ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 152, 2016-07-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"א בתמוז התשע"ו, 27 ביולי 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: על השאילתה הראשונה, של חבר הכנסת טלב אבו עראר, אמור להשיב סגן שר החינוך מאיר פרוש, אבל לצערי הרב אני לא מבחין בו במליאת הכנסת.

טלב אבו עראר: יש היום בלגן.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים פה דיווחים מכתבנו בשטח, סגן המזכירה נאזם בדר, שסגן השר הגיע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך יעלה על הדוכן על מנת לענות על שאילתה דחופה מס' 230 מאת חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: עוזרות הגננות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבו עראר, נא לקרוא את נוסח השאילתה, ונשמע את תשובת משרד החינוך.

טלב אבו עראר: אדוני היושב-ראש, מכובדי סגן השר, העוזרות החדשות של הגננות נאלצות להתייצב בלשכות התעסוקה בחופשת הקיץ, והן מקבלות שכר חלקי.

טלב אבו עראר: רצוני לשאול: 1.

טלב אבו עראר: האם נכון הדבר?

טלב אבו עראר: 2.

טלב אבו עראר: אם כן – מה ייעשה לביטול התייצבותן בלשכות התעסוקה?

טלב אבו עראר: 3.

טלב אבו עראר: מה ייעשה כדי לחייב את הרשויות המקומיות להשלים את ה-20% משכרן כפי שהחוק קובע?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר החינוך.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל על האיחור של חצי הדקה.

מאיר פרוש: גם אם אני הייתי היום עדיין סגן ראש עיריית ירושלים אני לא חושב שהתנועה הייתה משתפרת, על אחת כמה וכמה כשאני לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יכול להציע לך להפנות שאילתה לשר התחבורה, כי אתה סגן שר, אבל – – –

מאיר פרוש: קודם כול, אני מתנצל.

מאיר פרוש: כמעט עמדתי בלוח-הזמנים.

מאיר פרוש: לחברי חבר הכנסת השואל: משרד החינוך מתקצב את הסייעת השנייה עבור 12 חודשים בשנה.

מאיר פרוש: שיעור התקצוב הוא בין 80% ל-100%, וזאת בהתאם לחוסנה הכלכלי של הרשות.

מאיר פרוש: הנחיותיו של המשרד לרשויות ולבעלויות בנושא הן ברורות: יש להעסיק את הסייעות העסקה רציפה במשך 12 חודשים בשנה ולשלם את מלוא השכר.

מאיר פרוש: המשרד גם פועל לאכיפת ההנחיות באמצעות אגף בקרה ואכיפה.

מאיר פרוש: השנה נבדקו על-ידי אגף האכיפה והבקרה 280 גנים רשמיים ומוכרים בנושא העסקת הסייעת הראשונה והשנייה.

מאיר פרוש: בין היתר נבדק אם שולם להן מלוא שכרן במשך 12 חודשים.

מאיר פרוש: זאת ועוד, המשרד בודק באופן עתי את בעלויות החינוך בנושא תשלומי השכר על כל היבטיו, החל מתשלומי שכר ברוטו וכלה בבדיקות ההפרשות הסוציאליות.

מאיר פרוש: במסגרת בדיקה זאת נבדק גם נושא תשלומי השכר בחודשי הקיץ.

מאיר פרוש: מבעלויות שנמצאו בהן ליקויים דורש משרד החינוך תיקון ליקויי השכר.

מאיר פרוש: לפי הממצאים שבידינו עד עתה, עבור הבעלויות שנבדקו ב-2016, לגבי השנים 2015-2014, קיימת ירידה במספרם של אלו שאינם משלמים שכר בחודשים יולי-אוגוסט.

מאיר פרוש: מכל מקום, ככל שיש בידך תלונה ספציפית, אני בשם המשרד מודה לך אם נקבל את זה כדי שנוכל לבדוק ולטפל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו גם חבר הכנסת אורי מקלב מבקש לשאול שאלה נוספת.

טלב אבו עראר: כן, מכובדי, הרי עוזרת הגננות עובדות במשרה של 100% עבודה ומקבלות 80% מהשכר.

טלב אבו עראר: אני לא יודע מה, החוק קובע שיקבלו את מלוא שכרן.

טלב אבו עראר: זה לא משנה אם מצבה של הרשות טוב או לא טוב.

טלב אבו עראר: מה שחשוב לעוזרת הגננת – שלא תיאלץ להתייצב בלשכת התעסוקה.

טלב אבו עראר: נדמה לי שזה גם פוגע במעמד שלה, שהיא מתייצבת בלשכה כמו אדם מובטל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, אתה החזקת את תיק החינוך בירושלים, תיק מנח"ח, החרדי.

אורי מקלב: אצלנו בעירייה, וגם אני הייתי באותה עירייה – חבר מועצה, לא קראו לזה עוזרות לגננות, קראו לזה סייעות.

אורי מקלב: הן סייעות לגננות.

אורי מקלב: כל הסייעות האלה, שעובדות במשך עשרת החודשים של שנת הלימודים, אין להן קביעות, והן נאלצות חודש אחד לעבוד בגנים כמפעילות קייטנה ואת שכר החודש השני לקבל מלשכת התעסוקה – דמי תעסוקה כאלה ואחרים.

אורי מקלב: מכיוון שאין להן רצף של עבודה, הן נאלצות כל שנה ושנה לחזור על אותו מחזה מביש מבחינתן ועל אותו חוסר קביעות בעבודה.

אורי מקלב: כשהן לא מקבלות את שכרן הרגיל הן נאלצות לכתת את רגליהן, להרגיש שהן איזה סרח עודף בתוך המערכת החינוכית.

אורי מקלב: חודש אחד הן חייבות להפעיל קייטנה כשהן נמצאות לבד – זה לא מתאים להן תמיד.

אורי מקלב: הן רוצות לעבוד באופן קבוע, להרגיש את הקביעות הזאת.

אורי מקלב: למה נגרע אותן סייעות משאר העובדות – כולן רוצות להרגיש שהן עובדות במשך כל השנה ומקבלות משכורת, ולא להגיע לקיץ עם חוסר הוודאות שלהן, עם המכתב הזה שאין להן קביעות, חוזר כל שנה ושנה?

אורי מקלב: הגיע הזמן, כמו שידענו לפעול – ובזה אני מסיים – בנושא עובדות הקבלן, את ההרגשה שכל אחד הוא עובד זמני, להוריד מהשיח בהעסקה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר החינוך ישיב.

מאיר פרוש: ראשית, לחבר הכנסת אבו עראר, ששוב מציג את השאלה של 80% מול 100% בלשכת התעסוקה.

מאיר פרוש: אתה מדבר כנראה גם על גני-ילדים שהם לא בבעלות של המדינה כמדינה אלא של עמותות שמפעילות אותם.

מאיר פרוש: אני עניתי את מה שאני עניתי, שהתקצוב הוא בין 80% ל-100%.

מאיר פרוש: השאלה שלך מוכרת לי לא מהכיוון של המגזר הערבי, זה מוכר לי גם מהכיוון של המגזר החרדי, שהשתתפות המשרד היא 80%, אבל מבקשים מהבעלות שהיא תשלם את כל ההפרשות כאילו העובד או העובדת הם של 100% משרה.

מאיר פרוש: זאת בעיה מוכרת, כללית, ידועה.

מאיר פרוש: אני לא יודע למה שולחים אותן ללשכת התעסוקה והן הולכות לשם.

מאיר פרוש: וכאן אני עובר לשאלה הנוספת של חבר הכנסת הרב מקלב, ששאל – חבר הכנסת אבו עראר שאל לגבי הסייעת השנייה.

מאיר פרוש: הסייעת השנייה, מה שהכריז שר החינוך בשנה שעברה, שגנים עם מעבר ל-30 ילדים זכאים לסייעת שנייה, ועל זה עניתי את מה שעניתי במפורש לחבר הכנסת אבו עראר, שהשיעור הוא כך וכך והוא על 12 חודשים.

מאיר פרוש: זה לגבי הסייעת השנייה, ועל זה אני עניתי לך.

מאיר פרוש: הסייעת השנייה – הדרישה של המשרה היא ל-12 חודשים.

מאיר פרוש: זו ההעסקה שצריכה להיות.

מאיר פרוש: ומכאן לא מובנת הבעיה שחבר הכנסת אבו עראר הציג.

מאיר פרוש: אם אתה שואל לגבי אותן אלה שהכרנו בשעתן כשקראו להן עוזרות לגננות ואחר כך סייעות, ושהן עובדות רק עשרה חודשים וחודש אחד זה – אני חייב לומר שאני לא ערוך לשאלה הזו, מכיוון שאני למדתי יותר את הנושא בקשר לסייעת השנייה שעליה שאל חבר הכנסת אבו עראר.

מאיר פרוש: אבל אני אברר, אבדוק ואחזור אליך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שמספרה 231, מאת חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה ששרת המשפטים נמצאת כאן.

איילת שקד: – – –

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, אני מציין לפרוטוקול ששרת המשפטים הייתה כאן בזמן על מנת להשיב על שאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול לא הופיע, וכרגע גם העבירו לי פתק שהאופוזיציה הודיעה שהיא מחרימה היום את דיוני המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, כל הבוקר אני מקבל כאן הודעות משמעת של הקואליציה, כל מיני צעדים שהקואליציה מתכוונת לנקוט, ועכשיו ההודעה הזאת של האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת לא הדרך לקיים את הפרלמנט.

יולי יואל אדלשטיין: מי שרוצה – יש ועדת הסכמות כל יום שני אצלי בלשכה.

יולי יואל אדלשטיין: שם מדברים, ולא תמיד מסכימים.

יולי יואל אדלשטיין: יש מספיק תרגילים פרלמנטריים לעשות, ויש הרבה דרכים שהתקנון מאפשר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נגיע פה לצעדי ענישה וחרמות משני הצדדים – אני חושב שפשוט לא יישאר הרבה, לא מן המוסד הזה ולא מן המליאה, ובסוף כולם ניזוקים, גם חברי הכנסת וגם הציבור בישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 234 מאת חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יולי יואל אדלשטיין: השר יעלה על הדוכן, ובינתיים חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר ייגש למיקרופון על מנת לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: נושא השאילתה: היערכות לטיסות לאומן.

יולי יואל אדלשטיין: למי שפחות בקי בנושא – יש עומס גדול בטיסות לאומן באוקראינה בחודש ספטמבר, ולכן אישרתי את דחיפות השאילתה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: הפנייה שלי נובעת באמת מאין-ספור פניות שהיו אלי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מכלוף מיקי זוהר: עקב העומס בנתב"ג בשנה שעברה בערב ראש השנה, חלק מהנוסעים נאלצו להתעכב עד הבוקר.

מכלוף מיקי זוהר: כמו כן, אושרה פתיחת עוצר הלילה, להמראות כמובן, בערב החג בלבד.

מכלוף מיקי זוהר: רצוני לשאול: 1.

מכלוף מיקי זוהר: מה נעשה על מנת להימנע ממקרים דומים?

מכלוף מיקי זוהר: 2.

מכלוף מיקי זוהר: ערב החג שוב יוצא סמוך לשבת.

מכלוף מיקי זוהר: האם תאפשר את פתיחת העוצר במוצאי-שבת?

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לומר עוד משפט אחד.

מכלוף מיקי זוהר: אין בכלל חולק – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ביטן, לא להפריע לחבר הכנסת ששואל שאילתה.

מכלוף מיקי זוהר: – – שהמצב הנוכחי שנוצר כרגע בערב ראש השנה גם מביא לעליית מחירים לא מוסברת.

מכלוף מיקי זוהר: לכן הגשתי את השאילתה הזאת, גם כדי לקבל אולי הסבר כלשהו אם יש דרך גם למנוע את עליית המחירים, שכן כנראה חברות התעופה מעדיפות לעשות את זה עקב הביקוש הגדול והעומס הגדול באותו ערב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיקי זוהר, השאילתה בנושא היערכות לטיסות לאומן היא סוגיה שעולה כמעט מדי שנה, בגלל הסמיכות שבין מוצאי-שבת לבין כניסת החג בערב שלאחר מכן.

ישראל כץ: איסור ההמראות בלילה נובע מהצורך לאזן בין צורכי התעופה והמשתמשים בה לבין התחשבות בתושבים ובסביבה.

ישראל כץ: עם זאת, על-פי ההוראות, ניתן במקרים חריגים לאפשר המראות בלילה.

ישראל כץ: בהתאם, בשנה שעברה, לרגל ראש השנה שחל ביום ראשון בערב, אושרה המראתן של כמה טיסות לאומן במוצאי-שבת בלילה בשעות ההגבלה, ולא מוכרים לנו מקרים של טיסות לאומן שנדחו לשעות הבוקר בעקבות ההגבלה בלילה.

ישראל כץ: השבוע התקבלה פנייה דומה, לאפשר המראות בלילה לאומן לקראת ראש השנה הקרב, וברשות התעופה האזרחית, שם התקבלה הבקשה, יבחנו את הבקשה של חברות התעופה וישקלו אותה בשיתוף הנהלת שדה-התעופה בן-גוריון בהתאם לכללים המקובלים.

ישראל כץ: מעבר לכתוב, אני יכול לומר שאנחנו שדרגנו את מסלולי שדה-התעופה בן-גוריון, לראשונה מאז השאירו לנו הבריטים את שדה-התעופה הזה, בהיקפים מאוד גדולים.

ישראל כץ: במהלך השדרוג, שנועד לאפשר תגבור טיסות פוטנציאלי ורמת בטיחות הרבה יותר גבוהה, היישובים סבלו מרעשים, ונוצר כאן איזון – ולאחר מכן הסתיים השדרוג ונבנה גם מגדל פיקוח חדש ובטיחותי ומשוכלל – שמעוגן גם בחוק ובתקנות וגם בעקבות דיונים שהיו בבית-המשפט העליון; איזון שקובע קריטריונים ומגבלות לטיסות בלילה.

ישראל כץ: יחד עם זאת, יש אפשרות, במקרים חריגים מיוחדים לאפשר את אותן טיסות בלילה.

ישראל כץ: אני סברתי והמלצתי, לפני שנה, כן להפעיל את שיקול הדעת ולאפשר את אותן טיסות בלילה, שעלולות להפריע במידה מסוימת לתושבי הסביבה, אבל זה כדי למנוע מצב שמי שרוצה לטוס עלול להגיע לאומן אחרי שעת כניסת החג.

ישראל כץ: לכן הפעלנו את זה.

ישראל כץ: השנה אנחנו במצב דומה של מוצאי-שבת וערב ראש השנה, ולכן אני המלצתי לרשות התעופה האזרחית והנהלת רש"ת כן לשקול, במסגרת המגבלות, ולמצוא את הדרך כן לאפשר את הטיסות האלה.

ישראל כץ: אני חושב שהעובדה שיהודים רוצים וטסים מדי שנה כדי לקיים את המצווה שהם מאמינים בה, מעין עלייה לרגל לקברו של רבי נחמן מברסלב, שזה נוהג שהלך, השתרש והתפתח – וזה לא רק חרדים ולא רק דתיים, אלא גם אנשים מסורתיים שונים מצטרפים לטיסות ולנסיעות האלה – – –

מכלוף מיקי זוהר: גם אני נוסע פעם בשנה.

ישראל כץ: גם אתה.

ישראל כץ: אז היית צריך להודיע.

יולי יואל אדלשטיין: זה בפגרה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לנו בעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לא בראש השנה.

ישראל כץ: חבר הכנסת זוהר, לפי עצת היושב-ראש, אני חושב שהוא יגיד לך שהיית צריך להודיע על נגיעה אישית בנושא – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: לפני ראש השנה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא נוסע בראש השנה.

מכלוף מיקי זוהר: אני נוסע לפני ראש השנה.

ישראל כץ: אבל מאחר שבפעילות רוחבית יש היתר, נדמה לי, גורף – –

יולי יואל אדלשטיין: היתר גורף, כמו שחקלאי יכול לעסוק בענייני חקלאות.

ישראל כץ: – – אתה מוגן על-ידי מה שקוראים במקורותינו "שכר מצווה".

מכלוף מיקי זוהר: כן.

ישראל כץ: אתה חלק מהקהילה שאתה פונה עבורה.

ישראל כץ: בשנים הקודמות גם פנו חלק מהטסים וחלק מחברי הכנסת ואחרים, ובאמת אנחנו מנסים לסייע בעניין הזה למצוא את האיזונים, ואני מאוד מקווה שגם השנה אנחנו כן נאפשר לכמה חברות, לכל חברה שמייעדת טיסות לשם.

ישראל כץ: גם הגדלנו במשך השנים את מספר הטיסות ואת מספר המושבים, על מנת לאפשר לעשות זאת.

ישראל כץ: בכלל, אני נמנה עם חברי ממשלה, ואני חושב שגם שייך למפלגה, וגם בכלל כאזרח המדינה – אנחנו צריכים לפעול כדי לאפשר לאנשים להגיע בבטחה, בבטיחות ובמהירות למקומות שבהם הם רוצים לקיים מצוות ואמונות.

ישראל כץ: למשל, אדוני היושב-ראש, כאשר קיימתי דיון בשבוע שעבר בנושא קו הרכבת לקריית-שמונה – אנחנו עומדים להוציא לדרך את קידום התכנון והביצוע, ועד כרמיאל יהיה, בעזרת השם, עד אמצע השנה הבאה – בדיון שהיה קבעתי שתתווסף תחנה בצומת שבע, במרחק כמה קילומטרים ממירון, והיא תיקרא גם תחנת מירון, על מנת לאפשר למאות-אלפי העולים לרגל לציון קבר הרשב"י, יהודים מהארץ ומכל העולם, בל"ג בעומר ובמשך השנה, להגיע לנקודה מאוד סמוכה ברכבת, וזו נסיעה הרבה יותר מהירה, בטוחה ונוחה, ומשם באותם שאטלים כמו היום לקבר רבי שמעון בר יוחאי במירון.

ישראל כץ: וכך אנחנו עושים מבחינת נגישות לכל האתרים – אגב, לכל הדתות, לא רק לדת היהודית, גם למוסלמים.

ישראל כץ: ואני חייב, אני זוקף לזכותי ואני מאוד שמח שהתאפשר, אחרי עשרות שנים שהעדה הדרוזית, שמקדשת את קבר נבי שועייב, קברו של הנביא יתרו לפי המסורת, שיש לו גם שיוך לעם היהודי – נדמה לי שצפורה הייתה בתו, חותנו של משה אפילו; תראו את הקשר העתיק בין העמים – והייתה שם דרך-לא-דרך מכיוון כפר-זיתים, ואני פעלתי ומצאנו את הקריטריון המתאים, וזה הקריטריון של לקדש ולהעריך ולכבד את האמונה של אחינו בני הדת הדרוזית.

ישראל כץ: ואכן, הדרך השתדרגה בצורה מאוד משמעותית – –

חמד עמאר: אני מאשר את זה.

ישראל כץ: – – ויש אפשרות לעלות לרגל גם בחג וגם במשך כל השנה, וכך אנחנו נוהגים גם מול אתרים מוסלמיים ונוצריים, כי אנחנו המדינה שמאפשרת לבני כל הדתות חופש פולחן, כאן בירושלים ובכל מדינת ישראל.

ישראל כץ: מעולם, לאורך התקופות, לא היו גישה וחופש שכזה לבני כל הדתות.

ישראל כץ: אני רק יכול להיזכר במה שהיה במערת המכפלה, שלא נתנו ליהודים להיכנס למערת המכפלה, ויש המדרגות שם במקום העוקף, שיהודים ניסו להגיע לקצה המדרגה שם כדי לבוא ולבקר בקברי האבות והאימהות, וזה דבר שאני לא חושב שיש עם אחר שיכול לבוא ולומר: תראו, כאן קבורים – למעט רחל שקבורה בדרך בית-לחם – ולכן אנחנו יודעים מה זה הדרה – וכך היה בכותל המערבי – מה זה הדרה שלנו ממקומות שיהודים במשך אלפי שנים ומאות שנים רצו לבוא, להשתטח, לעלות, ולכן אנחנו מכבדים ועושים את הדברים.

ישראל כץ: ודאי, הטיסות האלה, שהן היו הסיבה, חבר הכנסת זוהר, ובזכותך גם פרסנו את ההיסטוריה עכשיו, וגם כהוראתו של יושב-ראש הקואליציה – אני מקווה שכבר מילאתי את שתי המשימות.

ישראל כץ: גם אומר עוד פעם שאנחנו נעשה כל מאמץ, במסגרת הגופים הממונים, כדי לאפשר טיסה נוחה ובטוחה והגעה בזמן, לפני כניסת החג, וגם אני מקווה שהקואליציה כבר ערוכה להתמודד עם האתגר של השאילתה הזאת.

ישראל כץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת מיקי זוהר, ואחריו – שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי מקלב.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני השר, ראשית אני מודה לך על התשובה המפורטת.

מכלוף מיקי זוהר: אני באמת מוקיר ומעריך את עשייתך הברוכה במשרד התחבורה, והדבר בולט לעין.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר שגם בולט לעין הוא המאבק שלך – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת זוהר, מאחר שצריכים להרחיב זמן, תרחיב בסעיף הזה קצת.

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי.

ישראל כץ: מה בולט לעין, אתה יכול לפרט?

יולי יואל אדלשטיין: הכול בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לוח-הזמנים בשליטה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהר יתייחס עניינית לנושא.

מכלוף מיקי זוהר: אז הדבר שגם בולט לעין הוא מאבקך במחירי הכרטיסים, בהנהגת השמים הפתוחים שאתה יזמת, מה שהוביל להוזלת המחירים.

מכלוף מיקי זוהר: אבל שים לב מה עושות חברות התעופה בערב ראש השנה: מאחר שיש ביקוש עצום לנסיעה לאומן, מחירי הכרטיסים מרקיעים שחקים – פי-חמישה מהמחיר הרגיל.

מכלוף מיקי זוהר: בזמן רגיל זה עולה באזור 200 דולר לנסיעה, ובזמן ערב ראש השנה זה מגיע ל-1,000 דולר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מניח שחברות התעופה – כפי הנראה – רואות את הצורך, ועקב מספר הטיסות המצומצם מעלות את המחירים.

מכלוף מיקי זוהר: האם יש דרך שבה נוכל להילחם בדבר הזה?

מכלוף מיקי זוהר: אין לי ספק שאתה, כמי שדואג לצורכי הנוסעים ובכלל לאזרחי ישראל, יכול לעשות את הפעולה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי מקלב.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מוזס.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אתה הזכרת את מירון.

אורי מקלב: חבר הכנסת מוזס, שמאוד מזוהה כאן עם הנושא של מירון – – –

ישראל כץ: אני עומד להתייחס אליו בשאלה הנוספת; יהיה לו פרק מיוחד, אנחנו נקצה לו.

ישראל כץ: זכויותיו במירון נשמרות לו.

אורי מקלב: – – – וגם עכשיו סגן היושב-ראש גם שייך לעדה הדרוזית, אז דע לך שיש גם קשר בין מירון לעדה הדרוזית.

אורי מקלב: ניגוני מירון, שהיום מכירים אותם כניגוני מירון – השורש הוא בניגונים דרוזיים.

אורי מקלב: לא זו אף זו, אלא בתמונות העתיקות שיש ממירון רואים נכבדים וזקני הקהילה הדרוזית רוקדים בניגונים וריקודי דבקה או מסוג כזה, והיום כולם – היהודים אימצו את זה, וזה הקשר שיש – – –

ישראל כץ: חבר הכנסת מקלב, זה סקופ בין-לאומי מה שאמרת עכשיו, אני לא ידעתי אותו.

אורי מקלב: – – – וזאת המציאות.

אורי מקלב: לכן אני אומר, זה חשוב – – –

חמד עמאר: גם לי אתה מחדש.

אורי מקלב: לא רק זה.

אורי מקלב: הרב מוזס מהנהן בראשו שזאת המציאות.

אורי מקלב: הוא בטח ירצה להרחיב, אם רק תיתן לו את האפשרות, בקשר הזה ושיתוף הפעולה והכבוד שהיו בין הדרוזים והיהודים בהילולה של רבי שמעון בר יוחאי.

אורי מקלב: זה נושא מירון.

אורי מקלב: הנושא של אומן – להתחבר לשאילתה של חבר הכנסת מיקי זוהר – הוא העלה את נושא המחירים.

אורי מקלב: נושא המחירים הוא נושא כאוב מאוד – 20,000 נוסעים.

אורי מקלב: אנשים שחוסכים מפת לחמם ומפת ילדיהם כדי להגיע לאומן עם ילדיהם, ככה שהמחירים הגבוהים מאוד מאוד מעיקים עליהם.

אורי מקלב: ולכן, אולי חייבים לעשות פיקוח על המחירים, להפעיל כאן את הפיקוח מפני שיש כאן הפקעת מחירים בלתי סבירה ביחס למחירים המקובלים בנסיעות לאירופה.

אורי מקלב: אבל עוד נקודה שאנחנו נבקש את עזרתך בה, בקשרים – בתוקף תפקידך כשר התחבורה ואולי בקשרים הבין-לאומיים עם רוסיה – מכיוון שיש שני שדות-תעופה ברוסיה, באוקראינה, קרוב לקבר – יש קרוב יותר ויש בקייב, והמרחק הוא גדול.

אורי מקלב: ויכול להיות שבמקרים מיוחדים תינתן האפשרות לנחות בשדה-התעופה הקרוב יותר, וזה גם יגרום להוזלת המחירים בשל הבעייתיות בשינוע 20,000 נוסעים.

אורי מקלב: אם יש אפשרות – – –

ישראל כץ: לא הבנתי את עניין שדה-התעופה.

ישראל כץ: איזה שדה-תעופה קרוב יותר ולא נותנים לנחות בו?

קריאה: ויניצה.

אורי מקלב: ויניצה.

אורי מקלב: שדה-התעופה, קוראים לו ויניצה, והוא קרוב יותר לאומן.

אורי מקלב: ויש בקייב שדה-תעופה שהוא במרחק כמה שעות נסיעה.

אורי מקלב: אם היינו מקרבים את האפשרות, היינו נותנים את האפשרות לנחות קרוב לאומן, יכול להיות שזה גם היה מוזיל את מחיר הנסיעה וגם מקל מאוד על כל כך הרבה נוסעים, וממילא כולם גם היו חוזרים יותר מהר.

אורי מקלב: זו מערכת שלמה שלא עכשיו הזמן, בשאלה נוספת, לפרוס אותה, אבל בתפקידך כשר התחבורה וגם כהוראת יושב-ראש הקואליציה, אם תרחיב בעניין הזה תהיה לזה באמת חשיבות מאוד גדולה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: שלום, אדוני היושב-ראש, שלום, אדוני השר, הבולדוזר האמיתי של ממשלת ישראל – –

ישראל כץ: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: – – שמרגישים בכל צעד ובכל שעל – מרגישים לא רק את אצבעותיך, אלא אתה משאיר חותם רציני, ורואים את זה בכל רחבי הארץ.

מנחם אליעזר מוזס: אני יכול להעיד לך שאנשים שבאים לכאן מחו"ל מתפעלים מהפיתוח המואץ כאן של כל מערכת התשתיות, הכבישים והתחבורה, ולא נותר לי אלא להגיד לך כה לחי.

מנחם אליעזר מוזס: כמו שאומרים, "ואמרתם כה לחי".

מנחם אליעזר מוזס: ועכשיו על הנושא של מירון – –

ישראל כץ: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: – – אתה באת והבאת את הפעולה המעשית של תחנת מירון, בהרבה שיחות בינינו כל פעם היית אומר: הפתרון לעלייה למירון יהיה הרכבת, וקבעת את השם תחנת מירון.

מנחם אליעזר מוזס: אז "ואמרתם כה לחי, רבי שמעון בר יוחאי".

מנחם אליעזר מוזס: אגב, מה שהוא אומר, אדוני היושב-ראש, שזה שייך לעדה הדרוזית, המון שירים וניגונים במירון השתרשו, וגם ריקודים – ריקודי הדבקה וריקודי הקדצ'קה – זה הכול בא מהדרוזים.

מנחם אליעזר מוזס: רק לידיעתכם.

ישראל כץ: יפה מאוד.

מנחם אליעזר מוזס: רואים בתמונות איך חכמי הדרוזים רוקדים יחד עם היהודים במירון.

מנחם אליעזר מוזס: ועכשיו לנושא שאני גם מאמין שתוכל – אתה דוגל הרי בשמים הפתוחים.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לומר לך מידע אישי ביותר – אני צריך לחתן, בעזרת השם, נכד בארצות-הברית בחודש חשוון, וצריכים לא מעט כרטיסים.

מנחם אליעזר מוזס: ולא ייאמן – אם אני דורש כאן כרטיס לנסיעה באותה טיסה לחוץ-לארץ, זה עולה לי 980 דולר.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אם הבן שלי מזמין בארצות-הברית, אז זה יוצא 770 דולר.

מנחם אליעזר מוזס: איך העניינים האלה מסתדרים?

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין מה קורה כאן ומתי באמת יהיו שמים פתוחים, שיהיה אפשרי – אני מעדיף לנסוע עם "אל על" כחבר כנסת וגם כחברה יהודית וישראלית, אבל אני חושב שגם החברות האחרות לא מוזילות בהרבה, כי הן רואות שבלי עין הרע ב"אל על" הכול מפוצץ ומלא, כל המטוסים.

מנחם אליעזר מוזס: מתי כבר נראה את ההוזלה המבוקשת הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: וזה מאוד מוזר בעיני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: נכבדי, בעצם המענה לשלושת השואלים הנוספים – אחד חבר הכנסת זוהר שחזר ושאל, וחברי הכנסת מקלב ומוזס.

ישראל כץ: שמים פתוחים – זו תחרות שהיא באיחוד האירופי, אבל היא בעצם מקרינה על הכול, וככל שיש תחרות גדולה יותר, השירות טוב יותר והמחירים יורדים, זולים יותר.

ישראל כץ: אני חושב שעם ישראל מוכיח את זה כאן במדינת ישראל.

ישראל כץ: אני רואה את הסטטיסטיקה המדהימה, איך כאלה שלא יכלו לטוס – טסים, ואיך כאלה שטסו – טסים כמה פעמים.

ישראל כץ: הנתונים הם מאוד ברורים, ואחוזי העלייה במספר הטסים מישראל הם מרשימים.

ישראל כץ: בכל שנה ושנה בהשוואה לשנה קודמת טסים יותר ויותר.

ישראל כץ: מאחר שמדובר על היצע וביקוש, בחגים או באירועים – כמו שעושים במלונות, כמו שעושים בתחומים מהסוג הזה – החברות, שהן חברות פרטיות, הן גם צריכות להתחרות אבל הן נוטות להעלות מחירים.

ישראל כץ: ולכן, הדרך היא לוודא שתהיה כמה שיותר תחרות.

ישראל כץ: ככל שאני יודע, לא רק חברה אחת מטיסה לאומן; יש כמה חברות, משם ומכאן.

ישראל כץ: ואם כרטיס עולה 1,000 דולר במקום 200 דולר, אז לא יכול להיות מבחינת כלכלה חופשית שלא יקום גורם ויגיד: אני רוצה להטיס ב-300 דולר, ב-400 דולר – זו התחרות.

ישראל כץ: אנחנו ניתן אישור לכל מי שירצה.

ישראל כץ: אני יודע, מאחר שליוויתי לא-מעט פעמים את הטסים – כי רציתי לראות שבאמת הדברים מסתדרים, ואני עוקב אחרי הגידול המרשים כל שנה – ושמעתי על ההוזלה הניכרת שאנשים חווים בטיסות שלהם, האנשים עצמם שטסים.

ישראל כץ: אבל אם זה מגיע למקרים קיצוניים, אז חייבים – מבחינת כלכלה, זה חוק כלכלי פשוט: מי שלא רוצה ב-1,000 דולר אלא ב-500, 400, 300 דולר – לטוס באותו זמן, ולכן, אנחנו ניתן לכל מי שרוצה להטיס את האפשרות לעשות את זה.

ישראל כץ: לגבי שדה תעופה קרוב יותר, עוד פעם, זו צריכה להיות יוזמה של חברות תעופה שמבקשות – מאוקראינה, במקרה הזה, זה לא רוסיה, זה עדיין לא ביחד.

ישראל כץ: הן צריכות לבקש אישור להמריא ולנחות באותו שדה תעופה, וודאי שאנחנו מכיווננו, אבטחה, ביטחון וכו', נעשה את הסידורים הנדרשים.

ישראל כץ: אני מוכן לקבל את הפרטים וגם באופן יזום לבדוק את זה לאחר מכן.

ישראל כץ: לגבי דבריו של חבר הכנסת מוזס, אני חייב לומר שאם היה מותר לקרוא לתחנות על שם חברי כנסת מכהנים, יכול להיות שהייתי שוקל גם להוסיף את השם שלך לתחנה.

ישראל כץ: יש אנשים שעל פחות מזה נקראים דברים על שמם.

ישראל כץ: אבל מאחר שאנחנו מתכננים שאתה עוד תכהן הרבה זמן כאן, אז אין לנו תוכניות לכרוך את שמך – אבל יש לך זכויות רבות מאוד במסירות לעניין, ואני מכיר את העלייה למירון, לא-מעט פעמים, בדחיפת העניין, בליווי הדברים.

ישראל כץ: באמת, כשאני ישבתי עם המתכננים ועם המבצעים, אז אתה היית ברקע, והמסירות והאמונה שלך היו ברקע ההחלטה, שהיא החלטה משמעותית, להקים דווקא שם, ולהוסיף שם, ולקרוא לזה "מירון", ובאמת לאפשר לעולים לרגל – מאות אלפים, ובטח זה ילך ויגבר.

ישראל כץ: אני חייב לומר שבשנה הבאה הרכבת תגיע לכרמיאל.

ישראל כץ: כרגע זה מתוכנן לחודש יולי למניינם, זה יוצא קצת אחרי ל"ג בעומר; אני עושה מאמצים שלפחות רכבות ניסיוניות ואחרות אולי יוכלו להקדים ולקחת חלק גם כן, עד כרמיאל.

ישראל כץ: ואני רוצה לומר לכם, חברי הכנסת מקלב ומוזס, שהבשורה הזאת על השיתוף עם העדה הדרוזית בלחנים ובריקודים – עכשיו אני מבין מאיפה תחושת הקרבה שלנו, גם.

ישראל כץ: זה גם מראה שכבר הרבה מאוד שנים הפעילות הייתה משותפת והדברים קרובים ומשותפים.

יהודה גליק: – – – שהבדיקה שלכם – – – הרכבות לא יובילו למירון, אלא שיובילו להר-הבית – – –

ישראל כץ: אני התפלאתי שלא ביקשת מקום לשאלה נוספת.

יהודה גליק: אני ידעתי – – –

ישראל כץ: אבל אני יכול לומר לך שאחת ההנחיות שנתתי – אנחנו עושים את המסילה המהירה לירושלים; ב-28–30 דקות תגיע מתל-אביב לירושלים לאזור "בנייני האומה", 80 מטר מתחת.

ישראל כץ: דרך הרכבות הקלות של ירושלים, ודרך הרכבת המהירה אנחנו מחפשים את האופציה איך באופן רכבתי נוכל להגיע עד הכותל.

יהודה גליק: להר-הבית, מה זה לכותל?

ישראל כץ: ומשם כל אחד יוכל להגיע.

ישראל כץ: יש המון, ודאי שהכותל הוא האזור המתויר ביותר, המבוקר ביותר, ומירון, אגב, הוא במקום השני.

ישראל כץ: אנחנו מחפשים את החיבור הרכבתי מכמה כיוונים, איך לעשות.

ישראל כץ: זאת אומרת, גם העניין הזה נמצא אצלי במודעות במשך כל השנים, על מנת לאפשר להגיע.

ישראל כץ: אגב, השמים הפתוחים והרכבת המהירה שיש לה רק תחנה אחת בין תל-אביב לירושלים, בנתב"ג – אז סוכני הנסיעות, מאחר שהיא תתחיל לעבוד בתחילת 2018, ערב פסח – וכבר הבטחתי נסיעות חינם בעלייה לרגל, מודרנית, לירושלים בכל חול-המועד פסח – אז אפשר לתקוף כרטיס משולב של ההמשך: טיסה מארצות-הברית ומכל העולם עם הגעה ונסיעה ברכבת המהירה, ובתוך ירושלים ברכבת הקלה לכל המקומות.

ישראל כץ: כרטיס משולב למי שרוצה לעלות לרגל ולבקר ולתייר גם בירושלים.

ישראל כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, אדוני השר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2600/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא – חקיקה.

חמד עמאר: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי כנסת.

חמד עמאר: תנמק חברת הכנסת נורית קורן.

חמד עמאר: עד עשר דקות.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, השרים, השר חיים כץ והשר ישראל כץ – שני הכצים פה, אז חגיגה בנמל – חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי) מדברת על מבוטח שנפגע בעבודה ואינו מסוגל לעבוד עקב הפגיעה.

נורית קורן: סליחה, חברים, אתם מפריעים לי, אפשר קצת שקט?

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: מבוטח שנפגע בעבודה ואינו מסוגל לעבוד עקב הפגיעה זכאי לדמי פגיעה בעד אותה תקופה.

נורית קורן: עם זאת, הביטוח הלאומי קובע כיום כי לעובד עצמאי לא משולמים דמי פגיעה בעד 12 הימים הראשונים שבהם הוא זכאי לדמי פגיעה.

נורית קורן: מוצע לבטל את הסעיף המחריג את התשלום לעובד עצמאי, כך שעובד עצמאי יהיה זכאי לדמי פגיעה בדומה לעובד שכיר.

נורית קורן: כן מוצע כי תחילתו של החוק תהיה שלושה חודשים מיום פרסומו, והוא יחול לעניין פגיעה בעבודה שאירעה מיום התחילה ואילך.

נורית קורן: החוק הזה הוא בשורה לעצמאים.

נורית קורן: העצמאים הם בעצם העסקים הקטנים שמגלגלים את גלגלי הכלכלה בארץ.

נורית קורן: הם העסקים – בערך 70% מהעסקים והחברות שמניעים את המשק.

נורית קורן: ולכן הדבר הזה מאוד חשוב, כדי שמעסיק עצמאי, אם הוא נפגע בעבודה, יוכל להמשיך ולהפעיל את העסק שלו.

נורית קורן: כי בדרך כלל מה שקורה הוא שעצמאי שנפגע בעבודה צריך לסגור את העסק, והוא לא מקבל כסף, וזו פשוט אפליה מול שכירים.

נורית קורן: צריך לומר גם שעל העצמאים מוטלות חובות רבות.

נורית קורן: העצמאים מעסיקים אנשים – לפעמים יש עסקים שהם קטנים, של חמישה אנשים, עשרה אנשים, ואנחנו לפעמים לא נותנים את הדעת על כך שאם המעסיק עצמו לא יכול לקבל את דמי הפגיעה, הוא בעצמו לא מנהל את העסק כמו שצריך, ונפגעים עוד אנשים, אחרים, ואז הוא צריך לסגור את העסק.

נורית קורן: קורה לא אחת שנסגרים עסקים וגם אנשים שהיו מועסקים באותו מקום מושלכים החוצה ממעגל העבודה, וזה גם נטל על המדינה.

נורית קורן: ולכן חשוב לתמוך בעצמאים, כדי שהם יוכלו לנהל את העסק שלהם כמו שצריך.

נורית קורן: אני מדברת מידיעה אישית.

נורית קורן: גם אני הייתי עצמאית.

נורית קורן: הייתי עצמאית עשר שנים, ותמיד דאגתי שהעסק יתגלגל כמו שצריך.

נורית קורן: העסק היה בנוי עלי.

נורית קורן: הייתה בעיה מאוד מאוד קשה – העסקים העצמאים נתקלים לפעמים בהרבה הרבה קשיים: של רישיונות, גם להתעמת עם הרשות המקומית; אחר כך יש עסקים מתחומים מסוימים שצריכים לעבור רגולציה של משרדים – מאוד קשה.

נורית קורן: ואם אנחנו לא נתמוך בהם גם בעניינים האלה – זה חשוב מאוד.

נורית קורן: אדוני שר הרווחה, אני רוצה לדבר אתך על עוד דבר שקשור לביטוח הלאומי והוא חשוב מאוד.

נורית קורן: מה שקורה לפעמים עם העצמאים, שיש מחלקות-מחלקות, ולא תמיד יש קשר בתוך המחלקות עצמן בביטוח לאומי.

נורית קורן: אני אספר לך – דוגמה אישית – כשהייתי עצמאית הריתי וילדתי, ואחרי שילדתי הייתי צריכה לקבל דמי לידה.

נורית קורן: פתאום מודיעים לי: אין לך דמי לידה.

נורית קורן: למה אין?

נורית קורן: כי בשנה הזאת והזאת היית חייבת כסף לביטוח לאומי כעצמאית, וזה נמצא במחלקת גבייה עצמאים – היית צריכה לשלם ולא שילמת.

נורית קורן: אמרתי: לא קיבלתי שום בקשה לתשלום.

נורית קורן: אז מסתבר שהגשתי דוח, ואחריו נותר איזה סכום שלא הובא לידיעתי, ומה שקרה, שאחרי ארבע-חמש שנים, מפני שילדתי, הם נזכרו שאני חייבת כסף; ובפירוש נאמר לי שאם הייתי שכירה זה לא היה קורה.

נורית קורן: אבל מכיוון שהייתי עצמאית, ובאתי לבקש את דמי הלידה, עשו את החישוב וגבו ממני.

נורית קורן: אני לא צריכה לספר כמה דמי הלידה חשובים, במיוחד לעצמאית, אחרי לידה, וכמה זה נותן לה את אורך הרוח להישאר שלושה חודשים בבית, וצריך לעשות את זה.

נורית קורן: זה מאוד מאוד חשוב שהביטוח הלאומי יסנכרן את עצמו וידע מה נעשה בכל המחלקות לגבי העצמאים, כי זה רק יסייע להם.

נורית קורן: אני מאמינה שבראשותך הביטוח הלאומי יצעד קדימה, כי אני יודעת שאתה עושה את כל הדברים האפשריים למען הביטוח הלאומי ולמען אזרחי מדינת ישראל.

נורית קורן: נותר לי עוד זמן, ומכיוון שלא יצא לי לדבר עם השר ישראל כץ, אז אני מבקשת – אדוני השר, בחודשיים האחרונים אירעו כבר שישה מקרים של שכחת ילדים ברכב, ואתמול – – –

חמד עמאר: חמישה מקרים.

נורית קורן: לא, כבר שישה.

נורית קורן: אתמול היה עוד אחד.

נורית קורן: אתמול היה עוד מקרה, והמקרה הזה פשוט מזעזע אותי ביותר: תינוק בן שלושה שבועות נשכח ברכב.

נורית קורן: אני כאימא לא יודעת איך זה קורה, לא מבינה.

נורית קורן: לבי עם ההורים האלה, לבי עם ההורים האלה, אבל אנחנו חייבים לתת תשובה, ואני חושבת שרק תקנה שלך שתכריח לשים איזה מנגנון ברכב – יש מנגנונים מאוד יעילים; יש שתי בנות – אני לא זוכרת בדיוק כרגע – שפיתחו מנגנון שעולה משהו כמו 500-400 שקלים, מתקינים אותו באוטו, וברגע שיש מישהו בתוך האוטו, הרכב לא ננעל, החלונות נפתחים, וזה מציל חיים.

נורית קורן: אדוני השר, אני קוראת לך, בכל לשון של בקשה, תבנה תקנה.

נורית קורן: אני מוכנה לסייע בזה.

נורית קורן: תכין תקנה על מנגנון בתוך הרכב שימנע מיתות של ילדים.

נורית קורן: אני לא חושבת שאנחנו יכולים לעבור לסדר-היום במצב הזה.

נורית קורן: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבוע דנו בהצעת החוק הזאת.

חיים כץ: בהצעת החוק הזאת ממשלת ישראל החליטה לתמוך, וחברת הכנסת מצמידה את החוק.

חיים כץ: לכן אני קורא לחברים לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 16, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: להוסיף לפרוטוקול – לרשום בפרוטוקול, בטעות חבר הכנסת איציק כהן הצביע במקום – במקום מי הצבעת?

יצחק כהן: מרגי.

חמד עמאר: במקום חבר הכנסת יעקב מרגי.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3118/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

חמד עמאר: חוזרים לסדר-היום הרגיל: הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, רבותי השרים, אני חייבת לומר שאני מתרגשת להציג את הצעת החוק הזו.

זהבה גלאון: ההצעה מדברת על סל שיקום לנשים יוצאות מקלטים, סל שיקום שרואה בראייה הוליסטית את מצבן של הנשים המוכות.

זהבה גלאון: אבל לפני שאדבר על ההצעה עצמה, אדוני, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהתחיל בתודות.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו שחברת כנסת מהאופוזיציה זוכה לתמיכה ממשלתית, של שר האוצר, של שר הרווחה, ולהתגייסות כזו.

זהבה גלאון: אני רוצה גם להודות לראש המטה של השר כחלון; אני רוצה להגיד תודה לצוות שלי, לצוותים במשרד האוצר ובמשרד הרווחה.

זהבה גלאון: זה לא מובן מאליו.

זהבה גלאון: מרגש אותי ששר הרווחה יעלה להשיב, ושהוא לוקח על עצמו ועל המשרד שלו ליישם את הצעת החוק הזו, שאני רוצה לספר שגובשה בעזרת המקלט לנשים מוכות בירושלים, מתוך הניסיון שלהם ושל מקלטים נוספים ברחבי הארץ, שאמרו: מה אנחנו עושים כדי למנוע מנשים מוכות שיוצאות מהמקלטים לחזור למעגל האלימות?

זהבה גלאון: גייסתי לעניין הזה כמה חברות כנסת – חברותי חברות הכנסת מירב בן ארי, נורית קורן ועוד חברות כנסת – לפעול ביחד שנשים לא תחזורנה למעגל הגבר המכה.

זהבה גלאון: וראינו שיש הרבה מאוד נשים – אנחנו מדברים על נשים ששהו לפחות 60 יום במקלט – שיש הרבה מאוד נשים שזקוקות למעטפת תומכת, לעזרה וסיוע ביציאה מהמקלט.

זהבה גלאון: אני חייבת לומר, אני לא ממציאה כאן את הגלגל.

זהבה גלאון: אני רוצה לשבח את משרד הרווחה שמשקיע הרבה מאוד מאמצים לסייע לנשים מוכות, בשורה של תחומים ובשורה של נושאים.

זהבה גלאון: אני אומרת את זה לא כמצוות אנשים מלומדה; אני אומרת את זה כי אני יודעת – אדוני שר הרווחה, עד שאני משבחת אותך, זה לא קורה כל יום, תתרכז בי ריכוז מלא.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט יש כלל גדול, שלא בפניו.

יולי יואל אדלשטיין: אז הוא מנסה לעשות עצמו שהוא לא שומע, ואז תשבחי אותו יותר.

זהבה גלאון: כי לפעמים אני עולה פה, וזה לא סוד, ואני שוצפת וקוצפת, כי לא נותנים לי לקדם הצעות שאני רוצה.

זהבה גלאון: אז באמת, אני מתכוונת לזה.

זהבה גלאון: אני רוצה לומר, המשרד עושה עבודה מאוד מאוד מקיפה לטובת נשים מוכות.

זהבה גלאון: ההצעה הזו באה לומר בפעם הראשונה שנותנים מעטפת רחבה ביותר – רחבה ביותר – לנשים ששהו במקלטים, כדי שהן תוכלנה להתמודד בצעדים הראשונים שלהן, החל מהגדלת הסיוע בשכר דירה, סיוע במעונות לילדים, בנייה נוספת של דירות מעבר, סיוע שיקומי, פסיכולוגי, טיפולי.

זהבה גלאון: שורה של אמצעים.

זהבה גלאון: בגדול, אדוני השר, אני טועה אם אני אגיד שזה בגדול כמו שנותנים לאימהות חד-הוריות?

זהבה גלאון: זאת אומרת, די ניסינו להתאים את המודל.

זהבה גלאון: אני לא נכנסת למאבקים הגדולים שלך, האחרים, אבל לקחנו דברים טובים שגיבשתם במשרד, שמסייעים לאימהות חד-הוריות, ואמרנו: חלק גדול מהנשים, פחות או יותר נופל לקטגוריה הזו.

זהבה גלאון: אני בזמני חוקקתי חוק שמאפשר תגמולים לנשים שיוצאות ממקלט לנשים מוכות, הבטחת הכנסה לנשים מוכות, אבל ראיתי שזה טלאי על טלאי.

זהבה גלאון: זה טלאי על טלאי, ובעצם אנחנו לא נותנים מענה לאותן נשים, שלעתים בורחות בלילה עם הגופייה שעל הגוף שלהן, עם הילדים שלהן למקלט, ואחר כך הן יוצאות והן אומרות: מה אנחנו נעשה עכשיו עם החיים שלנו?

זהבה גלאון: אני רוצה לתת שני נתונים, חברי חברי הכנסת: נערך מחקר בבר-אילן, שעקב אחרי 300 נשים נפגעות אלימות במשך ארבע שנים.

זהבה גלאון: המחקר הזה הראה ש-30% מהנשים האלה חוזרות למקלטים, מפני שאין להן היכולת להתמודד לבד.

זהבה גלאון: אני חושבת שהצעת החוק הזו באה לומר שהמדינה לוקחת אחריות לעזור לנשים האלה להתמודד.

זהבה גלאון: בשנת 2015 שהו ב-14 מקלטים ברחבי הארץ כ-750 נשים.

זהבה גלאון: זו עלייה של 20% מהשנה הקודמת, משנת 2014.

זהבה גלאון: ופעם ראשונה נשים מוכות, נשים שיצאו ממקלטים, בעצם באמצעות הצעת החוק הזו תוגדרנה כקבוצה שזכאית לסל שירותי תמיכה מהמדינה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משהו בנימה אישית.

זהבה גלאון: אני פועלת הרבה מאוד שנים לטובתן של נשים מוכות, נפגעות אלימות, נפגעות עבירות מין, נפגעות סחר בנשים, זנות.

זהבה גלאון: הרבה מאוד נשים.

זהבה גלאון: ואני שמחה על כל הצעה שאני מעבירה.

זהבה גלאון: ואני יכולה לשתף אתכם, אני כמעט בוכה על כל הצעה שאני לא מצליחה להעביר – –

רחל עזריה: זה נכון, זה נכון.

זהבה גלאון: באמת, אני אומרת.

זהבה גלאון: אנחנו מעבירים פה הרבה הצעות.

זהבה גלאון: – – שדנה בעניינן של נשים שזקוקות לסיוע של המדינה.

זהבה גלאון: אני ממש מתרגשת, באמת, שאנחנו מעבירים כאן הצעה כל כך מקיפה, כל כך רחבה, עם תקציב כל כך גדול.

זהבה גלאון: ושוב, אני מסיימת, תודות לשר האוצר, תודה לשר הרווחה, ואני קוראת לכם לתמוך בהצעה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם מקווים שההצעה אכן, אם תעבור במליאה, תתקדם מהר בוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת להעניק לנשים נפגעות אלימות סל תמיכה ושיקום לאחר שהותן במקלט לנשים מוכות של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

חיים כץ: עם יציאתן של הנשים לקהילה מוצע להעניק לנשים ולילדיהן מענה ראשוני לצורך התחלה של חיים עצמאיים.

חיים כץ: במסגרת הצעת החוק הנשים יקבלו סל שיקום שיכלול הכשרה מקצועית וליווי תעסוקתי; זכאות למענק עבודה כאם חד-הורית; קדימות בקבלת ילדיהן למעונות-יום וסבסוד שהיית ילד במעון-יום למשך שנה; ליווי פרטני על-ידי עובד סוציאלי, הכולל סיוע במיצוי זכויות.

חיים כץ: אישה המתגוררת בדירת מעבר תהיה זכאית לטיפול, ליווי וסיוע משפטי אישי.

חיים כץ: בנוסף, ילדיה של האישה השוהים עמה יהיו זכאים לשירותי העשרה ועזרה מקצועית.

חיים כץ: בנוסף, מבקשת הצעת החוק לשנות את המונח "מענק הסתגלות", המופיע בשם החוק, למונח "זכויות הסתגלות".

חיים כץ: משרד הרווחה והשירותים החברתיים פיתח מענים רבים על מנת לתת הגנה, טיפול ושיקום לאותן נשים וילדיהן הנמצאים במעגל האלימות במשפחה.

חיים כץ: אחד המענים המרכזיים בנושא הוא המקלטים לנשים מוכות וילדיהן.

חיים כץ: המשרד מפעיל 14 מקלטים ו-12 דירות מעבר לצורך טיפול בנשים נפגעות אלימות וילדיהן.

חיים כץ: כל המענים שהמשרד מציע מיועדים לכלל אזרחי מדינת ישראל, ללא הבדל דת, גזע, מין ולאום.

חיים כץ: מין כן – נשים, מה לעשות.

חיים כץ: כל אישה היוצאת מהמקלט מופנית להמשך טיפול במחלקה לשירותים חברתיים באזור מגוריה החדש, או במרכז לטיפול ומניעת אלימות במשפחה; יש כ-90 מרכזים כאלה ברחבי הארץ.

חיים כץ: כמו כן, משרד הרווחה והשירותים החברתיים – תראי איזה promotion אני עושה למשרד – שם לנגד עיניו את הטיפול בילדיהן של אותן נשים ופועל לגביהם בתחום האבחון, הטיפול וההעשרה.

חיים כץ: הצעת חוק זו מתפרצת לדלת פתוחה, שכן משרד הרווחה – ומקבלים את זה באהבה; אנחנו מקבלים באהבה – שכן משרד הרווחה והשירותים החברתיים מוביל בימים אלה ועדת מנכ"לים לאומית, אשר הוקמה בהחלטת הממשלה ב-10 במרס 2016.

חיים כץ: מדובר בוועדה בין-משרדית ייחודית, המאפשרת מבט רחב ורב-תחומי על הקשיים שעמם מתמודדות הנשים, ויש בכוחה להציע פתרונות רחבים ושלמים יותר לטיפול בנושא אלימות במשפחה בתחומי האיתור, המניעה, הטיפול, האכיפה, הענישה והשיקום של המעורבים במעגל האלימות במשפחה.

חיים כץ: הוועדה תגיש תוכנית עבודה מפורטת ליישום המלצות בחודשים הקרובים.

חיים כץ: תוכנית זו תכלול, בין היתר, יצירת סל שירותים לנשים נפגעות אלימות במשפחה, יוצאות מקלטים, לנשים מוכות ומטופלות בקהילה.

חיים כץ: המטרה בתוכנית זו היא ליצור סל שירותים מקיף אשר יעניק לאותן הנשים מענה כולל ורב-תחומי מעבר למענה הראשוני שהצעת החוק שלפניכם מציעה.

חיים כץ: מענה זה יאפשר להן הזדמנות אמיתית ליצירת עוגן כלכלי והתחלה חדשה ועצמאית של חייהן וחיי ילדיהן, ללא תלות בבן-הזוג הפוגע, ובכך לשבור את מעגל האלימות שבו נמצאות נשים רבות מנשים אלה.

חיים כץ: עם זאת, ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק שבנדון, אולם התמיכה בשלב זה היא בקריאה טרומית בלבד.

חיים כץ: יודגש כי על-פי הסיכום, משרד האוצר יתקצב את הצעת החוק – לפי הערכתו – ב-7 מיליון שקל.

חיים כץ: קידומה של הצעת החוק מעבר לקריאה הטרומית ייעשה רק בהסכמת משרדי הרווחה והאוצר.

חיים כץ: הצעת החוק תוחזר לוועדת השרים לחקיקה לפני הקריאה הראשונה.

חיים כץ: וזה מקובל עלייך?

חיים כץ: וזה מקובל על חברת הכנסת המציעה.

חיים כץ: לכן אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

חיים כץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שלא ביקש אף אחד מחברי וחברות הכנסת להתנגד, וזה טבעי בעיני, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ו–2016, קריאה טרומית – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי רווחה (מענק הסתגלות לנשים ששהו במקלט לנשים מוכות) (תיקון – זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 45, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: כמה טוב כשאין חרמות ואפשר להעביר חוקים לטובת הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' פ/2739/20; "דברי הכנסת", חוב' ל"ד, עמ' 15762.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – פרטי המפרט), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת – תשובה והצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אז לכן אני מתכבד להזמין – מתכבד להזמין, להזמין מתכבד, מתכבד להזמין – השר גלנט, אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: טוב, מכיוון שהתשובה של הממשלה איחרה לבוא אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה – הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – פרטי המפרט), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – פרטי המפרט), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 44, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מה ההתרגשות?

אחמד טיבי: לא הצליח לנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי, אתה מסביר כמה טוב שאין חרמות והחוקים של האופוזיציה עוברים, נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מסכים אתך במקרה זה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3031/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק עיטורי הוקרה לאזרחים שפעלו לטובת מדינת ישראל, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מייקל אורן וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן – בבקשה, אדוני.

מיכאל אורן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, חברותי חברי הכנסת, יש במדינת ישראל לא מעט חיילים גיבורים, גם חיילות גיבורות.

מיכאל אורן: אנחנו רואים בחודשים האחרונים של הפיגועים, ראינו בוודאי במהלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אדוני, אתה מדבר על נושא חשוב, לכן אני אבקש מחברות הכנסת רוזין וזנדברג וחבר הכנסת מוזס ליצור במליאה קצת שקט – –

מיכאל אורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: – – לעזור לי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק, הגב שלך מאוד יפה, אבל הפנים עוד יותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיכאל אורן: כאמור, כמו שאמרתי, לא חסר – ויש לברך על כך – לא חסרים למדינת ישראל חיילים וחיילות גיבורים, אבל לא כל גיבור הוא חייל או חיילת.

מיכאל אורן: מה לגבי המאבטח בירושלים שלפני כמה ימים בלבד מנע בגופו פיגוע המוני שעלול היה לעלות בחייהם של אזרחים רבים מאוד?

מיכאל אורן: מה לגבי האזרח הישראלי שנוכח בזמן שיטפונות בנגב ורואה איזה ילד נסחף, והוא לא מתמהמה, הוא קופץ למים, מסכן את חייו ומציל את הילד הזה?

מיכאל אורן: מה לגבי מתנדבים ישראלים רבים שנוסעים לרחבי העולם לעזור לאוכלוסיות לא ישראליות, נפגעי אסונות טבע, בהאיטי, בפיליפינים, בנפאל?

מיכאל אורן: ושוב כשמסתכלים, היום בלבד יש מתנדבים ישראלים בדרום-סודאן, שהגיעו לשם על מנת להציל חייהם של דרום-סודאנים ובאמת מסתכנים בחייהם בגלל מלחמת האזרחים שם.

מיכאל אורן: איפה ההוקרה לאזרחים האלה?

מיכאל אורן: ודאי שיש הוקרה לגבורה של חיילים וחיילות.

מיכאל אורן: כרגע במדינת ישראל אין הוקרה כזאת לאזרחים שמגלים אומץ לב, גבורה וחירוף נפש על מנת להציל חיי אדם, וגם עושים לפעמים בחוץ-לארץ שם טוב, מצוין, למדינת ישראל.

