ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 149, 2016-07-20 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ד בתמוז התשע"ו, 20 ביולי 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת דין-וחשבון על פעולות רשות מקרקעי ישראל לשנת התקציב 2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשאילתות דחופות, כמדי יום רביעי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן.

יעקב ליצמן: אין הנחה אחרי שעובדים כל הלילה?

יולי יואל אדלשטיין: לא לא, אין הנחות, אין כפל מבצעים, שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: שר הבריאות ישיב על שאילתה דחופה מס' 227 מאת חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: שירותי בריאות התלמיד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת גילאון, נא לקרוא את נוסח השאילתה בפני המליאה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אדוני השר, ביולי 2015 נחתם הסכם להעברת שירותי בריאות התלמיד למדינה כבר ב-2016.

אילן גילאון: ב-13 ביולי 2016 התפרסם כי ברוב הארץ השירות יינתן במיקור חוץ לארבע שנים נוספות.

אילן גילאון: ברצוני לשאול: 1.

אילן גילאון: האם נכון הדבר?

אילן גילאון: 2.

אילן גילאון: אם כן – מדוע אחיות בריאות התלמיד אינן נקלטות להעסקה ישירה כבר ב-2016, כפי שהוסכם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אילן גילאון – 1–2.

יעקב ליצמן: אנחנו רואים מגמה של שיפור באיכות השירות הניתן על-ידי הספקים הפרטיים.

יעקב ליצמן: רמת כיסוי החיסונים והפעולות הניתנות במסגרת שירותי בריאות התלמיד גבוהה מאי-פעם; מנגד, קיים קושי להעביר את השירות לידי המדינה בכל הארץ במקביל.

יעקב ליצמן: לכן הוחלט בשלב זה על צעד ראשוני של החזרת השירות להפעלה ישירה על-ידי המדינה גם של מחוז הצפון, נוסף על מחוז הדרום ואשקלון, שבהם השירות ניתן על-ידי המדינה כבר כיום.

יעקב ליצמן: בהחלטה זו ניתנת עדיפות לפריפריה.

יעקב ליצמן: אני רוצה קצת להרחיב.

יעקב ליצמן: אני, מיוזמתי, העברתי את הדרום ואשקלון עוד בקדנציה שבה הייתי סגן שר – להחזיר את זה לשירות המדינה.

יעקב ליצמן: בעקבות ההסכם עשינו כבר בצפון.

יעקב ליצמן: אנחנו חושבים שזה לא נכון לעשות את כל הארץ בבת אחת, כי אנחנו רוצים לראות איך זה עובד; זה לא פשוט.

יעקב ליצמן: גם שירות המדינה – אני רוצה להזכיר לך שהעברנו משירות המדינה לפרטי, בזמנו, כי לא היה טוב.

יעקב ליצמן: אז עכשיו אנחנו מחזירים את זה; אז אנחנו לאט-לאט מחזירים: החזרנו את הצפון, החזרנו את הדרום ואשקלון, לאט-לאט אנחנו נתקדם, אבל קודם כול אנחנו צריכים לראות איך זה עובד.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת, חבר הכנסת גילאון?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מסתפק – סליחה, חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שתי שאלות נוספות לשר הבריאות.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בוקר טוב.

יעקב ליצמן: אצלנו זה עוד לילה.

דב חנין: כן כן, אצלנו זה רצף מאתמול, אבל בסדר.

דב חנין: בהמשך לשאלתו של חבר הכנסת גילאון, שירותי בריאות התלמיד, כולנו מסכימים, הם מערכת סופר-חשובה.

דב חנין: אנחנו מדברים על ילדים, אנחנו מדברים על השקעה בבריאות, שכל שקל בה חוסך הרבה שקלים בעתיד.

דב חנין: אנחנו מדברים לא רק על הצד הרפואי, אנחנו מדברים גם על משמעויות חברתיות וחינוכיות של התמיכה שניתנת על-ידי אחיות, ומשרד הבריאות הוביל פיילוט חשוב ביותר, של החזרת השירותים האלה באופן מלא לידי המדינה במחוז הדרום, שהוא המחוז המורכב ביותר, המסובך ביותר, הכי הכי קשה לטיפול.

דב חנין: נדמה לי, אדוני השר, שכולם מסכימים שהפיילוט הזה באמת הסתיים בהצלחה גדולה, והשאלה שמעסיקה את כולנו – האם יש לוחות זמנים קונקרטיים להמשך הפיילוט המוצלח הזה והחלתו על כל המדינה באופן קונקרטי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, הרי ידוע לך שביישובים הבלתי-מוכרים אין מרפאות, וזה כאילו נובע מהסוגיה המורכבת שהממשלה עדיין לא מצאה או לא הציעה פתרונות ליישובים הבלתי-מוכרים.

טלב אבו עראר: הייתי רוצה להציע למכובדי השר לפחות בינתיים לשלב שם מרפאות ניידות.

טלב אבו עראר: כל אזרח במדינת ישראל זכאי לשירותי בריאות, ולכן אי-אפשר להפקיר 80,000 נפשות, בני-אדם, בלי שירותי בריאות.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הבריאות.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת דב חנין, אני רוצה להסביר מה שאמרתי בתחילה; לא הספקת להקשיב עד הסוף, בהתחלה, כשנכנסת.

יעקב ליצמן: אני עשיתי pilot plan בקדנציה הקודמת, זו הייתה יוזמה שלי, על הדרום – בדרום, באשקלון.

יעקב ליצמן: עכשיו, כפי שאתה עצמך ציינת, זה היה לא קל; אוכלוסייה קשה, לא הצליחו, ואנחנו השקענו המון כסף אז, והצליחו.

יעקב ליצמן: אפשר לומר שכמעט הצליחו, באחוזים מאוד גבוהים.

יעקב ליצמן: עכשיו, בעקבות ההסדר שהגיעו אליו, בין האוצר להסתדרות, אמרנו: בואו נתקדם לשלב הבא.

יעקב ליצמן: השלב הבא זה הצפון, ואנחנו עושים את זה.

יעקב ליצמן: חילקנו מחדש את כל הדברים.

יעקב ליצמן: אני רוצה לציין שני דברים שהציבור לא יודע.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: אנחנו הגענו למיקור חוץ כי השירות הממשלתי לא היה טוב; עכשיו החזרנו, ואנחנו חוזרים לממשלתי.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: מאז שהחזרנו לממשלה, החברות האלה, שעושות את החיסונים היום לבתי-ספר, השתפרו לאין-ערוך.

יעקב ליצמן: זה באחוזים מאוד גבוהים, אנחנו עוקבים אחרי זה כל הזמן.

יעקב ליצמן: ולכן, מה שעשינו זה שני דברים – ההסכם הוא הסכם, אנחנו מכבדים את זה; לעומת זאת, אנחנו צריכים לראות – לא הרי הצפון כהרי הדרום, ואנחנו צריכים לראות איך זה עובד בצפון.

יעקב ליצמן: אם הכול ילך כשורה, נתקדם הלאה.

יעקב ליצמן: בקשר ליישובים הערביים, או לא יישובים, זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: הבלתי-מוכרים.

יעקב ליצמן: הבלתי-מוכרים.

יעקב ליצמן: אני מוכן לשקול, לראות איך אפשר לנסות לשפר קצת את השירות.

יעקב ליצמן: אני חושב ששיפרנו, במיוחד כששיפרנו גם את הנושא של חיסונים, כפי שאמרתי כאן, דווקא בכל המקומות האלה שאין בהם קופות-חולים באופן מסודר.

יעקב ליצמן: בכל אופן, כפי שאמרתי – אני אראה, אני אבדוק במשרד אם יש לי אפשרות לסדר את הדברים.

יעקב ליצמן: אני לא יודע בדיוק לענות לך קונקרטית כרגע, כי אני לא יודע במה זה כרוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן, וגם לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 229 מאת חבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: קריסת הרשות הישראלית לחילופי נוער וצעירים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות לחברי הכנסת באסל גטאס וחיים ילין.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, בישראל פועלת רשות לחילופי נוער וצעירים, שתפקידה לקדם תוכניות חילופי צעירים בין ישראל למדינות אחרות.

יואל חסון: דווח ללשכתי כי הממשלה לא העבירה לרשות תקציב ביניים לשנת 2016.

יואל חסון: ברצוני לשאול: 1.

יואל חסון: האם נכון הדבר?

יואל חסון: 2.

יואל חסון: אם כן – מה ייעשה להעברת תקציב לשנת 2017; וגם, לגבי 2016, מדוע לא הועבר?

יואל חסון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לשאלה מס' 1: חבר הכנסת חסון, נכון, המשרד התחייב לתקצב את הרשות ב-500,000 שקלים בשנת 2016.

נפתלי בנט: בשל שימוש בכספי הבסיס על מנת להשלים חוב של שנה קודמת, המשרד רשאי להעביר את התקציב הקיים בבסיס התקציב רק אחרי אישור העודפים בוועדת הכנסת.

נפתלי בנט: הסכום הזה אושר בימים האחרונים, ואת יתר הסכום שאמור להשלים ל-500,000 שקלים הגשנו גם לאישור ועדת הכספים כפנייה תקציבית.

נפתלי בנט: אני מניח שכבר בימים הקרובים הכול יאושר והסכום יועבר לרשות באופן מיידי.

נפתלי בנט: לשאלה 2: תקצוב הרשות ל-2017 יידון במסגרת הדיונים לקראת אישור התקציב ל-2017 ו-2018.

נפתלי בנט: בשולי הדברים, אני רק אברך אותך על האכפתיות בנושא חשוב.

יואל חסון: שאלה נוספת, אדוני, אפשר?

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: גם חברי הכנסת גטאס וילין ביקשו לשאול שאלה נוספת.

יואל חסון: אדוני השר, האכפתיות שלי לנושא הזה, מעבר לעבודה החשובה שהמועצה הזאת עושה בקידום צעירים ובחיבור צעירים בישראל ובעולם, היא גם העובדה שבכנסת השבע-עשרה אני חוקקתי את החוק להקמת הרשות הזאת.

יואל חסון: הקמנו את הרשות הזאת בין השאר בגלל שלפני שהייתה רשות הם סבלו כל הזמן מחוסרים בתקציב ומחוסר יציבות תקציבית.

יואל חסון: וכשיש רשות ציפינו ורצינו שאולי תהיה להם יציבות תקציבית רבה יותר.

יואל חסון: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, ואני מקווה שבקדנציה שלך זה יתוקן, שלאורך שנים הם סובלים מחוסר יציבות תקציבית, מה שמקשה עליהם לפעול באופן שוטף, והאנשים שם באמת עובדים מתוך אמונה ורצון שזה יצליח.

יואל חסון: איך אתה מתכוון, אדוני, לייצר עבורם יציבות תקציבית והעברות תקציביות הרבה יותר שוטפות וקבועות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

באסל גטאס: אדוני השר, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, בפגישתי אתך בשבוע שעבר העליתי נושא שאני אפילו לא הייתי מודע להיקפו ולמידת ההשפעה שלו על חיי אנשים.

באסל גטאס: מאז שנפגשתי אתך – הזכרתי את זה אתמול בנאומי, אני מקווה שהקשבת לחלק ממנו – היו אלי מאות פניות, ממש הוצפתי בפניות של עובדים שלך, של מורים שעובדים במשרד החינוך.

באסל גטאס: חלק מהן – זה טרגדיה אנושית, פיצול משפחות.

באסל גטאס: זה כבר מעבר לנושא של תנאים וכמה הם מקבלים, והם לא מקבלים פיצוי על תחבורה ועל שכר דירה, זה משפחות קרועות.

באסל גטאס: הזכרתי מקרה מעראבה, של משפחה שהאימא חיה עם הילדים כבר 15 שנה בערד – מורה, ששלח אותה משרד החינוך, ולא מצליחה לעבור – צריך לעשות איחוד משפחות; לא מעבר לקו הירוק – איחוד משפחות של מורים עם משפחותיהם, בגלל שהם משרתים מטרה שכולנו רוצים בה, והיא לספק חינוך לאוכלוסייה הערבית בדרום.

באסל גטאס: מה אתה מתכוון לעשות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, תודה.

חיים ילין: קודם כול, כבוד השר, אני רוצה לברך אותך ואת המנכ"לית היקרה מיכל על ההיענות המהירה לגבי מוסדות החינוך והגנים בעוטף-עזה.

חיים ילין: אין מילים.

חיים ילין: אני אומר לך את זה, אם כל המשרדים היו עובדים בקצב כזה, המדינה הייתה נראית אחרת.

חיים ילין: מגיעה מילה טובה.

יולי יואל אדלשטיין: אילו מוסדות חינוך?

יולי יואל אדלשטיין: לא הבנתי.

חיים ילין: בעוטף-עזה.

חיים ילין: בגלל שיש צמיחה דמוגרפית, היה צריך להחריג את הגנים שם – – –

יולי יואל אדלשטיין: מוסדות החינוך והגנים.

יולי יואל אדלשטיין: פשוט לא הבנתי את המשפט.

חיים ילין: בדיוק.

חיים ילין: בסדר, אוקיי, תודה על התיקון.

חיים ילין: לשאלתי – אתמול הייתי בדיון בוועדת החינוך על השתתפות הורים ומה שנקרא חוק חינוך חינם.

חיים ילין: בואו נקרא לילד בשמו: אין חוק חינוך חינם; זה לא עניין של הממשלה הזאת, לא הממשלה שעברה ולא הממשלה לפני זה.

חיים ילין: מדובר על סכום של 5 מיליארד שקל שההורים משלמים, מתוך תקציב של 50 מיליארד שקל.

חיים ילין: זה 10% מצ'ינג שההורים שמים.

חיים ילין: עכשיו, במחטף, לאחר שגם המנכ"לית אומרת: אנחנו רוצים להוריד אותם; לאחר שיש אמירה חד-משמעית של כל חברי הקואליציה והאופוזיציה להוריד אותם – לא חייבים הכול במכה אחת, אבל להראות להורים שזה הכיוון – השאירו אותם, הקפיאו אותם בדיוק כמו בשנה שעברה.

חיים ילין: שאלתי אליך, כבוד השר, מה אתה מתכוון לעשות, מצד אחד?

חיים ילין: מצד שני, יש לך פה הזדמנות פז.

חיים ילין: ברור לי שמספט

חיים ילין: מבר עד דצמבר, ארבעה חודשים, לא יהיו שינויים, אבל מה תעשה ואיך אנחנו יכולים לעזור לך כך שבתקציב 2017–2018 יהיה תקצוב להורדת השתתפות ההורים בחינוך?

חיים ילין: בוא נקרא לילד בשמו: אין במדינת ישראל חוק חינוך חינם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

נפתלי בנט: טוב, לגבי הפנייה של חבר הכנסת יואל חסון – שמע, אני נכנס לדיוני תקציב עם תפיסות, ובסוף יוצר איזונים.

נפתלי בנט: אני לא יודע להבטיח.

נפתלי בנט: אני אסתכל, אני אסתכל בסוף מה היעדים שאני רוצה לדחוף, מה המשרד, מה כלל הדברים, ולכן אני לא יכול להבטיח.

נפתלי בנט: בגדול, אני רואה את זה בעין חיובית, אני מאמין בנושא הזה של חילופי צעירים.

נפתלי בנט: לגבי פנייתו של חבר הכנסת באסל גטאס – אני לא מכיר את הנושא הזה, זה חדש לי, אז אני לא יודע לענות על זה.

נפתלי בנט: לגבי פנייתו של חיים ילין – שמע, אני מחזיק ממך בן-אדם רציני.

נפתלי בנט: באמת, לבוא ולהגיד על משהו, שבשתי השנים שלכם היה שר החינוך עשיתם בדיוק את אותו הדבר – – –

חיים ילין: – – –

נפתלי בנט: בסדר, אבל לצאת לאינתיפאדה על הדבר הזה, זה לא רציני.

חיים ילין: שאלתי מה אתה רוצה, איך נעזור לך.

נפתלי בנט: זה לא עניין של לעזור.

נפתלי בנט: שמע, זה עולה 5 מיליארד שקלים.

נפתלי בנט: בוא נהיה רציניים.

נפתלי בנט: רוצים להעלות מסים כדי לעשות את זה?

נפתלי בנט: בסדר.

נפתלי בנט: אגב, יש המון המון הורים שהם בכלל בכיוון השני והם קובלים עלינו – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

דב חנין: – – – למה להוריד מס חברות?

נפתלי בנט: זה לא רציני.

נפתלי בנט: האם אנחנו רוצים לבטל את הקטנת כיתות הלימוד שאני מנחיל, מה שלא היה מקום המדינה, שאנחנו יורדים לממוצע של 28 ילדים בכיתה?

נפתלי בנט: אף אחד לא העז לגעת בזה, וזה קורה.

חיים ילין: אתה מתנגד שיוסיפו לך 5 מיליארד שקל לתקציב?

נפתלי בנט: נו, מאיפה – לי הכי קל.

נפתלי בנט: בוא אני אגיד לך, לי נורא קל – – –

חיים ילין: לא, אבל הממשלה – – –

נפתלי בנט: חיים, חיים, חיים, תשמע, באמת הכי קל לי להגיד "אני קורא לאוצר" – זה הרי התפקיד הקלאסי, להגיד, כשר חינוך: "אני קורא לאוצר", לגלגל את זה לאוצר.

נפתלי בנט: אבל זה לא רציני.

נפתלי בנט: אני חלק מהממשלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש הצעה – – –

נפתלי בנט: וככה לזרוק – בסדר, בסוף זה עניין – – –

חיים ילין: – – – מיליארד שקל כל שנה.

נפתלי בנט: אם אני רוצה לוותר על מתמטיקה, אני רוצה לוותר על יישום דוח ביטון – –

חיים ילין: מיליארד שקל כל שנה – – –

נפתלי בנט: – – אני רוצה לוותר על המהלך שאני עושה בפריפריה של חיזוק השכבות החלשות, אני רוצה לוותר על סייעת שנייה בגנים, שלא היה ושעשה מהפכה – על מה אני אוותר?

נפתלי בנט: בעולם אמיתי, לא בעולם דמיוני, כשאתה מוציא כסף, אתה צריך להצביע על מקורות.

נפתלי בנט: זה לא כסף קטן.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר – – –

חיים ילין: חסכת מיליארד שקל לשנה – – –

נפתלי בנט: מאיפה?

נפתלי בנט: מאיפה?

נפתלי בנט: בחייך.

חיים ילין: אתה אחראי לאוצר?

נפתלי בנט: שמע, שמע, כן.

נפתלי בנט: אתה יודע, כן, אני אחראי כי אני חלק מממשלה, וחלק מממשלה זה להיות ממלכתי – –

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אולי אפשר – – –

נפתלי בנט: – – לכן לא העליתי באגורה את התשלומים מעבר למה שהיה בתקופת לפיד ופירון.

חיים ילין: חצי מיליארד שקל יש לך – – –

נפתלי בנט: סליחה, אני אגיד, כשאתמול בוועדה חברי כנסת מיש עתיד עשו אינתיפאדה: לא נשמע דבר כזה – נשמע גם נשמע.

נפתלי בנט: בשנה שעברה, כשלכם היה שר חינוך, עשיתם בדיוק אותו הדבר, וגם שנה לפני.

