה, שלי ועוד כמה חברים, היא מאוד פשוטה, והיא הצעת חוק של שורה אחת – הצעת חוק הכתוביות.

עיסאווי פריג': על-פי החוק הקיים היום, התרגום והכתוביות בטלוויזיה, על-פי חוק צריך להחיל את התרגום על כל תוכנית או שידור מעבר לחמש דקות.

עיסאווי פריג': זה המצב הקיים היום.

עיסאווי פריג': הצעת החוק שלי ושל חברים, ובהם חברי איתן כבל, אומרת שצריך להתחיל את התרגום מאפס.

עיסאווי פריג': יש אנשים שצריכים להבין מה שקורה בטלוויזיה.

עיסאווי פריג': פרסומת – אם מגיע לי להבין פרסומת, גם לחירש, למי שיש לו ליקוי שמיעה, מגיע גם לקרוא את התרגום; לא מחמש דקות.

עיסאווי פריג': אז הצעת החוק שהונחה ביקשה לבטל את ההגבלה של חמש הדקות ולהתחיל את התרגום בטלוויזיה, תרגום הכתוביות, מאפס.

עיסאווי פריג': הצעת חוק, שזה דבר – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': זהו?

עיסאווי פריג': לרדת?

עיסאווי פריג': נצביע?

יצחק כהן: נצביע.

עיסאווי פריג': אז מה שאני אומר זה דבר מובן מאליו, חברים.

עיסאווי פריג': אני לא אאריך, באמת לא אאריך.

עיסאווי פריג': התקיים דיון בוועדת הכלכלה, הייתה מחלוקת לגבי הדקות, והגענו לסיכום ראשוני, ואני מאמין שהסיכום הראשוני יקבל גם שינוי בהמשך, ובעזרת החברים – – –

דוד ביטן: – – –

עיסאווי פריג': הגענו לסיכום שהתרגום מתחיל מדקה ומעלה, ואנחנו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית – קיבלתי לרדת?

עיסאווי פריג': תסתכל איך השב"ח מדבר אלי.

עיסאווי פריג': באמת, דחילק.

יצחק כהן: – – –

עיסאווי פריג': טוב, אני מצפה מהחברים לתמוך בקריאה ראשונה, בתקווה – דוד, בסדר?

עיסאווי פריג': איתן, שמעת?

עיסאווי פריג': תודה לכם, חברים, לכל מי שתמך, כי אני חושב שזה מובן מאליו.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו רשימת דוברים: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר.

טלי פלוסקוב: רבותי, באמת, מי שוויתר, תגיעו למזכירות ותמחקו את – יש לי פה מלא חוקים עם רשימות דוברים, אז תמחקו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נוכח; חבר הכנסת יהודה גליק – מוותר; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח – מוותר; אמיר אוחנה – מוותר; אחמד טיבי – אינו נוכח; עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; אוסאמה סעדי – אינו נוכח – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה.

טלי פלוסקוב: לעבוד אחרת זה אי-אפשר.

טלי פלוסקוב: קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: או למחוק.

טלי פלוסקוב: איתן ברושי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה, וכעת נצביע על הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 6) (תשדיר פרסומת שאורכה אינו עולה על דקה), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 123 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 6) (תשדיר פרסומת שאורכה אינו עולה על דקה), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 44 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 6) (תשדיר פרסומת שאורכה אינו עולה על דקה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/657; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' 16676; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו חוזרים להצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 20), התשע"ו–2016, קריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמובאת בפניכם היא הצעת חוק של ועדת החוקה, חוק ומשפט, בתמיכה ובבקשה של מבקר המדינה.

ניסן סלומינסקי: מהותה של ההצעה היא שאדם שמתמודד בפריימריז ונוצר לו גירעון צפוי לכמה קנסות של המבקר, והוא חייב לכסות את הגירעון.

ניסן סלומינסקי: קיצרנו אפילו משישה חודשים לחמישה חודשים, והוא מקבל את הקנסות.

ניסן סלומינסקי: ואחרי שהוא כיסה את הגירעון והכול, מופיעה עוד סנקציה, שהיא משונה מאוד – שהגירעון הזה, אם האיש מתמודד בפריימריז הבאים, הסכום הזה יורד מהתקציב שעומד לרשותו מתקרת התקציב.

ניסן סלומינסקי: אומר מבקר המדינה שזו פגיעה קשה בזכות של אדם להיבחר, כי יכול להיות מצב שאם התקרה שלו היא 100,000 שקל והגירעון שלו היה נניח 70,000 שקל, והוא כיסה את הגירעון, כשהוא יתמודד בפריימריז הבאים תקרת ההוצאה שלו תהיה רק 30,000 שקל, דבר שלא יעלה על הדעת.

ניסן סלומינסקי: לכן גם מבקר המדינה כבר פנה בדוחות שלו וביקש שהכנסת תשנה.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק הזאת באה ואומרת שהגירעון הזה לא יקוזז מתקרת ההוצאה של אותו אדם לפריימריז הבאים.

ניסן סלומינסקי: הגיוני, ומובן שאני מבקש מחברי לתמוך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: לא הוגשו הסתייגויות, אלא יש לנו – – –

ניסן סלומינסקי: רק את התודות, שאני לא אצטרך לחזור עוד פעם: אני רוצה להודות לסיגל, היועצת המשפטית; להודות לאסף ולכל הצוות שלנו, לעוזרי, ולהודות לכל חברי הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל שאני צרוד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: הרשימה המשותפת, מישהו מדבר?

טלי פלוסקוב: אני כבר הולכת אחרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

טלי פלוסקוב: בקשת רשות דיבור להצעת החוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרים הנמצאים וסגני השרים, אנחנו דנו על הצעת חוק המפלגות הזאת, ודיברתי על זה, ועכשיו היא הונחה לפנינו להצבעה, ולא ידענו עליה פעם אחרת בכלל בוועדה.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק פריימריז, ואני אמרתי שמבחינה פוליטית-אידיאולוגית אני מתנגד לחוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק שמעודד פריימריז ומעודד כסף של ציבור בכל מיני דרכים ועסקאות פוליטיות לפני הפריימריז.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני קורא לחברי הכנסת לא להצביע בעד החוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: מטעם יש עתיד מישהו מדבר?

טלי פלוסקוב: יעל גרמן מדברת.

אילן גילאון: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: תראי, אני באמת אהיה קצר, כי לא צריך להיות ארוך בחוק כזה.

אילן גילאון: ברור שהוגה חוק כזה זה מישהו שכנראה נשאר חייב כסף אחרי הפריימריז.

אילן גילאון: ברור לחלוטין.

אילן גילאון: קודם כול, אני נגד פריימריז.

אילן גילאון: אני רוצה לגלות גילוי נאות: פריימריז הוא בן-בנו של חוק הברזל של האוליגרכיה, שיהיה ברור, כי הוא מנציח שאנשים יכולים להיבחר או כי הם כבר נמצאים בשלטון, כי הם מוכרים, או שהם יכולים לגייס 300,000 שקל.

אילן גילאון: ו-300,000 שקל, אני יודע, כי זה הקנה מידה של עלות הפריימריז.

יעל גרמן: מינימום 300,000.

אילן גילאון: אני ככה צנוע, אני מכיר כמה אנשים שהשקיעו הרבה יותר.

אילן גילאון: אז מה זה אומר מצד אחד?

אילן גילאון: שאתם נותנים או לעשירים או למי שרק יכול לגייס כסף, ואז הוא גם מחויב לטובת העניין הזה?

אילן גילאון: אני מכיר כמה שיטות יותר טובות מאשר הפריימריז, אבל בוודאי ובוודאי, קל וחומר, בן-בנו של קל וחומר, שלא צריך בדיעבד עוד לאשר את העניין הזה של אדם שהולך ושוקע בחובות.

אילן גילאון: אני יודע, אני שמעתי אנשים פה שמשכנו את הבית שלהם.

אילן גילאון: זאת שיטה פסולה, מושחתת, אבי-אבות השחיתות.

אילן גילאון: שמעתי שיש פה כל מיני רעיונות.

אילן גילאון: למשל, לחבר הכנסת דוד ביטן היה רעיון גם – לא יודע איפה החוק שלך עומד – שגם תאגידים יוכלו לממן, גם בנקים.

אילן גילאון: כלומר, בנק לכל ח"כ, סרסור נדל"ן לכל מחוקק – לזה אנחנו רוצים להגיע?

אילן גילאון: אני מפציר בכם, אני מבקש מכם, צריך להוריד את החוק הזה מעל הפרק.

אילן גילאון: יש דמוקרטיה ייצוגית במרכזי מפלגות.

אילן גילאון: אני לא בעד אדמו"רים, שיהיה ברור לגמרי, אני לא באתי מתרבות כזאת; באתי מתרבות דמוקרטית.

אילן גילאון: ואם אתם באמת רוצים ללכת עד הסוף – בבקשה.

אילן גילאון: אני במושב הבא מתכוון להניח כאן את החוק ההולנדי לבחירות, שאתם תוכלו לבחור גם למפלגה – הציבור יוכל לבחור גם למפלגה וגם למועמדים שלה באותה הזדמנות.

אילן גילאון: הטכנולוגיה מאפשרת את זה היום – ואז תהיו משוחררים ממפקדי ארגזים, מלקנות קולות, מלשקוע בחובות, מלהיות מוגנים מפני – איך אומרים?

אילן גילאון: לפתח ירבוץ חטאת והרשות נתונה.

אילן גילאון: קחו את הרשות ואל תאפשרו את החוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גלאון.

טלי פלוסקוב: גילאון.

אילן גילאון: גילאון.

טלי פלוסקוב: סליחה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: לאילן גילאון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, אחרונת הדוברים, ואז נעבור להצבעה.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, עמד פה חברי אילן גילאון ואמר שהוא נגד הפריימריז, ויש להם פריימריז.

יעל גרמן: אם אני אומר שאני נגד הפריימריז, תגידו לי: בטח.

יואל חסון: – – – פריימריז.

יואל חסון: זה 1,000 אנשים – – –

יעל גרמן: אז מה?

יעל גרמן: זה עדיין פריימריז.

יעל גרמן: זה עדיין פריימריז.

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: חברים יקרים – – –

אילן גילאון: – – – מהסניף שלהם, כל אחד – – – לאנשים אחרים, אדוני.

יואל חסון: ל-1,000 אנשים זה – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, נא להירגע.

טלי פלוסקוב: כעת זמנה של חברת הכנסת יעל גרמן.

אילן גילאון: – – –

יעל גרמן: מי שבעד הפריימריז – –

יואל חסון: – – –

אילן גילאון: – – –

יעל גרמן: – – ומי שנגד הפריימריז – החוק הזה פותח פתח לשחיתות, והוא עוד חוק בשרשרת החוקים – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: – – שהכנסת הזאת מחוקקת: בואו נחוקק לעצמנו.

נחמן שי: – – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: הכנסת הזאת לא היה לה אומץ להעביר פה את החוק שאומר שאנחנו לא קובעים לעצמנו את המשכורת של עצמנו.

יעל גרמן: הכנסת הזאת עדיין קובעת לעצמה אם תהיה לנו משכורת גבוהה או לא – –

דוד ביטן: ואני עדיין לא בעניין – – –

יעל גרמן: אני יודעת.

יעל גרמן: אז אני רק מסתכלת עליך כי אתה אמרת שאתה כן בעד להגביל.

יעל גרמן: – – והכנסת הזאת אומרת: אנחנו יודעים שיש כאלה שיש להם חובות, בואו נפתור להם את החובות.

יעל גרמן: חברים, אתם יכולים לקרוא לזה מה שאתם רוצים, ואני אקרא לזה שחי-תות.

נחמן שי: בטח שחיתות.

יעל גרמן: שחיתות.

נחמן שי: בטח.

נחמן שי: רק – – – יש עתיד – – –

יעל גרמן: אנשים שלוקחים כספים – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: – – חייבים כספים, ואחרי זה באים ומחוקקים חוקים – –

נחמן שי: – – –

יעל גרמן: – – כדי לכסות על החובות שלהם – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: – – זו שחיתות.

נחמן שי: – – –

יעל גרמן: מי שבעד הפריימריז ומי שנגד הפריימריז, אין לנו זכות בכנסת הזאת לחוקק חוקים לטובתנו.

נחמן שי: דמוקרטיה במיטבה – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

נחמן שי: – – –

יואל חסון: – – –

יעל גרמן: שחיתות.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון – – –

יעל גרמן: שחיתות.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: לא היו הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: רבותי, לא, לא היו הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים ישר להצבעה.

דוד ביטן: לא צריך לסכם.

דוד ביטן: לא צריך.

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 20), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

נחמן שי: – – – תעשו פריימריז ביש עתיד – – –

מיקי לוי: זה בכל מקרה יותר – – – הצבעה מס' 124 בעד סעיפים 1–3 – 35 נגד – 11 נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 35 חברי כנסת בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 20), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 125 בעד החוק – 36 נגד – 11 נמנעים – אין חוק המפלגות (תיקון מס' 20), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 36 חברי כנסת בעד, 11 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 20), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/656; "דברי הכנסת", חוב' ל"ה, עמ' 16154; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט חבר הכנסת יעקב מרגי.

איתן כבל: מה, מה עם השידור הישראלי?

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: טוב, אם לא יהיה פה שקט, באולם, אני לא מתחיל.

יעקב מרגי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, הנני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, שהוגשה מטעם חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי ומירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: מוצע בהצעת החוק לעגן בחוק זכויות הסטודנט את מעמדו של ארגון הסטודנטים הארצי – יציג, ולקבוע כי עמותה או חברה לתועלת הציבור תוכל להגיש למועצה להשכלה גבוהה בקשה להכרה בה כארגון סטודנטים ארצי יציג, כפוף לכך שחברות בה רוב אגודות הסטודנטים בארץ וחברים באגודות האלה רוב הסטודנטים בכלל המוסדות להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: ההכרה תינתן על-ידי מנכ"ל המועצה להשכלה גבוהה, ואפשר יהיה לבטלה או שלא לחדשה אם חדלו להתקיים בארגון היציג התנאים למתן הכרה, או אם יוכח כי הארגון אינו פועל בהתאם להוראות תקנונו ולעניין תפקידיו ומטרותיו.

יעקב מרגי: נוסף על כך, מוצע לקבוע כי בכל עת יהיה רק ארגון סטודנטים יציג אחד, ובו תהיה חברת אגודת סטודנטים אחת בלבד ממוסד להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: כן נקבעה הוראה המבטיחה כי הייצוג של האגודות החברות בארגון יהיה בהתאם למספר הסטודנטים שחברים בהן.

יעקב מרגי: הארגון יהיה בלתי מפלגתי, ותפקידיו ומטרותיו יהיו, בין היתר, ייצוג ציבור הסטודנטים ופעילות לקידומם ורווחתם ולקידום המעורבות הציבורית של הסטודנטים.

יעקב מרגי: כמו כן יהיה הארגון היציג רשאי לקיים פעילות נוספת – – –

דוד ביטן: יעקב – – –

יעקב מרגי: – – ובלבד – – –

דוד ביטן: – – – אותך שזה יהיה מהר.

מירב בן ארי: אתה – – –

יעקב מרגי: מייד.

יעקב מרגי: מייד.

יעקב מרגי: כמו כן יהיה הארגון היציג רשאי לקיים פעילות נוספת, ובלבד שרוב פעולתו תיוחד לקידומם ולרווחתם של הסטודנטים.

יעקב מרגי: יושב-ראש הארגון ונציג נוסף שייבחר הארגון יהיו חברים במועצה להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: יודגש כי מאחר שמדובר בארגון יציג, עליו לייצג את כלל הסטודנטים, ולא רק את הסטודנטים מהאגודות שחברות בארגון.

יעקב מרגי: עוד מוצע, שהמועצה להשכלה גבוהה תקבע, לפי הצעה של הוועדה לתכנון ותקצוב – מה שנקרא ות"ת – לאחר התייעצות עם שר האוצר ועם ועדת החינוך, התרבות והספורט, את הסכום שישלם הסטודנט לארגון הסטודנטים היציג ואת אופן עדכונו.

יעקב מרגי: הארגון יחויב לפרסם דוח שנתי על השימוש בכספים האלה, שישמשו לפעילות לטובת כלל הסטודנטים.

יעקב מרגי: כן מוצע שהמועצה תקבע בכללים, לאחר התייעצות עם הארגון היציג והמוסדות, את גובה התשלומים הנלווים לשכר הלימוד – –

יצחק כהן: – – –

יעקב מרגי: אני, במקום ארבעה דפים – שני דפים.

מירב בן ארי: אנחנו – – –

יצחק כהן: אז תגיד: וכו'-וכו'-וכו'.

יעקב מרגי: – – דמי רווחה ודמי אבטחה במוסדות שהמדינה משתתפת בתקציבם ואת אופן עדכונם וגבייתם, כדי להביא לאחידות בסכומים הנגבים במוסדות השונים.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזאת מוגשת ללא הסתייגויות, ואני מבקש מחברי הבית לאשרה בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יעקב מרגי: וכאן המקום להודות לצוות הוועדה: מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית מירב ישראלי.

יעקב מרגי: לחברות הכנסת שולי מועלם – –

יצחק כהן: – – –

יעקב מרגי: – – מירב בן ארי – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב מרגי: – – מירב בן ארי – –

קריאה: פנינה.

קריאה: פנינה.

יעקב מרגי: – – וקבוצת חברי הכנסת – –

קריאה: פנינה.

יעקב מרגי: – – ולפנינה, העוזרת האישית שלי, שממש מלווה אותנו בכל דרך, ובכלל, לכל מי שטרח ועמל על הצעת החוק, וליו"ר הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, שעושה – אצלו צריך עכשיו – בשלושת הימים האלה צריך להפוך את הפתגם: עושים ימים כלילות.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החינוך חבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אין הסתייגויות, אך יש לנו בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, ואחר כך חברת הכנסת מירב בן ארי, ונעבור להצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני השר, חברתי היושבת-ראש, התאחדות הסטודנטים הארצית מייצגת את רוב הסטודנטים במדינת ישראל מול משרדי הממשלה בשעות משבר.

שולי מועלם-רפאלי: המדינה מסתייעת בהתאחדות לגיוס סטודנטים למשימות לאומיות וחברתיות, בכל מיני מיזמים ופרויקטים, אבל עד היום ההתאחדות לא הוכרה כארגון יציג, וזה השינוי שביקשנו להוביל: להכיר בארגון סטודנטים יציג, שכמו שאמר היושב-ראש: הוא יכיל בתוכו יותר מ-50% מאגודות הסטודנטים, ובכל האגודות האלה יהיו חייבים להיות יותר מ-50% מהסטודנטים באותו ארגון.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה שלנו היא לא למנוע מעורבות של סטודנטים בעשייה ציבורית, בעשייה חברתית או בעשייה פוליטית; המטרה שלנו היא לנתק את הארגון היציג ממפלגה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חלילה לא אומרים לסטודנטים, שהם המהות של עשייה ציבורית והתגייסות חברתית, להתנתק ממפלגות או מעשייה פוליטית או מעשייה ציבורית.

שולי מועלם-רפאלי: כי אנחנו חושבים שלהיות סטודנטים זה הזמן האמיתי להיות מעורבים; להיות מעורבים ולהיות מאוד מאוד בתוך החיים הציבוריים.

שולי מועלם-רפאלי: וחלק ממעורבות, בטח בבית הזה, הוא מעורבות פוליטית.

שולי מועלם-רפאלי: בהצעת החוק הגדרנו תפקידים ומטרות שהמהות שלהם היא מצד אחד לקדם רווחה של סטודנטים, אבל מצד שני להיות הרבה יותר מעורבים בדברים שקשורים למרחב הציבורי, ובעיקר מאוד להגביר שיתופי פעולה בין סטודנטים במוסדות אקדמיים שונים.

שולי מועלם-רפאלי: הצעת החוק הזאת היא הצעה פשוטה, ולצערי נעשה ניסיון בהצעת חוק פשוטה לשים אירוע מאוד מאוד מאוד גדול ולדבר על מי יקבע את שכר הלימוד של הסטודנטים.

שולי מועלם-רפאלי: אז למרות ציוצים של כל מיני אנשים, בהצעת החוק הזאת לא שינינו את מי שקובע את שכר הלימוד במוסדות האקדמיים במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד מבקשת להודות לחברי הכנסת שחתומים על ההצעה, חברי מירב בן ארי, עליזה לביא, איציק שמולי, איתן כבל, יפעת שאשא ביטון, אברהם נגוסה ויואב קיש.

שולי מועלם-רפאלי: אני מודה מאוד לחברי שר החינוך נפתלי בנט וליועץ השר עמית פרסיקו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה גדולה ומיוחדת ליושב-ראש הוועדה יעקב מרגי, שללא ההירתמות שלו לא היינו מגיעים למציאות של העברת ההצעה בקריאה השנייה והשלישית עוד במושב הזה, למנהלת הוועדה יהודית גידלי, וליועצת המשפטית מירב ישראלי, שעבדה באינטנסיביות על ההצעה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה מאוד לחברתי מירב בן ארי, שלולא ירקנו דם, שתינו, במשך כמה ימים, לא היינו מגיעים למקום הזה עכשיו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה לחברים באגודות הסטודנטים בכל המוסדות האקדמיים.

שולי מועלם-רפאלי: יש היום הרבה מאוד סטודנטים שרוצים להיות מעורבים, ואנחנו מאוד מכבדים אותם על זה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה לעוזרים שלי, אורי שגיא, ענהאל וולינר שוהם ועזרא גבאי.

שולי מועלם-רפאלי: ועכשיו רגע שקט.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה להגיד תודה אחרונה ומיוחדת, ואני בטוחה שהיא מכל באי הבית הזה, לאישה מופלאה, שאם לא יהיה שינוי, ואם לא תכנסו באופן מיוחד את המליאה עד תחילת המושב הבא, זוהי לה מליאת הכנסת האחרונה – מי שניהלה במשך 40 שנה את סיעת הבית היהודי, המפד"ל, חברתנו האהובה תמר כנפו, מנהלת סיעת הבית היהודי, שכמו שאמרתי – – (מחיאות כפיים)

טלי פלוסקוב: היא יוצאת מן הכלל.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל זה לא, אבל כאן זה כן.

שולי מועלם-רפאלי: היא בהחלט יוצאת מן הכלל.

שולי מועלם-רפאלי: – – אנחנו זוכים, והרבה ממה ששלנו, ושל רבים בבית הזה, שלה הוא.

שולי מועלם-רפאלי: אז – תודה רבה, תמי, ה' יברך צאתך ובואך, מתי שרק תבואי, מעתה ועד עולם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה לכולכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: באמת מחמם את הלב.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי, אני מקווה שזה יהיה קצת יותר קצר.

מירב בן ארי: תודה, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני רוצה להגיד עוד כמה תודות, כי זה היה חוק – אולי עכשיו בעיניכם סטודנטים זה ארגון יציג, אבל זה היה חוק מורכב, והיה חוק שהופתענו ממנו, אבל למרות הכול, מה שנקרא, טיפלנו במוקשים, ואני רוצה להגיד – איפה שולי?

מירב בן ארי: הנה.

מירב בן ארי: קודם כול, חברת הכנסת שולי מועלם ואני באמת עשינו כאן

מירב בן ארי: עבודה נפלאה, ואני נהניתי מכל רגע מהשותפות אתך, אז באמת, יישר כוח, חזקה וברוכה, כמו שלימדת אותי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לאוצר, ולשלמה פשקוס, שעבד אתנו, ולחבר'ה מהמל"ג, ולגדי פרנק ולכל הצוות שלו, כמובן מרגי – איפה מרגי?

יצחק כהן: התשתם אותו.

טלי פלוסקוב: הוא כאן.

מירב בן ארי: אתה השותף האמיתי שלי כבר שנה וחצי, בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: הייתה כאן עבודה חשובה מאוד, למען חוק ראוי ביותר, ופשוט תצביעו בעד.

מירב בן ארי: זהו, תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: כאמור, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נצביע על הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 126 בעד סעיפים 1–4 – 32 נגד – 1 נמנעים – 7 סעיפים 1–4 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 32 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, שבעה נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 6) עוברת בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חברת הכנסת רחל עזריה תומכת.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת החוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 127 בעד החוק – 34 נגד – 1 נמנעים – 6 חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, התקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 34 חברי כנסת, אחד מתנגד, שישה נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1078 ומס' פ/3252/20; "דברי הכנסת", חוב' זו, עמ' 16537; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, רשמות פרלמנטריות, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אתם יכולים להתרווח, קחו את הזמן שלכם, אני מתחיל.

איתן כבל: אני אעשה את מה שעשיתם לי שבועיים.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

איתן כבל: הצעת החוק הזאת היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק שיזם חבר הכנסת נחמן שי.

איתן כבל: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצעת דחייה נוספת של מועד – דוד, אני לא אשם שיש לך ירידת שמיעה ואתה לא שומע איך אתה צועק.

איתן כבל: אי-אפשר.

דוד ביטן: תקשיב מה אמרתי, הם נתנו תודות שעה.

דוד ביטן: אם אף אחד לא אומר – – –

איתן כבל: דוד, אני, יש לי הצעת ייעול; יואב קיש, יש לי הצעה לגבי תודות, יואב, נעשה רולר, פה, נקרין פה כל פעם את כל התודות.

איתן כבל: בהצעת החוק המונחת בפניכם – דוד, דוד, בחייך – מוצעת דחייה נוספת של מועד תחילת שידורי תאגיד השידור הישראלי, כך שבמקום שיום התחילה, היום שבו יתחיל תאגיד השידור הישראלי את שידוריו, יהיה יום 30 בספטמבר 2016, הוא יידחה ל-30 באפריל 2017.