מיכאל אורן: הצעת החוק הזאת נולדה בעקבות שני אירועים שחוויתי בחיים האישיים שלי בשנים האחרונות.

מיכאל אורן: הראשון התחולל ממש בבניין הזה – באחד מהדיונים הראשונים שהשתתפתי במסגרת ועדת החוקה, חוק ומשפט, כשנדונה אפשרות להעניק אות מערכה צבאי לכל האזרחים שעזרו למדינה בעת מבצע "צוק איתן".

מיכאל אורן: מדובר על מתנדבים של מד"א, של "הצלה", רופאים, שוטרים, נהגי אמבולנס – כל מיני אזרחים שבאמת פעלו בחירוף נפש לעזור להגן על המדינה.

מיכאל אורן: הגעתי למסקנה – אגב, הוועדה לא הגיעה למסקנה בעניין הזה – שאם לוקחים אות צבאי ומעניקים אותו לאזרחים, אתה למעשה מרוקן את האות הצבאי הזה מכל תוכן, והאות הזה מגיע באמת לחיילים שהשתתפו במערכה, אבל אנחנו זקוקים גם לאות הוקרה לאזרחים.

מיכאל אורן: החוויה השנייה, גם במסגרת תפקידי כיושב-ראש ועדת המשנה ליחסי חוץ והסברה, כשהגעתי לנפאל, במשלחת של ארגון "ישראייד" שהגיעה לנפאל בעקבות רעידת אדמה האיומה שהתחוללה שם ושעלתה בחייהם של עשרות-אלפי נפאלים, ונוכחתי לדעת איך השגרירות הישראלית פעלה שם סביב השעון.

מיכאל אורן: היא הקימה בית-חולים שדה בחצר, והחצר התמלאה בגופות.

מיכאל אורן: פעלו סביב השעון.

מיכאל אורן: היו מתנדבים ישראלים שהגיעו עד מרגלות הרי ההימלאיה על מנת לבנות מבנים טרומיים לנפאלים שאיבדו את קורת הגג שלהם, ואין הוקרה.

מיכאל אורן: אני מכיר מהניסיון המדיני שלי – נתקלתי בהרבה מאוד שגרירויות בעולם, ואתה נכנס למשרד של שגריר ואתה רואה על הקיר מסמך הוקרה מהממשלה שלו על מעשה גבורה שלו.

מיכאל אורן: יש בממשלת קנדה, בצרפת, חלקכם יודע – יש אות שעונדים על הז'קט.

מיכאל אורן: לנו אין דבר כזה, והגיע הזמן.

מיכאל אורן: החוק שלי בא למלא את הפער הזה, את הוואקום.

מיכאל אורן: מה אומר החוק?

מיכאל אורן: שר הביטחון ימנה ועדה מקצועית, שתתכנס ותעניק אותות הוקרה לאזרחים הראויים לכך.

מיכאל אורן: הקריטריונים לזכאות לאות הוקרה הם: אזרח ישראלי שפעל למתן סיוע הומניטרי במדינה מתפתחת ולקח חלק יוצא דופן בסיוע אזרחי; אזרח ישראלי שלקח חלק יוצא דופן במאמץ מלחמתי במדינת ישראל, עובד או מתנדב; ארגון עזר או ארגון שלקח חלק יוצא דופן בסיוע אזרחי ובמאמץ מלחמתי.

מיכאל אורן: הדבר הוא מאוד מאוד חשוב.

מיכאל אורן: אני חושב שהחוק הזה בא לעודד תופעות נוספות של גבורה וגילויים נוספים של גבורה, של התנדבות, של נכונות לתרום במדינה.

מיכאל אורן: הגיע הזמן שאנחנו נכיר ונוקיר את אותם אזרחים שתרמו כל כך לביטחוננו, לשם הטוב שלנו בעולם ולהצלת חיים של כולנו במדינה ומחוצה לה.

מיכאל אורן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מייקל אורן.

יצחק וקנין: תשובה של סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק של קבוצת חברי הכנסת בראשות חבר הכנסת מייקל אורן, וזאת בתנאי שנוסח הצעת החוק בהמשך הליכי החקיקה יהיה בתיאום מלא, על דעת משרד הביטחון והמשרדים הנוגעים בדבר.

אלי בן-דהן: אני מניח שהצעת החוק הזאת תשולב עם הצעת החוק של חבר הכנסת איל בן ראובן; זאת הצעת חוק דומה מאוד עם שינויים קטנים, ולכן אני מניח שהדברים האלה יהיו משולבים ביחד.

אלי בן-דהן: יש הבדלים קטנים בין שתי הצעות החוק:

אלי בן-דהן: חבר הכנסת אורן הוסיף גם נדבך של אזרחים שעוסקים בסיוע במדינות מחוץ למדינת ישראל, שזה בהחלט דבר שיש לו ערך גדול, ומדינת ישראל יכולה להתברך באנשים שיש להם ידע, יכולות וזריזות להגיע לכל מקום בעולם ולסייע.

אלי בן-דהן: גם להם בהחלט מגיע אות הוקרה.

אלי בן-דהן: בהצעה של חבר הכנסת איל בן ראובן יש גם נקודה שאצלך לא מופיעה – הנושא של עזרה, סיוע והוקרה למי שרותק למשק הישראלי ותרם בכך לסיוע ולארגוני החירום.

אלי בן-דהן: אני מניח ששתי הצעות החוק הללו יידונו ביחד וישולבו.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, אנחנו – הממשלה תומכת.

אלי בן-דהן: הצעת החוק של חבר הכנסת בן ראובן כבר אושרה בקריאה טרומית בשבוע שעבר, והצעת החוק שלך, חבר הכנסת מייקל אורן, הממשלה תומכת בה, כמובן בתנאי, כפי שאמרתי, שאני מבקש שנוסח החוק יתואם עם משרד הביטחון והמשרדים הנוגעים בדבר.

אלי בן-דהן: לכן אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: – – מייקל אורן, אתה מסכים?

מיכאל אורן: – – –

יצחק וקנין: אין אפשרות כזאת.

יצחק וקנין: אם הממשלה הייתה מתנגדת, היית יכול לעלות, אבל הממשלה מסכימה אתך.

מיכאל אורן: רציתי להביע – – –

יצחק וקנין: אתה רק צריך להגיד לי אם אתה מסכים – – –

מיכאל אורן: אני מסכים.

מיכאל אורן: – – – צריך להכיר בכך – – –

יצחק וקנין: אני מבין שאתה רוצה להביע הערכה לאיל בן ראובן, אז אני אומר את זה בשמך אליו.

מיכאל אורן: אוקיי.

מיכאל אורן: בסדר גמור.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק עיטורי הוקרה לאזרחים שפעלו לטובת מדינת ישראל, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מייקל אורן וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק עיטורי הוקרה לאזרחים שפעלו לטובת מדינת ישראל, התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 בעד, שבעה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוץ והביטחון להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2936/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סמכות ועדה מקומית לאשר הגדלת אחוזי בנייה בשטחים המיועדים לתעסוקה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, שרים, כנסת נכבדה, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סמכות ועדה מקומית לאשר הגדלת אחוזי בנייה בשטחים המיועדים לתעסוקה) – הצעת החוק היא הצעת חוק טובה מאוד שאני, כיושבת-ראש שדולת "כחול-לבן", קידמתי יחד עם התאחדות התעשיינים, ואני מודה להם על הצעת החוק הזאת.

מירב בן ארי: הצעת החוק, בקצרה, מקלה את נטל הרגולציה על המפעלים במדינת ישראל, אך בעיקר בפריפריה.

מירב בן ארי: באמצעות הצעת החוק, מפעלים תעשייתיים – אנחנו מדברים רק על תעשייה – באזורי תעסוקה יוכלו להרחיב את מבני התעסוקה שלהם בהיקף של 40%.

מירב בן ארי: הרחבת המפעלים, כפי שאמרתי – סגן שר האוצר, סגן שר האוצר, תשמע רגע, כי אתה צריך לענות לי על זה – סליחה רגע, גברתי השרה – כי אני רוצה שתשמע כבר בהצגת החוק שלי את ההתחייבות שלי.

מירב בן ארי: א.

מירב בן ארי: דיברתי על התעשייה, וגם על ועדה מקומית עצמאית, כי בחוק המקורי כתבנו "ועדה מקומית".

מירב בן ארי: אז חשוב שתדע, כי אתה עונה: אז כבר מקובל ועדה מקומית עצמאית, כבר מקובל שטחי תעשייה.

מירב בן ארי: גם חשוב לציין שהרחבת המפעלים הזו תעזור לפריפריה ולמפעלים בכלל במדינת ישראל, תקצר את כל ההליך הביורוקרטי של תכנון ורישוי בענף התעשייה ותיתן סמכות לוועדות מקומיות עצמאיות לאשר תוכניות שעיקרן הגדלת אחוזי בנייה.

מירב בן ארי: זו סנונית ראשונה.

מירב בן ארי: כל הנושא של תעשייה הוא קרוב ללבי, ואני מתכוונת לקדם אותו למען התעשייה במדינת ישראל, וכמובן לפריפריה בפרט.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת מירב בן ארי על פעילות פרלמנטרית יוצאת דופן, וגם הצעת החוק הזו – לבשר לכם שוועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי, בכפוף כמובן – היא כבר ציינה את הכפיפות – להסכמה עם משרדי המשפטים והאוצר ולתיאום עם משרד הכלכלה.

יצחק כהן: הצעת החוק תחול, כפי שהיא ציינה, רק על שטחים לתעשייה, ותהיה תקפה רק על ועדות מקומיות עצמאיות.

יצחק כהן: תודה לך, חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק כהן: יישר כוח.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סמכות ועדה מקומית לאשר הגדלת אחוזי בנייה בשטחים המיועדים לתעסוקה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מירב בן ארי – הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 6 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סמכות ועדה מקומית לאשר הגדלת אחוזי בנייה בשטחים המיועדים לתעסוקה), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 בעד, שישה נגד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אני מוסיף את הקולות, לפרוטוקול, של חברי הכנסת באסל גטאס ודוד ביטן, ושל איל בן ראובן.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/845/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – הגבלת תקופת הבלעדיות לשלושה חודשים), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

יצחק וקנין: ינמק חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק זו באה לצמצם את הבלעדיות שיש למתווך במכירת דירה, בהסכם שיש בינו לבין מוכר הדירה, מחצי שנה – משישה חודשים – לשלושה חודשים.

אורי מקלב: בזמננו היום, כשהאפשרות של שיווק דירה, מבחינה פרסומית ושיווקית, היא מהירה יותר, היא מגיעה – היום ביום אחד אפשר בכל המדיה לפרסם דירה – פרק זמן של שישה חודשים הוא ארוך מדי והוא יוצר ויכוחים בין הלקוח, בעל הדירה, לבין המתווך על פרק הזמן הארוך של חצי שנה שהוא מקבל בלעדיות.

אורי מקלב: הצעת חוק זו באה לצמצם את הזמן ולאפשר ללקוח – שלא תהיה בלעדיות יותר משלושה חודשים.

אורי מקלב: צריך לציין, אדוני היושב-ראש, שלא מדובר שלאחר שלושת החודשים הוא לא יוכל להתקשר אתו שוב לעוד שלושה חודשים, אבל ההסכמה שבהסכם הראשון היא לא יותר משלושה חודשים.

אורי מקלב: החוק הזה לא בא להרע עם המתווכים, הוא בא לעזור ללקוחות.

אורי מקלב: אבל גם המתווכים עצמם פנו וביקשו לצמצם את הזמן, מכיוון שיש עוד מתווכים.

אורי מקלב: כשמתווך אחד מקבל חצי שנה, זה סותם למתווכים אחרים את האפשרות גם כן להיכנס למכירה של הדירה.

אורי מקלב: לכן, החוק הזה מיטיב עם הלקוחות, מוכרי הדירות, והוא מיטיב גם כן עם המתווכים.

אורי מקלב: אני מודיע מראש שיש הסכמה עם משרד המשפטים להתאים את החקיקה לפי הדרישות של משרד המשפטים, מכיוון שיכול להיות שהם ירצו לעשות שינויים כאלה ואחרים בחוק.

אורי מקלב: מקובלים עלי השינויים האלה.

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אני מבין – איילת שקד נמצאת, שרת המשפטים?

יצחק וקנין: אני מבין שאין תשובת ממשלה.

יצחק וקנין: אין תשובת ממשלה, אז אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – הגבלת תקופת הבלעדיות לשלושה חודשים) – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המתווכים במקרקעין (תיקון – הגבלת תקופת הבלעדיות לשלושה חודשים), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 – כולל קולו של באסל זה 49 בעד, נגד – אין, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק נתקבלה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2875/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל מעשה איבה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ניסן סלומינסקי, רשות הדיבור שלך.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, בחוק הנכים יש מגבלה.

ניסן סלומינסקי: הם לא יכולים לתבוע כפל של מה שנקרא פיצויים, כשאחת הסיבות המרכזיות היא שיש שם שרשור: אם הם יתבעו, גם מהמזיק וגם אחר כך מהמדינה, המדינה תלך ותתבע מהמזיק, ונמצא שהוא משלם פעמיים.

ניסן סלומינסקי: לגבי נפגעי פעולות איבה – כרגע גם עליהם חל אותו חוק, כשהסיבות לגביהם לא קיימות.

ניסן סלומינסקי: ולכן הצעת החוק באה ואומרת שאם בית-המשפט פסק שאכן הרשות הפלסטינית היא זו שאשמה, היא הגורם – הוא נותן פיצויים מאוד נמוכים לנפגעי הטרור – שיתאפשר למי שרוצה מנפגעי הטרור לתבוע גם את הרשות, שם לא יהיה חשש של שרשור.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: רק רגע, ג'בארין, אחרי תשובת השר אתה תוכל להתנגד, זה הנוהל.

יצחק וקנין: ישיב השר חיים כץ, שר הרווחה והשירותים החברתיים.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אזרחי ותושבי ישראל שנפגעו מפעולות איבה בישראל זכאים לתגמולים מכוח חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, 1970.

חיים כץ: סעיף 17 לחוק התגמולים מאפשר לנפגע האיבה בחירה בין תגמולים מכוח החוק לבין פיצוי נזיקי מכוח תביעה, אם בחר להגיש תביעה.

חיים כץ: הדבר קיים באופן דומה גם ביחס לחיילי צה"ל שנפגעו בעת שירותם הצבאי ולבני משפחות חיילים שנספו במערכה.

חיים כץ: הצעת החוק שלפני

חיים כץ: כם מבקשת לתקן את החוק כך שנפגעי פעולות איבה יוכלו לקבל כפל פיצויים במקרים מסוימים.

חיים כץ: כלומר, לאפשר לנפגעי פעולות איבה ולבני משפחותיהם אשר תבעו בנזיקין את הפוגע האחראי לפיגוע שבו נפגעו, לשמור לעצמם את התגמול המגיע להם מכוח החוק, במקביל לפיצויים עונשיים שלהם הם זכאים.

חיים כץ: מדובר בפיצוי שהוא מעבר לפיצוי בגין הנזק שנגרם.

חיים כץ: בהקשר זה ראוי לציין כי הצעת החוק עלולה ליצור חוסר שוויון בין חיילי צה"ל שנפגעו בפעולה מבצעית והם זכאים רק לתגמולים לבין חיילים שנפגעו בפיגוע ובמקרה של תיקון החוק יהיו זכאים גם לתגמולים וגם לפיצויים עונשיים.

חיים כץ: אין חולק על כך שהצעת החוק היא ראויה, אולם היא נוגעת בסוגיה כבדת משקל בעלת השלכות רוחב מדיניות בין-לאומיות, סוגיה אשר ראוי כי תתקיים לגביה התדיינות ממשלתית בין-משרדית – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, יש יותר מדי רעש באולם.

יצחק וקנין: אנא שמרו על השקט.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

חיים כץ: אפשר להמשיך, אדוני היושב-ראש?

חיים כץ: אני חוזר – – – ראוי כי תתקיים לגביה התדיינות ממשלתית בין-משרדית, אשר תוביל, לפי הצורך, לחקיקה ממשלתית.

חיים כץ: לאור האמור לעיל, ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בלבד.

חיים כץ: קידומה של הצעת החוק מעבר לקריאה הטרומית ייעשה רק בהסכמת משרדי הרווחה, המשפטים והביטחון.

חיים כץ: לפני הקריאה הראשונה תוחזר ההצעה לוועדת שרים לחקיקה.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשר חיים כץ, שר הרווחה והשירותים החברתיים.

יצחק וקנין: מתנגד להצעה חבר הכנסת יוסף ג'בארין – שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אני מודיע, לפני ההצבעה, שהעמדה של חבר הכנסת באסל גטאס לא פועלת, ולכן אני כל פעם אוסיף אותו להצבעה כקול נוסף.

יצחק וקנין: שלוש דקות, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להצביע על האבסורד שקיים בחוק הנדון כאן, חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, ויכול להיות שזה תזמון טוב לדבר על האבסורד הזה, שכן בשבוע האחרון השתחרר לביתו, אחרי שנה של טיפולים, הילד אחמד דוואבשה, בן המשפחה היחיד שנותר בחיים ממשפחת דוואבשה שנשרפה בפעולה טרוריסטית רק בגלל שייכותה לאוכלוסייה הפלסטינית ולעם הפלסטיני.

יוסף ג'בארין: למה אני מחבר בין שני הדברים?

יוסף ג'בארין: חוק פיצויים לנפגעי פעולות איבה מעניק פיצויים רק לנפגעים שהם תושבי ישראל, כמובן לרבות מתנחלים.

יוסף ג'בארין: אבל המצב המשפטי כיום, המצב המשפטי כיום הוא שמשפחה פלסטינית שנופלת קורבן לפעילות טרור, אם "תג מחיר", אם כנופיות אחרות של מתנחלים – המשפחה הזו לא זכאית לפיצויים לפי החוק הזה או כל חוק אחר, או כל הסדר אחר, אם הסדר עם הרשות הפלסטינית, אם הסדר עם גורמים בין-לאומים ואחרים.

יוסף ג'בארין: לכן המקרה של משפחת דוואבשה הוא מקרה שצועק לשמים.

יוסף ג'בארין: הילד שנותר בחיים בעצם לא מקבל שום הכרה ממדינת ישראל ששולטת בעצם בשטח עד היום.

יוסף ג'בארין: אם המדינה לא הייתה שולטת בשטח, לא הייתה עולה בקשה כזו.

יוסף ג'בארין: לכן אני אומר שלהרחיב את החוק הזה, כאשר ממשיכים את העוול הזה כלפי האוכלוסייה הפלסטינית, זה משהו שלא מתקבל על הדעת, ואני קורא לחברי לשים לב לעוול הנורא הזה בחוק.

יוסף ג'בארין: לא ייתכן שמשפחה כמו משפחת דוואבשה והילד היחיד שנשאר כבן משפחה לא יהיו זכאים לפיצויים בהסדר כלשהו, בחוק הזה או בהסדר אחר.

יוסף ג'בארין: זו הסיבה שאנחנו מתנגדים לחוק הזה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי לשלוש דקות בלבד.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק צודק מאין כמוהו.

ניסן סלומינסקי: מדובר כאן על אנשים שהם נפגעי טרור בכל הארץ, לא רק מעבר לקו, בלי קשר, ולצערנו יש פעולות טרור ואנחנו רואים את הסבל הנורא של המשפחות האלה.

ניסן סלומינסקי: מה שמקבלים לא מכסה בכלל, כהוא-זה לא מכסה.

ניסן סלומינסקי: היום, בגלל עילה אחרת הכניסו אותם לתוך נושא אחר שבו יש איסור כפל תביעות, מהסיבה העיקרית שברגע שאתה תובע את הפוגע ואתה תובע אחר כך את המדינה – מה שיקרה, המדינה, אם תזכה, תלך ואת מה שהיא משלמת לך תתבע מהפוגע.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהפוגע ישלם פעמיים – פעם אחת הוא ישלם בגלל התביעה של הנפגע, ופעם שנייה הוא ישלם בגלל שהמדינה תתבע ממנו; וזה, באמת, דבר שהוא לא סביר, ולכן יש איסור של כפל.

ניסן סלומינסקי: פה לא מדובר על דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: אין כאן שום שרשור, אין כאן שום דבר, וזה רק לאחר שבית-המשפט פסק וקבע מי האשם.

ניסן סלומינסקי: ואז, לאפשר לאותם נפגעי טרור, שהם יוכלו לתבוע.

ניסן סלומינסקי: מה שיקבלו יקבלו, אבל חוץ מזה, הם יוכלו להגיש תביעה בלי שזה יבטל את זכותם לקבל מהמדינה את מה שהמדינה נותנת להם, שבין כך ובין כך אלה סכומים מאוד נמוכים.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה צודק, ובאמת, איך אומרים, צריך קצת לפתוח את הלב כשמדובר בנפגעי טרור, שכולנו מרגישים וחשים – מעבר לכל הסבל הנורא הנפשי: איבד אבא, איבד אימא, איבד בן, ואנחנו רואים את זה, יש גם נזקים כספיים קשים מאוד.

ניסן סלומינסקי: לאפשר להם לפחות להתקרב לכיסוי משהו מהנזק הכלכלי שנגרם להם.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהחוק הזה צודק מאוד, הוא חוק ראוי, וגם, אני אומר – אין פה הנושא שגרם שלא לאפשר את זה במצבים הרגילים.

ניסן סלומינסקי: אין כאן מצב של שרשור ושיהיה תשלום כפול שאותו אדם ישלם וכדומה.

ניסן סלומינסקי: לכן אני חושב שזה חוק ראוי, ואני פונה לחברי, ואיך אומרים, זה לא קשור לקואליציה–אופוזיציה, הטרור לא מבחין בין קואליציה לאופוזיציה, וזה קורה לצערנו בלי קשר לזה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה חוק ראוי – שנאפשר לעשות את הדבר זה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל מעשה איבה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת ניסן סלומינסקי וקבוצת חברי הכנסת – הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 18 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל מעשה איבה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 57 בעד, 19 מתנגדים, כולל הקול של חבר הכנסת באסל גטאס, אחד נמנע.

יצחק וקנין: סך הכול ההצעה עברה ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הודעות ליושב-ראש ועדת הכנסת יואב קיש.

): אני לא אשם ברעש.

): אדוני היושב-ראש, שרים, שרות, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת החינוך, התרבות והספורט: מטעם סיעת הליכוד – במקום חברת הכנסת ענת ברקו יכהן חבר הכנסת יהודה גליק.

): אצלך, מרגי.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שרים ושרות, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום את הוועדות הבאות לדיון בהצעת חוק ובהצעה לסדר-היום, כדלקמן: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – הסדרת סוף שבוע ארוך), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אלי כהן, לשם הכנתה לקריאה ראשונה; הוועדה המיוחדת לצדק חברתי ולשוויון חלוקתי תדון בהצעות לסדר-היום: צעדת השוויון – הפערים בין מרכז לפריפריה, של חברי הכנסת נחמן שי, דב חנין, יהודה גליק, אורלי לוי אבקסיס, חיים ילין, תמד זנדברג, אכרם חסון, יגאל גואטה ומנחם אליעזר מוזס.

): תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת יואב קיש.

יצחק וקנין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 45), שהחזירה ועדת הכנסת; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון מס' 35), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת איציק שמולי, חיים ילין ובצלאל סמוטריץ בנושא: הפגיעה בזכויות הסטודנטים לווטרינריה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1692/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – שינוי הגיל לבקשת היתר לשהייה בישראל), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת טלב אבו עראר וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אבו עראר, עשר דקות לרשותך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק האזרחות הנו חוק אנטי-דמוקרטי – ידוע לכל העולם – אנטי-דמוקרטי בעליל, ויש לבטל אותו לאלתר.

טלב אבו עראר: עובדה כי חוק זה מופנה לאוכלוסייה ספציפית ויש לראות בו חוק גזעני, מפלה, דרקוני, שמבקש להפריד בין בני משפחה, להפריד בין אחים ואחיות, בין בעל לאישה, בין אימא וילדיה, בין אבא וילדיו, חוק שקורע משפחות לגזרים.

טלב אבו עראר: החוק הזה, מ-2003 עד עצם היום הזה, כשבכל שנה מחדשים – מחדשים ולא רושמים אותו בספר החוקים של מדינת ישראל, כי ידוע ומובן לכולם שהוא חוק לא דמוקרטי, בניגוד לכל האמנות הבין-לאומיות, וחוק שהוא סלקטיבי הוא חוק גזעני.

טלב אבו עראר: בסוף, יש בחוק חלקים שסובלים מהיעדר צדק פנימי ויש לפעול לתיקונם.

טלב אבו עראר: ראיתי לנכון, מכובדי היושב-ראש, להציע כאן, בבית-המחוקקים, תיקון שיביא לכיוון חוקתי.

טלב אבו עראר: הרי הקשר בין המשפחות הוא חשוב לשיפור תחושת משפחות אלו, ויש לפעול לעידוד קשר זה שיביא בסופו של דבר לגישור על הפערים בין הצדדים ויביא לרגיעה.

טלב אבו עראר: איחוד משפחות הוא זכות בסיסית אשר מעוגנת בחוקי-יסוד של מדינת ישראל וגם בחקיקה של אמנות בין-לאומיות שאותן יש לכבד.

טלב אבו עראר: חקיקה ראשית חייבת להיות בהתאם וברוח חוקי-היסוד במדינה, והיא אינה יכולה להיות בסתירה לחוקי-היסוד.

טלב אבו עראר: חוק זה, מכובדי היושב-ראש, חמישה שופטי בג"ץ אמרו שהוא חוק אנטי-דמוקרטי, לא חוקתי, ויש לבטלו.

טלב אבו עראר: חמישה שופטים.

טלב אבו עראר: החוק היום קובע שהשר זכאי לשקול מתן היתר לשהייה למי שגילו מעל 35, או 35 ומעלה.

טלב אבו עראר: התיקון שאני מבקש, שאני מציע – לאפשר לשר לשקול מתן היתר לשהייה במדינה לשם מניעת הפרדתו מבת-זוגו השוהה בישראל, אם גילו מעל 20.

טלב אבו עראר: מדינה דמוקרטית אינה יכולה להרשות לעצמה אפליה משמעותית, והיא חייבת להגמיש את הכללים ולעשות מאמץ מרבי כדי לצמצם את הסבל שאנשים אלו עוברים.

טלב אבו עראר: הוכח שמדיניות הדיכוי נכשלה, והיא תמשיך להיכשל.

טלב אבו עראר: אי-אפשר להמשיך לחנוק ולהתעלל תחת כוח הכיבוש.

טלב אבו עראר: אולי תחשוב הממשלה על שינוי מדיניות, ולא ללכת ולמלא אחר אמרתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, שכל הזמן מאמין שמה שלא בא בכוח בא ביותר כוח?

טלב אבו עראר: וכך הממשלה פועלת, על-פי הנוסחה הזו, על-פי האמירה הזו.

טלב אבו עראר: אולי תחשוב הממשלה על שינוי מדיניות ותאפשר לאנשים אלו, במקום לכלוא אותם בכלא כל כך רחב ולמנוע מהם לזוז, לחיות בכבוד ולהתפרנס?

טלב אבו עראר: אולי תחשוב על כיוון אחר, שתהיה מדיניות גמישה ואז תוציא את כל הארץ הזאת מהמצב שכולנו ממנו סובלים?

טלב אבו עראר: הרי כשהצעיר הפלסטיני, מכובדי היושב-ראש, מקים משפחה, מתחתן עם אזרחית המדינה, מביא ילדים – איך אפשר להפריד בינו ובין ילדיו?

טלב אבו עראר: היא אזרחית המדינה והיא חופשייה לבחור את בעלה, לא משנה מאיפה, ולכן למה לא לאפשר למשפחה הזו להתקיים?

טלב אבו עראר: למה לא לתת היתר שהייה בישראל לאדם כזה?

טלב אבו עראר: לכן, אני פונה לכל חברי הכנסת – דוד אמסלם – – –

דוד אמסלם: מה?

טלב אבו עראר: אולי תקשיב לי, רק משפט אחד, ואני מסיים.

דוד אמסלם: – – –

איתן כבל: כל מה שאמרת עד עכשיו – הסברתי לו.

טלב אבו עראר: המדיניות שהממשלה נוקטת לא צלחה.

טלב אבו עראר: נכשלה.

דוד אמסלם: איזה?

טלב אבו עראר: כל המדיניות, עכשיו, שננקטת נגד הפלסטינים, לא צלחה.

טלב אבו עראר: לא – – –

דוד אמסלם: נגד הבדואים או הפלסטינים?

טלב אבו עראר: הפלסטינים.

דוד אמסלם: אתה לא מדבר על הבדואים?

טלב אבו עראר: זה קשור, ואני אגיד לך למה.

דוד אמסלם: למה?

טלב אבו עראר: כי צעיר פלסטיני בא, מתחתן עם בדואית.

ז'קי לוי: נו?

דוד אמסלם: נו, ו-?

ז'קי לוי: – – –

טלב אבו עראר: הוא מביא ילדים.

ז'קי לוי: אז – – –

דוד אמסלם: נו?

טלב אבו עראר: איך אפשר לקחת את הפלסטיני הזה ולהפריד אותו מילדיו?

טלב אבו עראר: איפה המצפון כאן?

ז'קי לוי: יש להם – – –

טלב אבו עראר: האם זה באמת מביא לנו שלום או מוציא אותנו מהסכנות, מהמצב, שכולנו סובלים ממנו?

טלב אבו עראר: או (אומר בערבית: כפי שאומרים בערבית, רק מבחינת הגמישות.

טלב אבו עראר: )

דוד אמסלם: מה אתה מציע, אבו עראר?

טלב אבו עראר: אה?

ז'קי לוי: מה אתה מציע?

דוד אמסלם: מה ההצעה?

דוד אמסלם: מה ההצעה?

טלב אבו עראר: ההצעה שאני מציע: החוק קובע שמעל גיל 35 זכאי השר לשקול את מתן ההיתר לשהייה.

טלב אבו עראר: למה לא מעל 20?

טלב אבו עראר: שיהיה מעל 20, או אפשר להיות גם גמיש.

דוד אמסלם: אבל אתם מתחתנים – – –

טלב אבו עראר: אם באמת השר חושב, או הממשלה – – –

דוד אמסלם: באיזה גיל אתם מתחתנים?

דוד אמסלם: באיזה גיל אתם מתחתנים?

טלב אבו עראר: אה?

דוד אמסלם: באיזה גיל – – –?

טלב אבו עראר: מתחתנים בגיל 16, 17.

דוד אמסלם: אז למה – – –

ז'קי לוי: אז למה 20?

דוד אמסלם: אז בהיגיון הזה – למה 20?

טלב אבו עראר: אז למה – אז 20.

טלב אבו עראר: ככה, פחות או יותר, אפשר – – –

דוד אמסלם: – – – ככה.

טלב אבו עראר: אפשר לדבר.

טלב אבו עראר: אפשר באמת לחשוב על זה.

טלב אבו עראר: כי 20 גם, שאתה מביא אותו, נותן לו היתר לשהות בארץ, להקים משפחה – אז באמת כך אפשר לעזור לאנשים האלה, להוציא אותם מהסבל, להוציא אותם, במקום לדכא אותם ולהתעלל בהם.

טלב אבו עראר: בגישות האלה אפשר באמת להביא לרגיעה – לא רק עם ראש בקיר, כל הזמן רק לתקוף, להתעלל, לדכא, לחנוק.

דוד אמסלם: – – –

טלב אבו עראר: זה לא צלח, יא זלאמה.

טלב אבו עראר: תבין.

דוד אמסלם: אבל בדרך הזאת, נגיד, אתה לא חושש שלא יישארו אזרחים ברשות הפלסטינית?

טלב אבו עראר: מה?

דוד אמסלם: לפי ההצעה שלך – –

יצחק וקנין: הוא אומר:

יצחק וקנין: לפי ההצעה שלך – –

דוד אמסלם: – – אתה לא מפחד שבסוף לא יהיו – – –

יצחק וקנין: – – כל האזרחים הפלסטינים יעברו – – –

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: לא יהיו אזרחים שם, אז הם יתלוננו עליך שלא יהיה מי שיצביע עבור הראיס שם.

טלב אבו עראר: לא, לא, לא, לא, לא.

טלב אבו עראר: תביא אותם לשם – אהלן וסהלן, אני מברך; שהם יתחתנו ויקימו משפחות, ואז אולי באמת – זה אמצעי להביא להרגעת המצב.

טלב אבו עראר: כי הרי המצב כאן – אתם אולי לא מרגישים.

טלב אבו עראר: שומרים פחות או יותר על הכיסאות, ולא דואגים לדבר על שלום אפילו, לדבר על יציבות, לדבר באמת על הרגעה.

טלב אבו עראר: הרי כל הזמן עם מדיניות של כאסח, כמו שאומרים.

טלב אבו עראר: אי-אפשר.

יהודה גליק: – – –

טלב אבו עראר: תנו לאנשים להרגיש באמת נוח כאן.

טלב אבו עראר: הרי הם – עד מתי, עד מתי הכיבוש הזה יתמשך?

טלב אבו עראר: זה העניין גם.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, בכך אני מסיים: אני פונה לכל חברי חברי הכנסת – – –

שולי מועלם-רפאלי: כמו שאחמד טיבי אמר אתמול:

שולי מועלם-רפאלי: מחווה של רצון טוב – – –

אחמד טיבי: – – – של ראש הממשלה – – – של אהבה לערבים – – –

טלב אבו עראר: הרי אנחנו, כערבים פלסטינים שגרים, חיים, בתחום מדינת ישראל, אם באמת ראש הממשלה פנה אלינו ככה, כמו שהוא באמת הביע, בשמחה ובאהבה, והוא גאה בנו, אז אנחנו חלק בלתי נפרד, חלק אינטגרלי של העם הפלסטיני כולו.

טלב אבו עראר: אם באמת ירגישו שם בנוח, גם אנחנו נרגיש בנוח, וכולנו – –

דוד אמסלם: לא – – –

טלב אבו עראר: – – כלל האוכלוסייה כאן בישראל, יהודים כערבים – – –

דוד אמסלם: טלב, ראש הממשלה – –

יצחק וקנין: תודה.

דוד אמסלם: – – בעצם אמר שאתם אזרחים ישראלים.

יצחק וקנין: זה לא – – –

דוד אמסלם: לא שאתם חלק מהעם הפלסטיני.

דוד אמסלם: זה לא מה שהוא התייחס.

טלב אבו עראר: של כולם?

דוד אמסלם: הוא התייחס לאזרחות הישראלית – – –

טלב אבו עראר: הוא קיבל את כולם או רק – – –?

דוד אמסלם: האזרחים הישראלים.

ז'קי לוי: – – – בעיניך.

ז'קי לוי: בעיניך.

טלב אבו עראר: אבל אתה – – –

ז'קי לוי: במיוחד בעיניך.

טלב אבו עראר: דוד אמסלם, אתה יודע, אתה הרי אדם אובייקטיבי לפעמים – לא כל הזמן, בסדר?

טלב אבו עראר: אתה כיהודי, באמת, אם כואב ליהודי שגר בצרפת דבר, זה לא כואב לך?

דוד אמסלם: תגיד לי – – –

טלב אבו עראר: – – – כערבים – – – אנחנו פלסטינים – – –

דוד אמסלם: רק דקה.

דוד אמסלם: שאלת.

יצחק וקנין: טוב.

דוד אמסלם: מה שקורה בסוריה – –

יצחק וקנין: ידידי – – –

דוד אמסלם: – – למה אתה לא מדבר על זה?

דוד אמסלם: לא כואב לך יותר?

טלב אבו עראר: לא שומע.

טלב אבו עראר: אני לא שומע טוב.

ז'קי לוי: סוריה, סוריה.

דוד אמסלם: מה שקורה בסוריה, בעיראק – –

ז'קי לוי: לא כואב?

דוד אמסלם: – – עכשיו – – –

יצחק וקנין: הוא אומר:

יצחק וקנין: מה שקורה בסוריה – – –

דוד אמסלם: זה לא כואב לך?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא – – –

טלב אבו עראר: אבל אכפת לי קודם כול מראש הממשלה – אלה – – –

דוד אמסלם: למה – שם לא אכפת לך.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: – – –

דוד אמסלם: הוא לא, בסוף הוא לא מתחתן.

יצחק וקנין: רבותי, זה לא – – –

טלב אבו עראר: – – –

יצחק וקנין: זה לא שעת שאלות לטלב אבו עראר.

ז'קי לוי: – – –

דוד אמסלם: – – – אחרונה.

יצחק וקנין: אתם הפכתם את זה לאיזה שיח.

דוד אמסלם: פה מקסימום – – –

ז'קי לוי: – – –

טלב אבו עראר: דוד אמסלם – –

דוד אמסלם: – – –

יצחק וקנין: אדוני.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני אענה לך – – –

טלב אבו עראר: – – תתמוך בחוק.

דוד אמסלם: לא.

טלב אבו עראר: תתמוך בחוק – –

יצחק וקנין: תודה.

טלב אבו עראר: – – ואחר כך נדבר.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

דוד אמסלם: בוא, אני – – –

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הפנים משולם נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אבו עראר, אמרת: תעשו שיהיה נוח לחיות פה.

משולם נהרי: אתה מכיר מקום במזרח התיכון שיותר נוח לחיות בו מאשר פה, בארץ?

משולם נהרי: אני חושב שזה המקום הנוח ביותר.

טלב אבו עראר: – – –

משולם נהרי: מסביב, מסביבנו, אצל שכנינו – –

טלב אבו עראר: – – –

משולם נהרי: – – אפשר להרגיש – – –

קריאה: – – –

משולם נהרי: כן.

חיים ילין: אני מוכן – – – זה עכשיו – – –

משולם נהרי: טוב.

קריאות: – – –

משולם נהרי: רבותי, התיקון המוצע מבקש לשנות את הקריטריונים שנקבעו בחוק הוראת השעה.

משולם נהרי: כיום – – –

אוסאמה סעדי: הוראת שעה מלפני 13 שנה.

משולם נהרי: כן.

טלב אבו עראר: – – – הוראת שעה – – –

משולם נהרי: כן.

טלב אבו עראר: – – –

משולם נהרי: כיום – הדברים לא השתנו.

משולם נהרי: כיום – הנסיבות, יותר נכון, לא השתנו.

משולם נהרי: כיום אלו הרשאים להגיש בקשה לאיחוד משפחות בישראל הם גברים מעל 35 ונשים מעל 25.

באסל גטאס: כמה ירושלמים?

משולם נהרי: הצעת החוק – – –

באסל גטאס: כמה מהם ירושלמים?

משולם נהרי: אלה שאין בעיה – מאשרים אותם.

משולם נהרי: הצעת החוק מבקשת להוריד את הגיל לגיל 20.

משולם נהרי: חוק הוראת השעה הוא חוק אשר מניעיו ביטחוניים, שמטרתו הבטחת ביטחון המדינה.

משולם נהרי: נכון להיום, עמדות גורמי הביטחון נותרו בעינן, ואין מקום לשינוי המוצע במצב הדברים הנוכחי.

טלב אבו עראר: – – –

משולם נהרי: נזכיר כי רק לאחרונה אושרה הארכת חוק הוראת השעה בשנה נוספת בכנסת, והוא עומד בתוקפו עד ליום 31 ליוני 2017.

משולם נהרי: החוק עומד למבחן כל שנה, ואף עמד בביקורת בג"ץ.

משולם נהרי: נוכח האמור, הצעת החוק האמורה פוגעת במטרת החוק, שהיא כאמור ביטחונית.

משולם נהרי: על כן, נבקש מחברי הכנסת להתנגד לה.

משולם נהרי: בהזדמנות הזאת שאני כאן על הדוכן – לצערי, כנראה ההוראות לא מאפשרות לי להירשם לדיון ולומר, להביע את דעותי, אז אני רוצה לנצל עכשיו את הבמה.

משולם נהרי: ביום שני הדירו את עיניהם, הדירו שינה מעיניהם, הרבה מחברי הכנסת, ודנו בנושא חשוב – בחוק הליבה; ועשו את הרושם שבאמת הם דואגים לכלל ילדי ישראל, ובפרט לילדים החרדים.

משולם נהרי: ואני שואל: אנשים שלמדו ליבה, עד כדי כך הם לא מבינים – הבנת הנקרא?

משולם נהרי: מישהו עבר פעם על התקנות של משרד החינוך, על תוכניות הלימודים, על המחויבויות שיש לזרמים השונים בכל נושא הליבה?

משולם נהרי: אלא ישר, ישר קפצו ותקפו:

משולם נהרי: כל החרדים לא לומדים ליבה – וזה מתוך דאגה לעתידו של הילד.

משולם נהרי: אבל אני לא ראיתי מעל הדוכן הזה את הדאגה כאשר הניפו גרזן על 200,000 תלמידים מהמוכר שאינו רשמי וקבעו שהם לא יקבלו קייטנות כמו כל ילדי ישראל; כאשר קיצצו להם בתקציבים, של שליש מהתלמידים בבתי-הספר היסודיים, ואף אחד לא קם וצעק; כאשר ניסו למנוע ברשויות שהילדים האלה יקבלו ככלל ילדי ישראל, נגד השוויוניות.

משולם נהרי: איך אפשר לגלות צביעות, לבוא לכאן ולצעוק ולהגיד: אנחנו דואגים לילדי ישראל – איפה הייתם כשעמד שר החינוך ופגע ביד קשה במאות-אלפי ילדי ישראל?

משולם נהרי: ואני רוצה להגיד לכם, רבותי, להעמיד דברים על דיוקם: כולם לומדים ליבה.

משולם נהרי: הרשתות לומדות 100% ליבה, וכל מי שאומר אחרת, משקר.

משולם נהרי: יש חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, שהיום הוא שופט בית-המשפט העליון, שאומר: כגודל הליבה כך גודל התקצוב.

משולם נהרי: מי שמקיים 100% ליבה, יקבל 100% תקצוב.

משולם נהרי: וכך יצא שהמוכר שאינו רשמי מקבלים 75%, מפני שהם מקיימים 75% מהליבה, ומוסדות הפטור, שמקבלים 55%, מקיימים 55% מהליבה, אחרת הם אינם זכאים לתקציב – עוד לפני החוק, הרבה הרבה לפני החוק.

משולם נהרי: ושוב חוזרים על זה, ושוב מטעים את הציבור.

משולם נהרי: גם מתבלבלים וגם מבלבלים אחרים.

משולם נהרי: שקר וכזב.

משולם נהרי: כולם מקיימים, בלי יוצא מן הכלל.

משולם נהרי: ואני אומר שמערכת החינוך צריכה לצאת בקול, ולא להשאיר את הבמה לאלה שמסיתים ומדיחים אלא לבוא מול כל המלעיזים, מול כל המלעיגים; מערכת החינוך צריכה לקום ולומר בקול גדול את האמת, שכולם מקיימים ליבה, ומי שמקיים אחוז – אין מושג שלא מקיימים ליבה בכלל ואין מושג שזה פטור מליבה.

משולם נהרי: אלה שמלמדים פחות ליבה, מדובר ב-39,000, אבל אי-אפשר להטיל כתם על כל המערכת.

משולם נהרי: זה לא נכון.

משולם נהרי: היו שרי חינוך שידעו לגשר, שידעו להביא את כולם יחד, ידעו להטמיע דברים בתוך המערכת כאשר הייתה הבנה, כאשר – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, יותר מדי רעש באולם.

יצחק וקנין: סדרנים, לפחות תושיבו את חברי הכנסת.

משולם נהרי: מה זה, אני לא שומע את עצמי.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני לא רוצה לקרוא בשמות, כי אחרת אני לא אפסיק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן ברושי, אדוני שר החקלאות, חברת הכנסת ציפי לבני, נא לשבת במקומותיכם.

משולם נהרי: רבותי, חינוך – לא קונים אותו בכפייה.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: יש לו עשר דקות.

טלב אבו עראר: – – –

משולם נהרי: עוד עשר דקות, כי הפריעו לי.

משולם נהרי: רבותי, חינוך זה רק בהבנות, זה רק בהידברות.

משולם נהרי: אני עבדתי במערכת החינוך; כשהיינו צריכים להחיל את מבחני המיצ"ב במערכת החינוך החרדית, לא עשינו את זה בתקנות ולא עשינו את זה בחקיקה אלא הכול היה בהידברות ובהסכמה מלאה, כאשר היינו ערים לרגישויות וכאשר התוכניות היו מותאמות למגזר, ולא הייתה התנגדות.

משולם נהרי: וגם תוכנית הליבה, כשהיה צריך לקבוע תוכנית ליבה ומערכת שעות בבתי-הספר החרדיים ברשתות, הכול נעשה בהבנה ובהסכמה גם כן של הרבנים במגזר.

משולם נהרי: אף אחד לא התנגד, אבל הייתה מגמה לעזור ולסייע.

משולם נהרי: אבל כשהדברים נעשים בכפייה, בפגיעה, כאשר ביד אחת – הקול קול יעקב אבל הידיים ידי עשיו, אתה מאבד את האמון במערכת.

משולם נהרי: לכן, רבותי, איך נאמר, המלעיזים ילעיזו והמלעיגים ילעיגו – האמת תנצח.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – שינוי הגיל לבקשת היתר לשהייה בישראל), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת טלב אבו עראר וקבוצת חברי הכנסת, בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 58 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה) (תיקון – שינוי הגיל לבקשת היתר לשהייה בישראל), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 30 בעד, כולל קולו של חבר הכנסת באסל גטאס, 58 מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/24/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – איסור פעילות מסחרית בבית-חולים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב, עשר דקות לרשותך.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שמונחת לפניכם היא הצעת חוק פשוטה, ישימה, עלותה אפס.

עמר בר-לב: אתם יודעים מה, חברים, אני קורא לה הצעת חוק אנושית, שמטרתה למנוע ניצול לרעה של חולשתו של חולה המאושפז בבית-החולים ושל בני משפחתו הקרובה.

עמר בר-לב: מי מכם, חברי חברי הכנסת, לא מכיר את זה.

עמר בר-לב: שוכב מטופל, חולה, מותש, סובל בבית-חולים – אולי זה אפילו קרה לאחד מכם או לאחת מכן, ואם לא, אז בוודאי לקרובי משפחה.

עמר בר-לב: מכירים את המצב הזה: פתאום נכנס בן-אדם לחדר, אדם זר, ואתה, החולה, או קרוב משפחתך, חש נבוך, חש אי-נעימות מהמצב.

עמר בר-לב: והאדם הזה שנכנס – כמובן, הוא לא חלק מהצוות הרפואי ולא הוזמן, לא על-ידי החולה ולא על-ידי בני משפחתו – מנסה למכור משהו ומציע משהו.

עמר בר-לב: המשהו הזה יכול להיות פעם אחת משהו באיזו אצטלה של איזה מוצר רפואי; פעם אחרת זה יכול להיות קמע; פעם שלישית זה יכול להיות ברכה; פעם רביעית – אני לא יודע מה זה יכול להיות, אבל כולנו מכירים את התופעות של מין מוכרים, רוכלים, מאכערים, שנכנסים לחדרים של חולים ומנסים לנצל את מצבם הקשה ואת חולשתם ולמכור את מה שיש להם למכור.

עמר בר-לב: אין מקום לנצל את המצוקה הפיזית והנפשית שבה שרויים המטופלים, כי להפעיל מניפולציות רגשיות עליהם ועל משפחותיהם – ממש ממש לא בבית-ספרנו.

עמר בר-לב: מכיוון שאין הסדרה בחוק, אפשר להיתקל לא פעם אפילו בצוות הרפואי שעומד חסר אונים מול אחד כזה, שנכנס לחדר וגם מפריע לו וגם מפריע לחולה.

עמר בר-לב: ולכן, יש צורך בחקיקה שתאמר: עד כאן; חדר החולה הוא מקום פרטי, רק בני המשפחה או המבקרים האישיים שלו רשאים להיכנס, וכמובן הצוות הרפואי, לא אף אחד אחר.

עמר בר-לב: עד כאן על מהותה, אדוני היושב-ראש, של הצעת החוק.

עמר בר-לב: החוק הזה נמצא ראוי לחקיקה על-ידי שרת הבריאות הקודמת יעל גרמן – חבל שהיא לא נמצאת כאן – ואושר בקריאה טרומית בכנסת הקודמת.

עמר בר-לב: בכנסת הזאת, הכנסת הישראלית, העשרים, לפני שהעליתי את הצעת החוק פניתי לשר ליצמן, שיושב כאן ומאזין לי בקשב רב, ושאלתי מה דעתו.

עמר בר-לב: הוא אמר לי שהוא בעד ההצעה הזאת, והגשנו אותה לקריאה טרומית.

עמר בר-לב: אבל לפני זה הגשנו אותה לוועדת שרים לחקיקה, ובוועדת שרים לחקיקה היו לנציג האוצר כמה הסתייגויות והוא ביקש לעשות כמה שינויים, ולכן ועדת השרים ביקשה לדחות את האישור של הצעת החוק, ושאני אבוא בדברים עם משרד אוצר ונעשה את ההתאמות הנדרשות.

עמר בר-לב: ואכן עשיתי את ההתאמות הנדרשות – בעיקר יובל, העוזר הפרלמנטרי שלי, שבא בדברים עם משרד האוצר – וקיבלנו את כל ההערות שלהם, הכנסנו, וזה הוגש לוועדת שרים השבוע.

עמר בר-לב: ופתאום התברר לי – – –

דוד ביטן: – – –

עמר בר-לב: הנה, אתם רואים, כבר עשית איזה סידור.

יצחק וקנין: זאת לדעתי הצעה טובה.

יצחק וקנין: הצעה טובה.

עמר בר-לב: אבל אני אמשיך.

עמר בר-לב: באמת הופתעתי שוועדת השרים התנגדה להצעת החוק הזאת, בעיקר אחרי שבעצם מילאנו את כל הדרישות שלהם.

עמר בר-לב: אבל פתאום זה התקשר לי למה ששרת המשפטים אמרה כאן לפני שבוע או שבועיים, כאן מעל הבמה הזאת – ואני מצטט, היא אמרה – תכף אני אמצא את הציטוט: אני כל הזמן עסוקה בלבלום רגולציה מיותרת, רגולציה שמשיתה הרבה מאוד הוצאות, גם על עסקים וגם על אזרחים.

עמר בר-לב: את זה אמרה שרת המשפטים מכאן.

עמר בר-לב: ואני אומר לשרת המשפטים, אף שהיא איננה כאן:

עמר בר-לב: תתביישי לך, שרת המשפטים.

עמר בר-לב: ואת יודעת מה?

עמר בר-לב: תתביישי פעמיים: פעם אחת, כי אם את כל כך נגד ביורוקרטיה, אז למה לא אמרת את זה בפעם הראשונה שעלתה הצעת החוק הזאת לוועדה לענייני חקיקה?

עמר בר-לב: יכולת לומר את זה, היית חוסכת זמן לי, היית חוסכת זמן לפקידי האוצר, היית חוסכת לוועדת השרים שזה בא אליה עוד פעם, ואומרת: לא, הצעת החוק הזאת היא בלבול מוח, כמו שאמרת, והיא מיותרת.

עמר בר-לב: ופעם שנייה, שרת המשפטים, אני אומר, זאת באמת הצעה שאין לה עלות.

עמר בר-לב: היא אנושית, היא פשוטה; היא פשוט אנושית, כמו שאמרתי בהתחלה.

עמר בר-לב: היא הצעת חוק אנושית, שאומרת: אנשים שרוצים למכור משהו, ימכרו לכולנו, אבל לא ינצלו את זה שאנחנו או קרובינו חולים וינצלו את המצב הזה לטובה אישית שלהם או של העסקים שלהם או מה שהם לא עושים.

עמר בר-לב: אתם יודעים, כשגם שרת הבריאות הקודמת אישרה את ההצעה וגם השר ליצמן היה בעדה, אז לרגע חשבתי שיש כאן היסטוריה: לא רק ששני שרים שונים משתי כנסות שונות – שני שרים, האחת מיש עתיד, השני מיהדות התורה – מסכימים, הייתה לי לרגע הרגשה שהצלחתי על-ידי הצעת החוק הזאת לגשר על-פני הפערים בחברה הישראלית.

עמר בר-לב: אז אני לא אהיה כל כך ציני, ואני אחזור באמת לענייניות.

עמר בר-לב: זאת באמת הצעת חוק פשוטה, ברורה, ואני יודע שהשר ליצמן מאמין בה ורוצה לתמוך בה.

עמר בר-לב: ולכן, ניגש אלי עכשיו יושב-ראש הקואליציה ושאל אותי אם אני מוכן לדחות את ההצבעה על הצעת החוק הזאת, כי השר ליצמן אמר לו שיעשה את המרב בשביל להעביר את הצעת החוק.

עמר בר-לב: הוא כמובן לא יכול להבטיח.

עמר בר-לב: אני שואל את כבוד השר, האם זה נכון?

יעקב ליצמן: אני יודע מזה.

עמר בר-לב: בסדר.

עמר בר-לב: אז אני כמובן מעוניין בהצעת החוק הזאת.

עמר בר-לב: אני מאמין ברצון הכן שלך לקדם אותה.

עמר בר-לב: ואני מאוד מקווה שוועדת השרים, בפעם הבאה שתשקול את ההצעה הזאת, לא תראה בה בלבול מוח ביורוקרטי, בעיקר כמו שאמרתי, כי זאת הצעה פשוטה, קלה ליישום, והעיקר – אנושית.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק וקנין: אדוני שר הבריאות יעקב ליצמן, אני מבין שזאת תשובה קצרה.

יעקב ליצמן: קצרה מאוד.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת עמר בר-לב, אמרת לי, והכול נכון מה שאמרת כאן.

יעקב ליצמן: נראה לי בשכל, נראה לי שיש טעם.

יעקב ליצמן: יש דברים שם שהם לא בסדר, בתוך החוק גם.

יעקב ליצמן: אז אני מציע – בוא, לא צריך להצביע היום, תסתפק כרגע, העלית את הנושא, אנחנו נשב במשך הפגרה ונחפש אם אפשר לעשות משהו.

יעקב ליצמן: אני מציע שתסתפק כרגע.

יעקב ליצמן: הוא מסכים.

יעקב ליצמן: אז תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני מבין שההצבעה נדחית למועד אחר בהסכמת הממשלה – בהסכמת המציע.

יצחק וקנין: אם כן, לא תתקיים הצבעה על החוק.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2613/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הגנת הדייר (תיקון – אחזקת הבית והתיקונים), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: אני מבין שגם פה תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס יציג את הצעת החוק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, יש הסכמה אתך של תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: כן?

באסל גטאס: נכון.

יצחק וקנין: נכון.

יצחק וקנין: אם כן, אתה תציג את הצעת החוק, וההצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, עשר דקות לרשותך.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כבוד השרות והשרים, חברי חברי הכנסת, אולי זו הצעת החוק – לדעתי לא תהיה לי עוד הזדמנות, ולא הייתה לי הזדמנות להגיש הצעת חוק כזאת צודקת בכל רובד אפשרי של חשיבה.

באסל גטאס: אני מדבר על הצעת חוק, אדוני ראש הממשלה, שבאה לפתור בעיה רצינית, אמיתית, של השכבה הכי הכי חלשה בחברה הישראלית – אלה הם דיירים מוגנים, לרוב בנכסי נפקדים, בעכו, ביפו ובמקומות אחרים.

באסל גטאס: 50% מהם הם עולים מעדות המזרח שעלו בשנות ה-50, ולאחרונה האוכלוסייה הזו מתחלפת בעולים מברית-המועצות ומחבר המדינות.

באסל גטאס: אנשים קשי יום שלא הייתה להם שום אפשרות לרכוש דירה והתגוררו בנכסי נפקדים, ולרובם אין הכנסה, חוץ מקצבאות ביטוח לאומי למיניהן – שאירים, הבטחת הכנסה, קצבאות נכות למיניהן.

באסל גטאס: ומה שקורה, שהחברות המנהלות של הנכסים, גברתי היושבת-ראש ואדוני השר, באות ומשפצות, עושות שיפוצים, תיקונים, כי הנכסים האלה הם ברובם בתים שנבנו לפני הרבה הרבה שנים – בעכו אנחנו מדברים על בתים בני מאות שנים – משפצות ומתקנות אותם, וזאת פעולה נדרשת, לרוב בגלל צווי מסוכנות שהוצאו לבתים האלה, ובאות ומבקשות מהדיירים להשתתף בתשלום.

באסל גטאס: בטח זוהיר בהלול יודע, חברי זוהיר מכיר את הבעיה הזו בעכו.

באסל גטאס: ואז מבקשים לשלם – מדברים על עשרות-אלפי שקלים.

באסל גטאס: הולכת "עמידר", משפצת בית ב-100,000 שקל, כשאם היה הדייר בעצמו משפץ, זה היה עולה לו 20,000–30,000 שקל.

באסל גטאס: באים ומבקשים מהם 50% על-פי החוק, השתתפות.

באסל גטאס: ואז המשפחות האלה, יהודים וערבים כאחד, לא יכולים לשלם, ואז אחרי כמה חודשים מתחילים להוציא להם צווי פינוי.

באסל גטאס: זו בעיה רצינית, בעיה כואבת, אדוני השר.

באסל גטאס: אני, אחרי שהחלטתי להעלות את ההצעה למליאה, עשיתי עבודה מול כל השרים חברי ועדת השרים, מול משרד האוצר, מול השרה איילת שקד ומול גורמי המקצוע, כי אין יותר צודק מזה – א.

באסל גטאס: בעל הנכס הוא המדינה; אם הם מתקנים, משפצים, הם משפצים את הנכס שלהם.

באסל גטאס: ומה יותר צודק מאשר לתת לאותו פרומיל, עשירית פרומיל, אולי אלפית פרומיל, של המשפחות במצב הסוציו-אקונומי הכי קשה, את הפריבילגיה הזאת שיתקנו להם את הבתים בלי להשתתף, או להשתתף ב-5% או ב-10% מעלות התיקון?

באסל גטאס: זה החוק, רבותי, ואני חוזר ואומר לכם שזה חוק צודק, זה חוק חברתי, זה חוק לא שמאל, לא ימין, לא יהודים, לא ערבים, אלא חוק שבא להיטיב עם אותו פלח אוכלוסייה הסובל מהתנאים הכי קשים שאפשר לחשוב עליהם.

באסל גטאס: אני מדבר על שתי פסקאות בחוק הגנת הדייר שבאות להגיד: תבוא פסקה (2) אחרי פסקה (1), שלפיה "על אף האמור בפסקה (1), היה הבית בבעלות המדינה, יחולו 10% בלבד מהוצאות התיקונים שבעל-הבית חייב בעשייתם על הדייר, ויתרת ההוצאות תחול על המדינה; ואולם, היה הדייר זכאי לקצבת קיום מהמוסד לביטוח לאומי, יחולו עליו 5% בלבד מהוצאות התיקונים שבעל-הבית חייב בעשייתם, והיתרה תחול על המדינה.

באסל גטאס: ; בסעיף זה קצבת קיום הנה קצבת זיקנה, קצבת נכות, קצבת שאירים או קצבת הבטחת הכנסה.

באסל גטאס: בפסקה נוספת, (3), אנחנו אומרים שאם הדייר זכאי לקצבת אובדן כושר עבודה, גם יחולו עליו אותם תנאים, והוא ישתתף רק ב-5% מעלות התיקונים.