נפתלי בנט: אז אני אומר, הפעם אני לא אסתתר מאחורי הכתפיים של מישהו אחר – –

חיים ילין: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

נפתלי בנט: – – אני חבר ממשלה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אז אולי – – –

נפתלי בנט: ילין, אם תענה לי – – –

אורלי לוי אבקסיס: אפשר לשאול שאלה אחרת?

נפתלי בנט: יש סדרי קדימויות.

נפתלי בנט: אני פועל בצורה אחראית.

נפתלי בנט: אני לא יודע להבטיח הבטחות בעניין הזה.

נפתלי בנט: כשאני מבטיח משהו, אני אומר מתמטיקה, אני אומר ביטון, אני אומר מיליארד שקלים לחינוך מיוחד, להתאמת בתי-ספר – אלה דברים ששנים לא עשו.

נפתלי בנט: אני גאה בזה.

חיים ילין: – – –

נפתלי בנט: לא את הכול אנחנו יכולים באבחה אחת, ואנחנו גם לא יכולים להתנהל לפי לחצים ציבוריים.

נפתלי בנט: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר החינוך ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה דחופה מס' 218 מאת חבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: תוכנית-אב להרחבת תוואי הרכבת הקלה בירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: רשום לי כבר ששואלים נוספים יהיו יואל חסון ורחל עזריה, כי הם הגישו הצעות דומות סביב הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, פורסמה תוכנית-אב להרחבת תוואי הרכבת הקלה בירושלים, במקביל לפעילות האוטובוסים.

יצחק וקנין: הנוסעים חוששים לעבור בבית-חנינא.

יצחק וקנין: רצוני לשאול: 1.

יצחק וקנין: מה הם פרטי התוכנית?

יצחק וקנין: 2.

יצחק וקנין: האם לא תיגרם צפיפות יתר בתחבורה הציבורית?

יצחק וקנין: 3.

יצחק וקנין: כיצד ייהנו תושבי נווה-יעקב ופסגת-זאב מהרכבת אם הנוסעים חוששים לחלוף בשכונת בית-חנינא?

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר כץ.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 1.

ישראל כץ: להלן פרטי התוכנית: הארכת "הקו האדום" משכונת פסגת-זאב לשכונת נווה-יעקב ומתחנת הרצל ל"הדסה עין-כרם", תוך הוספת 9 קילומטר ו-18 תחנות חדשות.

ישראל כץ: העבודות להארכת הקו נמצאות בעיצומן בימים אלו.

ישראל כץ: תדירות הקו תהיה חמש עד עשר דקות.

ישראל כץ: נוסף על זאת מתוכננים שני קווי רכבת קלה חדשים בירושלים: "הקו הכחול" – משכונת רמות דרך הר-חוצבים, מרכז העיר ירושלים עד לשכונת גילה; "הקו הירוק" – מהר-הצופים דרך בר-אילן, "בנייני האומה", גבעת-רם, צומת פת ושכונת גילה.

ישראל כץ: תכנון מערך קווי האוטובוסים והתאמתם לרכבת הקלה נמצא בשלב הכנה.

ישראל כץ: עם גיבושה הסופי תוצג התוכנית במסגרת מפגשי קשרי קהילה בשכונה, כפי שנעשה בתוכניות דומות.

ישראל כץ: חשוב להדגיש כי משרד התחבורה פועל על-פי הנחיות המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל בכל נושא של הפעלת קווי תחבורה ציבורית ברחבי הארץ.

ישראל כץ: 2.

ישראל כץ: לשאלה אם לא תיגרם צפיפות יתר בתחבורה הציבורית – המשרד מבצע איסוף נתונים שיטתי ועקבי על כמויות הנוסעים ברכבת הקלה, ובהתאם לכך מבוצעים התאמות ושינויים בשירות, כדי לתת מענה לביקושים המשתנים.

ישראל כץ: במסגרת זו, באוגוסט 2015 בוצע שינוי כללי בתדירות הרכבת הקלה, כך שהתדירות בשעות 09:00–18:00 היא שש דקות, כדי לתת מענה לביקוש המשמעותי לאורך היום ולאחר בחינה עקבית של הנתונים.

ישראל כץ: שינוי זה תרם לשיפור ברמת הצפיפות ברכבת הקלה.

ישראל כץ: עבודת איסוף הנתונים ממשיכה להתבצע באופן מתמשך ושיטתי כדי לתת מענה גם על הצרכים העתידיים – לאור תחזיות לגידול בהיקפי הנוסעים עם הארכת הקו הקיים – בתכנון וביצוע של קווים עתידיים ברשת הרכבות הקלות העתידיות של ירושלים.

ישראל כץ: כמו כן, יש לציין שצוות המשרד מקיים זה זמן משא-ומתן לרכישת קרונות נוספים.

ישראל כץ: 3.

ישראל כץ: לשאלה כיצד ייהנו תושבי נווה-יעקב ופסגת-זאב מהרכבת אם הנוסעים – בפסגת-זאב זה כבר היום – אם הנוסעים חוששים לחלוף בשכונת בית-חנינא – הרכבת הקלה, באופן טבעי, מתוכננת בצירי ביקוש של נוסעים, ודרך שועפאט היא ציר ביקוש ראשי, שנוסעים עליו אלפי כלי רכב, לרבות אוטובוסים.

ישראל כץ: לאור זאת תוכננה הרכבת הקלה עוד קודם בציר הזה.

ישראל כץ: נוסף על הרכבת הקלה פועלים אוטובוסים שמשלימים את מערך התחבורה הציבורית בירושלים ליעדים מרכזיים, כגון קווי 37 ו-59 לשכונת נווה-יעקב.

ישראל כץ: קווי אוטובוס אלו, אשר חלקם מגיעים מאזור נווה-יעקב ופסגת-זאב, עוצרים במסלולם בתחנות סמוכות לתחנות הרכבת הקלה בהמשך מסלולה, כגון תחנת גבעת-המבתר ותחנת גבעת-התחמושת, כך שהנוסעים יכולים לעבור מקווים שונים לרכבת הקלה בתחנות אלו.

ישראל כץ: מערך הקווים העתידי ייבחן לעת הפעלת הרכבת הקלה בשכונת נווה-יעקב, בהתייעצות עם נציגי הציבור.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה לשר התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת וקנין וגם לחברי הכנסת יואל חסון ורחל עזריה.

יצחק וקנין: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני מסכים אתך לגבי היעילות הרבה של הרכבת הקלה, אני בין אלה שסייעתי בזמנו בחקיקה של כל הנושא של הרכבת הקלה, אבל מה שמפריע לי פה, והחשש הגדול הוא – דווקא לבטיחות הנוסעים במעבר.

יצחק וקנין: כיוון שקווי האוטובוסים ימשיכו לפעול באותה מתכונת, לפחות על-פי התוכנית שאני רואה, האם לא תהיה סכנה לנוסעים במעברים?

יצחק וקנין: ראינו את זה בפתח-תקווה, שנהרגו נוסעים רבים כשעשו את המעבר וחצו את הקו של התחבורה הציבורית.

ישראל כץ: אבל בפתח-תקווה לא עובדת רכבת קלה; אולי היא תעבוד בעתיד.

יצחק וקנין: לא, זה לא שייך.

יצחק וקנין: אמרתי שיש שם קו תחבורה ציבורית, וכאשר חוצים אותו הנוסעים מבולבלים בגלל התנועה הנגדית – ראינו כמה תאונות היו, והחשש גדול, כאשר על אותו ציר גם האוטובוסים – בצירים של האוטובוסים ימשיכו לנסוע, אני חושב שיש פה סכנה מאוד גדולה.

יצחק וקנין: זה ציר מאוד עמוס, לפחות בר-אילן–ירמיהו.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האמת היא שהשאילתה שהגשתי בנושא הרכבת הקלה בתל-אביב הוגשה לפני המון המון זמן, ובשל תקלה כזאת או אחרת הגיעה רק עכשיו למליאה, אז אני די יודע את התשובה, אבל רציתי לדעת – כי השאלה המקורית הייתה לגבי ההיערכות לקראת עבודות הרכבת הקלה, ומאז דיברת על כך והתייחסת לזה מספר רב של פעמים.

יואל חסון: השאלה היא אם אתה יכול לעדכן את הכנסת איך מתקדמות העבודות על הרכבת הקלה בתל-אביב, ועד כמה הן משפיעות היום על היום-יום של הציבור, ואיזה מענה נתתם לאלה שנפגעים מהעבודות האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רחל עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי.

רחל עזריה: כבוד השר, השאלה היא בהמשך לשאלה על הרכבת הקלה בירושלים: התוואי המקורי של הרכבת הקלה היה אמור לעבור ברחוב הרכבת, באופן טבעי, ועכשיו, להפתעת רבים מתושבי ירושלים, התוואי הועבר לרחוב עמק-רפאים, מה שגם מאוד מקשה על העסקים הקיימים שם.

רחל עזריה: אנחנו יכולים לראות תמונה דומה למה שקורה בתל-אביב – – –

ישראל כץ: מה שיקשה – עוד לא – – –

רחל עזריה: מה שיקשה, מה שעתיד להקשות מאוד על העסקים שם, וגם בעצם מהווה שינוי – – –

ישראל כץ: אני רואה את זה כמחמאה שרמת האמינות שלנו כל כך גבוהה, שכל מה שאנחנו אומרים שנעשה – כבר מתמודדים עם הקשיים הצפויים.

ישראל כץ: פעם אמרו: אומרים אבל לא יעשו.

רחל עזריה: לא, הכול השתנה, אנחנו יודעים, סומכים עליך שתעשה את העבודה בזריזות.

רחל עזריה: בעצם, להעביר את התוואי מהתוואי ההגיוני, ההיסטורי, להעביר אותו לתוך עמק-רפאים – א.

רחל עזריה: האם נבחנו החלופות, האם נבחנה המחשבה להחזיר את זה לרחוב הרכבת?

רחל עזריה: ב.

רחל עזריה: מה מתכוונים לעשות ביחס לעסקים?

רחל עזריה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עזריה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ישראל כץ: אז אני אתחיל מהסוף, כדי לא לשכוח.

ישראל כץ: חברת הכנסת עזריה, אני לא יכול להתחרות בך בידע על רחובות ירושלים, למרות שאני ביליתי הרבה שנים בעיר הזאת.

ישראל כץ: אני לא אוכל לענות על שאלה גיאוגרפית – מה שהיה מתוכנן פה ועבר להיות מתוכנן שם.

ישראל כץ: אם תרצי להעביר שאלה ספציפית, אני אבקש בוודאי לבדוק את זה ולתת לך תשובה מאוד מדויקת על הפרט – לא הפרט הטכני, אבל הפרט המדויק הזה, למה שונתה התוכנית.

רחל עזריה: זה מרחוב – – –

ישראל כץ: אני אומר את זה לזכותך שאת מכירה, שהיית במועצת העיר ואת מלווה ומתמצאת בכל הדברים.

ישראל כץ: לגבי השאלה הנוספת ושאר הדברים: קווי הרכבת הקלה בירושלים, שזה המקום שבו הרכבת עובדת, הם בטוחים.

ישראל כץ: החששות שהיו כל הזמן, מה יקרה כשהרכבת השקטה הזאת, שהיא חשמלית, תיסע, ואם אנשים ידעו, ויעברו וכו' – עד עכשיו אפשר לומר, אם אני לא טועה, שלא היו קורבנות בנתיב נסיעת הרכבת הקלה, וזה מצב שהוא טוב בהרבה בהשוואה לנתיבי תחבורה ונתיבים אחרים.

ישראל כץ: כל הדברים האלה מובאים בחשבון, נבדקים.

ישראל כץ: כל הביטחונות וההבטחות וההסברה גם כן מבוצעים.

ישראל כץ: אז לומר שמישהו יצטרך לעלות לרכבת ולרדת וללכת לתחנה וכו' – עד עכשיו, בקו הקיים, הגדול, זה עובד טוב, אני מניח ומשוכנע שגם ההמשך יתוכנן בצורה כזאת.

ישראל כץ: אחד היתרונות, אדוני היושב-ראש, בלהיות שר יותר משבע שנים באותו משרד – והחודש שברתי את השיא של חיים קורפו, זיכרונו לברכה, שהוא הקודם שכיהן שבע שנים ומשהו – אחד היתרונות הוא שגם בכנסת אני כבר שמעתי את כל השאלות, ואני כבר יודע הרבה מהדברים שקרו בהמשך לאותן שאלות, ולומר מה מהחששות התגשם ומה התבדה.

ישראל כץ: היה חבר כנסת בשם זאב נסים – איפה חבר הכנסת וקנין?

ישראל כץ: הוא לא באולם?

יולי יואל אדלשטיין: נסים זאב.

ישראל כץ: הוא עמד בכל כמה שבועות או חודשים והגיש לי שאילתה ואמר:

ישראל כץ: תעצור את העבודות האלה, אל תבנה את הרכבת הזאת – למרות שזה התחיל עוד טרם זמני, ואני האצתי, פשוט, את הסיום – זה אסון, וזה יהיה.

ישראל כץ: ונוסעים יותר מ-140,000 איש ביום ברכבת הזאת, והיא כלי תחבורה ציבורית מאוד משמעותי.

ישראל כץ: ועכשיו, מה שאנחנו עושים – אני אתנתק רגע מהניירות ואני אסביר: בשלב הראשון עושים הערכה עם הזכיינים הקיימים, לכן זה ילך מהר, ואחרי התמקחות אתם נותנים להאריך עכשיו את הקווים למוקדי ההשכלה הגבוהה בהר-הצופים ובגבעת-רם, למוקדי הרפואה בבתי-החולים בהר-הצופים ובעין-כרם ולמרכזי הספורט הגדולים באזור מלחה – כדורגל, כדורסל וכו'.

ישראל כץ: זאת אומרת, ההמונים שנעים וצורכים את השירותים האלה, על כל המגוון – מעבר לקו המרכזי הולכת להיות הארכה של כל המסלולים, דבר שיאפשר נגישות בטוחה, מהירה וטובה גם בשעות העומס.

ישראל כץ: אתם יודעים כמה – חבר הכנסת טיבי, אתה למדת בעין-כרם?

ישראל כץ: איפה למדת בדיוק?

ישראל כץ: בעין-כרם, חבר הכנסת טיבי?

ישראל כץ: איפה למדת רפואה?

ישראל כץ: בירושלים, בעין-כרם?

אחמד טיבי: עין-כרם.

ישראל כץ: אז אתה מבין מה זה שתהיה רכבת קלה.

ישראל כץ: אומנם מדי פעם ראיתי אותך בהפגנות ולא למדת, אבל בזמנים שלמדת שם – – –

אחמד טיבי: מילא אני לא למדתי, מה עשית אתה בהפגנות?

אוסאמה סעדי: – – –

ישראל כץ: גם אתה, גם אתה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טיבי שאל בחזרה: מה עשית באותן הפגנות שבהן ראית אותי?

אחמד טיבי: יש בדיחה אחרת.

אחמד טיבי: אחר כך.

ישראל כץ: חבר הכנסת יעקב פרי, זה כמו שאצלנו מעניקים צל"ש על מבצעים, שם כל אחד עומד על זה שהוא ישתתף בהפגנות.

ישראל כץ: בכל מקרה, ללומדים ולמקבלים שירות רפואי, ולכל הדברים, זו מהפכה ענקית, ואני יכול לומר – אדוני היושב-ראש, מאחר שאתה עברת עכשיו לאזור המרכז, אתה פטריוט של המרכז – הלוואי שבאזור גוש-דן יהיה מה שיש היום בירושלים והולך להיות בירושלים.

ישראל כץ: הפיגור שם הרבה יותר גדול.

ישראל כץ: העבודה הרבה יותר קשה, ואני אגע במה ששאל חבר הכנסת חסון.

ישראל כץ: אז זאת הבשורה, והכול יקרה בצורה טובה.

ישראל כץ: ועוד, מוסיפים קווים חדשים, ויעשו את זה בצורה טובה.

ישראל כץ: לגבי בית-חנינא, חבר הכנסת וקנין – אני לא יודע אם אתה כאן באולם כרגע – ירושלים המאוחדת והשלמה, בירת ישראל הנצחית זה 3,000 שנה ולתמיד, היא מקום שכל אחד, בכל כלי תחבורה או ברגל, יכול וצריך להיות מסוגל לעבור בו בכל מקום.

ישראל כץ: כך תכננו את זה עוד לפני תקופתי ולפני הממשלות האחרונות וכך זה צריך להיות, ומי שממונה על הביטחון ועל האבטחה צריך לוודא שיעברו בכל מקום.

ישראל כץ: הפרויקטים האלה הם לטובת כלל האוכלוסייה, והביטחון צריך לחול מול כלל האוכלוסייה.

ישראל כץ: אני לא מציע ללכת לדרך של התקפלות והתכווצות והורדת קווים או צמצום מקומות שבהם מבקרים.

ישראל כץ: אנחנו חייבים לוודא שנוסעים ועוברים בכל מקום.

ישראל כץ: אחרת, שכונת נווה-יעקב – אולי היא בכלל שכונה מבודדת, שלא צריך בכלל לאפשר להגיע אליה או ממנה, אולי אנחנו גם נפנה את השכונה הזאת?

ישראל כץ: הרי הציעו כבר לפנות שכונות בירושלים.

ישראל כץ: לכן, אני חושב שהתשובה היא ברורה.

ישראל כץ: נעים בקווי התחבורה לפי ההיגיון המקצועי התחבורתי, אזורי הביקוש, וצריך לאפשר, לוודא ולאבטח את כל הדברים האלה, ולתת שירות.

ישראל כץ: הרי רוב האוכלוסייה הערבית בירושלים היא לא אוכלוסייה מתקוממת, היא לא אוכלוסייה שעוסקת בטרור; רוב האוכלוסייה גם רוצה לצרוך את השירות הזה, וכולם צריכים לטפל במי שרוצה לפגע, במי שרוצה להפריע, כדי לאפשר לעיר הזאת, שהרי לא תחולק אף פעם, להמשיך ולהתפתח.

ישראל כץ: זאת תשובתי לגבי ירושלים.

ישראל כץ: לגבי גוש-דן, חבר הכנסת יואל חסון, אני שמח להודיע שההתרעות התבדו.

ישראל כץ: כשעמדתי ללחוץ, באופן וירטואלי, על כפתור פיצוץ גשר "מעריב" – אין לי שום דבר דווקא נגד העיתון הזה מול כלי תקשורת אחרים; הוא לא עשה דברים יותר גרועים מאחרים, בואו נאמר כך – וזה היה האקט שבעצם הוציא את העבודות לדרך – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

ישראל כץ: – – וזה כבר היה אחרי שש פעמים שעמדו להניח אבן-פינה, או הניחו, והרצל עוד ניבא ואמר שצריך, ו-60 שנה מבטיחים – עוד ניסו לעצור את העבודות האלה.

ישראל כץ: מילא, בתחום מקצועי, אמרו: עוד יהיו פקקים מנתניה עד אשדוד, אבל בתחומים שהם לא קשורים לתחום התמחותי אמרו שכל תל-אביב תהיה מלאה בחולדות, והיום יש שם בקושי חולדאי אחד, בכל העיר הזאת, וגם הוא תומך בפרויקט.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הפרוטוקול לא רואה את החיוכים, אז תבהיר את עצמך, אדוני השר.