איתן כבל: אזכיר לכולם כי זוהי דחייה חמישית של יום התחילה, ואני לא רק מקווה, אלא תובע, שזו תהיה גם הדחייה האחרונה.

איתן כבל: הדחיות החוזרות ונשנות של תאריך התחילה יוצרות חוסר ודאות לגבי מועד תחילת שידוריו של תאגיד השידור, ומיותר כמובן להזכיר עד כמה חוסר ודאות שכזה קשה הן לעובדים הקיימים ברשות השידור ועד כמה הוא עלול להקשות בגיוס עובדים לתאגיד החדש.

איתן כבל: לא ברור כיצד אפשר לצפות מאנשי מקצוע לעזוב את מקום עבודתם ולהצטרף לתאגיד כאשר אין ודאות מתי הוא יוקם.

איתן כבל: אשר לדחייה הנוכחית, פורסם תחילה כי בהתאם להסכמות בין ראש הממשלה ובין יושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן, יום התחילה יהיה 1 בינואר 2018.

איתן כבל: מייד עם היוודע הדבר, כינסתי את ועדת הכלכלה לדיון דחוף שבסופו יצאה הבהרה חד-משמעית כי מועד זה אינו מקובל על רוב חברי הכנסת, וכי לא ניתן יד לדחייה כה ארוכה, שאין לה הצדקה.

איתן כבל: בסופו של דבר, בהצעת החוק הממשלתית הוצע שיום התחילה יהיה 30 באפריל 2017, נוסף על מנגנון המאפשר את הקדמת המועד ליום 1 בינואר 2017, באחד משני מסלולים: האחד, אם המועצה הודיעה לשר התקשורת ולשר האוצר, בהודעה מנומקת בכתב, כי התאגיד ערוך להתחיל בשידורים במועד הקודם ליום התחילה, אך, כאמור, לא לפני 1 בינואר 2017, והיא מתייחסת בהודעה גם ליכולתו של התאגיד להיערך מבחינה טכנית והנדסית לקיים את השידורים ולקיומו של לוח שידורים.

איתן כבל: במקרה זה יהיו השרים רשאים להקדים, בצו, בתוך 14 ימים מיום הודעת המועצה, את יום התחילה למועד שעליו הודיעה המועצה.

איתן כבל: במהלך הדיונים בוועדה, וכדי לאפשר לעובדים לקבל הודעה מוקדמת של 30 ימים לפחות על מועד הפסקת עבודתם, הוספנו הוראה שלפיה על המועצה לתת את הודעתה 45 ימים לפחות לפני יום התחילה הנקוב בה, לפרסמה באתר האינטרנט של התאגיד ולמסור העתק ממנה למפרק ולוועדת הכלכלה.

איתן כבל: השני – הסמכה לשר התקשורת ולשר האוצר, לאחר התייעצות עם המועצה, להקדים בצו את יום התחילה למועד שלא יקדם ליום 1 בינואר 2017, זאת אף אם המועצה לא מסרה הודעה כאמור.

איתן כבל: גם כאן החלטנו בוועדה להוסיף הוראה שלפיה הצו יפורסם 35 ימים לפחות לפני יום התחילה הנקוב בו.

איתן כבל: כאמור, שני מסלולים אלה מאפשרים הקדמה של מועד התחילה.

איתן כבל: אני מקווה ומשוכנע שלמרות שבהתאם לנוסח ניתנה לשרים סמכות להפעיל שיקול דעת אם להקדים את יום התחילה, החלטתם המשותפת תונחה משיקולים ענייניים בלבד.

איתן כבל: עניין משמעותי נוסף הכלול בהצעת החוק הוא חובתו של תאגיד השידור הישראלי לשדר מירושלים.

איתן כבל: סעיף 5 לחוק המקורי קובע כי עיקר שידוריו של התאגיד ישודרו מירושלים.

איתן כבל: סליחה – בהצעת החוק הוצע להתיר לתאגיד לשדר לא בירושלים עד יום 1 ביוני 2018.

איתן כבל: כידוע לכם, סביב נושא ירושלים התנהלו ויכוחים ודיונים נוקבים, הן בוועדה והן מחוץ לוועדה.

איתן כבל: אני לא מתכוון לפרט את כל השלבים והנפתולים שעברנו בנושא זה, אך אני שמח שלאחר שניהלנו משא-ומתן עיקש עם ראשי התאגיד, האוצר ומשרד התקשורת, כל המעורבים התגייסו למצוא פתרונות לקשיים האובייקטיביים שהתעוררו בעניין זה.

איתן כבל: הושגה פשרה, ולפיה מיום 1 בינואר 2017 יתקיימו ישיבות הנהלת תאגיד השידור והמועצה בירושלים ומהדורות החדשות של "קול ישראל" ישודרו מירושלים.

איתן כבל: מ-1 ביולי 2017 לפחות מחצית מעובדי התאגיד יעבדו בירושלים, ומחודש יוני 2018 יחולו הוראות סעיף 5 לחוק, כי "עיקר שידוריו של תאגיד השידור הישראלי ישודרו מירושלים", ככתבן, ללא פרשנויות או התחמקויות.

איתן כבל: לשם הבטחת ביצוען של הוראות אלה אף הוספו להצעת החוק הוראות בדבר עיכוב תקציבים לתאגיד אם לא יעמוד בשלבי המעבר לירושלים, וזה יכול להגיע עד ל-10 מיליון שקלים חדשים בעד כל חודש של אי-קיום אותן הוראות.

איתן כבל: נושא נוסף שנכלל בהצעת החוק הוא פינוי מתחם רשות השידור ברוממה.

איתן כבל: בהצעת החוק המקורית נכלל סעיף שבו הוראה לעניין פינוי מתחם רשות השידור בשרונה.

איתן כבל: לאחר דין ודברים הוראה זו הוסרה מהנוסח, אולם במהלך הדיונים בוועדה ביקשה הממשלה להוסיף הוראה לעניין פינוי מתחם – – –

נחמן שי: תשתה מים.

איתן כבל: – – – ביקשה הממשלה להוסיף הוראה לעניין פינוי מתחם רשות השידור ברוממה, כך שעד יום 30 באפריל 2017 המתחם יפונה.

איתן כבל: אף שמלכתחילה סברתי שאין מקום לכלול הוראה זו בהצעת החוק, גם כאן, לאחר דין ודברים עם השר ליצמן, שדרש בוועדת השרים כי הוראה זו תיכלל בתיקון; ולאחר שנציגי רשות השידור הודיעו לוועדה כי לא יוכלו בשום פנים ואופן גם להמשיך בשידורים עד יום התחילה וגם לפנות את המתחם באותו היום; ולאחר שהובהר שגם לאחר הפסקת השידורים ממתחם זה יש לעשות פעולות שונות לפינוי כל הציוד, ובכלל זה את ארכיון רשות השידור והאנטנות, החליטה הוועדה, בהסכמתו של השר ליצמן – ואני מברך אותו על הגמישות שגילה – כי מתחם רשות השידור ברוממה יפונה בתוך שישה חודשים מיום התחילה.

איתן כבל: בשל עומס הדיונים היום אינני נכנס ליתר פרטי ההצעה המונחת כאן לפניכם.

איתן כבל: אני מוכרח לומר בכנות, התחייבתי לממשלה לדאוג לכך שוועדת הכלכלה בראשותי תאשר את הצעת החוק בנוסח שהממשלה הציעה, או בשינויים שהממשלה תסכים להם.

איתן כבל: בהתאם לכך, כל תיקון שנעשה בוועדה תואם עם נציגיה.

איתן כבל: אילו יכולתי, הייתי פועל לשילוב תיקונים נוספים, בעיקר בנושא עובדי רשות השידור, ששוב ושוב נחמץ לבנו לנוכח המחיר הגבוה שרבים מהם נאלצים לשלם כדי לאפשר את הקמת התאגיד ואת פעילותו במתכונת החדשה.

איתן כבל: אך הדבר היה בלתי אפשרי, שכן אני נוהג לכבד הסכמים.

איתן כבל: לפיכך, הודעתי בוועדה כי אני מקים צוות של שלושה אנשים, שחבריו יהיו יושב-ראש ההסתדרות, הממונה על השכר ואנוכי.

איתן כבל: אני מודיע שאני מתכנן ללוות באופן אישי את ההתנהלות ביחס לעובדי רשות השידור ולוודא שזכויותיהם נשמרות.

איתן כבל: אני לא אפקיר את העובדים.

איתן כבל: אני שב ומבקש גם מעל במה זו מכל נציגי הממשלה והתאגיד לנהוג בעובדים ברגישות גבוהה, לאפשר להם למצות את זכויותיהם ולמצוא פתרון נאות לכל אחת ואחד מהם.

איתן כבל: די בחוסר הוודאות שהם חיים בו זה זמן רב.

איתן כבל: בנוסף, בתום הדיון בוועדה התייחסתי גם לנושא הארכיון של רשות השידור.

איתן כבל: ארכיון זה הוא אחת מאבני היסוד של התרבות במדינת ישראל ושימורו הוא בנפשנו.

איתן כבל: מעת חקיקת חוק השידור הציבורי ועד היום אני מלווה גם נושא זה באופן אישי, יחד עם היועצת המשפטית לוועדה הגברת אתי בנדלר.

איתן כבל: יש כאן אחריות גדולה, ואני מקווה שהעברת הארכיון והליך הדיגיטציה שלו ייעשו באחריות מרבית ובפרק זמן קצר ככל האפשר.

איתן כבל: לסיום, אני מבקש להודות לחברי הוועדה וליתר חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה שלקחו חלק בדיונים ואפשרו להגיע להסכמות.

איתן כבל: להצעת החוק הזו הוגשו הסתייגויות ובקשות רשות דיבור.

איתן כבל: אני מבקש מהכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאות השנייה והשלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אחר כך אעלה להגיד תודות.

טלי פלוסקוב: בסדר גמור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, הוגשו הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: וכעת תציג לנו הסתייגויות חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי, אנחנו לא מתנגדים לחוק.

יעל גרמן: אני רוצה להזכיר שלמעשה החוק הזה נולד בתקופה שאנחנו היינו בממשלה, ומי שהובילה אותו בכישרון רב הייתה חברתנו קארין אלהרר, שעמדה בראש הוועדה שגיבשה את המתכונת ואת המתווה שהיום אנחנו באים לאשר.

יעל גרמן: אבל הכוונה הייתה להתחיל בספטמבר השנה.

יעל גרמן: בחודש הבא הכוונה הייתה להתחיל.

יעל גרמן: כל ניסיונות הדחייה וכל הניסיונות לבוא ולנסות ולהצדיק את הדחייה – אין להם שום הצדקה.

יעל גרמן: מנכ"ל התאגיד אמר לכמה אנשים שהוא מסוגל בספטמבר להקים את התאגיד ולהתחיל את פעולתו.

יעל גרמן: ולכן, אנחנו נימנע, אני אמנע, מפני שלדעתנו התאגיד צריך היה להתחיל את פעולתו בחודש הבא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

דוד ביטן: חבר'ה, תבואו כולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אילן גילאון: תודה רבה, גברתי.

אילן גילאון: במעמדים כאלה בדרך כלל נהוג להודות לכל המשתתפים ביצירת החוק.

אילן גילאון: אני רוצה במעמד הזה לבקש סליחה ומחילה מכמה אנשים, בעיקר על שום כך שלא יכולנו להגן עליהם כפי שהיה צריך לעשות.

אילן גילאון: אני רוצה במעמד הזה לבקש סליחה ומחילה מן המאפרות, מן הטכנאים, מהצלמים, מהגריפ, מנערת המים, מהעורכים, מהמגישים, כאלה שנשארו ברשות הישנה; ולבקש סליחה מאלה שכבר התקבלו לתאגיד החדש ללא זכויות, כאילו התחילו את עבודתם מן היום הראשון; אני רוצה לבקש סליחה מן היוצרים, משום שלא ברור לי שאחרי חמישה עיכובים זה העיכוב האחרון.

אילן גילאון: בדרך כלל מספר חמש זה מספר של ברכה ומזל – אצלנו אני לא בטוח שבמקרה הזה.

אילן גילאון: ברור שהדברים האלה היו צריכים להתרחש אחרת.

אילן גילאון: חגגו פה ציניות, חוסר התחשבות, חוסר אחריות, חוסר כבוד.

אילן גילאון: אני רוצה לבקש סליחה מהארכיון.

אילן גילאון: לפני שבוע עשיתי סיור ב"נקדי", ומול עיני עבר הנכס הזה שהיה רשות שידור פעם.

אילן גילאון: אני רוצה לבקש סליחה למפרע מן השידור הציבורי, שהוא לא יושלם עד שההתאמות הפוליטיות שיהיו מתאימות למי שעשה את הפירוק הזה יגיעו למיצוין.

אילן גילאון: אני מבקש ממך, חבר הכנסת כבל – איפה הוא?

קריאה: הוא פה, הוא פה.

קריאה: איתן.

איתן כבל: כן.

אילן גילאון: כל מה שחשוב כרגע זה למזער את הנזקים, כי המחילה היא גם מאותם אנשים שבאים לביתם וצריכים לתת מחר בבוקר או בעוד חודש עיניים עם ילדיהם, אלה שחמסנו את כבודם והוצאנו אותם ממעגל החיוניות, בלא תמורה, אגב – למזער את הנזקים ככל שניתן, שיהיו לנו כמה שפחות נפגעים.

אילן גילאון: ביקשנו, חבר הכנסת כבל, אני ביקשתי, שתי הסתייגויות בלבד: האחת, שתהיה ועדת חריגים – ואני מבקש ממך, איתן כבל, אני מבקש ממך, מתחנן אליך, תקפיד על כך שתהיה ועדת חריגים, שלפחות את החלשים ביותר – סליחה עליזה, באמת סליחה – שתדאג לאנשים הללו שתהיה ועדת חריגים, כי צריכה להיות התחשבות באנשים מסוימים, לקלוט מהר ככל שניתן את הישנים בתאגיד החדש.

אילן גילאון: אני מבקש שתלווה את העניין של היוצרים, כי בסופו של דבר, איך שזה לא נופל כמו נחום-תקום על הראש, תמיד הם מקופחים, ואני מבקש לגבי תאריך התחילה ביציאה לפנסיה לא להיות קמצניים ובלתי נדיבים על ימים ספורים, ולכן התחילה צריכה להיות מן היום האחרון שאנחנו קובעים אותו בתאריך ומן היום האחרון שבפועל הרשות תיסגר.

אילן גילאון: יש הרבה פצועים ומעט טוב בכל העניין הזה שנעשה.

אילן גילאון: אני מודה, ערך היעילות הוא ערך מאוד חשוב בעיני, הוא לא ערך עליון.

אילן גילאון: לו הלכנו בעקרונות האלה שאתם טיפלנו בשידור הציבורי להקים את מדינת ישראל, המדינה הזאת לא הייתה קמה.

אילן גילאון: ולכל הציניקנים והפוליטיקאים שמנתחים את המדינה הזאת כמו עסק, אני מציע שפעם אחת ינסו למכור אותה במחיר שהושקע כדי לקיים אותה וכדי להקים אותה, ואז הם יגלו שרק ציניות יכולה להביא אנשים למסקנות שכאלה.

אילן גילאון: עשינו מעשה לא טוב, עשינו נבלה באופן כללי למדינה.

אילן גילאון: פירקנו ערך חשוב והוכחנו שהשלטון הזה, שאני בשמו מתנצל, כי אני מחויב – כי אני והחברים שלי צריכים לתת דין-וחשבון מדוע היינו כל כך חלשים ולא יכולנו להגן על האנשים כאן – זהו שלטון ציני, שמסתכל על בני-האדם כאמצעים ולא כמטרות.

אילן גילאון: זה מה שעושה את כל ההבדל, לא שמאל ולא ימין.

אילן גילאון: גברתי, משפט אחרון, היום היה פיאסקו גדול באזכרה לז'בוטינסקי, פיאסקו חסר תקדים.

אילן גילאון: עוד לא קרה כדבר הזה, שראש ממשלה עולה פעם שנייה כדי לתקן את דבריו באזכרה.

אילן גילאון: אני מבטיח לך, גברתי, שלו ז'בוטינסקי היה כאן באולם, הוא לא היה מזהה את יורשיו, לא היה מזהה אותם בכלל.

אילן גילאון: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: רבותי, כל בקשות הדיבור בוטלו, ולכן אנחנו נגיע להסתייגויות.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, האם להצביע על ההסתייגויות שלכם?

יעל גרמן: כן.

טלי פלוסקוב: כן להצביע.

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, אם כך, אנחנו מגיעים להצבעות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכל חברי הכנסת לחזור למקומם.

טלי פלוסקוב: לסעיפים 1 ו-2 לא היו הסתייגויות, ולכן אנחנו נצביע על הסעיפים האלה בקריאה שנייה – כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 128 בעד סעיפים 1–2 – 40 נגד – 2 נמנעים – 4 סעיפים 1–2 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 40, שני מתנגדים.

אילן גילאון: – – –

טלי פלוסקוב: אז דקה, אדוני, אני הסברתי ואמרתי שלסעיפים 1 ו-2 אין הסתייגויות.

אילן גילאון: אני הצבעתי – – –

טלי פלוסקוב: אוקיי, את זה נרשום בפרוטוקול כרגע.

טלי פלוסקוב: בעד – 40 חברי כנסת, שני מתנגדים, ארבעה נמנעו.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת אילן גילאון הצביע בעד במקום נגד.

טלי פלוסקוב: סעיפים 1 ו-2 אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: לסעיף 3 יש לנו הסתייגות מס' 1 – מצביעים.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 1 לסעיף 3, של קבוצת יש עתיד: חברי הכנסת יאיר לפיד, יעל גרמן, מאיר כהן, יעקב פרי, עפר שלח, חיים ילין, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, עליזה לביא, מיקי לוי ואלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 129 בעד ההסתייגות – 9 נגד – 37 נמנעים – 5 ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת יש עתיד לסעיף 3 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 9 חברי כנסת, 37 מתנגדים, חמישה נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 1 לסעיף 3 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הסתייגות מס' 2.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, מצביעים?

יעל גרמן: כן.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 2.

טלי פלוסקוב: מי בעד ומי נגד הסתייגות מס' 2 לסעיף 3?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 130 בעד ההסתייגות – 8 נגד – 38 נמנעים – 5 ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת יש עתיד לסעיף 3 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 8, 38 מתנגדים, חמישה נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 2 לסעיף 3 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 3 של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, האם להצביע?

מיקי רוזנטל: מסיר.

טלי פלוסקוב: מסיר, לא מצביעים.

טלי פלוסקוב: אם כך, הוסרו כל ההסתייגויות לסעיף 3, ולכן נצביע על סעיף 3 כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 131 בעד סעיף 3, כהצעת הוועדה – 40 נגד – 3 נמנעים – 7 סעיף 3, כהצעת הוועדה, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 40 חברי כנסת, שלושה מתנגדים, שבעה נמנעו.

טלי פלוסקוב: סעיף 3 אושר בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: הסתייגות לסעיף 4, מס' 4.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון, האם להצביע?

אילן גילאון: כן.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו מצביעים על הסתייגות מס' 4 לסעיף 4, של קבוצת סיעת יש עתיד וקבוצת מרצ: חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 132 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 39 נמנעים – 7 ההסתייגות של קבוצת סיעת מרצ וקבוצת סיעת יש עתיד לסעיף 4 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 5 חברי כנסת, 39 מתנגדים, שבעה נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 4 לסעיף 4 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: וכעת, רבותי, אנחנו נצביע על סעיפים 4–8, כנוסח הוועדה, בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 133 בעד סעיפים 4–8, כהצעת הוועדה – 43 נגד – 3 נמנעים – 5 סעיפים 4–8, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 43 חברי כנסת, שלושה מתנגדים, חמישה נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 4–8, כולל, אושרו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת, רבותי, אנחנו נצביע על הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 134 בעד החוק – 41 נגד – 3 נמנעים – 6 חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, נתקבל.

אלי בן-דהן: – – – לא לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: 41 חברי כנסת בעד, שלושה מתנגדים, שישה נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק – – –

איתן כבל: גברתי, גברתי.

טלי פלוסקוב: סליחה, סליחה.

טלי פלוסקוב: יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל מבקש לברך.

טלי פלוסקוב: סליחה, סליחה, סליחה.

איתן כבל: אני רוצה קודם כול לומר שזה היה מבצע לולייני, שכבר שנים לא נראו כמותו, שאני מהאופוזיציה רוצה להעביר חוק נגד חברים בקואליציה, כשאת החוק הציע ראש הממשלה.

איתן כבל: זאת אומרת, עוד לא היה מצב כזה.

איתן כבל: באמת, זה הצריך לוליינות שעוד לא נראתה דוגמתה.

יצחק כהן: זה מסי?

איתן כבל: זה מסי?

איתן כבל: זה צריך להיות שילוב גם של ניימאר, גם סוארס וגם מסי כדי לעשות את זה.

איתן כבל: ואני, ברשותכם, רוצה להודות קודם כול לחברי בוועדה, לנחמן ולמיקי רוזנטל, שבאמת היו שותפים מלאים, ותודה לכם, למרות שאתם לא חברים מן המניין.

איתן כבל: אני רוצה להודות ליועצת המשפטית, המשנה ליועץ המשפטי אתי בנדלר, שכמו תמיד, את מדהימה.

איתן כבל: ללא העזרה שלך וללא הרעיונות והיכולות שלך לסייע לצדי, אני לא יודע איך היינו יוצאים מזה; וכמובן ליד ימינך בעניין הזה, לאביטל סומפולינסקי, על העזרה – ולמי?

קריאה: מירב תורג'מן.

איתן כבל: ככה זה כשלא רושמים לי את זה.

קריאה: מירב, מירב.

איתן כבל: למירב תורג'מן, שעזרה לך – אני אומר, את יודעת שאני אומר.

איתן כבל: לא רשמת, אנחנו אחר כך נתווכח על זה – למירב תורג'מן.

איתן כבל: באמת תודה, תודה, תודה, מעומק הלב.

איתן כבל: וכמובן ללאה ורון, אשת הברזל, לצדי, בצד שמאל, שמחזיקה את כולנו קצר – גם אותי.

אחמד טיבי: קצר.

איתן כבל: תתפלא, אפשר להיות עוד יותר קצר ממני.

איתן כבל: תשאל את יצחק כהן.

יצחק כהן: – – –

קריאה: – – –

איתן כבל: היתרון הוא – אתה רוצה שאני אחזור על היתרונות של להיות בגודל שלי ושל איציק כהן?

איתן כבל: אני אגיד את זה לכם שוב: טרפנטין מוכרים בחביות, בושם – בבקבוקונים.

קריאה: אההה.

איתן כבל: אני רוצה להודות ללאה ורון, לד"ר עידית חנוכה, לדקלה טקו, ליפעת לוי ישראל, לכוכי שבתאי ולדובר ליאור רותם.

איתן כבל: תודה, תודה.

איתן כבל: אני באמת מתפלל שבעזרת השם, ואני אומר את זה באמת:

איתן כבל: שהחיינו וקיימנו שהתאגיד יצא ב-1 בינואר 2017 לדרך, וכולנו נהיה שותפים לעשייה גדולה.

איתן כבל: אמן.

איתן כבל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי, גם אתה ביקשת לברך – ההצעה שהוצמדה להצעה הממשלתית.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש וחברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני אומר כמה מילים אישיות.

נחמן שי: בשבילי, רשות השידור היא לא מקום עבודה סתם; לפני 48 שנה התחלתי שם ככתב צעיר, וכל ההתחלה של הקריירה העיתונאית שלי, שהייתה מה שהייתה, אני חייב לרשות השידור, לרדיו ולטלוויזיה.

נחמן שי: לפני 15 שנה חזרתי לשם כיושב-ראש, ויכולתי לראות את השינויים, לטובה ולרעה, שהתחוללו במקום הזה.

נחמן שי: אני חייב הרבה מאוד לרשות, לעובדים שלה, למנהלים שלה, ובשבילי זה יום קשה לראות אותה הולכת למקום שלא חוזרים ממנו.

נחמן שי: לכן אני חושב שאנחנו חייבים סליחה פה, היום.

נחמן שי: אנחנו חייבים לבקש סליחה מאלפי עובדים, שעבדו שם לאורך השנים, אנשים ישרים, אנשים מקצועיים, אנשים שעשו את עבודתם על הצד הטוב ביותר, מתוך אמונה, מתוך שליחות, והם משלמים עכשיו – ממשיכיהם או ממשיכי ממשיכיהם – את המחיר הכבד של שחיתות שפשתה בארגון הזה והביאה לכך שאנחנו נאלצים לסגור אותו היום.

נחמן שי: הם לא אשמים, אבל הם, בדרך הרעה הזאת, משלמים את המחיר על חטאיהם של אחרים.

נחמן שי: אני רוצה גם להביע תקווה לאלה שנשארים עכשיו, ולאלה שממשיכים, שימשיכו להפיח ברשות הזאת את הרוח המקצועית, האמינה, הישרה, הרוח הישראלית שלו, רוח שמנסים להוציא מתוך הארגון הקיים, ואני מקווה שתמשיך לנשב גם בארגון החדש.

נחמן שי: אני רוצה מפה להבטיח כי אנחנו, אני וחברי – אני משוכנע, בשם רובכם אם לא כולכם – נמשיך לתמוך בהם כדי שיוכלו לעשות את העבודה הזאת.