באסל גטאס: זה החוק.

באסל גטאס: אני מקווה שיש סימן, או מנשבת רוח טובה מכיוון ועדת השרים, שהחליטה לדחות את הטיפול בחוק בארבעה חודשים.

באסל גטאס: אני אדאג, כמובן, להביא את זה שוב לוועדת השרים לדיון לפני המועד שהם החליטו עליו, בתקווה שבמושב הבא החוק הזה סוף-סוף יזכה לתמיכה של ועדת השרים ונוכל להעביר את החוק הזה בתמיכת הממשלה.

באסל גטאס: שוב, זה חוק חברתי ממדרגה ראשונה, פותר בעיות למאות, אולי אלפי משפחות, המתקשות היום אפילו לשמור על הנכס ועל הדירות שלהם בגלל האיום של צווי הפינוי המוצאים להם מחברת "עמידר" ומחברות אחרות, בתואנה שהם לא משלמים או לא משתתפים בתיקוני הבתים שלהם.

באסל גטאס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גטאס.

טלי פלוסקוב: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2399/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק עקרונות לפדיון שבויים ונעדרים, התשע"ו–2015, של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לה הצעה מוצמדת של חבר הכנסת יאיר לפיד וקבוצת חברי הכנסת, ולאחר מכן אנחנו ניתן שלוש דקות נוספות להצגת ההצעה.

טלי פלוסקוב: כבר מראש אני אומרת: אין תשובת שר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת בראש, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת באה עקב תחושה קשה בשל המחירים הכבדים שאנחנו, שמדינת ישראל משלמת על אירועי חטיפה של חיילים.

אלעזר שטרן: אני אומר על אירועי חטיפה, אבל אנחנו משלמים את המחירים האלה גם באירועי חטיפה שלא מצליחים, גם על המוטיבציה לחטוף, וכמובן – גם בשלבים מאוחרים יותר, אחרי שמשוחררים רוצחים, כתוצאה מעסקות חילופי שבוי בטרוריסטים, גם כשיש להם דם על הידיים.

אלעזר שטרן: אני מגיש את ההצעה הזאת בלב כבד.

אלעזר שטרן: הייתי שמח להימנע ממנה אם היינו רואים שלאורך ההיסטוריה אנחנו דבקים בעמדה שכאילו אפיינה את מדינת ישראל, שאין משא-ומתן עם הטרור, ובגלל זה הלכנו לאנטבה.

אלעזר שטרן: המדיניות הזאת היא שנתנה את הכוח לממשלת ישראל להחליט אז, למרות כל הסיכונים, ללכת למבצע שאנחנו יודעים שיש לפניו ויש אחריו, ומדינת ישראל נרשמה בספר היוזמה, הגבורה, הנחישות, בזכות אותה מדיניות, שכפי שכבר אמרתי באה לידי ביטוי באותו מבצע.

אלעזר שטרן: אבל מאז, מאמצע שנות ה-80 בעיקר, כשממשלת ישראל נכנעה לסחטנות של טרור וללחץ מובן של אימהות, של אבות, של קרובי משפחה, שחררנו במחיר בלתי הגיוני רוצחים עם דם על הידיים, שהיה ברור שהם ימשיכו לרצוח; שהיה ברור שכשאתה משחרר אותם אתה מצייר מסגרות של מודעות אבל, אתה לא יודע כמה, אתה לא יודע איזה שמות יהיו שם, כמה חיילים וכמה אזרחים.

אלעזר שטרן: כשנחטף גלעד שליט והתגבר הלחץ, הקים שר הביטחון דאז אהוד ברק, ב-10 ביולי 2008, את ועדת שמגר.

אלעזר שטרן: והוועדה הזאת – כאילו בעצם הקמתה באה ממשלת ישראל ואומרת: אני מבקשת, תקשרו לי את הידיים.

אלעזר שטרן: והוועדה הייתה ועדה רצינית – בראשה עמד השופט שמגר – עם פרופסור אסא כשר ואלוף במילואים עמוס ירון.

אלעזר שטרן: וגם אני, כמו רבים אחרים – אני מניח שגם ראש השב"כ לשעבר, חברי חבר הכנסת פרי – הופעתי בפני הוועדה הזאת; היא נפגשה אתנו והגישה מסקנות.

אלעזר שטרן: וכשהוקמה הוועדה נקבע שהמסקנות לא יחולו על האירוע שאנחנו חיינו אותו כאשר גלעד שליט נמצא בידי ה"חמאס", וזו הייתה החלטה הגיונית.

אלעזר שטרן: אני ביקשתי אז לפרסם את ההמלצות, גם אם הן לא יחולו, כדי שדעת הקהל בישראל, כשהיא מלחיצה את הממשלה, תדע מה ההגיונות של אותה ועדה שנבחרה, מה ההגיונות של המחירים, כדי שתדע כמה ללחוץ את הממשלה.

אלעזר שטרן: מפני שכמו שאמרתי, בסוף, מי שקיבל את ההחלטה על המחיר המוגזם של עסקת שליט זה לא ראש ממשלה – זה משרד פרסום, שלוש קומות מתחתי ב"עזריאלי".

אלעזר שטרן: ואנחנו שילמנו את המחיר, וממשלת ישראל, לצערי הרב, לא פתחה את ההמלצות, וגלעד שליט הוחזר, ולצערנו, אנחנו ממשיכים לשלם את המחיר על אותה עסקה.

אלעזר שטרן: אני מאחל לו, כמובן, בריאות וחיים טובים, לו ולמשפחתו; זה לא שייך.

אלעזר שטרן: אבל כל שבוע אנחנו שומעים על משוחררי עסקאות שמתכננים, ולצערנו הרב כבר גם הצליחו, לגבות מאתנו מחיר דמים.

אלעזר שטרן: הייתה תקופה – עסקת שליט נחתמה, למי שלא זוכר, באוקטובר 2011.

אלעזר שטרן: שלושה חודשים אחר כך שוחררו המלצות ועדת שמגר, נחתמו והוגשו לממשלה.

אלעזר שטרן: ולא היה אז שום שבוי ושום גופה של שום חלל צה"ל בידי אויב.

אלעזר שטרן: ומה היה מתבקש?

אלעזר שטרן: שהממשלה תיקח את ההמלצות, תדון בהן, תקבל מה שהיא רוצה, ואולי גם תגיד לציבור מה פרסמה הוועדה, כדי שהציבור יבין את העקרונות ואת ההגיונות.

אלעזר שטרן: ומאז אנחנו מחכים.

אלעזר שטרן: ולצערנו הרב, במבצע "צוק איתן" נחטפו שתי גופות של חיילים.

אלעזר שטרן: ואני רוצה להגיד שכשאנחנו מדברים על המחיר הכבד ששילמה גם האוכלוסייה הפלסטינית ביום האחרון של המבצע ברפיח, כשנחטפה גופתו של הדר גולדין, זיכרונו לברכה – זה כתוצאה מהמחיר העצום שהם דורשים בשביל גופה של חייל או בשביל חייל חטוף.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, מי שמשלם את המחיר פה זה שני הצדדים.

אלעזר שטרן: עכשיו, כשאני מעלה את הצעת החוק הזאת, לצערי הרב ה"חמאס" מחזיק גופות של לוחמים שלנו שאנחנו חייבים להחזיר אותן, אבל הדיון הוא כבר לא באווירה אובייקטיבית.

אלעזר שטרן: ההמלצות של הוועדה הזאת הוצגו בוועדת החוץ והביטחון כשהיושב-ראש שלה היה שר הביטחון של היום, חבר הכנסת והשר אביגדור ליברמן, ולמיטב ידיעתי הוא קיבל אותן ובירך עליהן.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, ממשלת ישראל עד היום לא פרסמה את ההמלצות.

אלעזר שטרן: שמחתי שכתוצאה מהלחץ הזה של ההחלטה הזאת יתקיים בקרוב מאוד דיון בקבינט המדיני-ביטחוני, לדון סוף-סוף בהמלצות ועדת שמגר.

אלעזר שטרן: אני גם מקווה שלטובת כולנו יפורסמו ההמלצות.

אלעזר שטרן: כמו שאמרתי, מדיניות היא לא רק תוצאה של סקרי דעת קהל; את דעת הקהל גם צריך לעצב.

אלעזר שטרן: את דעת הקהל צריך לעצב.

אלעזר שטרן: המלצות של ועדה מכובדת כזאת יעצבו את דעת הקהל.

אלעזר שטרן: אבל מה הן עוד יעשו?

אלעזר שטרן: אם ידע הצד השני שממשלת ישראל מוגבלת במחיר, אולי המוטיבציה שלו למבצעי חטיפה תפחת; אולי כתוצאה מזה נשלם אנחנו, בניסיונות החטיפה, מחיר נמוך הרבה יותר בחיילים, בלוחמים ובאזרחים.

אלעזר שטרן: ואולי גם אנחנו, מול ניסיון חטיפה מתגלגל – מדיניות האש שלנו אולי תשתנה, וגם הפלסטינים ירוויחו מזה, או האויב שמנסה לחטוף חיילים, כיוון שהוא ידע שהמחיר בסופו של דבר לא יהיה מחיר מופרז.

אלעזר שטרן: ולכן, אני קורא פה קודם כול לראש הממשלה ולשר הביטחון ולממשלת ישראל לדון מהר מאוד בהמלצות ועדת שמגר, ובשלב הבא להביא את ההמלצות לידיעת הציבור, למעט ההמלצות החסויות.

אלעזר שטרן: אני חושב שתהיה בכך תרומה, כמו שאמרתי, גם להשבה מהירה יותר של גופות הדר גולדין ואורון שאול, שכמו שאמרתי אסור לנו לשקוט אפילו לשנייה אחת ולעשות הכול בשביל להחזיר אותן; אני מקווה שתהיה בכך גם תרומה להפחתת המוטיבציה לחטיפה בצד השני, ושהיא גם תיתן ביטוי, אולי, לתחושה של רבים מאתנו, שהחברה הישראלית לא תחזור שוב על הלחץ על הממשלה לביצוע עסקאות באותם מחירים שבהם בוצעה עסקת שליט.

אלעזר שטרן: מכיוון שאני חושב שהדיון בקבינט הוא הרבה יותר חשוב מהצעת החוק שלי, ומכיוון שאני לא סופר הצעות חוק שלי שעברו או שלא עברו – לא בשביל זה באנו לכאן, אלא כדי שהמדינה תהיה טובה יותר, אני מושך או דוחה בהסכמה; דוחה, לא מושך – – –

טלי פלוסקוב: שום דבר?

טלי פלוסקוב: אתה פשוט מסכים למצב שההצבעה והתשובה יהיו במועד אחר?

אלעזר שטרן: אני מסכים למצב שההצבעה תהיה במועד אחר, מתוך תקווה שאולי גם לא תהיה הצבעה ואני אוותר על זה אם הממשלה באמת תפרסם את ההמלצות ותקבל אותן, אבל כרגע דחייה – תשובה והצבעה במועד אחר.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, עכשיו זה ברור.

טלי פלוסקוב: רבותי, כאמור, בהסכמה, התשובה וההצבעה יהיו במועד אחר, וגם ההצמדה בוטלה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2963/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק ביטוח פנסיוני לעובד (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב פרי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות יש לך להציג את ההצעה שלך.

יעקב פרי: גברתי היושבת בראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, הצעת חוק ביטוח פנסיוני לעובד היא בשורה של ממש לכלל העובדים במדינה.

יעקב פרי: בשנת 2008 הוחל לראשונה צו ההרחבה על פנסיה חובה, שבאמת הביא אתו בשורה.

יעקב פרי: יחד עם זאת, אם נודה על האמת, צו ההרחבה – עליזה, אתם מפריעים לי.

טלי פלוסקוב: צוות של – – –

יעקב פרי: – – – אם נודה על האמת, צו ההרחבה לפנסיה חובה הוא תולדה של משא-ומתן וכיפופי ידיים בין ארגוני המעסיקים לבין ארגוני העובדים הגדולים במשק.

יעקב פרי: כיפופי הידיים ותוצאות המשא-ומתן הם תוצר של פשרות, ולא יעדי מדיניות, ועל כן צו ההרחבה הביא אתו, מעבר לבשורה, גם עיוותים רבים שלהשלכותיהם אנחנו עדים כיום בתחום הפנסיה.

יעקב פרי: כפי שבוודאי ידוע לכם, צו ההרחבה לפנסיה חובה קובע כיום כי אם עובד מגיע למקום עבודתו ללא ביטוח פנסיוני פעיל, הוא יהיה זכאי להפרשות לפנסיה רק אחרי שישה חודשי עבודה.

יעקב פרי: רבים אינם יודעים זאת, אבל מעבר לחובה להפקיד לחיסכון לפנסיה במסגרת צו ההרחבה, המעסיקים גם חויבו לבטח את העובדים מפני אירועים של אובדן כושר עבודה ומקרים של מוות.

יעקב פרי: הרציונל שעומד מאחורי חיוב המעסיקים בביטוח מפני מקרים של אובדן כושר עבודה ומוות הוא רציונל חברתי שמתחתיו מסתתרת גם ההנחה שרבים אינם מבינים את החשיבות של קניית סיכון.

יעקב פרי: אנחנו מכירים את התרבות הישראלית של "יהיה בסדר", התחושה של רבים של "לי זה לא יקרה", אבל כבר הוכח שבני-האדם אינם מקבלים החלטות שהן בהכרח רציונליות, על אחת כמה וכמה כאשר אין ברשותם מלוא המידע והידע בעת קבלת החלטות.

יעקב פרי: לכן טוב שצו ההרחבה חייב את המעסיקים בביטוח עובדיהם גם במסגרת השוק הפנסיוני.

יעקב פרי: אבל, לצערי הרב, בשל העיוותים הקיימים כיום בצו ההרחבה, וביניהם זה הקובע כי במקרים רבים רק לאחר שישה חודשים יזכה העובד לביטוחים הקבועים בצו, המציאות היא שישראלים רבים שעבדו ואיבדו את כושרם לעבוד, אם בגלל תאונה ואם חס וחלילה בגלל מחלה, בהיעדר ביטוח נאלצים להתמודד גם עם ירידה פתאומית בהכנסות, ירידה אשר עולה לעתים גם במחיר של איבוד נכסים, נטילת הלוואות קבועות עד כדי הגעה לפשיטות רגל, היעדר כושר השתכרות בגלל מחלה או פגיעה גופנית, הגוררת לא פעם את כל המשפחה והסובבים את העובד שנפגע לסחרור, שינוי קשה וכואב באורח חייהם המוכר.

יעקב פרי: כאמור, על-פי צו ההרחבה, במהלך שישה חודשי עבודה העובדים לא מבוטחים בקרנות הפנסיה או בחברות הביטוח כמו עמיתיהם לעבודה.

יעקב פרי: בעת אירוע של אובדן כושר עבודה או חלילה מוות, הם יהיו זכאים, במקרה הטוב, לתגמולים מהביטוח הלאומי, שכידוע לכולנו אינם מספיקים, בהתחשב ביוקר המחיה המכביד של ימינו, ובוודאי לא עבור מי שאינו יכול לשוב ולעבוד, ובוודאי לא עבור ילדים כשאירים.

יעקב פרי: במקרה הרע הם לא יהיו מבוטחים בכלל, וכך יאבדו את מקור הכנסתם, מה שבוודאות יוביל אותם ישירות אל מתחת לקו העוני.

יעקב פרי: בצו ההרחבה יש גם עיוות ושאלת פרשנות ביחס לעובדים שהגיעו עם ביטוח פנסיוני פעיל למקום עבודתם.

יעקב פרי: אם עובד מגיע עם ביטוח פנסיוני פעיל, הוא זכאי להפרשות לפנסיה ולביטוח מהיום הראשון, אבל התשלום – כך על-פי צו ההרחבה – יבוצע כעבור שלושה חודשי עבודה באופן רטרואקטיבי; נשאלת השאלה אם העובד בכל מקרה זכאי להפקדה רטרואקטיבית, גם אם לא סיים שלושה חודשי עבודה.

יעקב פרי: הצעת החוק הזאת מבקשת לפתור את הבעיה הפרשנית הקיימת, והיא אף תוודא שעובדים ימשיכו להיות מבוטחים באותם שלושה חודשים שהם ממתינים לתשלום של המעסיק לקרן הפנסיה או חברת הביטוח.

יעקב פרי: הצעת החוק שיזמתי ועומדת לפניכם מבקשת לוודא שהעובדים לא ייפלו עוד בין הכיסאות ויהיו מבוטחים מפני אירועים של אובדן כושר עבודה ומוות החל מתחילת עבודתם, בין שהגיעו לעבודה עם ביטוח פנסיוני פעיל ובין שלא.

יעקב פרי: להצעת החוק הזאת כמה יתרונות ברורים שמיטיבים עם האזרח הפשוט: היא מבקשת לבטל את האפליה והיעדר השוויוניות בין העובדים במשק; היא עשויה להיות כלי חשוב למאבק בעוני של פוטנציאל המשתכרים מדמי ביטוח לאומי בלבד; היא מציעה תשובה ופתרון לסוגיית הפרשנות הקיימת, ואם תעבור היום הצעת החוק, היא תביא לכך שעובדים לא ייפלו בין הכיסאות ויהיו מבוטחים גם מחוץ לשעות העבודה.

יעקב פרי: יתר על כן, הנוסח של הצעת החוק שאני מביא בפניכם מעניק לגורמי המקצוע במשרד האוצר את טווח הפעולה הנדרש לצורך יישום החוק.

יעקב פרי: עלויותיו בפועל למעסיקים הן זניחות, במיוחד על רקע החשיבות והתועלת.

יעקב פרי: הצעת החוק הזאת תסייע דווקא לאלה שאינם מחוברים לוועדי העובדים החזקים, לאלה שעובדים למחייתם בעבודות מזדמנות שונות, ובייחוד לכ-150,000 העובדים הנכנסים מדי שנה למעגל העבודה.

יעקב פרי: לצערי הרב, התנגדות ועדת השרים לחקיקה להצעת החוק לא באה כהפתעה, שכן במקום לפעול לצמצום הפערים בחברה הישראלית, הממשלה הזאת כנראה עובדת בהרחבת פערים; במקום לפעול לטובת כלל הציבור, הממשלה הזאת עובדת עבור המחוברים והמקושרים; במקום מעשים, הממשלה הזאת עובדת בספינים ובדיבורים.

יעקב פרי: אני מצר על כך שאף שעל הצעת החוק חתמו חברי כנסת מרוב סיעות הבית, לרבות חברים מהקואליציה, הממשלה ממשיכה במדיניותה, שלא להיות עניינית, לא שמה לנגד עיניה את טובת הציבור וממשיכה לפעול ולתמוך בחוקים שהם לחזקים בלבד, מתוך אינטרסים פוליטיים.

יעקב פרי: אדוני השר, הצעת החוק אמורה לשרת את כלל האזרחים והאזרחיות העובדים במדינת ישראל.

יעקב פרי: הצעת החוק מביאה פה בשורה אמיתית לחיילים משוחררים, סטודנטים ועולים חדשים.

יעקב פרי: אך לממשלה אינטרסים משלה.

יעקב פרי: ואני רוצה לשאול את ידידי השר לוין, שיעלה לפה וישיב לי: מדוע אתם נגד החיילים המשוחררים, מדוע אתם נגד הסטודנטים, מדוע אתם נגד העולים החדשים?

יעקב פרי: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני קורא לכם להפסיק את האיפה ואיפה בין העובדים המחוברים והחזקים לבין יתר העובדים במשק.

יעקב פרי: אני קורא לכם לפעול למען חיילים משוחררים, סטודנטים, עולים חדשים, עובדים חדשים, כך שלא ייפלו עוד בין הכיסאות.

יעקב פרי: אני קורא לכם לתמוך בפתרון לאותם עובדים שקולם אינו נשמע ולתמוך בהצעת החוק על-פי צו מצפונכם, למרות החלטת ועדת השרים.

יעקב פרי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב פרי.

טלי פלוסקוב: ישיב, בשם שר הכלכלה והתעשייה, השר יריב לוין.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק ביטוח פנסיוני לעובד (תיקוני חקיקה) של חבר הכנסת יעקב פרי מתייחסת לנושא שהוא באמת נושא חשוב, ואני אתייחס אליה – קודם כול לגופה כדלקמן, ואם יהיה אחר כך זמן, אולי אומר גם כמה מילים בהקשר קצת יותר רחב.

יריב לוין: צו הרחבה לפנסיה חובה קובע את חובתו של המעסיק לבטח את עובדו בביטוח פנסיוני, לרבות ביטוח למקרה של מוות או נכות, מה שנקרא ביטוח risk.

יריב לוין: כיום מעסיק הקולט עובד שכבר יש לו קופת גמל מפריש לעובד החל מהחודש הראשון לעבודתו, אולם מעביר את התשלומים עבור העובד רק בחודש העוקב.

יריב לוין: ההצעה, אם הבנו אותה נכון, מבקשת לקבוע כי מעסיק שקולט עובד חדש שכבר יש לו קופת גמל, יודיע לקופה, בתוך חמישה ימים מקליטת העובד, כי הוא מתחייב לשלם את פרמיית הביטוח, ועל כן יש להשאירה פעילה.

יריב לוין: בנוסף מבקשת ההצעה לקבוע כי במקרה של עובד חדש שטרם נפתחה לו קופת גמל ואשר זכאי, לפי צו ההרחבה, לקופה רק לאחר החודש השישי, ישלם המעסיק את הפרמיה הנדרשת לביטוח במקרה של מוות ונכות כבר מהיום הראשון לעבודה, בשונה מהפנסיה, שתמשיך להישאר מהחודש השישי.

יריב לוין: חשוב להדגיש שההוראות האלה הן בדיוק ליבת ההוראות שנקבעות היום בהסכמים קיבוציים, וקביעת הוראות שהבסיס הנורמטיבי שלהן הוא הסכם קיבוצי שהורחב ויש בהן כדי להשליך על הוראות ההסכם – נכון שיתבצעו בהסכם קיבוצי, ולא באמצעות חקיקה.

יריב לוין: אני חושב שהשיטה, מצד אחד לקיים הידיינות במשק ובסוף להגיע להסכמים קיבוציים שאמורים לייצר ודאות לטווח ארוך, ואחר כך לבוא הנה לכנסת ולעקוף את המסלול של ההסכם הקיבוצי ולשנות את סדרי העולם דרך חקיקה כאן, היא לא נכונה מבחינת יחסי העבודה והיא מאוד מאוד בעייתית מבחינת היציבות ומבחינת האופן שבו נכון שהדברים יתנהלו.

יריב לוין: לעניין חובת הדיווח, כאמור בדברי ההסבר, כיום יש חוקים שמסדירים את הנושא.

יריב לוין: ככל שאכן לכאורה עולה צורך בתיקון, הרי ניתן להסדיר אותו בהסדר הקיים, ואין שום צורך לתקן אותו במסגרת חוק הגנת השכר.

יריב לוין: כפי שאמרתי קודם, אני חושב שלא נכון לבצע את המהלך הזה באופן חד-צדדי ובלא הידיינות בין ארגוני המעסיקים לארגוני העובדים.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת לקצר את תקופת הדיווח, אך מתעלמת מהעובדה שבעוד החובה מוטלת באופן בלעדי על המעסיק, הרי שהמידע נמצא ברשות העובד.

יריב לוין: מצב שבו מעסיק מתקשה לקבל מהעובד את פרטי קופת הגמל שאליה יש להפקיד ייצור מצב שהוא לא יעמוד בסד הזמנים, כאשר החובה על-פי מה שמוצג כאן תוטל עליו, עם כל המשמעויות של זה.

יריב לוין: לא נראה שההסדר הזה סביר.

יריב לוין: אני חושב שפרק הזמן שקבוע היום בהסדרים הקיימים הוא הגיוני ונכון; הוא גם לא גורם לאיזה נזק ולא מקפח את העובד.

יריב לוין: באשר להוראה המוצעת שעניינה להטיל על מעסיקים חובה לבטח בביטוח risk את העובדים שמתקבלים לעבודה כשהם לא מבוטחים בביטוח פעיל, גם ההצעה הזאת היא בעייתית.

יריב לוין: ראשית, צריך לזכור שהעובד כן מבוטח בתקופת ההעסקה למן היום הראשון בביטוח הלאומי.

יריב לוין: שנית, יש לא מעט ענפים, ובעיקר ענפים שבהם העובדים הם עובדים מוחלשים יחסית, כמו שמירה, ניקיון, בנייה, ששם כבר יש הסדרים כאלה שקבועים בהסכמים הקיבוציים, כולל ביטוחי נכות ומוות.

יריב לוין: לכן, הדרך הנכונה להסדיר את העניין היא במסגרת משא-ומתן קיבוצי, כפי שתיארתי קודם, והדרך הזאת של חקיקה מקבילה או עוקפת של המסלול הקיבוצי היא דרך שבעיני איננה דרך נכונה, ולכן הממשלה ומשרד הכלכלה רואים לנכון להתנגד להצעת החוק.

יריב לוין: עכשיו, גברתי היושבת-ראש, אני אומר, ברשותך, משהו באופן כללי.

יריב לוין: כאן אני זקוק אולי באמת להקשבה, גם של חבר הכנסת פרי, כי אני רוצה לומר משהו באופן כללי, מעבר להצעת החוק הזאת.

יריב לוין: חבר הכנסת פרי הציע דבר ענייני, וגם נימק אותו לגופו, אבל לא יכול היה להתאפק מלסיים בכמה אמירות על הממשלה, שמתעלמת מהעולים ומסטודנטים – נורא, באמת נורא ואיום.

יריב לוין: אתה יודע – –

יעקב פרי: – – –

מאיר כהן: – – –

יריב לוין: – – פשוט, פשוט נורא, כן.

יריב לוין: אבל תראו, אני אומר בעניין הזה כמה דברים.

יריב לוין: קודם כול, יש לכם, חברי יש עתיד, כל כך הרבה הצעות מצוינות, שאני רק תוהה, באמת, אולי – אני כבר התחלתי לחשוב שכדאי להיות באופוזיציה, כי יש פתאום הארה כזאת.

יריב לוין: אתה יושב בממשלה, אתה אטום, אתה לא רואה את הסטודנטים, אתה לא רואה את העולים, אתה מתעלם מכולם.

יריב לוין: אבל כשאתה בספסלי האופוזיציה, פתאום העולם נפתח, הכלכלה נראית אחרת, הכול נהדר.

יריב לוין: ואני כל הזמן נזכר בימים שלי כיושב-ראש הקואליציה בקדנציה הקודמת, ואני אומר לעצמי: רגע, אולי גם אני לא הבנתי משהו.

יריב לוין: אני עכשיו פתאום לומד שבעצם יכולתי לעשות בכלל מה שרציתי בלי סיעת יש עתיד בכלל.

יריב לוין: 19 המנדטים שהיו אז ליש עתיד – לא הייתה שום בעיה, כי הייתה אג'נדה.

קריאה: – – –

יריב לוין: לא, הייתה אג'נדה.

חיים ילין: אם תמשיך להכות בנו אנחנו נעבור את ה-37.

יריב לוין: רגע, חכה.

יריב לוין: אני אומר, היו כל כך הרבה דברים טובים שרצו לעשות, שצריך לעשות – ולא קרו.

יריב לוין: כי מה קרה – כי שכחו להציע אותם?

יריב לוין: כי לא ראו אותם?

יריב לוין: כי לא היה מספיק כוח פוליטי כדי להעביר אותם?

יריב לוין: באמת, מוזר מאוד.

יריב לוין: אז אני יכול לומר לך, חבר הכנסת פרי: בוא ניזהר מהקביעות הגורפות האלה.

יריב לוין: ב.

יריב לוין: אני מוכרח עוד דבר אחד לומר.

יריב לוין: הזכרת כאן את החיילים המשוחררים.

יריב לוין: אני רוצה לומר משהו דווקא בעניינם של חיילי החובה, כי אני חושב שצריך גם את זה להגיד.

יריב לוין: תראו, כשאני הייתי יושב-ראש הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון בקדנציה הקודמת ניסיתי להוביל מהלך שבעיני היה מהלך עקרוני ונכון וחשוב של העלאה משמעותית של שכר חיילי החובה.

יריב לוין: זאת, מתוך גישה שמי שתורם צריך לקבל; שלא ההורים צריכים לממן את ילדיהם החיילים; מתוך – אתם יודעים מה?

יריב לוין: שכנוע עמוק בדברים ששמעתי מכם על הצורך לתגמל את מגזר המשרתים וכן הלאה.

יריב לוין: אני זוכר שזימנתי ישיבה של הוועדה המשותפת לתקציב הביטחון ועשיתי אז מעשה חריג: קיימתי ישיבה פתוחה לקהל ולתקשורת, מה שעד אז לא היה מעולם.

יריב לוין: חשבתי שבנושא הזה אין סודות והדיון צריך להיות דיון גלוי.

יריב לוין: ואז – רציתי לספר מה קרה בישיבה, אלא שיושב-ראש הקואליציה סימן לי שאני צריך לרדת.

יואל חסון: מה, נהיה במתח?

יריב לוין: לכן, אנחנו נשאיר אתכם במתח בעניין הזה, אבל אני בטוח שבהצעה הפופוליסטית הבאה – לא יודע אם עוד היום; מקסימום בתחילת המושב הבא – נחזור ונידרש לעניין הזה.

מאיר כהן: אנחנו ניתן לך להשלים עוד היום.

יריב לוין: יש לי עוד כמה אפשרויות.

יריב לוין: לכן, אם יש ספק בעניין, הממשלה כמובן מבקשת שהכנסת תדחה את הצעת החוק הזאת ותסיר אותה מסדר-היום.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: נא לשבת.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע על הצעת חוק ביטוח פנסיוני לעובד (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק ביטוח פנסיוני לעובד (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 28 חברי כנסת, כולל באסל גטאס, מתנגדים – 47, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ביטוח פנסיוני לעובד (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2079/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הוספת עבודות בתחומי החינוך, התרבות והספורט כעבודות מועדפות), התשע"ו–2015, של חברי הכנסת איתן ברושי, יפעת שאשא ביטון ונורית קורן.

טלי פלוסקוב: ינמק חבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: אציין שתשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, עבודה מועדפת היא דבר חיוני וחשוב והיא מאפשרת ליותר מ-15,000 בוגרי צבא ושירות לאומי לעבוד בעבודה מועדפת שהמדינה הגדירה אותה כחיונית.

איתן ברושי: היא גם מהווה תמריץ ופתרון מוצלח לפרנסה של חיילים משוחררים.

איתן ברושי: בחוק שיזמתי יחד עם חברות הכנסת נורית קורן וד"ר יפעת שאשא ביטון מוצע לתקן את לוח ח' לחוק הביטוח הלאומי, התשנ"ה–1995, כך שתבוטל ההכרה בעבודה בתחנות הדלק כעבודה מועדפת ובמקומה יוכרו עבודות בתחומי החינוך הפורמלי והבלתי-פורמלי, התרבות והספורט כעבודה מועדפת.

איתן ברושי: בעת חקיקת חוק הביטוח הלאומי האמור הועסקו בענף הדלק בעיקר עובדים זרים, אולם כיום לא מועסקים כלל עובדים זרים בתחנות הדלק, ונראה שעובדים ישראלים השתלבו היטב בענף הזה בשנים האחרונות.

איתן ברושי: נוסף על כך, בהיעדר פיקוח נאות, רבים מהחיילים המשוחררים מועסקים בחנויות הנוחות, ולא כמתדלקים בפועל.

איתן ברושי: על-פי דוח של צוות בין-משרדי שהקים בינואר 2012 שר העבודה והרווחה דאז משה כחלון, לבחינת ענפי התעסוקה המזכים במענק עבודה מועדפת, יש המלצה חד-משמעית להסיר את ענף תחנות הדלק מתחום העבודה המועדפת.

איתן ברושי: גם ארגון הסוכנים ובעלי תחנות הדלק בישראל, שקיימתי אתם הידברות, הסכימו ליוזמה לשלב את החינוך בעבודה המועדפת ולחלק בשלב ראשון ב-2017 את התקציב חצי-בחצי כפיילוט.

איתן ברושי: בעקבות השינוי ניתן יהיה להסיט את התקציב, לחזק את תחום החינוך ולתת מענה לאוכלוסיות עם צרכים נוספים ומיוחדים ולתגבר את החינוך הבלתי-פורמלי, בעיקר בפריפריה החברתית והגיאוגרפית.

איתן ברושי: הליווי של בני-הנוער כל ימות השנה במרבית שעות היממה הוא בעל חשיבות עליונה.

איתן ברושי: לחוק הזה יש חשיבות רבה למסיימי השירות הצבאי מאחר שהוא מגדיל את הסיכוי לכך שבהמשך יבחרו הצעירים להישאר במערכת החינוך או לחזור אליה כמורים מוסמכים.

איתן ברושי: חיזוק מערכת החינוך יאפשר יחס טוב יותר בין המורים לתלמידים בעתיד הקרוב ועשוי לבלום את נטישת מקצוע ההוראה.

איתן ברושי: אישור התיקון לחוק יחזק את מערך החינוך הבלתי-פורמלי במדינה, בעיקר באזורי הפריפריה, שבהם קיים ביקוש גדול לעובדים בחינוך וההיצע מוגבל.

איתן ברושי: הוא יוסיף פן ערכי ומשמעותי לעבודה המועדפת.

איתן ברושי: יש סיכוי שבעקבות התמריץ לעבודה המועדפת יעברו הצעירים ליישובי הפריפריה החברתית והגיאוגרפית, הזקוקים יותר לעובדים בחינוך, ובעקבות זאת יחליטו גם להישאר באופן קבוע באותם אזורים.

איתן ברושי: במסגרת הזאת צריך לדעת שיש לתנועות הנוער השפעה חיובית משמעותית על ילדים ובני-נוער, ועל כן יש להן תפקיד חשוב המשלים את פעולות מערכת החינוך הפורמלי.

איתן ברושי: תנועות הנוער הן נדבך חשוב ומרכזי בחינוך ובהתפתחות של בני-הנוער בחברה הישראלית.

איתן ברושי: יש להן היכולת להשפיע על ילדים באופן בלתי אמצעי, ופעמים רבות בצורה אפקטיבית יותר מאשר למבוגרים.

איתן ברושי: בני-נוער רבים מוצאים תעסוקה ופעילות בתנועות הנוער, ובכך נמנעים ממצבי סיכון כגון צריכת אלכוהול ואלימות.

איתן ברושי: תיקון החוק יאפשר גם את שילוב תחומי התרבות והספורט בעבודה המועדפת ויאפשר לצעירים להשתלב בקידום תחומי התרבות והספורט החשובים כל כך בכל רחבי הארץ.

איתן ברושי: הצעת החוק הזאת זוכה לתמיכה של שרים, של יושבי-ראש ועדות החינוך והרווחה ושל בעלי תפקידים רבים, לרבות ראשי רשויות ובעלי תפקידים נוספים בשלטון המקומי בכל הארץ, ובעיקר בפריפריה.

איתן ברושי: מאז פורסמה הצעת החוק, ולאחרונה בתקשורת כהכנה לדיון, אני זוכה לעשרות תגובות של אנשים מכל הארץ, מכל המפלגות, אשר מברכים אותי ואומרים עד כמה זה חשוב ואיך זה יכול להיות שעד עכשיו זה לא קרה – מירוחם ועד הגליל העליון, ממרכזי צעירים ומכל הגילים.

איתן ברושי: חיפוש עבודה, בחירת עבודה מתאימה, התנדבות, בחירת תחום לימודים ומקום לימודים, הכשרות מקצועיות, חיי חברה, קורסים מקצועיים מוזלים – כל אלה הם חלק מהדאגה של ראשי הרשויות ומרכזי הצעירים.

איתן ברושי: בכתב – אם יהיה זמן, אני אקריא – יש חתימות וציטוטים.

איתן ברושי: גם אלון שוסטר, ראש המועצה האזורית שער-הנגב ויושב-ראש ועדת החינוך של המועצות האזוריות, כותב לי כי הצעת החוק היא צעד חיוני לביסוס מעמדו של החינוך בישראל, והוא ניסה להטמיע את זה בכל רחבי הארץ.

איתן ברושי: יש חשיבות לחוק בעיקר בפריפריה – ואלון הוא מעוטף-עזה – וביישובי קו העימות.

איתן ברושי: זו ההזדמנות לחבר צעירים בכלל ובני היישובים בפרט לחינוך ולמקום ולמשפחות שגרות ביישובים.

איתן ברושי: בצעד זה יש רק מרוויחים.

איתן ברושי: להצעה זאת אין שום משמעות כספית, לכן לא ברורה לי ההתנגדות של שר האוצר – שום משמעות כספית – והיא מחזקת את ההתיישבות בכל מקום.

איתן ברושי: החינוך ודאי חשוב לכולנו.

איתן ברושי: סגנית ראש מועצת ירוחם טל אוחנה אמרה לי, וגם צוטטה בתקשורת, שמתן מענק עבודה מועדפת בתחומי החינוך יסייע לצעירים למצוא תעסוקה בשדה שיש בו הרבה ביקוש ולא מספיק היצע ויעודד אותם להגיע לנגב ולגליל – דבר שהוא יעד אסטרטגי.

איתן ברושי: ודאי שלממשלה ולכנסת זה ברור, גם החיבור של נגב וגליל וגם חינוך.

איתן ברושי: בוגרי צה"ל רבים – ופה אני רוצה, אדוני השר אקוניס, אני פונה אליכם כשרי ממשלה: תגלו אחריות.

איתן ברושי: בוגרי צה"ל רבים אשר לא מוצאים דרך להשתלב בהיצע העבודות המועדפות הקיים, בוגרי חיל החינוך, בוגרי קצונה, בוגרי תנועות הנוער שפעלו בחינוך מחפשים דרך להשתלב בעבודה המועדפת בחינוך; אין להם תמיד דרכים להשתלב בעבודה המועדפת האחרת, ובחינוך יש להם רקע וניסיון, יש להם מה לתרום.

איתן ברושי: חברי וחברותי, חינוך טוב הוא משאב לאומי נדרש אשר מגיע לכל ילד בישראל.

איתן ברושי: מדברים על חינוך, תקציב דיפרנציאלי; זה לא עולה כסף, איך זה שהממשלה לא תומכת?

איתן ברושי: חברי וחברותי, זה חינוך.

איתן ברושי: המקום שבו נולד ילד או רמת ההכנסה של הוריו הם לא הקריטריון; החינוך הוא הדרך המרכזית לשוויון הזדמנויות, לסגירת פערים ולפיתוח והתקדמות.

איתן ברושי: הפערים החברתיים מתחילים בחינוך, ברמת החינוך.

איתן ברושי: הילדים במקומות השונים, בהיעדר כלים שווים להצלחה והתפתחות – יש פערים.

איתן ברושי: ללא חינוך טוב לא יהיה שינוי, והחוק הזה יעזור גם לחינוך וגם לפיזור אוכלוסייה.

איתן ברושי: מחקרים מראים, כולל בוועדה שהקים כחלון, שאם הולכים לחינוך בעבודה מועדפת, נשארים גם אחר כך.

איתן ברושי: אם הולכים לאזורי הפיתוח, נשארים גם אחר כך.

איתן ברושי: ולכן, זה גם חשוב, זה גם מתאים, וזה גם לא עולה, זו חלופה לכסף קיים; 23–25 מיליון שקלים מושקעים היום בתוך התקציב של הביטוח הלאומי.

איתן ברושי: אחרי כל זה, אני שואל אתכם, חברי וחברות הכנסת, כמילותיו של השיר: מה עוד תבקשי מאתנו, מכורה?

איתן ברושי: מה עוד נדרש כדי לקבל את תמיכת הממשלה הזו, שאומרת שהיא ממשלה חברתית – שר האוצר חברתי.

איתן ברושי: מה עוד אתם צריכים כדי לאשר, גם אם זו הצעה של האופוזיציה?

איתן ברושי: אתם הופכים להיות אופוזיציה לממשלה במקומנו.

איתן ברושי: אם הדאגה לחברה היא בראש מעייניה של הממשלה, והיא רוצה והיא מתיימרת להיות חברתית, ושר האוצר נכנס על הכותרת של שר חברתי – אז מה הם השיקולים, שאתם לא תומכים פה-אחד?

איתן ברושי: האם השיקולים ענייניים?

איתן ברושי: האם הם באמת נקיים משיקולים זרים?

איתן ברושי: התמיכה מהציבור והעניין בחוק חוצים את כל המפלגות, המחנות והזהויות.

איתן ברושי: הסכמתי לדחייה בהחלטה כדי לגייס את התמיכה הדרושה.

איתן ברושי: אני מבקש שהנושא יחזור להצבעה במליאה מייד עם תום הפגרה.

איתן ברושי: נשארה לי עוד דקה, אני בכל זאת רוצה להקריא קטע ממכתב שהתקבל – לא ביוזמתי באמת – על-ידי למעלה מ-17 מחלקות צעירים בכל רחבי הארץ, של המרחב הכפרי, אבל הקראתי גם דעות של יישובים אחרים.

איתן ברושי: אני מצטט את הפסקה האחרונה: אישור הצעת החוק יחזק את מערך החינוך הבלתי-פורמלי במדינה, ובעיקר באזורי הפריפריה, שבהם קיים ביקוש גדול לעובדים בחינוך אך ההיצע הוא מוגבל, הוא מצומצם, ויוסיף פן ערכי ומשמעותי לעבודה המועדפת.

איתן ברושי: קיים סיכוי שבאמצעות התמריץ הזה לעבודה המועדפת יעברו צעירים אל יישובי הפריפריה, הזקוקים יותר לעובדים בחינוך, ובעקבות כך יחליטו גם להישאר ולקבוע את ביתם ביישובים האלה.

איתן ברושי: יישר כוחך, הצלחתך היא הצלחתנו.

איתן ברושי: חתומים כאן למעלה מ-17 נציגים מכל רחבי הארץ, בעיקר באזורי העדיפות.

איתן ברושי: אני הסכמתי בלית ברירה לדחייה, כדי שהממשלה לא תהיה מובכת.

איתן ברושי: אם הממשלה הייתה מצביעה נגד, אם הקואליציה – זה היה דבר משונה.

איתן ברושי: אני מקווה שאחרי הפגרה תאשר הממשלה את ההצעה.

איתן ברושי: אני מודה על התמיכה.

איתן ברושי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת ברושי.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3008/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הגבלת גביית עמלה בעסקת מכר מרחוק שעניינה רכישת כרטיס למופע), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': גם כאן תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא תציג את הצעת החוק במשך עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בחופש, חופש של הילדים שלנו מבתי-הספר, מהגנים.

עליזה לביא: רובנו הורים, חלקנו סבים וסבתות, ואנחנו אוהבים גם קצת לקחת ולבלות, גם ללכת לסרטים.

עליזה לביא: אבל למעשה – אתם יודעים, כשאתם מזמינים כרטיס לסרט מרחוק בעזרת האינטרנט, וקונים מרחוק את הכרטיס, אנחנו צריכים לשלם דמי עמלה.

עליזה לביא: אם אנחנו הולכים חמישה, שישה, שבעה חבר'ה, אנחנו צריכים לשלם על כל כרטיס בנפרד דמי עמלה, וזה סתם, זה עוול, זה מיותר.

עליזה לביא: למה זה צריך להיות?

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת באגף הקואליציה, קצת יותר שקט.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עליזה לביא: למה זה צריך להיות כך?

עליזה לביא: זה ממש לא צריך להיות כך.

עליזה לביא: הבילוי גם כך הוא לא עסק זול.

עליזה לביא: על הקייטנות כבר דיברנו פה.

עליזה לביא: יש הרבה מאוד שעות שצריך לבוא ולהעסיק את הילדים ולהיות אתם.

עליזה לביא: לא הספקנו לצאת מהבית, וכבר רעבים, ולא משנה שאכלנו קודם ארוחת צהריים עם הילדים, צריך לקנות משהו, ועוד שתייה, ועוד פופקורן, ואנחנו בכמה מאות שקלים.

עליזה לביא: ברוך השם, יש משפחות עם שניים, שלושה, ארבעה, חמישה ילדים.

עליזה לביא: תמיד יש עוד איזה בן של אח או אחות, וכבר הגענו למספר רב יותר.

עליזה לביא: במצב הקיים היום במדינת ישראל – אתם אולי לא שמים לב, כי ממהרים לראות שיש מקום לסרט, ושכולנו נשב באותו מקום בשורה נוחה, שגם תתאים לסבתא וגם תתאים לנכדה ולאחות.

עליזה לביא: במצב הקיים, בעצם העסקים הרבים גובים, נוסף על המחיר הנקוב לכרטיס, עמלה שמוגדרת לרוב כדמי טיפול, אבל כמו שאמרתי, היא לא נגבית פעם אחת אלא היא נגבית על כל כרטיס וכרטיס.

עליזה לביא: בדרך כלל, מדובר על סכום גבוה מאוד שמצטבר.

עליזה לביא: גביית העמלות בעסקאות האלה של מכר מרחוק לא משקפת תמיד את העלויות של העסק.

עליזה לביא: המערכת היא ממוחשבת, לרוב לא מדובר באנשים שעובדים ושצריך לשלם להם משכורות.

עליזה לביא: מה שאני מבקשת, וחברי שהצטרפו לחוק – חבר הכנסת מיקי זוהר ואחרים שהצטרפו לחוק הזה – אנחנו מבקשים להגביל את אותה עמלה לסכום שלא יעלה על 5% ממחיר של כרטיס בודד שנרכש במסגרת אותה עסקה, לרבות אם העסקה היא לרכישת כמה כרטיסים.

עליזה לביא: אנחנו רוצים לתקן את המצב האבסורדי הזה שאדם שעושה את ההזמנה, מזמין את הכרטיס, מזין את הפרטים בכוחות עצמו, נדרש לשלם מחיר גבוה על כלום, ממש על כלום.

עליזה לביא: אני לא רוצה, ובכלל אני לא מתאפיינת כמי שרוצה לפגוע במודל כלכלי עסקי כזה או אחר, ואני לא רוצה להכביד את הנטל הרגולטורי על המעסיקים.

עליזה לביא: אבל כאן בהחלט ראוי להתערב בחקיקה, כי המצב הקיים הוא לא נכון והוא לא ראוי.

עליזה לביא: נוצרה פה מציאות של פגיעה מתמשכת בצרכן הישראלי, ואין כל דרך הגיונית, הסבר מניח את הדעת למה זאת המציאות.

עליזה לביא: אז הנה, ככל שיש פעילות לעסק מעצם הנפקת הכרטיס, או פעולת הסליקה, אז בסדר, בואו נגבה את זה פעם אחת על כרטיס אחד – מה זה משנה אם באים חמישה, שמונה או עשרה – ולא עבור כל כרטיס בנפרד.

עליזה לביא: כשמזמינים למשפחה, לחבורה, לחבורת חברים, לעלות העודפת אין שום מקום.

עליזה לביא: אני עשיתי ניסוי קצר לפני שבאתי לכאן לספר ולבקש את תשומת לבכם.

עליזה לביא: נכנסתי לאינטרנט לאתר מוכר, והתחלתי תהליך של הזמנת חמישה כרטיסים לסרט "עידן הקרח".

עליזה לביא: מחירו של כרטיס בודד היה 38 שקלים, אבל מחיר סך העסקה היה – אתם רוצים לנחש, אדוני היושב-ראש, רוצה לנחש כמה היה מחיר העסקה?

עליזה לביא: לך, ברוך השם – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא הולך לקולנוע.

עליזה לביא: אה, אתה לא הולך לקולנוע.

עליזה לביא: טוב.

עליזה לביא: המחיר היה 214.5 שקלים חדשים.

עליזה לביא: זה הרבה מאוד כסף.

עליזה לביא: זה מיותר.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו אני מבין למה אני לא הולך לקולנוע.

עליזה לביא: עכשיו אתה מבין למה אתה לא הולך לסרטים.

עליזה לביא: אתה רואה?

עליזה לביא: אז יש פה גבייה עודפת של 24.5 שקלים – על מה ולמה?

עליזה לביא: אני שמחה מאוד שהגענו להבנה שאת התשובה נקבל במועד מאוחר יותר – אני מקווה שבימים הקרובים יתמנה למדינת ישראל שר כלכלה שיבוא ויעשה סדר.

עליזה לביא: שוחחנו גם עם שרת התרבות.

עליזה לביא: אין פה חלילה שום פגיעה בכל מודל עסקי.

עליזה לביא: האינטרנט נועד להקל תהליכים, להוזיל עלויות, ולא להפך.

עליזה לביא: אני מקווה שבימים הקרובים יהיה לנו פה שר כלכלה שיבין את הבקשה שלנו לשנות בחקיקה את המציאות המעוותת הזאת, ונוכל להעביר את החוק.

עליזה לביא: אני מודה ליושב-ראש הקואליציה ביטן שאפשר לנו לחזור למשרד הכלכלה, לשר שאני מקווה מאוד שייבחר ויעשה קצת סדר במשרד הזה, ששנים רבות כבר מוזנח – אם זה בנושא המעונות, אם זה בנושא הלימוד המקצועי, אם זה בעוד נושאים שכולנו מדברים עליהם הרבה מאוד – מעונות-היום, המשפחתונים, הפיקוח על עבודת הנוער עכשיו בקיץ – בכלל, לבוא ולעשות באחד המשרדים הגדולים שלנו כאן במדינה לטובת כולנו.

עליזה לביא: וגם לחוק הזה אני מקווה שנקבל תשובה ונוכל לקדם אותו.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי יציג את הצעת החוק בהנמקה מהמקום.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי איננו כאן.

בצלאל סמוטריץ': האם יש מישהו אחר שחתום על הצעת החוק ומעוניין לנמק אותה?

בצלאל סמוטריץ': רק רגע, נבדוק את העניין.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3067/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': נעבור כרגע להצעה הבאה שעל סדר-היום, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה באמצעי ההתקשרות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יואל חסון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון, תציג, וחבר הכנסת נחמן שי יהיה אחריך.

נחמן שי: אבל זה לא כתוב.

בצלאל סמוטריץ': לא שינינו את הרשימה, חבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': זה סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להציג את הצעת החוק הצרכנית והחשובה הזו, שאני בטוח שכולכם מכירים ויודעים וחשים וראיתם בעצמכם את הבעיות שההצעה הזאת באה לפתור.

יואל חסון: ההצעה הזאת אומרת דבר מאוד פשוט: איך שהתחברת – ככה התנתקת.

יואל חסון: כמה פעמים שמעתם מהציבור טענות, בעיות, על כך שמתקשרים בקלות עם חברות, עם עוסקים, אבל כשרוצים להתנתק מהשירות היחס משתנה מקצה לקצה: אי-אפשר להתנתק.

יואל חסון: התנתקות הופכת להיות ממש מבצע צבאי אופרטיבי, וכזה שלא מצליחים.

יואל חסון: הצעת החוק היא פשוטה, היא אומרת: איך שהלקוח התחבר – כך הוא גם יתנתק.

יואל חסון: באותה קלות שהוא התחבר לשירות – לאינטרנט, לטלפון הסלולרי, לכל דבר אחר, כל עסקה מתמשכת – כשהוא ירצה לבטל את השירות הזה, הוא חייב לקבל אפשרות להתנתק באופן יעיל ומהיר באותה צורה כפי שהוא התחבר.

יואל חסון: זו הצעה צרכנית חשובה, שתשנה באמת את מערכת היחסים בין האזרחים, הלקוחות, לבין העוסקים, במיוחד אלה שמציעים עסקאות מתמשכות.

יואל חסון: אני רוצה לומר, חברי חברי הכנסת, שאפרופו המשבר שהיה בתחילת יום הדיונים של ההחרמות ההדדיות בין האופוזיציה לקואליציה, אני שמח לבשר לכם, חברי חברי הכנסת, שההצעה הזאת היא הצעה שנולדה משיתוף פעולה בין הקואליציה לאופוזיציה.

יואל חסון: השותף החשוב לחוק הזה, שותף שני לחוק הזה, הוא חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הקואליציה, שהיה שותף להגשת החוק והיה שותף גם לכל התהליכים שהביאו לכך – מול משרדי הממשלה והממשלה – שהחוק הזה נתמך היום על-ידי משרדי הממשלה הרלוונטיים וגם על-ידי ועדת שרים לחקיקה.

יואל חסון: אחד הדברים שאני עושה בקדנציה הזו – אנחנו הקמנו מין קבוצות חקיקה.

יואל חסון: אדוני השר לוין, הקמנו קבוצות חקיקה.

יואל חסון: פנינו לציבור בפייסבוק, פנינו לאנשים, והצענו להם להצטרף לקבוצות חקיקה.

יואל חסון: אחת לכמה זמן אני מכנס את האנשים שרוצים להיות בקבוצות האלה, ובאמת בקבוצות האלה אנשים מעלים הצעות ורעיונות להצעות חוק ולשינויים ולמהלכים שניתן לעשות כדי לתקן עוולות או כדי לתקן דברים שצריך לתקן.

יואל חסון: הצעת החוק הזו נולדה בקבוצת חקיקה של אזרחים שאכפת להם ושרוצים והגו את החקיקה הזאת, ולכן אני עוד יותר שמח להביא את ההצעה הזאת כאן להצבעה.

יואל חסון: אני במיוחד רוצה להודות לאזרח המעורב מאוד חיים רוזנברג, שהיה בקבוצת החקיקה, והוא העלה את ההצעה הזאת והגה אותה, ויחד עם הרעיון שהוא העלה פיתחנו אותה להצעת החוק כפי שהיא מוגשת היום לחברי הכנסת.

יואל חסון: לכן, חברי, אני חושב שההצעה הזאת מצטרפת להצעות רבות של הכנסות האחרונות, שבהן באמת יש התייחסות משמעותית להיבט הצרכני, להיבט היחס בין העוסקים לבין הציבור לבין הלקוחות.

יואל חסון: לא תהיה יותר הסיטואציה שבה הלקוח מוצא עצמו חסר אונים מול הכוח הגדול של העוסק, שכאשר הוא רוצה לחבר אותו לשירותו, למכור לו משהו, הוא מאוד ידידותי ומאוד מזמין ומאוד קל, והעסקה היא מאוד קלה לביצוע, אבל כאשר האזרח לא רוצה להמשיך בעסקה הזו ורוצה להתנתק ממנה, זה כבר הופך להיות לסיפור, לקושי, דבר שבעיני פוגע בטווח הארוך גם במשק ובכלכלה.

יואל חסון: החוק הזה קובע שמי שלא יעבוד על-פי הסטנדרטים שאנחנו מדברים עליהם יהיה חשוף לעיצומים כספיים מטעם הרשות להגנת הצרכן.

יואל חסון: אני גם רוצה לומר שכפי שאני עושה בדרך כלל בחקיקות מהסוג הזה, לפני שבכלל הגשתי את החוק הזה לוועדת שרים לחקיקה או שהעליתי אותו להצבעה, קיימתי דיאלוג עם המשרדים הרלוונטיים – עם הרשות להגנת הצרכן במשרד הכלכלה, עם משרד התקשורת, עם גורמים נוספים, עם משרד המשפטים ועם השרה שקד – ודאגתי וכיוונתי לכך יחד עם חבר הכנסת דוד ביטן, שהצעת החוק תהיה הצעת חוק שמקובלת על המשרדים, בהתייעצות עם המשרדים, כי אני לא מאמין שחקיקה מהסוג הזה יכולה להיות רלוונטית אם בהליך החקיקה עצמו, בוועדות, היא לא יחד ובצירוף עם המשרדים הרלוונטיים; כפי שעשינו בחוק האחרון שהעברתי, חוק "איקיוטק", שגם שינה את היחסים בין הלקוחות לעוסקים בתחום חובות וגביית חובות.

יואל חסון: לכן, חברים, אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בחוק הזה.

יואל חסון: זה חוק צרכני חשוב, חוק שבאמת אני מאמין שכשנסיים את חקיקתו ישנה את מערכת היחסים, כפי שאמרתי, בין האזרחים, הלקוחות, לבין העוסקים.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת יואל חסון.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה בשם הממשלה השר יריב לוין, בשם שר הכלכלה והתעשייה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, לפני שאני אתייחס בקצרה להצעת החוק עצמה, הצעת החוק הטובה הזאת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת חסון.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון, אני מוכרח לומר לך, אני חושב שסייעת בידי לפתור תעלומה שהטרידה אותי הרבה זמן, ואני מניח שגם את היושב-ראש ואולי גם אחרים כאן היא מטרידה.

יריב לוין: אני לא הצלחתי להבין מאיפה תפיסת העולם הזאת שלכם במחנה השמאל; מאיפה זה בא, הרצון הזה למסור את חלקי המולדת וכן הלאה.

יריב לוין: סוף-סוף הבנתי: אתם פשוט מתבלבלים.

יריב לוין: אתם חושבים שארץ-ישראל זה כמו עסקה שעושים באמצעי התקשרות.

יריב לוין: איך אמרת?

יריב לוין: איך שהתחברת – ככה התנתקת.

יריב לוין: אז אני אומר לך, חבר הכנסת חסון, ארץ-ישראל זו לא עסקה – –

נחמן שי: למי אתה אומר את זה, ליואל חסון?

יריב לוין: – – לא עסקת מכר ולא עסקה אחרת.

נחמן שי: יואל חסון ינק חלב של ארץ-ישראל.

איתן כבל: השר לוין, איך אתה אומר לו את זה?

יריב לוין: לארץ-ישראל מתחברים, מארץ-ישראל לא מתנתקים.

יריב לוין: ואחרי שאמרנו את זה אפשר להתייחס גם לגוף ההצעה, שנוגעת לעסקאות.

נחמן שי: מכל הסיעה שלנו מצאת למי להגיד.

בצלאל סמוטריץ': השר לוין, אני רואה את נכדיו של חבר הכנסת אלעזר שטרן למעלה ביציע.

בצלאל סמוטריץ': מקווה שהוא בא לבקר אותם, אז מן הראוי שנגיד להם שלום יפה.

איתן כבל: אין מקום ביציע, צריך עוד – – –

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך לגופה של ההצעה שלך, של יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת דוד ביטן.

בצלאל סמוטריץ': השר לוין, אנחנו החרגנו אז?

בצלאל סמוטריץ': את יהודה ושומרון החרגנו מן החוק הזה?

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יחול בכל מה שנוגע להתנתקות משטחי יהודה ושומרון?

יריב לוין: אני אומר לך כך: את יהודה ושומרון אי-אפשר להחריג; לא ניתן להחריג, לא בחוק כזה ולא בחוק אחר.

יריב לוין: אני בכלל חושב שארץ-ישראל זה כל ארץ-ישראל – גם יהודה ושומרון, גם בקעת-הירדן.

יריב לוין: יש עוד כמה חלקים, אבל לא נעמיס את כל זה על הצעת החוק הזאת.

יריב לוין: ההצעה מבקשת להתמודד עם תופעה של צרכנים המתקשים להתנתק מעסקאות מתמשכות, ומבקשת לחייב עוסק המעמיד אמצעי מסוים לצורך התקשרות בעסקה, להעמיד את אותו אמצעי גם לצורך ביטול העסקה.