ישראל כץ: א.

ישראל כץ: זו התלוצצות; ב.

ישראל כץ: חולדה הנביאה הייתה אישיות מאוד נערצת עלינו בתנ"ך.

יולי יואל אדלשטיין: יפה.

ישראל כץ: וגם חולדאי נקרא על שם קיבוץ חולדה.

יולי יואל אדלשטיין: בוגר ישיבה תיכונית, בכל זאת, חברת הכנסת לוי אבקסיס.

ישראל כץ: כך שזה שם עברי קדום.

ישראל כץ: לכן הייתה כאן נחישות להוציא את הפרויקט הזה לדרך, חבר הכנסת יואל חסון, כי אין לנו ברירה.

ישראל כץ: בכל עיר מתקדמת ופחות מתקדמת בעולם כבר יש רכבות תחתיות ורכבות קלות, והעבודות מתקדמות בצורה מלאה, וגם התנועה זורמת בצורה סבירה.

ישראל כץ: יש היערכות מתמדת – מראש ומתמדת – של חברת נת"ע ושל כל הגורמים.

ישראל כץ: אפילו הייתה היערכות מופרזת עם החניונים, שאין בהם כמעט שימוש; הישראלי עדיין אוהב לנוע – אגב, הייתה עלייה של כ-5% בשימוש באוטובוסים בתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: זו מגמה שאנחנו מקדמים ברפורמה בתעריפים ובדברים אחרים שעשינו.

ישראל כץ: העבודות האלה מתבצעות, ואני אומר לך בביטחון, עד 2021 הרכבת הזאת תפעל בצורה מלאה.

ישראל כץ: בשנה הקרובה אנחנו מתכוונים להוציא לדרך עוד שני פרויקטים: "הקו הירוק" מראשון, חולון, עבור דרך תל-אביב תחת אבן-גבירול עד הרצליה, ומאזור קריית-אונו, יהוד, גם כן לתוך תל-אביב.

ישראל כץ: וכמו שפתחתי את זה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להחמיא לעצמנו על האמינות.

ישראל כץ: "הקו הסגול", שגם הוא עובר ברמת-גן, והוא יהיה קו עילי, כבר אנשים מפגינים נגדו; בעוד הוא נמצא בשלב התכנון, אנשים מפגינים נגד התוואי.

ישראל כץ: זה מאוד משמח אותי, זה סימן שהם מאמינים שאנחנו נגייס 30 מיליארד שקלים – 30 מיליארד שקלים – ונצליח להוציא את שני הפרויקטים האלה לדרך כבר בשנה הקרובה, הבאה.

ישראל כץ: זאת תעודת כבוד מאוד גדולה, ואת כל הבעיות בדרך אנחנו גם כן נפתור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ, וגם לכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר – אייכה?

יולי יואל אדלשטיין: – חבר הכנסת יצחק כהן.

מיקי רוזנטל: אפשר – – –

אורלי לוי אבקסיס: שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: כן, חברי הכנסת רוזנטל ואורלי לוי, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד שאילתות לסגן שר האוצר, כך שחברת הכנסת זנדברג גם תוכל להרים יד.

יולי יואל אדלשטיין: קודם כול, סגן השר ישיב על שאילתה דחופה מס' 225 מאת חבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: אבטחה כעבודה מועדפת.

יולי יואל אדלשטיין: בשאילתה הזאת שני השואלים הנוספים יהיו חבר הכנסת מיקי רוזנטל וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק כהן: אבל איך הם יודעים?

יצחק כהן: אולי התשובה תספק אותם?

מיקי רוזנטל: אדוני, אני רציתי לשאול על הסיור בחיפה, הוא אמור לעלות אחר כך.

יולי יואל אדלשטיין: אתה תירשם אחר כך.

יולי יואל אדלשטיין: אז חברת הכנסת תמר זנדברג תהיה שואלת נוספת בנושא הזה.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר האוצר, בעקבות גל הטרור שהחל, גל הטרור האחרון, באוקטובר 2015, פנו שר הרווחה ושר הפנים לשר האוצר בפנייה דחופה להכיר בתפקידי אבטחה כעבודה מועדפת.

יעקב פרי: ברצוני לשאול אותך, אדוני:

יעקב פרי: מדוע מתעכב האישור התקציבי למימוש התיקון הנדרש, שיעזור, ללא ספק, במתן מענה למחסור בכ-3,000 מאבטחים, שהם רלוונטיים ביותר עקב גל הטרור האחרון?

יעקב פרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי יעקב פרי, בעניין אבטחה כעבודה מועדפת – חבר הכנסת יעקב פרי, בימים אלה נבחנים צעדים לעידוד תוספת מאבטחים למוסדות חינוך באזורים שבהם קיים קושי באיתור, גיוס והכשרה של מועמדים בטווח זמן קצר.

יצחק כהן: בין היתר, הצוות המקצועי במשרד האוצר בודק מתן מענק עבודה מועדפת לחיילים משוחררים שהשתלבו באבטחה במוסדות חינוך שבהם קיים קושי בגיוס מאבטחים; זאת, נוכח המצב הביטחוני, ובשים לב לחשיבות עידוד תעסוקת עובדים ישראלים בענפי הבניין, החקלאות, המלונאות והתעשייה, שבאה לידי ביטוי בהמלצות צוות בין-משרדי בעניין.

יצחק כהן: חשוב לציין, חבר הכנסת פרי, בהקשר זה, כי בימים אלה נכנסות לתוקף ההסכמות בעניין העסקה רציפה של מאבטחים במוסדות החינוך, על פני 12 חודשים.

יצחק כהן: צעד זה, בעלות תקציבית ניכרת של 60 מיליון שקל, משפר את השכר השנתי המשולם למאבטחים במוסדות החינוך בכ-20% וצפוי להגדיל באופן משמעותי את כדאיות העבודה באבטחה במוסדות החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב פרי, כמו גם לחברות הכנסת אורלי לוי אבקסיס ותמר זנדברג.

יעקב פרי: אדוני סגן השר, ההתייחסות שלך הייתה רק למאבטחים במוסדות חינוך – ללא ספק, אחד הדברים החשובים; אני מדבר על מאבטחים – החסר היום במאבטחים במדינת ישראל הוא אקוטי, גם מבחינת איכות כוח-האדם, גם מבחינת הכשרתו וגם מבחינת העובדה שלא מגיעים עובדים לעבודה הזאת.

יעקב פרי: בגל הטרור האחרון ראינו שדווקא התגובה של אזרחים, של מאבטחים, לאו דווקא כוחות הביטחון, היא שמנעה או סיכלה הרבה מאוד פיגועים.

יעקב פרי: האם יש איזושהי כוונה במשרד האוצר או במשרדים אחרים לעשות, או לקדם הכשרה והפיכת העבודה לעבודה כדאית יותר?

יעקב פרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ואחריה חבר הכנסת אוסאמה סעדי ישאל שאלה נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, ברצוני לשאול: התעוררתי הבוקר וגיליתי שבחוק ההסדרים החדש אתם הולכים להטיל מס על פיצויי פיטורים.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיב, זה לא מסתדר לנו, כי רק קודם אמרתם שאתם רוצים להחזיר לציבור, ולכן תורידו את מס ההכנסה או את מס החברות.

אורלי לוי אבקסיס: אך מאידך אתם הולכים לפגוע בפיצויי הפיטורים, שזאת רשת הביטחון אולי החשובה ביותר של האדם המפוטר, ואין זה משנה כמה הוא מרוויח, כי ברגע שהוא מפוטר או מאבד את מקום עבודתו הוא מאבד את היציבות הכלכלית ואת היכולת שלו להבטיח את ההוצאות הכלכליות שלו, של משפחתו ושל ילדיו.

אורלי לוי אבקסיס: האם נכון הדבר ששר האוצר וסגן שר האוצר, המאוד-חברתיים, יטילו מס על האזרחים ברגע הכי חשוב והכי קריטי, בדמות מס על פיצויים של פיטורים?

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואז נשמע את תשובתו של סגן השר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, אדוני סגן השר, ב-22 במרס 2016 פניתי אליך בעניין הקמת מרכזי מידע ושירות של רשות המסים ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: ביקשתי להקים מרכזים בדרום – בעיר רהט, שמונה יותר מ-60,000 איש – בגליל ובמשולש.

אוסאמה סעדי: מרכזים כאלה נותנים, אדוני סגן השר, שירותים חשובים כמו תיאומי מס, מענקי עבודה, מס הכנסה שלילי, הקלות והטבות במס הכנסה ומודעות לגבי מיצוי זכויות.

אוסאמה סעדי: מרכזים כאלה קיימים בערים אשדוד, ראשון-לציון, כרמיאל ובית-שמש, ובאף יישוב ערבי אין מרכזים כאלה.

אוסאמה סעדי: אני כל הזמן הייתי בקשר אתכם, עם רשות המסים.

אוסאמה סעדי: האם יש לך בשורות היום, אדוני סגן השר, ליישובים הערביים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר מנוסה ובוודאי יודע שמה שלא נוגע ישירות לנושא השאילתה – אתה יכול גם לבחור להשיב בכתב.

יצחק כהן: אבל פרו-בונו אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יצחק כהן: חבר הכנסת פרי, הרעיון שמונח ביסוד העבודה המועדפת הוא לעודד ישראלים לעבוד בעבודות שלא כל כך – אין להן דורש.

יצחק כהן: לגבי המאבטחים, אני אמרתי, במקומות שזה נדרש, אנחנו ניתן את זה.

יצחק כהן: חברת הכנסת אורלי, אני לא מתייחס לכותרות בעיתונים ולהדלפות כאלה ואחרות.

יצחק כהן: התוכנית הכלכלית תבוא, תונח על שולחנך, ואנחנו נדון בה ונדסקס אותה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק כהן: במשרד האוצר יושבים אנשים נפלאים, שעושים את לילותיהם כימים בהכנת התוכנית הכלכלית.

יצחק כהן: אנחנו נגיע לסעיפים שאת מדברת עליהם, נשקול אותם – – –

שולי מועלם-רפאלי: אדוני סגן השר, יהיה מספיק זמן לדון בכל הסעיפים?

אורלי לוי אבקסיס: זאת כבשת הרש.

יולי יואל אדלשטיין: שולי מועלם-רפאלי, יהיה מספיק זמן לדון, גם אם התקציב לא יבוא להצבעה ב-1 בינואר.

יולי יואל אדלשטיין: גם זאת תהיה המשמעות, אבל יהיה מספיק זמן לדון.

יצחק כהן: שולי, תסמכי על אורלי.

יצחק כהן: גם אם לא יהיה זמן, היא תמצא את הזמן.

אורלי לוי אבקסיס: פיצויי פיטורים זה כבשת הרש.

יצחק כהן: אני אומר שתסמוך עלייך.

יצחק כהן: גם אם לא תמצאי זמן, תייצרי את הזמן.

שולי מועלם-רפאלי: – – – אנחנו צריכים להכניס שינויים לטובת הציבור.

שולי מועלם-רפאלי: זה העניין – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אוסאמה סעדי, נכון, פנית אלי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברות הכנסת.

יצחק כהן: פנית אלי, ואתה פונה לא רק אלי, גם למנהל רשות המסים, כשירות לציבור וכדי לפתוח לשכות שירות גם ברהט וגם בצפון.

יצחק כהן: אני יכול לבשר לך: כתוצאה מהפעילות המבורכת שלך, יש החלטה לפתוח ברהט לשכת שירות – יישר כוח.

יצחק כהן: לגבי הצפון, מחפשים.

יצחק כהן: כרגע מתמקדים באום-אלפחם, בתקווה שיהיה שיתוף פעולה עם המקומיים.

יצחק כהן: אם כן, נבשר לך.

יצחק כהן: יישר כוח.

יצחק כהן: לגבי רהט יש החלטה חיובית.

יצחק כהן: עכשיו נכנסים לדיור הממשלתי, ונתקדם.

אוסאמה סעדי: תודה.

יצחק כהן: תודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר ולכל השואלים בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 226 מאת חבר הכנסת משה גפני.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת תמר זנדברג ומיקי רוזנטל כבר ביקשו לשאול שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יצחק כהן: אולי התשובה תספק אותם, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: איפה חבר הכנסת גפני?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעל כהן-פארן: גם אני ביקשתי שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אין הרשמה מוקדמת.

יולי יואל אדלשטיין: הם הרימו יד ונרשמו.

קריאה: גם אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, נו.

יולי יואל אדלשטיין: מה לעשות.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני יושב-ראש הכנסת.

משה גפני: אדוני סגן השר, לאחרונה התפרסם כי הוחלט להרחיב את בתי-הזיקוק במפרץ-חיפה.

משה גפני: רצוני לשאול: 1.

משה גפני: האם המידע נכון?

משה גפני: 2.

משה גפני: אם כן – מה עושים עיריית חיפה וראש העיר בנדון?

משה גפני: 3.

משה גפני: האם התחשבו בעניין הרחבת הפגיעה בתושבי חיפה והאזור?

יצחק כהן: תודה, חבר הכנסת הרב משה גפני, שידוע בגישה הירוקה שלו הרבה שנים.

יצחק כהן: הוא קיבל גם כמה פרסים של איכות הסביבה.

יצחק כהן: זו האג'נדה – אחת האג'נדות של הרב גפני.

יצחק כהן: 1–3.

יצחק כהן: על כל פנים, לעניין כוונת עיריית חיפה וראש העיר, יש להפנות את השאלות אליהם.

יצחק כהן: אתה בקשר אתו, יומיומי, אני קורא בעיתונים.

יצחק כהן: לגבי כוונת עיריית חיפה וכוונות ראש העיר – תפנה אליו ישירות, הוא לא מכין לי את התשובות שלו.

יצחק כהן: אני רואה בעיתון שאתה בקשר אתו כל יום, אז עוד שאלה שתשאל אותו – אני מאמין שהוא ישמח לענות עליה.

יצחק כהן: לעניין התוכנית שאושרה, להלן תשובת ועדת התכנון: ועדת המשנה לעררים של המועצה הארצית לתכנון ולבנייה, לאחר שדנה בעררים שהוגשו על החלטת הוועדה המחוזית חיפה לאשר את תוכנית בתי-הזיקוק במפרץ-חיפה, החליטה ביום 11 ביולי 2016 לאשר את התוכנית בכפוף לתיקונים שנקבעו על-ידי הוועדה.

יצחק כהן: התוכנית מהווה למעשה הסדרה תכנונית ראשונה של המתחם מאז הקמת המפעלים בשנות ה-30 וה-40.

יצחק כהן: במהלך הדיונים בוועדת המשנה לעררים הביעה בז"ן נכונות לערוך תיקונים בתוכנית, על מנת לצמצם באופן ניכר את היקף תוספת הבינוי המוצעת בהשוואה לתוכנית שהוגשה לוועדה המחוזית.

יצחק כהן: כמו כן, בהתאם להחלטת ועדת הערר לא תתאפשר תוספת של מכלים לאחסון חומרי גלם, תוצרי ביניים ותוצרים סופיים, לאור ההשלכות הסביבתיות.

יצחק כהן: ועדת המשנה לעררים שוכנעה כי התוכנית נותנת מענה נאות ומספק לכלל ההיבטים הנוגעים לבריאות הציבור ואיכות הסביבה, וכי הוועדה המחוזית עמדה על האינטרס הציבורי באישור התוכנית, הן לצורך הסדרת המצב הקיים והן על מנת לאפשר את התפתחות המתחם והתחדשותו, והכול תוך התייחסות קפדנית מחמירה לנושאים הסביבתיים, לבריאות ולאיכות הסביבה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, הוועדה המחוזית קבעה בהוראות התוכנית מנגנונים ראויים להיבטים השונים הנובעים מאישור התוכנית, ובכלל זה בעניין איכות הסביבה, ביטחון ובטיחות, בריאות הציבור ומזעור סכנות מחומרים מסוכנים.

יצחק כהן: הדבר בא לידי ביטוי בהוראות התוכנית ובהחלטות הוועדה המחוזית, בין היתר באופנים הבאים: 1.

יצחק כהן: הוצאת היתרי בנייה, על-פי התוכנית, תתאפשר רק ככל שאין בכך כדי להביא לעלייה בקצב פליטת המזהמים בהשוואה למצב הקיים, שהוגדר בתוכנית כמצב משופר ביחס למצב הנוכחי; 2.

יצחק כהן: לא יינתן היתר בנייה למתקני ייצור ולמתקני שרפה ומתקנים נוספים אלא לאחר קבלת חוות דעת המשרד להגנת הסביבה כי במועד אישור היתר הבנייה המפעלים במתחם עומדים בכל הדרישות הסטטוטוריות שנקבעו להם על-ידי המשרד להגנת הסביבה בצווים אישיים, בתנאים מיוחדים לרישיון עסק ובהיתר פליטה, וכן כי בתכנון נלקחו בחשבון אמצעים למניעה ולצמצום של מפגעים ומערכות ניטור בהתאם לטכנולוגיות המיטביות הזמינות; 3.

יצחק כהן: נקבעה חובת פרסום של בקשה למתן היתר בנייה להקמת מתקן חדש וזכות השגה לציבור ביחס לכך, וזאת מעבר לנדרש על-פי דין; 4.

יצחק כהן: יוקם פורום מקצועי באחריות משרד הבריאות, אשר יהיה אחראי על הקמת מערך ניטור אפידמיולוגי ארוך טווח אשר יותאם לאזור חיפה; 5.

יצחק כהן: נקבעה חובת דיווח מדי חמש שנים לוועדה המחוזית, בין היתר לגבי הנושאים של שיפורים טכנולוגיים במתחם, הסקר האפידמיולוגי – כולל מסקנות לגבי הקשר בין תחלואה באזור חיפה למצב איכות הסביבה, דוח סביבתי המציג את השיפורים שהושגו בפליטות לסביבה.

יצחק כהן: המסקנות יפורסמו לידיעת הציבור, והוועדה המחוזית תעדכן את המועצה הארצית בעניין הדיווח בעניין נקיטת האמצעים ככל שיידרשו.

יצחק כהן: הוועדה המחוזית, בהתאם למסקנות הנובעות מדוחות החומש או מסקנות הסקר הבריאותי, רשאית להגביל הוצאת היתרי בנייה מכוח התוכנית ולהחמיר את ההוראות בנוגע להיבטים הסביבתיים.

יצחק כהן: עד כאן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת משה גפני, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי רוזנטל וחברת הכנסת תמר זנדברג.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני מודה לך על התשובה המפורטת.

משה גפני: אני רק רוצה להעיר הערה טכנית: אני במקור הגשתי באמת את השאילתה הזאת לשר הפנים, מכיוון שרציתי לדעת גם לגבי עיריית חיפה וראש העיר, אבל אמרו כאן, בייעוץ המשפטי, שמשרד האוצר קיבל את מועצות התכנון.

משה גפני: לכן אני מתנצל שנכנסה גם השאלה הזאת, אבל היא מאוד חשובה.