נחמן שי: אני רוצה להודות לעוזרי, לפיד לוי, יותם דביר ורוני עזוז, שסייעו לי, ולך, איתן – איפה הוא?

נחמן שי: נעלם לי בכלל – שבאמת משך את העגלה הזאת בקצה כוחותיו וכוחותינו עד לנקודת הסיום.

נחמן שי: לך, אתי, ולך, לאה.

יעקב מרגי: – – –

נחמן שי: לא חשוב.

נחמן שי: זה רגיל פה בכנסת.

נחמן שי: יחד אני מתפלל, באמת, שנזכה באמת לראות מהתאגיד החדש ומנהליו ועובדיו החדשים והישנים, באמת להעניק לכנסת ולציבור בארץ את מה שהוא ראוי לו – עיתונות טובה.

נחמן שי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/1048; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 14433; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק, שוב, יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור, ולכן מייד נעבור להצבעה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, רשמת פרלמנטרית, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016.

איתן כבל: הצעת חוק זו, מטעם הממשלה, מוזגה עם הצעת חוק פרטית – הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (רכיבה בטוחה על אופניים ואופניים עם מנוע עזר), התשע"ה–2015, שיזמה חברת הכנסת מירב בן ארי עם קבוצת חברי כנסת נוספים.

איתן כבל: אני רוצה שכל חברי הכנסת ישמעו: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: – – –

רויטל סויד: – – –

איתן כבל: שמעת?

איתן כבל: זה בסדר?

איתן כבל: אני יכול להתקדם?

מיקי רוזנטל: עוד פעם אחת.

מיקי רוזנטל: עוד פעם.

איתן כבל: לא שמעתם?

קריאה: מי יזם?

קריאה: מי יזם?

איתן כבל: אני רוצה לחזור: הצעת חוק זו, שיזמה חברת הכנסת מירב בן ארי.

יואל חסון: מרב מיכאלי?

איתן כבל: מירב בן ארי.

יואל חסון: אה, בן ארי.

איתן כבל: כן.

מירב בן ארי: לא מירב ישראלי, לא מרב מיכאלי, לא – – –

ירון מזוז: – – – יאללה.

איתן כבל: כידוע, בשנים האחרונות התרחבה התופעה של היעדר אכיפה יעילה בעבירות תעבורה, בעיקר בתחומי הרשויות המקומיות, וזה זמן רב – גובשה התפיסה שלפיה יש למצוא מנגנון ראוי להסמכת הרשויות המקומיות לאכוף לפחות בחלק מעבירות אלה בתחומן, במקביל לאכיפה על-ידי המשטרה.

איתן כבל: הצעת חוק זו מעגנת את המנגנון לכך, ובשלב זה העבירות היחידות שעליהן יאכפו הרשויות המקומיות, שיעמדו בתנאים שנקבעו בחוק המוצע, הן עבירות הקשורות לרכיבה על אופניים, אופניים חשמליים וקורקינט חשמלי, שכן, כידוע, לעתים קרובות מדי הרכיבה על אופניים, בעיקר במדרכות, המיועדות מטבען להולכי רגל, לא רק מפקיעה מההולכים את השימוש במדרכות אלא אף מסכנת את חייהם.

איתן כבל: אסקור בתמצית את עיקרי הצעת החוק: כאמור, רשויות מקומיות יהיו מוסמכות – מה קורה?

איתן כבל: מירב, אני מתרגש.

איתן ברושי: איתן, תשתה.

מיקי רוזנטל: איזה מירב?

איתן כבל: כאמור, רשויות מקומיות יהיו מוסמכות לאכוף רק בעבירות התעבורה המנויות בחוק – בתוספת הראשונה – ובכללן רכיבה על אופניים על מדרכה ורכיבה על אופניים בניגוד להוראות שנקבעו לעניין זה בדין, כגון הרכבת אנשים על אופניים, רכיבה עם טלפון נייד או עם אוזניות בשתי האוזניים ועוד.

איתן כבל: עבירה נוספת המנויה בתוספת הראשונה היא הליכה על שביל המיועד לאופניים בלבד.

איתן כבל: הימצאות הולכי הרגל על שביל האופניים לא מסכנת רק אותם אלא גם את הרוכבים, ואף מהווה תמריץ שלילי לרוכבי האופניים לרכוב על השבילים המיועדים לרכיבה.

איתן כבל: כתנאי מקדים לכך שרשות מקומית תוכל לאכוף בעבירות תעבורה, על מועצת הרשות לקבל החלטה בעניין.

איתן כבל: כמו כן, כדי להבטיח אחידות של עקרונות האכיפה, נקבע כי ייקבע נוהל ארצי בעניין, שתגבש משטרת ישראל ויאושר על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

איתן כבל: נוהל זה יחול על כלל הרשויות.

איתן כבל: הנוהל יקבע את עקרונות האכיפה, ובמידת הצורך יבחין בין הרשויות בהתאם לגודלן ואופיין, וכן יקבע נושאים נוספים שדרוש בהם מבט רוחבי, כגון אכיפה כלפי קטינים ומתן הודעות קנס.

איתן כבל: לאחר אישור מועצת הרשות, ראש הרשות המקומית יהיה רשאי להסמיך פקחים אשר יוכלו לאכוף בגין עבירות התעבורה בתחומי אותה רשות.

איתן כבל: הפקחים יהיו מוסמכים לפעול רק בתחומי אותה רשות.

איתן כבל: סמכויות הפקחים פורטו במדויק בהצעת החוק, ובהן הסמכות לתפוס או להרחיק את האופניים.

איתן כבל: האכיפה והפיקוח על עבירות תעבורה המנויות בתוספת הראשונה יהיו רק בהתאם לנסיבות שנקבעו בתוספת השנייה.

איתן כבל: כך, למשל, נקבע שיהיה אפשר לאכוף את איסור נסיעת אופניים רגילים על מדרכה רק אם באותה דרך יש שביל אופניים, אזור מיתון תנועה שהנסיעה המקסימלית המותרת בו היא 30 קמ"ש או דרך אחרת שאישר המפכ"ל.

איתן כבל: הוראה זו לא חלה על אופניים חשמליים, אשר לגביהם יש סמכות גורפת להרחיק אותם מהמדרכות, אף אם אין שביל אופניים באותה דרך.

איתן כבל: רשות מקומית תהיה מוסמכת להתקין חוקי עזר שיסדירו באופן מפורט יותר את אופן הפעלת הסמכויות של הפקחים.

איתן כבל: עם זאת, קבענו כי לא יהיה אפשר למכור או לסלק אופניים שבעליהם לא בא לדרוש אותם אלא בחלוף 60 ימים מיום התפיסה ולאחר שנעשה מאמץ סביר לאתר את הבעלים.

איתן כבל: אשר לאגרות ולתשלומים שרשות מקומית תהיה רשאי לגבות בעד ביצוע פעולות התפיסה, ההרחקה, האחסנה, המכירה או הסילוק של האופניים, וכדי שנוכל להיווכח כי השונות בין הרשויות המקומיות אינה גדולה מדי, קבענו הוראת שעה שלפיה החל בשנתיים מיום כניסת החוק לתוקף, אחת לשנתיים, ובמשך שש שנים בלבד, ידווח שר הפנים לוועדת הכלכלה על גובה האגרות והתשלומים שנקבעו לעניין זה.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק משמעותית וחשובה, שנותנת כלים אפקטיביים להתמודדות עם רכיבת אופניים המסכנת את שלום הציבור.

איתן כבל: אני בטוח שאם הרשויות המקומיות יעשו שימוש מושכל בסמכויות שהוענקו להן, הצעת החוק תהיה בשורה לא רק להולכי הרגל אלא גם לרוכבי האופניים.

איתן כבל: להצעת חוק זו אין הסתייגויות, ואני מבקש שתאשרו אותה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

איתן כבל: זו הזדמנות גם להודות לאתי בנדלר, עורכת-הדין, הפעם, אביטל סומפולינסקי, היי, ללאה ורון, עידית חנוכה, דקלה טקו, יפעת לוי ישראל, כוכי שבתאי, והדובר ליאור רותם.

איתן כבל: תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, אין הסתייגויות ואין בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: ולכן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 135 בעד סעיפים 1–16 – 37 נגד – 1 נמנעים – אין סעיפים 1–16 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 37 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע בקריאה השלישית.

טלי פלוסקוב: בקריאה השלישית, מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 136 בעד החוק – 39 נגד – 1 נמנעים – אין חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 39 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: החוק נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/588; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 11328; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 63), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

מרב מיכאלי: איתן, קצר, קצר.

קריאה: הוא קצר, מה את רוצה?

קריאה: הוא קצר.

איתן כבל: חברים, אני לא יודע מה זה קצר.

ענת ברקו: אתה קצר.

מיקי רוזנטל: תגידו לו נמוך, הוא יבין.

מרב מיכאלי: איתן, בושם מתיזים ממש קצת, ממש ממש קצת.

איתן כבל: מיקי, זה שלך.

מיקי רוזנטל: אה, ואללה?

מיקי רוזנטל: טוב, בסדר.

דוד ביטן: איתן, לא יותר מדי ארוך.

איתן כבל: זה לא קשור, אני רוצה להבין מה העברתי.

שולי מועלם-רפאלי: היממת את כולם.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, רשמת פרלמנטרית, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 63), התשע"ו–2016, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: עניינה של הצעת החוק המונחת בפניכם הוא תיקון לסעיף 30א לחוק התקשורת (בזק ושידורים), המכונה "חוק הספאם"; במסגרתו מוצע להחיל את האיסור הקיים על משלוח פרסומת, גם על פרסומת לשם קבלת תרומות או תעמולה, מה שנקרא "קבר רחל אמנו", כמשל.

איתן כבל: את הצעת החוק יזמו עוד בכנסת התשע-עשרה חברי הכנסת מיקי רוזנטל ועדי קול, ובכנסת זו הוחל עליה דין רציפות.

איתן כבל: אני רוצה לברך את יוזמי ההצעה, ובעיקר את חברי חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שהשקיע רבות בהצעת חוק חשובה זו, שתשפר, כך אני מקווה, כך אנחנו מקווים, את איכות החיים שלנו.

איתן כבל: ועדת הכלכלה קיימה כמה דיונים מורכבים ומעמיקים, שבמהלכם נאלצנו להתמודד עם לחצים כפי שאפרט בהמשך דברי.

איתן כבל: בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע כאמור לתקן את סעיף 30א לחוק התקשורת (בזק ושידורים), האוסר שיגור דבר פרסומת באמצעות מערכת פקסימיליה, מערכת חיוג אוטומטי, הודעה אלקטרונית או מסרון בלא קבלת הסכמה מפורשת מראש של הנמען, ולקבוע שהאיסור יחול גם על מסר המופץ לציבור הרחב ומטרתו בקשת תרומות או הפצת תעמולה.

איתן כבל: בהתאם להחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה, החרגנו בהגדרה "תרומה" – תרומות לשם התמודדות בפריימריז למפלגות, להתמודדות בבחירות לכנסת ובבחירות לראש רשות מקומית או לרשימת מועמדים ברשות מקומית, והכוונה היא גם למועצות מקומיות ואזוריות.

איתן כבל: גם בהגדרה "תעמולה", החרגנו תעמולה שיש בה מסר פוליטי, ובכלל זה תעמולת בחירות.

איתן כבל: במהלך הדיונים בוועדה קיבלנו פניות רבות מעמותות שונות ומחברות לתועלת הציבור שטענו כי נוסח הצעת החוק עלול לפגוע בהן, שכן ההצעה מונעת מהן להפיץ את משנתן ולקבל תרומות לקידום פעילויותיהן.

איתן כבל: אני מבקש לציין, כי חלק מהלחצים שהופעלו היו בלתי ראויים, לרבות הצגת ההצעה בצורה מוטעית.

איתן כבל: למרות זאת, יוזם הצעת החוק, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, יחד עם יתר חברי הוועדה ואנוכי, שקלנו את כל הטענות, ולמיטב הבנתי קיבלנו החלטות מאוזנות, שמביאות בחשבון את כל האינטרסים הלגיטימיים.

איתן כבל: כך, בהתאם למוצע, מותר יהיה להמשיך ולשלוח דבר פרסומת לציבור הרחב באמצעות דואר אלקטרוני לשם קבלת תרומה או הפצת תעמולה על-ידי מפרסם שהוא עמותה או חברה לתועלת הציבור, ובלבד שהנמען לא הודיע על סירובו לקבל את דבר הפרסומת באחת מהדרכים הקבועות בחוק.

איתן כבל: כלומר, החלנו מנגנון של opt-out לגבי פניות בדואר אלקטרוני, אימייל, ובדרך זו בלבד, כך שהעמותות והחברות לתועלת הציבור יוכלו להמשיך לשלוח מסרים באימייל כל עוד הנמען לא הביע את סירובו לקבל מהן מסרים.

איתן כבל: זאת, בשונה משיחות טלפון ושליחת מסרונים, שלגביהם הוחל המנגנון הקיים של opt-in, דהיינו, איסור לשלוח אלא אם כן הנמען נתן הסכמתו לכך.

איתן כבל: כך, למעשה, יצרנו את האיזון בין הרצון לאפשר לעמותות לפעול ולהפיץ לציבור את מסריהן או לבקש תרומות ובין הרצון להגן על הציבור, מתוך ראייה שדואר אלקטרוני שונה מקבלת שיחת טלפון או מסרון שלהם נדרשת התייחסות מיידית.

איתן כבל: יש לזכור כי הטלפון הנייד הפך כבר מזמן למכשיר הקרוב והשימושי ביותר של כל אחד מאתנו, וכפיית קבלת הודעות סמ"ס או שיחות טלפון שאיננו מעוניינים בהן מהווה תופעה לא רק מטרידה, אלא שיש בה גם חדירה לפרטיות, ועל כן יש לעצור את התופעה.

איתן כבל: בהקשר זה אני מבקש להביא לידיעת

איתן כבל: כם כי חלק מהעמותות ביקשו כאמור להרחיב את שיטת ה- opt-out

איתן כבל: גם על הודעות מסר לטלפון הנייד, מסרונים, בתנאי שבהודעות אלה תהיה אפשרות ללחוץ על החייגן כדי להסיר את השם מרשימת התפוצה.

איתן כבל: בפני הוועדה הופיעו נציגי מטה הסייבר הלאומי, הרשות הלאומית להגנת הסייבר והרשות למשפט – לא נמצא פה – – –

טלי פלוסקוב: מי?

איתן כבל: אראל, כי אמרתי סייבר.

עמר בר-לב: אני מחליף אותו בענייני סייבר.

מיקי רוזנטל: עוד מעט הוא מגיע.

איתן כבל: – – – טכנולוגיה ומידע, שטענו כי שיטה זו נפוצה ביותר לתקיפת הטלפון הנייד והמחשבים, ולפיכך ראוי לצמצם ככל האפשר לחיצה על מקש כלשהו או על קישור כדי להימנע מתקיפת סייבר.

איתן כבל: בנסיבות אלה אך ברור הוא שגם מטעם זה לא היה מקום להיענות לאותן בקשות.

איתן כבל: ואגב, הדגשתי את המילים "לציבור הרחב", שכן הצעת החוק כלל אינה מתייחסת למשלוח פרסומות, לרבות לשם קבלת תרומה או תעמולה, לרשימות מוגדרות של אנשים, אלא רק, כאמור, לציבור הרחב.

איתן כבל: כמו כן, בהצעת החוק כללנו הוראה שלפיה אם שוגר דבר הפרסומת באמצעות מערכת חיוג אוטומטי, דהיינו שיחת טלפון מוקלטת, אף אם הנמען נתן הסכמתו לקבל הודעות בדרך זו, יציין המפרסם בתחילת כל שיחה שהנמען רשאי לבקש להסיר את שמו מרשימת התפוצה של המפרסם ויאפשר לו מייד לאחר מכן להסיר את שמו מרשימת התפוצה על-ידי לחיצה על החייגן.

איתן כבל: אני סבור כי מדובר בהצעת חוק חשובה שהייתה צריכה להיחקק כבר בעת חקיקת הסעיף המקורי.

איתן כבל: לאורך השנים, גופים שונים ניצלו לרעה את היעדר האיסור על משלוח מסרים שמטרתם בקשות תרומה או תעמולה והטרידו רבות את הציבור הרחב.

איתן כבל: כאמור, ההוראות שקבענו הביאו בחשבון את כל האינטרסים והן מהוות פשרה ראויה.

איתן כבל: למרות זאת הוגשו כמה הסתייגויות, שאם יתקבלו תגדל את כמות ההודעות המטרידות, גם בטלפונים הניידים, ויגדל כאמור הסיכון של תקיפות סייבר.

איתן כבל: לפיכך, אבקשכם לדחות את כל הסתייגויות שהוגשו להצעת החוק ולאשר אותה בנוסח המונח לפניכם בקריאות השנייה והשלישית.

איתן כבל: ואני רוצה, ברשותכם, לנצל את ההזדמנות שוב ולהודות ליועצת המשפטית עורכת-דין מירב תורג'מן על עזרתה הרבה בטיפול בהצעת החוק הזו, ללאה ורון, ד"ר עידית חנוכה, דקלה טקו, יפעת לוי ישראל, כוכי שבתאי וליאור רותם.

איתן כבל: אני אעשה אחרי כל הצעות החוק האלה "רולר" פה ופשוט נקרין אותו.

טלי פלוסקוב: נכון.

איתן כבל: תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, הוגשו הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אני פונה לנציגים של הרשימה המשותפת, האם אנחנו דנים בהסתייגויות?

טלי פלוסקוב: כן דנים?

עבדאללה אבו מערוף: לא, לא.

טלי פלוסקוב: לא דנים.

טלי פלוסקוב: כל ההסתייגויות הוסרו?

טלי פלוסקוב: כך אני מבינה את זה.

קריאה: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי.

עבדאללה אבו מערוף: יש לנו הסתייגות בעניין הפריימריז – – –

איתן כבל: לא, זה ירד, זה ירד.

עבדאללה אבו מערוף: זה ירד?

עבדאללה אבו מערוף: לא, זה לא ירד.

טלי פלוסקוב: מה קשור לפריימריז?

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המפלגות כבר מאחורינו, אנחנו בחוק התקשורת.

עבדאללה אבו מערוף: כן, זה חוק התקשורת.

יעל גרמן: לאף אחד אסור לשלוח, אבל לפריימריז מותר – לא שמת לב?

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: נו, אז זה נשאר?

טלי פלוסקוב: אדוני, אני שואלת שוב: להצביע או לא להצביע?

עבדאללה אבו מערוף: להצביע.

אחמד טיבי: הוא רוצה להצביע.

אחמד טיבי: יש לו הסתייגות, להצביע עליה.

טלי פלוסקוב: זו הסתייגויות של כל הרשימה.

אחמד טיבי: מצביעים על כל – – –

טלי פלוסקוב: אז מצביעים על ההסתייגויות?

עבדאללה אבו מערוף: כן.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

מיקי רוזנטל: לא על כולן, על אחת הוא רוצה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע בקריאה שנייה, כולל לוח תיקונים.

טלי פלוסקוב: רבותי, הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: לסעיף 1 הסתייגות מס' 2 – כמובן, כמובן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו כעת נצביע על הסתייגות מס' 1 לסעיף 2 – – –

יואב קיש: מה עם סעיף 1?

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע על הסתייגות מס' 1 לסעיף 1, של קבוצת הרשימה המשותפת: חברי הכנסת איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: מי בעד ומי נגד ההסתייגות?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 137 בעד ההסתייגות – 5 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת הרשימה המשותפת לסעיף 1 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – חמישה חברי כנסת, 35 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הסתייגות מס' 1 לסעיף 1 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו נצביע על לחלופין – מי בעד ומי נגד ההסתייגות לחלופין?

דוד ביטן: לא, לא צריך, לא צריך.

טלי פלוסקוב: הורדתם?

טלי פלוסקוב: הורדתם, אוקיי.

טלי פלוסקוב: אם כן, ההצבעה מבוטלת.

טלי פלוסקוב: אני מכריזה על כך.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על סעיף 1 כנוסח הוועדה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 139 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – 5 סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 35 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, חמישה נמנעו.

טלי פלוסקוב: סעיף 1 אישרנו בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הסתייגות מס' 2 לאחרי סעיף 1.

טלי פלוסקוב: לא מצביעים?

אוסאמה סעדי: מורידים את כל ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: לא מצביעים.

טלי פלוסקוב: כל ההסתייגויות הוסרו.

טלי פלוסקוב: אין סעיף 2.

טלי פלוסקוב: אוקיי, תמה הקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו מצביעים על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 63), התשע"ו–2016, כולל לוח תיקונים, בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 140 בעד החוק – 35 נגד – אין נמנעים – 5 חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 63), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 35 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, חמישה נמנעו.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 63), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: היוזם חבר הכנסת מיקי רוזנטל מבקש לברך.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, טוב, זה החוק היחידי כמעט שלא צריך להסביר אותו כי כל מי שיש לו טלפון סובל כל הזמן מההטרדות הללו, אם הצעה לקיצור תורים ב"הדסה" או לזיווג מקבר רחל.

מיקי רוזנטל: ואני מקווה שבעקבות החוק הזה נשתחרר קצת מההטרדות הללו.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להודות לסיון כהן מהתוכנית "הכול כלול", שאצלה הצטברו עשרות תלונות בעניין הזה, והרעיון לחוק נולד בתוכנית שלה.

מיקי רוזנטל: ולחברתי חברת הכנסת עדי קול שהיא שותפה לחוק – הייתה בכנסת הקודמת – וכמובן לצוות המופלא שיושב שם, ואני מקנא באיתן כל הזמן, לעורכת-הדין אתי בנדלר, היועצת המשפטית, ללאה ורון, מנהלת הוועדה, לעורכת-דין מירב תורג'מן מהלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה.

מיקי רוזנטל: יש לכם אחלה ועדה, זה ממש מעורר קנאה, באמת.

מיקי רוזנטל: לחבר הכנסת איתן כבל שלא נכנע ללחצים המכוערים שהופעלו עליו בקשר לחוק הזה.

מיקי רוזנטל: וכמובן ליועצים שלי אדם רינגל ואסף גולדפרב.

מיקי רוזנטל: ולביטן, שלא שייך לחוק הזה, אבל סתם הוא לוחץ עלי לסיים, ביי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/645; "דברי הכנסת", חוב' ל"ב, עמ' 14437; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה, הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

קריאות: – – – תדבר, תדבר הרבה.

קריאות: תדבר הרבה.

דוד ביטן: איתן, אתה לא חייב לקרוא את כל העמודים – – –

איתן כבל: אח שלי, אני חייב לדעת מה העברתי.

קריאות: – – – לא צריך לדעת – – – תרחיב – – –

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, הרבה זמן לא נפגשנו כאן, רשמת, אדוני השר, יריב, למה אתה כזה מיואש?

יריב לוין: – – – מיואש?

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: אתה עם ראש ככה – – –

טלי פלוסקוב: אני רוצה להזכיר לך, אדוני, שהשעה 02:13 כעת.

איתן כבל: גברתי, אני הייתי אחרי השלב שהייתי מנומנם.

איתן כבל: התעוררתי.

איתן כבל: עכשיו תתעוררו גם אתם.

טלי פלוסקוב: יפה, אנחנו רואים את זה.

מירב בן ארי: זה כבר הלילה השלישי שהוא פה.

קריאה: איתן, יש לי להציג לי שני חוקים.

קריאה: הלוואי – – –

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016.

איתן כבל: זוהי הצעת חוק חשובה ביותר שיזמו חברי הכנסת רועי פולקמן, אלי כהן, טלי פלוסקוב, איציק שמולי, מנחם אליעזר מוזס, איילת נחמיאס ורבין, נורית קורן, מירב בן ארי ומכלוף מיקי זוהר.

איתן כבל: מטרת הצעת החוק היא לעודד שילוב של עסקים זעירים, קטנים ובינוניים במכרזים של גופים ציבוריים שחוק חובת המכרזים, התשנ"ב–1992, חל עליהם.

איתן כבל: הצעת החוק מקטינה חסמים העומדים בפני עסקים אלו ומקשים עליהם להשתתף במכרזים ציבוריים ולזכות בהם.

איתן כבל: ראשית, מי הם אותם עסקים זעירים, קטנים ובינוניים שאנו מעוניינים בשילובם במכרזים הציבוריים?

איתן כבל: בהצעת החוק, שאף תואמה עם הממשלה, נכללה הגדרה כוללת לעסקים קטנים ובינוניים, הגדרה שלמעלה מ-90% מהעסקים בישראל נכנסו בגדריה.

איתן כבל: במהלך הדיונים בוועדת הכלכלה עמדנו על כך שעסקים אלו לא יוגדרו מקשה אחת, אלא יתווספו הגדרות לכל אחד מסוגי העסקים השונים, זעיר, בינוני וקטן.

איתן כבל: בכך יצרנו פלטפורמה לקביעת נורמות שונות לגביהם.

איתן כבל: הצעת החוק כוללת שתי הוראות מרכזיות שמטרתן לעודד שילוב עסקים זעירים, קטנים ובינוניים במכרזים ציבוריים: האחת, במכרזים שאינם גדולים – קרי, מכרזים ששווי ההתקשרות הצפוי בהם נמוך מ-50 מיליון שקל, לא ניתן יהיה לדרוש תשלום כלשהו כתנאי להשתתפות במכרז או כתנאי לקבלת מסמכי המכרז, אלא במקרים ובסכומים שיקבע שר האוצר בתקנות, באישור ועדת הכלכלה.