יריב לוין: כיום, חוק הגנת הצרכן מעמיד שתי חלופות בפני הצרכן: מסירת הודעת ביטול בעל-פה, טלפונית או במקום העסק, וכן שליחת הודעת ביטול בדואר רשום, דואר אלקטרוני או פקס, אם קיימים בעסק.

יריב לוין: ואולם, היא אינה מחייבת את העוסק לאפשר ביטול באמצעות דואר אלקטרוני.

יריב לוין: לא אחת קורה שצרכנים מבקשים לבטל עסקה בטלפון אך מועברים מנציג לנציג ומכלים זמן יקר בהמתנה, או נאלצים לפנות לעסק באמצעים שאינם נוחים וזמינים עבורם, כגון פקס או דואר רשום.

יריב לוין: חסמים אלו מביאים את הצרכנים לוותר על ביטול העסקה, או גורמים להם שלא להספיק לבטל את העסקה בפרק הזמן המוגדר.

יריב לוין: לפיכך מציעים המציעים לחייב את העוסקים להקפיד שמנגנוני ביטול העסקה יהיו סימטריים למנגנוני ההתקשרות, על מנת שהנטל המוטל על צרכן שמבקש לבטל עסקה לא יהיה כבד מהנטל המוטל על צרכן המבקש להתקשר באותה עסקה.

יריב לוין: ומאחר שהדבר הזה הוא כל כך הגיוני וכל כך נכון, הממשלה תומכת בהצעת החוק ומבקשת מהכנסת לאשר אותה בקריאה הטרומית.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני יכול?

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם הממשלה תומכת אז אין זכות תגובה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור כעת, אם כן, להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה באמצעי התקשרות), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – ביטול עסקה באמצעי התקשרות), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 34 תומכים, אין מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית, והיא עוברת להכנה לקריאה ראשונה בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2517/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, אנחנו נחזור כעת, לפנים משורת הדין, לסעיף הקודם שעל סדר-היום: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שי ינמק את ההצעה מן המקום.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אומנם זה יום אחד איחור למפגש עם האזרחים הוותיקים שהתרחש פה אתמול, אבל אני חושב שזה בהחלט קשור קשר הדוק למה שראינו פה אתמול.

נחמן שי: מאות אזרחים ותיקים שהגיעו לבית הזה ומאות-אלפים מרגישים שהבית הזה הוא באמת שלהם וחשים אליו זיקה גדולה.

נחמן שי: בישרנו להם את זה אתמול ואני חוזר ומבשר גם פה, שאנחנו מקווים שבעקבות אישורו של החוק הזה רבים מהם לא יצטרכו עוד לשוב ולבוא למשרדים של הרשויות המקומיות כדי לחדש את הפנייה שלהם לקבלת הנחה בארנונה.

נחמן שי: אזרח ותיק בישראל – אזרח, אזרחית – רשאי לקבל הנחה מסוימת בארנונה, תלוי בגודל הדירה וכדומה.

נחמן שי: זאת הנחה חשובה, וכל רשות בישראל אמורה להעניק להם אותה, אבל בחלק מהרשויות הגיעו למסקנה שצריך להזמין אותם כל שנה מחדש; אולי במקרה הם נעשו צעירים במהלך השנה הקודמת, אולי במקרה הם התעשרו – הילדים העבירו להם את הירושה שלהם – יכולות להיות כל מיני התפתחויות.

נחמן שי: ולכן היו מטרטרים אותם אל המשרדים שוב ושוב; או שביקשו באינטרנט, שזה לא המדיום הכי קל לאזרחים ותיקים.

נחמן שי: אני שמח שלפי הצעת החוק שלי, בעזרת הממשלה – והשר יריב סייע פה, יריב לוין באופן אישי, והשרה גילה גמליאל, שאיננה פה – אפשר יהיה לקבוע עכשיו כלל, שמרגע שאושר באמת, פעם אחת אושרה הנחה בארנונה, יוכלו האזרחים והאזרחיות הוותיקים ליהנות ממנה עד מאה-ועשרים-וחמש ולא יצטרכו לשוב ולבקש בכל שנה.

נחמן שי: זה צעד חשוב, ותודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

יריב לוין: הממשלה תומכת.

בצלאל סמוטריץ': השר יריב לוין מודיע לנו שהממשלה תומכת בהצעה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, להצבעה על הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – חידוש אוטומטי של הנחה בארנונה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 35 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה בקריאה טרומית ועוברת להכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2523/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – שינוי הרכב מועצת ההנדסה והאדריכלות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יואל חסון.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יבוא לנמק את הצעתו.

בצלאל סמוטריץ': שמע, הצעה שנייה מאותו חבר כנסת מן האופוזיציה בתמיכת ממשלה?

איתן כבל: יואל, לאור עברך, מאיפה אתה בא, אני חושד.

בצלאל סמוטריץ': משהו פה לא ברור.

איתן כבל: יש משהו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבדוק את זה עם הנהלת הקואליציה.

יואל חסון: כנראה חבר כנסת מהאופוזיציה אהוד במיוחד, אדוני.

יואל חסון: שלום לך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

מירב בן ארי: – – – קצת פרגון לקואליציה.

יואל חסון: אני פרגנתי קודם, את לא היית.

מירב בן ארי: הייתי – – –

יואל חסון: אז לא הספיק לך הפרגון ההוא?

מירב בן ארי: לא.

יואל חסון: את כל הזמן רוצה אהבה ועוד אהבה ועוד אהבה.

יואל חסון: מה יהיה, תגידי?

מירב בן ארי: זקוקה לזה.

יואל חסון: אהבה תחפשי בבית.

יואל חסון: עדיף, תאמיני לי.

מירב בן ארי: גם פה.

יואל חסון: אדוני השר, אי-אפשר – לפני שאני מתייחס להצעת החוק – שלא להתייחס לאמירתך הקודמת.

יואל חסון: אני חושב, אדוני השר, שההבדל בינינו לבינך הוא, א.

יואל חסון: שאנחנו לא רואים את ארץ-ישראל כעסקה מתמשכת.

יואל חסון: אנחנו רואים את ארץ-ישראל כבית לעם היהודי, שהעם היהודי בחר באופן דמוקרטי שזאת תהיה מדינת היהודים.

יואל חסון: ואני גם חושב, אדוני, שאתם לפעמים קצת רואים את ארץ-ישראל כמובן מאליו, כי אתם עושים כל כך הרבה דברים שמסכנים את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: ודווקא אני חושב שהמחנה הזה, מחנה מרכז-שמאל במדינת ישראל, הוא המחנה הנאמן האמיתי והמלא לארץ-ישראל, למדינת ישראל כמדינת העם היהודי, למדינת ישראל כמדינה יהודית.

יואל חסון: אנחנו מחויבים למדינה הזאת לא פחות מכם, אדוני; לא פחות ממך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אני אפילו חושב שהרבה יותר, כי אנחנו יודעים לזהות מתי יש סכנה לאתוס הזה שאנחנו מאמינים בו כולנו, ויודעים שצריכים להיות יצירתיים מספיק, שצריכים להיות מנהיגים מספיק, שצריך אולי גם לנגוע בנקודות כואבות כדי לשמור על ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: ואתם, אדוני השר – גם השרה גמליאל – חיים הרבה פעמים בהכחשה.

יואל חסון: וכששואלים אתכם את השאלה הקשה: האם המחיר של להשאיר את השליטה בכל יהודה ושומרון זה גם לתת לאזרחים שם אזרחות מלאה?

יואל חסון: אתם מגמגמים.

יואל חסון: גם ראיתי אותך, חבר הכנסת סמוטריץ, בתוכנית "גב האומה".

יואל חסון: כששאלו אותך את השאלות הקשות אמרת: נראה, נראה מה יהיה, נחשוב, נמצא פתרון.

יואל חסון: אז אני לא חושב ומוצא פתרון בעוד – שתבוא לי המכה; אנחנו מתמודדים עם המכה היום.

יואל חסון: ואני מבקש ממך, אדוני השר, באהבה גדולה, כי אני מעריך אותך: אל תחלק אותנו לאוהבי ארץ-ישראל וללא אוהבי ארץ-ישראל.

יואל חסון: אתה לא אוהב ארץ-ישראל יותר ממני ואני – לא יותר ממך.

יואל חסון: אנחנו כולנו רוצים שהמדינה הזאת תישאר כפי שאנחנו אוהבים ומכירים, רק אני חושב שכפי שאנחנו אוהבים ומכירים – בסכנה, אדוני.

יואל חסון: היא בסכנה באמת.

יואל חסון: ואני אומר לך, זאת הדאגה שלנו, ולא שום דאגה אחרת, אז אל תחלק אותנו לאוהבים יותר ואוהבים פחות.

יואל חסון: ועכשיו לגופו של עניין.

בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש, אדוני.

יואל חסון: נראה לי שאתה מצטער שהעלית את זה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, אני רק מבקש להבהיר שבשל אופיו הממלכתי של התפקיד שאני נושא כרגע אני לא מגיב, אבל שלא תתפרש שתיקה כהודאה.

יואל חסון: אני מבין, אדוני.

יואל חסון: אף אחד פה לא חושב שאתה שתקן גדול, ואף אחד לא חושב שאין לך תשובה לדבר הזה.

יואל חסון: כל אחד יאמר את תשובתו, אבל בסוף, איך אומרים, צריך ללכת למכולת, וכדי ללכת למכולת צריך גם להעביר חקיקה מהסוג הזה.

יריב לוין: – – – בהסכמות תמיד בעניין.

יואל חסון: אז בוא נחזור לחקיקה עצמה ונתקדם.

יואל חסון: ההצעה הזאת היא באמת הצעה שבאה לשנות את הרכב מועצת ההנדסה והאדריכלות, ולשלב שם גם גורמים עצמאים, בתוך לשכת המהנדסים.

יואל חסון: חשוב להגיד שבעיני החוק הזה הוא במובן מסוים חוק טכני, אבל הוא חוק שגם נתמך על-ידי המשרדים הרלוונטיים, גם על-ידי משרד המשפטים – בעיקר – שתמך בחוק הזה, והשרה שקד תמכה בו.

יואל חסון: אני חושב שהרצון לשנות או לרענן את הרכב המועצה בא מרצון של לתת גם מקום לעצמאים בתוך המועצה הזאת.

יואל חסון: אני יודע שמי שהיום נמצאים במועצה, וכמובן גורמים בהסתדרות הכללית וגורמים בלשכת המהנדסים, באמת חלקם מתנגדים וחלקם חושבים שההרכב הנוכחי הוא הרכב מספק.

יואל חסון: אנחנו, בוועדה, נפתח את כל סעיפי החוק הזה ונבדוק לעומק איך אפשר להביא למצב של ייצוג הולם של הגורמים העצמאים, וגם מצד שני לשמור על האיזון הנכון של המועצה תוך דו-שיח או רב-שיח עם כל הגורמים שמרגישים שהם מושפעים מהחוק הזה, כדי להביא למצב שבסופו של דבר יהיה ייצוג מכובד ונכון בארגון המהנדסים ובלשכת המהנדסים והאדריכלים והדבר יהיה באמת לטובת כל מי שעוסק במלאכות האלה.

יואל חסון: אני רוצה להגיד מילה על האדריכלים.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, היום אדריכל צעיר עובר תהליכים מאוד מאוד קשים עד שהוא מגיע אל המנוחה והנחלה.

יואל חסון: זה מקצוע מרתק ומדהים, אבל קשה ביותר.

יואל חסון: כמובן, גם המהנדסים; יש המון מהנדסים היום – ואתם יודעים שזה תחום לימודים מורכב, ארוך וקשה – ויש הרבה מאוד מהנדסים שגם מתחילים ממש מלמטה עד שהם מוצאים את מקומם, ותנאי השכר הם לא בהכרח כפי שהיו מצפים להם.

יואל חסון: אני חושב שהארגון הזה חשוב.

יואל חסון: הארגון המאגד הזה הוא חשוב.

יואל חסון: אני בעד ארגון מאגד כזה.

יואל חסון: אנחנו רוצים, באמצעות הצעת החוק, לדון בוועדה הרלוונטית, כדי לראות אם ההרכב הזה יכול להשתנות, להרחיב את עצמו ולתת גם לעצמאים דריסת רגל, כדי שגם מה שלהם חשוב לקדם יבוא לידי ביטוי במועצה הזאת.

יואל חסון: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, ואני מודה לך, השר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה, בשם שר הכלכלה והתעשייה, השר יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': הוא ישיב לנו מן הסתם על שני חלקי הנאום של חבר הכנסת חסון.

דב חנין: על החלק הראשון הוא כבר השיב.

דב חנין: – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני חושב שחבר הכנסת חסון היום עוסק – אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה שתפספס.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שחבר הכנסת חסון היום מסייע לנו בפתרון תעלומות.

יריב לוין: כשהוגשה הצעת החוק וראיתי אותה, תהיתי מה לחבר הכנסת חסון ולמהנדסים ואדריכלים.

יריב לוין: עכשיו אני מבין – כי הוא בוודאי לא יכול להיות יועץ נישואין.

יריב לוין: למה הוא לא יכול להיות יועץ נישואין?

יריב לוין: כי הדברים שהוא אמר כאן, משל שהיה אומר לאדם שאוהב את אשתו: תשמע, אתה כל כך אוהב אותה – תתגרש ממנה; כך תשמור עליה יותר טוב.

יריב לוין: זה בערך אותו דבר, חבר הכנסת חסון.

יריב לוין: כל כך אוהבים את ארץ-ישראל, ורק כל היום נוסעים בכל העולם כדי לחלק אותה, למכור אותה ולתת אותה.

יריב לוין: אני אוהב את ארץ-ישראל, ומי שאוהב את ארץ-ישראל שומר עליה.

יריב לוין: מי שחושב שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל שומר עליה – –

מיכל רוזין: – – – משפט שלמה.

מיכל רוזין: מי שאוהב – – –

יריב לוין: – – לא מחלק אותה, לא נותן אותה ולא נוטה לחשוב – – –

יואל חסון: זה לא מסכן את הרוב היהודי שלנו.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון, כמו בנישואים – ידוע שיש לפעמים משברים, לא תמיד קל – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – אבל כשאוהבים שומרים, מתגברים ובכוחות מחוזקים ממשיכים הלאה.

אילן גילאון: – – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: לא מתפרקים, מתייאשים, נבהלים, מתחבאים – –

מיכל רוזין: – – –

חיים ילין: – – – הממשלה, אתה הריבון.

חיים ילין: מקבל החלטות – – –

יריב לוין: – – עושים, איך אומרים, פעם מתחברים ופעם מתנתקים – –

מיכל רוזין: כבוד השר, יש בעיות – – –

מאיר כהן: – – –

יריב לוין: – – ובסוף, חבר הכנסת חסון, בשיטה הזאת מאבדים את הכול.

יואל חסון: אז למה אתה לא מספח?

יואל חסון: תספחו.

יואל חסון: למה אתם לא מספחים?

יריב לוין: חבר הכנסת חסון, אני אומר לך למה.

יואל חסון: תספח, תספח.

יואל חסון: אתה – רק דיבורים.

יריב לוין: אני אומר לך למה.

יריב לוין: אני אומר לך למה.

מאיר כהן: את סמוטריץ אנחנו מבינים, סמוטריץ אומר את דעתו.

מאיר כהן: אבל אתם?

יריב לוין: אני אומר לך למה, חבר הכנסת חסון.

בצלאל סמוטריץ': השאלה נשאלה, בואו ניתן לשר להשיב.

יריב לוין: אני אגיד לך למה.

קריאה: למה?

יריב לוין: לצערי הרב, לפחות עד היום, בשבע וחצי השנים שאני נמצא בבניין הזה, לא עלה בידי עדיין להגיע למצב שיש לי רוב במליאה למהלך הזה.

חיים ילין: אה, אז מה אתה מטיף לנו מוסר?

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת חסון, שני דברים: האחד, בוא יבוא היום הזה, ואני מאמין שהוא לא רחוק.

יריב לוין: השני, אם אתה כל כך אוהב את ארץ-ישראל, בוא תצטרף למספחים.

יריב לוין: יהיה לנו קל יותר, תאמין לי.

יריב לוין: ביחד נצליח לעשות את זה הרבה יותר בקלות.

יריב לוין: לא מאוחר.

יריב לוין: לא מאוחר, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: יש הצעת חוק.

קסניה סבטלובה: – – –

חיים ילין: – – – שתי מדינות.

חיים ילין: אתה לא מתחבר לזה.

קסניה סבטלובה: הרחבתם את הממשלה.

קסניה סבטלובה: למה אתם צריכים שותפים?

יריב לוין: אני אענה לגופו של עניין.

חיים ילין: – – –

קסניה סבטלובה: הרחבתם את הממשלה.

קסניה סבטלובה: אין לכם מספיק שותפים שהולכים אתכם?

יריב לוין: עכשיו אני אענה לגופו של עניין.

יריב לוין: חוק המהנדסים והאדריכלים קובע את הרכב מועצת ההנדסה והאדריכלות.

יריב לוין: ההרכב כולל, בין השאר, תשעה מהנדסים ואדריכלים שימנה השר לפי הארגון המייצג את הקבוצה הגדולה ביותר של מהנדסים ואדריכלים.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת להוסיף להרכב נציג מטעם ארגון המהנדסים והאדריכלים העצמאים במקום נציג אחד של לשכת המהנדסים.

יריב לוין: בהצעת החוק מוצע גם שמי שמייצג את מספר המהנדסים הגדול ביותר בתוך תת-הקבוצה של המהנדסים העצמאים הוא שימליץ לשר על נציג מטעמם.

יריב לוין: זה הגיוני וסביר לחלוטין.

יריב לוין: אני רוצה לומר שהממשלה הזאת מתייחסת לדברים בצורה עניינית.

יריב לוין: כשהם נכונים והגיוניים, גם כשזה בא מהאופוזיציה, אנחנו תומכים.

יריב לוין: אני מבקש מהכנסת לאשר את ההצעה בקריאה הטרומית.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – שינוי הרכב מועצת ההנדסה והאדריכלות), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – שינוי הרכב מועצת ההנדסה והאדריכלות), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

זהבה גלאון: אפשר להוסיף אותי, בבקשה?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מאפשרים לך להצביע, חברת הכנסת גלאון.

מיכל רוזין: אין לי מסך הצבעה.

חיים ילין: למה אין לך מסך?

בצלאל סמוטריץ': המסך של חברת הכנסת רוזין תקול, אנשי המחשוב.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 31 תומכים, ומצטרפים לתמיכה גם חברת הכנסת מיכל רוזין וגם חבר הכנסת – – –

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

איתן כבל: ראיתי, כן.

בצלאל סמוטריץ': אני שומע את קולו של חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: ראיתי שפשוט – – – שם.

בצלאל סמוטריץ': גם הוא מבקש לצרף את תמיכתו, וגם חבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': אז את חבר הכנסת באסל גטאס אני מוסיף.

בצלאל סמוטריץ': גם את חבר הכנסת גטאס ואת חברת הכנסת רוזין אני מוסיף אל תוצאות ההצבעה, זאת אומרת 33 תומכים ולא 31, וחבר הכנסת איתן כבל – אנחנו מוסיפים את תמיכתו לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה בקריאה טרומית ועוברת להכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/3181/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בעזרת השם, לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – שלילת זכאות לקצבאות ופיצויים ממחבלים), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב פרי וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פרי יציג את הצעתו במשך עשר דקות תמימות.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, לעתים תכופות, תכופות מדי, בחודשים האחרונים, אזרחי ישראל חווים פיגועים קשים וכואבים.

יעקב פרי: בגל הטרור הרצחני שהחל בחודש ספטמבר 2015 אנו עדים למחבלים שאינם בוחלים באמצעים לפגוע ולרצוח ילדים, נשים, קשישים וגברים בעודם ישנים במיטותיהם או שעה שהם מבלים בבר ברחוב דיזנגוף בתל-אביב.

יעקב פרי: גל הטרור המתמשך דורש מאתנו לגייס את כל האמצעים העומדים לרשותנו על מנת להרתיע מחבלים פוטנציאליים ולהוריד את המוטיבציה שלהם לפעול.

יעקב פרי: לשאלה מה מניע מחבל לצאת ולפעול כנגד אזרחים תשובות רבות, אך אין ספק כי הידיעה של מחבלים תושבי הרשות הפלסטינית כי משפחותיהם יקבלו כספים ומענקים מהרשות מעודדת אותם לצאת ולרצוח אזרחים.

יעקב פרי: בתחילת חודש יוני פורסמו בכלי התקשורת נתוני שירות הביטחון הכללי, ולפיהם בגל הטרור שאנחנו חווים, לצערנו, מדי יום כבר שנה כמעט לקחו חלק כ-30 מחבלים בעלי תעודות זהות ישראליות.

יעקב פרי: עוד עולה מהנתונים, כי בשנים 2001–2016 נמנו 104 מעורבים בפעילות טרור מקרב אוכלוסיית מקבלי המעמד בישראל מכוח איחוד משפחות או נישואים לבני-זוג ישראלים.

יעקב פרי: במדינת ישראל, גבירותי ורבותי, קיימת רשת ביטחון סוציאלי נכונה וצודקת, המושתתת על הביטוח הלאומי וחוקי עבודה שונים, ובהם גם החובה של המעסיק להפריש כספים כפיצויי פיטורים והחובה להפריש על חשבונו כספים לחיסכון לפנסיה של העובד.

יעקב פרי: במסגרת זו מחויבים מעסיקים לבטח את העובד מפני אירוע של אובדן כושר עבודה או מקרה מוות.

יעקב פרי: ככלל, קיימים שני מקורות להבטחת הכנסה חודשית במקרים הללו: ביטוח לאומי וקרנות הפנסיה.

יעקב פרי: בכל הנוגע לביטוח הלאומי, הכנסת כבר חוקקה חוקים השוללים ממחבלים את הזכויות המוענקות על-ידו, מתוך הבנה כי כלל האזרחים משלמים דמי ביטוח לאומי ובסופו של דבר התשלום של הביטוח הלאומי הוא על חשבון כולנו.

יעקב פרי: עתה הגיעה העת להשלים את החקיקה ולשלול את הזכויות שמעניקים גם חוקי העבודה של מדינת ישראל, ובראשן הזכויות המוענקות לעמיתים בקרנות הפנסיה.

יעקב פרי: הצעת החוק לשלילת פיצויי פיטורים וזכויות פנסיוניות ממחבלים שיזמתי הנה ביטוי לרחשי לבו של הציבור הישראלי, שאינו מוכן ואינו צריך לממן מכיסו מחבלים היוצאים לרצוח אזרחים ישראלים.

יעקב פרי: אולי אחדש לחלקכם, אבל פנסיות הנכות והשאירים משולמות על-ידי כלל עמיתי קרן הפנסיה.

יעקב פרי: קרנות הפנסיה החדשות מבוססות על הערבות ההדדית בין כלל העמיתים, ובנוסף, עת משולמת פנסיה, מופעל מנגנון האיזון האקטוארי המשפיע על כלל העמיתים.

יעקב פרי: יתרה מכך, ההפקדות לקרנות הפנסיה זוכות להטבות מס, והחוסכים נהנים מרשת ביטחון שמעניקה להם המדינה, על חשבון כולנו.

יעקב פרי: קחו את הדוגמה הידועה של המחבל עובד "בזק", תושב מזרח-ירושלים, אשר השתמש ברכב החברה, רצח ישראלים ונהרג על-ידי מאבטח.

יעקב פרי: לא ייתכן כי בעוד אנחנו מבקרים את הרשות הפלסטינית על תשלומים חודשיים למשפחות המחבלים, יועברו כספים מקרנות הפנסיה של אזרחי ישראל לאותן המשפחות של המחבלים הנתעבים.

יעקב פרי: הצעת החוק מבקשת לשלול זכויות פנסיוניות של עובד אשר הורשע בבית-המשפט כמי שפעל לבצע טרור כנגד מדינת ישראל.

יעקב פרי: בית-המשפט פועל ללא משוא פנים, ועל כן אין חשש שלא יישמר הקשר הסיבתי האובייקטיבי החשוב מאוד בין מעשה הטרור לבין שלילת הזכויות.

יעקב פרי: שלילת הטבות כספיות ממי שבא לשלול את זכות חיינו, כפגיעה, מחויבת על-פי השכל הישר, ההיגיון הבריא ועקרונות הצדק.

יעקב פרי: אל לנו להירתע מלפעול להרתעת מחבלים על-ידי שלילת הטבות אלה שמעניקה החברה הישראלית ממחבל שבא לקחת חיים.

יעקב פרי: אזרחי ישראל לא צריכים לתרום לרווחת המחבל או שאיריו.

יעקב פרי: על צה"ל לשמור ולהיות הצבא המוסרי בעולם, על ישראל לשמור על הזכויות של כולם, ובאותה נשימה אסור לנו להיכנע לטרור ואסור לנו לכבול את ידינו תוך עצימת עיניים אל מול אידיאלים אמורפיים ורעיונות שאולי נשמעים טוב, אך יוצרים פרדוקס שהחברה הישראלית מתקשה להמשיך ולשאת.

יעקב פרי: לי לא היו, ואין גם, התלבטויות בנושא.

יעקב פרי: טרור יש למגר.

יעקב פרי: טרור צריך להתריע, להרתיע ולהכריע.

יעקב פרי: הכלים העומדים לרשות מדינת ישראל ובהם עושים שימוש כוחות הביטחון הם כלים טריוויאליים של איסוף מודיעין, פעילויות לסיכול ולמניעה, ביצוע מעצרים, חקירות והריסות בתי מחבלים, שלא פעם מבוצעים זמן רב מדי לאחר המעשה.

יעקב פרי: בימים שבהם מדינות דמוקרטיות רבות מתקשות להתמודד עם גל הטרור העולמי – ודוגמאות מאירופה יש למכביר, לצערנו – זוהי חובתנו לחשוב מחוץ לקופסה, לבדוק ולהציע כלים הרתעתיים חדשים ויצירתיים למיגור הטרור, ובמיוחד כזה המבוצע על-ידי מחבלים בודדים.

יעקב פרי: מדינת ישראל צריכה להוסיף כלים חדשים לסרגל הכלים שלה, והצעת חוק זו תהווה כלי נוסף וחשוב להתמודדות עם גל הטרור המתמשך.

יעקב פרי: אין לי ספק כי כאשר אדם המבקש לצאת לרחוב ולרצוח אזרחים תמימים ידע שמעבר לעונש הפלילי יושתו עליו גם עיצומים כלכליים פיננסיים, זה יוסיף למכלול השיקולים שלו אם לצאת לפיגוע, בלי קשר לאמצעי הפגיעה, יהיה זה סכין, חגורת נפץ או אקדח.

יעקב פרי: אני רוצה לפנות אל חברי הכנסת, חברי, המתנגדים או שהחליטו על חופש הצבעה בנושא הצעת החוק שלי: עד מתי נעמיד את עצמנו בסטנדרטים שאף אחת מהמדינות הנאורות בעולם לא עומדות בהם בעצמן?

יעקב פרי: עלינו לעמוד זקופים מול הטרור, לא להרכין ראשנו ולקבלו בהכנעה.

יעקב פרי: טרור האסלאם הקיצוני ימשיך לשוטט במחוזותינו, ועלינו למצות את כל האמצעים העומדים לרשותנו להיאבק, למגר ולהרתיע את המחבלים ואת המחבלים הפוטנציאליים.

יעקב פרי: האם עלינו להרכין ראשנו אל מול הטרור ולקבלו בהכנעה, או שעלינו למצות את כל האמצעים העומדים לרשותנו להיאבק, למגר את המחבלים הללו?

יעקב פרי: ולחברי מן המחנה הציוני אני מבקש להזכיר את דבריו של יושב-ראש מפלגת העבודה, ראש הממשלה המנוח יצחק רבין, שאמר – ואני מצטט: נילחם בטרור כאילו אין טרור, ונעשה שלום כאילו – – –

בצלאל סמוטריץ': כאילו אין שלום.

יעקב פרי: כאילו אין שלום – ונעשה שלום כאילו אין טרור.

יעקב פרי: לנגד עיני עומדים מצד אחד טובת הציבור הישראלי שלא צריך לשלם לרווחתו של מחבל שבא להרוג, לזרוע הרס, פחד וטרור, ומצד שני, הרצון להפעיל כל כלי לגיטימי שברשותי כמחוקק על מנת להרתיע את המחבל הפוטנציאלי מלפעול ולרצוח אזרחים תמימים.

יעקב פרי: אני מאוד מקווה שהכנסת תירתם ותחוקק את החוק במהירות האפשרית, כך שגם יתווסף כמענה נוסף לגל הטרור הרצחני שאנו חווים מאז ספטמבר-אוקטובר 2015.

יעקב פרי: אני מודה לאדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יעקב פרי.

קריאות: – – –

יעקב פרי: אפשר לשקול.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, בשם הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: רציתי לברך, אבל אין פה מים.

יצחק כהן: אין מים.

בצלאל סמוטריץ': כוס מים.

יצחק כהן: יש, אבל משומשים.

בצלאל סמוטריץ': כוס מים.

בצלאל סמוטריץ': אביא לך.

בצלאל סמוטריץ': רגע.

יצחק כהן: אני אזכה אותם.

בצלאל סמוטריץ': ודאי.

בצלאל סמוטריץ': חשוב מאוד.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יעקב פרי על הצעת החוק הכל-כך נכונה.

יצחק כהן: היום, כשאנחנו מתמודדים – – –

נחמן שי: אתם תומכים?

יצחק כהן: בטח תומכים.

יצחק כהן: אתה לא תומך?

נחמן שי: אני, מה שפרי מציע אני תומך.

יצחק כהן: בוא אני אזכה אותך.

חיים ילין: הוא תומך בפרי, לא בממשלה.

יצחק כהן: בוא אני אזכה אותך.

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

בצלאל סמוטריץ': אמן.

יצחק כהן: ובכן, רבותי, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – שלילת זכאות לקצבאות ופיצויים ממחבלים) – השלילה פה, לא מצאתם מילה יותר חריפה מ"שלילה"?

יצחק כהן: כי מחבל שרצח ילדים במיטותיהם, בעריסותיהם – של חבר הכנסת יעקב פרי ואחרים.

יצחק כהן: ועדת שרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, בכפוף להסכמה עם משרדי המשפטים והאוצר ולתיאום עם משרד הכלכלה.

יצחק כהן: לפני קריאה ראשונה תוחזר לוועדת השרים.

יצחק כהן: אני מבקש מכל חברי חברי הכנסת – גם מהאופוזיציה – לתמוך בהצעת החוק.

יצחק כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – שלילת זכאות לקצבאות ופיצויים ממחבלים), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, סליחה, אני עוצר את ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, אני עוצר את ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': ביקש להתנגד – מאחר שהממשלה תומכת, יש זכות – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אני עוצר את ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

בצלאל סמוטריץ': מותר גם לי לטעות.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה תומכת.

בצלאל סמוטריץ': ביקש חבר הכנסת אוסאמה סעדי להתנגד, על כן יש לו שלוש דקות כדי לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל בפני כולם.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואל חסון: ההצבעה הזאת מובטלת?

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה הזאת בוטלה.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי, ההצבעה הזאת בוטלה.

בצלאל סמוטריץ': אני סופר לך שלוש דקות פה אצלי.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להתחיל.

בצלאל סמוטריץ': קדימה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, היום הונחו שתי הצעות חוק על שולחנה של מליאת הכנסת:

אוסאמה סעדי: הצעת החוק הראשונה של חברי חבר הכנסת סלומינסקי, שעברה לפני כמה דקות, שביקש שיהיה כפל פיצוי וגם פיצויים לדוגמה – התנגד לה חברי חבר הכנסת ד"ר ג'בארין, להצעת החוק הזאת, ואמר שלא מפצים נפגעים פלסטינים כמו הילד אחמד דוואבשה, שהוריו נשרפו בחיים והוא במשך שנה היה מאושפז ושוחרר לפני כמה ימים – הוא לא זכאי לפיצוי.

אוסאמה סעדי: עכשיו חברי חבר הכנסת יעקב פרי חזר כנראה לכובע הראשון שלו בהיותו ראש השב"כ, ועכשיו נותן עצות לממשלה הכושלת הזאת איך להתמודד עם הגל הנוכחי, ונותן להם אמצעים ורעיונות.

אוסאמה סעדי: ואם אלה הרעיונות – יעקב פרי, אם אלה הרעיונות שלך בתור ראש השב"כ, אז לא פלא שאנחנו לא מצליחים להגיע לפתרון הבעיה והשב"כ ממשיך להיכשל, כי אלה רעיונות פופוליסטיים.

שולי מועלם-רפאלי: פרי היה ראש שב"כ מצוין שהביא רק דברים טובים לעם ישראל.

אוסאמה סעדי: ואתה אמרת בעצמך: אלה רק מדגדגים את הרגשות של הציבור, אבל בפועל הם לא תורמים כהוא-זה לפתרון הבעיה, כי מי שבא ורוצה להתאבד, הוא לא יסתכל על פנסיה או על כמה אלפי שקלים או על ביטוח לאומי.

אוסאמה סעדי: חשבתם שאם אתם נותנים תעודת זהות לצעירים ממזרח-ירושלים, מירושלים המזרחית שהיא שטח כבוש, אתם תכבשו אותם, והצעירים יגידו כל שני וחמישי וכל בוקר – יגידו תודה לישראל.

אוסאמה סעדי: פתאום הכול התנפץ לכם, וכל מה שבניתם מאז 1967 התנפץ.

אוסאמה סעדי: תעזבו את הדברים האלה, זה לא יביא פתרון לעניין, זה לא מקדם שום דבר.

אוסאמה סעדי: אתה ממשיך בהטלת עונשים קולקטיביים.

אוסאמה סעדי: אתה רוצה לשלול פנסיית זיקנה או לשלול פיצויי פיטורים לעובד שעבד 20 שנה, והפיצויים האלה הולכים למשפחות שלהם – – –

אמיר אוחנה: הם מחבלים.

אוסאמה סעדי: למשפחות שלהם.

מירב בן ארי: – – –

אוסאמה סעדי: זה כספים של פיצויי פיטורים.

אוסאמה סעדי: על מה אתם מדברים?

אוסאמה סעדי: כספים של פיצויי פיטורים, זיקנה.

אוסאמה סעדי: למה רוצח של ראש ממשלה – – –

מירב בן ארי: – – – על מי אתה מגן?

מירב בן ארי: על מי?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה לא להפריע לדובר.

אוסאמה סעדי: למה רוצח של ראש ממשלה, יגאל עמיר, ממשיך לקבל פיצויים וביטוח לאומי וממשיך לקבל את כל הזכויות?

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: למה אתה לא מציע לשלול מרוצחים ומאנסים אכזריים – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אוסאמה סעדי: – – – אתם לא מציעים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אוסאמה סעדי, זמנך תם.

אוסאמה סעדי: עם אופוזיציה כזאת, לא פלא שהממשלה הזאת תאריך ימים ותוציא את כל תוחלת חייה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אוסאמה סעדי, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פרי, יש לך זכות תגובה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מעוניין?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה, הפעם הצבעת אמת, על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – שלילת זכאות לקצבאות ופיצויים ממחבלים), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 57 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 13 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – שלילת זכאות לקצבאות ופיצויים ממחבלים), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': המחשב אצל חבר הכנסת באסל גטאס אינו עובד, לכן אנחנו מצרפים אותו למתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': 57 תומכים, 13 מתנגדים, אחד נמנע.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה טרומית ועוברת להכנה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי מבקש להוסיף את שמו לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': באיזה צד?

בצלאל סמוטריץ': – במתנגדים להצעה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, 14 מתנגדים, עם חבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': 57 תומכים, 14 מתנגדים, וצירפנו לפרוטוקול את התנגדותו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה התקבלה בקריאה טרומית, ועוברת לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1600/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בהוצאות שכירות או בניית בית מכספי הפיקדון), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת חמד עמאר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא כתוב לי.

בצלאל סמוטריץ': גם את יחד אתו?

בצלאל סמוטריץ': אין לי פה את כל הרשימה.

בצלאל סמוטריץ': זה כנראה חבר הכנסת חמד עמאר וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כל חברי ישראל ביתנו חתמו על הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': ישראל ביתנו בעבר ובהווה?

חמד עמאר: גם בעבר, גם בהווה, כולל אורלי לוי אבקסיס.

חמד עמאר: הצעת החוק הזאת נולדה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לאחר שקיבלתי הרבה פניות מחיילים משוחררים דרוזים אשר אמרו לי: החוק מדבר על קניית בית לשימוש בפיקדון של חייל משוחרר.

חמד עמאר: אצלנו במגזר הדרוזי אין קניית בית, יש בניית בית.

חמד עמאר: ואותו צעיר שרוצה לבנות את הבית שלו לא יכול לקבל את הפיקדון של הצבא אחרי שחרורו.

חמד עמאר: חמש שנים הוא צריך לחכות, הפיקדון משולם עבור לימודים, עבור בניית העסק, עבור לימודי נהיגה, עבור קניית בית, אבל בניית בית לא נכללת.

חמד עמאר: ולכן באתי ותיקנתי את החוק, והוספתי גם בניית בית לשימוש בפיקדון, והוספתי עוד נושא של שכירות בית.

חמד עמאר: הרבה חיילים משתחררים, הולכים ללימודים, הולכים לפתוח עסק, הולכים לעבוד ועוזבים את בית ההורים ורוצים לשכור בית.

חמד עמאר: גם לאותם חיילים משוחררים צריך לתת להם את האפשרות להשתמש בפיקדון עבור שכירות בית.

חמד עמאר: זה נושא שיכול לשרת כל חייל משוחרר.

חמד עמאר: זה נושא שיעזור לא רק במגזר הדרוזי לבניית בית, אלא גם במגזר הכפרי, גם בפריפריה, "בנה ביתך" – יש הרבה אזורים.

אורלי לוי אבקסיס: סטודנטים.

חמד עמאר: נכון.

חמד עמאר: הרבה חיילים משוחררים – להשתמש בפיקדון לקידום הבנייה שלהם ובניית הבית שלהם.

חמד עמאר: לכן החשיבות של החוק הזה – – –

אורלי לוי אבקסיס: גם בשכירות דירה.

חמד עמאר: גם לתיקון דירה.

חמד עמאר: בוועדה נדבר על תיקון דירה, לא דיברנו בחוק, ולא סתם.

חמד עמאר: אנחנו בוועדת הרווחה נשב, נקדם את זה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: לכן את החוק הזה, אדוני היושב-ראש, חשוב לחוקק, וחבל שלא חשבנו על זה קודם.

חמד עמאר: הרבה חיילים מחכים, הרבה חיילים רוצים לבנות את הבית שלהם ומחכים לפיקדון.

חמד עמאר: ונקודה שנייה שאני חייב להעלות כאן, הנושא של חלקות לחיילים משוחררים – יותר משנה וחצי לא חולק אפילו מגרש אחד בכל המגזר הדרוזי לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: יותר משנה וחצי לא חולק מגרש אחד.

חמד עמאר: הרבה חיילים משוחררים מחכים, כשאין להם קרקע פרטית לבנות את הבית שלהם – מחכים שמשרד השיכון ומינהל מקרקעי ישראל יחלקו חלקות לחיילים משוחררים, וזה לא מגיע.

חמד עמאר: משרד השיכון לא זז, לא מקדם את העניין ולא מביא את העניין לחלוקת מגרשים.

חמד עמאר: אני יודע שהשר גלנט עם הרבה כוונות טובות, והוא רוצה לעזור בנושא ורוצה לקדם את זה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: דיברתי אתו בנושא, ואני מקווה שהשר גלנט יקדם את הנושא וגם נגיע למצב של חלוקת חלקות לחיילים משוחררים.

חמד עמאר: הנושא השני הוא הנחה של 90% על ביטוח קרקע וקניית הקרקע.

חמד עמאר: האם השר לפיד, לשעבר שר האוצר, חבר הכנסת יאיר לפיד – חבר הכנסת יאיר לפיד, בקדנציה הקודמת הגענו להסכם, אני ואתה, בנושא חלקות לחיילים משוחררים, 90%, גם על הקרקע וגם על הבנייה.

חמד עמאר: עד היום, שזה יותר משנתיים וחצי, זה לא מומש.

חמד עמאר: עד היום.

חמד עמאר: שנתיים וחצי אחרי שחתמנו על ההסכם.

יאיר לפיד: אם היינו נשארים, זה היה ממומש.

חמד עמאר: הגענו אחרי הרבה הרבה ישיבות לתוצאות שיכולות לעזור להרבה חיילים משוחררים.

חמד עמאר: הנושא של 90% עדיין לא מומש.

חמד עמאר: לכן גם אני כאן פונה למינהל מקרקעי ישראל, שמנסה להתחכם.

חמד עמאר: מינהל מקרקעי ישראל התחכם, והלך על ארבע יחידות דיור באותו מגרש, שהיה מחולק לשניים.

חמד עמאר: ומה החוכמה שלו?

חמד עמאר: הוא אומר לך: אתה לא יכול לקנות יחידת דיור אחת; אתה חייב לקנות – להביא מישהו שיקנה אתך עוד יחידת דיור, ואם אתה לא מצליח, אתה חייב לשלם את המחיר המלא על יחידת הדיור שתהיה מעל הבית שלך.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שאף אחד לא יביא מישהו וישים אותו מעל הבית שלו, כי זה לא היה וגם לא יהיה.

חמד עמאר: ואז אותו חייל, אם הוא לא מצליח להביא מישהו, הוא צריך לשלם מחיר מלא על יחידת הדיור למעלה ו-90% על יחידת הדיור למטה, ויוצא שהוא צריך לשלם יותר כסף מאשר מה שהיה משלם עם 75%.

חמד עמאר: חוכמה אדירה של מינהל מקרקעי ישראל.

חמד עמאר: דיברתי גם עם השר גלנט בנושא.

חמד עמאר: הוא אמר לי שגם הוא לא יודע על הנושא הזה, הוא יבדוק את הנושא.

חמד עמאר: אני מקווה שהוא בדק את הנושא, וייתנו הוראה – גם שר האוצר שממונה על מינהל מקרקעי ישראל – ייתנו הוראה למינהל מקרקעי ישראל שיפסיקו להתחכם.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לחלק חלקות לאותם חיילים משוחררים, אנחנו רוצים לקדם את החוק הזה, שיאפשר להם לבנות את הבית שלהם ולהשתמש בפיקדון לבניית בית.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לתת להם את הפיקדון להשתמש בבית לשכירות, ואני רוצה שיהיו חלקות לחיילים משוחררים, ואני רוצה שיקבלו את ה-90% שעליהם שהגענו להסכם לפני שנתיים וחצי.

חמד עמאר: ונקודה אחרונה, אני רוצה באמת להודות למשרד הביטחון, להודות לשר הביטחון העומד בראש המשרד על התמיכה בחוק; אני רוצה להודות לכל אלה שתמכו וחתמו אתי על החוק: רוברט אילטוב, אורלי לוי אבקסיס וכל חברי ישראל ביתנו.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: היו"ר בצלאל סמוטריץ: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/672/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: היו"ר בצלאל סמוטריץ: יש לנו כרגע הצעה נוספת, שהיא איננה מוצמדת, אבל סגן השר ישיב על שתי ההצעות במקביל, ולכן נעבור כרגע לשמוע את הנמקתה של הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הארכת תקופת מימוש הזכאות לפיקדון), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מרדכי יוגב.

חמד עמאר: חבר הכנסת יוגב יציג את הצעתו במשך עשר דקות, ולאחר מכן סגן שר הביטחון ישיב על שתי ההצעות במשותף ואנחנו נקיים הצבעות נפרדות, כמובן, על כל הצעה.

חמד עמאר: עשר דקות, אדוני, לרשותך.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: מרדכי יוגב (הבית היהודי): תודה.

חמד עמאר: ברשות היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, אורחים יקרים, בחוק קליטת חיילים משוחררים נקבע שהשימוש בפיקדון של חייל משוחרר ייעשה למטרות קבועות במשך חמש השנים הראשונות מתום סיום השירות הסדיר של החייל.

חמד עמאר: בתום חמש השנים זכאי החייל לקבל לידיו את הפיקדון רק אם הגיש בקשה לכך בתום שנתיים מתום חמש השנים האמורות.

מיכל רוזין: זה לא מוצמד, אבל.

מיכל רוזין: מרדכי יוגב (הבית היהודי): בתוך שנתיים אלו, אם לא הגיש החייל המשוחרר – מה הבעיה, מיכל?

מיכל רוזין: מיכל רוזין (מרצ): שזה לא בסדר.

מיכל רוזין: שתי הצעות שהן לא מוצמדות, צריך להשיב על כל אחת ולהצביע.

מיכל רוזין: אנחנו יושבים פה, מקשיבים לכם קשב רב, מחכים להצבעות.

מיכל רוזין: זה לא תקין, או שאומרים לפני שאין תשובה והצבעה.

מיכל רוזין: היו"ר בצלאל סמוטריץ: חברת הכנסת מיכל רוזין, יכול להיות שנכון היה להודיע לפני.

מיכל רוזין: התקנון בוודאי מאפשר לנו לעשות את זה, וכך עשינו וכך נמשיך.

מיכל רוזין: בבקשה, חבר הכנסת יוגב.

מיכל רוזין: אילן גילאון (מרצ): אם זו הצמדה, זה לא עשר דקות, אדוני.

מיכל רוזין: היו"ר בצלאל סמוטריץ: זו לא הצמדה.

מיכל רוזין: אילן גילאון (מרצ): אז מה זה?

מיכל רוזין: היו"ר בצלאל סמוטריץ: מדובר בהצעות נפרדות, לכן יש לכל אחד עשר דקות לנמק אותן.

מיכל רוזין: הממשלה משיבה על שתיהן במקביל.

מיכל רוזין: הממשלה הרי לא חייבת להשיב בכלל.

מיכל רוזין: אדוני ימשיך, בבקשה.

מיכל רוזין: מרדכי יוגב (הבית היהודי): בתום שנתיים אלו, אם לא הגיש החייל המשוחרר בקשה לקבלת יתרת הפיקדון, החייל המשוחרר אינו יכול לקבל יותר את כספי הפיקדון, והם עוברים לקרן לסיוע נוסף, ולמעשה – בחזרה לתקציב המדינה.

מיכל רוזין: זה המצב כיום.

מיכל רוזין: אין סיבה שחייל ששירת ומילא חובתו כלפי המדינה, ובפרט שהוא ממשיך להתייצב לשירות מילואים, לא יוכל להמשיך ולזכות בכספי הפיקדון שנרשמו לזכותו גם בתום שבע שנים ממועד שחרורו.

מיכל רוזין: לכן הצעתי להאריך בחוק את התקופה שחייל משוחרר יוכל לקבל לידיו את כל כספי הפיקדון, ולקבוע שמתום אותן חמש שנים ראשונות שלאחר סיום השירות הסדיר, עוד עשר שנים – קרי 15 שנה מיום סיום השירות כאמור – או עד השחרור שלו משירות מילואים פעיל, לפי המאוחר מביניהם, החייל המשוחרר זכאי לקבל לידיו את כספי הפיקדון האמורים.

מיכל רוזין: עוד מוצע שאם יש טעמים של רווחה, מנהל המחלקה לשירותים חברתיים של הרשות המקומית שבה מתגורר החייל המשוחרר יהיה רשאי לאשר לחייל המשוחרר לקבל את הפיקדון לידיו לצורכי רווחה, שלו או של משפחתו מדרגת קרבה ראשונה, גם במהלך חמש השנים הראשונות שלאחר סיום השירות הסדיר שלו.

מיכל רוזין: יש לנו חובה גדולה לדאוג לבנים ולבנות שלנו שמתגייסים לצה"ל גם ביום שאחרי, ואני רוצה להוסיף שחלק מהחובה היא לא רק לדאוג לכסף, אלא גם לדאוג, חלילה, לנפגעים בהם, ואני מכליל בזה גם את מאבקה של משפחת הישראלי, של החייל הפצוע יהודה הישראלי – רפואה שלמה לו ולכל הפצועים – ליחידת דיור לבנה שבשיקום.

מיכל רוזין: יש עלינו חובה מוסרית לוודא שדברים כאלה יתוקנו.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות למי שבזכותה ניזום החוק, שזו כתבת "קול ישראל" כרמלה מנשה, ולסגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן, שסייע בידי לדחוף אותו, ולכל אלה שהצטרפו אלי לחוק, ולעוזרי, ולנצל את הבמה, שאם בענייני צבא עסקינן, יש אבן שיושבת לי על הלב, ודווקא כאן המקום להסיר אותה ולדבר עליה.

אילן גילאון: רק אל תזרוק אותה על הקהל.

מרדכי יוגב: אני מדבר על תחושות קשות שנוצרו וקיימות בקרב ציבור הציונות הדתית בעת האחרונה – ציבור שנפשו קשורה בעם ישראל ובצה"ל באמון ובשותפות מלאה; ציבור ששותף בעשייה בכל תחומי החיים במדינה.

מרדכי יוגב: ציבור זה חש לאחרונה שבקלות יתרה מותר להעלות את נציגיו בכל תחום על המוקד, תוך כדי רמיסה גסה של חופש הביטוי והדמוקרטיה, שנשמעים דווקא מאלו שרואים עצמם כאבירי חופש הביטוי והדמוקרטיה.

מרדכי יוגב: אבל כנראה חופש ביטוי הוא רק לצד אחד בלבד ולדעות מסוימות בלבד.

מרדכי יוגב: נדמה כי רק צד אחד, ברמה הפוליטית, לקח על עצמו את המונופול לקבוע את גבולות השיח בחברה הישראלית.

אילן גילאון: למה אתה מתכוון, איפה – – –

מרדכי יוגב: אני קורא לכם מעל במה זו: לא ניתן להפוך את הכיפות הסרוגות למוקצה.

קריאה: – – –

מרדכי יוגב: אל תהפכו את הרבנים של הציונות הדתית למוקצה; אל תהפכו את הקצינים והחיילים של הציונות הדתית למוקצה.

מרדכי יוגב: כל קצין דתי שאמר איזה משפט עולה כבר למשפט ציבורי, כל רב שאמר מהי עמדת תורה – – –

אילן גילאון: – – – כל רב של ישיבה.

מרדכי יוגב: – – – כל רב שאמר מהי עמדת התורה – – –

אילן גילאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אילן גילאון, בוא, אני מבקש לא להפריע.

איציק שמולי: הם עושים עבודה נהדרת לבד.

איציק שמולי: אנחנו לא עוזרים להם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: הם עושים עבודה נהדרת לבד.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אילן גילאון, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

אילן גילאון: אוי אוי אוי, מסכנים אתם.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אילן גילאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עיסאווי פריג': הם פועלים לפי הרוח של – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

עיסאווי פריג': – – – תזכיר לו איפה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר.

איציק שמולי: מוטי, למה הרב לוינשטיין חזר בו?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גילאון – בפעם השנייה.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

יואל חסון: מי אתה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איציק שמולי: למה הוא חזר בו?

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לאפשר לחבר הכנסת יוגב לסיים את דבריו, גם אם לא אוהבים את מה שהוא אומר.

יואל חסון: התעוררת.

יואל חסון: אתה נותן לו להגן על מי, על מי שהתנצל וחזר בו?

איציק שמולי: הרי הוא חזר בו.

איציק שמולי: למה הוא חזר בו?

אילן גילאון: צריך לעשות אולימפיאדה לרבנים – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גילאון, אני נורא רוצה שתקשיב לדברים, לכן אני לא רוצה להוציא אותך.

אילן גילאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני לא רוצה להוציא אותך, אני רוצה שתקשיב לדברים.

בצלאל סמוטריץ': אז אל תגרום לי לקרוא אותך לסדר בפעם השלישית.

עיסאווי פריג': דברים חשובים, חשובים, שצריך להקשיב להם.

יואל חסון: אלה דברים חשובים – – –

אילן גילאון: דמעות תנין יש לו.

מרדכי יוגב: כל קצין דתי שאומר משפט עולה כבר למשפט ציבורי, כל רב שאומר מהי עמדת תורה, ישר קופצים עליו אנשי הכנסת הגדולה שהופכים עצמם לסנהדרין.

מרדכי יוגב: לצערנו, בעת האחרונה גם החייל הדתי הפשוט – –

קריאה: – – –

אילן גילאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': אילן.

מרדכי יוגב: – – נאלץ להיאבק על אורח חייו הדתי ולעבור מבחנים כדי להישאר עם זקן, ונדרש להיות חייל מסור לצבא ולמדינה, אבל גם לשמור על אורח חייו הדתי; הוא נדרש להשתתף בפקודה בהצגות שכללו עירום או לא לרקוד ולשיר בהכנסת ספר תורה – בפקודה.

מרדכי יוגב: אתמול זכיתי ושמחתי לשמוע את דברי הרמטכ"ל בוועדת החוץ והביטחון, שאמר שהוא יפעל על-פי כלליו של בן-גוריון לגבי צה"ל, וידאג שלצה"ל יוכנסו הערכים המאחדים ולא אלו הפוגעים ומפרידים.

מרדכי יוגב: יש לי אמון מלא ברמטכ"ל, ואני דורש מכולנו: אל תהפכו את חובשי הכיפות הסרוגות, בין אם הם קצינים, בין אם רבנים, למטרה ולמוקצה.

מרדכי יוגב: אני מקווה שזה יהיה הצעד הראשון להוציא את הפוליטיקה מהצבא ולתת לצבא היקר לכולנו לשמור עלינו, על העם הזה, מתוך אחדות העם, ונדאג יחד לכלל חיילינו.

מרדכי יוגב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, ישיב לנו כרגע סגן שר הביטחון על שתי הצעות החוק שעוסקות בכספי הפיקדון – גם על זו של חבר הכנסת עמר – עמאר או עמר, חמד?

חמד עמאר: עמאר.

בצלאל סמוטריץ': עמאר.

בצלאל סמוטריץ': חמד עמאר – צריך לדייק, וגם על הצעתו של חבר הכנסת מרדכי יוגב.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש – – – לעלות להתנגד.

בצלאל סמוטריץ': יש לך בעיה שאתה צריך להחליף אותי עכשיו, לא?

יחיאל חיליק בר: אני, אני צריך להחליף אותך.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אחד התחומים ששר הביטחון הנכנס ביקש ממני לקדם הוא התחום הזה של החיילים המשוחררים.

אלי בן-דהן: בימים אלו אנו עמלים על ניסוח של הצעת חוק ממשלתית אשר תתקן את החוק הקיים משנת 1994 ותאפשר את התאמת הזכויות הקיימות כיום לצרכים של שנת 2016 עבור כל חיילי צה״ל המשוחררים.

אלי בן-דהן: דמי הפיקדון המוענקים לחיילים המשוחררים מסייעים להם להתחיל את השלב הבא בחיים, חיי האזרחות, ביתר קלות.

אלי בן-דהן: אני רואה בשלב של השחרור את עיקר עוצמתו של צה"ל – במעבר בין השירות הצבאי, שבו החייל נתן את כל כולו למדינת ישראל, לשלב שבו מדינת ישראל מכירה לו טובה, ולו במעט, ומעניקה לו אפשרויות הסתגלות בשוק התעסוקה.

אלי בן-דהן: תפקידנו הוא לאפשר לחיילים המשוחררים כמה שיותר דרכים להשתמש בכסף הזה לטובתם, להצלחתם ולטובת עתידם.

אלי בן-דהן: קיימות הצעות רבות כיצד יש לעשות זאת.

אלי בן-דהן: אנו עומדים בקשר עם גורמי מקצוע, עם גורמי צבא ועם החיילים המשוחררים עצמם כדי לתקן את החוק בצורה המיטבית.

אלי בן-דהן: בכוונתנו להגיש הצעת חוק ממשלתית מקיפה, שעליה אני עמל בימים אלה יחד עם אנשי משרד הביטחון.

אלי בן-דהן: לכן, הממשלה החליטה לתמוך בקריאה טרומית בהצעת החוק של קבוצת חברי הכנסת בראשות חבר הכנסת חמד עמאר ובהצעת החוק של חבר הכנסת מוטי יוגב.

אלי בן-דהן: אשר על כן, אני מציע כי מליאת הכנסת תאשר את הצעות החוק ותעבירן להמשך דיון וחקיקה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בכפוף להתחייבות של המציעים שלא לקדם את ההצעות עד לשילובן בהצעת החוק הממשלתית.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אתם מסכימים לבקשות שסגן השר הציג?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יואל חסון מבקש להתנגד להצעת החוק של חבר הכנסת יוגב.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה על כל אחת מהצעות החוק בנפרד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא היה אפשר להתעלם מדבריו של חבר הכנסת מוטי יוגב.

יהודה גליק: אפשר, אפשר.

יואל חסון: אי-אפשר.

יהודה גליק: תאמין לי, אפשר.

יואל חסון: אתה מציע להתעלם.

יואל חסון: אז אני מתייחס אליו יותר מדי ברצינות, אתה אומר.

יואל חסון: אבל אני כן אתייחס ברצינות, ואני אומר שראינו מספיק אנשים בציונות הדתית שידעו, לדוגמה, לקום ולהגיד לרב לוינשטיין, לדוגמה, שהוא טעה, ושהם לא מקבלים את סגנון הדיבור הזה והם לא מקבלים את העמדות הללו – –

יהודה גליק: – – –

יואל חסון: – – והן לא מייצגות את הציונות הדתית.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: ולעומת זאת ראינו יותר מדי אנשים פה בבית הזה שבאופן אוטומטי הגנו על הרב לוינשטיין, אוטומטי, בלי בכלל לחשוב שהוא עצמו, אגב, כבר מאז, עושה מה שנקרא "הסתובבויות באוויר" כדי לחזור בו ממה שהוא אמר.

יואל חסון: אבל פה – דבר ראשון הגנו עליו.

יואל חסון: ועכשיו אתה, חבר הכנסת יוגב, בא ואומר שאנחנו נגד הציונות הדתית?

יואל חסון: מאיפה אתה מביא את זה בכלל?

יואל חסון: הרב לוינשטיין מייצג את הציונות הדתית, או כל מיני אנשים אחרים, חשוכים, שיש לכם בסל שלכם?

יואל חסון: אני מתייחס אליהם כמו לסוג של עשבים שוטים, ואתה אומר לי שאני מתייחס אליהם כאל חלק מהציונות הדתית.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: אני מכבד את הציונות הדתית, אבל אני לא מוכן להיות סובלני כלפי מי שהוא איש חינוך, אדם שאמור להוביל ולהכין מפקדים וחיילים לצה"ל, ומתבטא באופן פשוט לא רציני, חשוך – – –

יהודה גליק: מודה ועוזב ירוחם.

יואל חסון: ובאמת אודה – הודה.

יואל חסון: נכון, יפה.

יואל חסון: אבל אני תוהה, אדוני חבר הכנסת גליק, למה פה עדיין יש אנשים בבית שמגינים עליו – –

יהודה גליק: מגינים על זכות הדיבור.

יואל חסון: – – והופכים את זה שאם אנחנו נגד הרב לוינשטיין ונגד דבריו, אנחנו עכשיו נגד הציונות הדתית.

יואל חסון: אז לא, ממש לא.

יואל חסון: ואנחנו נצא נגד כל מי שיאמר אמירות חשוכות מהסוג הזה, לא משנה אם הוא עם כיפה או בלי כיפה.