משה גפני: אדוני סגן השר, אני רוצה להגיד לך, מיליון תושבים גרים במטרופולין חיפה, שנמצא בה המזהם הכי גדול שיכול להיות, שפוגע, חד-משמעית, בבריאות של התושבים ושל הילדים שם; הולכים להרחיב את זה, למסד את הנושא של בתי-הזיקוק.

משה גפני: זאת שערורייה שלא תסולח.

משה גפני: כל המחקרים, ויש לי פה חלק מהם, כולם אומרים שהמצב הזה הוא בלתי נסבל.

משה גפני: אבל אני רציתי לשאול עוד שאלה: האם זה נכון שהבעלים של בז"ן, של בתי-הזיקוק, תרמו לראש עיריית חיפה, לאולם הספורט שם, תרמו – אני לא רוצה להגיד את הסכום, אבל סכום גבוה – – –

יצחק כהן: תגיד, תגיד.

משה גפני: 80 מיליון שקלים.

יצחק כהן: סכום יפה.

משה גפני: האם הם תרמו לעירייה, לראש העיר, ופתאום גם מאשרים להם?

משה גפני: אני לא יודע, אני, חס וחלילה – אני לא מאמין שיש איזה קשר בין הדברים.

משה גפני: אבל האם העובדה היא שאלה שמרחיבים את בתי-הזיקוק – ואנחנו לא שומעים את ראש העיר, אנחנו לא שומעים את העירייה, על כל פנים בוודאי לא את הקואליציה; אני שומע מהאופוזיציה, הם אומרים לי – אבל האם זה נכון שהבעלים תרמו כסף לעיריית חיפה לבנות אולם ספורט?

משה גפני: האם בריאות תושבי חיפה היא תמורת אולם הספורט?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: ספורט תורם לבריאות, כידוע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל, שאלה נוספת.

יצחק כהן: לא לא, אני חייב להתייחס מיידית, ברשותך.

יולי יואל אדלשטיין: לא לא לא, אנחנו – – –

חיים ילין: ספורט תורם לבריאות, בשביל זה תרמו 100 מיליון שקל, בשביל – – –

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שאמר חבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם הוא אמר 80, אבל אני לא בקי בזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, ואדוני סגן השר – –

יצחק כהן: ידידי.

מיקי רוזנטל: – – ידידי – על התשובה המפורטת.

מיקי רוזנטל: אתה לא השר להגנת הסביבה, ולכן קשה לבוא אליך בטענות.

מיקי רוזנטל: מאידך – השר שבמשרדך הוא השר להגנת הסביבה דהיום, הוא ממונה על המשרד.

מיקי רוזנטל: המצב שתיארת היה יכול להיות קביל אם לא היה מדובר בחיי אדם.

מיקי רוזנטל: ומדובר בחיי אדם, ולכן אנחנו לא יכולים לקבל את התשובה הזאת, משני טעמים.

מיקי רוזנטל: ראשית, ציינת את הסקר האפידמיולוגי שנעשה עכשיו, בימים אלו ממש, בחיפה.

מיקי רוזנטל: אבל לפני שיש תוצאות של הסקר, האישור להרחבה כבר ניתן – הרי זה חסר כל היגיון.

מיקי רוזנטל: זה הרי לא יכול להיות במדינה מתוקנת.

מיקי רוזנטל: כולם יודעים שיש תחלואת יתר בחיפה, אין על זה עוררין.

מיקי רוזנטל: אמרו שלא יכולים לקבוע את מקורה, ולכן צריך את הסקר האפידמיולוגי.

מיקי רוזנטל: הסקר נעשה בימים אלה, אבל אישור למזהם הכי גדול במפרץ כבר ניתן – ולהרחיב את עסקיו, ולהרחיב את הזיהום.

מיקי רוזנטל: הרי זה לא עולה בקנה אחד עם שום היגיון.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: דבר שני, ואני גם אומר את זה לחבר הכנסת גפני: הבעלים של בז"ן הם משפחת עופר.

מיקי רוזנטל: משפחת עופר תרמה את אצטדיון סמי עופר בחיפה, וטוב מאוד שהם עשו את זה – –

יצחק כהן: השקשוקה המפורסמת.

מיקי רוזנטל: – – אבל זה לא יכול להיות במקום כל החובות האחרות שלהם, ובעיקר החובה להימנע מזיהום האוויר ומפגיעה בבריאותם של תושבי חיפה.

מיקי רוזנטל: אני חושב, אני יודע, אני דורש – אני אומר לך באופן אחראי, באמת, לא פופוליזם זול: לא יכול להיות שההחלטה הזאת תתקבל בלי שיש מסד עובדתי.

מיקי רוזנטל: זו שערורייה לאומית, זה לא ימין–שמאל, זה חיי אדם – דיר באלכ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: האם סוחרים בילדים של – – – אולם ספורט?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני יכול לחשוב הכול, אבל לא קוראים לך תמר זנדברג.

אורלי לוי אבקסיס: זה נכון.

יולי יואל אדלשטיין: תמר זנדברג ברשות דיבור, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, התשובה שנתת בפנינו היא תשובה שמשולה לסוסים שיצאו מהאורווה.

תמר זנדברג: כל הדברים שתיארת, אותה – כביכול – אמירה מכובסת של הסדרה תכנונית, שבאה לכסות על הרחבה של המזהמים במפרץ; העמידה בדרישות המשרד; ה-best available technology ואותו מערך ניטור אפידמיולוגי שדיבר עליו מיקי רוזנטל – זה אולי נכון ללפני כמה שנים, כאשר היינו בוויכוח האם קיים זיהום עודף מתעשייה מזהמת במפרץ-חיפה או לא.

תמר זנדברג: היום אין על זה ויכוח: משרד הבריאות יודע את זה, עיריית חיפה יודעת את זה, וכל אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל – לא רק אזור מטרופולין חיפה – יודעים את זה.

תמר זנדברג: היום נשאלת השאלה איך להפחית את הזיהום ממפרץ-חיפה, ולא איך להסדיר אותו ולארגן אותו קצת אחרת ולשים מנטרים במזהמים שאנחנו יודעים שקיימים.

תמר זנדברג: לכן השאלה, האם השר – והיום אתה עומד כאן מתוקף תפקידך כסגן שר האוצר, שמינהל התכנון, האחראי למועצה הארצית, שרק השבוע דחתה את העררים של התושבים בנושא ואישרה.

תמר זנדברג: השאלה שלי היא כזאת: איך בשבתך – בשבת

תמר זנדברג: כם – כשר האחראי למינהל התכנון, אישרתם תוכנית כזאת, כאשר באותו זמן – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

תמר זנדברג: – – השר שלך יושב כשר להגנת הסביבה.

תמר זנדברג: מה עמדתו על זה?

תמר זנדברג: האם עמדת השר להגנת הסביבה נשמעה, או שרק המועצה – – –

אורלי לוי אבקסיס: א

אורלי לוי אבקסיס: ביגדור יצחקי הביע את עמדתו – – – בואו נזכור מי זה אביגדור יצחקי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא רק – – –

תמר זנדברג: השאלה נורא פשוטה.

תמר זנדברג: האם בקבלת ההחלטה הזאת עמדתו של השר להגנת הסביבה שהייתה צריכה להיות התנגדות נחרצת לתוספת מזהמים במפרץ, האם היא נשמעה?

תמר זנדברג: איך היא עמדה ביחס לעמדתו של שר האוצר – שמינהל התכנון, שנמצא תחת סמכותו, הוא שחתום על האישור הפושע הזה, וכמו שאמר חבר הכנסת רוזנטל, המחיר יהיה בחיי אדם – של ילדים ותושבי חיפה והאזור.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני חייב לציין שהדאגה לציבור מהצד הזה של המתרס היא לא יותר גדולה מהדאגה לציבור שלנו, ולהזכירכם, שר האוצר – – –

דב חנין: – – –

יצחק כהן: או, שלום דבל'ה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בואו נשמע את התשובה.

יולי יואל אדלשטיין: בואו נשמע את התשובה.

יצחק כהן: להזכירכם, שר האוצר משה כחלון – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: אני לא שומע את עצמי.

קריאה: – – – נציגם של הטייקונים – – –

יצחק כהן: אני לא שומע את עצמי.

יצחק כהן: תני לי לשמוע את עצמי לפחות.

יצחק כהן: להזכירכם, שר האוצר משה כחלון רגיש לעניין, הוא וילדיו גרים בחיפה – אם את כבר מרמזת על עניינים אישיים.

יצחק כהן: על כל פנים, מה שנאמר פה הוא שזו תוכנית הסדרה תכנונית ראשונה של המתחם מאז הקמת המפעלים ב-1930, 1940.

יצחק כהן: אני חושב שהגיע הזמן שמישהו יעשה שם סדר.

יצחק כהן: לגבי האמירות החמורות שאמר פה הרב גפני, שמרמז על שוחד בגובה של 80 מיליון, אני חושב שזה לא המקום; משטרת ישראל, מבקר המדינה – אלה אמירות שצריך לבדוק אותן.

יצחק כהן: הם שמעו אותנו פה, בערוץ 99, זה ישודר לאומה, וגם ראש עיריית חיפה שמע את זה; זו האשמה חמורה מאוד, חמורה מאוד.

יצחק כהן: לדעתי, יש מנגנוני אכיפה בישראל, שיבדקו את העניין.

יצחק כהן: אני לא יכול לתת תשובה על דבר כזה.

חיים ילין: זה לא האשמה, זו עובדה.

יצחק כהן: לא, זו לא האשמה, זה איזה מדליה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הייתה אם יש קשר בין הדברים פה.

יצחק כהן: רמזתם על שוחד, שהוא קיבל שוחד.

יצחק כהן: מפני ששוחד זה דבר חמור, וצריכים לבדוק את זה – –

משה גפני: לא.

יצחק כהן: – – מבקר המדינה, משטרת ישראל, 443 – שיבדקו את הטענה של הרב גפני, אם ראש עיריית חיפה קיבל שוחד מהאחים עופר.

משה גפני: לא, לא אמרתי.

יצחק כהן: זה מה שאמרת, זה מה שאני הבנתי.

משה גפני: אמרתי: האם העובדות נכונות – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אני מציע לך, תפנה את השאלה למשטרה, תפנה תלונה למשטרה.

קריאות: – – –

יעל כהן-פארן: – – – שוחד – – –

יצחק כהן: מה נבהלתם?

יצחק כהן: מעצמכם נבהלתם?

יצחק כהן: מה קרה?

יצחק כהן: אמרתם לפני רגע כולכם שקיבלו שוחד – פתאום נבהלתם?

יצחק כהן: מה נבהלתם, מהוצאת דיבה?

יצחק כהן: מה נבהלתם?

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת, אני מבקש שסגן השר ישלים את תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו כבר בזמן פציעות.

יולי יואל אדלשטיין: יש עוד שאילתה.

יצחק כהן: אני השלמתי, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השלמת, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר האוצר, והוא נשאר אתנו על הדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפניו רק לדקה קלה לפני שאני מזמין את השואל הבא.

יולי יואל אדלשטיין: רבים מחברי הכנסת הם משתתפים פעילים באגודות ידידות עם פרלמנטים אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: מה שקצת פחות ידוע הוא שגם עובדי הכנסת פעילים מאוד בנושא הזה של קשר עם פרלמנטים.

יולי יואל אדלשטיין: היום יש לנו הכבוד והעונג לארח כאן, ביציע הכבוד, משלחת של 11 עובדים מן הפרלמנט באוגנדה, בראשות מזכירת הפרלמנט הגברת ג'יין קיביריג'.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) ברוכים הבאים לירושלים ולכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: משלחת זו הגיעה לכנסת לסמינר בן שלושה ימים בנושא עבודת המטה האדמיניסטרטיבי של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כמעט כל אגפי המטה של הכנסת לקחו חלק בסמינר, שמהווה נדבך חשוב בקשרים הבין-פרלמנטריים בין ישראל ובין אוגנדה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מברך אתכם בבואכם אלינו, אורחינו הנכבדים, ומקווה שנמשיך להעמיק את היחסים החמים בין הפרלמנטים במגוון דרכים.

יולי יואל אדלשטיין: ביקור פורה ומוצלח.

יולי יואל אדלשטיין: באותה הזדמנות, גם בשמכם, אני רוצה להודות לכל עובדי הכנסת, בראשות מזכירת הכנסת ומנכ"ל הכנסת, שעוזרים לנו בפעילות הזאת מול פרלמנטים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, הלוא היא שאילתה מס' 228 מאת חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב עליה סגן שר האוצר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הורדת המכס על ייבוא הדגים לפני חג הפסח.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת ילין וחנין ישאלו שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

איתן ברושי: סגן השר, ברצוני לשאול: המכס על ייבוא הדגים לפני חג הפסח הורד.

איתן ברושי: כנראה הייתה תועלת ליבואנים, אולם הצרכנים בפרט והחקלאות בכלל ניזוקו.

איתן ברושי: השאלה היא: 1.

איתן ברושי: האם נבדקו תוצאות הורדת המכס?

איתן ברושי: 2.

איתן ברושי: אם כן – מה היו השפעותיה?

איתן ברושי: 3.

איתן ברושי: מדוע פוגעים בחקלאות המקומית למרות האזהרות והנתונים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ישב.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר יתחיל את תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אם תרצה לשאול שאלה נוספת, תוכל לעשות זאת.

יצחק כהן: תודה, אדוני.

יצחק כהן: יש כלל ידוע – אורלי, אני אשאל אותך.

אורלי לוי אבקסיס: כן.

יצחק כהן: צרת רבים או צרת היחיד, מי קודמת?

אורלי לוי אבקסיס: הרבים.

יצחק כהן: הרבים, אלה שסובלים מיוקר המחיה.

יצחק כהן: נכון, יכולה להיות צרה – לא בטוח שתהיה – גם למגדלים, אבל הם מעטים.

יצחק כהן: הרבים זה 8 מיליון תושבי ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא – – – עלויות תיווך בדרך.

יצחק כהן: את ענית – – –

אורלי לוי אבקסיס: כן.

יצחק כהן: 1–3.

יצחק כהן: מבדיקה של מחירי הדגים לאחר פתיחת המכסה ניתן לראות, חבר הכנסת ברושי, כי בחודשים מרס ואפריל ירדו מחירי הדגים בלמעלה מ-10 שקלים לצרכן, כך שרובה המכריע של הפחתת המכס התגלגל לצרכן.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה עלה למדינה?

אורלי לוי אבקסיס: כמה המכס – – –

יצחק כהן: במאי-יוני, אורלי – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: כמה זה עלה למדינה?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: חברת הכנסת אורלי לוי, בואי ניתן לסגן השר לענות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: אין אפשרות.

חמד עמאר: היושב-ראש אישר שתי שאלות.

קריאה: אורלי, 60 מיליון.

יצחק כהן: במאי-יוני, כאשר הסתיימה המכסה – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק כהן: אז אולי תענו אחת לשנייה?

יצחק כהן: אולי תשאלי אותה, והיא תענה לך.

יצחק כהן: גם שאילתה נוספת.

יצחק כהן: במאי-יוני, כאשר הסתיימה המכסה, חבר הכנסת ד"ר אחמד טיבי, והחל ייבוא של דגים במכס מלא, החלו המחירים לעלות באופן טבעי, ובסך הכול המחיר הממוצע בתקופה זו היה נמוך ב-5 שקלים מהמחיר לפני כן.

יצחק כהן: במקביל קיבלו החקלאים תמיכה משמעותית עבור המהלך; לא הזנחנו אותם.

יצחק כהן: יש לזכור שהייבוא בפועל הוא של אמנון קפוא, בעוד המגדלים המקומיים מוכרים אמנון טרי, אשר מחירו כפול גם בימים רגילים.

יצחק כהן: עם זאת, וכדי לחזק את ענף בריכות הדגים, גם במהלך הקרוב מציע משרד האוצר תמיכה במענקי השקעות ומתן רשת ביטחון לתקופת הסתגלות למגדלים.

יצחק כהן: לא הזנחנו אותם, דואגים להם, ובמקביל אנחנו דואגים לאזרחי ישראל, להוריד להם את יוקר המחיה, ואת בירכת אותנו על זה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: שאלה נוספת לחבר הכנסת איתן ברושי.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן ברושי: אדוני סגן השר, כידוע לך, מבקר המדינה פנה לשר האוצר בבקשה להמתין עם המשך הייבוא עד אשר יתבררו התוצאות של המהלך.

איתן ברושי: וזה לא רק דגים, זה גם מוצרים אחרים.

איתן ברושי: המבקר גם ביקש לבדוק את ההתנהלות, מתוך הנחה שאולי, גם אם לא בכוונה, נעשו שגיאות עד כדי הבנה וידיעה מוקדמת של הסוחרים, שהביאו מאות מכולות – וכנראה גם עכשיו הן בדרכן לישראל – על בסיס שמועות שהגיעו ממקורות מוסמכים, כנראה.

איתן ברושי: והנה, שר האוצר לא מחכה, ולא נענה לעמדתו ולבקשתו של המבקר, וחותם על צווים להביא עוד דגים.

איתן ברושי: ולא רק דגים.

איתן ברושי: חקלאות ישראל כולה יכולה לטבוע בים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, בשאלה שנשאלה פה על טובת האזרחים – ומי כמונו רוצה בטובתה של מדינת ישראל, אדוני סגן השר: קופת האוצר שילמה 160 מיליון שקל על אובדן הכנסות ממכסים ועל פיצוי למגדלים.

איתן ברושי: האם המהלך הזה הוא באמת "סוף מעשה במחשבה תחילה", או "צרת רבים – נחמת טיפשים"?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: שאלה נוספת של חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, אני הקשבתי קשב רב לתשובתך בעניין מפרץ-חיפה, ואני חייב להגיד בצער גדול שהתשובה לא יכולה לספק.

דב חנין: היא לא יכולה לספק, בין היתר, כי כאן בכנסת, אדוני סגן השר, נעשתה עבודה מאוד רצינית של ועדת משנה, שבחנה את הסוגיה של הזיהומים במפרץ-חיפה והגיעה למסקנה, שמבוססת על נתונים רשמיים, שרמת הזיהום במפרץ-חיפה היא בלתי נסבלת וגבוהה מדי, ובמקביל, רמת התחלואה במפרץ-חיפה חורגת ממה שמקובל במקומות אחרים, ובין שני הדברים האלה קיים קשר.

דב חנין: לכן, ועדת המשנה המליצה באופן חד-משמעי להימנע מהוספה של זיהומים באזור מפרץ-חיפה.

דב חנין: אדוני סגן השר מדבר על הסדרה – כולנו בעד הסדרה, מי נגד הסדרה?

דב חנין: אבל בפועל מדובר במתחם בז"ן, בתוכנית שהמשמעות המעשית שלה היא לא הסדרה, אלא הרחבת פעילות.

דב חנין: הרחבת פעילות של התעשייה הפטרוכימית – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין, זאת שאלה, לא נאום של חמש דקות.

חמד עמאר: אני מבקש להתכנס לשאלה.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: השאלה היא: הרחבת פעילות של מפעלים פטרוכימיים היא הרחבת זיהום.

דב חנין: למה אתם מתעלמים ממה שוועדה של הכנסת החליטה?