איתן כבל: השנייה, הטלת חובה על עורך מכרז לבחון בכל מכרז האם ניתן לבצע אותו באמצעות עסק זעיר, קטן או בינוני, בלי שהדבר יפגע במוצר, בעבודה או בשירות המבוקש, ואם ניתן, חלה עליו החובה להתאים את תנאי המכרז או ההתקשרות לאותם עסקים.

איתן כבל: דוגמה מובהקת להתאמה היא פיצול המכרז לכמה מכרזים קטנים.

איתן כבל: מאחר שחוק חובת המכרזים חל לא רק על הממשלה אלא גם על גופים אחרים, כמו מועצות דתיות, קופות-חולים ומוסדות להשכלה גבוהה, ולמקרה שיתעורר צורך לקבוע באופן רוחבי התאמות שיש לעשות במכרזים ציבוריים, מוצע להסמיך את שר האוצר לקבוע, באישור ועדת הכלכלה, הוראות, הן לעניין הבחינה שעל עורך המכרז לערוך והן לגבי ההתאמות הנדרשות לעסקים השונים.

איתן כבל: על מנת לאפשר מעקב אחר יישום הוראות החוק ומידת ההשתלבות של עסקים זעירים, קטנים ובינוניים במכרזים הציבוריים, מוצע לקבוע כי הגופים שחוק חובת המכרזים חל עליהם יהיו חייבים לפרסם כל שנה באתרי האינטרנט שלהם נתונים על אודות שילובם של עסקים האמורים בהתקשרויות שלהם בשנה שחלפה.

איתן כבל: מאחר שפרסום הנתונים מחייב התאמה של מערכות המחשוב, מוצע לקבוע כי תחילת חובת הפרסום כאמור תהיה רק בעוד שנתיים, כך שאם יהיה צורך, שר האוצר, באישור ועדת הכלכלה, יוכל לדחות את מועד התחילה לעניין זה בשנה נוספת.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, כפי שאמרתי, מדובר בהצעת חוק חשובה ומשמעותית ביותר עבור עסקים זעירים, קטנים ובינוניים, וממילא למשק הישראלי כולו.

איתן כבל: עסקים אלה הם מנוע הצמיחה העיקרי של המשק והכלכלה.

איתן כבל: הצעת החוק מעודדת את שילובם של עסקים אלה במכרזים הציבוריים, והיא גם מעניקה לממשלה כלים לבחון ולעקוב אחר שילובם והתפתחותם, כדי שבהמשך הדרך ניתן יהיה לבחון באופן מושכל יותר כלים נוספים לעידוד ותמיכה בעסקים.

איתן כבל: הצעת החוק שבפניכם היא נדבך אחד ברפורמה כללית הדרושה בעניין עסקים זעירים, קטנים ובינוניים.

איתן כבל: אנו בוועדת הכלכלה עוסקים בסוגיה זו רבות, ומונחת על שולחננו גם הצעת חוק עסקים קטנים ובינוניים, התשע"ו–2015.

איתן כבל: בדיוני הוועדה עמדנו על הצורך בהוספת הוראות מהותיות שיסייעו באופן ממשי לעסקים אלו.

איתן כבל: אני בטוח שעם שיתוף פעולה של כלל הגורמים בממשלה נוכל לקדם גם את הצעת החוק הזו ולהביא בשורה של ממש לעסקים הזעירים, הקטנים והבינוניים בישראל.

אחמד טיבי: תוכל להרחיב, תוכל להרחיב.

איתן כבל: אתם רוצים שאני אפסיק או שאמשיך?

קריאות: – – –

איתן כבל: אני רוצה הצבעה.

איתן כבל: מי רוצה שאני אמשיך?

קריאות: – – –

איתן כבל: אין בעיה, אין בעיה.

איתן כבל: אם לא הבנתם, אני אחזור.

קריאות: לא, לא הבנו – – –

רויטל סויד: איתן, השתכנענו.

קריאה: – – –

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מודה לחברי הכנסת היוזמים, ובראשם לחבר הכנסת רועי פולקמן.

איתן כבל: אני מתנצל, מירב, שאני לא מזכיר אותך הפעם.

יואב קיש: אף שהיא הייתה בין – – –

איתן כבל: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני מבקש שתאשרו אותה בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: וזו גם הזדמנות להודות שוב לצוות המופלא, הנהדר, שאין כמוהו, בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: ליועצת המשפטית אתי בנדלר, ותודה מיוחדת לעורכת-דין אביטל סומפולינסקי, שהייתה שותפה לטיפול בהצעת החוק הזו; ללאה ורון, לד"ר עידית חנוכה, לדקלה טקו, יפעת לוי ישראל, כוכי שבתאי והדובר ליאור רותם.

איתן כבל: ותודה מיוחדת, באמת מיוחדת, לעורכת-דין דפנה ברנאי, נסחת הצעות החוק, שעושה עבודה נפלאה.

איתן כבל: תודה מעומק הלב לה.

איתן כבל: תודה לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: לא הוגשו הסתייגויות להצעת החוק, אלא יש לנו בקשות רשות דיבור.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: אבל אף אחד ממי שנרשם לא נמצא כאן.

קריאה: נהדר, נהדר.

טלי פלוסקוב: ולכן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: וכעת נצביע על הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 141 בעד סעיפים 1–4 – 41 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 41 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 142 בעד החוק – 42 נגד – אין נמנעים – אין חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 42 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן מבקש לברך; בבקשה, אדוני.

יואל חסון: די, כולנו, אכלתם לנו את השכל.

רועי פולקמן: זאת שעה מוקדמת, 02:20.

רועי פולקמן: איתן כבל היה בחור ישיבה, הוא דיבר מאוד מהר, כראוי, ולא הבנו כלום, אז אני כמובן אחזור.

רועי פולקמן: אבל אני בעיקר רוצה לומר שני דברים, ואז תודות.

רועי פולקמן: 1.

רועי פולקמן: פעם ראשונה בזכות העבודה של הוועדה, של הצוות המקצועי בוועדה ושל היו"ר, יש הגדרה לעסק זעיר, קטן ובינוני בחוקי מדינת ישראל, וזה יתחיל מכאן ואילך.

רועי פולקמן: אני חושב שזאת הייתה התחלה מאוד חשובה.

רועי פולקמן: 2.

רועי פולקמן: פעם ראשונה מחייבים לפרסם נתוני רכש במדינת ישראל מעסקים קטנים ובינוניים.

רועי פולקמן: זה לא היה אף פעם, אנחנו בצעד ראשון קדימה.

רועי פולקמן: אני רוצה להודות לכמה אנשים ובזה אסיים, לא ארחיב מעבר לזה.

רועי פולקמן: 1.

רועי פולקמן: אני רוצה להודות לחשבת הכללית ולמנהלת הרכש של מדינת ישראל מירב קדם ולאלון ממינהל הרכש.

רועי פולקמן: הם היו שותפים מאוד חשובים בחוק הזה.

רועי פולקמן: אני רוצה להודות לאמיר רשף, לעידו ולירון מאגף תקציבים באוצר; לרן קיוויתי ולנעמי היימן ממשרד הכלכלה.

רועי פולקמן: היה פה הרבה שיתוף פעולה.

רועי פולקמן: כמובן לצוות הוועדה היקר – לאיתן, ללאה, לאתי, לאביטל, לדפנה.

רועי פולקמן: תודה רבה על העזרה בחוק הזה.

יואל חסון: תודה לך.

רועי פולקמן: לליאור מהתאחדות התעשיינים ולרועי כהן מ"להב", שעבד.

רועי פולקמן: כמובן לצוות שלי, לגילית, למיכאלה, לשלומי ולמורן, וכמובן לשר האוצר, שסייע בעניין הזה.

יואל חסון: הללויה לשר האוצר.

רועי פולקמן: יש לנו המון עבודה על עסקים קטנים ובינוניים.

רועי פולקמן: שוטף 30, שבעזרת השם בפגרה נשלים אותו והסיפור של רשות לעסקים קטנים.

רועי פולקמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יואל חסון: – – –

יואל חסון: [מס' כ/643; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 14514; נספחות.

יואל חסון: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

יואל חסון: איתן, אני אלחם על זכותך לדבר.

רויטל סויד: איתן, הבנו.

טלי פלוסקוב: בואו, יש לנו עוד קצת עבודה, אז קצת להתרכז.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, בוא נמשיך.

איתן כבל: שלום, גברתי היושבת-ראש – –

טלי פלוסקוב: שלום לך, אדוני.

איתן כבל: – – רשמת פרלמנטרית, אדוני השר, חברותי וחברי הכנסת, התגעגעתי אליכם.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016.

איתן כבל: זוהי הצעת חוק פרטית – דוד, אני עובר להקראה מהסוף להתחלה, תהיה בשקט.

איתן כבל: זאת הצעת חוק שלי עכשיו.

דוד ביטן: יש לי הפתעה בשבילך, גנבתי לך ארבעה עמודים, לא שמת לב.

איתן כבל: זוהי הצעת חוק פרטית שהובלתי יחד עם חברי כנסת נוספים: אורי מקלב, דוד ביטן, יצחק וקנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, טלי פלוסקוב, יעקב פרי, עיסאווי פריג', נורית קורן, נאוה בוקר, נחמן שי, ענת ברקו, אחמד טיבי, מיכל רוזין, תמר זנדברג, זהבה גלאון, יואל חסון, משה גפני ומיקי רוזנטל, ולכולם אני מודה מאוד על שיתוף הפעולה.

איתן כבל: אני רוצה קודם כול להבהיר, החוק הזה הוא חוק האימא של משה כחלון.

איתן כבל: החוק הזה נוצר בעקבות העובדה, אני רוצה להזכיר לכם, שסגרו את הסניף בשכונה של אימא של השר כחלון וכך נולד לו החוק.

איתן כבל: חוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א–1981, כנוסחו היום, מסמיך את המפקח על הבנקים לתת לתאגיד בנקאי היתר לפתיחת סניף וכן סמכות לבטל היתר זה.

איתן כבל: הצעת החוק שבפניכם מסמיכה את המפקח על הבנקים גם למנוע מתאגיד בנקאי, במקרים המתאימים, לסגור סניף שלו.

איתן כבל: כידוע, הטכנולוגיה הולכת ומתקדמת ויחד אתה השתנה גם אופן מתן שירותי הבנקאות.

איתן כבל: לקוח בנק יכול היום לנהל את עסקיו מול הבנק בלי לפגוש למשך תקופה ארוכה, אם בכלל, את הפקיד בבנק.

איתן כבל: אכן, ללקוחות רבים המעבר לדיגיטציה חוסך הרבה זמן וביורוקרטיה.

איתן כבל: יחד עם זאת, ישנם לקוחות שמתקשים לפעול בעולם הדיגיטלי, וזקוקים גם כיום לנהל את עסקיהם מול פקיד הבנק.

איתן כבל: לקוחות אלה לעתים גם מוגבלים מבחינת הניידות שלהם ומתקשים להגיע לבנק המרוחק ממקום מגוריהם.

איתן כבל: המשמעות של סגירת סניף בנק הקרוב לביתם של לקוחות אלה היא קשה ביותר.

איתן כבל: מטרת הצעת החוק היא להבטיח כי תאגיד בנקאי לא יוכל לסגור את סניפיו רק בהתאם לאינטרסים הכלכליים שלו ולשיקול דעתו הבלעדי.

איתן כבל: בהתאם לכך מוצע, כי תאגיד בנקאי המבקש לסגור את אחד מסניפיו הקבועים יפנה למפקח על הבנקים בבקשה מנומקת, והמפקח יכריע בבקשה בהתאם למכלול השיקולים הרלוונטיים, ובהם טובת הציבור.

איתן כבל: המפקח יוכל להתנגד לבקשה, להסכים לה או להסכים לה בתנאים, לרבות קביעת מועד סגירה מאוחר יותר או הצבת תנאים אחרים אשר יבטיחו פתרונות אחרים ראויים ללקוחות אותו הבנק.

איתן כבל: כדי להגן על לקוחות התאגיד הבנקאי ולאפשר להם היערכות סבירה לסגירת הסניף, מוצע כי התאגיד הבנקאי לא יוכל לסגור סניף שהמפקח הסכים לסגירתו אלא בחלוף 60 ימים מהיום שהודיע ללקוחות על סגירת הסניף.

איתן כבל: אבהיר כי החובה של תאגיד בנקאי לפנות למפקח בבקשה לסגירת סניף חלה רק על סניפים קבועים, לרבות סניפים ניידים, שהם סניפים שההיתר שניתן לגביהם הוא לתקופה בלתי מוגבלת ויש להם מקום קבוע.

איתן כבל: במילים אחרות, הצעת החוק אינה חלה על סניף ארעי.

קריאות: – – –

איתן כבל: אם לא תפריעו לי אני אגיד.

איתן כבל: לבסוף אציין – זה לבסוף של העמוד הזה – כי ניתן יהיה להטיל קנס אזרחי על תאגיד בנקאי שיפר את הוראות החוק.

איתן כבל: חברות וחברי כנסת נכבדים, מדובר בהצעת חוק חשובה שתבטיח איזון ראוי בין הצורך להקל על שכבות מסוימות באוכלוסייה המתקשות לעבור לעולם הדיגיטלי לבין הרצון לאפשר את ההתפתחות הטכנולוגית והקדמה.

איתן כבל: המפקחת על הבנקים תבחן כל בקשה לסגירת סניף בנק, כך שנוכל להבטיח כי סגירת סניף תיעשה רק לאחר שנמצאו פתרונות ראויים לאוכלוסייה המקומית.

איתן כבל: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני מבקש שתאשרו אותה בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: אני רוצה, ברשותכם – – –

יואל חסון: לא הבנתי איזה סניף, הראשון או השני?

איתן כבל: אני אגיד את זה כך: חוק הבנקאות (רישוי), התשמ"א–1981, כנוסחו היום, מסמיך את המפקח על הבנקים לתת לתאגיד בנקאי היתר לפתיחת סניף וכן סמכות לבטל היתר זה.

איתן כבל: הצעת החוק שבפניכם – אוקיי?

איתן כבל: הבנת עכשיו?

איתן כבל: אז אני רוצה, בשמכם, שוב להודות לצוות המופלא.

איתן כבל: אני לא אחזור, אפשר לראות את זה על ה"רולר", אבל אני, ברשותכם, רוצה גם להודות לחברי רן מלמד, סמנכ"ל עמותת "ידיד", שליווה אותי, כמו בחוקים רבים וטובים גם בחוק הזה, היה שותף לכתיבת החוק, ותודה לו מעומק הלב על המסירות ועל הפעילות שלו.

איתן כבל: תודה לכם, אני סומך עליכם.

איתן כבל: תודה גם לאחמד טיבי שבעזרתו הגעתי עד הלום בחוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

טלי פלוסקוב: כאמור, לא הוגשו הסתייגויות, אך יש לנו בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

יואל חסון: אתה חייב להיות מקורי בשעה הזאת.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני נאלץ לעלות כאן לדוכן כדי להעלות את הדוכן אחרי הרצף שהיה כאן.

אחמד טיבי: גם לתקן או להוסיף על מה שאמר חברי איתן כבל, שהרקע לחוק הוא האימא של כחלון.

אחמד טיבי: אני בזמנו עליתי והוספתי שזה גם לפאטמה מטייבה.

אחמד טיבי: לכן חשיבות החוק הזה, שהוא חוק של כלל האזרחים.

אחמד טיבי: הנושא השני – שאלת אותי למה חזרתי.

אחמד טיבי: אני ואוסאמה יצאנו לסח'נין לחתונה של קפטן "בני סח'נין" ח'אלד ח'לאילה.

אחמד טיבי: נסענו לעילבון וחזרנו לכאן.

אחמד טיבי: אבל אני רוצה לומר משהו, יושב-ראש הקואליציה, על ההצבעות בשעות כאלה.

אחמד טיבי: חלק גדול מהאנשים ערים.

אחמד טיבי: אדוני יושב-ראש הקואליציה, חלק גדול מהאנשים ערים, יש להם שיקול נכון.

אחמד טיבי: חלק מחברי הכנסת, גם אם תביא אליהם – ככל שינקוף הזמן – חוק שיגיד שהשמש זורחת במערב, יצביעו כמו שהקואליציה תגיד להם; או שסוס שווה כלב.

קריאה: אחמד, מה אתה רוצה?

אחמד טיבי: לכן, אנחנו יכולים לסבול – מה שמקובל בימים כאלה זה קריאה שנייה וקריאה שלישית.

אחמד טיבי: אתה ח"כ ותיק.

אחמד טיבי: בדרך כלל בימים כאלה מביאים קריאה שנייה ושלישית.

אחמד טיבי: אבל יש עכשיו, עוד מעט, עשר קריאות ראשונות.

יחיאל חיליק בר: לא יפה, לא מקובל.

אחמד טיבי: לא מקובל בשום פרקטיקה פרלמנטרית, לא מקובל.

אחמד טיבי: אני לא יודע למה הביאו אותן.

אחמד טיבי: לא קריאה ראשונה, שזה לא פורס-מז'ור.

קריאה: מעולם זה לא היה, מעולם.

אחמד טיבי: זה לא פורס-מז'ור, ולכן, הייתי מעדיף שהדברים האלה ייעשו בהסכמה, אבל הם לא נעשו בהסכמה.

יחיאל חיליק בר: שיעבירו את זה למושב הבא.

אחמד טיבי: מה יקרה – האם מישהו חושב או חושש שיהיו בחירות מוקדמות, ולכן אצה לו הדרך, למשל?

יחיאל חיליק בר: אבל גם אז קריאה ראשונה נופלת, מה זה משנה?

אחמד טיבי: לא, אבל מה יכול להיות השיקול של להביא עשר קריאות ראשונות; עשר הצעות חוק, קריאות ראשונות.

אחמד טיבי: מילא אם יש הצעה אחת שהיא חשובה לכולם.

אחמד טיבי: עושים הסכמה, ועדות הסכמות, והיא נופלת לכאן, כך היה תמיד.

אחמד טיבי: לכן אני לא חושב שמן הדין לכפות פרקטיקה כזאת.

אחמד טיבי: האם סגן שר הביטחון תומך במה שאני אומר?

יצחק כהן: – – – סגן שר הביטחון – – –

אחמד טיבי: זה בנושא אחר, או שזה נושא חדש, מה שאתה מציע?

אלי בן-דהן: נושא חדש היה צריך להיות בוועדת הכנסת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ביטן, אתה עומד על כך שעשר הצעות בקריאה ראשונה יישארו?

דוד ביטן: זה כבר בסדר-היום, מה אני אעשה?

אחמד טיבי: לא, זו החלטה שלך ושל מרב מיכאלי, כנציגת האופוזיציה, אם תסכימו יחד.

דוד ביטן: לא, עוד שעה גומרים.

אחמד טיבי: איזה עוד שעה גומרים?

אחמד טיבי: אני אומר לך שאני מקוזז, ובכל זאת חזרתי להצביע, זה יותר מאתגר מאשר לא להיות מקוזז ולהיות כאן.

איתן כבל: ועם דלקת עיניים.

אחמד טיבי: ועם דלקת עיניים, הוא מאתגר אותי, ד"ר איתן כבל.

אחמד טיבי: זה אלרגיה לכמה דברים שמתרחשים כאן בבניין.

אחמד טיבי: על כל פנים, אני אמרתי את דעתי מבחינת פרקטיקה פרלמנטרית, שעדיף לעשות את הדברים האלה בהסכמה ולא לכפות הצעות בקריאה ראשונה בלילה האחרון.

ניסן סלומינסקי: רגע, אפשר להגיע להסכמה שכולם מאשרים את זה ונגמר הסיפור.

אחמד טיבי: לא מקובל בכנסת, יש הליך של הצבעות.

אחמד טיבי: יש לך הערה, אדוני?

אחמד טיבי: זו שעת שאלות, בבקשה.

אחמד טיבי: אפרופו תעסוקת ערבים, אני מבקש דקה.

אחמד טיבי: שאל סגן השר, אני – – –

טלי פלוסקוב: לא, יש לך 20 שניות לסיים.

אחמד טיבי: יש חברי כנסת חדשים שלא שמעו את זה קודם.

אחמד טיבי: מה הטענה שלנו בתעסוקת ערבים?

אחמד טיבי: שיש חסמים לא ענייניים.

מירב בן ארי: מה עכשיו?

יואל חסון: מה עכשיו?

יואל חסון: אנחנו שעתיים פה בגללך – – – שעתיים מקריאים רק את השם שלך – – –

אחמד טיבי: לייבזון, נא להירגע, ח"כ לייבזון.

אחמד טיבי: התחלתי בסיפור.

מירב בן ארי: – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: אני עוד לא התחלתי.

טלי פלוסקוב: חברים, אני מבקשת מחבר הכנסת אחמד טיבי לסיים, כי זמנו – – –

יואל חסון: – – – לא, על ההתנהגות של כולנו – כולם מתנהגים ככה?

מירב בן ארי: – – –

אחמד טיבי: אני רוצה לשמור על הזמן, ולכן אני אעשה את זה בפעם אחרת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת מצביעים על הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 143 בעד סעיפים 1–3 – 40 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 40 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חברת הכנסת יעל גרמן גם תומכת.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו מצביעים בקריאה שלישית על אותה הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 144 בעד החוק – 41 נגד – אין נמנעים – אין חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 41 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1076); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, שוב שינוי קל בסדר-היום, ועוברים לסעיף 29 – הצעת חוק לעידוד השקעה באנרגיות מתחדשות (הטבות מס בשל הפקת חשמל מאנרגיה מתחדשת – הוראת שעה), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: להצעה זו מוצמדת הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שאחר כך תקבל עוד שלוש דקות לנמק.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק לעידוד השקעה באנרגיות מתחדשות (הטבות מס בשל הפקת חשמל מאנרגיה מתחדשת – הוראת שעה).

יצחק כהן: הצעת חוק זו מקורה בתוכנית ממשלתית רחבת-היקף לעידוד הפקת חשמל מאנרגיה מתחדשת ומבוססת על כמה החלטות ממשלה בנושא, שהראשונה שבהן היא החלטת ממשלה מיום 13 בינואר 2008.

יצחק כהן: הצעת החוק מתמקדת בעידוד יצרני חשמל ביתיים, לרבות ועדי בתים, המפיקים חשמל באמצעות טכנולוגיה פוטו-וולטאית או טורבינת רוח, אשר מוכרים את עודפי החשמל שהם מייצרים לבעל רישיון ספק חיוני כהגדרתו בחוק משק החשמל, התשנ"ו–1996, לדוגמה חברת החשמל לישראל וחברות נוספות העונות להגדרה בחוק.

יצחק כהן: הטבות המס שהצעת החוק מבקשת לתת ליצרני החשמל הביתיים הן כדלקמן: א.

יצחק כהן: מסלול א' – פטור מלא ממס הכנסה עד גובה הכנסה שנתית של 20,000 ש"ח; ב.

יצחק כהן: מסלול ב' – מס מופחת בשיעור של 10% על הכנסה שנתית של עד כ-60,000 ש"ח.

יצחק כהן: בנוסף לאמור, יינתן בכל אחד מהמסלולים פטור גם מרישום כעוסק לצורכי חוק מס ערך מוסף, התשל"ו–1975, וכן פטור מניהול פנקסי חשבונות ופטור מהגשת דוחות שנתיים הן במס הכנסה והן במע"מ, והכול בכפוף לתנאים הקבועים בחוק.

יצחק כהן: כמו כן יינתנו גם הטבות מס לאדם המשכיר ליצרן חשמל ביתי קרקע אשר עליה מוקם ומופעל מתקן לייצור חשמל מאנרגיה מתחדשת.

יצחק כהן: תקופת ההטבות תהיה ל-20 שנים רצופות מהשנה הראשונה שבה החל להפיק הכנסה כאמור, הן מייצור חשמל הן מהשכרת קרקע למתקן המפיק חשמל באמצעות טכנולוגיה פוטו-וולטאית או טורבינת רוח, ולא יאוחר משנת 2026; זאת, במטרה להקל את חדירת הטכנולוגיה בפרק הזמן הקצר והבינוני.

יצחק כהן: היתרונות לתמרוץ הפקת חשמל באמצעות אנרגיה מתחדשת הם רבים ומשמעותיים, וביניהם ניתן למנות את הפחתת פליטת גזי החממה, צמצום התחלואה המשקית בעקבות הפחתת זיהום האוויר המקומי, חיסכון בעלויות כתוצאה מהרחבת רשת החשמל הקיימת והקמת תחנות כוח נוספות, צמצום איבודי רשת בשל קרבת הייצור למקום הצריכה והגדלת כושר ייצור החשמל בשעות שיא הביקושים.

יצחק כהן: אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3212/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, הוצמדה הצעת חוק פרטית להצעת חוק הממשלתית.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, יש לך שלוש דקות לנמק.

טלי פלוסקוב: רבותי, מי שלא מעוניין לדבר ורשום ברשימת הדוברים, נא להגיע לכאן ולבטל את שמכם.

יעל כהן-פארן: תודה, גברתי היושבת-ראש, חברים, השעה מאוחרת, גם לי, אני לא מבינה איך בכלל אני עולה לפה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להקריא לכם משהו שייתן איזה חזון להצעת החוק הזאת, שלא הייתה אמורה לעלות בשעה שהשמש לא זורחת, כי כל הרעיון מדבר פה על אנרגיית השמש, וגם נזכור שיש לנו שמש בחוץ.

יעל כהן-פארן: מקור האנרגיה הגדול והמרשים ביותר בעולם, מקור החיים של כל צמח וכל חיה, אך עדיין מקור שבו משתמשים כה מעט כיום, הוא השמש.