יואל חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוגב יעלה להגיב על ההתנגדות, ואז אנחנו נעבור להצבעה.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: חברים, לשמור קצת על השקט.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מרדכי יוגב: כבוד היושב-ראש, הצעתי הצעת חוק שאני קורא גם לחברי חבר הכנסת יואל חסון לתמוך בה.

מרדכי יוגב: היא באה להטיב עם החיילים המשוחררים ולאפשר להם למשוך את פיקדונם גם לאחר חמש שנים, ומעבר לכך, כל זמן שהם משרתים בשירות פעיל, או לפחות עד 15 שנה.

מרדכי יוגב: ואם, חברי חבר הכנסת יואל חסון, אתה בוחר לפגוע החיילים המשוחררים, אז זכותך להתנגד לחוק.

יואל חסון: אתה יודע שאני לא.

מרדכי יוגב: אני קורא לך לתמוך בחוק, כי אני חותר לכך שנחפש את המאחד בינינו ולא את המפריד, ולכן אני לא אתייחס לתוכן דבריך, אלא אתייחס לעיצומו של חוק, ואני קורא לכולכם לתמוך בו.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת יוגב.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה נפרדת על כל אחד מהחוקים.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה הראשונה היא על הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בהוצאות שכירות או בניית בית מכספי הפיקדון), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת חמד עמאר, רוברט אילטוב ואורלי לוי אבקסיס.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע – מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בהוצאות שכירות או בניית בית מכספי הפיקדון), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 48 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – השתתפות בהוצאות שכירות או בניית בית מכספי הפיקדון) עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף את חברת הכנסת שאשא ביטון כתומכת בהצעה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הארכת תקופת מימוש הזכאות לפיקדון), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מרדכי יוגב – קריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הארכת תקופת מימוש הזכאות לפיקדון), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 48 בעד, מתנגד אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק קליטת חיילים משוחררים (תיקון – הארכת תקופת מימוש הזכאות לפיקדון), של חבר הכנסת מוטי יוגב, עברה בקריאה טרומית ותעבור אף היא להכנה לקריאה ראשונה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יחיאל חיליק בר: אני מצרף את אחמד טיבי – נגד.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/2693/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנו עוברים להצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – צמצום ההתרבות של כלבים), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת נורית קורן וקבוצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: עד עשר דקות לנימוק ההצעה, בבקשה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, השר אורי אריאל, חברי חברי הכנסת, במדינת ישראל מומתים מדי שנה עשרות-אלפי כלבים, כלבים שאין להם בית.

נורית קורן: לפי נתוני עמותת "תנו לחיות לחיות", על כל כלב שמאומץ מומתים שישה כלבים אחרים.

נורית קורן: אלו נתונים מזעזעים שאסור שיהיו במדינה שלנו.

נורית קורן: הצעת החוק שיזמתי במטרה לצמצם את התרבות הכלבים היא הצעת חוק מהפכנית, שיישומה יחסוך מיליונים מתקציב המדינה, ובנוסף – יקטין משמעותית את הסכנה של התפרצות מחלת הכלבת.

נורית קורן: החלק החשוב בחוק זה הוא שיפור ההתנהלות של מדינת ישראל מול בעלי-החיים והפיכתה למוסרית יותר, ובזאת להצטרף לסטנדרט הבין-לאומי ביחס לבעלי-חיים משוטטים ועזובים, כמו בהולנד, אירופה, וחלקים גדולים בארצות-הברית.

נורית קורן: הצעת חוק להסדרת הפיקוח על הכלבים וצמצום ההתרבות שלהם מסדירה את הדרכים שבהן תפעל המדינה לצמצום ההתרבות, בעדיפות לאזורי הפריפריה, שם התופעה נרחבת יותר, על מנת למגר את התופעה של הכלבים המשוטטים, הנטושים והעזובים במדינת ישראל.

נורית קורן: הצעת החוק תחסוך סבל רב של כלבים אשר עוברים תהליך המתה על-ידי הווטרינרים העירוניים במצבים שבהם הם נתפסו משוטטים ברחבי אותה רשות מקומית.

נורית קורן: הצעת החוק גם תחסוך כסף ציבורי רב שמושקע על-ידי הרשויות המקומיות כדי לאתר את אותם כלבים, להחזיקם במכלאות, ובמידת הצורך להמיתם.

נורית קורן: אני רוצה לציין פה שאני ביקרתי במכלאות של הרשויות המקומיות – זה פשוט נורא באילו תנאים הכלבים מוחזקים שם.

נורית קורן: צריך למנוע – שכלבים לא יגיעו למכלאות.

נורית קורן: עלות החוק עומדת על 4.5 מיליון שקלים, בעוד עלות הטיפול בכלבים משוטטים והפעלת הכלביות העירוניות שבהן מתבצע הליך של המתת חסד או עיקור מסתכמת ב-30 מיליון שקלים בשנה.

נורית קורן: אני רוצה להודות לשר האוצר מר משה כחלון שהביע את תמיכתו בהצעת החוק, וגם לשר החקלאות אורי אריאל, שיחד אתי מצא דרך לתת את תמיכתו להצעה חשובה זו, וכמובן ל"תנו לחיות לחיות".

נורית קורן: אני קוראת לחברי הכנסת מן האופוזיציה ומן הקואליציה להצביע בעד אישור הצעת החוק.

נורית קורן: בנוסף, אני רוצה להזמין את כל היושבים פה – היום בשעה 16:30 אני מכנסת בפעם השנייה את השדולה למען חקר האמת בפרשת ילדי תימן החטופים, שדולה שבראשה אני עומדת.

נורית קורן: בדיון היום ישתתפו נציגי משרדי הממשלה ונציגי העמותות, ובנוסף נציגי הארגונים ויצו, הסוכנות היהודית וה"ג'וינט".

נורית קורן: בשדולה יהיה גם השר הממונה על-ידי הממשלה לעיון בפרוטוקולים, השר צחי הנגבי.

נורית קורן: ואני רוצה לומר בעניין הזה – אמרתי את זה גם בעבר, אני מדגישה את זה שוב – אמשיך לפעול בכל האמצעים ובכל הכלים הפרלמנטריים העומדים לרשותי על מנת לשפוך אור על הפרשה הכאובה ולהביא מזור לכאבן של המשפחות שבמשך עשרות שנים לא יודעות מה עלה בגורל יקיריהן.

נורית קורן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת נורית קורן.

יחיאל חיליק בר: יעלה להשיב שר החקלאות.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קורן, כחבר פעיל בשדולה אני אשמח אם תתנצלי בשמי כי אני מנהל מליאה ולא אוכל להגיע לדיון החשוב.

נורית קורן: אתה תהיה עד השעה 18:00?

יחיאל חיליק בר: אני מנהל עד 18:00, אבל אני אנסה, בסדר.

יחיאל חיליק בר: בהצלחה, אבל, ויישר כוח.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של חברת הכנסת קורן היא הצעה ודאי ראויה, שבאה לצמצם את צער בעלי-החיים, כפי שעלה פה בזמן האחרון מכיוונים שונים, בדיונים שונים, בוועדות שונות.

אורי אריאל: אנחנו ממשיכים במסע הזה, שאני מקווה ושאני פועל שהוא לא יהיה ארוך אלא יהיה קצר, והצעת החוק הזאת תיטיב ותעזור לנו לפעול בתחומים שבהם יש לנו מחויבות יהודית, אנושית וחוקית מטעם הבית הזה.

אורי אריאל: כשר האחראי על זה אני פונה לחברת הכנסת קורן בשני דברים: 1.

אורי אריאל: שהתקנות יותקנו על-ידי שר החקלאות ופיתוח הכפר בלבד, ללא חובת תיאום וכדומה; 2.

אורי אריאל: שאת תסכימי להתקדם בתיאום עם המשרד, כפי שנדברנו, אבל אני צריך את אישורך גם פה במליאה.

נורית קורן: אני רק חושבת שאנחנו צריכים להיצמד גם להוראות של משרד האוצר, אם אני לא טועה.

אורי אריאל: הוראות משרד האוצר זה שהוא – יש חלוקת עבודה: משרד האוצר נותן את הכסף ואנחנו "מבזבזים" אותו.

אורי אריאל: זה הדברים שאני מכיר מהאוצר.

אורי אריאל: אני מציע לכל חברי בכנסת – כפי שאמרה חברת הכנסת קורן, אין בעניין הזה אופוזיציה וקואליציה – להצביע בעד.

אורי אריאל: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, אם כן, עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – צמצום ההתרבות של כלבים).

יחיאל חיליק בר: נא להצביע – מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – צמצום ההתרבות של כלבים), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 31 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק להסדרת הפיקוח על כלבים (תיקון – צמצום ההתרבות של כלבים) עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכלכלה להמשך הכנתה לקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף את חברת הכנסת אורלי לוי כתומכת, ואת חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/2857/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק חובת סימון ופיקוח על בעלי-חיים, התשע"ו, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: הנמקה מהמקום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אז אחרי שסימנו את עמותות השמאל, עכשיו נסמן גמלים – סתם.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק באמת בקונסנזוס – 32 חברי כנסת, קואליציה, אופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': זה פיקוח נפש של ממש – לטפל בתופעה שמסכנת חיים: תאונות דרכים עם גמלים ושאר בעלי-חיים שמשוטטים בכבישים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזו היא הצעה מורכבת, מכיוון שהיא מטפלת בסמכויות של מגוון משרדי ממשלה – משרד החקלאות, המשרד לביטחון הפנים ומשרדים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': מוביל כעת שר החקלאות, בכישרון רב, שותפי, דיאלוג, שולחן עגול של כל הגורמים ששותפים לעניין הזה, כדי באמת לנסות להגיע בסוף למתווה מוסכם.

בצלאל סמוטריץ': סביר להניח שההצעה תשתנה מאוד ביחס למה שנמצא כאן לפניכם עד שהיא תעבור בקריאה שנייה ושלישית.

בצלאל סמוטריץ': אף-על-פי-כן, הוחלט שאנחנו מקדמים את ההצעה כרגע בקריאה טרומית, ובכפוף להמשך אותו הדיאלוג, אותה עבודת מטה ששר החקלאות מקדם, נקדם גם את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מבקש ומקווה, כמובן, שההצעה הזאת תעבור פה אחד.

בצלאל סמוטריץ': שוב, פיקוח נפש ממש, מצילים חיים.

בצלאל סמוטריץ': ואדוני שר החקלאות, אני רק כמובן מזרז את המזורזים לזרז מאוד את התהליך.

בצלאל סמוטריץ': כל יום כזה זה דיני נפשות של ממש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: שר החקלאות ישיב – בבקשה – ולאחר מכן נשמע התנגדות של חבר הכנסת טלב אבו עראר, אם הממשלה תתמוך.

יחיאל חיליק בר: יש לי הרגשה שהיא תתמוך.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, הצעת חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ היא הצעה יותר מנכונה, עקב כך שהיא באה להציל חיי אדם – בתאונות דרכים.

אורי אריאל: יש לזה גם דברים נלווים, מחלות וכדומה – אנחנו לא עוסקים בזה, אנחנו עוסקים בבעיה של תאונות דרכים.

אורי אריאל: הדבר לפתחי כי אני שר החקלאות, יש לי אחריות לגבי סימון גמלים ודברים אחרים.

אורי אריאל: ישבנו עם כל משרדי הממשלה בשבוע שעבר – אני מוכרח לציין שבאמת הייתה היענות, כולם הגיעו ודיברו על הצורך – ואנחנו נתאם ונסנכרן בין כולם.

אורי אריאל: בינתיים הנחינו הנחיות שהן לא בגדר החוק ונתנו פתרון תקציבי, שכרגיל זה חלק מהבעיה, מי ישלם את ההובלה וכדומה וכדומה, ולכן גם הבעיה הזאת – כרגע, נכון לעכשיו, יש תקציב; בעתיד נתקצב את זה אחרת.

אורי אריאל: ואני קורא לחברי הבית, גם במקרה הזה, כמו קודם, לשלב ידיים במלחמה הזו, הקשה, וננצח בה.

אורי אריאל: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות להתנגד.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי ומכובדי השרים, חברי סמוטריץ, אפילו הגמלים, הגמלים של הערבים, לא חסינים בפני הרדיפה הפוליטית של הממשלה הזו; באמת, כך אני מרגיש.

מירב בן ארי: – – –

טלב אבו עראר: גם הגמלים, הגמלים, בעלי-החיים שאתה שומר ודואג להם; בעלי-החיים גם באמת לא חסינים.

טלב אבו עראר: מה קרה, מאיר כהן?

טלב אבו עראר: אני צודק או לא?

אורי אריאל: זה נורא, המתנחלים האלה.

טלב אבו עראר: גם הגמלים.

טלב אבו עראר: תשאיר את הגמלים, יא בן-אדם.

אילן גילאון: זה גמל עוכר ישראל.

טלב אבו עראר: בסדר, הגמלים מהווים סכנה לחיי אדם ולנהגים, אבל למה שלא תדאגו למרעה לגמלים האלה?

טלב אבו עראר: צמצמתם את כל המרחב לערבים בנגב, כולל הגמלים גם.

טלב אבו עראר: באמת, גם הם לא חסינים בפני צמצום המרחב.

טלב אבו עראר: מה אתה אומר, יעקב פרי, האם אני צודק או לא?

יעקב פרי: אתה תמיד צודק.

טלב אבו עראר: לפני שאתם תבואו לחוקק חוק כזה, צריך לדאוג – ואתה במיוחד, מכובדי השר, תדאג – למרעה לגמלים, לפני ששמים אותם – – –

אורי אריאל: יש מרעה לגמלים.

טלב אבו עראר: אין מרעה לגמלים, אני חי שם, לא אתה.

טלב אבו עראר: הצגות – כבר נמאס לנו מהצגות.

טלב אבו עראר: אין מרעה לגמלים.

אילן גילאון: – – –

טלב אבו עראר: ולכן, מכובדי היושב-ראש, אני מתנגד לחוק הזה.

טלב אבו עראר: החוק גם נכנס לקריטריונים של החוקים הגזעניים נגד הגמלים של הערבים.

טלב אבו עראר: כך אני אעשה לך פדיחה, סמוטריץ, אני כך אומר בפני כל העולם, שאפילו הגמלים – רודפים אותם.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

נורית קורן: זה לא נכון, זו דאגה לבעלי-החיים שלא יסתובבו.

יחיאל חיליק בר: טוב.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אם כן – בצלאל סמוטריץ.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: כן כן, ודאי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

חיים ילין: אתה מוכן להגיד את השם שלי, סמוטריץ?

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, עיסאווי.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, עיסאווי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת – – –

מאיר כהן: – – –

יחיאל חיליק בר: הוא רוצה להתנצל על השוואת ארגוני השמאל לגמלים, אני חושב.

יחיאל חיליק בר: בגלל זה הוא עלה, נכון?

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה במקומי?

יחיאל חיליק בר: בצלאל.

מאיר כהן: אם מותר, כן.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': רגע, חבר הכנסת כהן חתום על החוק, הוא יכול להסביר במקומי?

בצלאל סמוטריץ': לא.

יחיאל חיליק בר: לא – – –

בצלאל סמוטריץ': הוא יכול במקומי.

בצלאל סמוטריץ': אני נותן לך.

יחיאל חיליק בר: בצלאל – – –

בצלאל סמוטריץ': בוא, אני מוותר.

בצלאל סמוטריץ': ענייני לחלוטין.

מירב בן ארי: – – – הנה – – – מכביש 40.

יחיאל חיליק בר: מותר לו?

עיסאווי פריג': – – –

אלי בן-דהן: ספר להם על – – –

יחיאל חיליק בר: מאיר, עד שלוש דקות.

מירב בן ארי: ספר להם – – –

עיסאווי פריג': – – –

מירב בן ארי: ספר להם – – –

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: לשאלה – – –

עיסאווי פריג': – – – אתה – – –

מאיר כהן: אבו עראר, שכני הטוב, יש, יש באמת פעמים שאפשר לעשות מכל דבר פוליטי.

מאיר כהן: 13 מתושבי דימונה נהרגו בתאונות דרכים של התנגשות, כולל – כולל – אנשים נהדרים מהפזורה, שנהרגו מהתנגשות עם גמלים.

מאיר כהן: כבישי הנגב היו סכנת נפשות.

מאיר כהן: 13 איש נהרגו.

מאיר כהן: ואז החלו בסימון הגמלים באוזן, והדבר היה בשיתוף מלא עם כל ראשי הרשויות של היישובים הבדואיים.

מאיר כהן: חבריא, כשנוסעים בלילה, בחושך, האמינו לי: גם – – –

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אבו עראר.

מאיר כהן: אבו עראר – – –

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: אבו עראר, גם – – –

חיים ילין: – – –

מאיר כהן: גם נהגים בדואים וגם נהגים מדימונה ומירוחם, ומכל מקום – משפחות שלמות נהרגו.

מאיר כהן: וכשניסינו לאתר את הגמלים, במהירות בזק הגיעו לשם אנשים וכרתו את אוזנם.

מאיר כהן: זה היה מדהים להגיע ולראות – באמצע הכביש, מתחת לאפה של המשטרה.

מאיר כהן: אין יותר נכון מהחוק הזה, והוא חוק שהוא נטול כל שיקולים פוליטיים; זה לקיחת אחריות.

מאיר כהן: ואם היו שם פרות ברפת של יישוב יהודי או במרעה – גם את הפרות; חייבים לשים שם שבבים, כי זאת האחריות של בעלי העדרים לדאוג שהם לא יחצו כבישים, שלא יהיו באזורי הכביש.

מאיר כהן: אז מעבר לחיוכים שזה גרם כאן, ומעבר לפרצי הצחוק, אין יותר נכון מהחוק הזה, ואני חושב, אבו עראר, שגם אתה צריך לתמוך בחוק הזה.

מאיר כהן: אמרת את שלך, בסדר, עשית את מה שאתה צריך.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: צריך – – –

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: גם אתה, זה האינטרס שלך לתמוך בחוק הזה.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

טלב אבו עראר: – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו, אם כן, עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק חובת סימון ופיקוח על בעלי-חיים, התשע"ו, של חבר הכנסת סמוטריץ וקבוצת חברים, בקריאה טרומית.

חיים ילין: בצלאל – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

חיים ילין: – – – אתה מבין למה הם תקפו את זה?

נורית קורן: רק כי זה בצלאל.

נורית קורן: אם היה מישהו אחר, לא היו – – –

חיים ילין: נכון – – –

נורית קורן: אם – – –

קריאה: – – –

קריאה: – – – צער בעלי-חיים – – –

קריאה: – – – מה קורה, מירב?

קריאה: מה קרה?

קריאה: – – – הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 6 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק חובת סימון ופיקוח על בעלי-חיים, התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 32 בעד, שישה מתנגדים, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק חובת סימון ופיקוח על בעלי-חיים עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: – – – ההצבעה שלי לא נקלטה.

מיכל רוזין: אפשר להוסיף?

יצחק וקנין: ההצבעה שלי לא נקלטה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נוסיף את הצבעתו של יצחק וקנין – –

מיכל רוזין: ומיכל רוזין.

יחיאל חיליק בר: – – בעד.

מיכל רוזין: חיליק – – –

יחיאל חיליק בר: ושל מיכל רוזין.

זהבה גלאון: לא.

יחיאל חיליק בר: עוד מישהו?

זהבה גלאון: אנחנו נגד.

מיכל רוזין: – – – נגד.

מיכל רוזין: סליחה.

יחיאל חיליק בר: מיכל רוזין נגד, ווקנין בעד.

יחיאל חיליק בר: בכל מקרה, התוצאה לא השתנתה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים – – –

חיים ילין: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ילין, תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/3047/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק הקאדים (תיקון – כשירות מינוי קאדים ובחירתם), של חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי – הנמקה מהמקום.

יחיאל חיליק בר: תשיב שרת המשפטים – היא פה?

יחיאל חיליק בר: – שרת המשפטים איילת שקד, ואז נעבור להצבעה.

עיסאווי פריג': שרת המשפטים כאן?

יחיאל חיליק בר: סליחה, השר אקוניס ישיב בשמה.

יגאל גואטה: – – –

עיסאווי פריג': אני צריך לנמק חוק.

יגאל גואטה: אבל השרה לא נמצאת.

עיסאווי פריג': לא.

יגאל גואטה: לא?

יגאל גואטה: מה יהיה?

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, לפני שאני מציג הצעת החוק – חבל ששרת המשפטים – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': כן.

קריאות: – – –

חיים ילין: – – –

עיסאווי פריג': לחפור את הקירות.

מנחם אליעזר מוזס: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

עיסאווי פריג': אחרי המנחה, או מה?

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש – –

יחיאל חיליק בר: לא – – –

עיסאווי פריג': – – הפסקת מנחה, או – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אין הפסקת מנחה.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול להציג את החוק.

עיסאווי פריג': להמשיך?

יחיאל חיליק בר: כן.

עיסאווי פריג': כן.

יחיאל חיליק בר: אלא אם כן אתה רוצה להתפלל מנחה, ואז זו זכותך.

עיסאווי פריג': לא, אני אמשיך.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חברים, ראשית כול, בואו אני אתחיל בדברים טובים.

עיסאווי פריג': שני דברים.

עיסאווי פריג': א.

עיסאווי פריג': ביום – – –

יחיאל חיליק בר: רק אני מציין: יש לך דקה.

יחיאל חיליק בר: אז בסדר?

עיסאווי פריג': אז הברכה – – –

יחיאל חיליק בר: הנה, השר הגיע.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אתמול – אתמול שרת המשפטים הייתה בעיר טייבה, גם אני הייתי שם, ואמרה משפט: זה ביקור שני שלי ביישוב ערבי, וכל ביקור אני מביאה אתי איזו בשורה.

עיסאווי פריג': הביקור הראשון היה בסח'נין – הכרזת בית-משפט שרעי, ואתמול, אכן, הכריזה על הקמת בית-משפט שלום, ראשון מסוגו ביישוב ערבי.

עיסאווי פריג': הכרזה – ובקצב הביקורים הזה אני מאוד מקווה שגם נתחיל לראות את זה הלכה למעשה, וצעד מבורך.

עיסאווי פריג': לעניין הצעת החוק, אדוני.

עיסאווי פריג': הצעת החוק אומרת שני דברים: חוק הקאדים, שחוקק ב-1961 – ההתניה למי שכשיר להתמנות לקאדי דיברה על הכשרה דתית שוועדת הבוחנים צריכה לאשר.

עיסאווי פריג': עברו מאז – 1961 עד היום – יותר מ-56 שנים.

עיסאווי פריג': יש מוסדות להשכלה גבוהה ויש אוניברסיטאות שמלמדות את זה, אז הצעת החוק אומרת שההשכלה הדתית צריכה להיות מאושרת על-ידי מוסד מוכר.

עיסאווי פריג': נוסף על זה, עוד תנאי: שזו הפרקטיקה; דהיינו, מי שאמור להיות, נוסף על התעודה שיש לו ממוסד דתי, צריך שתהיה לו פרקטיקה של תובע שרעי של לפחות חמש שנים.

עיסאווי פריג': שיש לו רקע משפטי.

עיסאווי פריג': זה בעיקר.

עיסאווי פריג': והשינוי השני שבהצעת החוק: בוועדה למינוי קאדים, הצעת החוק נועדה להגביל – – –

יחיאל חיליק בר: נא לסכם.

עיסאווי פריג': – – – להגביל את הייצוג של החברים, שלא יותר – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': – – מנציג ממפלגה אחת בוועדה למינוי קאדים, כדי לנטרל את ההשפעה הפוליטית.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': אני מודה לשרה על התמיכה בחוק, וזה יום חג למרצ: שלוש הצעות חוק בתמיכת הממשלה, אז – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אז שהדברים יימשכו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נתחיל לחשוד בכם – –

עיסאווי פריג': תודה.

יחיאל חיליק בר: – – זהבה, על שיתוף פעולה עם הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אבל בסדר.

אילן גילאון: – – –

עיסאווי פריג': הקאדים אצלנו לומדים חמש יחידות לימוד מתמטיקה ויודעים אנגלית – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': – – על בורייה.

נורית קורן: אבל הם צריכים לדעת עברית.

עיסאווי פריג': אז אנחנו כן לומדים.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת – –

עיסאווי פריג': תודה.

יחיאל חיליק בר: – – עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': תודה.

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס ישיב בשם שרת המשפטים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, כפי שהציג חבר הכנסת עיסאווי פריג' בהצעת חוק הקאדים, מוצע לתקן את סעיף הכשירות בחוק הקאדים כך שבמקום הדרישה להשכלה גבוהה בלימודי האסלאם, להנחת דעתה של ועדת המינויים, יידרש תואר אקדמי מוכר בלימודי האסלאם.

אופיר אקוניס: נוסף על כך יידרש ממועמד להוכיח כי עסק בטיעון שרעי ברציפות או לסירוגין לא פחות מחמש שנים.

אופיר אקוניס: כיום, עקב הניסוח הרחב, יש אלפי מועמדים לכהונה שאינם בעלי ניסיון רלוונטי בטיעון או במשפט מוסלמי, המגישים מועמדותם לתפקיד קאדי בבית-הדין השרעי.

אופיר אקוניס: בהתאם לדרישת משרד המשפטים, חבר הכנסת פריג', בהמשך הליך החקיקה תיבחן הדרך המוצעת שתביא לכך שמגישי המועמדות לתפקיד קאדי יהיו בעלי רקע וניסיון מתאימים, אך תיבחנה גם דרכים אחרות לכך.

אופיר אקוניס: כמו כן, לעניין מינוי חברי כנסת ממפלגות שונות: ההצעה תתוקן לקביעה כי ימונו חברי כנסת מסיעות שונות.

אופיר אקוניס: כפוף להסכמת משרד המשפטים בהמשך הליך החקיקה, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, כבוד השר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו עוברים – – –

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, זה לא קשור לחוק הקאדים, סליחה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה על הצעת חוק הקאדים (תיקון – כשירות מינוי קאדים ובחירתם) בקריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: אני אוסיף את חבר הכנסת גטאס להצבעה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הקאדים (תיקון – כשירות מינוי קאדים ובחירתם), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 33 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הקאדים (תיקון – כשירות מינוי קאדים ובחירתם) עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט להמשך הכנתה; 34, עם חבר הכנסת גטאס.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/2990/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת תוכניות הדירה לָקוּנָה), של חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני.

יחיאל חיליק בר: יעלה לנמק חבר הכנסת מקלב.

יחיאל חיליק בר: לקריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ישיב השר אקוניס.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, זה אומנם תיקון לָקוּנָה אבל הכוונה היא לקוֹנֶה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, זה למסור את תוכנית הדירה לקונה.

אורי מקלב: אני לא יודע מה אדוני היושב-ראש עושה בחודש אוגוסט, בחודש החופש, עם הילדים, אבל יש כאלה, ורבים במדינת ישראל, שבחודשים יולי ואוגוסט הם מפנים את הזמן עבור שיפוצים בדירה.

אורי מקלב: ואז, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, בוודאי כולכם יודעים את התופעה: מזמינים שיפוצניק, מישהו שיעשה את השיפוץ.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים הצעת מחיר, ולאחר מכן הוא אומר: תראה, הצעת מחיר מלאה אני לא יכול לתת לך מכיוון שהקיר הזה הוא קיר תמך; הקיר הזה תומך, במקום הזה צריך לחזק, זה מקום של חגורה, אני לא יודע מה צפוי ואני לא יודע את המחיר, לא יודע להגיד לך.

אורי מקלב: הוא אומר: גם יש לי בעיה עם החשמל, ואני עוד לא יודע כמה נקודות ואני לא יודע איפה זה עובר.

אורי מקלב: והאינסטלציה, אני בכלל לא יודע מה להגיד לך, בוא נראה, נפתח ונתחיל לעשות.

אורי מקלב: אתה מקבל עוד הצעת מחיר, ואז הוא אומר לך: לא, הקיר הזה הוא לא בעיה אבל הקיר הבא הוא הבעיה.

אורי מקלב: אתה מביא מהנדס.

אורי מקלב: אומר לך מהנדס אחד: תשמע, מה שאני חושב – הוא מסתכל, מסתכל – זה קיר שאתה יכול להרוס וזה קיר שאתה לא יכול להרוס.

אורי מקלב: ואז האישה אומרת לך: תראה, הוא לא היה בטוח בעצמו, אני מפחדת, הוא התלבט.

אורי מקלב: אז אתה מביא עוד מהנדס, מה אפשר לעשות, אתה צריך לעשות שיפוצים, והוא אומר לך בכלל משהו אחר.

אורי מקלב: זה סצנריו שאנחנו כולנו מכירים.

אורי מקלב: אבל היותר-גרוע זה המקרה הבא, חברי, חבר הכנסת איתן כבל: בבוקר דופק בדלת השכן הזועף, ואומר לך: אתה יודע, יש נזילה בארונות מטבח, זה התפשט למטבח, ויש לי נזילה – –

איתן כבל: אתה יודע כמה לי זה קרה?

אורי מקלב: – – עשית ארונות מטבח?

אורי מקלב: והשכן אומר – –

איתן כבל: אצלי זה הפוך.

אורי מקלב: הפוך זה קרה: אתה עשית ארונות ולשכן שלך – נזילה.

אורי מקלב: מה עושים?

אורי מקלב: לא יעזור שום דבר, אתה מזמין אינסטלטור.

אורי מקלב: הוא אומר לך: תשמע, בוא נפתח, אני לא יודע להגיד לך מאיפה זה, איך אני יודע?

אורי מקלב: אני לא יודע להגיד לך מאיפה הנזילה.

אורי מקלב: זה יכול להיות פה – נתחיל לפתוח את הרצפות.

אורי מקלב: הוא אומר: תשמע, זה יכול להיות מהאמבטיה עד לפה בדרך, זה יכול להיות מהכיוון הזה; אני לא יודע.

אורי מקלב: תשמע, יש לי איזה מכשיר, זה עולה כך וכך כסף, אבל זה לא בטוח, אני לא יכול להסתמך על זה.

אורי מקלב: הוא שם את המכשיר, ואומר: אני לא יודע, אי-אפשר לדעת מה קורה.

אורי מקלב: הוא מתחיל לפתוח, וכל הבית נפתח, ועוד מטר ועוד מטר ועוד מטר נפתח.

אורי מקלב: מה אנחנו מבקשים?

אורי מקלב: הצעת ייעול מאוד פשוטה: בתחילת הדרך, במקום – אתה מביא את האינסטלטור, אתה מביא את קבלן השיפוצים, ונותן את הדיסק שקיים אצל הקבלן.

אורי מקלב: כפי שאנחנו יודעים היום, הפסקנו עם הסיפור של הגרמושקות, של האקורדיון; היום הכול מוגש, לכל מוסדות התכנון – כל קבלן מבצע יודע שהוא מגיש למוסדות התכנון דיסק, או כל משהו אחר, דיגיטלי; הוא מעביר אותו לרשויות המוסמכות, ושם יש תוכניות אינסטלציה, תוכניות מים, תוכניות חשמל.

אורי מקלב: יש את תוכנית הקונסטרוקציה, שהיא כל כך חשובה.

אורי מקלב: הרשות המקומית מקבלת את זה.

אורי מקלב: אצל הקבלן זה נמצא.

אורי מקלב: אנחנו מבקשים דבר שלכאורה, ולא רק לכאורה אלא באופן אמיתי, הוא הכי פשוט: את אותו דיסק שיש לך, את כל מה שיש לך בצורה שזה שמור אצלך, משהו דיגיטלי כזה ואחר שקיים אצלך – בזמן מסירת המפתח או בכל זמן אחר בהתקשרות שלך עם רוכש הדירה, תעביר לרוכש הדירה את אותו דיסק עם כל התוכניות: קונסטרוקציה, תוכניות חשמל, תוכניות ביוב, תוכניות מים, תוכניות חשמל.

אורי מקלב: את כל מה שיש לך תעביר לו.

אורי מקלב: העלות היא עלות אפסית, אולי חמש לירות; גם לא בשקלים.

אורי מקלב: כמה זה עולה?

אורי מקלב: מי שיודע, ההתקשרות היום עם הלקוחות, הכול עובר בצורה דיגיטלית, דרך מייל, באופן אחר.

אורי מקלב: הפעולה הזאת לא דורשת מאמץ אמיתי ולא עלות מהקבלן.

אורי מקלב: למה הם לא עושים את זה היום?

אורי מקלב: מה שלא מחייבים, לא עושים.

אורי מקלב: אנחנו היום מבקשים מהקבלן לתת פירוט שלם – דרך חוק המכר – נתונים על הדירה, מאיזה חומרים, פירוט שלם שהוא הרבה יותר קשה מלתת דברים שכבר קיימים אצלו.

אורי מקלב: העלות היא אפסית, המאמץ הוא אפסי, התועלת היא לאין-ערוך בהשוואה למאמץ ולעלות שאנחנו דורשים מהקבלן.

אורי מקלב: אנחנו נגיע לאותם דיירים – שרוצים לשפץ את הדירה או שרוצים לשנות את הדירה או שיש להם הכרח בגלל נזילה כזאת או מעשה כזה, או שהוא רוצה להעביר תקעים של חשמל ואתה לא יודע מה הסכנה שיש בעניין הזה, בקידוח או בשיפוץ, כשהחשמל עובר בקירות הבתים.

אורי מקלב: אבל מעבר לכך, מה שאנחנו אומרים הוא – חוץ מזה שזה חוק צרכני פר-אקסלנס, אמיתי, שבא להיטיב, לחסוך אלפי אלפי שקלים למשפצים או למי שיש להם סתימות או נזילות – זה עד היום לא מובן לי: מדוע אינסטלטור, עבודה של חיפוש נזילה, זה מתחיל ב-5,000 שקל ואתה לא יודע איפה זה נגמר.

אורי מקלב: זה יכול להיגמר ב-20,000 וב-30,000, ועל מה?

אורי מקלב: כשיש לנו את הדבר הזה, לא צריך להיות מומחה גדול מאוד, לא צריך לפתוח את כל הבית, לא צריך להוציא את כל החרסינות.

אורי מקלב: בסך הכול מסתכלים מה המעבר, איפה עובר קו הביוב, איפה עובר קו המים.

אורי מקלב: מגיעים לנקודות, איפה יש נקודות שיכולות להיות הבעייתיות, ומשם מגיעים לנקודה.

אורי מקלב: ואם זה לא מספק בנקודה אחת, הולכים לנקודה שנייה.

אורי מקלב: סכסוכי שכנים, אי-נעימויות גדולות מאוד, כל זה – במעשה מאוד מאוד פשוט של מסירת הדיסק.

אורי מקלב: ומעבר לכך, כפי שאמרתי בתחילת דברי:

אורי מקלב: הנושא הוא גם נושא בטיחותי אמיתי, מכיוון שלא תמיד יודעים, ואנשים שלא יודעים עושים טעויות.

אורי מקלב: אין מי שיש לו את הדיסק הזה, שיש לו את האינפורמציה, שיהיה לו איזה פיתוי לא לעשות את זה; שהוא ידלג, יעשה איזה מסע דילוגים והוא יחתוך קיר או יעשה שיפוץ מסוכן.

אורי מקלב: הנושא הזה הוא גם נושא צרכני אמיתי וגם נושא בטיחותי אמיתי.

אורי מקלב: אבל יש פה עוד נושא אחד, שאני מקווה שכולנו נתחבר אליו: זה גם נושא ירוק.

אורי מקלב: כמה חיסכון יש, הדברים שאנחנו מוסרים באקורדיון או גרמושקה, כמו שקוראים לזה, תוכניות של אנשים שמבקשים, שצריך לשמור את זה – גרמושקה, זה השם.

אורי מקלב: הגרמושקה הזאת – אנחנו הכול מצמצמים לכיוון דיסק.

אורי מקלב: חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, היו לי קצת קשיים בהובלה שלה, ולא הבנתי בהתחלה למה.

אורי מקלב: לכאורה, מי יכול להתנגד, למה, איזה משרד יכול להתנגד לה?

אורי מקלב: התברר שמי – הצעת החוק הזאת הועלתה במקומות המוסמכים לאשר לחברי כנסת את החוק; התברר שבמקביל משרד השיכון מוביל הצעת חוק מבורכת, כנראה הצעת חוק המכר.

אורי מקלב: ויראו כי טוב, ואמרו: נאמץ גם את העניין הזה, נכניס לתוך חוק המכר.

אורי מקלב: מכאן באה השאלה: אין סתירה בין ההצעה, בין האישור עכשיו בקריאה טרומית להמשך החקיקה, ויכול להיות שהיא תשתלב בחוק המכר, יכול להיות שהיא תשתלב בהצעת החוק הממשלתית.

אורי מקלב: שוחחתי על כך עם שר הבינוי והשיכון, והוא הסכים שאנחנו נאשר את זה היום בקריאה טרומית, אישור טרומי.

אורי מקלב: הייתה הסכמה גם של משרד המשפטים.

אורי מקלב: יש הסכמה גם כן של משרד האוצר.

אורי מקלב: אני מודה להם על ההסכמה הזו, שדבר החקיקה הזה או שהוא יתקדם במעמד שלו, כהצעת חוק פרטית, או שבסופו של דבר הוא ישתלב בהצעת החוק הממשלתית.

אורי מקלב: אני אודה לכם, חברי חברי הכנסת, על תמיכה בהצעת חוק זו.

אורי מקלב: תודה רבה.

איתן כבל: לדעתי עוד לא שכנעת אותנו מספיק.

איתן כבל: מקלב, עוד – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת מקלב.

יחיאל חיליק בר: השר אקוניס יעלה להשיב בשם שר הבינוי והשיכון, ולאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: לפני כן, ברשותך, כבוד השר, אני מבקש לברך את קורס פו"ם, פיקוד ומטה, מהמכללות הצבאיות, מפקדים ומפקדות העומדים לקראת דרגת סא"ל, על בואם לכנסת.

יחיאל חיליק בר: ברוכות וברוכים הבאים, וברכה במה שאתם עושים למעננו.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: הכנסת מברכת אתכם.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: מצטרף לברכות.

אופיר אקוניס: אני מצטרף לברכות, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת בן ארי ביקשה שאני אהיה קצר – אני אהיה הכי קצר שאני יכול להיות.

אופיר אקוניס: אני אגיד מה אמרתי בוועדת שרים לחקיקה: חוק מצוין, צריך לתמוך.

אופיר אקוניס: הממשלה תומכת.

יחיאל חיליק בר: אוה.

יחיאל חיליק בר: הוכתרה כתשובה הקצרה בהיסטוריה.

שולי מועלם-רפאלי: אופיר – – – שתלמד את – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת תוכניות הדירה לקונה), התשע"ו–2016, בקריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע – מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת תוכניות הדירה לקונה), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 36 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – חובת מסירת תוכניות הדירה לקונה), התשע"ו–2016, של אורי מקלב, עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

איתן ברושי: – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים – אני מוסיף את חבר הכנסת ברושי כתומך.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול האפשרות לצוות על עיכוב יציאה מהארץ בגין חוב כספי נמוך), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אייכלר.

דוד ביטן: ירד.

יחיאל חיליק בר: אה, ירד.

יחיאל חיליק בר: אף אחד לא אמר שזה ירד.

יחיאל חיליק בר: לא אמרו לנו.

דוד ביטן: לא אמרו?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/2809/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להנמקה מהמקום של הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות במס ליישוב מאוים באזור), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: עד דקה לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, לפני קצת פחות משנה עברה כאן בכנסת, בהובלה של יושב-ראש ועדת הכספים, מפת הטבות מס טובה, חשובה, באמת – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': אומרים לי שהשר אקוניס.

בצלאל סמוטריץ': ככה אומרים לי.

בצלאל סמוטריץ': עברה הצעה בסך הכול טובה בעלות של 1.3 מיליארד שקלים – הייתה כאן התגייסות טובה מאוד של האוצר – הצעה שאמורה לעשות טוב מאוד עם הפריפריה, עם הנגב, עם הגליל.

בצלאל סמוטריץ': דא עקא, שפגם משמעותי נפל בהצעה הזו, ואזורים שלמים חשובים וטובים שבהם הממשלה רוצה לעודד התיישבות מצד אחד – –

מיקי לוי: אני מתנגד.

מיקי לוי: תרשום אותי, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': – – ומצד שני מאתגר לגור בהם – אזורים שלמים כאלה יצאו החוצה מן המפה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתקנים את העוול הזה.

בצלאל סמוטריץ': כבר אז התרענו על העניין.

בצלאל סמוטריץ': לא רצינו לכרוך את הדברים ביחד כדי לא להציב באמת אזור אחד אל מול אזור אחר, ולכן המתווה ההוא עבר תוך התחייבות של ראש הממשלה לטפל ולהכניס את התיקונים הנדרשים.

בצלאל סמוטריץ': את ההתחייבות הזאת אנחנו מתחילים לפרוע עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': אני מודה מאוד לכל חברי, קודם כול בבית היהודי, לשרים בנט, שקד, אריאל; לכל חברי הכנסת; אני מודה לראש הממשלה; אני מודה לכל חברי ועדת שרים לחקיקה, שאישרה את ההצעה הזו פה אחד; אני מודה כמובן לשר האוצר, לאנשי משרד האוצר.

בצלאל סמוטריץ': יהיה כאן עוד דיאלוג על הפרטים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בסך הכול מתקנים את העיוות שנפל במפה הקודמת ומכניסים אל תוך המפה את ההתיישבות בארץ-ישראל כולה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מיקי לוי: עזוב, חיים, זה ליהודה ושומרון.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: סגן השר יצחק כהן – אה, אתה מחליף אותו?

יחיאל חיליק בר: אז השר אקוניס יענה.

אופיר אקוניס: אחרי זה ההתנגדויות.

יחיאל חיליק בר: אחרי זה – אני כבר אומר, ביקשו הרבה חברי כנסת להתנגד.

יחיאל חיליק בר: אני פשוט נתתי למי שביקש ראשון.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, עיסאווי.

יחיאל חיליק בר: אני נותן לעיסאווי, הוא היה ראשון.

יואל חסון: אתה יכול להסביר לנו, השר, מה זה החוק הזה?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, זאת לא תהיה תשובה קצרה כמו התשובה הקודמת, אבל אני אשתדל לקצר ככל האפשר.

אופיר אקוניס: פה אני לא מבטיח.

אופיר אקוניס: אני מבקש להקריא את תשובת משרד האוצר כפי שהייתה צריכה לבוא לידי ביטוי, אדוני היושב-ראש, בדבריו של סגן שר האוצר שביקש ממני להחליף אותו בעניין זה.

אופיר אקוניס: ובכן, ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: הצעת החוק לא תקודם מעבר לקריאה הטרומית עד לדיוני התקציב במליאת הממשלה, ואם הנושא יוסדר בתקציב תתייתר הצעת החוק.

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת חסון שאל, ובצדק, לגבי החוק הזה, שהיטיב להסביר המציע חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

אופיר אקוניס: זהו המתווה שאליו הגיעה ממשלה, זה תיקון חשוב, אדוני היושב-ראש, למפת הטבות המס.

אופיר אקוניס: אני לא כל כך מבין את ההתנגדות, חבר הכנסת חסון, גם על רקע העובדה שהממשלה הגיעה להבנה בתוכה.

אופיר אקוניס: אגב, אני מודה, אני מראש תמכתי בהצעת החוק הזאת, את הכבלים עליה או את ההתניה הזאת שם משרד האוצר.

אופיר אקוניס: משום שטוען שזו כמובן, ובצדק, הצעת חוק תקציבית.

אופיר אקוניס: לכן הרעיון, אדוני היושב-ראש, הוא כפי שהודעתי, לשלב את ההטבות הללו.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, אני לא יודע אם אתה יודע, ב-11 באוגוסט אמור להתקיים במליאת הממשלה הדיון הראשון על התקציב הדו-שנתי, לאחר מכן התקציב הזה יבוא לכנסת, הוא יפוצל לוועדות, יתקיים דיון עד אשר תתקיים הקריאה השנייה והשלישית.

אופיר אקוניס: אבל אני באמת, אדוני היושב-ראש, לא מצליח להבין, ראיתי רבים באופוזיציה מתנגדים ומבקשים גם לדבר ולנמק את התנגדותם להצעת החוק הזאת.

אופיר אקוניס: אני לא מבין מדוע יש – – –

איציק שמולי: אתם תעשו חוק כזה לירוחם, ללוד, לנתיבות, לקריית-שמונה, לאשקלון?

איציק שמולי: מה עם כל המקומות האלה?

אופיר אקוניס: קודם כול, החוקים הללו הם חוקים – אתה במקרה לגמרי, חבר הכנסת שמולי, מדבר עם אדם שמרבית ההשקעה שלו כשר מדע וטכנולוגיה היא במקומות שבהם אתה נקבת.

איציק שמולי: זה לא קשור.

אופיר אקוניס: ירוחם, נתיבות, הפריפריה הדרומית, הפריפריה הצפונית, וגם, אני מודה, גם יישובים ביהודה ושומרון, ששנים ארוכות מודרו, אפילו בעניינים הללו, מן השיח הציבורי ומן השיח התקציבי, מקבלים מה שמקבלים כל היישובים בכל רחבי הארץ.

אופיר אקוניס: תסכים אתי, חבר הכנסת שמולי, וגם חבר הכנסת חסון, תסכימו שיש יישובים בסיכון בשומרון וביהודה, ובעיקר, אדוני היושב-ראש, מאז גל הטרור הרצחני והאכזרי שהחל בחודש אוקטובר.

אופיר אקוניס: אני חושב שלא נכון, לא נכון להפלות יישובים – כך הם גם רואים זאת כמובן; זה לא שהם לא רואים – רואים זאת כאפליה לרעתם.

אופיר אקוניס: ולכן, אם תרצה, קרא לזה העדפה מתקנת או אפליה מתקנת.

אופיר אקוניס: הממשלה לא מתכחשת לעובדה שהיא תומכת – הממשלה הזאת לא מתכחשת לעובדה שהיא תומכת בהתיישבות ביהודה ושומרון, לפחות מרבית מרכיבי הממשלה, ואני בהם.

אופיר אקוניס: אגב, זה לא חידוש כזה גדול.

אופיר אקוניס: גם ממשלות קודמות, רבות מהן, שבהן ישבו סיעות מכל קצות הבית, כולל סיעתך, תמכו ביישובים בשומרון וביהודה, גם סיעת העבודה, ואפילו ממשלות בראשות מפלגת העבודה תמכו בהתיישבות ביהודה ושומרון.

אופיר אקוניס: ולכן, התיקונים אשר מציעה הצעת החוק הזאת הם תיקונים הוגנים, הם תיקונים טובים.

אופיר אקוניס: וזה נכון, ובעניין זה אני מסכים אתך, נדרשת ליישובים צמודי גדר, ליישובים שקרובים לקו הגבול בצפון ובדרום גם כן מגיעות הטבות, ויש להם את ההטבות.

אופיר אקוניס: יכול להיות, אדוני היושב-ראש, שבמפת העדיפות הלאומית – השר אלקין, אני לא זוכר בדיוק מתי זה היה.

אופיר אקוניס: אני פשוט רוצה להיות מאוד מדויק לחברי האופוזיציה ששאלו אותי – מתי בדיוק הייתה ההצבעה על אזורי עדיפות לאומית?

אופיר אקוניס: כאשר היישובים הללו לא נכנסו בזמנו לתוך אותה – זה היה – – –

זאב אלקין: קצת אחרי התקציב.

אופיר אקוניס: זאת אומרת, זה היה פחות או יותר בקיץ 2015 בגרוסו מודו, פחות או יותר.

אופיר אקוניס: אני לא רוצה – אני מאוד אוהב להיות מדויק לפרוטוקול, אבל אני לא זוכר את התאריך.

אופיר אקוניס: לכן, חבר הכנסת שמולי, זהו תיקון שבא לרגע זה.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, אדוני היושב-ראש, חשוב להבחין: הממשלה החליטה לתמוך בקריאה הטרומית, ומשרד האוצר, השר לוין, התחייב להביא את הדבר הזה גם לדיוני התקציב במליאת הממשלה.

אופיר אקוניס: במליאת הממשלה.

איתן ברושי: אבל למה זה רק – – –

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

יריב לוין: – – – כל ההסתייגויות שקבעה ועדת שרים – – – שלה?

אופיר אקוניס: ההודעה שלי מתבססת על – אפילו כתוב כאן: מדינת ישראל, משרד האוצר.

אופיר אקוניס: ואני אחזור למענך על הדברים.

איתן ברושי: למה זה רק יהודה ושומרון?

אופיר אקוניס: רק רגע, אני לא נכנס לתקציב כרגע.

אופיר אקוניס: לא נכנס לתקציב.

אופיר אקוניס: מה שהודענו הוא כדלקמן: ועדת השרים לחקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: הצעת החוק לא תקודם מעבר לטרומית עד לדיוני התקציב במליאת הממשלה, ואם הנושא יוסדר בתקציב, תתייתר הצעת החוק.

אופיר אקוניס: אני מאמין שזהו, אז אם אתה רוצה להוסיף, כשר מקשר, אם אתה מעוניין להוסיף אני ארד ואתה תוסיף כשר המקשר, משום שזוהי – – –

זהבה גלאון: – – –

אופיר אקוניס: סליחה, חברת הכנסת גלאון, סליחה, זאת זכותו.

זהבה גלאון: – – –

מיקי לוי: אסור לו, אסור לו.

אופיר אקוניס: לא, לא, אנחנו – – – זו זכותו.

יחיאל חיליק בר: אם המציע מסכים, יש לשר המקשר עד חמש דקות.

אופיר אקוניס: ואני מעביר עכשיו לשר לוין עוד חמש דקות כדי להסביר לחברי הכנסת את החידוד של ועדת השרים לחקיקה, ואני חושב שאני הייתי די ברור.

אופיר אקוניס: אגב, באופן אישי אני תומך תמיכה מלאה גם בהצעה הזאת, חבר הכנסת בגין, בהטבות המס לשומרון וליהודה.

אופיר אקוניס: זה מגיע להם בדין.

אופיר אקוניס: הם מופלים ברגע זה לרעה, ולכן הדבר הזה הוא נכון וטוב וחשוב.

אופיר אקוניס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: בצלאל אמר שהוא מסכים.

יחיאל חיליק בר: אתה מבקש לדבר, אדוני?

יחיאל חיליק בר: יש לך עד חמש דקות כשר נוסף בשם הממשלה.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש להבהיר – וחבר הכנסת סמוטריץ, אני מבקש שתהיה אתי, כי אתה צריך לאשר את ההסכמה שלך לכל התנאים האלה כפי שסוכמו בהחלטת ועדת שרים לחקיקה, ואני גם מבקש מחברי השר אלקין לתקן אותי או להוסיף לי אם אני אשכח משהו, כדי שאנחנו נהיה מדויקים.

זהבה גלאון: – – –

יריב לוין: לא, הוא יאמר לי אם טעיתי, כדי שאני אשלים, כי אנחנו רוצים שהדברים יהיו מדויקים.

יריב לוין: קודם כול, אני חוזר על הדברים שאמר השר אקוניס, ולפיהם הצעת החוק תקודם בקריאה הטרומית, ייעשה מאמץ להסדיר את הנושא באופן מסודר בתוך מסגרת התקציב, ואם צריך – בחוק ההסדרים.

יריב לוין: בהנחה שכך יהיה, החוק יימשך; בהנחה שלא כך יהיה, החוק יוחזר לוועדת שרים לפני שיקודם לקריאה ראשונה.

יריב לוין: ב.

יריב לוין: כל קידום של החוק, אם יידרש, והסכמת הממשלה לתמוך בחוק, הם בכפוף לכך שהחוק יחול באופן רוחבי על כל הארץ, חבר הכנסת ברושי, על כל הארץ, לא רק על אזור אחד מסוים, כאשר ייקבע קריטריון של מתן הטבות מס על בסיס מצב של מסוכנות או איום שיהיה בסיס אחיד, קריטריון אחיד, לכלל הארץ.

יריב לוין: המסלול הזה יהיה מסלול אלטרנטיבי למסלולים הקיימים.

יריב לוין: כלומר, לא תהיה תוספת; לא יקבלו גם במסלול אחד וגם במסלול שני, אלא כל יישוב יקבל, ככל שהוא זכאי לאחד המסלולים, על-פי המסלול שהוא זכאי לו, ואם הוא זכאי ליותר ממסלול אחד – יקבל את ההטבה הגבוהה יותר, אבל לא במצטבר.

יריב לוין: אלה למעשה ההערות, התיקונים, שבכפוף אליהם מסכימה הממשלה לתמוך בחוק, ואנחנו מבקשים שיראו את החוק, אם יאושר בקריאה הטרומית, כמאושר על הבסיס הזה ולא על בסיס אחר.

יריב לוין: זה מקובל גם עליך, חבר הכנסת סמוטריץ?

יריב לוין: השר אלקין, אני דייקתי בכל הדברים במלואם?

זאב אלקין: כן, כן.

יריב לוין: אז אם כך, אני חוזר על בקשת הממשלה לאשר את החוק בקריאה הטרומית על בסיס ההסדרים כפי שציינתי אותם כאן.

יריב לוין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: יש לנו התנגדות של חבר הכנסת עיסאווי פריג', עד שלוש דקות, ונעבור להצבעה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי, חברים, יש פתגם שאומר: כשהבושה הולכת לך, אין גבול כבר.

קריאה: מה?

עיסאווי פריג': כשהבושה הולכת, מותר לך לעשות הכול.

אלעזר שטרן: איך אומרים את זה בערבית?

עיסאווי פריג': בערבית אומרים (אומר דברים בערבית ומתרגמם:) אם הלכה לך הבושה, תעשה מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': שמעתם על מחלבת יטבתה?

עיסאווי פריג': מחלבת יטבתה צריכה ללמוד קורס מהבית היהודי ומסמוטריץ איך לחלוב את המדינה.

עיסאווי פריג': מחלבת יטבתה, צריך להעביר להם קורס.

קריאה: – – –

עיסאווי פריג': אתם חולבים את המדינה בכל מיני שיטות פסולות, וכל הציבור יושב ומסתכל עליכם.

עיסאווי פריג': תקשיבו, חברים, מה מבקשים: הצעת החוק שלכם עולה 150 מיליון שקל – שאזרחי המדינה יקשיבו ויבינו.

עיסאווי פריג': אתם בשיא החוצפה שלכם, בשיא החוצפה שלכם, אתם באים, אומרים: אנחנו רוצים עוד 150 מיליון שקל למאחזים, לארבעה מאחזים מעל שכם ולארבעה מאחזים מעל שילה ובכל המקומות.

עיסאווי פריג': אין לכם בושה?

עיסאווי פריג': אין לכם בושה?

עיסאווי פריג': עם כל הדרכים, כל המדינה צופה בכם, איך אתם מנצלים את זה ומחייכים חיוך ממזרי, חיוך של חוסר אכפתיות.

עיסאווי פריג': אתם – עוד ועוד ועוד ועוד.

עיסאווי פריג': וחברי מכולנו, וחברי מהליכוד, חברי הכנסת החברתיים, שמזניחים את כל המקומות ומרימים את היד.

עיסאווי פריג': כשאני קורא, חברים, בהצעת החוק "מאוים".

עיסאווי פריג': מה זה מאוים?

עיסאווי פריג': אני מאוים מסמוטריץ, אז מגיעה לי הטבה.

עיסאווי פריג': אני מאוים מסמוטריץ, אני אומר לכם.

עיסאווי פריג': הוא אומר את זה בכל מקום, אני מאוים ממנו.

עיסאווי פריג': תל-אביב מאוימת, כפר-קאסם מאוים, כולנו מאוימים, אם כך.

עיסאווי פריג': מגיע לנו.

עיסאווי פריג': אבל מחלבת יטבתה עובדת, ועובדת שעות נוספות.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עיסאווי פריג': תסתכל, חבר הכנסת יוגב מחייך: ימשיכו לדבר, ואנחנו נחלוב את כולם.

מרדכי יוגב: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': ישלמו לנו, והשר יריב לוין ישים את היד ויגיד: מה עושים אתם, מה עושים אתם?

עיסאווי פריג': אנחנו תלויים בהם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

עיסאווי פריג': תשלם, אדוני.

עיסאווי פריג': זה השוחד הפוליטי.

עיסאווי פריג': זה השוחד הפוליטי, אתם משלמים את זה בניגוד למצפון שלכם.

עיסאווי פריג': אתם עושים טעות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': אתם מתכופפים להם ומשלמים להם בכל מיני הטבות, וזה יחזור כבומרנג עליכם.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': בושה.

עיסאווי פריג': תתביישו לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו – אתה מבקש?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות לחבר הכנסת סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, תראו, אחת הבעיות הקשות של השמאל הקיצוני במדינת ישראל זאת ההפרדה המלאכותית שהוא מנסה לייצר – –

חיים ילין: סמוטריץ, תל-אביב תקבל גם.

בצלאל סמוטריץ': – – בין אידיאולוגיה לערכים חברתיים.

חיים ילין: תל-אביב ושרונה יקבלו גם, על מה אתה מדבר?

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזו היא הצעת חוק ציונית וחברתית, וציונות וחברתיות הולכות ביחד.

חיים ילין: אף אחד לא יקבל בסוף, אתה מבין את זה?

חיים ילין: גם לא עוטף-עזה.

בצלאל סמוטריץ': אני פתחתי ואמרתי, כאשר הצגתי את הצעת החוק: מפת הטבות המס היא מפה ציונית.

זהבה גלאון: – – – ואתה עושה בה שימוש – – –

בצלאל סמוטריץ': היא מעודדת אנשים להתיישב בנגב ובגליל ובעיירות הספר בפריפריה – מקומות מאתגרים, שקשה לגור בהם – –

מיקי לוי: – – – יהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': – – ולנו כמדינה יהודית וציונית יש אינטרס אדיר לעודד אוכלוסיות חזקות לגור בהם.

בצלאל סמוטריץ': ולכן הממשלה מתמרצת אותם.

בצלאל סמוטריץ': אבל מה לעשות שחברי בשמאל עדיין לא הפנימו שהחלק הזה שולט בממשלה, וזו ממשלת ימין בסך הכול – –

דוד ביטן: סמוטריץ, די, די.

בצלאל סמוטריץ': – – יש לי לא מעט ביקורת עליה, אבל היא ממשלת ימין.

בצלאל סמוטריץ': וכממשלת ימין היא רוצה לעודד התיישבות גם בנגב – –

יואל חסון: מספרים אותך.

יואל חסון: מספרים אותך.

בצלאל סמוטריץ': – – וגם בגליל וגם ביהודה ושומרון, ובכל מקום שבו אויבינו יאתגרו אותנו.

קריאה: – – –

מיקי לוי: אתה שקרן.

מיקי לוי: אתה שקרן.

בצלאל סמוטריץ': בכל מקום שבו אויבינו יאתגרו אותנו, אנחנו נעודד את היהודים ללכת ולגור במקומות האלה, כדי לא להיכנע לאויב ולא להיכנע לאיומים הביטחוניים.

בצלאל סמוטריץ': זאת הצעת החוק הזאת.

בצלאל סמוטריץ': היא ציונית והיא חברתית והיא שוויונית.