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, סגן השר, קודם כול, כל מי שצופה בנו בערוץ 99, שלא יתבלבל – זאת לא השאלה על מפרץ-חיפה, זה היה בפרק הקודם.

חיים ילין: אנחנו עכשיו במכס.

חיים ילין: לא, כי הם פשוט מבולבלים כבר.

יצחק כהן: מבלבלים אותם.

משה גפני: – – – שתושבי מפרץ-חיפה יוכלו לקנות דגים בזול.

חיים ילין: כן, מהים, שלא מזוהם.

חיים ילין: עכשיו הבנתי את ההקשר.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, סגן השר, מישהו מטעה אותך, סלח לי.

חיים ילין: הורדת המכס לא מתגלגלת לצרכן.

חיים ילין: אני אתן לך עובדה – גם הפקידות של משרד החקלאות ושל משרד האוצר שהייתה בישיבה הזאת אמרה את זה: הדגים, הורדתם 15 שקל לכל 1 קילוגרם מכס – המחיר לצרכן ירד ב-5 שקלים בממוצע; 10 שקלים כפול 4,000 טונות – קרוב ל-40 מיליון שקל הכניסו לעצמם היבואנים, שכנראה גם ידעו מראש, כי מיעוט קטן מאוד של יבואנים הצליחו להביא את הדגים.

חיים ילין: דוגמה נוספת – שמן זית: המכס ירד ב-6 שקלים – שקל אחד בלבד התגלגל לצרכן, ו-5 שקלים היבואנים לקחו.

חיים ילין: אלה נתונים שהיו בישיבה שחבר הכנסת ברושי ניהל, שהיו בה גם האוצר וגם נציגי משרד החקלאות.

חיים ילין: כבוד סגן השר, באמת אני אומר לך, מתוך הכרה עמוקה, מתוך יושרך, אני מודיע לך: המכס שאתם מורידים לא מתגלגל לצרכן.

חיים ילין: בואו, תשתפו פעולה עם החקלאים, תבינו מה הבעיה, ובסוף נבין.

חיים ילין: חקלאות אמיתית יש בעוטף-עזה, בדרום המדברי ובצפון, ליד הגבול.

חיים ילין: אל תהרסו את החקלאות הזאת.

חיים ילין: בלי חקלאות בגבולות אין לנו מדינה.

חמד עמאר: תודה.

יצחק כהן: תודה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, לגבי השאלה של דב חנין, אני חושב שעניתי בהרחבה גם לרב גפני וגם בשעת השאלות.

משה גפני: אני לא טענתי – – –

יצחק כהן: לא שטענת, אבל יכול להישמע מהדברים כאילו חלילה.

משה גפני: – – –

דב חנין: למה אתם מתעלמים מהכנסת?

יצחק כהן: חס ושלום.

יצחק כהן: דבל'ה, מה קרה?

יצחק כהן: אנחנו מתעלמים מהכנסת?

יצחק כהן: אנחנו?

יצחק כהן: איזו האשמה.

יצחק כהן: זה גם עלילת דם.

קריאה: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, שוב, אני חוזר ואומר, גם לך, דב: התוכנית מהווה הסדרה תכנונית ראשונה של המתחם שהוקם ב-1930 – – –

חיים ילין: – – –

יצחק כהן: לא, הוא בלבל אותנו.

יצחק כהן: עכשיו, לדגים.

יצחק כהן: חבר הכנסת ילין, חבר הכנסת ברושי – – –

חיים ילין: – – – עוטפים את הדגים, אולי יהיה יותר מעניין.

יצחק כהן: חבר הכנסת ברושי, חבר הכנסת ילין, שר האוצר ימשיך לפעול להורדת יוקר המחיה ולהורדת המחירים בסל הקניות של הציבור.

יצחק כהן: אנחנו נבדוק את העניינים האלה, אנחנו יודעים שזה למעלה מ-10 שקלים.

יצחק כהן: ייבדקו הדברים, מה שאמרתם.

יצחק כהן: תאמין לי שהם נבדקים, וייבדקו, ואנחנו נמשיך לפעול בכיוון הזה – ותוך כדי שמירה על החקלאים, מענקים בהשקעות ופיצויים ישירים.

יצחק כהן: לא נזניח את החקלאים.

איציק שמולי: שכחת שלום עולמי.

איציק שמולי: שלום עולמי לא אמרת.

איציק שמולי: עד עכשיו, מה אני אגיד לך, אתם לא מפסיקים – – –

יצחק כהן: גם בסיעוד – – –

חיים ילין: – – – היו נותנים כל שנה.

יצחק כהן: אתה, במקום לברך על המהלכים האלה, כמו שהציבור מברך – הציבור מברך על זה.

יצחק כהן: תברך על זה, תתחברו לציבור, חברים, תרדו לעם.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק כהן: הציבור מברך על הורדת המחירים.

יצחק כהן: מאוד מברכים על זה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא – – – פערי תיווך.

יצחק כהן: אבל מה?

יצחק כהן: אסור לפגוע בחקלאים, וצריכים את נקודת האיזון.

אורלי לוי אבקסיס: תפקחו על פערי תיווך.

יצחק כהן: וצריכים לתת להם מענקים, צריכים לתמוך תמיכה ישירה, אבל תתמכו במהלכים שבאים לעזור לציבור, ריבונו של עולם.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: – – –

יצחק כהן: לא.

יצחק כהן: כי יוקר המחיה בישראל הוא אחד הגבוהים בעולם.

איתן ברושי: – – – פערי תיווך.

יצחק כהן: מנהיג המחאה יושב פה, מנהיג ההפיכה.

איתן ברושי: פערי תיווך.

יצחק כהן: אז למה אתם תוקפים את הממשלה, שבאה לעזור לציבור?

איתן ברושי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק כהן: לא יפה, לא יפה.

יצחק כהן: תתחברו – ד"ר טיבי, תגיד להם.

יצחק כהן: הנה, פעם אפשר היה ב-10 שקלים לקנות ולקנות, היום אי-אפשר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל למה פערי התיווך – – –

איתן ברושי: – – – הדיור – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל למה פערי התיווך – – – ההפרשים – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אני מברך את שר האוצר ומבקש ממנו להמשיך בפעולות הברוכות האלה, להוריד את יוקר המחיה בישראל.

אורלי לוי אבקסיס: איך – – –

יצחק כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה, סגן השר.

חמד עמאר: לפני שנעבור לנושא הבא, הכרזה של מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו אתמול על שולחן הכנסת ההסכמים האלה: הסכם בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת מקדוניה בדבר מניעת כפל מס ומניעת התחמקות ממסים בזיקה למסים על הכנסה; הסכם בין ממשלת ארצות-הברית של אמריקה לבין ממשלת מדינת ישראל בדבר שיפור ציות מס בין-לאומי ויישום FACTA; אשרור האמנה המולטילטרלית בדבר סיוע מינהלי הדדי בענייני מס.

חמד עמאר: חברי הכנסת, מי שרוצה לדבר בטלפון, שיצא בחוץ.

ירדנה מלר-הורוביץ: הסכם בדבר הפקה משותפת של סרטי קולנוע בין מדינת ישראל לבין ממשלת ניו-זילנד; פרוטוקול לתיקון האמנה בין ממשלת מדינת ישראל לבין ממשלת הרפובליקה של הודו בדבר מניעת מסי כפל ומניעת השתמטות ממס ביחס למסים על הכנסה ועל הון.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחה אתמול על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בעניין קובלנות של חבר הכנסת יהודה גליק נגד חברי הכנסת ישראל אייכלר וחבר הכנסת יצחק כהן.

ירדנה מלר-הורוביץ: היום הונחו על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 126), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 75), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אלי כהן, אורלי לוי אבקסיס, שרן השכל, מנחם אליעזר מוזס, יעקב מרגי, יואל חסון ואחמד טיבי בנושא: עלייה בריבית המשכנתאות אף שלא חל שינוי על-פי בנק ישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3137/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים לחקיקה.

חמד עמאר: הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראות שונות), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

חמד עמאר: ינמק חבר הכנסת אחמד טיבי.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, ביום 7 במאי 2012 עמדתי על דוכן זה שניות לאחר ההצבעה בקריאה שלישית על חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) – מאז הוא קרוי חוק טיבי – ודקות לפני התפזרות הכנסת השמונה-עשרה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דאז ראובן רובי ריבלין ניהל את הישיבה באישון לילה ואמר שמדובר בהצעת חוק צרכנית ביותר, שמועילה לכלל האזרחים.

אחמד טיבי: את ההצעה הציג אז בשם ועדת הכלכלה חבר הכנסת לשעבר כרמל שאמה-הכהן, שהשקיע יחד אתנו זמן, עבודה, קידום, יחד עם צוות ועדת הכלכלה המסור, לרבות עורכת-הדין אתי בנדלר, היועצת המשפטית.

אחמד טיבי: החוק היום מעניק פיצוי וסיוע לנוסע שהונפק לו כרטיס טיסה וטיסתו בוטלה, או שחל שינוי בתנאי כרטיס הטיסה מסיבות שונות שאינן תלויות בו – בנוסע.

אחמד טיבי: ביטול טיסה או שינוי כאמור עלול להביא לא אחת להמתנה ממושכת בשדה התעופה, להוצאות כספיות ובעיקר לעוגמת נפש רבה, שמותירה את הנוסע, חבר הכנסת מרגי, ללא סיוע בזמן אמת וללא פיצוי הולם בשל שיבוש תוכניותיו.

אחמד טיבי: מדינת ישראל חתומה על הסכם שמים פתוחים עם האיחוד האירופי, הכולל דרישה שההנחיות הרגולטוריות בתחום דיני צרכנות יהיו עד כמה שניתן דומות.

אחמד טיבי: עוד נקבע בחוק כי זכאות של נוסע להטבות תהיה מותנית בכך שיתייצב במועד בשדה התעופה, כמפורט בחוק, למעט במקרה של ביטול טיסה.

אחמד טיבי: נוסף על כך, אדוני היושב-ראש, וכדי להתמודד עם התופעה של הנפקת כרטיסי טיסה לטיסות פיקטיביות, שלא היו אמורות להתקיים כלל, נקבע בחוק איסור הנפקת כרטיסים לטיסה – –

חמד עמאר: חברת הכנסת סויד, לא לדבר בטלפון בתוך המליאה.

חמד עמאר: אני ביקשתי.

חמד עמאר: אני לא ארשה לאף אחד לדבר בטלפון.

חמד עמאר: תודה.

אחמד טיבי: – – שרשות שדות התעופה, שהיא הגורם המופקד על כך, לא אישרה מראש את מועד המראתה, ובשל כך הטיסה לא הייתה אמורה בכלל להמריא באותו מועד.

אחמד טיבי: לאחרונה, לאחר בחינת המקרים והנסיבות שבהם הוגשו תביעות לבית-המשפט בהסתמך על חוק זה, ולאחר פניות רבות שהתקבלו בלשכתי מהציבור הרחב, שהעלו שנדרשים כמה תיקונים על מנת לשפר ולייעל את החוק כך שישיג את מטרותיו וימנע את החשש שנוסעים אשר שילמו את התמורה בעד כרטיס טיסה אך הכרטיס לא נמסר להם בזמן הרכישה לא יוכלו לתבוע את זכויותיהם לפי חוק, מכיוון שכרטיס טיסה ביד הוא חוזה ההטסה – כלומר, הכרטיס גופו, שלא מונפק, למרות ההזמנה והתשלום, לא ניתן לך, ואז אין בידיך חוזה הטסה – מוצע לקבוע כי מפעיל טיסה, וזאת הנקודה העיקרית בחוק, או המארגן ינפיק לנוסע כרטיס טיסה וימסור לו את הכרטיס בתוך 24 שעות ממועד תשלום התמורה על-ידי הנוסע.

אחמד טיבי: התיקון החדש קובע את מינוי הרשות להגנת הצרכן כגורם אכיפה – זאת הנקודה השנייה בחוק – גורם אכיפה של החוק, בדומה למנגנוני האכיפה באירופה.

אחמד טיבי: בארץ זה לא היה קיים עד עכשיו, יש כאן תפנית חשובה ביותר.

אחמד טיבי: מנגנון אכיפה זה הוא כלי יוצא דופן כדי לפתור את הסכסוכים מחוץ לכותלי בית-המשפט, שבהכרח מעניק חיסכון בזמן ובמשאבים, והוא כלי יעיל ואופרטיבי.

אחמד טיבי: התיקון החדש משפר באופן מהותי את ערך ההגנה על הצרכן מניסיונות חוזרים ונשנים לרמיסת זכויותיו שהוקנו לו על-פי חוק זה.

אחמד טיבי: ראשית, קיימת חשיבות לכך שיימסר כרטיס טיסה לנוסע אשר שילם את התמורה בעדו, מאחר שהחוזה בין המפעיל לנוסע נכרת אך ורק עם הנפקת כרטיס הטיסה, וקיים חשש שמא נוסע אשר שילם את התמורה בעד כרטיס טיסה אך הכרטיס לא נמסר לו לא יוכל לתבוע את זכויותיו לפי חוק.

אחמד טיבי: לכן מוצע לקבוע כי מפעיל טיסה או מארגן ינפיק אותו, כפי שאמרתי, בתוך 24 שעות ממועד התשלום.

אחמד טיבי: יצוין כי היום מרבית חברות התעופה דורשות תשלום באופן מיידי לאחר ביצוע ההזמנה, כך שקיים היגיון רב במסירת כרטיס הטיסה באופן מיידי לאחר ביצוע התשלום.

אחמד טיבי: זאת הדרך היחידה להבטחת הזכויות של כל נוסע ונוסע בארץ לפי החוק.

אחמד טיבי: בנוסף, עם קרות אירוע המקים לנוסע עילה מזכה, רוב חברות התעופה אינן מעדכנות את הנוסע בדבר זכויותיו, דבר אשר עומד בסתירה מוחלטת, אדוני שר התחבורה, לרוח החוק, אשר באה להגן על זכויות הנוסע.

אחמד טיבי: כוונת המחוקק הייתה לדאוג לכך שהנוסע יקבל את כל המידע הדרוש לשם בחינת זכויותיו, ואולם, בהיעדר שיתוף פעולה מצד חברות התעופה, חשוב לחייב אותן באופן פוזיטיבי למסור לנוסע מידע על הזכויות בעת שמתקיימת עילה מזכה.

אחמד טיבי: כמו כן, כידוע, החוק מבוסס על הוראת הנוהל האירופי 261/2004.

אחמד טיבי: יתרה מזאת, מדינת ישראל חתמה עם האיחוד האירופי על הסכם אירופי–ים-תיכוני בין ממשלת ישראל לבין האיחוד האירופי והמדינות החברות בו, ובמסגרתו מדינת ישראל מתייחסת לנוהל האירופי כאל נורמה משפטית מחייבת.

אחמד טיבי: הוראות הנוהל ויישומן שונים מהוראות החוק בכמה סוגיות: א.

אחמד טיבי: גובה הפיצוי; ב.

אחמד טיבי: תקופת התיישנות; ג.

אחמד טיבי: במקרה של עיכוב טיסה – בית-המשפט הגבוה בלוקסמבורג, שהוא הערכאה הגבוהה באירופה, קבע כי במקרים של עיכוב טיסה והגעה ליעד הסופי באיחור של יותר משלוש שעות, חבר הכנסת סגן השר איציק כהן, הנוסע יהיה זכאי לפיצוי, כאשר לפי החוק כאן, זמן העיכוב המזכה את הנוסע בפיצוי הוא שמונה שעות ממועד ההמראה, כמו שקבענו בחוק הראשון.

אחמד טיבי: בנושא קבלת הטבות לפי דין זר – זו נקודה שחשוב להבהיר – סעיף 20 לחוק קובע כי נוסע שקיבל הטבה לפי דין זר, בשל נסיבות המקימות עילה מזכה, לא יהיה זכאי להטבות לפי חוק זה מאותו סוג שקיבל כאמור.

אחמד טיבי: לאחרונה הגיעו תלונות רבות מנוסעים, שלפיהן חברות תעופה ישראליות מפרשות את הסעיף בחוק ככזה הנותן להן את ברירת הדין החל, בניגוד לכוונת המחוקק, אשר רצה – אני רציתי – שהנוסע יבחר את הדין שיחול.

אחמד טיבי: לפיכך, יש צורך להבהיר את ההוראה בנדון.

אחמד טיבי: כך, כאשר חוקקה התקנה האירופית, נציבות האיחוד האירופי החליטה שכדי לדאוג לזכויות הנוסעים, שהזכויות יכובדו, כל מדינה תמנה רשות לאומית אשר תהיה אחראית ליישום התקנה.

אחמד טיבי: היות שיש קשר הדוק בין החוק הישראלי לבין הנוהל האירופי, במיוחד מאז חתימת הסכם שמים פתוחים, אדוני שר התחבורה, יש חשיבות גדולה להסמיך רשות אשר תיתן סיוע דומה לנוסעים הישראלים.

אחמד טיבי: תפקיד הרשות, בין היתר, להיות גורם מרתיע מול חברות התעופה, כדי שהן יצייתו לחוק.

אחמד טיבי: רשות התעופה האזרחית היא רגולטור העוסק ברגולציה בטיחותית של תחום התעופה, לכן מוצע לקבוע שהרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן תהיה הרשות האחראית על ביצוע חוק זה.

אחמד טיבי: אדוני, גם דרישה למנות נציג בכל טיסה לישראל הכוללת חניית ביניים היא מרחיקת לכת וקובעת חובה, למעשה, להציב נציג מטעם חברת התעופה באלפי שדות תעופה ברחבי העולם, גם אם קיים נוסע אחד בלבד שנמכרה לו טיסה לישראל מאותו יעד.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אין ספק שחברי כנסת עובדים קשה.

אחמד טיבי: אנחנו בעיקר, חברי הכנסת הערבים, כחברי אופוזיציה, עובדים קשה.

אחמד טיבי: הצגתי הרבה חוקים שלא עברו את מסכת ועדת השרים והממשלה, חוקים צרכניים וחברתיים.

אחמד טיבי: הפעם הם הסכימו, לאחר עבודה קשה מול משרדי הממשלה; נפגשתי עם משרד התחבורה, יושב-ראש הקואליציה ביטן, שר התחבורה, משרד המשפטים, משרד הכלכלה – לא היה קל גם בדיון בוועדה, אפילו אמרו לי שאני צריך לתאם עם המשרד לירושלים ומורשת – לא מבין מה הקשר.

אחמד טיבי: הודעתי שאני מוכן לתאם עם כל המשרדים, כפי שעשיתי בוועדת הכלכלה בחוק הקודם, כדי לקדם – –

חמד עמאר: נא לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

אחמד טיבי: – – את החוק החדש הזה.

אחמד טיבי: לכן, למרות הקושי, וגם אם לפעמים מקשים עלינו להעביר חוקים, לא צריך להתייאש.

אחמד טיבי: לעתים זה מצליח, כמו שהצליח הפעם הזאת, ולכן לא צריך להתייאש.

חמד עמאר: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני גם פונה לציבור שלנו.

אחמד טיבי: יש ח"כים יהודים שמעבירים הצעות של הדחה, הצעות גזעניות.

אחמד טיבי: הח"כים הערבים עוסקים בנושאים צרכניים, חברתיים וכלכליים, ושינינו את המשוואה.