יעל כהן-פארן: אנרגיה זו ניתן להמיר בכוח מניע דינמי וחשמלי, ואפילו לאחר מיצוי כל האורניום והאטומים מפני כדור-הארץ, אנרגיית השמש תמשיך לזרום לעברנו כמעט ללא גבול.

יעל כהן-פארן: מי אמר את זה?

יעל כהן-פארן: ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון, בשנת 1956.

יעל כהן-פארן: ובכל זאת, גם היום בקושי אנחנו משתמשים באנרגיית השמש.

יעל כהן-פארן: יש לנו פה כל כך הרבה שמש, ופחות מ-2% מכל החשמל שלנו מופק מאנרגיית השמש, למרות שזה כלכלי – היום זה זול, המחירים ירדו פלאים; וזה נקי, וזה מפחית זיהום אוויר, מפחית גזי חממה, הכול טוב, ובכל זאת זה לא קורה.

יעל כהן-פארן: זה תורם לעצמאות האנרגטית שלנו, שלא נהיה תלויים בדלקים מחו"ל.

יעל כהן-פארן: אז מה קורה בהצעת החוק הזאת – ואני מאוד מאוד שמחה על הצעת החוק הממשלתית, והצעת החוק הפרטית שלי, בשיתוף עם חבר הכנסת חמד עמאר, שאני מאוד מודה לו על שיתוף הפעולה, מטפלת בחסם מאוד מרכזי שהיה, שמי שרצה – שעדיין קיים, עד שנפתור בהצעת החוק הזאת, וטיבי, לכן חשוב לנו לקדם אותה היום, כדי שבפגרה – וחבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים גפני הבטיח שנשב עליה בפגרה ובנובמבר היא כבר תהיה מוכנה לעבור, כדי שאנשים שמפיקים אנרגיה סולארית על הגג של הבית שלהם או על גגות של בתים משותפים, יהיו פטורים ממס, כי זה היום חסם מאוד מרכזי בתחום.

יעל כהן-פארן: ובמקום לעודד את אנרגיית השמש בארץ אנחנו רק רואים יותר ויותר חסמים ודברים שמפריעים.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו באים פה להסיר חסם, שכל אחד יוכל להפיק אנרגיית שמש על גג ביתו בלי לשלם על זה מס.

יעל כהן-פארן: אין שום סיבה לשלם על זה מס.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא מרוויח מזה כסף; הוא רק משקיע משהו שהוא יראה את התשואה שלו אחרי עשר שנים.

יעל כהן-פארן: לכן אני קוראת לכולם לתמוך בהצעת החוק, שתעבור, ותעבור כמה שיותר מהר, כדי לעשות מהפכה בתחום אנרגיית השמש בישראל.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: כאמור יש לנו רשימת דוברים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אכרם חסון – מוותר; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; אמיר אוחנה – מוותר; ישראל אייכלר – אינו נוכח; יוסי יונה – מוותר; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת; חבר הכנסת אחמד טיבי – תודה רבה.

טלי פלוסקוב: בכך סיימנו את רשימת הדוברים, רבותי, ואנחנו עוברים לשתי הצבעות נפרדות.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת החוק הממשלתית, הצעת חוק לעידוד השקעה באנרגיות מתחדשות (הטבות מס בשל הפקת חשמל מאנרגיה מתחדשת – הוראת שעה), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 145 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד השקעה באנרגיות מתחדשות (הטבות מס בשל הפקת חשמל מאנרגיה מתחדשת – הוראת שעה), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 33 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לעידוד השקעה באנרגיות מתחדשות (הטבות מס בשל הפקת חשמל מאנרגיה מתחדשת – הוראת שעה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת החוק הפרטית, הצעת חוק לעידוד הקמת מתקנים להפקת אנרגיה מתחדשת (פטור ממס), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת חמד עמאר ויעל כהן-פארן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 146 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לעידוד הקמת מתקנים להפקת אנרגיה מתחדשת (פטור ממס), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 34 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לעידוד הקמת מתקנים להפקת אנרגיה מתחדשת (פטור ממס), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, וגם היא עוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1077); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו חוזרים לסעיף 23 – הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את ההצעה, בשם שר הבינוי והשיכון, השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חוק המכר (דירות), התשל"ג–1973, הוא חוק צרכני שנועד לתת הגנה לרוכשים במסגרת עסקאות מכר דירות שנמכרות בידי מי שבנה אותן במטרה למוכרן.

יריב לוין: הצעת חוק זו נועדה לתקן את חוק המכר (דירות) בכמה עניינים שבהם ההסדר הקיים אינו מגן בצורה מספקת על קוני הדירות, ומטרתה ליצור מערכת יחסים שוויונית יותר ולצמצם את הפערים בין הצדדים לעסקה.

יריב לוין: בעסקאות של רכישת דירה מקבלן או יזם, יש פערי כוחות משמעותיים בין הרוכש למוכר, לטובת המוכר.

יריב לוין: לרוב, אין לצרכן יכולת מיקוח והשפעה על הספק.

יריב לוין: בנוסף, קיימים פערי מידע בין הצדדים, כוחו הכלכלי קטן יותר, וכך גם יכולתו להתמודד עם מורכבות העסקה.

יריב לוין: בין עיקרי הצעת החוק: 1.

יריב לוין: תיאסר מכירת דירה לפני אישור תוכנית או מתן הקלה אשר נדרשים לצורך בניית אותה דירה; 2.

יריב לוין: ייקבע כי מוכר אשר העניק זכות בלעדיות לקונה לרכישת הדירה, לתקופה מסוימת, וזכות הרכישה לא מומשה על-ידי הקונה, לא יגבה בשל כך סכום העולה על הסכום שיקבע השר בתקנות; 3.

יריב לוין: המוכר יחויב במסירת מידע תכנוני, שיש בו כדי להשפיע השפעה של ממש על השימוש הסביר בדירה, לקונה בתחומים אלה: שינויים שהמוכר יזם או שבכוונתו ליזום, בתוכנית החלה על החלקה שבה הדירה; תוכניות שהופקדו או אושרו בחלקות הגובלות; מגבלות על-פי הסכם או תוכנית על השימוש ברכוש המשותף; 4.

יריב לוין: ייקבע בחוק כי אי-התאמה כוללת גם מקרה שבו חלקי הבניין שאינם הדירה, לרבות הרכוש המשותף, שונים במידה משמעותית מן האמור במפרט.

יריב לוין: אבקש מהכנסת, כמובן, לתמוך בהצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אני עוברת לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: שוב, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר; יעל כהן-פארן – מוותרת; ישראל אייכלר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: מי לא מוותר?

טלי פלוסקוב: אמרת שאתה מוותר.

טלי פלוסקוב: לא מוותר?

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אמיר אוחנה: תודה, גברתי.

אמיר אוחנה: היום צוין יום ז'בוטינסקי כאן בכנסת.

אמיר אוחנה: אפשר להיות שמחים שזה היה דיון סוער, להבדיל מהדיונים המשמימים שבדרך כלל מאפיינים ימים מהסוג הזה.

אמיר אוחנה: קשה להפריז בהיקף, בעומק ובחשיבות הגותו של ז'בוטינסקי, ומה שאני רוצה כאן זה להקריא דבר קצר שז'בוטינסקי נאם בפני קהל בוורשה, 1938.

איתן כבל: קולטים אצלך גוגל?

אמיר אוחנה: זה לא גוגל.

אמיר אוחנה: זה אומנם סלולרי, אבל זה לא גוגל.

איתן כבל: איפה זה, שאני אדע גם?

אמיר אוחנה: הוא אמר כך, ואני מזכיר – 1938, כאשר מרבית יהודי העולם עוד לא הבינו את שעתיד להתרחש בהמשך: "מזה שלוש שנים אני פונה אליכם, יהודי פולין, עטרת היהדות העולמית, בקריאה.

אמיר אוחנה: אני מזהיר אתכם ללא הפוגה, שהקטסטרופה מתקרבת.

אמיר אוחנה: שערותי הלבינו, וזקנתי בשנים אלו, כי לבי שותת דם על שאתם, אחים ואחיות יקרים, אינכם רואים את הר הגעש שיתחיל לפלוט את אש ההשמדה.

אמיר אוחנה: אני רואה מראה איום.

אמיר אוחנה: קצר הזמן שבו ניתן להינצל.

אמיר אוחנה: ועוד דבר ברצוני לומר לכם ביום תשעה באב זה" – תשעה באב מתקרב אלינו – "אלה שיצליחו למלט נפשם מן הקטסטרופה, יזכו לרגע החגיגי של שמחה יהודית גדולה – לידתה מחדש ותקומתה של מדינה יהודית.

אמיר אוחנה: איני יודע אם אני אזכה לזה" – אמר ז'בוטינסקי – "בני כן.

אמיר אוחנה: אני מאמין בזה כשם שאני בטוח שמחר בבוקר שוב תזרח השמש".

אמיר אוחנה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: סיימנו את רשימת הדוברים, רבותי, ואנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 147 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 1 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 34 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016, עברה בקריאה הראשונה ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים (תיקון מס' 5), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: השר יריב לוין יציג לנו?

טלי פלוסקוב: האם יש לך להציג לנו הצעת חוק הגנת כינויי מקור וציונים גיאוגרפיים?

טלי פלוסקוב: אין לנו מי שיציג לנו את הצעת החוק הזאת?

יואל חסון: יורד, יורד, יורד, יורד מסדר-היום.

יואל חסון: יורד.

יואל חסון: אם אין נציג – יורד.

יואל חסון: השר לא יכול להציג את זה.

יואל חסון: סליחה.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: לשר יש כבוד עצמי, לא יכול להציג דבר כזה.

אחמד טיבי: תסתכל.

יואל חסון: לשר יש כבוד עצמי.

דוד ביטן: יורד.

טלי פלוסקוב: יורד.

יואל חסון: זה שר רציני.

יואל חסון: יש לך פה שר רציני.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1071); נספחות.

יואל חסון: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג לנו את הצעת החוק השר יריב לוין.

יואל חסון: איזה חוק זה?

טלי פלוסקוב: אתה צריך להקשיב למה שאני אומרת.

טלי פלוסקוב: בשבילך, חבר הכנסת יואל חסון, הצעת חוק המידע הפלילי – בבקשה, אדוני.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני אומנם מציג את החוק הזה בשם שרת המשפטים, אבל מאחר שעסקתי בו וגם הייתה לי הצעת חוק פרטית בנושא הזה אני יכול לומר, למרות השעה המאוחרת, שמדובר באמת בחוק חשוב מאוד.

יריב לוין: ואני מקווה מאוד שהוא גם יהיה צעד ראשון בדרך להסדרת אחת הסוגיות, בעיני, הכואבות ביותר שהחברה הישראלית צריכה להתמודד אתן, והיא סוגיית המרשם הפלילי והכתם שמוטל במאות-אלפי אזרחים, לפעמים בגין עניינים שוליים, לכל ימי חייהם ופוגע באפשרויות התעסוקה שלהם באופן קשה.

יריב לוין: הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו–2016, מבקשת להחליף את חוק המרשם הפלילי ולבצע רפורמה כוללת בחוק, תוך שימת דגש על הטיית הכף לטובת אינטרס השיקום והשילוב של בעל הרישום הפלילי בחברה בכלל ובשוק התעסוקה בפרט.

יריב לוין: כיום כולל מאגר המרשם הפלילי מעל מיליון בעלי רישום פלילי, שבמקרים רבים אינם מסוגלים להשתקם ולשוב לחברה בשל הרישום הפלילי.

יריב לוין: הצעת החוק מעגנת מחדש את האיזונים הראויים בין הצורך לקיים מאגר מידע פלילי לבין הצורך לאפשר לאנשים בעלי רישומים פליליים, ביניהם אף כאלו שלא הורשעו, לשוב למוטב ולהשתלב בחברה מבלי שכתם הרישום הפלילי ילווה אותם.

יריב לוין: החוק כיום גורם למצוקה לשכבות רחבות באוכלוסייה שהמפגש שלהן עם החוק הפלילי היה חד-פעמי, והצעת החוק באה לאפשר להקל את שובם של מי שמעדו באופן חד-פעמי בעבירות שאינן חמורות ולא שבו לבצע עבירות.

יריב לוין: הצעת החוק מסדירה את אופן ניהול מאגר המידע הפלילי.

יריב לוין: ההסדרה של ניהול המידע הפלילי בחוק נעשית בדרך של קביעת זכאותם של גורמים ספציפיים לקבל את המידע, במגבלות מסוימות הקבועות החוק, לשם הגנה על האינטרסים הציבוריים.

יריב לוין: הסדרה זו נועדה לאזן שני אינטרסים מתנגשים: האחד, האפשרות של גורם הזכאי לקבל מידע פלילי לקבל את המידע באופן מהימן ולהתחשב בו לצורך תכליות מסוימות; האחר, תקנת השבים, שתכליתה מימוש אינטרס השיקום וההשתלבות בחברה.

יריב לוין: אציג בתמצית את התיקונים המרכזיים שבהצעה: הראשון, קיצור תקופת ההתיישנות והמחיקה – קיצור התקופות שבהן יימסר מידע פלילי, תוך איזון האינטרסים השונים – דבר שהוא באמת בעל חשיבות עצומה.

יריב לוין: השני, חסימת האפשרות לזליגת מידע פלילי – מוצע לקבוע שני מנגנונים מרכזיים שיהיה בהם כדי לחסום את האפשרות לזליגת מידע פלילי: הראשון, איסור דרישת תצהיר אודות עברו הפלילי של אדם על-ידי מי שאינו זכאי לקבלו – על-פי ההצעה, העונש בגין דרישת תצהיר יעמוד על שנתיים מאסר; השני, קביעת עיקרון שלפיו המידע מהמרשם הפלילי לא יימסר בתדפיס, על מנת להתמודד עם התופעה הקיימת בשוק של גורמים פרטיים הדורשים ממועמדים לעבודה תדפיס מרשם פלילי אף שאינם זכאים לקבל את המידע.

יריב לוין: מוצע לאפשר לאדם את העיון בכל הרישומים על אודותיו מבלי שיימסר לו תדפיס של המידע, זאת כדי שלא תהיה אפשרות לאלץ אותו למסור מידע פלילי על אודותיו בניגוד לרצונו ועל מנת למנוע זליגת מידע.

יריב לוין: בנוסף קובעת ההצעה אמות מידה לזכאות למידע פלילי ושקילתו, קריטריונים ברורים שיהוו תנאי סף ולפיהם יוחלט אילו גופים ייכללו ברשימת הגופים שזכאים לשקול עבר פלילי.

יריב לוין: בנוסף, ההצעה כוללת גם הסדרה של סוגיות נוספות, דוגמת הסדרת הרישומים המשטרתיים, חיזוק מהימנות המרשם, העברת מידע מהמרשם הפלילי למדינות זרות ועוד.

יריב לוין: נוכח החשיבות הרבה של ההצעה הזו, אני באמת מבקש מהכנסת לתמוך בה, ואני מקווה שאכן הנושא החשוב הזה יוסדר בצורה הרבה יותר טובה מכפי שהמצב היום.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: מירב בן ארי?

מירב בן ארי: תורידי – – –

טלי פלוסקוב: הורדנו, בטעות.

טלי פלוסקוב: אוסאמה סעדי – מוותר; יוסי יונה – מוותר; עבדאללה אבו מערוף – מוותר; מיקי לוי; מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; אמיר אוחנה; ישראל אייכלר – אינו נוכח; איציק שמולי – מוותר; אחמד טיבי – מוותר; נחמן שי – מוותר; רויטל סויד – אינה נוכחת; יעל כהן-פארן – מוותרת; יואל חסון – מוותר; אורן אסף חזן – אינו נוכח; שרן השכל – מוותרת; יחיאל חיליק בר – מוותר; יואב קיש – אינו נוכח; יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: אחרי יעל גרמן אנחנו עוברים להצבעה, רבותי.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, אני לא חושבת שמישהו בכלל הקשיב למה שיריב לוין אמר.

יעל גרמן: אני בטוחה שאף אחד בכלל לא הבין.

יצחק כהן: זה גם כתוב.

יעל גרמן: אף אחד לא הבין מה שהוא אמר, ואיך בכלל מצפים ממישהו – קואליציה, אופוזיציה – להצביע?

יעל גרמן: מישהו מבין על מה הוא מצביע?

יעל גרמן: איזה מין פרלמנטריזם זה, אדוני יושב-ראש הקואליציה?

אחמד טיבי: מה חדש?

איתן כבל: זה לא חדש.

יעל גרמן: אנחנו יושבים כאן כי אנחנו מכבדים את הכנסת, כי חשוב לנו להיות במיוחד ביום האחרון במושב הזה.

רוברט אילטוב: אנחנו יושבים פה כי אנחנו מכבדים את האופוזיציה.

יעל גרמן: אנחנו נמצאים כאן כי אנחנו חושבים שתפקידנו כמחוקקים זה לדעת ולהכיר כל חוק.

אחמד טיבי: – – – רק לפני חודש היה באופוזיציה.

יעל גרמן: היום מה שנעשה כאן לא מכבד את הכנסת, וזה בלשון המעטה.

יעל גרמן: אני לא יכולה להצביע על חוק שאני לא מבינה אותו, שלא דנתי בו, שלא למדתי אותו, וכמוני, לדעתי, כולם.

יעל גרמן: אני עדיין מבקשת – – –

שולי מועלם-רפאלי: מאז יום שני זה מופיע בסדר-היום של הכנסת.

מרב מיכאלי: – – –

שולי מועלם-רפאלי: היו לך שלושה ימים ללמוד את החוק הזה.

מרב מיכאלי: – – – ומאז יום שני לא עשינו כלום?

יעל גרמן: שולי, שולי, בואי – – –

מרב מיכאלי: – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – – עכשיו היא נזכרה – – – בחייאת.

יואל חסון: מה זה הדבר הזה?

יעל גרמן: שולי, בואי תגידי לי על מה את הולכת להצביע.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת את זה.

יעל גרמן: את יודעת על מה את הולכת להצביע?

שולי מועלם-רפאלי: יעל, יעל – –

יעל גרמן: לא, אני שואלת אותך.

יעל גרמן: את יודעת?

שולי מועלם-רפאלי: – – על החוק הזה נזכרת שאותו את לא יודעת – – – את כל החוקים האחרים – – –

יעל גרמן: אני שואלת אותך אם את יודעת על מה את הולכת להצביע, עכשיו ובחוק הבא ובחוק שאחרי זה.

יעל גרמן: ואני אגש אלייך, אם את לא רוצה, ותגידי לי על מה את הולכת להצביע.

יעל גרמן: את לא יודעת.

יעל גרמן: ממש כמוני.

שולי מועלם-רפאלי: יעל, הצביעות זועקת למרחוק.

יואל חסון: אוי, באמת.

יואל חסון: הצביעות שלכם.

שולי מועלם-רפאלי: את החוקים שאיתן כבל הציג את – – –

יעל גרמן: כן.

שולי מועלם-רפאלי: באמת.

יעל גרמן: כן.

איתן כבל: שולי, הסברתי את זה יפה.

איתן כבל: סליחה – – – אל תשמיצי אותי.

יעל גרמן: אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני חושבת שצריך לשים קץ לביזיון ולבושה.

יעל גרמן: אני חושבת שצריך להיפרד.

יעל גרמן: זה היום האחרון של המושב.

יעל גרמן: אנחנו צריכים להיפרד בצורה מכובדת, ולא לשבת פה, חלק מצביעים כמי שכפאם שד וחלק יצביעו "נמנע" מפני שהם לא יודעים מה להצביע.

יואל חסון: החוק הזה הוא של למעלה מ-100 עמודים, אף אחד לא קרא אפילו עמוד אחד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד, מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 148 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – 13 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יריב לוין: איך אתם מצביעים נגד חוק כזה?

טלי פלוסקוב: בעד – 20 חברי כנסת, 13 מתנגדים, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1079); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת נכסים למטרות חינוך) (תיקון מס' 4) (חשבונות ניהול עצמי), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק סגן שר החינוך מאיר פרוש.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בהתאם להחלטת ממשלה מס' 2981 מיום ז' באדר ב' התשע"א, 13 במרס 2011, פועל משרד החינוך להעברת מוסדות החינוך הרשמיים למתכונת של ניהול עצמי.

מאיר פרוש: בבסיס המהלך עומדת התפיסה החינוכית והניהולית שמתן אוטונומיה וסמכות לבתי-הספר בנושאים מסוימים, תוך העברת משאבים אליהם, יתרום משמעותית לשיפור ההישגים והאקלים החינוכי.

מאיר פרוש: כיום רווחת התפיסה שאיגום משאבים ואוטונומיה תקציבית בנושאים מסוימים – –

יעל גרמן: אנחנו לא מבינים.

מאיר פרוש: – – כגון רכישת שירותים בתחום החינוך – יוזמות חינוכיות, פרויקטים לימודיים, הכשרות והשתלמויות, ורכישת ציוד דרוש לבית-הספר, יאפשרו לבית-הספר להתייעל ולהקצות את משאביו בהלימה גבוהה יותר למטרות הפדגוגיות.

מאיר פרוש: כיום – – –

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני לא הבנתי.

יעל גרמן: אני מבקשת מההתחלה שתסביר לי – – –

מאיר פרוש: מי מוכן לעזור לנקות את האוזניים של הגברת גרמן?

יואל חסון: היא לא צריכה לנקות את האוזניים.

מאיר פרוש: כיום פועלת תוכנית הניהול העצמי בבתי-הספר היסודיים הרשמיים ברשויות מקומיות שעמן נחתם מסמך הבנות.

מאיר פרוש: מסמך הבנות זה אשר נחתם בין הרשות המקומית לבין משרד החינוך – –

יעל כהן-פארן: לא מבינים.

מאיר פרוש: – – מחייב את הרשות המקומית – – –

יואל חסון: אתה צוחק עלינו?

מאיר פרוש: – – שתוכנית ניהול עצמי פועלת בתחומה לרכז משאבים כספיים ממקורותיה ומהקצבות המדינה – –

קריאות: – – –

מאיר פרוש: – – לגבש אמות מידה להקצאה ולתקצוב שוויוניים למוסדות החינוך ולהקצות את המשאבים הכספיים ישירות לחשבון בנק אשר מוקם על-ידה בעבור כל מוסד חינוך בניהול עצמי שבתחומה, וזאת לשם ניהולו השוטף של מוסד החינוך בהתאם לתוכנית ניהול עצמי.

מאיר פרוש: מורשי החתימה בחשבון – זה הכי חשוב – הם מנהל בית-הספר שהנו עובד משרד החינוך ומינהלנית בית-הספר שהנה עובדת הרשות המקומית.

מאיר פרוש: כעת, על מנת לעגן תשתית משפטית לנושא, נדרש המשרד לתקן את חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת נכסים למטרות חינוך), התש"ס–2000, הקובע כיום כי רשות חינוך מקומית תנהל את כל התשלומים המועברים לה מהמדינה לשם מימונם של מוסדות החינוך בחשבון בנק אחד נפרד, המיועד אך ורק למטרה זו.

מאיר פרוש: מטרת תיקון החוק היא להסדיר את העברתם של כספי חינוך לחשבונות הבנק שתפתח הרשות המקומית בעבור כל מוסד חינוך בנפרד, בהתאם לתוכנית הניהול העצמי, ולא רק לחשבון הקצבות החינוך של הרשות המקומית, וכן להסדיר את התשתית המשפטית בכל הנוגע לעניין המורשים לבצע התחייבות כספית מחשבון בבעלות הרשות המקומית, תוך ניהולו התקין.

מאיר פרוש: לכן אני מבקש – – –

יעל גרמן: יש לי שאלה.

מאיר פרוש: עכשיו אין שעת שאלות.

יעל גרמן: יש לי שאלה, באמת.

מאיר פרוש: שעת שאלות זה רק לשרים, ולא לסגני שרים.

יעל גרמן: סגני שרים לא יודעים לענות?

יעל גרמן: הם עונים על כל שאלה – – –

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: הלוואי שבתקנון היה מושג של שאלות לסגן שר.

מאיר פרוש: אין את זה.

יעל גרמן: – – –

מאיר פרוש: רק הלילה את רוצה להתחיל משאלות לסגן שר?

יעל גרמן: הרי יש חוק כזה.

מאיר פרוש: הייתי רוצה שלפני שבועיים תבקשי, לפני חודש.

יעל גרמן: למה – – – החוק הזה?

מאיר פרוש: עכשיו ב-03:02 את מבקשת לחדש בתקנון של הכנסת שיש שאלות לסגן שר?

יעל גרמן: כן.

מאיר פרוש: It's not fair.

מאיר פרוש: זה לא מקובל.

יעל גרמן: אני למדתי שסגני שרים – – –

מאיר פרוש: על כל פנים, אני מבקש מחברי הכנסת שיצביעו – –

יואל חסון: אם היית מדבר ביידיש, זה היה אותו דבר.

מאיר פרוש: – – שיצביעו על הצעת החוק הממשלתית – –

יעל גרמן: יש לך אפשרות לענות על השאלה?

מאיר פרוש: – – שהבאתי הלילה, אור ליום רביעי, כ"ט וכו'.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

יואל חסון: מדהים כמה זה ריגש אותך.

מאיר פרוש: חצי קדיש אפשר לומר?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה.

יעל גרמן: האם מישהו יכול להשיב על שאלה?

יעל גרמן: אדוני סגן השר, אתה יודע שהיום יש חשבונות נפרדים?

מאיר פרוש: אני מבקש ממך.

מאיר פרוש: את רוצה לשמוע סיפור?

מאיר פרוש: את רוצה לשמוע?