בצלאל סמוטריץ': היא מתקנת, אמרתי, עיוות.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד בהתיישבות לא יקבל שקל אחד נוסף יותר ממקבילו בנגב או בגליל.

בצלאל סמוטריץ': תודה לכולם.

מיקי לוי: בושה.

מיקי לוי: בושה – – –

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות במס ליישוב מאוים באזור), של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בקריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 35 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות במס ליישוב מאוים באזור), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 42 בעד, 35 מתנגדים – 36 מתנגדים, עם ההתנגדות של חבר הכנסת באסל גטאס.

יחיאל חיליק בר: יש עוד מישהו שלא הצביע?

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הטבות מס ליישוב מאוים באזור) עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת הכספים להכנה לקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לחוק האחרון היום.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: כן, זה עבר לוועדת הכספים.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: באמת?

יחיאל חיליק בר: רגע, מבקש סגן השר בן-דהן להעביר את זה לוועדה לצדק חלוקתי.

יואב קיש: ועדת הכנסת.

יואב קיש: חיליק, ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: טוב, אין הסכמה על הוועדה, ולכן החוק הזה של בצלאל סמוטריץ יעבור לוועדת הכנסת, שתכריע לאן זה יעבור.

קריאה: חוץ מכספים, מה עוד אמרו?

יחיאל חיליק בר: אמרו ועדה לצדק חלוקתי, אמרו כספים.

יחיאל חיליק בר: בסדר?

יחיאל חיליק בר: סגן השר בן-דהן – – –

יואב קיש: אז אני ביקשתי ועדת הכנסת – – –

יואב קיש: [מס' פ/2571/20; "דברי הכנסת", חוב' כ"ח, עמ' 13695.

יואב קיש: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור על נקיבת מחיר שלא ניתן לשלמו במעות שבמחזור), התשע"ו–2016, קריאה טרומית.

יחיאל חיליק בר: אמורה להיות תשובה והצבעה במועד אחר, ולכן אני מבין – יש שר שיענה?

יריב לוין: יש תשובה.

דוד ביטן: אתה לא צריך לעלות.

יריב לוין: לא, אני צריך לומר את ההתניות.

יחיאל חיליק בר: בסדר, השר יריב לוין יעלה.

יחיאל חיליק בר: אני כבר נימקתי, כמציע ההצעה, והשר יריב לוין יעלה להשיב, ואז תהיה הצבעה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, שנומקה בעבר – אני מביא כאן את תשובת הממשלה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת בר, אדוני היושב-ראש, העמדה המקצועית של גורמי המקצוע ביחס להצעה הזאת הייתה שאין בה צורך, מכיוון שהשוק הזה התיישר סביב הנושא הזה ואין תלונות, ואין טענה שהדבר הזה יוצר איזושהי בעיה.

יריב לוין: יחד עם זאת, אני מבין שהגעתם כאן לאיזושהי הסכמה עם יושב-ראש הקואליציה, ולפיה החוק יועבר בקריאה טרומית והמשך קידומו ייעשה בתיאום מלא עם משרד הכלכלה ועם משרד האוצר.

יחיאל חיליק בר: אני מסכים.

יריב לוין: בנסיבות האלה – אני כמובן מכבד את עמדת הנהלת הקואליציה, שיש לה את זכות המילה האחרונה, ולפיכך, לאור העמדה הזאת של הנהלת הקואליציה, הממשלה איננה מתנגדת שהחוק הזה יקודם.

יריב לוין: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לך, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: נאפשר לך לחזור למקום.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור על נקיבת מחיר שלא ניתן לשלמו במעות שבמחזור), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יחיאל בר, שזה אני.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע – מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 54 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור על נקיבת מחיר שלא ניתן לשלמו במעות שבמחזור), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 54 בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לקואליציה שנתנה אמון בהצעת החוק הזאת שלי, וזו בשורה טובה לעם ישראל.

יחיאל חיליק בר: זה עובר לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

קריאה: איזו ועדה?

יחיאל חיליק בר: כלכלה.

יחיאל חיליק בר: אני מוסיף את דודי אמסלם כתומך בהצעה, אז 55 בעד.

יחיאל חיליק בר: חמסה חמסה.

יחיאל חיליק בר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות הגואה בחברה הערבית

יחיאל חיליק בר: יש הצעה ראשונה של יוסף ג'בארין.

יחיאל חיליק בר: מבקשים לאחר אותה ולהתחיל עם אילן גילאון.

יחיאל חיליק בר: זה בסדר?

יחיאל חיליק בר: אפשר להתחיל עם אילן גילאון?

יחיאל חיליק בר: מה החלטתם?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אני מזמין את חבר הכנסת יוסף ג'בארין לדבר על הצעה לסדר-היום מס' 4595:

יחיאל חיליק בר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא האלימות הגואה בחברה הערבית.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת, אני מתכוון לדבר על אחד הנושאים שאולי אפשר לכנות אותם הכי בוערים בקרב האוכלוסייה הערבית בשנים האחרונות, ואני מקווה שתהיה הקשבה בנושא החשוב הזה.

יוסף ג'בארין: אני אתחיל בכך שלפני יומיים פרסם ראש הממשלה סרטון שבו הוא פונה אל הציבור הערבי ומבקש את השתלבותו של הציבור הערבי.

יוסף ג'בארין: כרגע אני לא במקום לענות על הדברים שעלו בסרטון, כרגע אני רוצה להתייחס למשהו ספציפי שעלה בסרטון, כשראש הממשלה דיבר על אותה אישה ערבייה שפנתה אליו, והוא היה כל כך נרגש כשהיא סיפרה לו על הרצח שאירע במשפחה שלה ועל כך שגם בן-הזוג שלה וגם שני ילדיה נרצחו בגל האלימות הפנימית בתוך החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: ראש הממשלה דיבר על כך שהוא היה נרגש כשהוא שמע אותה, אבל אני רוצה להגיד לכם שראש הממשלה שכח לומר שהאישה הזאת עדיין מחכה שרשויות החוק ימצאו את אותם רוצחים שרצחו את שלושת בני המשפחה.

יוסף ג'בארין: אי-אפשר להזכיר את אותה אישה שפנתה אליו ולייחד לה חלק מהסרטון הזה מבלי פשוט להזכיר שעד היום רשויות החוק אינן מצליחות למצוא את הרוצחים בתוך המשפחה.

יוסף ג'בארין: למה אני מזכיר את זה?

יוסף ג'בארין: אני מזכיר את זה כדי להגיד לכם שאנחנו, בחברה הערבית, בשנים האחרונות מטיחים טענות קשות נגד רשויות אכיפת החוק, אבל גם נגד רשויות הרווחה ורשויות החינוך, על כך שהממשלה ומשרדי הממשלה כמעט עומדים חסרי אונים אל מול תופעת אלימות שמסכנת את חיי היום-יום של האזרחים הערבים.

יוסף ג'בארין: המספרים, כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, המספרים מדברים בעד עצמם: רק השנה – אנחנו רק במחצית 2016, ועד היום נרצחו יותר מ-30 אנשים כתוצאה מהאלימות הפנימית בתוך החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: יותר מ-30 אנשים מאז תחילת השנה.

יוסף ג'בארין: אני מדבר כאן – אנחנו היום ביום רביעי, כמעט 16:00, ורק ב-24 השעות האחרונות נרצחו שלושה אנשים.

יוסף ג'בארין: רק ב-24 השעות האחרונות נרצחו שלושה אנשים כתוצאה מאותה אלימות פנימית בתוך החברה הערבית, שאני מזהיר ממנה.

יוסף ג'בארין: מאז שנת 2000 – מאז שנת 2000 נרצחו בחברה הערבית, לפי הנתונים של החברה האזרחית הערבית, של מרכז "אמאן" לעניין הזה, מאז שנת 2000 נרצחו יותר מ-1,165 אזרחים ערבים באלימות הפנימית.

יוסף ג'בארין: מאז שנת 2000 נרצחו יותר מ-1,165 אזרחים ערבים, ולידם יש גם אלפי נפגעים או פצועים.

יוסף ג'בארין: הנתונים גם מראים שקיימת עלייה ניכרת בשיעורם של האזרחים הערבים בתוך בתי-הסוהר, האסירים, ככה שבשנת 2010 האסירים הערבים היו 42% מכלל האסירים, ועד לפני שנה – ואני מניח שהמספרים נכונים גם להיום – כמחצית, כמחצית מהאסירים בתוך בתי-הכלא הם אזרחים ערבים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שכל מי שמכיר את הסוגיות הללו לא קשה לו לחשוב על הסיבות לתופעת האלימות הגואה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אין ספק שסיבה מרכזית אחת קשורה באפליה שמתקיימת בהקצאת המשאבים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהיום כולם יכירו בכך, וגם החלטות של בית-המשפט העליון, גם דוח של מבקר המדינה, נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מדברים באופן מפורש על כך שהיישובים הערביים מופלים בהקצאת המשאבים, ולענייננו – המשאבים הנדרשים בתחום החינוך והמשאבים בתחום הרווחה.

יוסף ג'בארין: האפליה הזאת בהקצאת המשאבים משליכה גם על המעמד הסוציו-אקונומי של היישובים הערביים, ואין ספק שמעמד סוציו-אקונומי נמוך מוביל לרמת אלימות גבוהה.

יוסף ג'בארין: ככה, למשל, הנתונים הרשמיים מדברים על כך שהיקף העוני בקרב המשפחות הערביות הוא יותר מ-50%; יותר מ-50% מהמשפחות הערביות הן משפחות עניות.

יוסף ג'בארין: בקרב הילדים, יותר משני-שלישים מהילדים הערבים הם ילדים עניים, זאת אומרת, שניים מכל שלושה.

אלי אלאלוף: – – –

יוסף ג'בארין: כמה פחות?

יוסף ג'בארין: 60%?

יוסף ג'בארין: 60%, בסדר.

יוסף ג'בארין: אם נדייק, 60% זה קצת יותר, זאת אומרת: כמעט שני ילדים מתוך שלושה הם מתחת לקו העוני.

יוסף ג'בארין: גם הנושא של המחסור בקרקעות, גם המחסור בדיור, בעיית הצפיפות בתוך היישובים הערביים; אנחנו מדברים על כך שאנחנו מהווים כ-20% מכלל האוכלוסייה, אבל שיעור הקרקע שבתוך היישובים הערביים הוא רק 2.5% מכלל הקרקע בישראל, ולכן קיימת צפיפות מאוד קשה.

יוסף ג'בארין: אני גם הייתי מזכיר את המשבר הערכי שמתקיים במערכת החינוך הערבית, ומתקשר לסוגיית האלימות, והוא מתבטא בכך שמערכת החינוך מלמדת יותר ויותר לערכים אינדיבידואליים ופחות לערכים של סולידריות חברתית ושל סובלנות.

יוסף ג'בארין: זה מתקשר גם לעובדה שמערכת החינוך הערבית עד היום, עד היום נשלטת בעצם על-ידי החברה היהודית, הייתי אומר, אבל על-ידי אנשי חינוך ופקידים בתוך משרד החינוך, כאשר האוכלוסייה עצמה נטולת כל יכולת ממשית להשפיע על תוכני החינוך ולהוביל את מערכת החינוך.

יוסף ג'בארין: כולם, אני מניח, עדיין זוכרים את ההמלצות של ועדת אור שפורסמו ב-2003.

יוסף ג'בארין: ההמלצה המרכזית התייחסה לכך שהמשטרה עדיין מתייחסת אל האזרחים הערבים כאל אויבים – נכון, חברי מיקי לוי?

מיקי לוי: – – –

יוסף ג'בארין: אבל זו הייתה המסקנה של הוועדה – שקיימת תרבות במשטרה שמתייחסת אל האזרחים הערבים כאל אויבים.

מיקי לוי: זאת אמירה רחבה, יוסף, זה לא – – –

יוסף ג'בארין: זה, לדעתי, מקורה של אותה בעיה.

יוסף ג'בארין: זה, לדעתי, מקורה של אותה בעיה – שמי שהיה אמור להיות אמון על אכיפת החוק אינו עושה את המלאכה שלו.

יוסף ג'בארין: חברי חברי הכנסת, אני שואל אתכם: עד כמה אפשר לסבול קולות של ירי בחצרות ב-01:00, ב-02:00, כמעט כל יום?

יוסף ג'בארין: עד כמה אפשר לסבול ירי בחתונות כמעט כל יום?

יוסף ג'בארין: מה, אין דין ואין דיין ביישובים הערביים?

יוסף ג'בארין: אותו נשק, אותו נשק – אם מישהו היה משתמש בו באירוע שיש לו ממד לאומי, אנחנו יודעים שתוך שעה-שעתיים היו גם מגיעים לצעיר שעשה את זה וגם אוספים את אותו נשק.

יוסף ג'בארין: לכן, אני חושב שאנחנו בחברה הערבית בזכות שואלים אם באמת יש כוונה אמיתית של גורמי אכיפת החוק לטפל בבעיה הזו של האלימות הגואה בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: האם אכפת לרשויות החוק מהדם שנשפך כמעט כל שבוע ברחובות היישובים הערביים בגלל האלימות הזו?

יוסף ג'בארין: אני מסיים ואומר: עד שהמשטרה ועד שהמשרד לביטחון פנים לא יוכיחו לנו אחרת, אנחנו מאשימים אותם בכך שהם בעצם אינם מתייחסים לתופעה הזו, אינם מטפלים בה, ובעצם מפקירים את הרחוב הערבי לאותה אלימות פנימית; ויכול להיות שהגיע הזמן, באמת הגיע הזמן, שייעשה כאן מעשה, גם במשרד לביטחון פנים, גם במשרד התרבות, גם במשרד החינוך וגם במשרד הרווחה.

יוסף ג'בארין: צריך פשוט תוכנית לטיפול נקודתי בכל היישובים הערביים, כדי להיאבק – –

יוסי יונה: יוסף, גם מהאוצר.

יוסף ג'בארין: כמובן האוצר.

יוסף ג'בארין: – – כדי להיאבק באלימות הפנימית הזו, ולפני שזה יהיה מאוחר מדי.

יוסף ג'בארין: ואני אומר לך, גברתי היושבת-ראש, מדובר פשוט בפצצה מתקתקת, פצצה מתקתקת שתתפוצץ בפני כולנו אם לא נפעל מייד למיגור תופעת האלימות.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כפי שהבנתי, לא תהיה פה תשובה של השר ולא תהיה הצבעה, ולכן אנחנו עוברים לסעיף הבא.

טלי פלוסקוב: לפני הסעיף הבא, יש הודעה למזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון מס' 8), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המידע הפלילי ותקנת השבים, התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק המפלגות (תיקון מס' 20) (כיסוי גירעון לאחר תקופת הבחירות המקדימות), התשע"ו–2016, מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ו–2016, של חברת הכנסת רחל עזריה וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קריסת השידור הציבורי

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא, הצעה לסדר-היום שמספרה 4613, בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קריסת השידור הציבורי, של חבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, יש לך עד עשר דקות.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ביטן, יושב-ראש הקואליציה, אתה מסתיר שם את רוב חברי הכנסת מאחוריך, אז הסכת ושמע.

אילן גילאון: גברתי, שמתי לב שכל הנאומים פה מסתיימים ב"תתביישו לכם", אז אני רוצה להגיד מראש תתביישו לכם, כדי לחסוך את זה בסוף הסעיף.

אילן גילאון: התבקשתי להעביר את הנושא לוועדה ולסדר-היום, אבל האמת היא שאין כבר ועדה שלא דנה בנושא הזה.

אילן גילאון: דנו בעניינים האלה עד שהכחילו לנו הידיים – גם בוועדת הביקורת, גם בוועדת הכלכלה, גם בוועדת העבודה והרווחה; ואני יוצא למד, או באותה תחושה שהייתי מלכתחילה – אפשר גם לקרוא להצעה שלי ההצלחה הכבירה לביטול אגרת הטלוויזיה, ככה כפשוטו, כי זה היה האלמנט המרכזי בהצעת החוק הזאת לרפורמה במסגרת רשות השידור.

אילן גילאון: ודרושה כאן ועדת חקירה.

אילן גילאון: את יודעת, אני ממעט, גברתי, בדרישה לוועדות חקירה.

אילן גילאון: נדמה לי שוועדת החקירה האחרונה שביקשתי הייתה על כביש 6, נדמה לי; זה היה לפני הרבה מאוד שנים – לא שהייתי כל כך הרבה זמן בכנסת; כמה שנים אחרי זה פוטרתי לכמה שנים וחזרתי לפה.

אילן גילאון: אבל כאשר מדובר באירועים באמת מכוננים, כאשר הוועדות בכנסת אין בידן כדי לטפל ברעיון המרכזי; משום שכאן, בקליפת אגוז, בהתייחסות שלנו לרשות השידור – שבעיני, אם מישהו יעשה אינוונטר לערכים המרכזיים של מדינת ישראל, כמו שיש תנועה התיישבותית, כמו שיש צה"ל, תהיה גם רשות השידור.

אילן גילאון: ואנחנו לא פירקנו אף אחת מהמערכות האלה, משום שהייתה להן משמעות מרכזית בחיים שלנו במשך כל השנים.

אילן גילאון: לכן היה כאן, קודם כול, יחס של חוסר כבוד כלפי התפתחות היסטורית של השידור, השידור הציבורי במדינת ישראל, אבל מעבר לכל דבר אחר – גודש של חוסר אחריות, הייתי אומר של הפקרות; של ריצה מהירה לספר לחבר'ה איך ביטלנו את אגרת הטלוויזיה, גברתי.

אילן גילאון: באמת ביטלנו, באמת הצלחה גדולה, אדוני השר; היא נגבית בצורות אחרות, וגם באופן ישיר על-ידי משרד התחבורה, האגרה הזאת.

אילן גילאון: אבל יש עוד 100,000 אגרות אחרות שנגבות, שגם הן אגרות בסופו של דבר, ולכן השידור הציבורי לא יכול להיות נסמך על שולחנו של שום משרד.

אילן גילאון: הוא צריך לחיות מתוך אגרה.

אילן גילאון: תורידו את האגרה בנושאים אחרים שהם פחות חיוניים לנו ופחות תלויים בעניין של ההחלטה הפוליטית.

אילן גילאון: אבל מה שאנחנו הוכחנו – שהמקום הזה יודע לפרק דברים, אבל הוא איננו יודע להרכיב אותם בחזרה.

אילן גילאון: כמו בהרבה דוגמאות אחרות, אנחנו מתנהלים כלפי אנשים כאילו היו פירורים על מפת שולחן שאנחנו מנערים, ומקבלים החלטות שמבחינתנו הן פסיק.

אילן גילאון: אגב, ההחלטות הקשות ביותר התקבלו בימים מאוד קשים.

אילן גילאון: זה היה בדיוק בימים של "צוק איתן".

אילן גילאון: תדע לך, אדוני השר, רבותי השרים, מאוד היה דחוף, העניין הזה של הפירוק, אחרי שברשות השידור היו רפורמות על רפורמות שונות.

אילן גילאון: הרפורמה האחרונה באמת דיברה על צמצום, כי אנחנו תמיד מדברים על יעילות במקום שאנחנו יכולים לעשות את זה, אבל לא במקומות האמיתיים שזה עלול לעלות לנו.

אילן גילאון: ואחרי כל הרפורמות הללו החליט השר ארדן שהדרך היחידה להבריא את מערכת השידור הציבורי היא בפירוק רשות השידור.

אילן גילאון: זאת הייתה פעם ראשונה שמביאים כונס לרשות ציבורית, גברתי.

אילן גילאון: כבוד השר, אנחנו פחות או יותר מאותה תקופה.

אילן גילאון: דווקא שנינו באים ממקומות שכאשר היו מתקלקלים דברים, אדוני, נטינו לתקן אותם קודם לכן, לפני שמפרקים אותם ומייצרים דברים חדשים.

אילן גילאון: אז על מה אנחנו מדברים – באמת על שירות עצמאי, או אולי על שירות יותר תלוי מאי-פעם?

אילן גילאון: הימים מוכיחים כך.

אילן גילאון: הייתה דחייה – שלוש פעמים זה נדחה.

אילן גילאון: התאריך של פתיחת השידור הציבורי בתאגיד החדש שלוש פעמים נדחה.

עיסאווי פריג': חמש, חמש.

אילן גילאון: תודה.

אילן גילאון: רמת האי-ודאות שבה אתם מחזיקים אנשים, 1,200 איש שעדיין לא יודעים מה קורה אתם; האופן האכזרי, אני אגיד, הסדיסטי, של הטיפול באנשים האלה, שהם לא יודעים מה יהיה מחר.

אילן גילאון: רבים מהם חיים על תרופות בימים האלה, על כדורים, כאילו טיפלתם ברגל סוכרתית.

אילן גילאון: אבל זה מה משנה, האנשים האלה, שיש להם משפחות?

אילן גילאון: במי אתם מתנקמים?

אילן גילאון: בגריפ הזה אתם מתחילים את היעילות של המדינה?

אילן גילאון: במכשיר של מצלמת הטלוויזיה?

אילן גילאון: במאפרת?

אילן גילאון: בעיתונאים?

אילן גילאון: באלה אתם מתחילים את היעילות?

אילן גילאון: אני מודה, גברתי, היעילות היא ערך עליון; אצלי היא לא ערך ראשון, כן?

אילן גילאון: אני מאמין שמדינה וחברה שמתקיימת, יש לה עוד כמה ערכים, וזה בא לידי ביטוי בשידור הציבורי.

אילן גילאון: חדוות היצירה – לא מדברים על זה בכלל; יצירת המקור.

אילן גילאון: אגב, באמת צריך להבהיר את העניין.

אילן גילאון: היוצרים תמיד נראו בעינינו כחלק אינטגרלי של כל העניין הזה, והם קופחו באותה מידה.

אילן גילאון: נכון, היו קלקולים ברשות השידור, היו אפילו שחיתויות, אבל הדברים האלה הם לטיפולן של המשטרה ושל מערכת המשפט.

אילן גילאון: את הקלקולים האלה היה צריך לתקן; לא לפרק, לא לשבור.

אילן גילאון: כי זה מביא אותי עכשיו לצורך הזה בהקמת ועדת חקירה, ולא בעוד דיון.

אילן גילאון: ניסינו, שאלנו שאלות.

אילן גילאון: לא נענינו, כי קיים מסך של איפול שלם על כל מה שמתרחש שם.

אילן גילאון: עובדה שזה לא מתקדם; עובדה שראש הממשלה רצה לדחות את זה עד 2018.

אילן גילאון: עכשיו הם מדברים על אפריל 2017.

אילן גילאון: לך תדע – אולי כן?

אילן גילאון: אולי לא?

אילן גילאון: ובינתיים, מה קורה עם האנשים האלה, עם אלה שעזבו מקומות עבודה ועברו לתאגיד החדש?

אילן גילאון: עם אלה שנשארים כאן ולא יודעים מה יהיה המחר שלהם?

אילן גילאון: עם היוצרים שהובטחו ליצירה המקורית שלהם 90 מיליוני שקלים?

אילן גילאון: לא פחות חשוב מאשר לממן את היישובים המסתכנים ביהודה ושומרון.

אילן גילאון: ממש לא פחות חשוב מהדבר הזה.

אילן גילאון: יש שאלות מאוד חשובות.

אילן גילאון: אני אטען כאן טענה, ואני ארצה שהתאגיד יוכיח אותה.

אילן גילאון: אני טוען שעלות התאגיד, עלות המעבר הזה, יותר גבוהה מאשר אם ב-20 השנים הבאות הייתה מתקיימת רשות השידור בתנאים המקולקלים שלה וב-100 השנים הבאות אם היא הייתה הולכת לרפורמה ה-12, שבה הלכו לפרישה מרצון 600 עובדים לפחות, היו צמצומים.

אילן גילאון: לכן, יש כאן לחקור כמה דברים בוועדת חקירה.

אילן גילאון: קודם כול, מה הקריטריונים לקבלת אנשים חדשים?

אילן גילאון: אני שומע שהקריטריון הוא להמעיט בהוצאות, למקסם את הרווחים ולקבל גם אנשים שאין להם כישורים, שאף אחד לא יודע מה הכישורים.

אילן גילאון: מדברים אל אנשים ששנים משרתים את השידור הציבורי, גברתי; באופן משפיל, כאילו לא קרה שום דבר, הם מתחילים הכול מלכתחילה, אנחנו מאפסים שעונים.

אילן גילאון: כיצד נקבעו המינויים האלה?

אילן גילאון: איזה קריטריונים יש לכם היום לקבלה?

אילן גילאון: כמה עולה הדחייה הזאת, הבאה, זאת שעד אפריל – ואולי לא עד אפריל; אולי גם היא תימשך יותר.

אילן גילאון: מתי יתרחשו כל הדברים האלה?

אילן גילאון: מה יהיה על היצירה?

אילן גילאון: עכשיו, אני שואל אותך, גברתי, אולי תעני לי את?

אילן גילאון: יכול להיות שברשות שידור בפירוק, "יא, ברעכען", מה שנקרא, המנכ"ל יקבל 70,000 שקלים בחודש תמורת חשבונית?

אילן גילאון: אנחנו צריכים לדעת את התשובה על זה.

אילן גילאון: יכול להיות שבמערכת כזאת עובדים שבעה רואי-חשבון?

אילן גילאון: צריך לשאול את השאלה – איך פתאום הגענו למודיעין?

אילן גילאון: ולמה לא לרמלה?

אילן גילאון: זאת עיר משותפת, יש בה דו-קיום.

אילן גילאון: למה לא למקומות אחרים?

אילן גילאון: שוב עקרון היעילות; שוב ערכים כאלה שאנחנו פוגעים בהם.

אילן גילאון: סליחה, רבותי.

אילן גילאון: חבר הכנסת בגין, אני מבקש ממך – אתה יודע שאני בהפרעות קשב?

אילן גילאון: חבר הכנסת ביטן, זה מפריע לי.

אילן גילאון: חבר הכנסת ביטן, תקשיב לדברים שלי.

אילן גילאון: תקשיב לי, תקשיב לי.

דוד ביטן: לחלק אני מסכים – על הסוף, לא על ההתחלה.

אילן גילאון: יש כאן שאלות שהן שאלות מהותיות בהתנהלות היומיומית שלנו לגבי כל דבר.

אילן גילאון: קטעת לי את המחשבה, אבל אני אחזור אליה, אל תדאג.

אילן גילאון: למה העיקרון של פגעת–שילמת לא מתקיים?

אילן גילאון: למה אפשר היה לעשות את כל התהפוכה והמהפכה הזאת ואף אחד לא לוקח אחריות?

אילן גילאון: מדוע זה לא קיים היום?

אילן גילאון: אז אני לא תמים, אני מבין שהגלגל מסתובב לו ואני לא יכול להחזיר אותו לקדמותו.

אילן גילאון: אם היינו חברה מתוקנת ואנשים עם אומץ ציבורי, היינו צריכים להקפיא את הכול ולהשיב הכול לקדמותו ולקלוט את התאגיד החדש בתוך הרשות הנוכחית ולתקן את זה – גם את היוצרים, גם את החדשים, גם את הישנים.

אילן גילאון: אבל אין אומץ ציבורי לעשות את הדבר הזה.

אילן גילאון: אפשר ללכת לעשות פגיעות, ועקרון התשלום איננו מתקיים כאן.

אילן גילאון: לכן, רבותי, בקליפת אגוז – ולכן אני כל כך מתעקש.

אילן גילאון: באמת, אני לא אדם סהרורי; אני כל כך מתעקש משום שעקרון הטיפול ברשות השידור נכון גם לגבי כלל האנשים במדינת ישראל: אנשים אינם חשובים, אינם ראשונים, אינם נספרים.

אילן גילאון: לגבי הרשות הציבורית – אמרתי.

אילן גילאון: אם יש 50 גוונים של ארדואן, ראש הממשלה – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה לסיים.

אילן גילאון: אני מייד מסיים.

אילן גילאון: אם יש 50 גוונים של ארדואן, ראש הממשלה שלנו נמצא בגוון ה-48; אם יש 30 גוונים של פוטין, ראש הממשלה שלנו נמצא בגוון ה-25.

אילן גילאון: מי שמשלם את המחיר, גברתי, זה האנשים כמו אלה של רשות השידור.

אילן גילאון: זה המשל לאופן שהדברים מתנהלים, כן.

אילן גילאון: לכן אני דורש, גברתי, ועדת חקירה שתחקור את המעשה הנואל הזה, של פירוק מצד אחד וחוסר יכולת להרכיב מהצד השני.

אילן גילאון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם ראש הממשלה השר צחי הנגבי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אדוני השר, גם יש לך עד עשר דקות להשיב.

צחי הנגבי: זה יותר מדי.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש, המציע, חברי הכנסת, חבר הכנסת גילאון, אם ויליאם שייקספיר היה חי פה, אז הוא היה עובר חוויה מטלטלת בשבוע האחרון, ובעקבותיה הוא היה כותב מחזה שנקרא Much Ado About Nothing – רוב מהומה על לא מאומה.

צחי הנגבי: עשיתם מהומה: קריסת השידור הציבורי, מפטרים אנשים.

צחי הנגבי: אם אנחנו נאמץ את מה שאתה אומר, אם נאמץ את מה שאתה מציע ולא נביא את הצעת החוק להארכה של המעבר לשידור הציבורי, התאגיד, התוצאה המעשית של הבקשה שלך זה שבסוף ספטמבר זורקים 1,200 איש לרחוב – זה מה שאתה מבקש.

אילן גילאון: ביקשתי ועדת חקירה – – –

צחי הנגבי: זה מה שאתה מבקש.

אילן גילאון: אני ביקשתי ועדת חקירה – – –

צחי הנגבי: על זה אתה צועק.

צחי הנגבי: אני שמעתי אותך בכל הראיונות שלך בשבוע האחרון, זעקת: הולכים להאריך את התוקף של השידור הציבורי.

צחי הנגבי: מה שאתה מבקש בפועל – –

אילן גילאון: – – – ולא שמעת גם – מה אתה מבקש – – –

צחי הנגבי: – – זה שאת אותם 1,200 אנשים שביכו את מר גורלם – אנחנו עוד לפחות נותנים להם תקווה; הצענו שתהיה הארכה עד 2018, שיהיה סיכוי בכלל לשידור הציבורי, שזה לא יהיה דעיכה מייסרת.

צחי הנגבי: לא, אתם דורשים עכשיו להעיף אותם לרחוב; זה מה שאתה דורש, זה מה שאתה דורש.

אילן גילאון: לא נכון, לא נכון.

אילן גילאון: לא דורשים להעיף אותם לרחוב.

צחי הנגבי: אז נראה אותך מצביע כשנביא את החוק.

אילן גילאון: אתה – – – על מה אתה מדבר.

אילן גילאון: לא, אתה מדבר בלי שאתה יודע.

צחי הנגבי: לא, אתה כבר דיברת עשר דקות, עכשיו אני עונה.

אילן גילאון: לא, אתה מדבר בלי שאתה יודע.

צחי הנגבי: אבל ככה הבנתי את דבריך.

צחי הנגבי: אל תפריע.

צחי הנגבי: גברתי היושבת-ראש.

אילן גילאון: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון, באמת, היו לך עשר דקות כאן.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא הפריע לך.

אילן גילאון: אף אחד – – – לא נאמרו על-ידי – – –

טלי פלוסקוב: בטח אתה רוצה לשמוע את תשובתו של השר.

צחי הנגבי: – – – אף מילה לא נאמרה על-ידי – – –

טלי פלוסקוב: אז אני מבקשת או להירגע, או שלפחות בזמן של התשובה תצטרך לצאת מהאולם.

צחי הנגבי: אם אתה לא רוצה לזרוק 1,200 איש – – –

אילן גילאון: – – –

צחי הנגבי: לא, אל תשיב – תקשיב.

צחי הנגבי: אם אתה לא רוצה לזרוק 1,200 איש, אני רוצה לראות אותך בשבוע הבא מצביע בעד החוק שהממשלה מביאה להארכת תוקף השידור של הערוץ הראשון.

עיסאווי פריג': מה מסתתר מאחורי – – –

צחי הנגבי: כל הצבעה אחרת שלך משמעותה שאתה רוצה לזרוק לרחוב 1,200 איש.

צחי הנגבי: אתה יכול לצרוח פה עד מחר.

צחי הנגבי: יש הצבעה – נראה מה אתה תצביע – –

עיסאווי פריג': מה מסתתר מאחורי – – –

צחי הנגבי: – – ואז נבין האם אני הבנתי אותך או לא הבנתי אותך.

אילן גילאון: אתם – – – בגלל שהורדתם את האגרה.

אילן גילאון: גיבורים גדולים.

אילן גילאון: חבורה של פחדנים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אילן גילאון, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אילן גילאון: מה – – – אין – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו מקשיבים כולנו לתשובתו של השר, ואתה לא נותן לנו את האופציה הזאת בכלל.

אילן גילאון: גברת, רשות השידור בשבילי זה הר-הבית, את מבינה?

טלי פלוסקוב: גם בשבילי, וגם בשביל השר, וכרגע הוא משיב.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עיסאווי פריג': מה מסתתר מאחורי – – – העובדים או – – – מה מסתתר?

צחי הנגבי: זה מאוד מאוד פשוט, ואני אשיב לך.

צחי הנגבי: כמו שאתם יודעים, עבר פה ב-2014 חוק השידור הציבורי שהקים את תאגיד השידור הציבורי הישראלי.

צחי הנגבי: הוא אמור היה להחליף את פעולתה של רשות השידור, שפועלת מכוח חוק אחר – חוק רשות השידור.

צחי הנגבי: מה שקרה בפועל – שעל-פי החוק המקורי, נקבע שהמועד להתחלת שידורי התאגיד הוא 30 בספטמבר 2016.

צחי הנגבי: עוד מעט, עוד שבועות לא רבים, אמור היה להסתיים המוסד המכובד הזה, שעשרות בשנים באמת פעל את פעולתו.

עיסאווי פריג': כבר נאמר שלא – – – את ההליך הזה.

עיסאווי פריג': למה התעקשת להעביר?

צחי הנגבי: זה נכון.

עיסאווי פריג': נאמר במפורש שלא יעמדו.

צחי הנגבי: נכון, חד וחלק, ובאמת לא עמדו.

צחי הנגבי: ולא רק שלא עמדו, אלא גם בתאריך החדש לא עמדו.

עיסאווי פריג': – – –

צחי הנגבי: כן, לא רק שנאמר לי; אני האמנתי כשאמרו לי שלא יעמדו, שלא יעמדו.

צחי הנגבי: ואנחנו קבענו – אם אתה זוכר, הייתה עוד ועדה, אחרי הוועדה שלי, שאיתן כבל ניהל, וגם במועד שקבע איתן כבל לא עמדו.

צחי הנגבי: ראשי התאגיד עצמו לא הסתירו את חששם מהעובדה שבבוא היום הקובע, כאמור 30 בספטמבר, הם לא יצליחו להעמיד שידורי טלוויזיה בירושלים.

צחי הנגבי: הם אמרו את זה.

צחי הנגבי: הם אמרו שהם יכולים אולי פייסבוק, אינטרנט, רדיו; לא טלוויזיה.

צחי הנגבי: לכן, אנחנו מבקשים להביא בימים הקרובים, בשבוע הבא, את השינוי המתבקש.

צחי הנגבי: מהו השינוי?

צחי הנגבי: ראש הממשלה ושר התקשורת, יחד עם שר האוצר, יוכלו לקבוע שמועד התחילה החדש הוא עד 30 באפריל 2017.

צחי הנגבי: אם תהיה דרך והמועצה, מועצת התאגיד, תיווכח לדעת שהתאגיד כבר ערוך לשידורים גם לפני 30 באפריל 2017, החל מ-1 בינואר 2017, גם מבחינה טכנולוגית וגם מבחינת תוכן השידורים, ניתן יהיה בהודעה מנומקת להקדים את יום התחילה בצו בתוך 14 ימים, ואם לא, אנחנו נבקש מהכנסת לתת את הארכה עד 30 באפריל 2017.

צחי הנגבי: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעה לסדר-היום בנושא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קריסת השידור הציבורי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת – 16 נגד – 37 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 16 חברי כנסת, 37 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה בנושא הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא קריסת השידור הציבורי לא אושרה.

טלי פלוסקוב: מאות ילדים להורים עובדים ללא מסגרת משפחתון עקב אי-תקצוב של משרד האוצר

טלי פלוסקוב: נעבור להצעה לסדר-היום מס' 4615, בנושא: מאות ילדים להורים עובדים ללא מסגרת משפחתון עקב אי-תקצוב של משרד האוצר, של חבר הכנסת יעקב אשר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת יעקב אשר.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו כאן, בשם שר הכלכלה והתעשייה, השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי השרים, חברי הכנסת, אחד הפתרונות שיש כדי לעודד אנשים לצאת לעבודה, או אימהות שיכולות לצאת לעבודה, זה האפשרות לשים את הילדים במעון, או לחלופין – במשפחתונים הקיימים ברחבי הארץ.

במשרד הכלכלה, אדוני השר, במשך ארבע שנים לא הותקן התקציב של המשפחתונים לפי הגידול הטבעי.

יש היום אלפי ילדים שממתינים בתור כדי להיכנס למשפחתונים באותן ערים שאין בהן מספיק מעונות, כי כידוע לך בונים מעונות, אבל יש מקומות שגם אין איפה לבנות את המעונות, במקומות צפופים.

אדוני השר, הייתי רוצה שתקשיב לי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפה.

בדיון שהיה בוועדת הכספים הגיע נציג של משרד האוצר וטען שהיו באמת 40 מיליון שקל לתוספת תקציב לשנה הזאת, רק זה נלקח למשרד החדש – של הפריפריה.

אך מה שהתברר לאחר מכן, גברתי – ואני גם אצטט ממכתב – – –

אורלי לוי אבקסיס: למען הסר ספק, הוא אמר את זה?

הוא אמר את זה, ודאי.

אני אקריא לך מכתב של שר הפנים הרב אריה דרעי, שהוא גם שר הפריפריה, מכתב שהוא כותב למר אמיר לוי, הממונה על התקציבים.

הוא מצטט את מה שאמר אותו איש אוצר בישיבה, והוא אומר: מאחר שסעיף 5 להחלטת הממשלה קבע באופן ברור את מקור המימון התקציבי לאגף הפריפריה לשנת הכספים 2016, שמתבסס על העודפים המחויבים של סעיף 04, ומה שאמר אותו רפרנט לא היה מדויק.

מסיים השר: אני רואה בחומרה רבה שימוש במקור כספי שלא על-פי החלטת הממשלה.

אז התברר שאף אחד לא לקח את הכסף, ואם מישהו כן לקח את הכסף, איפה הכסף?

כנראה באוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה כסף צבוע.

ואני אומר, אדוני השר – איפה כבוד השר?

יעקב ליצמן: שני שרים.

אז שני השרים – אתם רוצים שאנשים יצאו לעבוד, שאימהות יוכלו לשים את הילדים שלהן במשפחתונים.

יש אלפי ילדים בהמתנה למשפחתונים, וצריך להעביר עוד לפני שנת התקציב הבאה; כדי שבשנת הלימודים הקרובה יהיו עוד 450–500 משפחתונים חדשים, צריך להעביר את ה-40 מיליון שקל האלה היום.

אי-אפשר לחכות עם זה.

אי-אפשר להגיד – ואני פונה מכאן לראש הממשלה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

– – שהוא גם שר הכלכלה, ולשר האוצר – לדאוג באופן דחוף למימון הזה של המשפחתונים, כי האופציה האחרת היא לשים את הילדים אצל איזה בייביסיטר, או במקומות בלתי מוסדרים, ושלא יבואו אחר כך בטענות למה אנשים לא יוצאים לעבודה.

הממשלה מונעת מהם לצאת לעבודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב אשר.

טלי פלוסקוב: כאמור, ישיב לנו בשם שר הכלכלה השר יריב לוין.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחבר הכנסת יעקב אשר על העלאת הנושא החשוב.

יריב לוין: מערך המשפחתונים הוא שירות משמעותי לצורך תמיכה באימהות עובדות, הוא משתלב במגוון הכלים מעודדי התעסוקה לאימהות עובדות, במיוחד מערך המסגרות לגיל הרך, ואין כמובן ספק שמשרד הכלכלה רואה חשיבות רבה בתמיכה ובסיוע גם לקיום המערך הזה וגם לקיומו ברמה נאותה.

יריב לוין: בשנים האחרונות תקציב הפעלת מערך המשפחתונים אכן – כפי שאומר בצדק חבר הכנסת יעקב אשר – לא גדל.

יריב לוין: היו תקציבים שיועדו להרחבת המערך הזה, אבל בסופו של דבר גם הם לא אושרו ולא בוצעו.

אורלי לוי אבקסיס: הם אושרו, הם היו צבועים, הם לא נעלמו.

יריב לוין: הם לא נעלמו, הם קוצצו.

יריב לוין: כתוצאה מהמצב הזה בהחלט קיים צורך בתחום הזה בעיבוי המערכת ובעיבוי התקציבים, אלא שכמו כל עניין וכל נושא, בסוף יהיה צריך לדון במסגרת תקציב המדינה ולראות איך מחלקים את העוגה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יריב לוין: חבר הכנסת יעקב אשר, כפי שאתה יודע, גם משרדי הממשלה השונים וגם השותפות הקואליציוניות השונות, כל אחד שם את הדגש במקומות שהוא מצא לנכון.

יריב לוין: זה לא אומר שאין עוד דברים חשובים ועוד נושאים שצריך לתקצב אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היה כסף צבוע שהיה בתקציב, לאן הוא נעלם?

יריב לוין: קוצץ.

יריב לוין: מה לעשות, היו קיצוצים בתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא קוצץ.

אורלי לוי אבקסיס: הוא פשוט נעלם.

יריב לוין: היו קיצוצים בתקציב, וכתוצאה מכך לא הייתה – המציאות היום – אין ויכוח על דבר אחד: יש צורך ביותר כסף בתחום הזה; אגב, כמו בהרבה מאוד תחומים אחרים.

יריב לוין: אני בטוח שחברי השר ליצמן יכול לתת כאן הרצאה שלמה על הצרכים הנוספים של מערכת הבריאות שעדיין לא נמצא להם מקור תקציבי.

רויטל סויד: זה בדיוק הנושא הבא.

יריב לוין: גם בנושא הזה, חבר הכנסת יעקב אשר, נידרש לדון כאשר נכין את תקציב המדינה, ואני יכול רק לקוות שתימצא הדרך לתקצב את העניין הזה באופן הולם.

אורלי לוי אבקסיס: הצעה אחרת.

יעקב ליצמן: – – –

יריב לוין: גם זה יקרה בסוף.

אם זה היה באופן רגיל, אפשר היה לחכות עם זה לתקציב הבא – כנראה זה יעלה.

אבל שנת הלימודים היום בפתח, והיום יש אלפי ילדים בחוץ, בלי סידור.

זה כסף שהיה מתוקצב, ונאמר לנו שהוא נלקח למשרד אחר, והתברר שהוא לא נלקח למשרד אחר.

זה עניין של עזרה ראשונה; אני מבין שלא נוכל לפתור את כל הבעיות.

יריב לוין: חבר הכנסת אשר, אומר לך מה אני מציע.

יריב לוין: אם יש בעיות נקודתיות שצריך לתת להן פתרון, אני מציע שנעביר את הנושא הזה לדיון – אולי בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, או בוועדת הכספים – איפה שתמצא לנכון; יזומנו לשם לא רק נציגים ממשרד הכלכלה, אלא קודם כול נציגי משרד האוצר, שהם ודאי צד נדרש לעניין הזה, ואני מקווה שככל שיש בעיות נקודתיות, יימצא להן פתרון נקודתי.

יריב לוין: בסוף, הפתרון המערכתי – זה ברור לכולנו – יכול להינתן רק במסגרת התקציב, ובמסגרת התקציב אתה תמיד צריך לעשות איזשהו איזון בין המצוי לרצוי.

יריב לוין: ככל שהנושא הזה יקבל קדימות בסדרי העדיפויות בדיוני התקציב, וזה תלוי בין היתר גם בכל אחד ואחת מאתנו, בסדרי העדיפויות שהוא עושה, יכול להיות שנוכל לראות פה פריצת דרך.

יריב לוין: אבל אני חושב שהדרך לטפל בנושאים הנקודתיים היא באמת פשוט בדיון בוועדה שיעבור אחד-אחד עם הגורמים המקצועיים, ויינתנו מענה ופתרון מקצועי בכל אחד מהם.

יריב לוין: לכן, גברתי, אני מציע, אם זה מקובל על חבר הכנסת אשר, שהנושא יועבר לדיון בוועדת הכספים, וכמובן, נבקש שהדיון הזה יתקיים במהירות, כדי שיהיה אפשר – מספיק זמן לתת פתרונות נקודתיים במקום שהדבר הזה דרוש.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בקשה להצעה אחרת – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גברתי היושבת בראש, תראי, מה שקורה פה זה נעלם אחד גדול, כי אנחנו דנו בוועדת הכספים, לפי בקשה שלנו לדיון מהיר, יחד עם חבר הכנסת אשר, פנינו לגפני, ומתברר שבתקציב היה כסף צבוע; זה היה כסף תוספתי לאותו שירות, שבואו נודה – בא להקל על המדינה, כי המדינה לא בנתה מוסדות לחינוך לגיל הרך – לוקח הרבה זמן והרבה כסף, וזה פתרון נורא נוח וקל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו מסתבר שהכסף שהוסיפו שם בתקציב, שהיה כסף צבוע, נעלם.

אורלי לוי אבקסיס: שאלנו, איפה הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: בא נציג האוצר, וחזר על זה כמה פעמים בוועדה, לפרוטוקול ולמצלמות, שהכסף עבר יחד עם השר שעזב את משרד הכלכלה ועבר למשרד חדש, למשרד הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שאלתי, האם הפריפריה מפעילה חינוך לגיל הרך?

אורלי לוי אבקסיס: האם לשם כך המשפחתונים יהיו במשרד הפריפריה?

אורלי לוי אבקסיס: אמרו: לא, פשוט הוא הלך, לקח אתו את הכסף לדברים אחרים.

טלי פלוסקוב: גברתי, מה ההצעה?

אורלי לוי אבקסיס: אני נורא התעצבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: לאחר מכן הגיע המכתב של אריה דרעי, ואולי אני צריכה לבקש ממנו מחילה, שחשדתי בו.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו פה משקר; כספים צבועים נעלמים.

אורלי לוי אבקסיס: זה בפני עצמו מקום לחקירה.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת פונה לשרים הרלוונטיים – אם היה כסף צבוע בתקציב, שמשרד האוצר אומר שעבר עם שר למשרד אחר, ולא היה שר שיגן על זה, בבקשה תגידו לנו מה קרה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא ניהול תקין.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת שוקלת לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, ואולי אפילו לחקירת משטרה בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: 30 מיליון שקלים נעלמו בצורה לא חוקית; אתה אומר 40 – משרד האוצר אמר לנו 30.

אורלי לוי אבקסיס: 40 מיליון – עוד יותר גרוע.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך לתת את הדין על כך.

אורלי לוי אבקסיס: 40 מיליון שקלים שנעלמים, אחרי שהם היו צבועים, במדינה מתוקנת?

אורלי לוי אבקסיס: מי המפקח על הדברים האלה?

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, זה הזוי, וזה שהשר אומר שמישהו יריב על זה, ושזה יהיה בתקציב הבא – זה היה בתקציב הזה ונעלם, מי מבטיח לנו שבתקציב הבא זה לא ייעלם?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: רק תיקון קטן: זאת הייתה הבעת דעה, ולא הצעה אחרת.

טלי פלוסקוב: כפי שהבנו, השר הציע להעביר את הדיון לוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: האם מקובל על כולם?

טלי פלוסקוב: רבותי, אז אנחנו כעת נצביע על העברת הדיון לוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב אשר, אני מפעילה הצבעה – בטח תרצה להצביע – על העברת הדיון לוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: עשרה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה לסדר-היום: מאות ילדים להורים עובדים ללא מסגרת משפחתון בעקבות אי-תקצוב של משרד האוצר, עוברת להמשך דיון בוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: מצוקת הרופאים המתמחים

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום הבאות: מצוקת הרופאים המתמחים, מס' 4598, 4604 ו-4620.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד הראשונה, ואחריה – חברת הכנסת יעל גרמן, אם תיכנס, ואחריה – חבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: אתה מבקש הבעת דעה?

טלי פלוסקוב: אחרי תשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש פעמים שאנחנו נמצאים פה בכנסת ואנחנו דנים בדיונים שהדעת איננה סובלת שאנחנו בכלל צריכים להעלות אותם.

רויטל סויד: מצוקת המתמחים לרפואה היא לא רק המצוקה של המתמחים, היא קודם כול המצוקה של הציבור.

רויטל סויד: רופאים מתמחים עובדים היום 26 שעות ברצף, מעל יממה.

רויטל סויד: במיון, כשאנחנו מגיעים, אנחנו רואים רק את המתמחים.

רויטל סויד: הם נותנים טיפולים מצילי חיים, הם מאבחנים, הם מנתחים, חלקם מצנתרים.

רויטל סויד: כל זה כאשר הם לא ישנים לעתים מעל יממה.

רויטל סויד: הם זועקים את הזעקה הזאת כל כך הרבה זמן, וזה לא ייאמן שאנחנו עדיין נמצאים בסיטואציה שבה מדינה מתוקנת, מערבית, מאפשרת למתמחה לתת טיפול רפואי 26 שעות, כשהוא ללא שינה, תשוש ועייף.

רויטל סויד: רופא עייף לא מסוגל לתת טיפול רפואי טוב; רופא עייף יעשה טעויות באבחנה; רופא עייף יטעה וישגה בניתוח; רופא תשוש ועייף יכול להגיע למצב של לסכן חיי אדם.

רויטל סויד: רוב המדינות המערביות עברו כבר מזמן לתקופות תורנות של 12–16 שעות.

רויטל סויד: היינו יכולים לחשוב שאין מספיק רופאים מתמחים בארץ, אין ברירה, אין מנוס, חייבים את אותן 26 שעות כי אין מספיק רופאים מתמחים.

רויטל סויד: האבסורד הוא שהדבר הוא בדיוק הפוך – רופאים צעירים שסיימו היום את הלימודים ורוצים להתמחות ממתינים חודשים רבים עד שמתפנה להם תקן.

רויטל סויד: מה הם מבקשים?

רויטל סויד: הם מבקשים תוספת שכר?

רויטל סויד: ממש לא.

רויטל סויד: כל מה שהם מבקשים זה קיצור שעות התורנות מ-26 שעות ל-16 שעות או ל-14 שעות ולהוספת תקנים.

רויטל סויד: התקינה היום בארץ מתבססת על תקינת גולדברג מ-1976.

רויטל סויד: מאז האוכלוסייה גדלה, תוחלת החיים התארכה, טכנולוגיות חדשות נכנסו, ואנחנו נמצאים עם אותה תקינה קדמונית מאז.

רויטל סויד: אני פונה אליך, אדוני שר הבריאות, השר ליצמן, שידוע כמי שמאוד נותן את דעתו לרפואה הציבורית בארץ ולחולים במדינת ישראל.

רויטל סויד: אני פונה אליך בבקשה, באמת, תוסיפו את אותם תקנים.

רויטל סויד: חסרים היום 1,600 תקנים, אבל למצער ולכל הפחות תוסיפו את מה שהתחייבתם להוסיף.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

רויטל סויד: תוסיפו את אותם 400 תקנים שאמרתם שתוסיפו ולא התווספו מאז.

רויטל סויד: לא יכול להיות שאנשים ייתנו טיפול רפואי לאנשים אחרים כשהם מסכנים את חייהם.

טלי פלוסקוב: תודה.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים במצב שהרפואה הציבורית בארץ הולכת ומידרדרת, בין היתר כתוצאה מכך.

רויטל סויד: אני רוצה לסיים בכמה משפטים מתוך שבועת הרופאים: "על משמרת

רויטל סויד: כם הופקדתם יומם ולילה לעמוד לימין החולה במצוקתו בכל עת ובכל שעה, ושמרתם עד מאוד חיי אדם מרחם אמו, והיה שלומו ראש חרדת

רויטל סויד: כם כל הימים.

רויטל סויד: ועזרת

רויטל סויד: כם לאדם החולה באשר הוא חולה, אם זר, אם נוכרי, אם אזרח נקלה ואם נכבד.

רויטל סויד: והשכלתם להבין לנפש החולה ולשובב את רוחו בדרכי תובנות ובאהבת אנוש".

רויטל סויד: זוהי שבועת הרופאים בישראל.

רויטל סויד: ואני שואלת: מהי החובה שלנו כלפי הרופאים?

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: ואחריה – חבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני לא יודעת אם יש הרבה אנשים שיודעים שלמעשה הרפואה שלנו מתבססת על המתמחים.

יעל גרמן: המתמחים הם אלה שעובדים שעות נוספות, המתמחים הם אלה שנמצאים בתורנויות כל הלילה, המתמחים הם אלה שלמעשה נותנים לנו את הסעד הרפואי היומיומי, במיוחד בחדרי המיון אבל לא רק; בכל המחלקות.

יעל גרמן: למעשה, מרבית העול של הרפואה הוא על כתפיהם של המתמחים.

יעל גרמן: והמתמחים האלה באים עכשיו בזעקה אלינו ואומרים: אנחנו לא מסוגלים לתפקד בתנאים שיש לנו.

יעל גרמן: אנחנו לא מסוגלים לתפקד, הן מפני שדורשים מאתנו להיות ערים 26 שעות, וגם במקומות שבהם אנחנו יכולים לישון – אני ראיתי בתי-חולים שבהם באמת מתקינים חדרים שניתן לנוח בהם – אנחנו לא יכולים לנוח מפני שאין מספיק רופאים.

יעל גרמן: אם אנחנו נלך לנוח, לא יהיה מי שייתן בכלל עבודה, שייתן מענה וייתן טיפול לחולים.

יעל גרמן: אז אנחנו יכולים באופן תיאורטי, אבל למעשה אין לנו הזדמנות.

יעל גרמן: זאת אומרת, יש לנו כאן את האנשים שפשוט מתוך אידיאלים ומתוך מסירות בלתי רגילה הם אלה שמטפלים בנו, בהורים שלנו ובכל עם ישראל, אבל אנחנו מזניחים אותם.

יעל גרמן: אני חייבת לומר שכאשר אני נכנסתי למשרה שלי כשרת הבריאות אני מצאתי צו של שר התמ"ת – שר התמ"ת הוא זה שחותם על צווים – שבא ואמר שהמתמחים צריכים לעבוד 36 שעות.

יעל גרמן: וכמובן דרשנו ממנו לבטל את הצו הזה, ובאמת במקומו יצא צו של 26 שעות.

יעל גרמן: האידיאל הוא שהמתמחים יעבדו בין 16 ל-18 שעות ולא יותר מזה.

יעל גרמן: את זה ניתן לעשות.

יעל גרמן: יש מקומות בעולם שהראו שאכן כך עובדים.

יעל גרמן: זה לא פוגע, לא ברצף, לא בהתמחות.

יעל גרמן: זה לא פוגע בשום דבר, וזה מיטיב את העבודה של המתמחים.

יעל גרמן: אני רוצה לתת לכם תוצאות של סקר שנערך בקרב למעלה מ-1,200 מתמחים.

יעל גרמן: בסקר הזה אומרים המתמחים – 76% מהמתמחים השיבו כי העומסים במחלקות ובמיון והמחסור בכוח-אדם גורמים לעיכוב בטיפולים דחופים כמו צנתור דחוף, פעולה כירורגית או טיפול בחולה שמוגדר במצב קשה במיון; 80% מהמתמחים מדווחים כי יש מחסור בכוח-אדם במחלקות השונות ובמהלך התורנות שלהם, של 26 שעות; 82% מהמתמחים השיבו כי הוספת מתמחים ברפואה דחופה הייתה מקִלה את העומסים; 88% מהמתמחים השיבו כי העייפות מובילה אותם לירידה בתפוקה ולשיקול דעת מוטעה.

יעל גרמן: לסיכום, אני בהחלט חושבת שמן הראוי שנעלה את הדיון לא רק כאן במליאה, אלא בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יעל גרמן: נקדיש למתמחים ישיבה מלאה ונחשוב על כל האמצעים החלופיים הקיימים היום בעולם כדי להקל על אלו שמטפלים בכולנו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, שתי הערות בהתחלה.

באסל גטאס: 1.

באסל גטאס: אני יודע שאנחנו מתפרצים לדלת פתוחה.

באסל גטאס: אני יודע שהשר תומך עקרונית בצורך לפתור את הבעיה הזו.

באסל גטאס: כולנו יודעים את מאמציך לשפר את כל – אנחנו יודעים שיש המון בעיות, כמובן, שאתה מנסה להתמודד אתן.

באסל גטאס: ההערה השנייה, שאני מבקש גם מחברותי שהגישו את ההצעות הדחופות לסדר-היום, יעל גרמן ורויטל סויד, לשים לב אליה – העניין הוא לא התקנים.

באסל גטאס: מחר בבוקר אפשר להחליט שמתמחה עובד שמונה שעות, כמו כל השאר – –

רויטל סויד: קיצור שעות התורנות.

באסל גטאס: – – ואם תוכנית הסטאז' שלו מחייבת אותו שיעשה חמש או שש תורנויות – עושה אותן.

באסל גטאס: למה הם עובדים 26 שעות?

באסל גטאס: כי הם נדרשים למערכת הבריאות.

באסל גטאס: הם מתחזקים את מערכת הבריאות.

באסל גטאס: הם ממלאים את החסר.

באסל גטאס: הם לא עושים את 26 השעות כי זה מה שנדרש מהם כסטאז'רים.

באסל גטאס: אני רוצה גם – ואולי נתחשב בזה כהערה שלישית – רבותי, אתמול הייתי בוועדת הכספים בפיליבסטר שאנחנו ניסינו לעשות.

באסל גטאס: אדוני השר, ב-21:00 חברי הכנסת כמעט התמוטטו, התחננו לקיזוזים, וזה עוד לא 12 שעות עבודה.

יעקב ליצמן: אדוני לא היה – – –

באסל גטאס: תתאר לעצמך אם היינו מגיעים ל-18 שעות עבודה.

יעקב ליצמן: אדוני לא היה בוועדת הכספים כשאני הייתי היושב-ראש.

יעקב ליצמן: – – –

באסל גטאס: אז תתאר לעצמך – הם היו נופלים.

באסל גטאס: חברי הכנסת, ב-26 שעות עבודה רצוף, אני אומר לך שהם היו נופלים.

באסל גטאס: לא רק שעובדים ומקבלים חולים ומטפלים בחולים, אחר כך נוהגים הביתה ומסכנים את החיים שלהם, את חיי החולים שהם מטפלים בהם, וגם את חיי הנהגים האחרים.

באסל גטאס: אם דבר כזה, סוגיה כזו, כבוד השר, הפתרון שלה כספי ולא מערכתי – אין פה בעיות אחרות, לדוגמה חוסר במתמחים, בעיות מבניות, לא יודע מה, שזה דורש זמן לפתור אותן, אלא בעיה כספית – אני חושב שחובתך לפתור את זה מחר בבוקר.

באסל גטאס: ואנחנו אתך.