אחמד טיבי: תתחילו לעבוד כמונו.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

חיים ילין: טיבי, הם יטוסו לפי החוק הזה, מי שיודח.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק הזאת מבקשת לתקן את חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה), התשע"ב–2012, ולבצע התאמות ושינויים בחוק לאחר תקופת יישום ראשונה.

ישראל כץ: ההצעה כוללת חיוב מפעיל טיסה או מארגן להנפיק לנוסע כרטיס טיסה ולמסור לו את הכרטיס בתוך 24 שעות ממועד תשלום התמורה על-ידי הנוסע; חיוב מפעיל הטיסה או מארגן למסור לנוסע מידע על זכויותיו מייד לאחר קרות עילה מזכה; הסמכת הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן לאכיפת החוק, לרבות קיום קשרים עם גורמים בין-לאומיים הנוגעים בדבר, וטיפול בתלונות ועניינים נוספים.

ישראל כץ: בשולי הדברים ייאמר כי זה תקופה ארוכה שוקד משרד התחבורה על קידום תיקון לחוק, לאור הניסיון שנצבר מתחילת יישומו.

ישראל כץ: נוסח טיוטת תזכיר חוק פורסמה לשם קבלת הערות הציבור, הוגשו התייחסויות, ובעתיד הקרוב צפויות להתקיים פגישות לליבון הנושאים בין משרד התחבורה לבין חברות התעופה וארגונים מייצגים רלוונטיים.

ישראל כץ: מרבית עיקרי הצעת החוק תואמים את עיקרי תזכיר החוק שמשרד התחבורה והבטיחות בדרכים מקדם, ולכן עמדת הממשלה היא לתמוך בחוק המוצע בקריאה טרומית.

ישראל כץ: בשולי הודעתי, אני רוצה לשאול את חבר הכנסת טיבי: מה הן עשו לך, חברות התעופה האלה, שאתה כל היום מחוקק נגדן?

ישראל כץ: לא יכולים לטפל בך יותר טוב בטיסות?

ישראל כץ: עוד חוק?

ישראל כץ: עוד חוק?

עפר שלח: עד שהם יבינו, ישראל.

ישראל כץ: אבל כל עוד התוצאה היא תוצאה טובה, אנחנו בעדה.

ישראל כץ: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

חמד עמאר: תודה, כבוד השר.

חמד עמאר: מבקש להתנגד חבר הכנסת אמיר אוחנה.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש, אני נרשמתי כדי להתנגד, אבל אני לא מתנגד באופן מהותי להצעת החוק הזאת.

אמיר אוחנה: נרשמתי כדי לומר: היום הייתה אמורה לעלות הצעת חוק שאני הגשתי בנושא פשעי שנאה.

אמיר אוחנה: השבוע לפני שנה, במצעד הירושלמי, נרצחה שירה בנקי, זיכרונה לברכה.

אמיר אוחנה: היא נרצחה במסגרת פשע שנאה.

אמיר אוחנה: הצעת החוק שביקשתי להעלות היום הייתה להוסיף זהות מגדרית כאחד מהרכיבים שכבר קיימים בחוק בנושא פשעי שנאה.

אמיר אוחנה: יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן הסיר באופן אלים את הצעת החוק הזאת מסדר-היום, ונכנע, לא בפעם הראשונה, לאינטרסים שאינם של הליכוד, ופגע בערכי הליכוד ופגע בדרך הליכוד.

אמיר אוחנה: ואני אומר לך, חברי יושב-ראש הקואליציה, היום אל תספור אותי במסגרת קולות הקואליציה; היום אני לא מצביע.

אמיר אוחנה: היום הקואליציה נכנעה לשר ההומופוב ביותר שהיה פה אי-פעם, במדינת ישראל, השר שהציבור כל כך אוהב, השר ליצמן, שאיים שאם במשמרת שלו יתווספו צמד המילים "זהות מגדרית" לחוק בישראל, הוא יפרק את הקואליציה; על זה, על חוק שכל מטרתו נגד שפיכות דמים, נגד אלימות, על זה לפרק את הקואליציה?

אמיר אוחנה: ועוד אחרי שכולם גינו מקיר לקיר את הרצח הנורא שהתחולל פה בשנה שעברה.

אמיר אוחנה: וזה מה שבאה הצעת החוק הזאת לעשות.

אמיר אוחנה: יום עצוב לקואליציה ויום עצוב לכנסת.

אמיר אוחנה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

חמד עמאר: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות.

חיים ילין: מה חשבת – – –

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: מסכימים אתך, אבל למה – – –

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש – –

חמד עמאר: אני ביקשתי לא לדבר בטלפון באולם המליאה.

חמד עמאר: מי שרוצה לדבר בטלפון יצטרך לצאת החוצה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מוזס, בבקשה לדבר בטלפון בחוץ.

אחמד טיבי: – – אדוני השר, אני רוצה להודות לשר כץ, שר התחבורה, על תשובתו ועל התמיכה שלו, ושל משרדים נוספים, בהצעת החוק, שלדעתי היא אחת ההצעות הצרכניות ביותר – לגבי הנוסעים בארץ.

אחמד טיבי: אני אעביר אותה בקריאה טרומית, אני אתאם עם נציגי המשרדים – נציג המשרד שלך היה אצלי הבוקר; חבר הכנסת סעדי ואני ישבנו אתו – זאת הצעה משותפת שלו ושלי.

אחמד טיבי: אני מוצא לנכון לומר מילה טובה על חבר הכנסת לשעבר כרמל שאמה, שניהל את הוועדה ועזר לי להעביר את ההצעה, ודחף אותה, וכן לצוות ועדת הכלכלה דאז.

אחמד טיבי: אני בטוח שכל אלה שפנו אלי ימצאו מזור בתיקון החדש הזה, בהצעת החוק הזאת, חבר הכנסת איתן כבל, ואני מקווה שגם הצעות נוספות, כמו לגבי כביש 6, ימצאו אוזן קשבת בוועדת שרים, כדי לעזור לאזרח.

אחמד טיבי: אנחנו משתדלים הרבה בנושאים חברתיים וכלכליים, ונתקלים לפעמים בחומה בצורה מצד ועדת שרים לענייני חקיקה.

איתן כבל: בוועדת הכלכלה תהיה לך אוזן קשבת.

אחמד טיבי: החוק יעבור לוועדת הכלכלה, ואין לי ספק שהיותך יושב-ראש ועדת הכלכלה – זה יקדם ויאיץ את דיוני החוק, ואני מבקש ממך לקבוע מהר ככל האפשר את הדיון.

איתן כבל: כך יהיה.

אחמד טיבי: שאלה אחרונה, לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

אחמד טיבי: איפה אמיר אוחנה?

אחמד טיבי: הוא לא פה?

אחמד טיבי: הוא עלה, אמר שהיה אמור להציג את החוק ולא אמר מי ביטל לו את החוק.

חמד עמאר: הוא אמר, הוא אמר.

אחמד טיבי: מי?

אחמד טיבי: המפלגות הדתיות?

חמד עמאר: לא.

חמד עמאר: יושב-ראש הקואליציה.

אחמד טיבי: אה, ומגיעה מילה טובה ליושב-ראש הקואליציה – לא כי הוא ביטל לו את החוק, אלא כי הוא גם גילה הבנה לצורך הזה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ביטן, מגיעה לך מילה טובה, הקשבת לקריאות של הנוסעים בנתב"ג, שלפעמים נזרקים עם מיטלטליהם, ואין ספק שההקשבה שלך עזרה להעביר את החוק הזה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראות שונות), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 50, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת חוק שירותי תעופה (פיצוי וסיוע בשל ביטול טיסה או שינוי בתנאיה) (הוראות שונות), התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכלכלה להמשך הכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: להוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2530/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הוקרה למשתתפים אזרחיים במערכות ישראל, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איל בן ראובן וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: הוא ינמק – עד עשר דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אפשר להתנגד?

חמד עמאר: את מתנגדת, אין בעיה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, החוק שאני עומד להציג לפניכם נועד להכיר ולכבד את תרומתם של אזרחים שפועלים בשעת חירום למען ביטחון המדינה ותושביה ולבטא את ההערכה שרוחשות להם המדינה והחברה הישראלית.

איל בן ראובן: נחשפתי לראשונה לנושא בפגישה שהייתה לי עם בני משפחה של עובדי "רכבת ישראל" שנהרגו במטח "קטיושות" שירה ה"חיזבאללה" לעבר חיפה ב-16 ביולי 2006.

איל בן ראובן: התוצאה הכואבת הייתה שמונה הרוגים ו-23 פצועים – עובדים שיצאו לעבודתם כדי לקיים ככל האפשר את פעילות המשק הישראלי, תחת אש.

איל בן ראובן: המלחמה המודרנית הנוכחית, שבין צבא לארגוני טרור, הכניסה למעגל המלחמה הישיר רבים מאזרחי המדינה, כאשר האש – שהייתה מוכוונת בעבר בעיקר לעבר צבא, לעבר חיילי צה"ל – מופנית היום יותר ויותר לעבר אזרחי המדינה.

איל בן ראובן: התפתחות איום האש בהיבט הטווח ובהיבט הדיוק מכניסה יותר ויותר אזרחים למעגלי האש, ולצערי זאת תופעה שהולכת ומתפתחת.

איל בן ראובן: למול זאת, יש חשיבות גדולה ביותר להמשך הפעילות במשק של מערכות חיוניות, ממשלתיות, רשותיות, תשתיות, משטרה, בתי-חולים, מערכות הצלה ואחרות.

איל בן ראובן: מערכות אלה מופעלות על-ידי אזרחים מגויסים בצווי חירום של משרד הכלכלה, וכן על-ידי עובדים וארגוני מתנדבים, שעושים עבודתם לילות כימים, למרות האיום – במטרה להתמודד עם האיום ולהמשיך את חיי המדינה, את חיי האזרחים, בצורה הנכונה והטובה ביותר האפשרית.

איל בן ראובן: ראינו, הן ב-2006, במלחמת לבנון השנייה, והן ב"צוק איתן", ניסיונות אויב לפגוע במערך התשתיות האזרחיות של המדינה.

איל בן ראובן: מנגד, ראינו דוגמאות יוצאות דופן של עזרה, אספקת מזון לקשישים, פעילות מסיבית של מערכות חיוניות, שפעלו כמעט ללא תקלות, הודות לאנשים מגויסים, מתנדבים, שהפעילו אותן.

איל בן ראובן: אין לי ספק שעמידותה של ישראל בעת מלחמה היום מבוססת, לצד עוצמתם של צה"ל ומערכות הביטחון, על היכולת האזרחית לתפעל את מערך התשתיות החיוניות המצויות בעורף, אשר תורמות, יחד עם צה"ל – ומאחור – להכרעת האויב.

איל בן ראובן: צורך זה ילך ויגדל, בהתאמה לאיום הגובר.

איל בן ראובן: בעוד בצה"ל יש מערכת מוסדרת של חלוקת אותות ועיטורים לאחר מלחמות, שמבטאת כבוד והערכה למשתתפים במאמץ המלחמה, לא קיימת מערכת מקבילה למתן הוקרה לאזרחים שגויסו למערכה ולקחו בה חלק כאזרחים.

איל בן ראובן: הצעת החוק שלי נועדה לקיים הליך הוקרה והערכה לאזרחים שהשתתפו באופן פעיל במערכה ועשו זאת בין אם כשירות ועבודה מכוח צו בשעת חירום ובין אם כעבודה או התנדבות בארגון עזר או בעבודה בארגונים אחרים.

איל בן ראובן: הכוונה היא שבסיומה של מערכה שר הכלכלה ושר הביטחון יעניקו, בחתימת ידם, אות מערכה או תעודת הוקרה לכל מי שגויס לשירות חירום עקב המערכה, וכן לעובדים ולמתנדבים בארגוני עזר ובארגונים נוספים, כפי שמוגדר בחוק ההתגוננות האזרחית.

איל בן ראובן: הכוונה היא למנות ועדה מייעצת שתייעץ לשר, בעיקר לשר הביטחון, בכל הקשור להענקת האותות או התעודות, תוך קביעת דרך נכונה למימוש החלוקה לאנשים שאכן השתתפו במאמץ הלחימה.

איל בן ראובן: אין ספק שראוי שנוקיר, נציין ונגביר את המוטיבציה בקרב האזרחים – וזאת נקודה מאוד מרכזית בחוק הזה – לתת יד, להשתתף, אם בצו ואם בהתנדבות, כדי להגיע לתוצאות מיטביות בסיומה של מערכה.

איל בן ראובן: אני רואה בהוקרת תרומתם של אזרחים שפעלו בשעת חירום נדבך חשוב ביותר, חשוב מאוד לביטחוננו, ולכן אני מבקש מכם להצביע בעד הצעת החוק.

איל בן ראובן: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק של קבוצת חברי הכנסת בראשות חבר הכנסת איל בן ראובן, בתנאי שנוסח הצעת החוק והמשך הליכי החקיקה ייעשו בתיאום מלא, על דעת משרד הביטחון והמשרדים הנוגעים בדבר.

אלי בן-דהן: אכן, הצעת החוק הזאת צודקת מאוד.

אלי בן-דהן: המלחמות והמבצעים האחרונים שחווה מדינת ישראל ושחוותה הם שונים מאשר בעבר.

אלי בן-דהן: בעוד בעבר המלחמות הסתמנו כמלחמות שבהן צה"ל נאלץ להילחם ולהכריע ושילם – רוב האבדות – בדם חייליו, המערכות האחרונות מסתמנות כמערכות שבהן הלחימה היא א-סימטרית, והאויב מכוון את רוב כוחו ומאמציו כנגד אזרחי מדינת ישראל, המהווים את העורף של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: על-פי סקירות המודיעין, בידי "חיזבאללה" מעל ל-100,000 ראשי חומרי נפץ, המכוונים כולם אל עבר אזרחי מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: נראה כי אויבינו מנסים להכריע את המלחמות הבאות על-ידי התקפות אל עבר העורף, לאחר שהבינו כי צבא ההגנה לישראל מתכונן לכל עימות ויגדע את היד המונפת על אזרחי ישראל באגרוף ברזל.

אלי בן-דהן: אזרחי ישראל גילו גבורה ונחישות במערכות האחרונות – אזכיר רק מקצתם; את נחמיה לביא, השם ייקום דמו, שירד מביתו כששמע קול זעקה של אישה כדי להציל אותה; את החייל שהיה בחופשה, ינאי ויסמן, השם ייקום דמו, ועוד אחרים, וודאי לא אזכיר את כולם אבל כולם אזרחים שבאו להגן על מי שניסו לפגוע בהם המחבלים.

אלי בן-דהן: גם כשחלק מחברי הבית הזה ניסו להפיל מורך בלבבות העם או לפקפק במוסריותו של צה"ל או בצדקת דרכו, אזרחי ישראל נשארו נאמנים לאמת והפגינו לכידות ואחדות מעוררות השראה.

אלי בן-דהן: אזרחים מכל שכבות האוכלוסייה התגייסו לסייע כפי יכולתם ובדרכם לחיילי צה"ל שלחמו בשדה הקרב.

אלי בן-דהן: חיילי צה"ל לא עמדו לבדם בקרב על ביטחון ישראל; מאחוריהם עמד עם חזק ונחוש, ובראשו ארגוני ההגנה האזרחיים, שחירפו נפשם, לעתים תחת מטר בלתי פוסק של טילים, למען ביטחון מדינת ישראל והגנת תושביה.

אלי בן-דהן: כסגן שר הביטחון, הנחשף לפעילותם היומיומית של ארגונים אלו להגנה על ביטחון האזרחים, אני מודיע לכם כי עלינו לדאוג לכך שמעשיהם יקבלו הכרה רשמית של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: הצעת החוק מבקשת להחליף הסדר קיים, הקבוע בחוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, התש"ל–1970, בהסדר חדש, שיתאים למתארי המבצעים במלחמות האחרונות.

אלי בן-דהן: אני שמח לבשר לכם כאן, מעל בימה זו, כי בעוד שלאחר "צוק איתן" ומבצעים קודמים הוחלט לנקוט גישה מצמצמת כלפי קביעת הזכאות להוקרה של אזרחים שאינם חיילים, משרד הביטחון מתכוון לשנות מגמה זו ולנקוט גישה רחבה יותר, במסגרת השינויים שייעשו בחוק זה במסגרת הדיונים שיכינו אותו לקריאה ראשונה, שנייה ושלישית.

אלי בן-דהן: על כן, אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק ותעבירה להמשך דיון וחקיקה בוועדת החוץ והביטחון.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מתנגדת להצעת החוק חברת הכנסת זהבה גלאון.

אלי בן-דהן: למה?

אלי בן-דהן: למה?

אלי בן-דהן: בשביל מה?

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בנסיבות אחרות הייתי מצביעה בעד הצעת החוק של חבר הכנסת איל בן ראובן, אבל אני מבקשת לנצל את ההזדמנות ולדבר על המהלך המנהיגותי החדש של השר ליברמן, לזמן אליו לשיחה את מפקד "גלי צה"ל":

זהבה גלאון: איך העזו ב"גלי צה"ל" לנהל דיון אקדמי-תרבותי על שירתו של מחמוד דרוויש?

זהבה גלאון: איזו מנהיגות.

זהבה גלאון: הלוואי שהוא היה מפגין כזו מנהיגות בהתמודדות עם גל הטרור.

זהבה גלאון: אני ממש מקווה, חברי חברי הכנסת, שבין העיונים בשירת דרוויש למינוי מקורבים בתעשיות הביטחוניות הוא מצא זמן גם ללמוד את התפקיד האמיתי שלו.

זהבה גלאון: ואני תוהה, מי מפחד ממחמוד דרוויש?

זהבה גלאון: מה יש לכם?

זהבה גלאון: מה יש לליברמן?

זהבה גלאון: מה קורה לכם?

אלי בן-דהן: – – –

זהבה גלאון: אני זוכרת שלפני כמה שנים – – –

אלי בן-דהן: את מכירה את השירה – – –

זהבה גלאון: אני זוכרת שלפני כמה שנים השר יוסי שריד, זיכרונו לברכה, היה שר החינוך במדינת ישראל, וניסה להכניס למערכת החינוך שלושה שירים של מחמוד דרוויש – שהוא משורר לאומי פלסטיני אבל הוא גם משורר של שירי אהבה; 40 ספרים הוא פרסם, כיכרות בעולם נחנכו על שמו – ומדינת ישראל סערה אז.

זהבה גלאון: מחמוד דרוויש, שסיפר אז בריאיון, אני זוכרת, איך הוא למד את שירת ביאליק, מאיים על הציבור בישראל עד כדי כך ששר ביטחון מזמן אליו את מפקד תחנת "גלי צה"ל"?

אלי בן-דהן: הוא חבר אש"ף.

אלי בן-דהן: הוא חבר אש"ף.

זהבה גלאון: אדוני סגן שר הביטחון, תתביישו לכם.

זהבה גלאון: חבל שמפקד "גלי צה"ל" – –

אלי בן-דהן: הוא חבר אש"ף.

זהבה גלאון: – – לא דיבר על הסוטים.

זהבה גלאון: אם מפקד "גלי צה"ל" היה מדבר על הסוטים, אז לא היו מזמינים אותו.