יעל גרמן: בטח.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש – –

מאיר פרוש: – – –

יעל גרמן: – – – עוד שעתיים סיפור.

יעל גרמן: שעת סיפור עם סגן השר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו ממשיכים בדיון.

יוסי יונה: – – השר לוין, הנחת העבודה שהוצגה כאן על-ידי סגן שר החינוך פרוש היא: אוה, הניהול העצמי הוא כל כך מוצלח, הבה נפתח אותו וניקח את זה שלב נוסף.

יוסי יונה: רבותי, אני מומחה לחינוך.

יוסי יונה: יש לנו דוחות לגבי ארצות-הברית, לגבי ניו-זילנד, לגבי בריטניה – לא רק שניהול עצמי לא סייע, אלא הוא תורם לסגרגציה מעמדית, ואנחנו יודעים את זה.

יוסי יונה: והנה, עכשיו אנחנו עושים עוד שלב, עוד צעד בסגרגציה המעמדית.

יוסי יונה: אם עד היום הכספים של בתי-הספר היו בחשבון אחד של רשות מקומית, ויכולנו באופן חלקי לפקח על הכספים הללו, היום אנחנו לא נדע – לכל בית-ספר יהיה חשבון הבנק שלו.

יוסי יונה: ואתם יודעים מה קורה בניהול העצמי.

יוסי יונה: במקום שהמנהלים יעסקו בחינוך, הם עוסקים בגיוס כספים.

יוסי יונה: מדברים על אוטונומיה ניהולית, מדברים על חדשנות פדגוגית, אבל מנהל בית-הספר או מנהלת בית-הספר הופכים להיות מגייסי כספים.

יוסי יונה: ואנחנו יודעים מי יודע לגייס כספים טוב יותר ואיפה מגייסים כספים טוב יותר: לא באזורי מצוקה – באזורים אמידים.

יוסי יונה: ניסינו בתחילת השנה להעביר חוק כדי שלוועדת החינוך של הכנסת לא תהיה סמכות לקבוע, אלא לפקח ולאשר את התשלומים, וההצעה הזאת נפלה.

יוסי יונה: והנה עכשיו, עם המהלך הזה, עם הצעד הזה, היכולת של הפיקוח והבקרה מתמוטטת לחלוטין.

יוסי יונה: אז הנה היום דיברנו על ז'בוטינסקי, והנה היום דיברנו על חמשת המ"מים, והנה כמה התגאיתם בכך שאתם פוסעים בעקבות המורשת של ז'בוטינסקי, והנה אתם בוגדים במורשת הזאת, הנה אתם מאפשרים את ההפרטה המואצת של מערכת החינוך.

יוסי יונה: אנשים שמתגאים שיש להם עמדות חברתיות ואידיאולוגיה חברתית, והנה, הממשלה החברתית ביותר שידעה מדינת ישראל זה שנים ארוכות, היום היא עושה צעד נוסף להפרטת מערכת החינוך.

יוסי יונה: ולכן, אנחנו מתנגדים בתוקף לצעד הזה, כי הצעד הזה יעמיק את הפערים בחברה הישראלית.

יוסי יונה: שימו לב מה קורה.

יוסי יונה: הניהול העצמי, כאשר הוא פועל במציאות שמתאפיינת בפערים כלכליים מהגדולים ביותר במדינות העולם המערבי, הרי שניהול עצמי רק יעודד את המשך הפערים הללו, ואל לנו לתת יד למהלך הזה.

יוסי יונה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי.

איימן עודה: יוסי, כל הכבוד.

יעל גרמן: – – – אתה בסך הכול הבנת וגם הסברת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, עליתי כדי לומר כמה מילים על פרופסור יונה, שהוא אחד האנשים המומחים בנושא חינוך, אבל לא רק.

אחמד טיבי: קראתי כמה מאמרים, לפני שהוא נכנס לכנסת, בנושא הגזעה.

אחמד טיבי: זה היה מאמר מבריק – גם אתה וגם פרופסור שנהב.

אחמד טיבי: זה מאמר שאפשר ללמוד ממנו.

אחמד טיבי: יש בו חידוד רעיוני.

מירב בן ארי: – – –

אחמד טיבי: חברת הכנסת לייבזון, את לא מפסיקה גם להעביר חוקים וגם להפריע.

יעל גרמן: ספר לנו על המאמר.

אחמד טיבי: קראתי אותו כאן פעם, על הנושא הזה, קראתי על הגזעה, תורתם של יוסי יונה ויהודה שנהב.

אחמד טיבי: אני חושב שכל אחד חייב לקרוא.

אחמד טיבי: אבל האמת היא שאני אוהב אינטראקציה עם הציבור בשעות כאלה, ולכן, מי שלא אוהב ערבית – זב"שו, (אומר בערבית: כלומר העסק שלו.

אחמד טיבי: )

שולי מועלם-רפאלי: ציבור הצופים.

נחמן שי: היה לנו קורס של עשר שעות.

יעל גרמן: ניסינו ללמוד, לא הלך.

אחמד טיבי: יש עשרות שמגיבים על פוסטים בשעה כזאת, רק שתבינו.

אחמד טיבי: למשל (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: מחמוד דחלה: רק בעלי הדאגות מגיעים לפסגות; מוחיי א-דין דבאג' משיקגו כותב: תהיה בריא; מוס'טפא כיאל: מזל טוב לח'אלד ח'לאילה; סלאח ערידי: יבורכו מאמצי כל חברי הכנסת הנוכחים; הנאדי: שלום על שנתם של אלו שיש ברשותם זמן כדי לקרוא ושלום על העייפים.

אחמד טיבי: )

דוד ביטן: טיבי, אתה עושה פיליבסטר או מה?

אחמד טיבי: שלום על אלה העייפים בשעות כאלה.

אחמד טיבי: על כל העייפים בשעות כאלה.

אחמד טיבי: מצטיין דיקן – לא אספיק.

אחמד טיבי: אספיק?

אחמד טיבי: אספיק.

אחמד טיבי: דיברנו הרבה על תעסוקת ערבים.

אחמד טיבי: יש סיפור על מצטיין דיקן ערבי, מחמוד.

אחמד טיבי: מחמוד הגיע למשרד רואי-חשבון – הערת טאבו: זה סופר לפני שתי קדנציות.

אחמד טיבי: מחמוד הגיע לאחד ממשרדי רואי-חשבון הגדולים בתל-אביב – הגדולים – –

יצחק כהן: החשובים.

אחמד טיבי: – – החשובים; יש לו גם שם ליברלי.

אחמד טיבי: הגיע, נפגש עם יוסי – יוסי הוא רואה-חשבון ראשי.

יצחק כהן: לא יוסי, יוחנן.

אחמד טיבי: יוחנן בקומה השנייה, יוסי בקומה השלישית.

אחמד טיבי: אמר לו: אני מחמוד, אני מצטיין דיקן, אני רוצה לעבוד אצלכם.

אחמד טיבי: הוא אמר לו: בוא, בוא מחמוד.

אחמד טיבי: אתה רואה את הלשכה הזאת, שזה הנוף אל הים?

אחמד טיבי: החדר הזה הוא שלך.

אחמד טיבי: עלו עוד קומה, הוא אומר לו: חדר האוכל עם הספות היפות, פה בין 14:00 ל-16:00; שם יש מיטה – בין 18:00 ל-20:00 אתה יכול לנוח.

יצחק כהן: בקומה הפיסקלית?

אחמד טיבי: בקומה הפיסקלית, יש שם מסכים, עם דיגיטליה – חופשי, בשבילך.

אורי מקלב: הגענו לחניון.

אחמד טיבי: לחניון – אכן, אורי מקלב מכיר את המשרד הזה של רואי-החשבון.

אחמד טיבי: ירד אתו לחניון, אומר לו: אתה רואה את ה"אאודי SL8", מחמוד?

אחמד טיבי: זה שלך.

אחמד טיבי: אז נדלקה נורה אדומה אצל מחמוד, והוא שאל את יוסי – יוחנן היה שם – שאל את יוסי: תגיד, יוסי, אתה מסתלבט עלי?

אחמד טיבי: ואז יוסי שאל את מחמוד: מי התחיל?

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אחמד טיבי: הוא פשוט רצה לעבוד, מחמוד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: אפילו נתתי לך עוד חצי דקה כדי שתסיים את הבדיחה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת הנכסים למטרות חינוך) (תיקון מס' 4) (חשבונות ניהול עצמי), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 149 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 17 נגד – 13 נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת הנכסים למטרות חינוך) (תיקון מס' 4) (חשבונות ניהול עצמי), התשע"ו–2016, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 17 חברי כנסת בעד, 13 מתנגדים, שני חברי כנסת נמנעו.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת הנכסים למטרות חינוך) (תיקון מס' 4) (חשבונות ניהול עצמי), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מנחם אליעזר מוזס: חברת הכנסת גרמן לא הבינה מה שאמרת.

טלי פלוסקוב: מצטערת.

יעל גרמן: – – – ומאוד הבנתי את יוסי יונה.

יעל גרמן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/660); נספחות.

יעל גרמן: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 7) (הגדלת הריבית המיוחדת והוספת ביטוחים אישיים), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 7) (הגדלת הריבית המיוחדת והוספת ביטוחים אישיים), התשע"ו–2016.

אורי מקלב: סעיף 28א לחוק חוזה הביטוח, התשמ"א–1981, קובע את סמכות בית-המשפט לפסוק ריבית מיוחדת אם חברת הביטוח לא שילמה את תגמולי הביטוח שלא היו שנויים במחלוקת בתום לב במועדים הקבועים בסעיף 27 לחוק.

אורי מקלב: הסעיף קובע כי כאשר מדובר בביטוחים מסוג "ביטוחים אישיים" כהגדרתם בסעיף, בית-המשפט חייב לפסוק פיצויים, ולגבי יתר סוגי הביטוחים – בית-המשפט רשאי לעשות זאת.

אורי מקלב: מוצע להגדיל את שיעור הריבית הקבועה בסעיף ולקבוע כי שיעור הריבית המיוחדת לא יעלה על פי-20 מהריבית הקבועה בהגדרה "הפרשי הצמדה וריבית" בחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א–1961, לעומת פי-שלושה כקבוע היום.

אורי מקלב: בנוסף, מוצע להוסיף לביטוחים הנכללים בהגדרה "ביטוחים אישיים" ביטוח מפני מחלות ואשפוז וביטוח – איציק שמולי – ביטוח לפי דרישות פקודת ביטוח רכב מנועי [נוסח חדש], התש"ל–1970.

אורי מקלב: אני מבקש מכולם לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אורי מקלב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: אני עוברת לרשימת הדוברים: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; אמיר אוחנה; יעל כהן-פארן – מוותרת; אחמד טיבי – מוותר; אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 7) (הגדלת הריבית המיוחדת והוספת ביטוחים אישיים), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 150 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 7) (הגדלת הריבית המיוחדת והוספת ביטוחים אישיים), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוקה ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 30 חברי כנסת בעד, שני מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון מס' 7) (הגדלת הריבית המיוחדת והוספת ביטוחים אישיים), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – חבר הכנסת רועי פולקמן מצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1072); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62) (סופיות הסליקה במסלקות), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יעל גרמן: איציק, אם אפשר, לאט, שנוכל להבין, בבקשה.

יצחק כהן: אני הייתי עושה את זה מהר, אבל יעל גרמן רוצה לאט.

יעל גרמן: לא סתם לאט – אני רוצה לכתוב, אז בקצב הכתבה.

יצחק כהן: זה כתוב לך בתקציר.

יעל גרמן: אבל אני רוצה לכתוב מה שאתה אומר, לא מה שכתוב.

יצחק כהן: תקראי את התקציר.

יצחק כהן: יחד אתך נעבור על התקציר, והכול יהיה בסדר.

יעל גרמן: תגיד לי באיזה סעיף תקציבי זה יהיה.

יצחק כהן: הצעת החוק חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62) (סופיות הסליקה במסלקות).

יצחק כהן: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, גברתי יעל גרמן – –

יעל גרמן: – – –

יצחק כהן: הנה, לאט-לאט.

יצחק כהן: – – הצעת החוק המונחת לפניכם גובשה ברשות ניירות ערך בתיאום עם משרד האוצר, בנק ישראל ומשרד המשפטים.

יצחק כהן: עד כאן בסדר?

יצחק כהן: מטרת הצעת החוק היא לעגן את ההוראות הנדרשות לצורך מזעור הסיכונים שאליהם חשופות מסלקות הבורסה ולצורך הקניית ודאות משפטית לסופיות הסליקה במסלקות, הן באופן שוטף – –

יעל גרמן: זה מהר.

יצחק כהן: ממש לא.

יצחק כהן: לאט-לאט.

יצחק כהן: – – והן במצב שבו חבר מסלקה נקלע להליכי חדלות פירעון.

יצחק כהן: קיומן של מסלקות הסולקות – – –

מיקי לוי: זה היה פעם.

מיקי לוי: תאמינו לי, אתם לא מאמינים במה שאתם אומרים אפילו.

יצחק כהן: קיומן של מסלקות הסולקות עסקאות בניירות ערך הנסחרים בבורסה הוא תנאי הכרחי לתפקוד יעיל של שוק ההון בפרט – מיקי, אני לא שומע את עצמי.

יצחק כהן: מיקי, בסוף גם אני לא אבין.

יואל חסון: אז בוא תגיד מה שכתוב, תן לפרוטוקול ונצביע.

יצחק כהן: אבל היא לא רוצה.

יצחק כהן: תשכנע אותה.

יואל חסון: דוד, תגיד לה – – –

יצחק כהן: קיומן של מסלקות הסולקות עסקאות בניירות ערך הנסחרים בבורסה הוא תנאי הכרחי לתפקוד יעיל של שוק ההון בפרט ושל המערכת הפיננסית בכלל.

יצחק כהן: על כן, קיימת חשיבות רבה לכך שהמסלקות יהיו אמינות, יציבות ויעילות.

יצחק כהן: בדוח קרן המטבע הבין-לאומית מאפריל 2012 נכללה המלצה הנוגעת לצורך בהרחבת ההגנה על סופיות הסליקה במסלקות הבורסה, לאור חשיבותן המערכתית הגבוהה.

יצחק כהן: המלצות אלה נוגעות, בין היתר, לעניין ההגנה על סופיות הוראות הסליקה וההגנה על יציבות המסלקות במקרה של חדלות פירעון של אחד מחבריה.

יצחק כהן: בנוסף, בהתאם להסדרה הבין-לאומית של מסלקות ניירות ערך, נקבע כי מסלקה אשר לא תעמוד בסטנדרטים הבין-לאומיים שנקבעו לא תוכל לקבל הכרה כ"מסלקה כשירה", דבר שיפגע ביכולת הפעולה של מסלקות הבורסה אל מול מסלקות אחרות בעולם.

יצחק כהן: במצב כזה, על-פי הוראות המפקחת על הבנקים, ייאלצו חברי המסלקה לרתק הון משמעותי כבטוחה, דבר העלול לפגוע בתפקודם התקין.

יצחק כהן: ההסדרה המוצעת, יעל גרמן – – –

יעל גרמן: לא, אדוני סגן השר, מה היתרון – – –?

יצחק כהן: אני אומר לך, הנה.

יעל גרמן: היא דורשת ממש שיפקידו?

יצחק כהן: לא, במקרה – – –

יעל גרמן: – – –?

יצחק כהן: עוד פעם, אני אסביר לך.

יעל גרמן: לא לא, אני רוצה לדעת.

יעל גרמן: זו תהיה ערבות בנקאית שצריך להפקיד?

יצחק כהן: מסלקה אשר לא תעמוד בסטנדרטים הבין-לאומיים – זה מה שהיא דורשת.

יעל גרמן: לא, מדובר על מי שהיה חדל פירעון.

יצחק כהן: אני מסביר לך: ההסדרה המוצעת מבוססת על עקרונות הסדרה בין-לאומית והיא נועדה לאפשר את המשך פעילותן התקינה של המסלקות, וכן את המשך תקינותו של המסחר בבורסה, במטרה להבטיח את תפקודו הרציף של שוק ההון ושל המשק בישראל.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת, כולל חברת הכנסת יעל גרמן, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים – איפה מקלב?

יצחק כהן: מקלב – לוועדת הכספים של הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: ואני מבקש להזמין את יעל גרמן, לא לוותר לה.

יעל גרמן: אולי אפשר לשים משכנתה – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אני עוברת לרשימת הדוברים, רבותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; מיקי לוי – מוותר; עמר בר-לב – אינו נוכח; אמיר אוחנה – אינו נוכח; יעל כהן-פארן – מוותרת; ישראל אייכלר – אינו נוכח; יוסי יונה – מוותר; יעל גרמן?

יעל גרמן: לא יודעת, אני מתלבטת.

טלי פלוסקוב: תחשבי.

טלי פלוסקוב: אחמד טיבי – אינו נוכח; עליזה לביא – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: יעל גרמן, מה את מחליטה?

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת החוק חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62) (סופיות הסליקה במסלקות), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 151 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 נגד – 4 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62) (סופיות הסליקה במסלקות), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 25 חברי כנסת בעד, ארבעה מתנגדים, נמנע אחד.

טלי פלוסקוב: אני קובעת כי הצעת חוק ניירות ערך (תיקון מס' 62) (סופיות הסליקה במסלקות), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת הכספים לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול, חבר הכנסת איוב קרא מצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: וכעת אנחנו מצביעים – – –

מיקי לוי: מדע וטכנולוגיה, גברתי.

טלי פלוסקוב: מה?

מיקי לוי: מדע וטכנולוגיה.

טלי פלוסקוב: מדע וטכנולוגיה?

מיקי לוי: אני רוצה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז נעביר את זה לוועדת הכספים לקביעת הוועדה.

טלי פלוסקוב: אם כן, אנחנו עוברים להצעת חוק – – –

יחיאל חיליק בר: לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: סליחה, לוועדת הכנסת, שתקבע את הוועדה שתמשיך לטפל בהצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1068); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, סעיף 67א(א) לחוק מס ערך מוסף קובע כי על אף האמור בסעיף 67 לחוק האמור, עוסק החייב בדיווח מפורט כאמור בסעיף 69א(ז) לחוק יגיש למנהל דוח תקופתי לכל תקופה בת חודש שתחילתה ב-1 בחודש.

יצחק כהן: עוד קובע הסעיף כי יחידים אשר מחזור עסקאותיהם עולה על 2.5 מיליון שקלים חדשים וחברות אשר מחזור עסקאותיהן עולה על 1.5 מיליון שקלים חדשים, יגישו כדוח תקופתי דיווח מפורט הכולל פרטים המופיעים בסעיף 69א(א) לחוק.

יצחק כהן: במסגרת הוראות שעה שתוקפן הוארך כמה פעמים נקבע בסעיף 67א לחוק כי הדיווח המפורט יוגש כדוח נפרד, בנוסף לדוח התקופתי, בתוך 15 ימים ממועד הגשת הדוח התקופתי, כלומר עד 30 ימים לאחר תקופת הדוח.

יצחק כהן: הוראת השעה האחרונה בנושא עתידה לפקוע ביום ב' בטבת התשע"ז, 31 בדצמבר 2016.

יצחק כהן: עם פקיעת הוראת השעה האמורה צפויים העוסקים החייבים בדיווח מפורט להגיש את הדיווח המפורט כדוח תקופתי, במקום הדוח שהם מחויבים להגיש כיום מכוח סעיף 67 לחוק עד 15 ימים לאחר תקופת הדוח.

דוד ביטן: איציק.

יצחק כהן: הנה, בהתחשב בדוד ביטן, בנטל האדמיניסטרטיבי הנוסף הכרוך בהכנת הדוח המפורט, מוצע להאריך את התקופה שבה ניתן להגיש דוח תקופתי לפי סעיף 67א ליום ה-21 שלאחר תקופת הדוח.

יצחק כהן: אבקש – – –

יואל חסון: לא הבנתי.

יצחק כהן: אסביר לך.

יואל חסון: תסביר.

יצחק כהן: בנפרד.

יצחק כהן: שיעורים פרטיים, שיעורים פרטיים.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את ההצעה ולהעבירה לוועדת הכספים – מקלב, שוב פעם כספים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – –

יחיאל חיליק בר: להפוך את זה לאי-אמון.

דוד ביטן: גם אם זה 21 יום דחיית התשלום?

טלי פלוסקוב: – – חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: אני מבקש להירשם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יחיאל חיליק בר: בסילוק, המסלקות של הסליקה, היינו נגד, לא בזה.

דוד ביטן: אה, בזה לא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי; אחמד טיבי – אינו נוכח; נחמן שי – מוותר; יעל כהן-פארן – מוותרת.

טלי פלוסקוב: יואל חסון.

דוד ביטן: יואל.

יחיאל חיליק בר: יואל, תעלה לספר בדיחה.

דוד ביטן: כמו גדול, יואל.

דוד ביטן: אין לך תרבוש?

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי – –

יחיאל חיליק בר: דוד, יש לך חודשיים עכשיו לתקן את השיפוע.

יואל חסון: – – חברי הכנסת – – –

יחיאל חיליק בר: ממחר בבוקר עם טורייה – – –

דוד ביטן: השיפוע הזה יתוקן, ולא – אני עוזב.

יחיאל חיליק בר: אתה שני מושבים מבטיח לנו את הדבר הזה – – – חודשיים לתקן את השיפוע.

יואל חסון: אני בהחלט – – –

דוד ביטן: יש בעיה, שזה ככה בכל הפרלמנטים בעולם.

יחיאל חיליק בר: אה, עכשיו התחלת תירוצים?

דוד ביטן: אבל אל תדאג.

יואל חסון: אני חושב שהשיפוע הבעייתי ביותר, חברת הכנסת ברקו – –

ענת ברקו: אתה הוא הבעייתי.

יואל חסון: – – השיפוע הבעייתי ביותר הוא השיפוע של גרף ההבנה שלכם בחוק שהוצג כרגע.

ענת ברקו: אהה.

ענת ברקו: יש עקומת למידה – – –

יואל חסון: אף אחד מכם לא יודע במה מדובר, אתם לא מכירים את פרטי החוק.

יואל חסון: אתם מצביעים עכשיו כמו מכונות הצבעה.

קריאות: – – –

יואל חסון: אבל מה אני בכלל מתפלא שאתם מכונות הצבעה?

יואל חסון: הרי חברת הכנסת ברקו – – –

יצחק כהן: יעל, הוא כותב לך את זה.

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, הרי את נכנסת לוועדות הכנסת – –

שולי מועלם-רפאלי: יעל, הוא לוקח לך.

יואל חסון: – – את נכנסת לוועדות הכנסת – –

ענת ברקו: לך יש עקומת למידה מרשימה ביותר, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: – – ומצביעה בלי שאת בכלל יודעת על מה את מצביעה.

יואל חסון: וסגן השר המכובד שמונה היום, כבודו, סגן השר החשוב במשרד ראש הממשלה, מגיע גם, כולו אפוף בלבול וחוסר הבנה, ומצביע בוועדות השונות.

יואל חסון: אז מה זה משנה?

יואל חסון: אם בוועדות אתם מצביעים כמו מכונת הצבעה – גם עכשיו.

יואל חסון: ממושמעים לראש הקואליציה, מצביעים בלי להבין שום דבר.

דוד ביטן: אתם לא באים לוועדה בכלל.

יואל חסון: ואנחנו, אנשי האופוזיציה כאן, באמת מפאת כבודה של הכנסת – –

מירב בן ארי: אתם מבינים?

מירב בן ארי: אתם מבינים?

יואל חסון: – – מפאת כבודה של הכנסת, נשארים כאן, ולא רוצים שתישאר ולו דקה אחת שבה הבית הזה לא יהיה באיזון הקדוש של אופוזיציה וקואליציה.

יואל חסון: ולא נשאיר אתכם לבד כאן

יואל חסון: כדי להצביע על חוקים שאתם לא מבינים בהם שום דבר, ואתם עושים את זה כי אמרו לכם לעשות את זה.

יעל גרמן: יואל, לשולי הייתה תשובה – שאף פעם הם לא יודעים על מה הם מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

דוד ביטן: יש לך עוד דקה, יואל.

יואל חסון: למרות שנשארה לי עוד דקה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני חשבתי שאתה סיימת.

יואל חסון: לא, אבל היא דווקא גירתה אותי לעלות – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אשמח.

ענת ברקו: רגע, הוא נשאר עוד דקה – – – את הקטע על מה אנחנו מצביעים.

יואל חסון: ואני מציע, אני מציע, אדוני היושב-ראש – –

דוד ביטן: אין לו מה לומר.

דוד ביטן: אין לו מה לומר.

יואל חסון: – – בגלל שלא נסגרה עדיין רשימת הדוברים – –

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יואל חסון: – – אני מציע, אדוני היושב-ראש, לאפשר לחברת הכנסת שולי מועלם לעלות לפה לדוכן ולהסביר לחברי הכנסת על מה היא מצביעה.

יואל חסון: אולי בניגוד לפעמים האחרות שהיא לא יודעת על מה היא מצביעה, אולי בחוק הזה היא יודעת על מה היא מצביעה.

יואל חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון, שתיאר מציאות שמעולם לא הייתה בכנסת, שחבר כנסת כלשהו יצביע בעד חוק בלי להבין את החוק.

יולי יואל אדלשטיין: באמת עוד לא קרה כדבר כזה.

יולי יואל אדלשטיין: שרן השכל.

יואל חסון: מעולם לא היה.

שולי מועלם-רפאלי: רק בכנסות שיואל הלוא היה בהן זה קרה.

יולי יואל אדלשטיין: יחיאל חיליק בר – בבקשה, אדוני.