באסל גטאס: אני אומר לך: אנחנו נוכל להתחייב כאן – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

באסל גטאס: – – שתקציב 2017–2018 לא יעבור אם העניין הזה – ואנחנו נעבוד ביחד.

באסל גטאס: מה זה, עוד 700-600 מיליון שקל ל-1,800 תקנים?

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

באסל גטאס: בוא נתחייב שנעשה את זה.

באסל גטאס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול אקריא את תשובת המשרד, מה שהכינו לי, ואחר כך אסביר.

יעקב ליצמן: אני אוסיף דברים משלי.

יעקב ליצמן: במהלך השנים האחרונות פעל משרד הבריאות על מנת לשפר את איכות החיים ותנאי העבודה של המתמחים בבתי-חולים.

יעקב ליצמן: הדגש העיקרי הושם על הפחתת מספר שעות העבודה השבועיות, שהיא משמעותית ביותר לאיכות חיים, לתפקוד וללמידה.

יעקב ליצמן: בין היתר, בוצעו הפעולות האלה: בעבר ביצעו המתמחים שמונה תורנויות בחודש ולעתים אף יותר; החל מהסכם הרופאים האחרון, שנחתם בשנת 2011, ירד מספר התורנויות לשש בחודש, שתיים פחות.

יעקב ליצמן: מספר שעות העבודה הממוצע של מתמחה בישראל הוא 71.5 שעות, ובארצות-הברית הגבלת שעות העבודה של מתמחה עומדת על 80 שעות שבועיות.

יעקב ליצמן: במהלך חמש השנים האחרונות נוספו – – –

באסל גטאס: 71 בשבוע?

באסל גטאס: 71 שעות מה?

יעקב ליצמן: בשבוע.

טלי פלוסקוב: שבועיות.

באסל גטאס: 280 ו-300 שעות בחודש.

יעקב ליצמן: בארצות-הברית זה 80.

יעקב ליצמן: כן.

באסל גטאס: זה – – –

רויטל סויד: ואצלנו?

יעקב ליצמן: 71.5.

יעקב ליצמן: אני אסיים להקריא ואגיד עוד כמה הערות.

יעקב ליצמן: במהלך חמש השנים האחרונות – זה היה בתקופה שלי, עוד כשהייתי סגן שר – נוספו כ-1,000 תקני רופאים, 960 למען הדיוק, לבתי-החולים, על מנת להקל את העומס הקיים על המתמחים ולחלק את העבודה ביניהם.

יעקב ליצמן: כדי לאפשר למתמחים לנוח במהלך התורנות ולישון לפחות שעתיים בלילה, תוגברו בתי-החולים בתקני רופאים, בתוספות כספיות לתורנויות לסטאז'רים ולתגבור כוח-אדם מינהלי.

יעקב ליצמן: כמו כן, הוקמו בבתי-חולים מתחמים שבהם יוכלו התורנים לשהות ולנוח במהלך התורנות.

יעקב ליצמן: מתוך הבנה והכרה שכוח-האדם הרפואי ובמקצועות הבריאות הוא הבסיס לאיכות ולזמינות של מערכת הבריאות, משרד הבריאות ממשיך בתכנון תוספות כוח-אדם רפואיות, למשל תוספות תקנים, ובמקצועות הבריאות, עוזרי רופא, סייעי מתמחה וכדומה, במטרה להמשיך את הפחתת עומס העבודה תוך שמירה על האיכות הקלינית של המתמחים.

יעקב ליצמן: נושא משך התורנות, אשר נדון לאחרונה, הוא סוגיה מורכבת.

יעקב ליצמן: לצד היתרונות הקיימים לאיכות חיי הרופאים, עומד מנגד החשש לפגיעה באיכות הטיפול בשל מעבר המטופלים בין מטפלים רבים אשר מוביל לטעויות רפואיות, והחשש לפגיעה באיכות הכשרת המתמחים עקב ירידה בשעות הפעילות ושעות הלימוד מרופאים בכירים.

יעקב ליצמן: נציין כי כל שינוי במשך התורנות הוא בעל השלכות מקצועיות, בטיחותיות וכלכליות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות ימשיך לפעול לשיפור איכות החיים ותנאי העבודה של המתמחים בבתי-החולים, וזאת בעיקר על-ידי תוספת תקנים וצמצום נוסף של מספר התורנויות שמתמחה נדרש לבצע בחודש.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה להסביר כמה דברים.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: אני בעד שמתמחה לא צריך – מותר לי, ואני מרשה לעצמי להגיד שאסור לעבוד יותר מ-18 שעות.

יעקב ליצמן: זו דעתי.

יעקב ליצמן: בקדנציה הקודמת שלי כסגן שר פעלתי.

יעקב ליצמן: שביתת הרופאים לא הסתיימה בגלל ההסכם, כי אני התעקשתי שיהיה סעיף על 18 שעות ולא 26.

יעקב ליצמן: תתפלאו, רבותי, שמי שהתנגד לי זה המתמחים.

יעקב ליצמן: הם לחמו נגדי, וראש המתמחים בזמנו אמר שאני הורס את מערכת הבריאות.

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: מה הם רצו?

יעקב ליצמן: רצו להוריד תורנויות, אבל את זה – לא.

יעקב ליצמן: אל תשאלו מה עשו לי.

יעקב ליצמן: בקושי הכנסתי סעיף pilot plan על ארבעה מקצועות – שלא מתקיים.

יעקב ליצמן: אני מודה על האמת – בשביל לראות איך זה.

יעקב ליצמן: אבל לא רצו.

יעקב ליצמן: גם הר"י לא רצתה בזמנו.

יעקב ליצמן: לא צריך להסתיר את האמת.

יעקב ליצמן: היום, ראשי המתמחים היו אצלי.

יעקב ליצמן: הם רוצים.

יעקב ליצמן: אבל לא אשקר לכם – לעומת זאת יש מתמחים שאומרים לי: אל תעשה את זה.

יעקב ליצמן: לכן יש ויכוח גדול כאן.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: אבל אם – – –

יעקב ליצמן: לי אישית, ליצמן – תנו לי רק לסיים, אני אשמע אתכם.

יעקב ליצמן: אני כשר אומר: רבותי, אסור לעבוד יותר מ-18 שעות.

יעקב ליצמן: אסור.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם את האמת, אי-אפשר יותר.

יעקב ליצמן: אני רוצה יותר רופאים.

יעקב ליצמן: אם אתם תשאלו אותי בכלל, אני חושב ששישי-שבת זה קטסטרופה.

יעקב ליצמן: צריך יותר רופאים, יותר רופאים מומחים, ולא רק סטאז'רים.

יעקב ליצמן: לא יכול להיות שבסופי שבוע יהיה הפקר כאן.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה להעיר עוד כמה הערות כדי להשלים את הטיעון.

באסל גטאס: הם רוצים לעבוד 26 שעות בגלל המשכורת הנמוכה.

יעקב ליצמן: לא, לא.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: תן לי.

רויטל סויד: לא, לא.

רויטל סויד: הם רוצים – – – לא, לא נכון.

יעקב ליצמן: באסל, אם אני אתך, למה אתה מפריע לי?

יעקב ליצמן: אני חושב כמוך.

יעקב ליצמן: תן לי להגיד לך את הכול.

יעקב ליצמן: קורים כאן כמה דברים: א.

יעקב ליצמן: יש הסכם רופאים, ואני לא יכול לפתוח את ההסכם.

יעקב ליצמן: תדברו מה שאתם תדברו, אני לא יכול לפתוח.

רויטל סויד: למה?

יעקב ליצמן: כי הסכם אי-אפשר לפתוח.

רויטל סויד: שר האוצר לא יכול עכשיו לקבל החלטה שהוא מוסיף עוד כספים כדי שאתה תוכל להוסיף עוד תקנים?

יעקב ליצמן: שר האוצר לא יכול לפתוח את הסכם הרופאים, יהיה מי שיהיה.

יעקב ליצמן: אף אחד לא יכול לפתוח – רק בהסכמת כל הצדדים, וזה כמעט בלתי אפשרי.

רויטל סויד: מה זה "הסכמת כל הצדדים"?

רויטל סויד: כל הרופאים המתמחים?

רויטל סויד: הם מתחילים עכשיו, מחר, מאבק עם אוהל מחאה בכיכר רבין.

רויטל סויד: הם זועקים את הזעקה הזאת.

יעקב ליצמן: אמרתי שהם לא היו אצלי?

יעקב ליצמן: הם היו אצלי גם כן.

באסל גטאס: – – –

יעקב ליצמן: אני כיבדתי אותם ונשארתי אתם הרבה זמן, ויש עוד קבוצות שרוצות לבוא ואני אקבל אותן, כי אני חושב שיש צדק בזה.

יעקב ליצמן: אבל מה?

יעקב ליצמן: כרגע, יש הסכם עד 2020.

יעקב ליצמן: אני לא רואה מישהו שיכול לעשות את – – –

רויטל סויד: ההסכם הוא בזה שאתה – – –

יעקב ליצמן: רגע, רגע.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: תנו לי, רבותי.

יעקב ליצמן: אני בסך הכול רוצה לעזור לכם.

יעקב ליצמן: תנו לי.

יעקב ליצמן: הדבר השני, וזה החשוב ביותר כאן:

יעקב ליצמן: בזמני עשיתי הסכם תוספת מיטות, 960, פרוס על חמש שנים.

יעקב ליצמן: ההסכם הזה מסתיים עכשיו, השנה.

יעקב ליצמן: זאת אומרת, כרגע לפני – עם משרד האוצר – להגיע להסכם.

יעקב ליצמן: בדרך כלל האוצר עם בריאות, בניגוד למשרדים אחרים, זה תלת-שנתי, אולי בתקנים זה יהיה חמש שנים, לא יודע.

יעקב ליצמן: כרגע, לפני תוספת מיטות – מיטה, הכוונה רופאים, אחיות, מינהלה, הכול יחד זה מיטה.

יעקב ליצמן: מיטה זה לא סתם איזה מיטת ברזל.

יעקב ליצמן: עכשיו, זה יהיה מודד איך אנחנו ניראה בשנים הבאות.

יעקב ליצמן: זה המבחן כרגע, המיטות – –

רויטל סויד: זו התקינה?

יעקב ליצמן: – – וזה המבחן.

יעקב ליצמן: ולכן, אנחנו רק נסיים את דיוני התקציב – – –

רויטל סויד: אבל אז לא יהיה כסף, אם לא נתקצב – – –

יעקב ליצמן: לא לא, זה לא – – –

רויטל סויד: לא יישאר כסף.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, אנחנו פה לא – – –

יעקב ליצמן: לא לא, היא צודקת בהערה, אבל בניגוד לדברים אחרים, זה לא צריך להיות בתוספת, זה לא שייך, כי מיטות – –

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: בגלל התקינה?

יעקב ליצמן: – – זה סיפור אחר לגמרי.

יעקב ליצמן: זה סיפור אחר לגמרי.

רויטל סויד: אז מה אנחנו יכולים לומר להם?

רויטל סויד: אחרי שיעבור הליך התקינה ותהיה תוספת של מיטות, ואז – – –

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

רויטל סויד: מה אנחנו יכולים לומר להם?

יעקב ליצמן: אני יודע דבר – – –

טלי פלוסקוב: בואו נראה אם נמשיך בדיון או שנסתפק.

יעקב ליצמן: המשך דיון יהיה.

יעקב ליצמן: אני רוצה המשך דיון, בהחלט.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז – – –

יעקב ליצמן: אני רוצה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות – –

טלי פלוסקוב: יופי.

יעקב ליצמן: – – אני רוצה, אני חושב שזה נושא חשוב, אבל אני אומר, ידי די כבולות; הדבר היחיד שאני יכול לעשות עוד זה בהסכם המיטות, שם לדעתי אני יכול לעשות מאבק.

רויטל סויד: דע לך, השר ליצמן, עוד משהו.

רויטל סויד: כשהיה פרופסור ארנון אפק בוועדה, הוא אמר שהתקבלה החלטה, התקבלה החלטה להוסיף 300 תקנים, מהם הוסיפו רק 90.

רויטל סויד: זאת אומרת, כבר עכשיו יש 210 תקנים חדשים נוספים, על-פי החלטה קודמת.

טלי פלוסקוב: השר, אתה לא יכול, אתה לא – –

יעקב ליצמן: התשובה שלי – – –

טלי פלוסקוב: – – חייב להשיב פה.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להמשיך.

יעקב ליצמן: רק מילה – אני אגיב על מה שהיא אמרה.

טלי פלוסקוב: זכותך.

יעקב ליצמן: אני לא אמרתי מילה אחת – שאנחנו פותחים בעוד שנה עוד בית-חולים באשדוד, וזה אוטומטית 300 יותר, ואני מקווה – אני לא יודע אם הוא מתכוון לזה, לכן אני לא יודע – – –

רויטל סויד: בלי שום קשר, רק החלטה להוסיף עוד 300 תקנים.

רויטל סויד: על אף זה הוסיפו רק 90 מהם, אז כבר יש את 210 התקנים האלה.

יעקב ליצמן: תסמכו עלי, זה לא בדיוק, יש כל מיני דברים ש – זה תלוי אחד בשני.

יעקב ליצמן: מה שאני מציע, רבותי – תעשו דיון, אני מסכים להעביר את זה לוועדת העבודה, נעשה דיון מסודר.

רויטל סויד: אתה תגיע לדיון, אדוני השר?

יעקב ליצמן: אני אשתדל בהחלט.

יעקב ליצמן: אשתדל, בלי – – –

רויטל סויד: אנחנו מזמינים אותך.

טלי פלוסקוב: ייאמר לזכותו של השר, הוא מגיע לוועדה גם אם הוא לא הוזמן.

חיים ילין: בלי נדר.

יעקב ליצמן: אני אשתדל.

יעקב ליצמן: הכול בלי נדר, הכול בעזרת השם.

חיים ילין: בעזרת השם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: יש לנו הבעת דעה נוספת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר – איציק שמולי עכשיו מפריע לו.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, יש לנו הבעת דעה, אז בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אכן, אני סומך עליך, ואני אומר את זה ברצינות – –

יעקב ליצמן: – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – אבל – אבל, אבל, אבל – אבל גדול – –

חיים ילין: – – – מנדטים – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – האבל הזה לא קשור אליך, לצערי הרב – קשור לכסף.

יעקב ליצמן: – – – אני לא אקבל – – –

עבדאללה אבו מערוף: ובוא נהיה יותר שקופים ויותר כנים עם עצמנו: הסכם הרופאים זה לא הבעיה, ואין קשר בין הסכם הרופאים לבין עניין תוספות תקנים ותוספות רופאים – –

יעקב ליצמן: לא – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – ועבודה של 18 שעות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן – – –

יעקב ליצמן: – – – שעות עבודה – – –

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין – כבוד הרב וכבוד שר הבריאות, אני מבין את הבעיה, אני חייתי את הבעיה עצמה, לא סתם קיבלתי זכות לדבר דקה – –

יעקב ליצמן: – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – אני בעד, בטח, שנעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, שם כבר דנו בעניין, התחלנו לדון, וההסתדרות הרפואית, העמדה שלה ברורה עכשיו.

עבדאללה אבו מערוף: בוא נתחיל דף חדש.

עבדאללה אבו מערוף: מה שהיה היה, וגם עמדת המתמחים שהייתה זו הייתה עמדה לא כל כך נכונה – –

יעקב ליצמן: – – –

עבדאללה אבו מערוף: – – אז בוא נתחיל דף חדש, דף חדש ברוח שאתה דיברת עליה, אופטימיות, עם עמדת הסתדרות הרופאים, עמדת המתמחים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: – – ואכן, להביא עכשיו, לתקציב הזה, כסף משר האוצר לבריאות, מיועד – מיועד – מיועד לטפל בבעיית המתמחים.

טלי פלוסקוב: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: זה ככה, לא במיטות.

עבדאללה אבו מערוף: לא במיטות.

יעקב ליצמן: האם הר"י מסכים?

עבדאללה אבו מערוף: כן, אני אומר לך, הר"י מסכים.

יעקב ליצמן: – – –

עבדאללה אבו מערוף: כבוד השר, אני אומר לך, אני לא סתם עומד כאן – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: – – הר"י מסכים עם העמדה שנגבש יחד.

קריאה: יהיה דיון בנושא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: רבותי, השר הציע להמשיך בדיון בוועדת העבודה והרווחה.

טלי פלוסקוב: לכן, אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

באסל גטאס: תוסיפי אותי – – –

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: 11 חברי כנסת בעד, כולל העמדה של באסל גטאס, שהיא לא פועלת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הבטחת הכנסה (הוראת שעה ותיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת יוליה מלינובסקי, יוסי יונה ותמר זנדברג בנושא:

נאזם בדר: אלפי תושבים מרקע חלש מנוצלים במיזמי התחדשות עירונית.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: דוח ה-OECD קובע כי כבישי ישראל הם הצפופים ביותר בקרב המדינות החברות בארגון

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 4592, 4603, 4609, 4621 ו-4628: דוח ה-OECD קובע כי כבישי ישראל הם הצפופים ביותר בקרב המדינות החברות בארגון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני.

חיים ילין: – – – ליצמן – – –

טלי פלוסקוב: השר ליצמן נמצא אתנו.

חיים ילין: לא, שאלתי אם השר ליצמן עונה גם – – –

יעקב ליצמן: לא, לא.

טלי פלוסקוב: אה, להשיב – זה משהו אחר.

חיים ילין: – – – שר שצריך – – –

אורי מקלב: השר אריאל כאן.

אורי מקלב: הוא יענה.

טלי פלוסקוב: השר המשיב – השר אורי אריאל.

חיים ילין: זה כל מה ששאלתי, זה הכול.

טלי פלוסקוב: הנה, קיבלת תשובה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, תודה רבה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, ישראל מצטיינת בהרבה דברים, ויש דוח של ה-OECD שהיא מצטיינת בעוד דבר, שקצת עומד בעוכרינו, וזה הצפיפות בכבישים.

אורי מקלב: אנחנו מצטיינים בכך שאנחנו לא סתם מצטיינים בממוצע מול מדינות אירופה או מדינות ה-OECD, אלא פי שניים וחצי – פי שניים וחצי מהממוצע במדינות ב-OECD בצפיפות בכבישים.

אורי מקלב: עכשיו, השאלה היא מדוע זה קורה.

אורי מקלב: יש כנראה כמה וכמה סיבות; כנראה התרבות שלנו, גם אם אנחנו לא מדינה עשירה, כנראה הרכב הוא אצלנו מוצר חשוב מאוד ונצרך מאוד.

אורי מקלב: אומרים שתרבות הליסינג היא אחת הסיבות – יכול להיות שהביאה הרבה רכבים.

אורי מקלב: גם פיתוח התשתיות.

אורי מקלב: כשיש כבישים טובים, צריכים להגיע לערד מירושלים, נוסעים שעה ו-20 בערך, אז אין סיבה.

טלי פלוסקוב: שעה ו-20 אני כבר לא זוכרת מתי נסעתי.

אורי מקלב: אני נסעתי ביום שישי, במהירות חוקית.

אורי מקלב: עם הפתיחה של כביש 6 יותר, שעה ו-20, שעה ו-25, אבל לא בשעות הצפופות.

אורי מקלב: זה כבר מקרב את הארץ כולה, אבל מה שקורה, הצפיפות מגיעה כשמגיעים לתוך הערים, בערים הצפופות.

אורי מקלב: אנחנו לא צריכים לקחת דוגמאות מערד, אפשר גם מירושלים – אנחנו באים לירושלים, אנחנו רואים מה שקורה.

אורי מקלב: יש כאן באמת פיתוח של כבישים שאין לו תקדים: הרכבת הקלה, כביש בגין, עוד כבישים מפותחים מאוד, מחלף נתניה – יש הרבה ואנחנו רואים שאנחנו נתקעים פה בתוך ירושלים.

אורי מקלב: יש עוד סיבה, וזאת גם סיבה מעניינת: ככל שאנחנו סבסדנו את המכוניות הפחות-מזהמות, נתנו סבסוד והורדנו – הוזלנו את המכוניות, זה גרם גם לכך שיש עוד מכוניות – –

טלי פלוסקוב: נכון.

אורי מקלב: – – שאנשים קונים, יותר זול לקנות, אז בעצם העידוד שלנו בנושא הוא זה שהביא יותר מכוניות וזה שמביא גם יותר זיהום אוויר.

אורי מקלב: אלה דוגמאות – אנחנו מפתחים כבישים, וזה מביא עלינו צפיפות.

אורי מקלב: הדבר הראשון שלמדתי כאן בכנסת, כשהתחלתי, שכמה שאנחנו חוסכים במים – גברתי היושבת-ראש, היית ראש עיר – ככה אנחנו משלמים יותר על המים.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: קשה להסביר את זה עכשיו – מכיוון שזה בנוי על מחיר גבוה, שאנשים עוברים את המכסה ומשלמים מחיר גבוה ממילא, אז התעריף יכול להיות 3.5 שקלים, לדוגמה, אבל אם אנחנו לא משתמשים בהרבה מים, אז בסך הכול צריכים להעלות לנו את המחירים, כי אין מי שמשלם יותר.

אורי מקלב: זה חשבון קצת מסובך, אבל הוא חשבון פרקטי.

אורי מקלב: לכן, איך אנחנו מתמודדים עם העניין הזה, וזה הדבר הכי חשוב.

אורי מקלב: בישיבה שהייתה אתמול או שלשום בוועדת המדע והטכנולוגיה הופיע ד"ר משה בקר, שנחשב מומחה בשטח הזה, הוא אומר: בעוד עשר או 15 שנה לא יהיה שטח לזוז; לא רק צפיפות, לא שיש עומס, אי-אפשר לזוז.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שהתחבורה הציבורית היא המענה המרכזי לצפיפות.

אורי מקלב: ברגע שתהיה תחבורה ציבורית נוחה, טובה – דיברתי אתמול בלילה עם מנהל חברת תחבורה ציבורית מהצפון, "נתיב אקספרס" – אחד מהמנהלים, אחד מהראשים, הוא אומר לי: תשמע, אתה יודע למה אין לי אוטובוסים?

אורי מקלב: מכיוון שהורידו את המחירים.

אורי מקלב: אתה העלית בכנסת, הוא אומר לי, שנסיעה למשפחה עם שישה ילדים לצפת מאזור דן לסופשבוע להורים זה 700 שקל.

אורי מקלב: הוא אומר לי: צדקת, היום זה 350 שקל.

אורי מקלב: למה זה גורם?

אורי מקלב: שיותר אנשים נוסעים בתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: ממילא חסרים אוטובוסים, אז סבסדת, ואז אין לך אוטובוסים, אין לך מענה.

אורי מקלב: זה אומר דבר אחד – שעידוד התחבורה הציבורית בכמה דרכים מביא את האנשים לתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: ולכן מענה כזה הוא מענה לכל הצפיפות.

אורי מקלב: אם לא נחשוב עכשיו יהיה מאוחר.

אורי מקלב: כשזה כבר יגיע, ולא עוד הרבה זמן, כבר לא נוכל להתמודד עם זה.

אורי מקלב: אנחנו, למשל, דנו בוועדה, והופיע שם ד"ר משה בקר, על תחבורה שיתופית.

אורי מקלב: משרד התחבורה היום בולם את התחבורה השיתופית, ואנחנו שואלים מדוע.

אורי מקלב: מה שטוב לכל מדינות אירופה – אולי שם יש פחות צפיפות משום שיש שם תחבורה שיתופית.

אורי מקלב: זה אולי חלק מהסיבה שם.

אורי מקלב: באירופה עובדת תחבורה שיתופית – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת לסכם.

אורי מקלב: – – ובמקום ששלוש מכוניות נוסעות מפרדס-חנה או מרעננה לתל-אביב, נסעה מכונית אחת.

אורי מקלב: יש עוד מתכונים או עוד אפשרויות.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

אורי מקלב: לכן, גברתי היושבת-ראש, אין ספק, שר התחבורה לא נמצא פה, אבל הדוח הזה הוא עוד פעמון שמצלצל לנו.

אורי מקלב: חייבים, חייבים לתת את הדעת על הצפיפות ועל הפתרון של הצפיפות.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורי מקלב: אין ספק שתחבורה ציבורית, בעידודה, בכל האופנים שלה, בכל הפרמטרים, באמת תוכל לבלום את התופעה.

אורי מקלב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זחאלקה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני.

חמד עמאר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, מדינת ישראל היא מדינה צפופה, גם פקוקה.

חמד עמאר: כשאנחנו מדברים על 2,500 רכבים לקילומטר, זה היה בשנת 2014.

חמד עמאר: בשנת 2015 יש עוד כ-400,000 רכבים.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שהצפיפות היא במקומות מסוימים, זה במרכז, זה בצפון.

חמד עמאר: ולכן, נושא הצפיפות, אתה יכול לפתור אותו רק בדבר אחד: אנחנו לא יכולים להתעלם מההתפתחות האדירה בכבישים במדינת ישראל, בניית גשרים, רכבות, כבישים חדשים, אבל כל זה לא עוזר אם לא נפתח את הנושא של התחבורה הציבורית.

חמד עמאר: ובשביל לפתח את התחבורה הציבורית אנחנו צריכים יותר נגישות לתחבורה ציבורית, תדירות של התחבורה הציבורית, זמינות של התחבורה הציבורית, הוזלה של מחירי התחבורה הציבורית, ואת זה אנחנו לא רואים.

חמד עמאר: אתה מסתובב בעולם ואתה יורד מהרכבת – אתה רואה שהאוטובוס מחכה לקחת אותך ליעד.

חמד עמאר: אתה מגיע ליעד – אתה רואה שיש תיאום בין רכבות לאוטובוסים, אתה רואה תיאום בין רכבת תחתית לבין אוטובוס – אתה רואה תיאום בכל מדינה שאתה מסתובב, אפילו במדינות שלא מפותחות כמו מדינת ישראל.

חמד עמאר: במדינת ישראל אין התיאום הזה.

חמד עמאר: אתה יכול להגיע ברכבת, לחכות חצי שעה עד שיגיע לך אוטובוס, אם יגיע אוטובוס בכלל.

חמד עמאר: אם אני אקח את המגזר הדרוזי שבו אני חי, התחבורה הציבורית בכלל לא מפותחת, כמעט שאין תחבורה ציבורית במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: יוצא אוטובוס מבית-ג'ן אחת לשעה בבוקר, אחרי זה בצהריים נעלם – אין אוטובוסים; כאילו אנשים בצהריים לא נוסעים.

חמד עמאר: ועוד פעם חוזרים אוטובוסים לנסוע בערב.

חמד עמאר: איך אותו בן-אדם ייסע?

חמד עמאר: אותו סטודנט שהלימודים שלו מתחילים בצהריים, איך הוא ייסע בצהריים?

חמד עמאר: הוא צריך לנסוע עם הרכב שלו כי אין לו תחבורה ציבורית.

חמד עמאר: לכן גם בנושא הזה של המגזר הדרוזי, המגזר הערבי, צריך לעבוד על תחבורה ציבורית.

חמד עמאר: בנוסף, גם אין תרבות של שימוש בתחבורה ציבורית במדינת ישראל.

חמד עמאר: אנשים לא התרגלו להשתמש בתחבורה ציבורית.

חמד עמאר: אנשים התרגלו לקום בבוקר, לרדת לרכב, להתניע את הרכב ולצאת מהבית.

חמד עמאר: אין לנו התרבות הזאת של לרדת מהבית, ללכת לתחנת אוטובוס, לחכות לאוטובוס, לעלות על האוטובוס ולנסוע לעבודה.

חמד עמאר: אין לנו התרבות הזאת.

חמד עמאר: אנחנו מסתובבים כל יום – אני גר בצפון, אני נוסע הרבה; אני רואה בודד אחד יושב ברכב, וגם אני עושה את זה, כי אין לי תחבורה ציבורית שתיתן לי את השירות הנכון.

חמד עמאר: לכן אני קורא לשר התחבורה, שעושה עבודה מעולה בפיתוח כבישים, גשרים, רכבות, שישקיעו המון בתחבורה הציבורית, ושתהיה תחבורה ציבורית נגישה, זמינה, תדירה וזולה.

חמד עמאר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם שר התחבורה והבטיחות בדרכים השר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, התבקשתי על-ידי שר התחבורה לענות להצעות הדחופות לסדר-היום שהציעו פה חברי הכנסת מקלב וחמד עמאר בנושא דוח ה-OECD על הצפיפות בכבישי ישראל.

אורי אריאל: ביוני 2016 פרסם ה-OECD מאמר בנושא: רפורמת המיסוי הירוק על כלי רכב בישראל.

אורי אריאל: הדוח מציין כי שיטה זו הביאה לתמריצים לרכישת כלי רכב מזהמים פחות על-ידי שימוש במנגנוני מס.

אורי אריאל: הרפורמה הצליחה ביעדה להסיט רכישות כלי רכב מכלי רכב מזהמים לפחות מזהמים.

אורי אריאל: עם זאת, הדוח מציין כי הלקח שצריך להילמד מהרפורמה במיסוי הירוק הוא כי עקב ההקלות במס לכלי רכב מזהמים פחות הייתה עלייה בהיקף רכישת כלי רכב.

אורי אריאל: בנוסף, הדוח מציין כי מדינת ישראל היא בעלת צפיפות התנועה הגדולה ביותר במדינות ה-OECD.

אורי אריאל: הנה משהו שאנחנו ראשונים.

אורי אריאל: משרד התחבורה מכיר בבעיות התנועה בכבישי הארץ ופועל רבות באופן שוטף ועל בסיס תוכניות לטווח קצר, בינוני וארוך, באמצעות השקעה בתשתיות ובאמצעי מדיניות אחרים לצמצום הגודש בכבישים.

אורי אריאל: ענף התחבורה בישראל עבר תמורות רבות בשנים האחרונות.

אורי אריאל: ממשלת ישראל ומשרד התחבורה ניהלו בשנים אלו מדיניות פיסקלית מרחיבה, שבאה לידי ביטוי בהיקפי השקעות משמעותיים במרכיבים שונים של הענף, בעיקר ברכבת אך גם בכבישים.

אורי אריאל: היקף ההשקעות בישראל כאחוז מהתוצר עולה על המקובל בארצות המפותחות, כולל רוב מדינות ה-OECD.

אורי אריאל: בישראל הגיע שיעור זה לכ-1.5%, לעומת כ-1% בממוצע ברוב המדינות האמורות.

אורי אריאל: כמו כן, על-פי מדיניות משרד התחבורה, ההשקעה העיקרית בתחבורה היבשתית לטווח הקצר והבינוני מוקצה להשקעות בפיתוח תשתיות לתחבורה ציבורית ולמערכות להסעת המונים.

אורי אריאל: אציין כמה פרויקטים מרכזיים של המשרד: 1.

אורי אריאל: ביצוע "הקו האדום" של הרכבת הקלה במטרופולין תל-אביב; 2.

אורי אריאל: ביצוע צפוי של "הקו הסגול" ו"הירוק" של הרכבת הקלה בתל-אביב; 3.

אורי אריאל: פרויקטים להסעת המונים בירושלים ובחיפה; 4.

אורי אריאל: פרויקט הנתיבים המהירים לתל-אביב מצפון ומדרום וחניוני "חנה וסע" לעידוד שימוש בתחבורה ציבורית; 5.

אורי אריאל: ביצוע צפוי של רכבת קלה חיפה–נצרת; 6.

אורי אריאל: פרויקט מחקר ופיתוח של רכב אוטונומי.

אורי אריאל: רכב אוטונומי מפחית את זמן התגובה של הנהג ומאפשר לנסוע במרווחים קטנים יותר בין כלי רכב ועל-ידי כך מגדיל את הקיבולת בכביש.

אורי אריאל: 7.

אורי אריאל: פרויקטי הפיתוח של רכבת ישראל, לדוגמה רכבת מהירה ירושלים–תל-אביב, רכבת העמק, רכבת לנתיבות, שדרות, אופקים ואשקלון, הכפלת מסילה לבאר-שבע, חשמול קווי רכבת ועוד; 8.

אורי אריאל: שינוי מבני בשוק התחבורה הציבורית – הכנסת תחרות בין מפעילים שונים ורבים; 9.

אורי אריאל: רפורמה בתעריפי התחבורה הציבורית; 10.

אורי אריאל: פרויקטים של רכבת מטענים – בניית מסופי מטען ושלוחות מסילה לעידוד הובלת מטענים ברכבת במקום במשאיות והפחתת הגודש בכבישים הנובע ממשאיות; 11.

אורי אריאל: מתן סובסידיה רחבת היקף לתחבורה ציבורית, גם האוטובוסים וגם הרכבת.

אורי אריאל: חשוב להבהיר לעניין הבטיחות בדרכים כי הגודש בכבישים הוא לא גורם משמעותי בתאונות.

אורי אריאל: לעתים גודש בכבישים מפחית את המהירות ומפחית את ההסתברות לתאונות.

אורי אריאל: עם זאת, משרד התחבורה פועל לצמצום הגודש מהטעמים של צמצום ההשפעות החיצוניות השליליות, כגון אובדן זמן.

אורי אריאל: בפני משרד התחבורה ניצבים אתגרים לא מעטים: צפיפות גיאוגרפית – מדינת ישראל היא בעלת שטח קטן וצפופה ברובה, בעיקר במרכז הארץ.

אורי אריאל: חלק יותר גדול מרשת הדרכים והנסועה בישראל נמצא בערים, לעומת מדינות רבות אחרות.

אורי אריאל: ההשוואה למדינות אחרות ב-OECD צריכה אפוא לקחת בחשבון עובדה זו; רמת המינוע בישראל עדיין נמוכה ביחס למדינות ה-OECD.

אורי אריאל: רמת המינוע צפויה לעלות עם העלייה ברמת החיים בישראל, גם אם ככל הנראה לא תגיע לרמה המקובלת בארצות ה-OECD; חוסר בהשקעה בתשתיות תחבורה במשך כמה עשורים, עד לכניסתי – קרי, כניסת חבר הכנסת ישראל כץ – לתפקיד שר התחבורה והבטיחות בדרכים לפני שבע שנים.

אורי אריאל: בהתאם קיים צורך להמשיך ולצמצם את הפיגור שנוצר בעיקר בפיתוח מערכות להסעת המונים ברשת המסילתית הארצית והעירונית לצד ההשקעה בכבישים; שיעור הגידול בביקוש לתחבורה, הגבוה משמעותית מאשר במדינות ה-OECD, הנובע משיעור גידול באוכלוסייה, בתוצר ובסחר הבין-לאומי; חיבור הפריפריה למרכז הארץ – קיים אתגר לאומי לפתח את הפריפריה, בין היתר על-ידי פיתוח מערכות תחבורתיות מתקדמות ויעילות שיחברו אותה למרכז הארץ.

אורי אריאל: פיתוח זה מצריך משאבים רבים.

אורי אריאל: לנוכח כל האתגרים האלה, פועל משרד התחבורה למען השגת מטרותיו באמצעות המשך פיתוח מואץ של רשת המסילות והכבישים ברמה הארצית, ובמקביל מתוך אסטרטגיה ליצירת תחבורה ציבורית שתהיה חלופה אטרקטיבית לרכב הפרטי, באמצעות השקעה במערכות להסעת המונים באזורים המטרופוליניים.

אורי אריאל: בהתאם לתוכניות של משרד התחבורה, המטרה היא להמשיך להגדיל את היקף ההשקעות בתשתיות תחבורה ציבורית ובמערכות תחבורה, הן באמצעות תקציב המדינה והן באמצעות שיתוף הסקטור הפרטי, המכונה בלעז PPP, ולהקצות את עיקר ההגדלה למערכות להסעת המונים.

אורי אריאל: עד כאן תשובת שר התחבורה, מכובדי חבר הכנסת ישראל כץ, ידידי.

טלי פלוסקוב: אולי הוא ציין שם מה הוא מציע?

אורי אריאל: ההצעה היא להסתפק בתשובה הארוכה, המפורטת והמנומקת שעלתה פה.

אורי אריאל: ממילא יוצאים לפגרה, ועד שנחזור מן הסתם הכול ישתנה והמדינה תהיה במצב יותר טוב.

טלי פלוסקוב: מה מציעים המציעים, בבקשה?

טלי פלוסקוב: אורי מקלב, להסתפק בתשובתו של השר?

אורי מקלב: ועדת המדע והטכנולוגיה, אנחנו ממליצים.

טלי פלוסקוב: השר הציע להסתפק בדבריו של השר.

אורי מקלב: אין לו התנגדות לוועדת המדע.

אורי אריאל: יש לי התנגדות, אני הצעתי הצעה אחרת.

אורי אריאל: מה, אתם לא מקשיבים?

אורי אריאל: הצעתי להסתפק.

אורי אריאל: חברים, אתם יכולים לעשות דיונים בוועדות.

אורי אריאל: זאת הצעת השר; מה אתם רוצים?

אורי אריאל: תכבדו את השר, את שר התחבורה, אני עכשיו מגן – – –

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לנו עוד שתי בקשות – – –

אורי אריאל: אני מגן בחירוף נפש על שר התחבורה, והייתי מבקש את עזרתכם, מה אתם – – –?

טלי פלוסקוב: אם אנחנו מסתפקים בתשובתו של השר – – –

אורי אריאל: חבר הכנסת חנין, אל תהיה כזה קשה.

אורי אריאל: אני אוכל למסור לשר התחבורה שהגנתי עליו.

דב חנין: אתה יכול למסור לשר שהגנת עליו בחירוף נפש, ובכל זאת – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: מה תשובתם של המציעים, אורי מקלב וחמד עמאר?

טלי פלוסקוב: לא מסתפקים בתשובתו של השר, אז יש לנו שתי בקשות הבעת דעה: חבר הכנסת איציק שמולי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: נכון, אם היינו מסתפקים בתשובתו של השר לא הייתה זכות להבעת דעה נוספת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת שמולי.

טלי פלוסקוב: דקה.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, לקחתי את הדף הלא-נכון, אז אני מקווה שאני אזכור.

איציק שמולי: אני רוצה לברך את המציעים על הדיון החשוב הזה במליאה.

איציק שמולי: חבל שהשר, כנראה מסיבות טובות, לא יכול היה לקחת חלק בדיון, אבל בכל מקרה, אנחנו דיברנו בדיון הזה בעיקר על המקרו, אני רוצה לתת דוגמה אחת של המיקרו, וזה כביש 66 הידוע לרעה בצפון, כביש דמים שנמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית מגידו.

איציק שמולי: בעשור האחרון הוא גבה עשרות הרוגים – אני חושב שהמספר הוא 80 הרוגים – ויותר מ-400 פצועים, ומשום מה, משרד התחבורה ממאן להכניס אותו לרשימה של תוכנית החומש של אותם כבישים שיזכו לשדרוג, להרחבה – כביש נורמלי במדינת ישראל.

איציק שמולי: לכן הדרישה שלי, גברתי היושבת-ראש, מכאן, בדיון החשוב הזה – וכמובן נעלה בדיון של הוועדה – זה לתת תשומת לב מיוחדת לכבישים כאלו.

איציק שמולי: ונכון, במחיר העלות–תועלת הכלכלי הם לא יכולים להתחרות עם כבישים במרכז הארץ, מבחינת הכדאיות הכלכלית לשפץ אותם, אבל בסוף, החיים של חיי אדם בפריפריה לא שווים פחות מחיי אדם במרכז.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חד-משמעית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, גם לך יש דקה.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש, דוח ה-OECD מציב בפני כולנו מראה מאוד מאוד מדאיגה – אנחנו הולכים ונכנסים לפקק תנועה אולטימטיבי.

דב חנין: כולנו סובלים בפקקים, אבל בעתיד אזרחי ישראל יסבלו הרבה יותר.

דב חנין: הדרך היחידה להתמודד עם המצוקה הזאת, של עומס שנעשה בלתי נסבל בכבישי ישראל, היא מהפכה שתעביר אנשים משימוש ברכב פרטי לתחבורה ציבורית.

דב חנין: כדי שהדבר הזה יקרה, אנחנו צריכים תחבורה ציבורית הרבה יותר טובה ממה שיש לנו – זולה, מהירה, מקבלת עדיפויות דרך, גם בערים הגדולות, גם בין הערים; אנחנו צריכים תחבורה ציבורית שתיתן פתרונות גם בפריפריה וגם במטרופולין.

דב חנין: הסוגיה הזאת היא בעלת דחיפות עצומה, כי יש לה משמעות חברתית, כלכלית, אנושית מאוד גדולה, ולכן אני מצטרף להצעה להעביר את זה לדיון בוועדה.

דב חנין: הציע חבר הכנסת מקלב, למשל, להעביר את זה לוועדת המדע והטכנולוגיה, שעוסקת במודלים חדשים לתחבורה שיתופית.

דב חנין: אני חושב שזה רעיון מצוין להמשיך את הדיון במסגרת הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חנין.

טלי פלוסקוב: כאמור, יש פה הצעה להעביר את הדיון לוועדת המדע והטכנולוגיה.

טלי פלוסקוב: מי בעד להעביר את הדיון לוועדה הזאת?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: עשרה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר להמשך דיון בוועדת המדע והטכנולוגיה.

טלי פלוסקוב: הקמת מפעל ההתפלה בשדות יישובי הגליל המערבי

טלי פלוסקוב: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: הקמת מפעל ההתפלה בשדות יישובי הגליל המערבי, מס' 4543, 4548, 4551, 4560, 4602 ו-4607.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין – ראשון הדוברים.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת משה גפני, אם יהיה כאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

חיים ילין: מי השר המשיב?

טלי פלוסקוב: השר המשיב – אין לנו.

טלי פלוסקוב: השר אורי אריאל, אני רואה.

טלי פלוסקוב: לא? אז בינתיים נתחיל בדיון.

טלי פלוסקוב: כרגע אין לנו אישור של היושב-ראש ששר אחר משיב.

חיים ילין: אז על מה יענו?

חיים ילין: איך אנשים עונים בלי להקשיב?

טלי פלוסקוב: בינתיים יש שתי אופציות: או שהשר שטייניץ ייכנס לאולם, או שהשר אורי אריאל יקבל אישור מהיושב-ראש להשיב בשם השר.

חיים ילין: אין שום בעיה.

חיים ילין: מאה אחוז, אני מודה לך מאוד.

טלי פלוסקוב: ונוסף על כך – סליחה, אדוני, עוד תוספת משמעותית: כעיקרון, התקנון אומר שהשר רשאי להשיב.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, הממשלה רשאית להשיב.

חיים ילין: אני רק שאלתי בשביל להגיד שלום לשר, להגיד לו: שלום, בוקר טוב, להסתכל לו בלבן של העיניים ולדבר אתו, זה הכול, מה אתם רוצים?

טלי פלוסקוב: איזה יופי.

טלי פלוסקוב: איזה יופי, מצוין.

טלי פלוסקוב: כבר היה שווה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: יצאת מזה יפה.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, חברי הכנסת, תראו, הייתי בהפגנה של אותם אנשים שנלחמו – על מה?

חיים ילין: לשמור על הירוק ועל השטחים הפתוחים.

חיים ילין: אני מזדהה אתם, ולכן הבאתי את הדיון הזה, ואני מאוד שמח שחברי כנסת רבים הצטרפו, כי זה לא עניין של ימין ושמאל, אלא שמירת השטחים הפתוחים.

דב חנין: אפילו לא עניין של צפון ודרום.

חיים ילין: נכון.

חיים ילין: כדרומי אני אומר את זה.

חיים ילין: בלב השטחים הירוקים של הגליל המערבי עתידים לקום מפעל התפלה ותחנת כוח, בין היישובים רגבה, לוחמי-הגטאות ונס-עמים, כ-4 ק"מ מהים, בשדות חקלאיים סמוך לבתי התושבים, לא באזור תעשייה, ובמרחק רב מצרכן המים העיקרי באזור, מטרופולין חיפה.

חיים ילין: אני מאוד שמח ששר החקלאות נמצא פה, כי הוא יודע יפה מאוד מה המשמעות של לקחת שטח חקלאי, להקים שם תעשייה ולהרוס שם את החקלאות לחלוטין.

חיים ילין: בניית מפעל ההתפלה במקום זה מחסלת את יכולתם של שלושת היישובים רגבה, נס-עמים ולוחמי-הגטאות להתרחב, ותפגע קשות באיכות החיים באזור.

חיים ילין: בנוסף, המפעל יביא לפגיעה בשדות, באיכות האוויר, בחוף הים, בשמורת הטבע, במי התהום ועוד.

חיים ילין: בשיתוף פעולה ובשיח עם הרשות המקומית, עם ראש המועצה, ניתן למצוא מקום מוסכם אחר, שימזער את הנזקים.

חיים ילין: אנחנו רואים שכשאנחנו מדברים על שיתוף ציבור – בדיוק המדינה נופלת שם, במקום הזה.

חיים ילין: לראש המועצה יש אלטרנטיבות אחרות, אבל אף אחד לא דיבר אתו.

חיים ילין: יושבת-ראש יקרה, את מכירה את זה כראשת עיר לשעבר – –

טלי פלוסקוב: נכון מאוד.

חיים ילין: – – שלפעמים עוקפים אותנו, בכלל לא מדברים אתנו ומביאים, ואחרי זה מתפלאים למה אנחנו מתנגדים.

חיים ילין: מי שיתף אותנו, ריבונו של עולם?

חיים ילין: מדבר בתוכנית אבסורדית, שתוביל לפגיעה אנושה באזור כפרי ותיירותי שהולך ונעלם.

חיים ילין: מיקום מפעל ההתפלה בגליל המערבי הוא טעות קשה למשק המים.

חיים ילין: הקמת מפעל התפלה בלב השטחים הפתוחים תוביל להקמת אזור תעשייה חדש שלצדו תחנת כוח.

חיים ילין: מדובר באיוולת ואוזלת יד של הרשויות.

חיים ילין: שר הבריאות יעקב ליצמן, שהיה פה, הודיע השבוע כי הוא מסכים שצריך לבדוק טוב-טוב לפני שמקבלים החלטה, ולדעתו לא בדקו מספיק טוב.

חיים ילין: חייבים למנוע את האסון הסביבתי הזה.

חיים ילין: אני קורא לפעול מהר – לפני שיהיה מאוחר מדי.

חיים ילין: יש לנו דוגמאות איך משתפים פעולה דרך מפעלי התפלה באשקלון ובאשדוד.

חיים ילין: במחוז דרום לעולם לא היו עושים דבר כזה, לעולם לא היו עושים דבר כזה.

חיים ילין: בשיתוף פעולה מצאו את הנקודות, עשו אותן, והיום כולנו, כל הדרום נהנה ממים מותפלים, יחד עם החקלאות, יחד עם מי שתייה.

חיים ילין: אני חושב שצריך לקחת לפעמים דוגמה ממחוזות אחרים, לשים את האגו בצד ולהקשיב מעל לכול לשלטון המקומי ולראש המועצה, שיש לו פתרונות ויכול להיות שיחסוך הרבה מאוד כסף למדינת ישראל.

חיים ילין: ובסוף – יש שם תושבים מדהימים.

חיים ילין: מה אתם עושים להם, עם כל השטחים, עם כל מה שהם בנו?

חיים ילין: ההתרחבות של היישובים, את יודעת, אם שמים את זה, תהיה בלתי אפשרית.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, אני מבקש שהדיון יעבור לוועדת הפנים.

חיים ילין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: הסכמתם להחליף, אז חבר הכנסת אכרם חסון יהיה אחריה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, תודה ליושבת-ראש.

יעל כהן-פארן: חברי, תודה לחיים ילין שהציע את ההצעה, ושמחתי להצטרף אליו.

יעל כהן-פארן: תראו, באמת תוכנית המתאר הכללית למתקני התפלה קבעה חד-משמעית שמתקני התפלה הם מפעלים לכל דבר, ולכן יש להקימם באזורי תעשייה קיימים.

יעל כהן-פארן: עכשיו, התוכנית שאנחנו מדברים עליה כאן היא ממש לא בשום אזור תעשייה – היא בלב שטח פתוח, בלב אזור חקלאי, בין יישובים חקלאיים, לא צמוד-דופן אפילו לאזור כזה או אחר שיש בו בנייה.

יעל כהן-פארן: כל מפעלי ההתפלה בארץ עד היום – יש חמישה – קמו באזורי תעשייה מוכרזים, אז מדוע את מפעל ההתפלה בצפון רוצים להקים דווקא בשטחים הפתוחים?

יעל כהן-פארן: זה ממש מנוגד לכל עקרונות התכנון המקובלים היום בתחום הזה.

יעל כהן-פארן: עכשיו תראו, התוכנית כוללת 200 מיליון מ"ק – מפעל שזו תהיה האספקה השנתית שלו.

יעל כהן-פארן: זה אחד ממפעלי ההתפלה הגדולים בעולם.

יעל כהן-פארן: זה יהיה מפעל ההתפלה הגדול בישראל, אם זה יהיה הנפח שלו.

חיים ילין: הגדול היום הוא 100 מיליון קוב.

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: הגדול היום הוא חצי מזה.

יעל כהן-פארן: המים לא באמת נדרשים לגליל המערבי, הם נדרשים יותר למטרופולין חיפה.

יעל כהן-פארן: אז כמו שאמר חברי חבר הכנסת ילין, מדוע להקים את זה כל כך רחוק מחיפה?

יעל כהן-פארן: תקימו את זה קרוב יותר לחיפה.

יעל כהן-פארן: כל השינוע של המים זה גם משהו שעולה הרבה מאוד כסף, דורש עוד תשתיות, עוד עלויות.

יעל כהן-פארן: בסוף העלויות יושתו עלינו, על הצרכנים; זה יעלה את מחיר המים לכולנו.

יעל כהן-פארן: ממשלת ישראל קבעה יעד של 750 מיליון מ"ק התפלת מים עד שנת 2020.

יעל כהן-פארן: כבר היום אנחנו בייצור של 860 מיליון מ"ק; הקדימו את היעד.

יעל כהן-פארן: אתם שמים לב מה קורה פה?

יעל כהן-פארן: זה לא קורה כמעט בשום תחום בישראל – אנרגיה מתחדשת, דברים אחרים.

יעל כהן-פארן: הקדמנו את היעד.

יעל כהן-פארן: כנראה שהיו פה אינטרסים כלכליים.

יעל כהן-פארן: וזה עוד לא כולל את המתקנים הקטנים – מים מליחים, אילת וכו'.

יעל כהן-פארן: אז למה אצה הדרך לקבוע עובדות במהירות רבה כזאת?

יעל כהן-פארן: אנחנו יכולים לדחות את ההחלטה הזאת.

יעל כהן-פארן: המים לא יחסרו לנו בעשור הקרוב, ותאמינו לי – אולי אפילו בשני העשורים הקרובים, ויהיה זמן לחשוב, לתכנן כמו שצריך, כמו שאמר כאן קודמי, עם שיתוף הציבור, ולא לבוא מעל הראש של רשויות, מעל הראש של יישובים, ולבנות ולהקים את זה באמצע, בלב פועם של אנשים שחיים ומעבדים את האדמה לחקלאות.

יעל כהן-פארן: אז באמת, יש לבחון את החלופות השונות.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שרשות המים אומרת שנבחנו מעל 20 חלופות, אבל אם לומדים את זה מאוד מקרוב אפשר להגיד שזה ממש לא נכון.

יעל כהן-פארן: הלכו לאן שקל ולאן שמשק המים, ככה, זה לא בדיוק נכון בשבילו.

יעל כהן-פארן: אני אומרת שזו תהיה טעות לדורות, הרס אחד האזורים המיוחדים בישראל.

יעל כהן-פארן: שאיבת המים גם תפגע בשמורת הטבע הימית שליד שבי-ציון, ויהיו שם גם נזקים בלתי הפיכים.

יעל כהן-פארן: עצירת הליך התכנון לא תגרום שום נזק, כי יש לנו מספיק מים מותפלים; היא לא תגרום נזק למשק המים, אבל בניית מפעל במקום הלא-נכון תגרום לטעות היסטורית.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אכרם חסון, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

אכרם חסון: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני מברך על כך ששר החקלאות נמצא כאן, כי מדובר בסוגיה שתשפיע רבות על שלושה יישובים בגליל המערבי: היא תגזול מהם אדמה ירוקה, אדמה חקלאית, וגם תחסום את התקדמות החקלאות וגם את התקדמות והתפתחות היישובים.

אכרם חסון: כבוד השר, המיקום הזה בעיני אינו כלכלי, אינו סביבתי ואינו התיישבותי.

אכרם חסון: מנסים להקים את המפעל הזה כבר שמונה שנים ללא הצלחה, והרבה יישובים כמובן מתנגדים, ואני אומר: זו טעות קשה ביותר.

אכרם חסון: רק אתמול אנחנו נפגשנו בוועדת המשנה לוועדת הפנים שטיפלה במפרץ-חיפה, ואנחנו דיברנו על האסון באזור חיפה, במפרץ-חיפה.

אכרם חסון: רוצים להקים מפעל, קודם כול, בוודאי מפעל שנחשב לתעשייה כבדה.

אכרם חסון: בסופו של דבר גם – אולי חברי לא יודעים – צריך אחרי זה, אחרי הקמת מפעל ההתפלה, להקים תחנת כוח.

אכרם חסון: חבר הכנסת אבו מערוף, אתה יודע מה זה תחנת כוח?

אכרם חסון: הדבר הזה נמצא – טעות כזאת נעשתה בחיפה.

אכרם חסון: התושבים היום משלמים מחיר כבד מאוד: יותר חולים, יותר תחלואה, יותר סרטן; הרבה צרות ובעיות.

אכרם חסון: אז אנחנו באים היום, כאילו רוצים להסכים להקים, מה שנקרא, אחות למפרץ-חיפה.

אכרם חסון: כבוד השר, זו בכייה לדורות.

אכרם חסון: אני לא יודע למה לא חושבים כאשר באים לתכנן – למה לא חושבים על האזרחים, למה לא חושבים על חוף הים, למה לא חושבים על איכות החיים של האזרחים והתושבים.

אכרם חסון: המיקום הוא בקרבת הבתים של כל האזרחים שחיים שם.

אכרם חסון: אנחנו מתנגדים בצורה קשה מאוד.

אכרם חסון: אני חושב שצריך גם לאיים בבג"ץ, כי מספיק שתושבי חיפה והסביבה שילמו ומשלמים מחיר כל יום, מחיר כבד מאוד; עולה לנו בבריאות, כי מישהו תכנן ולא בדק ולא היה לו חזון לראות את העיר חיפה.

אכרם חסון: אותה טעות נעשית עכשיו עם תושבי הגליל המערבי, ואנחנו לא ניתן לזה יד.

אכרם חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אכרם חסון.

טלי פלוסקוב: הדובר הבא – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, ואם יספיק להגיע – חבר הכנסת משה גפני.

טלי פלוסקוב: אם לא, אז השר ישיב לנו בשם שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, ההחלטה על הקמת מתקן ההתפלה בשדות יישובים בגליל המערבי – אמרו איפה זה: בין היישובים רגבה, לוחמי-הגטאות ונס-עמים, שזה 3–4 ק"מ משפת הים, בתוך השדות החקלאיים הטובים ביותר בצפון, סמוך לבתי היישובים עצמם – מובן שזוהי החלטה גרועה מאוד, הזויה ופוגענית: פוגעת באיכות הסביבה, פוגעת באיכות החיים, פוגעת בבריאות ופוגעת בטבע.

עבדאללה אבו מערוף: מי שהחליטו על הקמת מתקן ההתפלה הזה, המפעל הזה, הגדול, במקום הנדון, כמובן לא גרים שם ולא מתכוונים לגור שם.

עבדאללה אבו מערוף: הם מתכוונים רק להגדיל את ההון שלהם ולעשות רווח על חשבון בריאות האזרחים; וגם, כמובן, המקום הפסטורלי הזה ייהרס.

עבדאללה אבו מערוף: אני מציע לכולכם, חברי הכנסת הנכבדים, לבקר שם ולבדוק את המקום, לסייר, לראות את השדות ואת המקום הטוב והיפה הזה, והחקלאות שם, הזוהרת – דרך אגב, פירות וירקות טעימים מאוד – ולהחליט אם אכן ההחלטה הזאת הזויה, אם אפשר לקבל אותה, והמוח, השכל הישר, הנבון, אני לא חושב שיקבל אותה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מתנגד כאן להחלטה הזאת כי אני גר לא רחוק משם ורואה את השדות האלה, ולא כי האזרחים שפנו אלי הם מוכרים – את חלקם אני מכיר אישית, אלא כי אני, מתוך אחריות, רוצה לשמור על המקום הפסטורלי הזה, המקום הטוב, ולמנוע אסון טבע קרוב, ולקלקל את שפת הים במקום הזה, וגם את השמורה ליד שבי-ציון.

עבדאללה אבו מערוף: חברי כנסת נכבדים, עקרונית, כמובן אפשר לעשות מתקן התפלה, אני לא נגד המפעל של המים, לעשות התפלה של מים, אבל במקום הזה, כמובן, אני מתנגד לחלוטין, והמקום הזה יהיה אסון לכל הסביבה שם, וכנראה, מה שאמר השר ליצמן, כנראה בצדק אמרו התושבים שלא נבדקו החלופות שיש, האפשרויות, והן יותר זולות מהחלופה הזאת, אני לא יודע למה בחרו אותה.

עבדאללה אבו מערוף: יש ספינות התפלה, וזה מוכח בעולם – ספינת התפלה זו חלופה טובה מאוד, והיא עולה פחות, ודרך אגב, יש היום בעולם ספינות התפלה שמאפשרות 200 מיליון קוב בשנה; יש של 50, אפשר לעשות 50 ועוד – – –

אכרם חסון: יש גם חברות ישראליות שעובדות בזה.

עבדאללה אבו מערוף: ויש גם חברות ישראליות שמעורבות בספינות ההתפלה האלה.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן, ההחלטה הזאת צריכה לחזור למי שקיבל אותה, וכמו שנאמר, צריך לעצור אותה לפני שהאסון יקרה, וצריך לעצור את מיליארדי השקלים שילכו לשם, ואחר כך נגיד: טעינו; טעינו והרסנו את הסביבה.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לחשוב על התושבים שגרים שם, ולצערי הרב, אף אחד בוועדות התכנון לא סופר אותם.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו נתנגד לזה, ואני מציע להעביר את הנושא הזה לוועדת הפנים להמשך – – –

חיים ילין: כלכלה.

חיים ילין: ביקשנו כלכלה, עם השר.

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אני חושב שוועדת הפנים תהיה יותר – בסדר, כלכלה, אז כלכלה, אני מסכים גם – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: – – ואכן לעשות הכול כדי לעצור ולמנוע את הקמת המפעל הלא-טוב הזה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה גפני אינו נוכח, לכן אני אבקש – בינתיים התקבל אישור מיושב-ראש הכנסת – ישיב לנו בשם שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים השר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, תוכנית המתאר הארצית להקמת מתקן התפלה גליל-מערבי מקודמת משנת 2008 כחלק מתוכנית מתאר ארצית למתקני התפלה לעשורים הבאים.

אורי אריאל: בשל הנחיצות הדחופה של מתקן התפלה בגליל המערבי הוא פוצל וקודם כתמ"א מפורטת.