זהבה גלאון: כי כשלוינשטיין דיבר על הסוטים לא ראיתי ששר הביטחון הזמין את ראש המכינה בעלי; לא ראיתי שהפסקתם לו תקציבים; לא ראיתי שקראתם אותו לסדר; לא ראיתי שהודעתם שאתם לא נותנים לו יותר לדבר עם חיילים.

זהבה גלאון: אבל כשמפקד "גלי צה"ל" – כש"גלי צה"ל" מדברים על שירת דרוויש אז מזמנים את מפקד התחנה לשיחה.

זהבה גלאון: למה זה קורה?

זהבה גלאון: בואו נשאל למה זה קורה, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: אולי שר הביטחון ראה שההתנהלות של ראש הממשלה כמהלך אימים על התקשורת, של מי שרוצה לשלוט בתקשורת, עובדת לו, אז גם שר הביטחון רוצה להלך אימים על התקשורת, גם הוא רוצה להפגין שיש לו כוח.

זהבה גלאון: אני חושבת, חברי חברי הכנסת, שאין דרך אחרת לכנות את המהלך של שר הביטחון מאשר לקרוא לו מקארתיזם, סתימת פיות.

אלי בן-דהן: זהבה, הוא היה חבר באש"ף – –

זהבה גלאון: אתם סותמים את הפה.

אלי בן-דהן: – – כשלא היה כיבוש, לא היה כלום – –

חמד עמאר: נא לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

זהבה גלאון: אז שיאפשר לי סגן השר.

חמד עמאר: בבקשה.

אלי בן-דהן: – – לא היו פלסטינים בכלל.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – –

אלי בן-דהן: באמת – – –

זהבה גלאון: – – חברה נמדדת ביכולת שלה – –

אלי בן-דהן: – – –

זהבה גלאון: – – להכיל תרבות מגוונת, מגוונת.

אלי בן-דהן: די.

זהבה גלאון: את ביאליק ודרוויש גם יחד.

חמד עמאר: תודה רבה.

אלי בן-דהן: מי שבז למדינה.

אלי בן-דהן: הוא בז למדינה.

זהבה גלאון: ומי שמפחד ממחמוד דרוויש – שיתבייש.

חמד עמאר: תודה.

אלי בן-דהן: הוא רוצה לגרש אותנו מכאן.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים – – –

אלי בן-דהן: נו, באמת.

חמד עמאר: מציע החוק רוצה להשיב?

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אתה מוכן לברר על מה הכצים מדברים?

חמד עמאר: לך, תיגש, תשאל אותם, או שתשב לידם ותשמע.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הוקרה למשתתפים אזרחיים במערכות ישראל, התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

דוד ביטן: לא הצלחתי להגיע.

חמד עמאר: בעד – 37, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת חוק הוקרה למשתתפים אזרחיים במערכות ישראל, התשע"ו–2016, עברה בקריאה טרומית ותעבור להמשך הכנתה לקריאה ראשונה בוועדת החוץ והביטחון.

חמד עמאר: נא להוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת ביטן.

אראל מרגלית: סליחה, ואראל מרגלית גם.

חמד עמאר: וגם את חבר הכנסת אראל מרגלית.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2815/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת רחל עזריה וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: להצעת החוק מוצמדת הצעה של חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: עשר דקות, בבקשה.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, תחליפי חלב הם מוצר בסיסי.

רחל עזריה: כידוע, כל מי שלא יכולה להיניק – או מטעמים רפואיים, או שמטעמים רגשיים היא מחליטה לא להניק, או מטעמים תעסוקתיים, של חזרה למקום העבודה – המזון היחיד שאפשר להזין בו את התינוק או את התינוקת הוא תחליפי החלב.

רחל עזריה: עד שנת 2000 תחליפי החלב היו בפיקוח, והפיקוח הוסר, כי חשבו שהשוק מספיק תחרותי ויכול להכיל את ההסרה.

רחל עזריה: אבל מאז פרשת "רמדיה", והסגירה של חברת "רמדיה" והוצאה שלה מהשוק, בעצם השוק נהיה מאוד מאוד סגור.

רחל עזריה: לפני כמה שנים היה ניסיון להכניס את חברת "אופטימיל", שנכנסה לשוק, אבל זה היה כישלון, הם לא הצליחו לצבור תאוצה, ובסופו של דבר הוסרו מהמדפים.

רחל עזריה: בעצם היום יש רק שלוש חברות: "מטרנה", "סימילאק" ו"נוטרילון", כש"מטרנה" מחזיקה בלמעלה מ-60% מהשוק.

רחל עזריה: זה בעצם אומר שזה שוק מאוד מאוד סגור.

רחל עזריה: העלות היום עצומה עבור משפחות צעירות.

רחל עזריה: אנחנו מדברים על סדר גודל של בין 400–450 ל-500 שקל לחודש לילד הוצאה על תחליפי החלב.

רחל עזריה: ברור שזה מחיר מאוד מאוד גבוה, כי גם כשמשווים את מחירי תחליפי החלב בארץ לעומת שאר המקומות בעולם, מחירי תחליפי החלב בארץ מאוד מאוד גבוהים.

רחל עזריה: רק באיטליה המחירים גבוהים יותר, ואני חייבת לומר שאחוז הילודה באיטליה – או שיעור הילודה באיטליה – הוא הרבה יותר נמוך.

רחל עזריה: כך שזה עומס מאוד גדול על ההורים הישראלים, המחירים של תחליפי החלב.

רחל עזריה: אנחנו גם רואים שחברות תחליפי החלב הן מאוד מאוד רווחיות.

רחל עזריה: חברות תחליפי החלב הן החברות הכי רווחיות בין חברות המזון בישראל, וחברות תחליפי החלב בישראל הן הכי רווחיות בין חברות תחליפי החלב בעולם.

רחל עזריה: זאת אומרת, ברור שהמחירים הם מאוד מאוד גבוהים, וזה נטל עצום על משפחות, קרוב ל-500 שקל לחודש, וכשיש תאומים מדובר ב-1,000 שקלים.

רחל עזריה: מה שמדהים בסיפור הזה הוא שהייתה אינטואיציה מאוד מאוד חזקה להורים לילדים קטנים.

רחל עזריה: היה להם ברור שהמחירים מאוד גבוהים.

רחל עזריה: לפני חמש שנים יצאנו למחאת העגלות – אני הובלתי את המחאה בירושלים; היו לנו שלוש דרישות מרכזיות, ואחת הדרישות הייתה פיקוח על מחירי תחליפי החלב.

רחל עזריה: באמת, כשמסתכלים על המחירים – הייתה קפיצת מחירים משמעותית לפני אותה מחאת עגלות.

רחל עזריה: יש לציבור אינטואיציה, הציבור מבין שהמחירים גבוהים מדי.

רחל עזריה: הרבה פעמים אומרים שעדיף לנסות בדרך של תחרות, אבל השוק הזה הוא שוק מיוחד, ובשוק הזה אין ספק שצריך לפקח על המחירים.

רחל עזריה: השאיפה שלנו היא להוזיל את המחירים ב-30%.

רחל עזריה: אני רוצה להודות למשרד הכלכלה ולמשרד האוצר על התמיכה, וכמובן לעוזרים שלי, על הסיוע בהכנת החוק.

רחל עזריה: אבל אני בעיקר רוצה להודות לאין-ספור הורים שנותנים גב עצום למהלך הזה.

רחל עזריה: כמות הפניות שאני קיבלתי – ואני אסבר את האוזן בפנייה אחת, של משפחה שיש לה זוג תאומים ואחר כך שלישייה, זאת אומרת, יש להם הוצאות עצומות – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני עוד סופגת את זה.

רחל עזריה: עוד סופגת את העלויות, חברת הכנסת נחמיאס ורבין, העלויות של התאומים.

רחל עזריה: יש פה צורך עצום, ואני מבקשת מכלל חברי הבית לתמוך בהצעת החוק הזאת – זה פשוט מאוד לעזור להורים לילדים קטנים לגמור את החודש כמו שצריך.

רחל עזריה: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/625/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין, עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, חברת הכנסת עזריה היטיבה לנמק את הצעת החוק החשובה הזאת.

דב חנין: אני הגשתי בפעם הראשונה הצעת חוק כזאת בכנסת השמונה-עשרה, ניסיתי להעביר אותה, לצערי הגדול לא הצלחתי.

דב חנין: חברת הכנסת עזריה, אני מאוד שמח שהצטרפת לכנסת, והנה, הצלחת לקדם דבר חשוב, שיש לו משמעות גדולה לחיי היום-יום, גם של תינוקות וגם של ההורים והמשפחות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, זה דבר שצריך להבין אותו; כשאנחנו מדברים על מוצרי מזון לתינוקות, אנחנו מדברים על מוצרים שהם לא פחות חיוניים מהמוצרים הכי חיוניים שנמצאים בפיקוח.

דב חנין: כמו שהמדינה לא מסירה את אחריותה ממוצרים בסיסיים, ואומרת: אנחנו נפקח, אנחנו לא נאפשר מצב שאנשים לא יוכלו לשתות חלב כי מחירי החלב יהיו גבוהים מדי; אנחנו לא נאפשר מצב שאנשים לא יוכלו לאכול לחם כי מחירי הלחם יהיו גבוהים מדי.

דב חנין: אותו עיקרון, בדיוק אותו עיקרון, צריך לחול על מוצרי המזון לתינוקות.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו כל כך חשובה.

דב חנין: אני מקווה שאנחנו נצליח לקדם אותה, לאשר אותה בקריאה שנייה ושלישית במהירות מקסימלית, כדי שבתחום הזה יוקר המחיה הבלתי-נסבל שזוגות צעירים, הורים צעירים, סובלים ממנו היום במדינת ישראל, יצומצם במידה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מתנגדת להצעת החוק חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, תראו, לא נותר לי אלא לומר: צביעות – לחברי הקואליציה ולוועדת השרים לחקיקה, כי הטיעונים שעלו פה בנוגע לפעוטות וילדים, אלה טיעונים שנכונים במיוחד לילדים שמתחילים לגדול, שעברו את שלב ה"מטרנה" וה"סימילאק" ותחליפי החלב למיניהם, אותם תינוקות שזקוקים להמשך התפתחותם לאבות המזון, שמצויים בפירות ובירקות שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: ואת הצעת החוק על פיקוח על מחירי פירות וירקות הגשתי בכנסת הקודמת והיא עברה ועדת שרים וקריאה טרומית.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר ניסיתי להעביר אותה בכנסת הנוכחית, עמדתי בפני שוקת שבורה; אמרו לי: אנחנו לא מפקחים, אנחנו אנטי-פיקוח על מחירים – כאשר אנחנו יודעים שהחקלאים, אלה שמחזיקים את גבולות המדינה, לא רק בהתיישבות – ההתיישבות הזו חיה מהחקלאות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הופכים את החקלאים במחי יד אחת לאוכלוסייה במצוקה, וגם מצביעים עליה כעל יקרנים, כאשר המציאות היא שונה לחלוטין; המציאות היא שאם אותו חקלאי מקבל אישור על המחיר של האבוקדו בבוקר, והוא מוכר אותו ב-2 שקלים, ובסוף התהליך הוא מגיע לצרכן לפעמים גם ב-14 שקלים לקילו, זה אומר דורשני.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם אתם רוצים להטיל פיקוח על מחירים, בבקשה תהיו הוגנים.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות והר"י הוציאו מחקר שמדבר על התפתחות השלד של הילדים וכמה חשוב וראוי שיאכלו פירות וירקות.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו לא מדברים על פיקוח על מחירי פירות וירקות, אתם יודעים מה, כשמדובר בדובדבנים; אנחנו מדברים על הדברים הבסיסיים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אז או שאתם בעד פיקוח כאשר מדובר בילדים, או שאתם נגד פיקוח כאשר מדובר בילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין, האם זו זהות המציעה, או האם זו איזושהי אמת?

אורלי לוי אבקסיס: כי בנושא של פיקוח על מחירי פירות וירקות, פרט לכך שמשרד הבריאות ומשרד החקלאות מודים בזה, אני רוצה לדעת – על מי אנחנו מגינים?

אורלי לוי אבקסיס: על בעלי הרשתות, שהקימו לעצמם כל מיני חברות-בנות של הסעה, של אריזה, של שיווק, ובסופו של תהליך הם גוזרים קופון לאורך כל הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: איך נבטיח שהפיקוח פה יגיע לצרכן?

אורלי לוי אבקסיס: הבוקר הייתה שאילתה של חבר הכנסת ברושי לגבי הדגים.

אורלי לוי אבקסיס: גילינו שהמדינה ויתרה על הכנסה של 140 מיליון שקל.

אורלי לוי אבקסיס: האם זה הגיע לצרכן?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: ההנחה הייתה 15 שקלים לקילו של דגים מיובאים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה הצרכן הרוויח מזה?

אורלי לוי אבקסיס: פחות מ-5 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: היבואנים גזרו את הקופון.

אורלי לוי אבקסיס: הורידו מכסות, ויתרו על הכנסות – דרך אגב, שנצטרך להשלים אותן בהעלאת מסים – ובסופו של דבר, הצרכן לא קיבל את ההנחה.

חמד עמאר: נא לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת, מדוע פירות וירקות שקבע משרד הבריאות שהם חיוניים וחשובים ביותר להתפתחות הילד, לא מופיעים כאן?

אורלי לוי אבקסיס: "מטרנה" היא אבקה טובה, וחשוב מאוד שיהיה פיקוח על תחליפי חלב, אבל, חבר'ה, התינוק עובר לפירות וירקות כבר בגיל חצי שנה.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראוי לחשוב גם עליו, אם הוא נולד למשפחה ענייה?

אורלי לוי אבקסיס: אז אל תהיו צבועים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: ישיב השר יריב לוין בשם שר הכלכלה והתעשייה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: בשם שר הכלכלה.

חמד עמאר: אמרתי.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש, כמובן, בפתח הדברים, לברך את חברת הכנסת רחל עזריה ואת כל מי ששותף להצעת החוק החשובה הזאת.

יריב לוין: הצעת החוק באה לתקן את חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים ולהוסיף עילה נוספת להחלת פיקוח: מצרך מזון חיוני לתינוקות, כפי שיוגדר על-ידי שר הבריאות, שיש צורך בפיקוח על מחירו כדי למנוע הפקעת מחירים.

יריב לוין: הצעת החוק מטילה על השרים לקבוע בצו את מחירו המרבי של מצרך זה.

יריב לוין: סוגיית המחירים של מוצרי תחליפי מזון לתינוקות מוכרת לממשלה, ואף ננקטו צעדים אחדים לעודד את התחרות בשוק, כגון הצו המוסכם בין ספקיות תחליפי המזון לתינוקות לבתי-החולים.

יריב לוין: ככלל, החלת פיקוח על מחירים של מוצר היא לא דרך המלך.

יריב לוין: היא נעשית לאחר תהליך עבודה יסודי, הכולל דיונים, איסוף חומרים והתייעצויות, ובשים לב להשלכות הלא-פשוטות של החלת פיקוח.

יריב לוין: יש לציין שגם ועדת טרכטנברג, בזמנה, קבעה שפיקוח על מחירים הוא פתרון זמני, חלקי ולא יעיל לכשלים תחרותיים, ויש לצמצם את השימוש בו ככל האפשר.

יריב לוין: עוד אני אציין, שלפחות על-פי הידוע לנו, בעוד שבועות אחדים אמור להיכנס לשוק מוצרי המזון לתינוקות שחקן חדש, שיש תקווה שיגביר את התחרות ויביא להורדת מחירים.

יריב לוין: כמה פעמים, לרבות בשבועות האחרונים, מתבצע מעקב אחר המחירים, והמעקב הזה יימשך כדי לעקוב היטב גם אחר ההשפעה של כניסת המתחרה החדש ועד כמה הדבר הזה באמת מסייע להורדת המחירים.

יריב לוין: גם הרשות להגבלים עסקיים בודקת, כמובן, את השפעת הצו המוסכם בין הספקיות לבתי-החולים על רמת התחרות בענף.

יריב לוין: בהחלט, אני חושב שיש באמירה של הכנסת היום, באישור החוק בקריאה הטרומית, גם משום מסר לחברות שיש מקום להגביר את התחרות ולהוריד את המחירים, ולאור הצעדים שהחברות האלה תנקוטנה אפשר יהיה באמת להבין ולראות עד כמה נכון להשלים את חקיקת החוק, או אולי הטוב ביותר יקרה והשוק יעשה את שלו.

יריב לוין: לפיכך, אני מבין שיש סיכום שהחוק יקודם בקריאה טרומית ואחר כך ימשיך ויתקדם רק בהסכמה עם משרד הכלכלה ומשרד האוצר, אני מבין, בהסכמה של המציע – ואני מניח, חבר הכנסת חנין, שאתה מסכים גם כן להצעה הזו בשם השותפים להצעה שלך.

חמד עמאר: חברי הכנסת מסכימים?

דב חנין: כן.

יריב לוין: אז אני, לאור זאת, מבקש כמובן מהכנסת לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: יהיו לנו שתי הצבעות.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשע"ו–2016 – נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 44, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור להכנתה לקריאה ראשונה בוועדת הכלכלה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק השנייה – הצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 44, אין נמנעים, אין מתנגדים.

חמד עמאר: הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – פיקוח על מוצרי מזון לתינוקות), התשע"ה–2015, עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2397/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים עם מוגבלות (תיקון – אישור הוועדה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: ינמק חבר הכנסת יעקב מרגי – מהמקום.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות, התשנ"ד–1994, קובע זכאות להסעה לילד עם מוגבלות ממקום מגוריו למסגרת החינוכית שבה הוא לומד וממנה בחזרה.

יעקב מרגי: לפי החוק, על השר הממונה לעניין ילדים עם מוגבלות, שר החינוך, לקבוע כללים ומבחנים לעניין זה.

יעקב מרגי: בסעיף 8 לחוק נקבע כי התקנות לעניין ההסעה והליווי בהסעה של ילדים עם מוגבלות יהיו באישור ועדת הכלכלה של הכנסת.

יעקב מרגי: הפניית התקנות לאישורה של ועדת הכלכלה נבעה מכך שתחום הפעילות של הוועדה כולל, בין היתר, את תחום התחבורה לענפיה.

יעקב מרגי: אלא שלהסעת ילדים בכלל ולהסעת ילדים עם צרכים מיוחדים בפרט היבטים נוספים, אשר בינם לבין תחבורה אין דבר.

יעקב מרגי: כך, בין היתר, להסעת ילדים עם צרכים מיוחדים היבטים בריאותיים, היבטים פדגוגיים והיבטים חברתיים, ואלה חוסים תחת תחום הפעילות של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת וצריכים לקבל מענה הולם במסגרת זו.

יעקב מרגי: לפיכך מוצע להעביר את סמכות אישור התקנות לעניין הסעת ילדים עם צרכים מיוחדים לוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת ולהותיר את אישור הנושאים הקשורים בבטיחות הרכב בידי ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: אני מודה גם לשר החינוך וגם ליושב-ראש ועדת הכלכלה על ההיענות להצעת החוק.