נורית קורן: רגע, התעוררתם עכשיו?

יחיאל חיליק בר: – – – מה קרה?

יחיאל חיליק בר: מה קרה?

נורית קורן: רגע, מחר יש יום עבודה או יום חופש?

יחיאל חיליק בר: תראו, ויתרתי על כל זכויות הדיבור שלי עד עכשיו, אבל בגלל הזלזול הזה, ובגלל שהיושב-ראש פה, ובגלל שאני רוצה להביע מחאה – –

קריאה: איזה זלזול?

יחיאל חיליק בר: – – על זה שהבאתם באופן תקדימי עשרה חוקים לקריאה ראשונה במקום ניקוי שולחן של קריאה שנייה ושלישית, כמו שעושים בכל מושב.

יחיאל חיליק בר: זה מקומם; חוקים, אדוני היושב-ראש, של 108 עמודים, שאף אחד פה לא יודע לדקלם אותם.

יחיאל חיליק בר: ויואל חסון, מה שאמרת מזכיר לי בדיחה, שדווקא דוד – אתה יודע, אדוני היושב-ראש, למה ניצלו פה את הדוכן?

יחיאל חיליק בר: לבדיחות.

יחיאל חיליק בר: אז בואו אספר לכם מה אנחנו עושים פה, ומה כולכם עושים פה, כולל אנחנו – מתוך כבודה של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אחד, אדוני הרב כהן, רוצה ללמד את הבן שלו תורה.

יחיאל חיליק בר: אומר לשכן שלו: איך הבן שלך יודע כל כך תורה?

יחיאל חיליק בר: אומר לו: קניתי לו תוכי שמלמד תורה.

יחיאל חיליק בר: אומר לו: איפה קנית?

יחיאל חיליק בר: שלח אותו לחנות בבני-ברק.

יחיאל חיליק בר: בא, רואה, תוכי אחד עולה 5,000 שקל.

יחיאל חיליק בר: אומר לו: מה התוכי הזה יודע לעשות?

יחיאל חיליק בר: אומר לו: התוכי הזה יודע את כל חמישה חומשי תורה בעל-פה.

יחיאל חיליק בר: אומר לו: יפה.

יחיאל חיליק בר: רואה אחד לידו, תוכי שעולה 7,000 שקל.

יחיאל חיליק בר: אומר לו: מה זה יודע לעשות?

יחיאל חיליק בר: אומר לו: זה יודע חמשת חומשי תורה ומשניות.

יחיאל חיליק בר: אומר לו: יפה.

יחיאל חיליק בר: רואה עוד תוכי – 10,000 שקל.

יחיאל חיליק בר: מה זה יודע לעשות?

יחיאל חיליק בר: חמשת חומשי תורה, משניות וגמרא.

יחיאל חיליק בר: יפה.

יחיאל חיליק בר: פתאום בצד בכלוב זהב רואה אחד שעולה 100,000 שקל.

יחיאל חיליק בר: אומר לו: מה התוכי הזה יודע לעשות?

יחיאל חיליק בר: אומר לו: אני לא יודע, התוכי הזה לא מדבר.

יחיאל חיליק בר: אז הוא אומר לו: אז למה הוא עולה 100,000 שקל?

יחיאל חיליק בר: הוא אומר לו: כי שלושת התוכים האחרים קוראים לו כבוד הרב.

יחיאל חיליק בר: אתה מבין?

יחיאל חיליק בר: וזה מה שקורה פה.

יחיאל חיליק בר: בא יו"ר הקואליציה דוד ביטן – –

יואל חסון: כבוד הרב.

יחיאל חיליק בר: – – שחוץ מהבטחתו המפורשת בערוץ הכנסת לתקן פה את השיפוע, ולא תיקן אותו כבר שני מושבים לפחות, מכתיב לנו – –

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: מושב אחד.

יחיאל חיליק בר: – – מכתיב לנו הצעות לקריאה ראשונה, שאין לאף אחד מהקואליציה-אופוזיציה שמץ של מושג – –

נחמן שי: אולי נדגים את השיפוע עכשיו?

יחיאל חיליק בר: – – מה הן אומרות.

יחיאל חיליק בר: ואגב, הרבה מההצעות האלה – צריך לחשוב עליהן.

יחיאל חיליק בר: יש בהן גם דברים טובים.

יחיאל חיליק בר: לכן אני באמת מוחה, למרות שזה החוק לפני האחרון, על האופן הזה שבו עשית.

יחיאל חיליק בר: ואני מבקש ממך, אדוני היושב-ראש, וגם ממך, אדוני יושב-ראש הקואליציה, בהנחה שתהיו בתפקידיכם במושב הבא, שלא לעשות את הדבר הזה.

יחיאל חיליק בר: זה לא מכבד לא את הכנסת ולא את ההשקעה הרבה שאנחנו משקיעים בחוקים שאנחנו לפחות קוראים אותם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן.

דוד ביטן: כבר אמרו מה שרצית להגיד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מייקל אורן – לא, הוא כבר סגן שר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: הרשימה סגורה.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: עבדאללה אבו מערוף – לא רשום.

יולי יואל אדלשטיין: אולי בחוק הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אה, לא, לא רשום.

סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה – קצת מצחיק להגיד נכבדה במעמד המסוים הזה, כשיושבים פה כבר שעות ארוכות, אחרי שלושה ימים רצופים שאנחנו נמצאים כאן, ומצביעים על הצעות חוק שאני בטוחה ש-98% מהנוכחים לא מבינים אותן עד הסוף, וגם לא עד האמצע.

סתיו שפיר: ואני רוצה, חברים, לספר לכם סיפור קטן.

סתיו שפיר: בפעם הראשונה שנכנסתי לכנסת – לא כחברת כנסת, כשהייתי חיילת; היינו בירושלים ובאתי לביקור פה ובאתי להתיישב כאן בגלריה, לצפות במליאה בפעם הראשונה.

סתיו שפיר: הסתכלתי על הגלריה של חברי הכנסת, פעם ראשונה שאני רואה מליאה, וישב פה חבר כנסת אחד, אני חושבת שזה היה רובי ריבלין, נשיא המדינה היקר והאהוב שלנו.

סתיו שפיר: הסתכלתי על המליאה וראיתי דיון, ופשוט אמרתי: איך זה יכול להיות שיושב בן-אדם ועוד כמה יוצאים ונכנסים, ואף אחד לא יושב ומקשיב?

סתיו שפיר: זה נראה לי הזוי לחלוטין.

סתיו שפיר: הרי זה הכנסת, זה המקום שבו קובעים גורלות, מה יהיה עתיד המדינה, לאן נלך.

סתיו שפיר: יושבים פה מנהיגים, מה קורה?

שולי מועלם-רפאלי: וכמה יהודים יגרשו מהבית.

סתיו שפיר: תראו, חברים, אני יודעת שכל אחד ואחת מכם, לפני שנכנסתם לפה, הייתה לכם שורה של ציפיות.

סתיו שפיר: אני שואלת שאלה ברצינות, פעם אחת שגם יושבים פה אנשים לפני הצבעה, אז אולי גם תענו לעצמכם ברצינות.

סתיו שפיר: שורה של ציפיות ומחשבות – אדוני, אני לא יכולה לדבר כשאני שומעת אותם.

קריאות: – – –

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: אני שמחה שזה מצחיק אותך.

סתיו שפיר: – – – שורה של ציפיות וחלומות לגבי מה תעשו כשתקבלו סוף-סוף את הזכות, את הכבוד, לשרת את הציבור הישראלי, כל אחד בעמדתו הפוליטית, עם האידיאולוגיה שלו, עם המקום שהוא או היא באים ממנה.

סתיו שפיר: וזאת זכות אדירה להיות נבחרי ומשרתי ציבור.

סתיו שפיר: אדירה.

סתיו שפיר: אבל אני מרגישה שהבית הזה איבד את כל הרוח והדמיון והנשמה שלו כשיושבים פה חברי כנסת ומצביעים, אבל עושים את זה – נכון, יואל – כמו מכונות חקיקה, מכונות הצבעה, בלי לדעת על מה הם מצביעים.

סתיו שפיר: כמו שנכנסים חברי כנסת לוועדות ומצביעים לפעמים על קיצוצים אדירים בשירותים חברתיים, על הפרטות מזעזעות, על חוקים שהם נגד הציבור הישראלי, מתוך כל מיני גחמות פוליטיות, בלי שהם יודעים על מה הם מצביעים.

סתיו שפיר: אין לי ספק שאם הם היו מתעמקים, הם לא היו מצביעים ככה; הם היו לוקחים רגע לנסות להילחם, לשנות משהו.

סתיו שפיר: אבל הם לא יודעים, הם רצים, הם מתזזים ממקום למקום, מצביעים, ואז הם הולכים ומשכנעים את עצמם – אתם משכנעים את עצמכם שאתם עושים את זה כי בסוף אולי אתם תצליחו גם לעשות משהו טוב, ויש לכם הצעת חוק נורא חשובה שאתם מצליחים איכשהו להעביר.

סתיו שפיר: ובגלל ההצעה הזאת אתם מוכנים לכל הדברים האחרים, להסכים לדבר הזה, לחרפה הזאת.

סתיו שפיר: ומה שקורה פה בסוף, שהיו יכולים לשבת פה שני אנשים, כי כל המשחק הזה מכור.

סתיו שפיר: המשחק מכור.

סתיו שפיר: אנחנו יושבים פה ומצביעים, ותמיד נהיה במיעוט, ואתם תמיד תנצחו.

סתיו שפיר: הדיון שמתקיים פה הוא לא דיון אמיתי.

סתיו שפיר: לא מתקיים דיון בכלל; מתקיימים פה נאומים שהם לרוב מול מליאה ריקה, כשאף אחד לא מקשיב ואף אחד לא ישנה את עמדתו, כי יש לכם תמיד – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

סתיו שפיר: אני מייד אסיים.

סתיו שפיר: – – יש לכם תמיד רוב קואליציוני מוחלט ומשמעת קואליציונית שאף פעם אי-אפשר להפר אותה.

סתיו שפיר: ואף אחד לא יכול לעשות את מה שבלבו ובאידיאולוגיה; הכול לפי הסכמים פוליטיים.

סתיו שפיר: והדמיון, היכולת לנסות לשאוף מעט מעבר לזה, לשנות קצת את המנהגים האלה – הם אפילו לא בחוק, הם מנהגים מקולקלים.

נורית קורן: יש לך הזדמנות לשנות.

סתיו שפיר: אף אחד לא מעלה על דעתו לעשות, כולל שורה ארוכה, עשרות חברי כנסת חדשים שנכנסו פה למשכן.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: למה להישאר עם המנהגים המקולקלים האלה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

סתיו שפיר: למה שאנחנו לא נעשה אחרת?

סתיו שפיר: אדוני היושב-ראש, יושבים פה אנשים מאוד רציניים.

סתיו שפיר: למרות שכולם צוחקים ויורדים על הכנסת, אני יודעת שרוב האנשים שיושבים פה הם מאוד רציניים ובאמת רוצים לעשות טוב, כל אחד לפי עמדתו.

סתיו שפיר: הבעיה – שכולם אימצו את כללי המשחק המטופשים האלה, שכופים על כולם, במקום באמת לשנות.

מרב מיכאלי: בשלוש וחצי לפנות בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

סתיו שפיר: תהיו מנהיגים, אל תהיו רובוטים, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: בזה הסתיימה רשימת הדוברים ואנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 152 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – 4 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 56), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 30 בעד, ארבעה נגד, אחד נמנע.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכספים של הכנסת.

מיקי לוי: אדוני, לוועדת החוקה.

יולי יואל אדלשטיין: ועדת הכנסת תחליט בנדון.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1080); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק האחרון למושב הזה הוא אחד החוקים החשובים ביותר וההיסטוריים שנחקקו בכנסת ישראל, וכדי, אופוזיציה, שלא תגידו שאתם לא מבינים, תקשיבו טוב.

יצחק כהן: אני אסביר לכם הפעם לאט, שתבינו, ואם יהיו שאלות באמצע, אני אענה.

יצחק כהן: הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה).

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, ביוני 2015 שר האוצר מר משה כחלון ונגידת בנק ישראל הגברת קרנית פלוג מינו את הוועדה להגברת התחרות בשירותים בנקאיים ופיננסיים נפוצים.

נחמן שי: אני לא מאמין שאתם מביאים את זה בארבע לפנות בוקר.

יצחק כהן: כי זה חשוב, מאוד חשוב.

יצחק כהן: בוועדה היו חברים נציגים של בנק ישראל, משרד האוצר, משרד המשפטים, רשות ההגבלים העסקיים ונציגי ציבור ואקדמיה.

יצחק כהן: ליושב-ראש הוועדה מונה עו"ד דרור שטרום, יושב-ראש הרשות להגבלים עסקיים לשעבר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הוועדה התבקשה על-ידי שר האוצר מר משה כחלון להמליץ על צעדים נדרשים להגברת התחרות ולהפחתת הריכוזיות בתחומי השירותים הבנקאיים ושירותים פיננסיים נפוצים.

יצחק כהן: הוועדה שקדה על משימתה במשך כשנה, אשר במהלכה קיימה עשרות ישיבות, בחנה ניירות – תראי, יעל, את באה בטענות שאת לא מבינה, וכשרוצים להסביר לך, את מצלמת.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גרמן, היו כאן נאומים רק לפני דקה על כבודה של הכנסת, אווירה מכובדת.

יעל גרמן: אני מנציחה אותה, זה מאוד מכובד.

יולי יואל אדלשטיין: ברור, ברור, אין לי ספק שזה אכן כך, אבל זה קצת לא ראוי, חברת הכנסת גרמן.

יעל כהן-פארן: לא ראוי זה להביא הצעת חוק כזאת בשעה כזאת – – –

יצחק כהן: הוועדה – יעל, יעל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן, תפסיקי מייד.

יולי יואל אדלשטיין: תפסיקי מייד.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שכשאני פונה לחברת הכנסת גרמן ואומר שזה לא ראוי, את לפחות תורידי את הטלפון ולא תמשיכי לצלם – וזה לא היה בחזקת המלצה.

יעל גרמן: הורדתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ימשיך.

יצחק כהן: החוק כל כך חשוב.

יואל חסון: כל כך חשוב להביא את זה בשעה כזאת?

יצחק כהן: כן, כן, כן, כן, כן.

יואל חסון: ממש לא.

יצחק כהן: החוק כל כך חשוב לאזרחי ישראל.

יצחק כהן: תוכיחו סולידריות.

יצחק כהן: תוכיחו שאתם קואופרטיביים.

יצחק כהן: תוכיחו שאתם באמת נציגי ציבור, כמו שאמרה סתיו.

יואל חסון: – – – נציגי ציבור?

יואל חסון: – – – אתה קורא לי מדפים שכתבו לך נציגי האוצר.

יואל חסון: זה האוצר כתבו.

יצחק כהן: באמת, נו.

יצחק כהן: אתה נגד החוק הזה?

קריאות: – – –

יצחק כהן: תגיד שאתה נגד החוק הזה.

יצחק כהן: – – – גם אתה לא הבנת כלום.

יצחק כהן: אתה גם לא הבנת שום דבר, ואתה גם לא תבין.

יצחק כהן: אני אגיד לך למה לא תבין, אין סיכוי שתבין.

יעל גרמן: למה?

יצחק כהן: ככה.

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: – – –

נחמן שי: אתם מבזים את החוק.

יצחק כהן: אתה מבזה.

נחמן שי: – – –

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הוועדה שקדה על משימתה במשך כשנה, אשר במהלכה קיימה עשרות ישיבות, בחנה ניירות עמדה וביצעה שימועים בעל-פה של אנשי מקצוע, אקדמיה ומומחים רבים.

יצחק כהן: על-פי ממצאי הוועדה, המערכת הבנקאית מתאפיינת בריכוזיות גבוהה ומורכבת מחמש קבוצות בנקאיות השולטות ב-94% מסך נכסי המערכת הבנקאית ובכ-95% מהאשראי הקמעונאי במשק.

יצחק כהן: מבנה ריכוזי זה נשמר באופן יציב במהלך כמעט שני העשורים האחרונים – ונגרם מחסמי כניסה גבוהים וחסמי מעבר רבים.

יצחק כהן: במהלך השנים בוצעו בישראל כמה רפורמות אשר נועדו לייצר תנאים לכניסת שחקנים חדשים לשוק הבנקאות ובכך להפחית את רמת הריכוזיות ולהגביר את התחרות על השירותים הבנקאיים והפיננסיים.

יצחק כהן: הוועדה בחנה את תוצאותיהן של רפורמות אלו והגיעה למסקנה שהן בעיקר סייעו להגברת התחרות במגזר העסקים גדולים בלבד.

יצחק כהן: מיקייי – – –

נחמן שי: מה זה, שופר?

יצחק כהן: הוא לא נותן לי לשמוע.

יצחק כהן: במהלך השנים בוצעו בישראל כמה רפורמות אשר נועדו ליצור תנאים לכניסת שחקנים חדשים לשוק הבנקאות ובכך להפחית את רמת הריכוזיות ולהגביר את התחרות על השירותים הבנקאיים והפיננסיים.

יצחק כהן: הוועדה בחנה את תוצאותיהן של רפורמות אלו והגיעה למסקנה שהן בעיקר סייעו להגברת התחרות במגזר העסקים הגדולים, אך תחרות זו לא חלחלה למגזר העסקים הקטנים, הבינוניים ומשקי-הבית.

יצחק כהן: נכון לסוף שנת 2015, רובו המוחלט של האשראי למגזרים אלו, של כ-94% – –

דוד ביטן: איציק.

יצחק כהן: – – מקורו – לא, הם חייבים להבין.

יצחק כהן: החברים מתלוננים.

קריאה: לא – – –

יצחק כהן: – – – מקורו במערכת הבנקאית, ובו נכללות חברות כרטיסי האשראי, אשר הן בבעלות בנקאית.

יצחק כהן: הוועדה מצאה כי בהיעדר תחרות חוץ-בנקאית, לקוחות המגזר הקמעונאי "שבויים" בידי המערכת הבנקאית.

יצחק כהן: כמו כן, הרווחיות ומרווחי הריבית למגזר זה גבוהים ביחס למגזרים האחרים במשק, כך שלמעשה שיעור ההכנסה הגבוה של הבנקים במגזר הקמעונאי נובע, בין היתר, מהיעדר איום תחרותי חוץ-בנקאי ומהפעלת כוח שוק עודף על המגזר הבנקאי.

יצחק כהן: לאור ממצאים אלו, ולאור ניסיונות קודמים להביא לשינוי המצב, הגיעה הוועדה למסקנה שאין מנוס מנקיטת שורה של צעדים מבניים שתכליתם לבסס איום תחרותי חוץ-בנקאי על המערכת הבנקאית, תוך יצירת תנאים להגברת התחרות בתוך המערכת הבנקאית.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, אציין כי במסגרת המלצות הוועדה פורסם מתווה חדש להקמת בנקים בישראל ברוח עקרונות הרפורמה הבריטית.

יצחק כהן: המתווה מפחית את חסמי הכניסה לשוק על-ידי הקלה בדרישות ההון ובדרישות הפיקוח.

יצחק כהן: חיליק, חיליק – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

יצחק כהן: תכבד אותי, מה אכפת לך?

יחיאל חיליק בר: אנחנו אוספים חתימות לשמית.

יחיאל חיליק בר: מה קרה?

יצחק כהן: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אז בסדר – – –

יצחק כהן: החוק הזה שווה שמית.

יצחק כהן: תבין, זה חוק היסטורי.

יצחק כהן: חלק מהמלצות הוועדה דורשות חקיקה, והן באו לידי ביטוי בהצעת החוק שלפניכם.

יצחק כהן: אציין את עיקרי הדברים: 1.

יצחק כהן: בנק אשר סך המאזן שלו גדול מ-20% מסך המאזן של כלל המערכת הבנקאית לא יוכל להחזיק בחברת כרטיסי אשראי.

יצחק כהן: האיסור למעשה מפריד מהבנקים הגדולים את חברות כרטיסי האשראי שבבעלותם ומאפשר לחברות המופרדות להוות איום תחרותי על המערכת הבנקאית.

יצחק כהן: יתרונן המובהק של חברות כרטיסי האשראי הקיימות, שיופרדו מהבנקים, הוא בכך שהן כבר מצויות בשוק, בקיאות במתן אשראי למגזר הקמעונאי, בעלות מוניטין בתחום הפיננסי והיכרות עם הציבור, מבוססות, וברשותן מידע הנחוץ לראשית צעדיהן.

יצחק כהן: לאחר ארבע שנים ניתנת סמכות לשר האוצר ולנגיד בנק ישראל, באישור ועדת הכספים, להפחית את שיעור שווי הנכסים המגדירים בנק גדול מ-20% – –

דוד ביטן: איציק – – –

יצחק כהן: – – על מנת – לא, חייבים.

יצחק כהן: את זה חייבים.

דוד ביטן: – – –

יצחק כהן: אין מה לעשות.

יצחק כהן: – – על מנת לכלול בנקים נוספים באיסור, וזאת לפרק זמן של שנתיים.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: על מנת לאפשר לחברות המופרדות ולשחקנים נוספים אשר צפויים להיכנס לשוק להתבסס ולהתחרות בבנקים הקיימים, ניתנות להם כמה הגנות ינוקא לתקופה שמיום הפרסום ועד לשלוש שנים ממועד הפרדת החברות.

יצחק כהן: עיקר ההגנות: א.

יצחק כהן: פיקוח על חלוקת הכנסות מתפעול הנפקה בין הבנקים לבין החברות המופרדות; ב.

יצחק כהן: מתן זכות קדימה לחברות כרטיסי אשראי בפנייה ללקוח, כך שלא יתאפשר לבנק לפנות אל הלקוח או לשנות את תנאי ההתקשרות אתו אלא בתקופה של 45 יום מתום תוקפו של כרטיס האשראי, ואף לאחר הסכמה מפורשת של הלקוח.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: לאחר שנתיים מיום הפרסום, סך מסגרות האשראי בכרטיסי אשראי של לקוחות הבנק לא יעלה על 50% מסך מסגרות האשראי בכרטיסי – –

יעל גרמן: תוך כמה זמן, כבוד סגן השר?

יצחק כהן: 45 יום.

יצחק כהן: – – האשראי של לקוחות הבנק משנת 2015.

יצחק כהן: 4.

יצחק כהן: על מנת לאפשר לחברות המופרדות ולשחקנים נוספים להתחרות במשק, יש לאפשר להם גישה לתשתית המחשוב המקשרת בין המנפיקים של כרטיסי חיוב לסולקים לצורך אישור עסקאות.

יצחק כהן: תשתית זו נקראת מתג.

יצחק כהן: המתג היחיד בישראל מוחזק על-ידי תאגיד פרטי אחד שבבעלות ארבעת הבנקים הגדולים.

יצחק כהן: לאור מרכזיות פעולת המתג, מוצע לשנות את מבנה הבעלות בחברה ואת אופן קבלת ההחלטות בה.

יצחק כהן: על כן, הממשלה הסמיכה את ועדת השרים להכניס תיקונים בהצעת החוק במהלך הליכי החקיקה בכנסת על מנת לקבוע הסדר מפורט, שעיקריו: הפחתת שיעורי ההחזקה של הבנקים בחברה, חובת מכירה של שיעורי ההחזקה העודפים של הבנקים לכל משתמש בשירותי החברה וקביעת מנגנונים מתאימים בדרכי קבלת ההחלטות בחברה לצורך שמירה על זכויות כלל המשתמשים.

יצחק כהן: 5.

יצחק כהן: כמו כן, נקבעו הוראות נוספות שתכליתן להגביר את התחרות בשוק השירותים הבנקאיים והפיננסיים, כגון: איסור הרעת תנאים בגין צריכת שירותים מגוף פיננסי אחר; העברת מידע על יתרה שלילית בחשבון העובר-ושב של הלקוח על מנת לאפשר תחרות על האוברדרפט; מתן אפשרות למנפיקים שונים לעשות שימוש בפלטפורמות ההפצה של הבנקים; הצגת העסקאות שלקוח ביצע בכרטיס האשראי החוץ-בנקאי בדף האישי של הלקוח בבנק.

יצחק כהן: 6.

יצחק כהן: בנוסף, תוקם ועדה מייעצת שבראשה יעמדו המנהל הכללי של משרד האוצר ומנהל חטיבת המחקר בבנק ישראל – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: – – ויהיו חברים בה הרגולטורים הפיננסיים הרלוונטיים, ותפקידה יהיה לוודא את יישום החוק על-ידי עריכת בדיקות תקופתיות של מצב התחרות בשוק הבנקאות, המלצה על צעדים נדרשים להגברת התחרות, ואף להמליץ להרחיב את האיסור על תאגידים בנקאיים נוספים.

יצחק כהן: בנוסף, ועדת היישום תגיש לממשלה ולכנסת, אחת לשנה, דין-וחשבון על עבודתה והמלצותיה.

יצחק כהן: לסיכום, אדוני היושב-ראש, מטרות הצעת החוק היא להגביר את התחרות בשוק האשראי הקמעונאי ולהביא ליצירת שחקנים שיוכלו להתחרות בבנקים הקיימים.

יצחק כהן: מימוש המטרות צפוי להביא ליצירת שוק בנקאות יעיל יותר, לצמצם עלויות למשק, לפשט תחרות עבור הצרכן הישראלי – מה שגם אתכם היה צריך לעניין – ולגוון את מקורות האשראי.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדה בראשות חבר הכנסת אלי כהן, ועדת הרפורמות, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: מכיוון שאלי כהן כבר הוכיח שהוא יודע להוביל רפורמה בוועדות, בשיתוף כל החברים, אופוזיציה-קואליציה, בידע, במקצועיות ובהגינות, אני באמת מבקש להעביר את הצעת החוק הזאת לוועדת הרפורמות בראשותו של חברי חבר הכנסת אלי כהן.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: ושיהיה לכם מושב נעים ושתהיה לכם חופשה נעימה; וכבר אפשר להגיד לכם שנה טובה וכל טוב.