אורי אריאל: התכנון כלל הליך ארוך, שבמהלכו התבצעו תיאומים, שיתוף ציבור ובחינת הצעות של עשרות אתרים בים וביבשה.

אורי אריאל: מתקן ההתפלה נועד לתת תשובה בהיבט של איכות המים ואמינות האספקה.

אורי אריאל: הוא עתיד לספק מים בעיקר, חברים, לא לחיפה, אלא לגליל המערבי.

אורי אריאל: באזור זה שוררת בצורת זו השנה השלישית ברצף, המפלסים בקידוחי המים הולכים ויורדים, ואיכות המים הולכת ויורדת, דהיינו, המים ממליחים.

אורי אריאל: יש לכך, כמובן, השפעה גם על איכות המים, אך גם על איכות הקולחים.

אורי אריאל: חברים – אני מוסיף, זה לא בתשובה שהכין השר שטייניץ ידידי – אין לנו מים, לא בגליל, בעיקר המערבי, אבל גם לא במזרחי, וגם ברמת-הגולן – נכון שזה גם לחיפה, אבל זה גם פתרון לבעיית החקלאות והבצורת.

אורי אריאל: אומנם היום יש עודפי מים, אך הטענה נכונה למרכז הארץ; לנוכח מיעוט המשקעים יש צורך בהקמת מתקן אשר יוליך מים לצפון הארץ, שם הצפי הוא כי יהיה מחסור בטווח הזמן הנראה לעין.

אורי אריאל: יוזכר כי קיימת תמ"א למתקני התפלה, והתחזית של רשות המים היא כי בשנת 2050 יהיה צורך בהתפלת כ-2 מיליארד קוב לשנה.

חיים ילין: 2050?

אורי אריאל: 2050 – עוד כמה?

אורי אריאל: 34 שנים.

חיים ילין: בעזרת השם.

אורי אריאל: כרגע, דרך אגב, הזכירה חברת הכנסת יעל פארן שיש כ-850 מיליון קוב התפלה – לא נכון, אני מתקן מידיעה – יש כרגע באופן מעשי 600 וקצת, אפשר בשעת חירום להעלות את זה בכל המתקנים יחד, ולעשות דבר שלא עושים בימים כתיקונם, ולהגיע עד 710 בערך.

אורי אריאל: קריסת קידוחים ישנים באזור, המלחת מי התהום, ניתוק מהמערכת הארצית – האזור היה מוזן מהכינרת, שאינה מהווה היום מקור למים, לנוכח כמויות המשקעים בשנים האחרונות בצפון הארץ.

אורי אריאל: גודל המתקן כ-100 דונם, והוא כולל שתי מערכות זהות של התפלה עם תחנת משנה משותפת.

אורי אריאל: אני מוסיף משלי – ואני מקווה ברשות השר שטייניץ – מדובר על 100; מי שיגיד שזה לא 100, כי יש דרכים ושוליים, וזה 200 דונם – יכול להיות, אני אומר לכם שזה הולך להציל עשרות-אלפי דונם, שאם לא נדע להשקות אותם ממתקן ההתפלה הזה, הם לא יהיו מעובדים.

חיים ילין: אנחנו לא מתנגדים, כבוד השר – אנחנו מדברים על המיקום.

אורי אריאל: רגע, שנייה, לא כל מה שאני אומר זה נגד מה שאתם אמרתם.

אורי אריאל: אני מבהיר, כי זה לא מופיע בתשובתו, ואני מוסיף מידע עצמי – חינם.

אורי אריאל: צמוד למתקן מתוכנן מאגר מי מוצר ששטחו 80–90 דונם.

אורי אריאל: תחנת שאיבה בגודל 25–50 מטר תמוקם במחצית הדרך בין המתקן לים, מחוץ לקו 300 המטרים של רצועת החוף ובתוך רצועת הצנרת.

אורי אריאל: כמו כן יתוכננו צנרות שאיבה ומוצא – כ-3.5 ק"מ.

אורי אריאל: המתקן יחובר למערכת מים ארצית בקו מכברי עד בריכות סומך, ולמערכת החשמל הארצית.

אורי אריאל: יש בצורת זו השנה השלישית, והכינרת במפלס נמוך – נמוך מאוד, אני מוסיף.

אורי אריאל: המתקן בגליל המערבי אמור לספק מים לאזור הגליל המערבי, לחיפה, וגם לתת פתרון לאזור הגליל העליון ומעלה הכינרת.

אורי אריאל: מיקום – מתקן ההתפלה והאוכלוסייה שלה הוא מספק לא צריכים להיות בדיוק באותו מקום, כך גם במתקני התפלה אחרים, כגון מתקן ההתפלה שורק, שנמצא ליד פלמחים ומספק מים לירושלים.

אורי אריאל: בבדיקות של המשרד להגנת הסביבה ומשרד הבריאות נמצא שאזור מפרץ-חיפה אינו מתאים לשאיבת מים להתפלה, בשל זיהום מי המפרץ.

אורי אריאל: בבחינה שנערכה התגלה שהשטחים היבשתיים הפנויים באזורי התעשייה דוגמת "פרוטרום" מזוהמים, וכן מי התהום מזוהמים, ולכן המשרד להגנת הסביבה ומשרד הבריאות התנגדו להקמתו באזור חיפה.

אורי אריאל: יש קושי רב לחצות את רכס הכרמל בצינור רחב קוטר, לא נותר מקום לקו מים במנהרות-הכרמל, ובכל מקרה, גם אם היה מוקם במנהרות-הכרמל צינור בקוטר 60 אינץ', זה לא היה מספק את הצרכים בטווח הארוך.

אורי אריאל: הליך בחינת החלופות נמשך כמה שנים, ובמהלכו נבחנו יותר מ-20 חלופות.

אורי אריאל: חלק מהחלופות לא קודמו בשל המרחק הרב שלהן מקו החוף והחסרונות של צנרת התפלה יבשתית ארוכה ואי-הלימה לשימושי קרקע אחרים.

אורי אריאל: החלופות שהתבססו על מרחב ימי עכו נפסלו בשל פסילת המרחב הימי הזה, שנחשב למזוהם.

אורי אריאל: לאחר שקלול כל ההיבטים, לרבות בחינת חלופות נוספות שהוגשו על-ידי מועצה אזורית מטה-אשר, החליטה המועצה הארצית לתכנון ובנייה להמשיך לבחון את שתי החלופות של רגבה מזרח ולוחמי-הגטאות מזרח, הנשענות על השטח – תודה רבה, ברוך אתה אדוני אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

טלי פלוסקוב: אמן.

אורי אריאל: לפחות פה יש מים.

אורי אריאל: תודה.

חיים ילין: לא מותפלים.

דב חנין: למה?

דב חנין: דווקא כן.

אורי אריאל: לא ברור, לפי הטעם לא מותפלים.

אורי אריאל: שתי חלופות, רגבה מזרח ולוחמי-הגטאות מזרח, הנשענות על השטח הימי שמול שבי-ציון–נהריה, תוך בחינת חלופות מיקרו, כולל במרחב הסמוך בכל אחת מהחלופות – חלופות אלו נמצאות בבחינה של תסקיר ההשפעה על הסביבה.

אורי אריאל: החלופה של מפרץ-עכו ירדה מהפרק כיוון שהמים במפרץ מזוהמים בכספית – גם הקרקע כך – והדבר עלול לפגוע באיכות המים.

אורי אריאל: הקריטריונים – בלעז; בעברית: אמות המידה – לבחירת החלופות כללו: איכות מים, זמינות קרקע, עלויות, בעלויות קרקע, ייעודי ושימושי קרקע, אורך צנרת, היבטים סביבתיים נופיים וחזותיים ובריאותיים.

אורי אריאל: המועצה הארצית לתכנון ובנייה החליטה ובחרה את החלופות שיקודמו.

אורי אריאל: חשוב לציין שהחלופות שנבחרו על-ידי המועצה הארצית הן שקלול בין חלופות שהוצעו על-ידי מועצה אזורית מטה-אשר וחלופות שהמליצה עליהן הוולנת"ע – ועדת משנה של המועצה הארצית לתכנון ובנייה.

אורי אריאל: אני מבקש להסתפק בתשובת השר שטייניץ.

אורי אריאל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: השר הציע להסתפק בתשובתו של השר שטייניץ.

טלי פלוסקוב: מה המציעים, כעת?

קריאה: ועדה.

חיים ילין: ועדת – – –

טלי פלוסקוב: ועדה.

טלי פלוסקוב: איזו ועדה?

חיים ילין: ועדת הכלכלה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: ועדת הכלכלה?

קריאה: כן.

טלי פלוסקוב: יש לנו שתי בקשות להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה, ולאחר מכן – חבר הכנסת דב חנין.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, תודה על הדיון כאן, במליאה, על הנושא החשוב הזה, הזדמנות טובה להגיד מילה טובה של עידוד גם לראש המועצה יורם ישראלי ולתושבים שככה גם המאבק שלהם צובר תאוצה, והוא הגיע גם לכאן, לכנסת.

איציק שמולי: כפי שנאמר כאן בדיון: בתוך כמה שבועות יעלה הנושא הזה, של מפעל ההתפלה, לאישור במועצה, והבעיה שלנו היא שבעצם – אפילו אני חושב שהתשובה שנתן כאן שר החקלאות היא יותר מפורטת ממה שנמסר עד כה למועצה ולתושבים – ההתייחסות היא מאוד מאוד לא רצינית, בטח ובטח – – –

אורי אריאל: – – – תשובתו של השר שטייניץ, שאני הקראתי.

איציק שמולי: אני מקבל את התיקון, אדוני.

איציק שמולי: חוסר הרצינות הוא אפילו עוד יותר חמור אם מביאים בחשבון את ההשלכות החמורות של הקמה של מתקן כזה מפלצתי בחצר האחורית של תושבים בגליל המערבי, שלא לדבר על זה שמוצע להקים את המתקן ממש בלב השדות החקלאיים, לא בתוך אזור תעשייה, ובעיקר במרחק רב מצרכן המים העיקרי שהולך ליהנות מזה, כנראה, שזה מטרופולין חיפה.

איציק שמולי: הזכירו כאן את הפגיעה הצפויה בחקלאות, באיכות הסביבה, בגלל בניית תחנת הכוח.

איציק שמולי: חבר הכנסת אכרם חסון דיבר על זה – פגיעה בחוף הים ובשמורות הטבע, פגיעה ביכולת של היישובים להתרחב.

איציק שמולי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אני מברך על העברת הנושא לוועדה.

איציק שמולי: צריך להזכיר שבניגוד לעבודה החובבנית של הממשלה, התושבים כן מחזיקים בחוות דעת – גם של פרופסור סמיט ופרופסור אבנימלך וחוות דעת כלכלית של ניר בקר, שמראה שהחלופה שמציעה הממשלה היא חלופה לא טובה.

איציק שמולי: להזכיר לממשלה: רק לפני פחות משנה היה מאבק דומה בעמק-חפר, על הצבה של מתקני גז ביבשה, ובסופו של דבר, אחרי מאבק עיקש, גם כאן, בכנסת, הצלחנו לדחות את ההחלטה, ואני מקווה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

איציק שמולי: – – שכך יהיה גם הפעם.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: הבעת דעה נוספת, של חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש, בדרך כלל יש טעם לפגם בכך ששר אחר עונה במקום השר הממונה בנושא של הצעה לסדר-היום, אבל במקרה הזה, גברתי היושבת-ראש, אני דווקא שמח שהשר אריאל עונה, מכיוון שהשר אריאל הוא שר החקלאות ופיתוח הכפר, ומעבר לתשובתו המפורטת, צריך לומר, של השר שטייניץ, שיש לי ויכוח אתה בכמה וכמה נקודות, יש אינטרסים אחרים, והאינטרסים האחרים הם אינטרסים של תושבי מרחב כפרי בגליל המערבי, שרוצים לשמור על המרחב הכפרי הזה, ורוצים לשמור אותו ירוק ויפה.

דב חנין: ואשר לתשובתו המפורטת של שר התשתיות, אני אסתפק ואומר שאכן חלק מהחלופות הן חלופות לא טובות, אבל לא כל החלופות שהתושבים הציעו הן חלופות לא טובות, ולכן, גברתי, אני מציע שאכן הדיון בנושא יימשך בוועדת הכלכלה.

דב חנין: אני רוצה במחצית הדקה האחרונה שנותרה לי, אדוני השר, להפנות את תשומת לבך לבעיה נוספת באותו אזור עצמו – בגליל המערבי, גם כאן על חשבון יישובים – הקיבוצים יחיעם וגעתון רוצים להקים במרחב הזה, על חשבון מטעי האבוקדו שלהם, מחצבה ענקית.

דב חנין: יש שם מחצבה, אבל רוצים להכפיל אותה פי כמה וכמה, ולהפוך את כל האזור למרחב אדיר, אחד, גדול, של מחצבה.

דב חנין: עכשיו, כולנו מבינים שצריך מחצבות בישראל.

דב חנין: אבל איפה מחצבות?

דב חנין: והאם מחצבות הן עילה להרוס יישובים?

דב חנין: האם מחצבות הן עילה לחסל שטחים חקלאיים?

דב חנין: האם מחצבות הן עילה לסכן את הבריאות והחיים של בני-אדם?

דב חנין: אני, אדוני השר, מביא את הנושא לפתחך.

דב חנין: אני כמובן אעביר אליך גם את החומר, אבל אני חושב שמאוד חשוב – –

טלי פלוסקוב: תודה.

דב חנין: – – להתייצב לצד תושבי היישובים האלה, היישובים הקטנים האלה: קיבוצים, מושבים, בפריפריה, כדי שהם לא יידרסו על-ידי דחפורים של מחצבות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

אורי אריאל: – – –

דב חנין: תודה.

טלי פלוסקוב: כאמור, יש הצעה להעביר את הדיון לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: נכון אני מבינה?

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת להצביע מי בעד להעביר את הדיון לוועדת הכלכלה – מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מזמן לא היה שקט כזה באולם.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – שישה חברי כנסת – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: – – אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לוועדת הכלכלה להמשך הדיון.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: לא שומעים.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה – – –

קריאה: – – –

אורי אריאל: סוף-סוף האופוזיציה ניצחה.

אכרם חסון: יש קואליציה.

קריאה: אורי – – –

נאזם בדר: אני – – –

טלי פלוסקוב: הכול בגלל המתח.

נאזם בדר: אני חוזר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הספורט (תיקון מס' 10), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: משבר חריף – קריסתן וסגירתן של 80 קהילות צעירים בפריפריה ופיטורי עובדיהן

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום: משבר חריף – קריסתן וסגירתן של 80 קהילות צעירים בפריפריה ופיטורי עובדיהן, מס' 4552, 4597, 4610, 4614, 4616, 4618, 4622, 4627 ו-4632.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, ראשון הדוברים – בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף ודב חנין, אני ביקשתי להעלות את הנושא הזה, של הקריסה, ממש כך, של הגרעינים המשימתיים, הקהילות המשימתיות, במליאת הכנסת, מכיוון שאני חושב – לפני שנרד לפרטים – שיש איזשהו אבסורד שבמסגרתו, גברתי היושבת-ראש, הקבוצה הזאת, האידיאליסטית, הציונית, החברתית מאין כמותה, שלוקחת על עצמה משימות כבירות של הפרחת השממה והפריפריה, ובהרבה מאוד מובנים מחזירה לנו את הצבע ללחיים, כי היא מזכירה לנו את ישראל הישנה והטובה במובן החיובי של המילה – הקבוצה הזאת מתוגמלת – ומתייחסים אליה – באופן הפוך לגודל המשימות שיש לה על הכתפיים, ובמקום שהמדינה תסתכל על הקבוצה הזאת כקבוצה שראויה להעדפה, קבוצה שבעצם אמורה להיחשב, את יודעת מה, לסוג של פרויקט לאומי, בעצם מערימים עוד קשיים ועוד קשיים.

איציק שמולי: הם חיים בחוסר ודאות מוחלט, ועובדה היא שבסופו של דבר הם הולכים ופשוט נגמרים.

איציק שמולי: יש 70 קהילות, גברתי היושבת-ראש, ושש רשתות שאינן נתמכות מהתקנות הקיימות של משרד החינוך, בהן קבוצות, קהילות, של עולים מאתיופיה, קבוצות דרוזיות, קווקזיות, בדואיות, בעלי תשובה וקבוצות נוספות, ואני לא אכביר מילים על כל מה שהם עושים, בגלל קוצר הזמן, אבל אני אומר לכם שהם – זו הציונות האמיתית.

איציק שמולי: אני לא אעיד על עצמי ועל קהילתי, אבל אם אנחנו בתוך ארבע שנים הצלחנו להגיע למצב – ואתה, אדוני השר, בתפקיד הקודם, ביקרת אצלנו בלוד – הגענו כבר ל-450 סטודנטים – בלוד, במקום שבו – אתם יודעם מה, אני לא בטוח, וזו לא אמירה נגד הממשלה הנוכחית, וכנגד כל הממשלות – במקומות שאני לא יודע שמישהו הסתכל לכיוונם בכלל.

איציק שמולי: ובשנים האחרונות, אותן 70 קהילות נתמכו על-ידי הממשלה דרך החטיבה ודרך חלק ממשרדי הממשלה, משרד הבינוי והשיכון, נגב-גליל, בהיקף כולל של 40 מיליון שקל בשנים 2013–2015.

איציק שמולי: הבעיה היא שמאז ספטמבר 2015 הופסקו התמיכות, בין השאר, כן, בגלל ענייני החטיבה.

איציק שמולי: מצד אחד, גרעינים לא קיבלו את התמיכה שלה הם ציפו, ובנוסף גם אישורי התמיכה העקרונית שהתקבלו לשנת 2015 ניתנו רק בשנה הזו, ב-2016, ובחלק גדול מהגרעינים והרשתות או שתוקצבו באופן חלקי ביותר או שלא תוקצבו כלל.

איציק שמולי: אני כבר מסיים, גברתי היושבת-ראש.

טלי פלוסקוב: שמתי לב שאתה מסתכל על השעון.

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: אז מי שמשלם, אדוני השר, את המחיר הכבד ביותר זה הקהילה האתיופית, הקהילה הדרוזית, הקהילות הקווקזיות ובעלי התשובה.

איציק שמולי: יש כבר פיטורים של 70 עובדים בשבועות האחרונים, שלא לדבר על הקיצוץ הדרמטי בפעילות.

איציק שמולי: נכון לרגע זה, צריך להבין, התקצוב בגין שנת 2015 כנראה יגיע רק באמצע – לקראת סוף – שנה זו; והתקצוב ל-2016 כנראה יגיע, אם בכלל, בסוף השנה.

איציק שמולי: הנקודה האחרונה, אדוני השר, ואני מפנה את הדברים לא רק אליך אלא בכלל: ידוע שיצאה מתוך לשכת היועץ המשפטי לממשלה חוות דעת שבעצם קובלת נגד מה שהיא מכנה "התקצוב הכפול", שנוגע בעצם לגרעינים רבים; ובגלל המצב הזה, שאני לא יודע אם הוא נכון או לא, אבל בגלל המצב הזה יש קריאה לאחד את התקנות.

איציק שמולי: וצריך להבין שבסופו של דבר, הסיכוי – – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם, אדוני.

איציק שמולי: אני מסכם.

איציק שמולי: – – – הסיכוי לכך הוא נמוך ביותר.

איציק שמולי: לאחד את התקנות על בסיס מה?

איציק שמולי: על בסיס אילו קריטריונים?

איציק שמולי: עד שנגיע להסכמה על הקריטריונים כל הגרעינים האלה יקרסו.

איציק שמולי: ולכן דרישתנו היא: א.

איציק שמולי: אדוני השר, בטווח הקצר, כסף, כסף, כסף לאותן 70 קהילות שלא נתמכות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

איציק שמולי: – – ובטווח הארוך אנחנו דורשים תקנה שלישית לגרעינים הפריפריאליים.

איציק שמולי: אל תסבכו אותנו עם תקנה אחת מאוחדת, כי אחרת כל הגרעינים האלה, כולל אלה שהם בתוך התקנה הקיימת, הם פשוט לא ישרדו.

איציק שמולי: הם לא ישרדו.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: לאחרונה התחילו להגיד סמוּטריץ, אבל אני יודעת שסמוֹטריץ זה נכון – נכון?

טלי פלוסקוב: אז צריך להזכיר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תשמע, חבר הכנסת שמולי, אין לי מה להאריך על המשבר.

בצלאל סמוטריץ': המשבר הוא משבר גדול תקופה ארוכה.

בצלאל סמוטריץ': אין לי גם מה להאריך על החשיבות העצומה של המפעל, אתה עשית את זה נהדר לפני.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאין לי אפילו מה להאריך על – אני לא יודע אם לקרוא לזה "משבר משפטי" שאנחנו נמצאים בתוכו, שבעיני הוא – קשה לי לדבר לא יפה בכנסת, אבל הוא קשקוש בלבוש.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני בררתי את מילותי.

בצלאל סמוטריץ': אני קראתי גם את חוות הדעת, אני חושב שהיא, כמו רבות אחרות, לא מתחילה – – –

איציק שמולי: אני עוד יותר בררתי את מילותי.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה לומר לך, משהו מוזר לי בהתנהלות שלך.

איציק שמולי: אל תלך לשם.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שאצלך במפלגה, איציק, חברה שלך, שותפה שלך לסיעה, היא זאת שהמיטה עלינו את האסון הגדול הזה שאנחנו מתמודדים אתו עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': בצעד פופוליסטי, יכול להיות שהיא רצתה פשוט לגבור עליך בפריימריז, אז היא חיפשה איך לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': הייתה לה בעיה עם שני גרעינים שהיא לא חשבה שהם צריכים לקבל כסף, ובחוסר אחריות מטורף היא שפכה את התינוק עם מי האמבטיה; אם אני מחפש, אתה יודע, מקרה שבו הביטוי הזה הוא הכי נכון בעולם, זה המקרה הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני כמובן גם מתווכח, אני חושב שמותר לנו גם לחשוב אחרת.

בצלאל סמוטריץ': יש גרעינים כאלה, גרעינים כאלה, וכולם היו בני, אבל חברתך חברת הכנסת סתיו שפיר, שרצתה להתנגח התנגחות פוליטית צרה וקטנטנה בשר החקלאות אולי, באנשים אחרים שהיא לא כל כך אוהבת, יצאה למלחמת חורמה במפעל הגרעינים.

בצלאל סמוטריץ': היא זאת שסימנה את החטיבה כאויב העם.

בצלאל סמוטריץ': אותו גוף שעשה פעילות ציונית אדירה במשך 100 שנה, ובשנים האחרונות באמת באמת עשה פעילות ציונית גם כן בתחום החברתי, וכבר אמרתי כאן על הדוכן הזה היום שאצלי ציונות וחברה הולכות יחד, אני חושב שגם אצלך – היא נושאת באחריות ל-90% מהמשבר הגדול הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאתם, כמפלגה, כסיעה, צריכים בדק בית בעניין הזה.

בצלאל סמוטריץ': מפעל הגרעינים מזוהה בחלקו הגדול אתכם, בצדק.

בצלאל סמוטריץ': זה תנועות נוער ממשיכות, גרעינים שממשיכים, תנועות-הנוער שלכם, ואני מזכיר שהשם שלכם הוא המחנה הציוני, והמחנה הציוני לא חייב להילחם בכל דבר שהוא קצת ציוני.

בצלאל סמוטריץ': ואמרו כבר הרבה לפני שאבן אחת שמשוגע זורק לבאר, לא בטוח ש-20 חכמים יודעים להוציא.

בצלאל סמוטריץ': אז כולנו עכשיו ביחד חכמים גדולים, ותכף בטח יענה לנו השר ויסביר את המאמצים הגדולים שנעשים כרגע כדי להצליח להוציא את האבן הזאת מהבאר, אבל הבאר היא באר – – –

איציק שמולי: אני חושב שאם היו אי-סדרים אז צריך לתקן אותם, אבל אין שום ספק שהמצב הנוכחי הוא לא נורמלי.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך להבין שמי שגרם למצב הנוכחי הזה ידע בדיוק מה הוא עושה, איציק; ידע בדיוק לאן הוא הולך וידע בדיוק מה תהיה התוצאה, וזה חוסר אחריות מהמדרגה הראשונה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן – בבקשה, אדוני.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, האמת, אולי כדרכי בקודש בתקופה האחרונה, ואולי גם קצת כמו שהתפקיד של המפלגה שלי, כולנו, אנחנו בדרך כלל מנסים לפשר בין הצדדים, אז אני אומר: אמרו קודמי את עיקרי הדברים, אבל אני רוצה להגיד כמה נקודות נוספות ואולי בכל זאת איזשהו כיוון לפתרון.

רועי פולקמן: 1.

רועי פולקמן: אני רוצה כן להודות לשר, כיוון שכשחבר הכנסת שמולי דיבר אתי על הסוגיה – וזה כבר סבב שני או שלישי של טיפול בסוגיה, כי קודם כול התחלנו עם בעיית 15', שבאמת התקציב נתקע, לא שולמו משכורות בגלל אותו אירוע שתואר כאן קודם.

רועי פולקמן: פנינו ללשכת השר, פניתי גם לשרת המשפטים, פניתי לדינה זילבר – זה היה אירוע ספטמבר, אותו ספטמבר שעליו דובר.

רועי פולקמן: הייתה בעיה עם תקציב 15', יצא לי לפני פסח קול קורא מעודכן, ולידיעתי הם חולקו, ואם לא הם מחולקים.

רועי פולקמן: זה לגבי 15'.

רועי פולקמן: להבנתי גם 16' – אולי אני לוקח את הדברים של השר, גם 16' אמורים להיות מחולקים באותו אופן, באותם נהלים.

רועי פולקמן: גם עליהם פנינו למשרד המשפטים, ביקשנו שכדי לפתור את הבעיה הנקודתית, 16' יחולק כרגע לפי הנהלים שהיו ב-15', עוד פעם, כדי למנוע מצב של קריסת גרעינים.

רועי פולקמן: זה לגבי 15'-16', והדיבור היה שיהיה נוהל חדש לגבי 2017.

רועי פולקמן: זו ההבנה שאני הכרתי אותה עד עכשיו לפי איחוד תמיכות.

רועי פולקמן: עכשיו, בואו לא נסתתר, אכן הייתה כאן בעיה, כולל בעיית החטיבה להתיישבות, באמת בגלל הדבר הזה.

רועי פולקמן: מצד שני, ואני גם אומר, יש כאן עכשיו שלושה ואולי יותר גורמים שמתקצבים את הגרעינים האלה, שדרך אגב, דיברנו, כולנו מאמינים בהם, ויש גרעינים של עולים ויש גרעינים תורניים ויש גרעינים כלליים.

רועי פולקמן: כמו שאמרת, כולם היו בנינו, והם מצוינים כולם, וכולם יש להם מקום מבורך.

רועי פולקמן: מצד שני – וברור שגם יש להם ערכים פוליטיים לגרעינים האלה.

רועי פולקמן: גם לכם יש בזה צורך, יש בזה משמעויות פוליטיות.

רועי פולקמן: אני חושב שצריך כן לייצר הסכמה על עקרונות תקצוב משותפים.

רועי פולקמן: אתם שואלים אותי אם זה נכון שזה ישב בשלושה או ארבעה משרדים?

רועי פולקמן: לא בטוח.

רועי פולקמן: לא בטוח שצריך גרעינים גם במשרד החינוך, גם במשרד החקלאות וגם במשרד לשוויון חברתי.

רועי פולקמן: אני במידה מסוימת חשבתי שאם מקימים רשות לצעירים, סוף-סוף, במשרד לשוויון חברתי, אם אתם שואלים אותי, שם היה צריך לשבת, במקום אחד, כל התקציב הזה, עם הסכמות ועם סוגים ועם פלחים.

רועי פולקמן: אני מבין את המשמעויות הפוליטיות, אני חושב שזו הייתה דרך המלך לעשות את זה ולתקצב את כולם: גרעינים תורניים וגרעינים של עולים ויוצאי אתיופיה וקווקזים ומה שאתם רוצים, אבל במקום אחד מסודר, שיכול לדעת איך זה קורה.

רועי פולקמן: כלומר, יש כאן איזה בלגן, אני מסכים אולי שהייתה התערבות יתר, וכמובן פגעו ביכולת לפני שמצאו פתרון, שזה בוודאי ובוודאי טעות.

רועי פולקמן: וזו, דרך אגב, הייתה הפנייה גם שלי למשרד המשפטים וגם לעורכת-דין זילבר, שלפחות עד שפותרים, אל תעצרו; תנו לנו לשבת.

רועי פולקמן: אבל כאן בקשתי לשר – ואני מבין, ואני לא אכנס כרגע לעניינים הפוליטיים; קטונתי.

רועי פולקמן: אבל קודם כול, אני אעזור במה שאני יכול, לפחות עד שמוצאים פתרון, אבל אתם צריכים למצוא פתרון.

רועי פולקמן: צריכים לשבת, המשרדים הרלוונטיים, שלפחות שניים מרכזיים בהם במפלגתכם, ולייצר או גוף משותף שהוא שולחן עגול משותף שעושה את זה, או כן להסכים לאחד תקנות, או לפחות – אני אומר, אם לא זה – שולחן עגול, שישבו המשרדים, יסכימו על מנגנון, יחליטו מי יושב בראש השולחן העגול הזה, ובא לציון גואל.

רועי פולקמן: זו בקשתי מהשר.

רועי פולקמן: אנחנו צריכים לדאוג לפתרון קצר המועד כרגע, והפתרון ארוך הטווח – ברוח מה שהצעתי.

רועי פולקמן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל רזבוזוב – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – נמחק, סליחה; חבר הכנסת יגאל גואטה – גם כן אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': ועל כן, ישיב לנו על ההצעות שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל.

אורי אריאל: ידידי חבר הכנסת סמוטריץ, היושב בראש המליאה, חברי חברי הכנסת, אני שמח שהעליתם את הנושא החשוב הזה, ואכן, אני מסכים, זו הציונות במיטבה.

אורי אריאל: אלה אנשים שבאים למקומות הכי קשים, הכי מאתגרים, לא כי הם מקבלים משהו אלא כי הם רוצים לתרום לציונות, והם עושים את זה באופן יוצא דופן.

אורי אריאל: אני זיהיתי את זה לפני כעשור.

אורי אריאל: נכנסתי לתמונה אז כחבר כנסת באופוזיציה, ללא יכולות באמת להזיז, אבל בעזרת כמה חברים הצלחנו שהמדינה – זה ההישג העיקרי בעיני – המדינה הכירה בכך שזה עניין שלה.

אורי אריאל: זה לא עניין לנדבנים – לא שחס וחלילה הם לא יכולים להיות שותפים; זה לא עניין רק להם, נגיד את זה כך, והמדינה צריכה לפרוס חסותה במובן של לתת תקציב, כי ידוע שאם אין קמח אין תורה; את זה לא המצאנו היום, כבר חכמינו אמרו.

אורי אריאל: והמדינה החלה לתת כסף ועלתה ברבות השנים.

אורי אריאל: אחת הבעיות הקשות היא שבבסיס התקציב יש כסף קטן, ואז, כרגיל, מתחילים לקושש.

אורי אריאל: זה לא מתאים לנו.

אורי אריאל: אני אומר את זה לחברי הכנסת בכלל, אני אומר לשר האוצר.

אורי אריאל: אני חושב שאנחנו יכולים להתאגד בעניין הזה, ואני מדבר עכשיו בעיקר אל חברי הקואליציה ואל חבר הכנסת רועי פולקמן, שהוא בראש השדולה, והוא התעסק בזה גם בעבר – אני יודע מעיריית ירושלים וכן הלאה: בואו נסדר את העניין הזה.

אורי אריאל: זה סתם לבזות את כולנו, ובעיקר לבזות את אלה שעובדים שם בשטח.

אורי אריאל: הרי אנחנו כולנו שליחים, אז זאת הזדמנות טובה, אני חושב, להגיד בשם כולנו, ללא יוצא מן הכלל, ימין ושמאל, שאנחנו מודים להם, מברכים אותם, הייתי אומר כמעט מעריצים אותם על העבודה בתנאים הקשים שבהם הם עובדים ומביאים בעיקר תפוקות בכל הארץ – מאילת ועד קצרין, ממש ככה.

אורי אריאל: וזה דבר יוצא דופן בפריסה הגיאוגרפית שלו, בפריסה החברתית שלו, ובתחומי העיסוק שהם כמעט הייתי אומר אין-סופיים.

אורי אריאל: כל גרעין בוחר את הדברים שיותר נוגעים ללבו ושיותר חשובים בעירו.

אורי אריאל: אנחנו ננסה להביא את זה לבסיס תקציב ולהגדיל את התקציב, כך שנוכל באמת יותר לדאוג.

אורי אריאל: ועכשיו, העניין עלה בעיקר בגלל המצוקות הנוכחיות, שהן מסוף שנת 2015, השנה שעברה, עד היום הזה.

אורי אריאל: חברים כבר אמרו את זה: ב-2015 נקלענו, בעקבות מה שדיבר עליו ידידי חבר הכנסת סמוטריץ – אני לא אחזור על זה עכשיו, לא באתי עכשיו להתווכח עם אף אחד.

אורי אריאל: זה נכון שיש חלוקה בין כמה משרדים, ודאי שצריך לסדר את זה, ואני תכף אגיד על זה כמה משפטים.

אורי אריאל: בין זה לבין לעצור את כל הפעילות, בזכותה של חברת כנסת אחת, בשיתוף פעולה עם גורמים במשרד המשפטים, אין ולא כלום.

אורי אריאל: חברים, אני אומר לכם את זה בפסקנות הכי גדולה שאני יכול להגיד, וגם אתם כבר עמדתם על זה: תעשו הוראות מעבר, תגידו: תנו 60%.

אורי אריאל: לעצור את כל הרכבת הנהדרת הזאת, איך אומרים?

אורי אריאל: בעצירת חירום, וכל הנוסעים עפים לכל עבר, כי – תסלחו לי – מישהו בא להתעלל או להשתגע ועשה את המשיכה הזאת – בסדר.

אורי אריאל: עכשיו אנחנו בבעיה.

אורי אריאל: האבן נזרקה לבאר, ואנחנו נוציא אותה.

אורי אריאל: זה קשה, כן.

אורי אריאל: עשרה חכמים לא יכולים – נביא 100 חכמים, כולנו ביחד, כי זה מעסיק את כולנו.

אורי אריאל: זו בעיה של כולנו.

אורי אריאל: אכן, ב-2015 שילמנו חלק – את הרוב, בסדר?

אורי אריאל: וגם כן מאוחר.

אורי אריאל: גרמנו לקשיים מאוד גדולים לעשרות גרעינים.

אורי אריאל: תרשו לי בסוגריים להעיר: ההצעה לסדר-היום בנושא קריסתן וסגירתן של 80 קהילות – בואו, לא.

אורי אריאל: זה קשה, אבל לא צריך להביא את זה למקום הזה.

אורי אריאל: בינתיים לא קורסים.

אורי אריאל: נכון, בעיות קשות, מפטרים עובדים בחלק מהמקומות, אני מכיר, הם פונים, הרי, ואני לא בא, חס וחלילה, להקטין את גודל הבעיה, אבל לא סוגרים.

אורי אריאל: בינתיים רק פותחים עוד גרעינים.

איציק שמולי: לא, אורי, אורי, אתה יודע, יכול להיות שהכותרת מוגזמת, אבל אין עוררין על זה ש-70 עובדים פוטרו.

אורי אריאל: לא, אבל אני בא הנה, אמרתי: הכותרת קצת לא משקפת, ואני מסביר עכשיו בדיוק.

אורי אריאל: אני לא בורח, אתה מכיר אותי.

איציק שמולי: בסדר.

איציק שמולי: מתי בפעם האחרונה אתה העברת הצעה לסדר-היום בנשיאות הכנסת?

אורי אריאל: אתה יודע מה?

אורי אריאל: נגד זה אין לי מה להגיד.

אורי אריאל: אתה צודק, בסדר, אני מקבל.

אורי אריאל: חבר הכנסת שמולי, בסדר.

אורי אריאל: בכל אופן, עיקר העניין הוא המעשה, בסדר.

אורי אריאל: אנחנו יודעים ואני רוצה להמשיך.

אורי אריאל: ב-2016 אכן נתקענו בגלל הנחיות, הוראות משרד המשפטים, ולעניות דעתי ולמיטב ידיעתי אנחנו הולכים לפתור את זה בשבועות הקרובים.

אורי אריאל: כִּיוון לעניין חבר הכנסת פולקמן – אנחנו הולכים לעשות צוות משותף של המשרדים, הכול בתיאום עם משרד המשפטים, ויהיו שם על השולחן פרוטוקולים, מסודר – כי אנחנו בעד סדר לגמרי, שקיפות גמורה, הכול לא רק לפי הנוהל, עוד 20%, כי אין לנו צורך בדבר אחר.

אורי אריאל: אנחנו רוצים את זה ממש לפי אמות מידה, כל מה שצריך לעשות, ואנחנו מקווים לגמור את זה בשבועות הקרובים.

אורי אריאל: אנחנו בינתיים מכינים את הקול הקורא ואת כל הדברים שאפשר להכין במקביל; אנחנו לא עובדים בטור אלא במקביל.

אורי אריאל: ואני פועל וגם מתפלל – שני הדברים נכונים – שבאמת נגמור את זה בשבועות הקרובים ונביא את זה לידי הוצאה החוצה לקליינטים, שהם הכי חשובים בכל הסיפורים האלה.

אורי אריאל: אנחנו מקדמים גם החלטת ממשלה שתסדיר את הדברים השונים שצריך להסדיר, שזה תקצוב בבסיס תקציב והקמה של מינהלת שתדע להעביר את הידע בין הגרעינים, תעשה פעילויות משותפות.

אורי אריאל: זה נכון, כל גרעין יש לו את הליין הפרטי שלו בעיר שלו, עם ראש העיר שלו, עם האנשים שם, אבל יש דברים שהם ודאי רחבים.

אורי אריאל: אני אתן דוגמה אחת:

אורי אריאל: למשל גיוס לצה"ל – דבר שמתאים לרוב המוחלט; אני לא רוצה להגיד ל-100%, יכול להיות שלמישהו זה לא מתאים, אבל אנחנו רוצים שתהיה שפה אחת, שפה שמתרגלים אליה ומוצאים גם הסברה כדי לגייס עוד ועוד אנשים.

אורי אריאל: והגיוס יהיה לא לפי סוג מסוים אלא כולם יהיו בזה, ותהיה מינהלת שתרכז, וכל משרד יתמוך, וכל המשרדים ישבו ביחד.

אורי אריאל: יש כבר דברים כאלה במדינה.

אורי אריאל: אני מבקש לסיים ולהודות לחברי הכנסת שהעלו את הנושא ועוקבים ופועלים ומזרזים בגדר אין מזרזין אלא למזורזין, ועוד פעם – לסיים בתודה רבה לגרעינים, לרשתות, לכל מי שעובד בשטח עכשיו, שאנחנו מחויבים לדאוג לו, ובעזרת השם כך נעשה, אני מקווה במהרה.

אורי אריאל: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אני חוזר רגע לכובעי כמציע.

בצלאל סמוטריץ': נקודה שכדאי לתת עליה את הלב, את הדעת, בתוך ההסדרה היא שאפשר יהיה כשהעסק יסתדר לשלם רטרו, בהתבסס על זה שזאת תוכנית שכבר נתמכת וכו'.

בצלאל סמוטריץ': כי אחר כך יגידו במשרד המשפטים: תתחיל לתמוך מעכשיו, רק מנובמבר; אז הם הפסידו עשרה חודשים.

אורי אריאל: ביקשנו, מלקח של 2015, ועוד פעם, עזרתכם פה תהיה לברכה.

אורי אריאל: אין שום סיבה, בטח לא בתוך שנת תקציב, שלא נשלם מינואר את כל הכספים שמגיעים.

אורי אריאל: זה יהיה באיחור, אבל זה ייתן להם לכסות חובות שהם צוברים והלוואות.

אורי אריאל: אני מכיר כאלה שפונים אלי לחפש איזו הלוואה שתאפשר לחיות בינתיים.

אורי אריאל: בהחלט פנינו, וגם פה אני אשמח על כל עזרה שלכם.

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני מציע לעשות עם ההצעה?

אורי אריאל: מה?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מבקשים להעביר לוועדת חינוך.

איציק שמולי: ועדה.

אורי אריאל: ועדת חינוך?

בצלאל סמוטריץ': אדוני מתנגד?

בצלאל סמוטריץ': לא מתנגד?

אורי אריאל: לא, אני – מה, אני יכול להתנגד אליכם?

אורי אריאל: אל תגזים, בוא, שמע.

בצלאל סמוטריץ': מקובל?

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע כרגע – בסדר, אדוני השר?

בצלאל סמוטריץ': – על ההצעה להעביר את ההצעה הזאת לסדר-היום לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 29 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שישה תומכים, אין מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תעבור לדיון בוועדת החינוך.

בצלאל סמוטריץ': הודעה של סגן המזכירה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: כמו כן אודיע

נאזם בדר: כם כי חבר הכנסת דב חנין מבקש להסיר את שמו מהצעת חוק הביטוח הלאומי (עבודה מועדפת לאחר שירות קבע והרחבת תחום הסיעוד), התשע"ו–2016, שמספרה פ/3222/20.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן המזכירה.

בצלאל סמוטריץ': אפליית יהודים בכניסה להר-הבית

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום, להצעה לסדר-היום מס' 4527 של חבר הכנסת יהודה גליק: אפליית יהודים בכניסה להר-הבית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גליק, עשר דקות לרשותך, בבקשה.

אורי אריאל: אין שר משיב.

אורי אריאל: אני יכול להשיב?

בצלאל סמוטריץ': כן, אדוני יכול להשיב.

בצלאל סמוטריץ': אם אדוני רוצה, אדוני יכול.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן המזכירה, תגיד שאני מבקש לאשר לשר אריאל להשיב.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אני אוסיף לך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ המתוק והיקר, אדוני חבר הכנסת חיליק בר היקר והמתוק, אדוני השר אורי אריאל, שר החקלאות, כבוד סגן המזכירה וכנסת ריקה, ולצופים, חברי ביציע המתוקים והיקרים, ראשית, אני באמת רוצה להביע את מחאתי על העובדה שמופיע שאין תשובת שר.

יהודה גליק: נאמר לי במפורש שהשר צחי הנגבי ישיב.

יהודה גליק: התפלאתי היום לראות שהופיע שאין פה שר, אבל אני מביא את זה לתשומת הלב – שזה מה שנאמר לי.

יהודה גליק: ובכל זאת, בספר מלכים ב' פרק כ"ה כתוב: "ויהי בשנת התשיעית למלכו בחֹדש העשירי בעשור לחֹדש בא נבוכדנאצר מלך בבל הוא וכל חילו על ירושלם ויִחן עליה ויבנו עליה דָּיֵק סביב; ותבֹא העיר במצור עד עשתי עשרה שנה למלך צדקיהו; בתשעה לחֹדש ויחזק הרעב בעיר ולא היה לחם לעם הארץ; וַתִּבָּקַע העיר וכל אנשי המלחמה הלילה דרך שער בין הַחֹמֹתַיִם אשר על גן המלך וכשדים על העיר סביב וילך דרך הערבה; וירדפו חיל כשדים – – –".

יהודה גליק: ואותו ציטוט מופיע בהמשך, בספר ירמיהו, פרק נ"ב, עד שמגיעים: "ובחֹדש החמישי בעשור לחֹדש היא שנת תשע עשרה שנה למלך נבוכדראצר מלך בבל בא נבוזראדן רב טבחים עמד לפני מלך בבל בירושלם; וישרֹף את בית ה' ואת בית המלך ואת כל בתי ירושלם ואת כל בֵּית הגדול שרף באש; ואת כל חֹמות ירושלם סביב נָתצו כל חיל כשדים אשר את רב טבחים".

יהודה גליק: כן, אנחנו נמצאים בימים אלה בימי בין המצרים, שהחלו באמת במצור שהחל שנתיים לפני החורבן, בעשרה בטבת, והחמיר המצב בעיר, היה רעב כבד, עד שבתשעה בתמוז נבקעו החומות; ומייד לאחר מכן, שלושה שבועות מאוחר יותר, בתשעה באב, חרב בית ה'.

יהודה גליק: חברי, לאורך ההיסטוריה קרו לעם ישראל אסונות רבים, ולא קבעו עליהם צומות.

יהודה גליק: 100 שנה לפני חורבן בית-המקדש היה אסון גדול לעם ישראל: עשרה שבטים הוגלו מן הארץ, ולא קבעו על זה ימי צום; 90% מהעם, פי-50 מגוש-קטיף – לא קבעו יום צום.

יהודה גליק: והנה, על חורבן המקדש קבעו ארבעה ימי צום: כשהחל המצור בעשרה בטבת, כשהובקעו החומות, כשנחרב הבית, ואפילו צום כשניסו להקים עוד הנהגה.

יהודה גליק: כלומר, בתולדות עם ישראל חורבן בית-המקדש הוא הדבר הנורא ביותר שיש.

יהודה גליק: אנחנו בימים האלה מציינים את הדבר הזה כי בית-המקדש זה לא עוד איזה נושא, והר-הבית זה לא עוד איזה נושא; זה המרכז שכל התנ"ך סובב סביבו.

יהודה גליק: אם נתלוש מהתנ"ך את כל הפרקים שעוסקים במקדש, לא יישאר כמעט תנ"ך.

יהודה גליק: ציון הר קודשנו – זה המקום שנקרא ציון.

יהודה גליק: כל תנועת הציונות נקראת על שם הר-הבית, המקום הקדוש ביותר בעולם, המקום שה' בחר לשכן שמו שם.

יהודה גליק: וברוך השם, זכינו בחסדי שמים שדברי התנ"ך הולכים ומתממשים לנגד עינינו.

יהודה גליק: שבנו לארץ, כפי שהקדוש-ברוך-הוא הבטיח: והפיץ אתכם ה' בכל העמים, אבל מצד שני: "אם יהיה נדחך בקצה השמים, משם יקבצך ה' אלוקיך ומשם יקחך" והביאך אל הארץ.

יהודה גליק: ה' אומר: אני אחזיר אתכם.

יהודה גליק: אנחנו זוכים.

יהודה גליק: כמה אנחנו צריכים להודות לקדוש-ברוך-הוא על הדבר הנפלא הזה שמתרחש לנגד עינינו.

יהודה גליק: מי שלא מתפעל ולא רואה את הדבר הנפלא הזה הוא עיוור; מי שלא רואה שכל הכבישים החדשים שמשרד התחבורה עכשיו בונה לכיוון ירושלים, הגשרים והרכבות, לא רואה שזה המשך התגשמות אותם דברי הנביאים של ונהרו אליו כל העמים – הר בית ה'.

יהודה גליק: ברוך השם, מתגשמות גם נבואות ישעיהו הנביא, שהמקום הזה יהפוך להיות מרכז עולמי לכל העמים.

יהודה גליק: כשישעיהו הנביא אמר את זה, כל העמים היו עובדי אלילים.

יהודה גליק: איזו חוצפה הייתה לו להגיד שינהרו אל הר בית ה', כי מציון תצא תורה.

יהודה גליק: איזו זכות.

יהודה גליק: וברוך השם, המקום התקדש, כי העולם הפך להיות יותר מונותיאיסטי, והתנ"ך התקבל על-ידי כל העולם.

יהודה גליק: ולכן, כשבאים תיירים לארץ-ישראל, הם מתפעלים ומחזיקים בידם תנ"ך והולכים לכל מקום לראות איך התגשמו דברי הנביאים.

יהודה גליק: אבל יש מקום אחד, המקום שהקדוש-ברוך-הוא בחר לשכן שמו שם, שעדיין שבוי; שבוי בידי גורמים אסלאמיים, ולא סתם גורמים אסלאמיים – גורמים אסלאמיים קיצוניים, שמתוך המסגד שבהר-הבית מסיתים לרצח יהודים, ורחמנא ליצלן – איזה חילול השם – הם עושים את זה בשם אללהו אכבר, בשם אלוקים.

יהודה גליק: יש דבר שהוא יותר נגד הקדוש-ברוך-הוא מאשר רצח יהודים?

יהודה גליק: הר-הבית, שאמור להיות מרכז עולמי לשלום – לא יישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה – מופקר בידי אנשים שמקדמים שימוש באלימות.

יהודה גליק: ברוך השם, בשנה האחרונה ראינו שהשר לביטחון פנים הוביל מהלך של להוציא את הגורמים האסלאמיים, התנועה האסלאמית הצפונית, מחוץ לחוק, וה"מוראביטון" וה"מוראביטאת" הוצאו מהר-הבית, וברוך השם, העסק מתקדם.

יהודה גליק: אבל אנחנו רואים שם אפליה יומיומית.

יהודה גליק: כלפי מי האפליה?

יהודה גליק: כלפי יהודים, ובתוך היהודים – כלפי יהודים שרחמנא ליצלן נראים כמו יהודים דתיים.

יהודה גליק: אתם יודעים מיהו יהודי?

יהודה גליק: דעו לכם שבמדינת ישראל, מי שבלי כיפה הוא לא יהודי.

יהודה גליק: ככה החליטה משטרת ישראל.

יהודה גליק: כל יום, תפנו לדובר המשטרה, תבקשו ממנו דוח כמה עלו להר-הבית, והוא ייתן לך, יגיד לך: מוסלמים כך וכך, תיירים כך וכך ויהודים כך וכך.

יהודה גליק: אם עלו באותו יום למשל מכינה קדם-צבאית חילונית, הם נחשבים תיירים, הם לא ברשימת היהודים.

יהודה גליק: כי מבחינת המשטרה, מיהו יהודי?

יהודה גליק: מי שנראה כמו יהודי דתי.

יהודה גליק: כל יום לא מרשים להיכנס להר-הבית עם סידור, עם דברי תפילה, עם פרי, כי אתה עלול בטעות לברך.

יהודה גליק: ואם אתה יהודי דתי, אתה מלווה, מוצמד לך, אתה חייב לעמוד בתור, אתה נכנס רק בקבוצה.

יהודה גליק: ליוויתי אישה בת 80, ניצולת שואה.

יהודה גליק: האישה פרצה בבכי.

יהודה גליק: כשחלפו על פניה 70 תיירים מגרמניה, יצא שוטר ושאל: מאיפה אתם, מגרמניה?

יהודה גליק: תיכנסו.

יהודה גליק: והיא הייתה צריכה להמתין בתור, כי היא דתייה.

יהודה גליק: אז היא תיכנס עם 15 אנשים, לפעמים עם 20, לפעמים 30, במקרה, ככה, כשיש נדיבות, ועכשיו האחרים יחכו.

יהודה גליק: בשבוע שעבר הגיעו כ-1,000 יהודים לכניסה להר-הבית לזכרה של הלל יפה אריאל, השם ייקום דמה.

יהודה גליק: במשך כל הבוקר נכנסו 300.

יהודה גליק: כל השאר – אתם יהודים, אין מה לעשות.

יהודה גליק: לא משנה שבאותו יום נכנסו אלפי מוסלמים, ולא משנה שבאותו הזמן יכלו להיכנס תיירים באופן חופשי.

יהודה גליק: יהודים שנראים כדתיים – לא.

יהודה גליק: אבל אני רוצה להתמקד במשהו עוד יותר חמור, וזה מה אני מבקש להתמקד – בעניין עוד יותר חמור, וזה מה שנקרא "ליווי הווקף" לקבוצות של יהודים דתיים.

יהודה גליק: ליווי זה שם מכובס, כי בעצם אנחנו עוסקים בהפגנת ריבונות זרה ובהתנהגות חצופה מאין כמוה.

יהודה גליק: הסטטוס-קוו הקדוש – רק השבוע אמר פה ראש הממשלה בעניין השבת: סטטוס-קוו הוא דבר דינמי.

יהודה גליק: אז אני מבקש שהסטטוס-קוו יהיה דבר דינמי גם בהר-הבית.

יהודה גליק: הוא דינמי גם בהר-הבית, אבל רק כשזה נוגע לרעת היהודים.

יהודה גליק: מקומם של אנשי הווקף לא צריך להיות ברחבת הר-הבית, אלא בתוך המסגדים פנימה.

יהודה גליק: כלל לא אמורה להיות לווקף סמכות בשטחים הפתוחים של הר-הבית, אבל הם מנכסים לעצמם סמכות כזאת.

יהודה גליק: בשנים האחרונות הם גם מקפידים לקרוא לכל ההר "מסגד אל־אקצא", והשם חראם א־שריף כבר אינו בשימוש.

יהודה גליק: כל זאת כדי למתוח את סמכותם על חשבון ריבונות מדינת ישראל בהר.

יהודה גליק: אבל זאת לא התמיהה.

יהודה גליק: יאמר מי שיאמר: הם עושים את תפקידם, ככל יכולתם.

יהודה גליק: התמיהה היא אנחנו.

יהודה גליק: איפה מדינת ישראל?

יהודה גליק: היום בבוקר עלו להר-הבית מדריך של ארכיאולוגים, צחי דבירה, עם שלושה ארכיאולוגים.

יהודה גליק: אחד הארכיאולוגים התכופף להרים זית, לא מצא חן בעיני איש הווקף והרביץ לו מכות.

יהודה גליק: אז עצרו שניים מהם.

יהודה גליק: למה אנו מאפשרים להם להיצמד לקבוצות היהודים?

יהודה גליק: זה מעקב מטריד שמהווה עבירה על כמה מסעיפי חוק העונשין.

יהודה גליק: מדוע אנחנו משלימים עם ניכוס הסמכויות שהם נוטלים לעצמם?

יהודה גליק: בשטח, בהר-הבית, הליווי הוא מקור כל הצרות, הוא החיכוך.

יהודה גליק: המשטרה מוסיפה שוטרים מלווים כדי שכוחה לא יהיה נחות מכוח הווקף, המוסיף מצדו עוד ועוד מלווים.

יהודה גליק: כל תפקידם, על-פי הפרסומים המפורשים שלהם, הוא לצוד וללכוד יהודים שמניעים את שפתיהם או עוצמים עיניים או שחלילה מטים את הגוף באופן שיכול להזכיר תנועות של תפילה.

יהודה גליק: הם מלחיצים את השוטרים, ואלה בתורם מלחיצים את היהודים.

יהודה גליק: יהודים מהלכים שם כמו אסירים בחצר הכלא, מוקפים בשתי טבעות של שומרים.

יהודה גליק: אנשי הווקף מכוונים אליהם מבטים, מצלמים את האנשים מטווח אפס, צועקים ומקללים לא פעם, ולפעמים מעזים, כמו היום, להרים ידיים על היהודים.

יהודה גליק: האם אפשר לקיים ביקורים באווירה כזאת?

יהודה גליק: הרי ראש הממשלה אמר: מוסלמים יתפללו ויהודים יבקרו.

יהודה גליק: מנין החוצפה הזאת?

יהודה גליק: האם הם בעלי-הבית כלפי היהודים בהר-הבית?

יהודה גליק: מדוע לא תעשה המשטרה את תפקידה לבדה?

יהודה גליק: האם היא זקוקה לעוזרים שכאלה?

יהודה גליק: הבטחת לי שיש לי עוד דקה, כי בדרך כלל אני לא אוהב לעבור את הזמן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני, אני לא הפסקתי אותך.

בצלאל סמוטריץ': זה נושא חשוב וזה הנושא האחרון על סדר-היום, ואין תשובת – – –

יהודה גליק: הסברתי לעצמי למה אני מאריך.

בצלאל סמוטריץ': אז אני נותן לך עוד הסבר יותר טוב: קח לעצמך גם את הזמן של תשובת השר.

יהודה גליק: על כל זה נוסף עניין הריבונות.

יהודה גליק: לאחרונה הצטיידו אנשי הווקף במדים חדשים; מכשירי קשר כבר יש להם מזמן, והם מתנהגים כמו שוטרים.

יהודה גליק: כפי שהם אומרים בעצמם: אנחנוJordanian Police .

יהודה גליק: זאת ועוד, לאחרונה הם קלטו 200 שומרים חדשים, מה שמביא את סד"כ הווקף ל־500 איש בהר-הבית.

יהודה גליק: מספר זה פירושו הפגנת ריבונות נוגדת וכוח עודף לעומת משטרת ישראל.

יהודה גליק: הם באים לומר: אנחנו בעלי-הבית ולא אתם.

יהודה גליק: אני קורא מכאן לממשלת ישראל שלא לאפשר את ההתפתחות של הווקף – וצחי הנגבי, אדוני השר, שהיה אמור להיות פה, שהיה אמור להשיב, שאומנם הוא זכור לטוב בזה שהוא פתח את הר-הבית חרף איומי הווקף; אני קורא מכאן לממשלת ישראל לבטל סוף-סוף את הליווי המטריד והבלתי-חוקי לקבוצות יהודים ולהטיל את משימת שמירת הסדר על המשטרה, ועליה בלבד.

יהודה גליק: אני יכול להוסיף שהמשטרה תשמח להיפטר מן הסרח העודף הזה, שהיא נאלצת לסבול כל יום, לא מסיבות ביטחוניות, לא מסיבות שמירת הסדר, שהרי אנשי הווקף הם הראשונים להפר את הסדר בהר-הבית.

יהודה גליק: אין מקום לפורעים בהר-הבית, גם אם הם לובשים מדים שתפרה להם הממלכה ההאשמית.

יהודה גליק: ריבונות ישראלית בהר-הבית צריכה להיות חדה וברורה, ואילו הווקף המוסלמי חייב להתכנס אל התפקיד שהותר לו מלכתחילה: ניהול העניינים המוסלמיים בהר, הא ותו לא, ללא כל סמכות כלפי היהודים בשטחים הפתוחים של ההר.

יהודה גליק: מורי ורבותי, אנחנו חייבים לדאוג שכל מי שמכבד את המקום, יהודי או לא-יהודי, יוכל לעלות בצורה מכובדת, אבל כל מי שעבורו אג'נדה של אלימות היא אג'נדה לגיטימית – שלא יהיה שם.

יהודה גליק: אנחנו חייבים לשמר את המקום הזה, מקום בית-מקדשנו, הר-ציון, כמקום שבעזרת השם – "כי ביתי בית תפילה יקרא לכל העמים", וכולנו נקרא בשם ה' אחד ושמו אחד, ולא יישא גוי אל גוי חרב ולא ילמדו עוד מלחמה.

יהודה גליק: כי מהמקום הזה נשמע, כמו שמו של ה' – שמו של הקדוש-ברוך-הוא הוא שלום.

יהודה גליק: ה' עוז לעמו ייתן, ה' יברך את עמו בשלום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה על הדברים המרגשים שיוצאים מן הלב, חבר הכנסת גליק.

בצלאל סמוטריץ': כנראה יש מי שיודע למה הוא איננו רוצה שהשר אריאל ישיב בשם הממשלה על ההצעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע כעת על העלאת הנושא לסדר-יומה של המליאה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': יהודה, רוץ תצביע.

בצלאל סמוטריץ': רוץ תצביע בעד, רוץ, או נגד – מה שאתה רוצה, אבל רוץ תצביע.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 30 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שני תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועלה, בעזרת השם, לדיון במליאה.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים, ברצות השם, ביום שני, כ"ו בתמוז תשע"ו, 1 באוגוסט 2016, בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.