יצחק כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, יש.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יואל חסון: עוד לא נעלת.

יואל חסון: עוד לא נעלת.

יולי יואל אדלשטיין: עוד לא נעלתי את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להירשם, יירשם מייד אצל מזכירת הכנסת, ואנחנו ננעל את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, מיקי לוי מעוניין לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: כן, גם חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף מבקש, וגם יעל.

יולי יואל אדלשטיין: יעל כהן-פארן רשומה.

קריאה: מה, חבר הכנסת חסון?

קריאה: מה עשית?

יואל חסון: צריך לעבוד.

יואל חסון: באנו לעבוד.

יואל חסון: מה לעשות.

קריאה: לעבוד – – –

יצחק כהן: שיצביעו נגד, יצביעו נגד.

יצחק כהן: שיצביעו נגד הרפורמה.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש דקות.

מיקי לוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: אין ספק, אדוני סגן שר האוצר, שהחוק הזה חשוב.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: ואנחנו לא מתכוונים להצביע נגד.

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: אבל אין שום סיבה – –

יצחק כהן: – – –

מיקי לוי: – – שהחוק הזה לא הובא לאולם הזה לפני כשבוע.

מיקי לוי: נהוג שביום האחרון של כל מושב יבואו חוקים לקריאה שנייה ושלישית, כדי שהם יצאו לדרך.

מיקי לוי: אבל אתם שברתם כל מוסכמות שרק אפשר.

מיקי לוי: היום מונה סגן שר תשיעי ללא תפקיד, במשרד ראש הממשלה.

מיקי לוי: סגן שר תשיעי.

אלי כהן: והוא יהיה אחד מסגני השרים – – –

מיקי לוי: וזהו חברנו הטוב.

מיקי לוי: קמנו למרות המחאה, ואיחלנו למייקל אורן הצלחה מכל הלב.

מיקי לוי: ואתם יודעים מה – – –

שולי מועלם-רפאלי: איחלתי – – – הצלחה.

מיקי לוי: אתם יודעים מה, בסדר.

מיקי לוי: אבל ב-03:46, להביא עשרה חוקים או 12 חוקים לקריאה ראשונה, חלקם אפילו טרומית – אני חושב שזו חוצפה ממדרגה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, מי הביא חוק לקריאה טרומית?

מיקי לוי: היה כאן חוק פרטי.

קריאה: – – – הצמדה.

קריאות: – – –

מיקי לוי: אם אני לא טועה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה הצמדה.

קריאה: הצמדה.

מיקי לוי: הצמדה.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אז אתה טועה, אדוני.

מיקי לוי: בהצמדה.

מיקי לוי: אני מקבל את התיקון.

יולי יואל אדלשטיין: לא אפשרתי, לא אפשרתי שום הצעות טרומיות.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי על-פי התקנון, אם יש חוק מוצמד, אז הוא מוצמד.

מיקי לוי: אדוני, אני מקבל את התיקון שלך, ואני אומר עוד פעם שאולי זה כּושר אבל זה פישי.

מיקי לוי: לא יכול להיות, אחרי שבועיים-שלושה כל כך קשים, והחברים כאן מתרוצצים בין הוועדות, שבקריאה ראשונה על החוקים האלה אנחנו נישאר עד 03:47 כשאנחנו עובדים.

מיקי לוי: ואתה, אדוני, היית צריך לחשוב גם על העניין הזה.

מיקי לוי: יופי קואליציה, אבל קואליציה לא יכולה להיות דורסנית.

מיקי לוי: יש כאן חברות, גם בבית הזה.

מיקי לוי: ואנחנו יכולים להתווכח ולצעוק אחד על השני, ובסוף הולכים מאחורה לפרסה ומתחבקים ושותים קפה יחד.

מיקי לוי: מה הייתה הדחיפות היום ב-10 או 12 החוקים האלה?

מיקי לוי: זה לא בסדר, זה לא חברי, זה לא אתי, זה לא ערכי וזה לא יושרה.

מיקי לוי: וזה חבל, כי זה משאיר משקעים.

מיקי לוי: במקום שהיום היינו הולכים הביתה, תראו איך היום הבית הזה – חלק יברחו ימינה, חלק יברחו שמאלה, אל המכוניות, במקום ללחוץ ידיים וללכת לשני.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: מירב, את לא צריכה כל פעם להפריע.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: מירב, תהיי בשקט.

מיקי לוי: אל תפריעי.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: מירב, תהיי בשקט.

מיקי לוי: את לא צריכה כל פעם להפריע.

מירב בן ארי: – – – בבוקר.

מיקי לוי: לא צריכה להפריע כל פעם.

יוסי יונה: בגללנו?

מיקי לוי: אנחנו, גם יש לנו זכות להגיד מה שאנחנו רוצים.

מיקי לוי: וישבתי גם בצד הזה.

מירב בן ארי: הבנו אותך.

מיקי לוי: אני מסביר לך עוד פעם.

מיקי לוי: לא נראה לי שהבנתם.

מירב בן ארי: הבנו – – –

מיקי לוי: לא נראה לי שהבנתם, כי אתם דורסניים, כי אתם לא חבריים.

מיקי לוי: כי זה לא ערכי, זה לא יושרה וזה לא בסדר.

מיקי לוי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות, אדוני.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר יריב לוין, בכל זאת העבודה מתמשכת ונמשכת.

עבדאללה אבו מערוף: לפעמים זה טוב ולפעמים זה מתיש.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה שעל החוק הזה, האחרון, נדון יותר בהרחבה בוועדת אלי כהן, ואני בטוח שנעשה את זה חוק טוב יחסית לשוק הפיננסים ולבנקאות.

עבדאללה אבו מערוף: אבל רציתי לומר כמה מילים על החוק הקודם, שאנחנו טרחנו כן להצביע עליו, ולקח זמן, ועשינו חוק וחוקק חוק והוועדות טרחו לעשות חוק להפחתת התקופה, להארכת התקופה של דוח המע"מ.

עבדאללה אבו מערוף: הייתי מצפה – אם יש אחריות לממשלה הזאת, שהיא יותר בכיוון חברתי, מה שאומרים, וגם אלי כהן – שבכלל לא יהיה מע"מ, ונחשוב על חוק כמה אפשר להוריד את המע"מ; להפחית את המע"מ, לא רק את התקופה של המע"מ.

עבדאללה אבו מערוף: המס הזה אכזרי לאזרח הפשוט, מס אכזרי שאין לו מקום בכלל, שהוא עומס רב על האזרח הפשוט.

עבדאללה אבו מערוף: אז צריך להפחית אותו, ולכן צריך לחשוב איך להפחית אותו.

עבדאללה אבו מערוף: זה לעצמאים, מובן, ואפשר באיזשהו שיעור מזערי להעלות את מס הכנסה לעצמאים.

עבדאללה אבו מערוף: למה להעמיס מערכת שלמה של מע"מ?

עבדאללה אבו מערוף: כמה מיליארדים זה עולה למדינה, כמה מיליונים זה עולה למדינה, והכסף הזה?

עבדאללה אבו מערוף: ובכל זאת, אבל אם זה עומס על האזרח הפשוט – לא חשבתם על זה פעם, להפחית את המע"מ?

עבדאללה אבו מערוף: לכן בקשה, שאלה למחשבה עמוקה, ואכן, אני מקווה שזה יילקח בחשבון, ואני אפעל כמה שאפשר להפחית את המע"מ, ואפילו שיהיה מע"מ אפס בכלל, לא יהיה מע"מ.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: אנחנו מתקרבים בקצב קדחתני לקראת השעה ארבע לפנות בוקר, ולכן אקצר.

אמיר אוחנה: סגן השר להגנת הסביבה – –

יעל גרמן: תפילת שחרית.

אמיר אוחנה: – – אנחנו מתקרבים לארבע ולכן אקצר.

אמיר אוחנה: אני רוצה לאחל לחברי חברי הכנסת, לחברותי חברות הכנסת, לעובדי הכנסת ולעובדות הכנסת פגרה נעימה, מוצלחת, פורייה; שנחזור לכאן כולנו בקרוב בכוחות מחודשים לעשייה טובה ומוצלחת למען כל אזרחי ישראל.

אמיר אוחנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

קריאה: חדר הכושר נפתח, למי שרוצה – – – כבר פתחו את חדר הכושר.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, השר לוין, חברות וחברי הכנסת, אני יודע שכולנו מותשים, אבל הנה, יש לנו עוד מקסימום רבע שעה, 20 דקות, ואנחנו יוצאים לפגרה המבורכת.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אמרת לפני דקות מספר, באיזושהי תוכחה כלפינו, אמרת: תראו, אל תגידו לי שזו הפעם הראשונה שיש חברי כנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא כתוכחה, בקצת ציניות.

יוסי יונה: בקצת ציניות.

יוסי יונה: אתה יודע מה?

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אתה צודק, אבל אנחנו – כן, לפעמים אנחנו מצביעים על חוקים שאנחנו לא לחלוטין מבינים אותם.

יוסי יונה: אבל אנחנו מסתמכים המון פעמים על אנשי סמכות, חברות וחברי כנסת אצלנו – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אחרת אי-אפשר לקיים פרלמנט.

יולי יואל אדלשטיין: ככה זה בכל העולם.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: – – ולפעמים בגלל שיש משמעת קואליציוניות.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: אבל הסיטואציה שמתרחשת היום היא שונה.

יוסי יונה: אתם כופים עלינו בורות.

יוסי יונה: אתם כופים עלי בורות, כי אני לא מסוגל, בזמן הקצר שנתתם לנו – אפילו אם הייתי משתדל להבין על מה מדובר, אני לא יכול.

יוסי יונה: לכן, יש כאן איזושהי הפרה מאוד מאוד בוטה, אדוני היושב-ראש, של כלל ההגינות שעליו דיברו.

יוסי יונה: אין לנו את הזמן שעליו דיברו החברים שלנו כאן, ואמרו שיש כאן טעם לפגם באופן שבו מתקיים הדיון.

יוסי יונה: אני אשמח לשבת שוב בוועדה יחד עם חברי אלי כהן ולעסוק בחוק הזה, ונלמד את החוק הזה.

יוסי יונה: סביר מאוד להניח – ואני רוצה לציין כאן את העובדה המאוד-חשובה: אנחנו פה באופוזיציה הצבענו המון פעמים בעד הצעות החוק שהגיעו מהקואליציה.

יוסי יונה: אין כאן איזושהי בעיה עקרונית שלא נצביע עם הקואליציה.

יוסי יונה: אבל, ריבונו של עולם, תהיו גם הגונים כלפינו.

יוסי יונה: אין כאן איזושהי עמדה מתחפרת, עקרונית, שאומרת: לא.

יוסי יונה: אבל ישנם כללי הגינות שהם מעבר לפרוטוקול, מעבר למה שמרשה הפרוטוקול.

יוסי יונה: ואני חש כמו המון חברים שלי כאן

יוסי יונה: שהדבר הזה לא קוים, ואני רוצה למחות על כך.

יוסי יונה: יחד עם זאת, כן, אנחנו מסיימים את המושב, וכפי שעשה לפני כן גם אמיר אוחנה, אני רוצה לברך את כולנו, את כולכם, חברות וחברי הכנסת, את חברי באופוזיציה, באמת על המאבקים המדהימים שאנחנו עושים יחד, וגם את חברי בקואליציה.

יוסי יונה: שתהיה לנו פגרה טובה ונבוא בכוחות מחודשים כדי שנוכל לעשות יותר טוב עבור אזרחי מדינת ישראל.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: טוב, אני מצטרפת לדברי קודמי במחאה על כך שבשעה ארבע בבוקר אנחנו באמת צריכים להצביע על הצעת חוק כל כך, באמת, חשובה, היסטורית.

יעל כהן-פארן: אני מסכימה לדברים שנאמרו כאן קודם, אבל זה באמת – אתם יודעים מה?

יעל כהן-פארן: מזלזל בהצעת החוק, מזלזל במשכן שאנחנו נמצאים בו, ואני רוצה לומר כאימא לשלוש בנות קטנות שלא ראו אותי כל השבוע – אני פונה אליך מכאן, יושב-ראש הכנסת, לשקול למושב הבא של הכנסת, לאחר הפגרה, להגביל את השעה של ישיבות הכנסת; שלא נגיע ל-04:00, שלא נגיע גם ל-03:00.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאפשר להסכים על 01:00, 02:00 – אני לא יודעת.

יעל כהן-פארן: זה פשוט לא אנושי.

יעל כהן-פארן: הורים לילדים קטנים לא רואים את הבית כל השבוע, בטח אם גרים קצת רחוק.

יעל כהן-פארן: תשמע, ידעתי שאני מגיעה לכנסת ונעבוד קשה, אבל עד 04:00 כל השבוע?

יעל כהן-פארן: זה באמת אתגר.

יעל כהן-פארן: אני שמחה להיות כאן, אבל אני חושבת שיש כאן מקום לעבודה פרלמנטרית עם קצת יותר שיתוף פעולה בין האופוזיציה לקואליציה על דברים שאנחנו מסכימים עליהם, ולא לקטול הצעות חוק בוועדות שרים רק בגלל שהן מהאופוזיציה.

יעל כהן-פארן: אני מאחלת לכולם, לכל יושבי המשכן, העובדים, חופשה נעימה, פגרה נעימה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: מוותר, חבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חסון, בבקשה.

קריאה: עוד פעם אתה, חבר הכנסת חסון?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

קריאות: – – –

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, יושב-ראש הכנסת, אנחנו היום ציינו את יום ז'בוטינסקי – –

קריאות: הופה – – –

יואל חסון: – – ואי-אפשר שלא להתייחס, כשאנחנו שומעים אתכם כאן מקדמים הצעות חוק כלכליות, למשנתו הכלכלית הייחודית של ז'בוטינסקי.

יואל חסון: ואני אגיד לכם כמה דברים בעניין הזה: התופעה הבולטת ביותר של מהפכנות סוציאליסטית מתגלה בעיקר בפרק החברתי-כלכלי של מצע בית"ר שכתב ז'בוטינסקי.

יואל חסון: ותעיד הכותרת שבחר לפרק הזה: הסוציאליזם הבית"רי.

יואל חסון: שם הוא מעלה לראשונה את רעיון היובל, הלקוח גם הוא מהתנ"ך, כמו כל שאר עקרונותיו החברתיים-כלכליים של ז'בוטינסקי.

יואל חסון: מדובר ברעיון סוציאליסטי מהפכני, פשוטו כמשמעו, אף שבניגוד לסוציאליסטים ולקומוניסטים, הוא גם מצדד בחברה שבה קיימת תחרות מלאה, ללא שום התערבות ממשלתית, למעט חובת האספקה של חמשת המ"מים, שאני לא יודע כמה מחברי בליכוד יודעים מה הם.

יואל חסון: לפי השקפת העולם היהודית, אומר ז'בוטינסקי, אין המדינה אדונו של היחיד.

יואל חסון: לא רק מי שעובד צריך לאכול אלא כל המתהלך רעב.

יואל חסון: את העולם צריך לשפר על-ידי מהפכות תקופתיות תמידיות שיצמצמו את הפער בין הרעב לשבע.

יואל חסון: מזמן לזמן מתחוללת הסערה ההופכת את הכול, ואז מתחילה התחרות הטבעית החדשה.

יואל חסון: עם הסוציאליזם המהפכני של רעיון היובל מזמן לזמן, אמר ז'בוטינסקי, כאשר הפערים בין עניים לעשירים מגיעים לידי תסיסה חברתית משמעותית המפריעה לתפקוד החברתי, תחולל החברה בעצמה מהפכה סוציאלית גדולה ויסודית, תשנה את הכול, תיקח מן העשיר את המיותר לו ותיתנהו לעני.

יואל חסון: אולם לאחר המהפכה נשאר כל אחד חופשי במעשיו להתחיל מחדש את מלחמתו הסוציאלית, לשאוף שוב למצב טוב יותר, שוב לנצל ולאמץ את כל כוחותיו וכישרונותיו, בעוד שבמשטר סוציאליסטי השוויון הזה נשאר תמיד.

יואל חסון: פירוש הדבר להתחיל מבראשית לבל תקפא האנושות בחוקיות של אבן, שבה אין טעם ואין היגיון למישהו להיטיב לעבוד מאשר שכנו, כי בין כך ובין כך הוא יישאר כמוך.

יואל חסון: לא, האנושות תמיד צריכה לסעור, לרתוח, לתסוס.

יואל חסון: כל אדם צריך לראות לפניו דרך פתוחה למעלה ההר.

יואל חסון: האחד יעלה, השני יחליק וייפול – חיים יהיו, התחרות וקדמה, עד ליובל המהפכני החדש, כאשר ישוו מחדש עני ועשיר, ואחר כך יתחילו שוב מבראשית.

יואל חסון: ז'בוטינסקי סוציאליסט ליברלי וקפיטליסט מהפכני.

יואל חסון: כשם שהיה ליברל ומהפכן כאחד, מתברר שבין קצוות הסקאלה של סוציאליזם וקפיטליזם היה ז'בוטינסקי איש המרכז והאמצע המאוזן.

יואל חסון: הוא צידד אומנם בתחרות חופשית, אבל תמך גם במהפכה סוציאליסטית למהדרין שתתרחש אחת לכמה שנים.

יואל חסון: אלו ערכים שלדעתי – ואני שמח שהקשבתם, כי אני בטוח שעכשיו למדתם כמה דברים, וגם השכלתם לדעת – כשמקשיבים, וחייבים להקשיב כי אין לכם ברירה, אולי גם יודעים אחר כך לקבל החלטות מושכלות.

קריאות: – – –

יואל חסון: ואני רוצה גם, אדוני היושב-ראש, למרות באמת הנוהל המוזר הזה שהטילו עלינו הקואליציה – –

מיקי לוי: – – –

מירב בן ארי: ב-04:00 – – –

יואל חסון: – – להודות לך, אדוני היושב-ראש, על ניהול הישיבה – –

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: – – וניהול הכנסת, להודות לעובדי הכנסת, לחברי הכנסת ולשרי הממשלה.

יואל חסון: תודה רבה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי רוצה לומר את דברו.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: תקרא מברל כצנלסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי.

קריאות: – – –

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני רוצה להודות לכם.

קריאות: – – –

נחמן שי: תודה, חיליק.

נחמן שי: מעולם עוד לא הוזכר ז'בוטינסקי כל כך הרבה פעמים בבית הזה כמו היום.

יולי יואל אדלשטיין: כמו יום פטירתו.

נחמן שי: יש פה איזה געגועים בלתי רגילים לז'בוטינסקי.

יעל גרמן: של האופוזיציה.

נחמן שי: וכל אחד עולה עם טקסט יותר חזק מקודמו.

נחמן שי: אז אני מציע שנציין שלוש פעמים בשנה את יום ז'בוטינסקי, אדוני היושב-ראש, פעם אחת כנראה לא מספיקה לבית הזה.

נחמן שי: תודה לכל המצטטים ולהיסטוריונים.

יעל גרמן: נציין גם – – –

נחמן שי: תראו, יכולנו ללכת יותר מוקדם הביתה, לא מפני שאנחנו עייפים, כי התפקיד הציבורי שלנו מחייב, אלא כי הנושא הזה באמת כבד ובעל משמעות.

נחמן שי: הבנקים בישראל הם כמעט עמוד התווך של הכלכלה הישראלית, וראוי היה להיכנס לרפורמה הזאת בדלת הראשית ולא בדרך עוקפת.

נחמן שי: אני מקווה, אדוני היושב-ראש, שכשאתה מנחה את המערכת הזאת בפעם הבאה, נושא כזה יעמוד בראשית הערב ולא בסיומו, כך היה וכך צריך לעשות.

נחמן שי: ובאמת צריך לעשות שינוי בבנקים, ואני מברך על הרעיון הבסיסי לעשות את זה.

נחמן שי: עכשיו, כללית אני רוצה לומר, אנחנו כולנו יוצאים לפגרה, אבל אני מבטיח לכם, חברי בקואליציה, לא נבזבז את הזמן, נחזור אחריה, נהיה פה מלאי מרץ, וניתן לכם זמן שתוכלו באמת להרגיש מה זה אומר אופוזיציה לוחמת.

נחמן שי: כך שאני מציע לכם לא לנוח אפילו, אלא להתארגן.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו כבר מחכים.

נחמן שי: אנחנו בכל מקרה הולכים לעבוד קשה.

קריאות: – – –

נחמן שי: אני מצטרף לכל דברי התודה שנאמרו פה.

נחמן שי: תודה לך, היושב-ראש, ותודה לכל מי שתומך ועוזר בכנסת.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן רשימת הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: האם עומדים על הבקשה לקיים הצבעה שמית?

קריאה: לא.

יולי יואל אדלשטיין: טוב מאוד.

יחיאל חיליק בר: אבל אנחנו רוצים לראות בהצבעה הזאת הצבעת אי-אמון בממשלה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו מבקשים, באמת.

קריאות: – – –

קריאה: שקט, מה קרה?

יחיאל חיליק בר: אולי עכשיו נפיל את הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני ודאי מוכן לשאול את השר לוין, שהוא השר המקשר בין הממשלה לכנסת, הוא מוסמך לענות.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אני גם לא אהיה קטנוני אפילו ולא אגיד שמבדיקה קצרה התברר שמתוך 20 החותמים על הצבעה שמית, 13 כבר שעות ארוכות – שעות ארוכות לא נמצאים בכנסת, אבל רוצים שאנחנו נצביע הצבעה שמית מכיוון שהם ביקשו.

מרב מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: האם, אדוני חבר הכנסת חיליק בר, אתה מבקש לראות הצעת אי-אמון בממשלה?

יואל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה היה – – –

יחיאל חיליק בר: זה בתמורה לשיפוע.

יולי יואל אדלשטיין: אלה היו – – –

יחיאל חיליק בר: אני מוריד את זה בתמורה לשיפוע.

שולי מועלם-רפאלי: מילתא דבדיחותא.

יולי יואל אדלשטיין: מילתא דבדיחותא.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, אכן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 153 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – אין נמנעים – 3 ההצעה להעביר את הצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק להגברת התחרות ולצמצום הריכוזיות בשוק הבנקאות בישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016; הוועדה המשותפת עם ועדת הכלכלה לדיון בהצעת חוק לתיקון פקודת היבוא והיצוא (מס' 3) (מעבדות מוכרות ליבוא טובין), התשע"ו–2016; הוועדה המשותפת עם ועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בהצעת חוק פינוי ובינוי נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 32 בעד, אין מתנגדים, יש שלושה שנמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה, ותועבר – – –

יצחק כהן: רפורמות.

יולי יואל אדלשטיין: שמישהו יבקש את זה.

קריאה: לרפורמות.

יצחק כהן: ביקשתי.

יולי יואל אדלשטיין: מחברי הכנסת.

יצחק כהן: רפורמות.

קריאה: לוועדת רפורמות.

יולי יואל אדלשטיין: לוועדת הרפורמות.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שאין דעות אחרות, אז לוועדה שבראשות חבר הכנסת אלי כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, על סף סיום כנס הקיץ והמושב השני של הכנסת העשרים, אני מבקש להודות כדרכנו לכל העוסקים במלאכה הפרלמנטרית המורכבת ומאפשרים לנו – – –

קריאה: זה לא מכובד, אוה.

טלי פלוסקוב: חברי האופוזיציה, קצת – – –

קריאות: – – –

ענת ברקו: שיעור מחברת הכנסת – – –

קריאות: – – –

קריאה: איפה הבושה?

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

קריאות: – – –

מיקי לוי: מה קרה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: חשבנו שהוא סגר את הישיבה.

ענת ברקו: חשבתם.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני חוזר גם לטובת אנשי האופוזיציה, כי אני אומר את הדברים גם בשמם.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, אני לא אומר את הדברים בשמם, הם מצטלמים כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: על סף סיום כנס הקיץ והמושב השני של כנסת זו, הכנסת העשרים, אני מבקש להודות כדרכנו לכל העוסקים במלאכה הפרלמנטרית המורכבת ומאפשרים לנו את קיומה של דמוקרטיה למופת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה בשם כל חברי הכנסת והשרים לכל עובדי ועובדות הכנסת המסורים בכל התחומים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ ולסגנה נאזם בדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למנכ"ל הכנסת אלברט סחרוביץ, החותם כנס ראשון מוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לקצין הכנסת יוסי גריף, לאנשי משמר הכנסת המסורים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראשי החטיבות, למנהלי המחלקות, לסדרנים היקרים, לעובדות והעובדים באשר הם, ובהם כאלו המגיעים ראשונים ומכבים את אורות הבניין הזה בשעות שונות ומשונות, כמו למשל אחרי שאנחנו כבר נעזוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ודאי גם לרכזי הסיעות, מנהלי הסיעות, כל עובדי הסיעות, לעוזרים הפרלמנטריים המסורים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה מקרב לב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאחל לכולנו קיץ טוב ובריא וחופשה נעימה.

יולי יואל אדלשטיין: ככל שלא ניפגש כאן בכנסי הפגרה, נשוב ונחדש את המושב השלישי של כנסת זו בכ"ט בתשרי תשע"ז, 30 באוקטובר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכולכם.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו, כנס זה ומושב זה נעולים.