יעקב מרגי: תודה.

חמד עמאר: ישיב שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אני מברך את חבר הכנסת יעקב מרגי על החוק החשוב הזה, וגם בכלל, על תפקודו כיושב-ראש ועדת החינוך.

נפתלי בנט: מדינת ישראל זכתה ביושב-ראש ועדת חינוך מעולה.

נפתלי בנט: אנחנו עושים הרבה דברים טובים למען מדינת ישראל ביחד.

חמד עמאר: גם אני מעיד.

חמד עמאר: אני משתתף הרבה בדיונים שלך.

נפתלי בנט: אתה לא יכול להיות אדום.

נפתלי בנט: הצעת החוק הנ"ל נדונה בוועדת השרים לחקיקה בישיבה ב-17 ביולי.

נפתלי בנט: החלטת ועדת השרים הייתה לתמוך בהצעת החוק הזו.

נפתלי בנט: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק ההסעה הבטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות ולקבוע שהתקנות מכוח הסמכות בחוק זה לעניין זכאות להסעה ולליווי יאושרו על-ידי ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת ולא על-ידי ועדת הכלכלה, כקבוע כיום.

נפתלי בנט: לשיטתנו, התיקון ראוי ונכון, שכן סוגיות של זכאות להסעה וליווי לילדים ופעוטות בכלל ולילדים עם צרכים מיוחדים בפרט מצויות בתחום המומחיות של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ולא של ועדת הכלכלה.

נפתלי בנט: לכן נכון יותר שוועדת החינוך היא שתטפל.

נפתלי בנט: לאור האמור, אבקש מחברי הכנסת להצטרף לעמדת הממשלה ולתמוך בהצעת החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מתנגד להצעת החוק – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

חמד עמאר: עד שלוש דקות, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אני בטח לא מתנגד.

מסעוד גנאים: להפך, אני מברך את חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, והוא יודע וכולנו יודעים שכל שבוע כמעט אנחנו נחשפים לענייני ההסעות, כל מיני הסעות, אם זה תלמידים או בעלי מוגבלויות, ואכן הסוגיה היא חינוכית ממדרגה ראשונה.

מסעוד גנאים: ואת ההסעות האלה – – –

איילת נחמיאס ורבין: "עם מוגבלויות", בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: לא "בעלי מוגבלויות".

מסעוד גנאים: עם, עם.

מסעוד גנאים: מקבל את התיקון.

מסעוד גנאים: ולכן ועדת החינוך, לפי דעתי, נכון שהיא תהיה אמונה, או בעלת הסמכות, בקשר להסעות האלה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני רציתי לדבר גם על נושא אחר.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, כל יום אנחנו נחשפים להשפלות, להעלבות של סטודנטיות ערביות או סטודנטים ערבים בתחבורה ציבורית, אם זה ברכבת, אם זה באוטובוס, בגלל המראה שלהם – במיוחד הסטודנטיות הערביות בעלות הלבוש הדתי המסורתי, או סטודנטים, משום שהם מדברים בערבית.

מסעוד גנאים: אתמול בצהריים הושפלה סטודנטית ערבייה מערערה-במשולש, חנאן אמין זיד אל-כילאני.

מסעוד גנאים: היא סטודנטית בבית-ספר לאמנות "בצלאל" בירושלים.

מסעוד גנאים: היא נסעה ברכבת הקלה כדי ללכת לתחנה המרכזית.

מסעוד גנאים: בגלל המראה שלה, בגלל שחברתה דיברה אתה בערבית, נוסעת יהודייה ניגשה לחיילת ולחיילים ולסדרנים ואמרה להם שהיא מפחדת שהסטודנטית הזו היא מחבלת ועליהם לחפש עליה ולהוריד אותה.

מסעוד גנאים: ואכן היה ויכוח.

מסעוד גנאים: אחרי הוויכוח הורידו אותה שני מאבטחים, השפילו אותה בהתחלה באזיקים, אחר כך הורידו אותה ונטשו אותה בכלל.

מסעוד גנאים: עד מתי העלבון וההשפלה האלה?

מסעוד גנאים: בסוף מישהו במדינה, אני לא יודע איזה שר, אני לא יודע איזו סמכות, צריך להעניש מי שמשפיל אדם, מי שמעליב אותו, רק כי הוא מדבר בערבית.

מסעוד גנאים: גם אחרי שחיפשו בתיק שלה וידעו שאין כלום, הגברת המפוחדת, החוששת, אמרה: גם, אני לא מרגישה בנוח.

מסעוד גנאים: מה, כל יהודי שלא בא לו איזה ערבי שהוא רואה אותו, הוא מזמין איזה שוטר או איזה מאבטח כדי שיוריד אותו, כדי שישפיל אותו, כדי שיעליב אותו?

מסעוד גנאים: די כבר.

מסעוד גנאים: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים עם מוגבלות (תיקון – אישור הוועדה), התשע"ו–2015.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים עם מוגבלות (תיקון – אישור הוועדה), התשע"ו–2015, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

קארין אלהרר: לא עובדת לי ההצבעה.

חמד עמאר: בעד – 46, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: המציע רוצה להעביר את זה לוועדת חינוך.

חמד עמאר: גם השר מסכים, אז נעביר את זה לוועדת החינוך.

קארין אלהרר: רגע, רגע, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: הלחצן שלי לא עבד.

חמד עמאר: להוסיף.

חמד עמאר: אז 47.

חמד עמאר: חבר הכנסת עמיר פרץ – לפרוטוקול, להוסיף.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/3110/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק הסרת פרסום הסתה שהתפרסם ברשת החברתית המקוונת, התשע"ו–2016, של חברת הכנסת רויטל סויד וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: עד עשר דקות, בבקשה.

רויטל סויד: שנייה.

רויטל סויד: לי לוקח זמן להוריד פה את – – –

חמד עמאר: יהיה לך הרבה זמן.

חמד עמאר: עשר דקות לנמק הצעת חוק זה הרבה זמן – גם בתמיכת הממשלה.

חמד עמאר: אני אוסיף לך 15 שניות בסוף.

חמד עמאר: בבקשה.

קריאה: – – –

חמד עמאר: אחד יכול להתנגד.

חמד עמאר: תסכמו ביניכם, אתם הרשימה המשותפת.

חמד עמאר: בבקשה.

רויטל סויד: ב-13 באוקטובר 2015 ארגנתי יום מיוחד בכנסת.

רויטל סויד: היום המיוחד בכנסת היה יום שאמור היה להתמודד עם האלימות והבריונות ברשתות החברתיות.

רויטל סויד: אך בזמן שכולנו היינו פה, וישבנו כאן לדבר על אלימות ובריונות ברשת, בחוץ השתולל גל טרור: שני פיגועים בירושלים, ברעננה, שלושה הרוגים ויותר מ-20 פצועים.

רויטל סויד: באותו היום נרצח גם, נפגע גם, ריצ'רד לייקין, זיכרונו לברכה.

רויטל סויד: ריצ'רד לייקין, משפחתו יושבת פה ביציע; ריצ'רד לייקין, שבועיים לאחר מכן נפטר מפצעיו ונרצח.

רויטל סויד: החוק הזה מוקדש לזכרו.

רויטל סויד: בדיעבד התברר שאחד משני המרצחים שרצחו את ריצ'רד פרסם בעמוד הפייסבוק שלו קריאות – קריאות למות קדושים, קריאות שהגיעו לאלפי אנשים.

רויטל סויד: הסרטון הזה שלו הגיע עם כותרת שמהללת את מעשיו, הפך ויראלי, וקרא לכולם לבצע מעשי טרור, עם הכותרת: ההצלחה הגדולה.

רויטל סויד: אנו מתמודדים היום בארץ עם גל טרור, גל טרור יחידים, גל טרור שמונע, בין היתר, מהסתות פרועות ברשת החברתית.

רויטל סויד: אני חייבת לומר: פייסבוק איננה אחראית לגל הטרור שפוקד אותנו פה בארץ.

רויטל סויד: יש לזה אחראים הרבה, אבל לא פייסבוק.

רויטל סויד: אבל לפייסבוק יש יכולת לנטר ולהסיר את אותם סרטונים שפוגעים באופן – שמניעים את אותם יחידים לצאת לרחובות; אותם סרטונים של אימאמים שיושבים במסגדים וקוראים לאותם יחידים צעירים ובני-נוער: צאו, תרצחו, צאו תפגעו, צאו ותבצעו מעשי טרור; אותם סרטוני הדרכה ביתית ביוטיוב, שבהם רואים כיצד לקחת סכין, איך להשחיז, איפה לפגוע; אותם סרטונים שמניעים אנשים לעשות מעשה – לזה אני קוראת הסתה לטרור, לזה אני קוראת הסתה שמניעה את היחיד לקום ולרצוח ולפגע.

רויטל סויד: יש שיאמרו: איך פייסבוק יכולה לנטר?

רויטל סויד: כיצד פייסבוק יכולה באיזשהו אופן לבוא ולומר מה טרור, מה לא טרור?

רויטל סויד: כיצד יכולה פייסבוק לדעת אם לא מדובר בסתם אמירות בעלמא?

רויטל סויד: אז אני רוצה, בבקשה, שתדמו לנגד עיניכם מדינה, מדינה שיש בה אזרחים, מדינה שיש בה אזרחים, והאזרחים שלה הם אזרחים שומרי חוק – כי פייסבוק היא מדינה שומרת חוק.

רויטל סויד: למשל, פורנוגרפיה, פדופיליה, איך פה הם מנטרים ומסירים תוך שניות?

רויטל סויד: לא תוך 48 שעות, כמו בהצעת החוק, תוך שניות הם מנטרים כל פורנוגרפיה מהרשת.

רויטל סויד: אין לא פדופיליה ולא פורנוגרפיה, יש להם יכולת ויש להם אמצעים.

רויטל סויד: בדיוק באותה מידה הם יכולים לנטר ולהסיר כל דבר הסתה לטרור, כי זו מדינה עם מיליארד אזרחים.

רויטל סויד: ואנחנו פה בארץ, גם אנחנו אזרחיה.

רויטל סויד: גם עלינו צריכים לשמור, גם עלינו צריכים לשמור מפני אותה הסתה לטרור.

רויטל סויד: הצעת החוק שהגשתי אומרת: תנטרו, תסירו, ולא – תיקנסו ב-300,000 שקלים לכל פרסום או עמוד שיש בו הסתה כזאת, הסתה שמניעה אדם לעשות מעשה, שקוראת לאדם לקום, לרצוח ולבצע מעשה טרור.

רויטל סויד: יש שיאמרו: ומה עם חופש הביטוי?

רויטל סויד: ואני אומרת, חופש הביטוי הוא ערך עליון, אבל יש דברים שהם בקונסנזוס.

רויטל סויד: טרור הוא טרור הוא טרור, והסתה לטרור היא דבר שהוא אסור לחלוטין, ואתו אנחנו צריכים להתמודד.

רויטל סויד: העובדה שפייסבוק והרשתות החברתיות טוענות שהן נמצאות להן אי-שם, ואין יכולת להגיע אליהן – הדבר הזה איננו נכון; הן פה, והן חייבות לשמור עלינו.

רויטל סויד: ריצ'רד לייקין, זיכרונו לברכה, בנו מיכה אבני ואשתו קרן, שייבדלו לחיים ארוכים, נמצאים פה, וגם הנכד שלו, יהלי.

רויטל סויד: ריצ'רד לייקין, כך מספרים, היה איש משפחה, אדם טוב לב, עדין, אוהב, סב לשמונה נכדים, מחנך, מורה, מנהל בית-ספר יסודי.

יצחק הרצוג: ואיש שלום.

רויטל סויד: איש הומני, אדם שהשקיע מאמצים רבים בקידום שוויון ודו-קיום.

רויטל סויד: הוא היה בין המייסדים של כמה ארגונים שמקדמים דו-קיום.

רויטל סויד: ריצ'רד לייקין, זיכרונו לברכה, היה איש של שלום.

רויטל סויד: החוק הזה מוקדש לזכרו.

רויטל סויד: החוק הזה, שיחייב את פייסבוק להסיר ולנטר דברי הסתה לטרור, ייקרא חוק לייקין, כדי שידעו: הטרור לא פוסח על אף אחד, ולנו יש מחויבות לעצור אותו.

רויטל סויד: ישראל, כמו כל המדינות במערב, משקיעה מאמצים רבים למנוע אלימות וטרור.

רויטל סויד: אנחנו עושים את זה בחקיקה, אנחנו עושים את זה בוועדות השונות, תקשורת, שידור, בריאות, מזון, וכיוצא בזה.

רויטל סויד: נשמע הגיוני שמאות-אלפי ג'יהאדיסטים שקוראים לרצוח רצח אקראי של חפים מפשע ברחובות, תוך פרסום הוראות מפורטות לטבוח יהודים, אנשים, בסכינים – ואגב, זה חוק שיחול גם על טרור יהודי מול ערבים; נשמע באיזשהו אופן הגיוני שאנחנו נשב פה ולא נעשה דבר?

רויטל סויד: התשובה היא לא.

רויטל סויד: אנחנו חייבים לדאוג שהתאגידים של המדיה החברתית, אותם תאגידים שמאוד אקטיביים בחיים שלנו – הם יודעים לשלוח לנו פרסומות שאנחנו צריכים, הם יודעים להיות מעורבים בחיינו, הם יודעים להיות כאלה שמרוויחים עלינו, על חשבוננו, וזה בסדר גמור, רווח כלכלי רב, אותם תאגידים – אנחנו דורשים מהם שינטרו, שינטרו הסתה לטרור.

רויטל סויד: היום חוקים – ובין היתר, חוק הטרור שהעברנו מנטר העברות כספים לצורך מניעת פעולות טרור.

רויטל סויד: וכפי שאנחנו מחייבים חברות תקשורת לבקר את התוכן שהן מספקות, כך אנחנו חייבים גם לדרוש מאותם תאגידים של המדיה החברתית לנקוט צעדים למנוע פעילות של טרור והסתה לטרור.

רויטל סויד: ספציפית, גם פייסבוק, יוטיוב, טוויטר, גוגל – אנחנו רוצים להמשיך ליהנות מהם, ואנחנו רוצים שהם ימשיכו ליהנות מהאינטימיות בחיינו, לשלוט בנתונים שלנו ולהרוויח עשרות-מיליארדי שקלים, אבל באותה נשימה אנחנו דורשים מהם: תגנו עלינו.

רויטל סויד: אתם מגינים עלינו מפני פורנוגרפיה ומפני פדופיליה, תגנו עלינו גם מפני הסתה לטרור.

רויטל סויד: לפני הגשת הצעת החוק הזאת פניתי למר סיימון מילנר, אחראי מדיניות פייסבוק במזרח התיכון, באירופה ובדרום-אמריקה, וביקשתי ממנו: תנטרו, תסירו הסתה לטרור.

רויטל סויד: תשובתו הייתה כזאת: אנחנו מודעים למצב האלימות, עליית המתח ומעשי האלימות אצלכם בארץ.

רויטל סויד: מתח ועשיית מעשי אלימות?

רויטל סויד: זהו גל טרור, גל טרור של יחידים, שמונע בין היתר על-ידי פייסבוק.

רויטל סויד: עוד ענה לי מר מילנר: תדווחו לנו.

רויטל סויד: תדווחו לנו ואנחנו נסיר.

רויטל סויד: אבל אנחנו מדווחים, ויותר ממה שאנחנו מדווחים – לא מסירים.

רויטל סויד: ולא רק שאנחנו מדווחים ולא מסירים, התכנים גם לא מגיעים אלינו, ואנחנו לא יודעים לזהות אותם.

רויטל סויד: ואתם, פייסבוק, עם כל היכולות שיש לכם – האלקטרוניות, האלגוריתמים שיש לכם – תנטרו אתם ותסירו.

רויטל סויד: זו הצעת חוק תקדימית, לראשונה במדינת ישראל שינוי תפיסה.

רויטל סויד: אני רוצה להודות לשר גלעד ארדן, השר לביטחון הפנים, ולשרת המשפטים איילת שקד, שתמכו בהצעת החוק הזאת והביאו אותה לכך שתהיה בתמיכת הממשלה.

רויטל סויד: הצעת החוק הזאת תקודם יחד עם הצעת החוק שהגישו גם השר ארדן והשרה איילת שקד, הצעת חוק שונה במהותה, אך גם היא נועדה להתמודד, בין היתר, עם הסתה לטרור.

חמד עמאר: תודה רבה.

רויטל סויד: משפחת לייקין, אני נרגשת אתכם היום פה, במליאה.

רויטל סויד: אני יודעת, מיכה, כמה אתה עושה רבות, בארץ ובעולם, כדי להתמודד עם ההסתה לטרור, כדי להניא אותה.

רויטל סויד: קרן, שיוצאת בחודש הבא לנאום בפני אלפי נשים ב"הדסה" נגד ההסתה לטרור, ויהלי, שיגדל על המורשת שהשאיר סבו, איש שלום, איש שחתר לדו-קיום.

רויטל סויד: החוק הזה מוקדש לריצ'רד לייקין, זיכרונו לברכה – חוק לייקין להסיר דבר הסתה לטרור.

רויטל סויד: יהי זכרו ברוך.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון הפנים גלעד ארדן.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל במה שסיימה חברתי חברת הכנסת רויטל סויד, ואני רוצה לברך אותה, ראשית, על היוזמה החשובה.

גלעד ארדן: במובן מסוים, בזכות המהירות של חקיקה פרטית, היא אפילו הקדימה את ההצעות הממשלתיות בנושא הזה, אבל כאשר מדובר בחוק בעל חשיבות כל כך גדולה, שרת המשפטים ואני לא נעשה הבחנה אם החוק הזה בא מהקואליציה או מהאופוזיציה.

גלעד ארדן: הוא פשוט נכון, הכרחי, אפשר לומר אפילו שהוא צו השעה.

גלעד ארדן: מעבר לברכות שלי לחברת הכנסת סויד על היוזמה הכל-כך חשובה, שאני עוסק בה רבות, אני רוצה להצטרף לדבריה בעניין הקדשת החוק הזה לזכרו של ריצ'רד לייקין, זיכרונו לברכה.

גלעד ארדן: אני הכרתי אישית את ריצ'רד לייקין.

גלעד ארדן: השתתפתי, לצערי, בהלווייתו.

גלעד ארדן: ראיתי גם, כמי שמופקד על משטרת ישראל, את החקירה של המעשה שבו הוא נרצח, ואת הקשר הישיר שהיה בין התכנים של הסתה, תמיכה והדגמה כיצד לבצע פיגועי טרור, שאליהם נחשפו המחבלים שרצחו אותו, ובין המעשה הנפשע.

גלעד ארדן: ואני בהחלט מצטרף לדבריה של חברת הכנסת סויד, שהחוק הזה חייב – באמת, הציבור בארץ ובעולם, אני מקווה שיבין שבזכות חוק כזה אולי מעשה רצח נורא של אדם, שהיה איש חינוך, שחינך את הדור הצעיר, את בני-הנוער, לאהבת האדם באשר הוא, בלי הבחנה – יהודי, ערבי, ימני, שמאלני, זה לא משנה – אדם כזה, כשהחינוך שמקבלים צעירים ברשות הפלסטינית ובמזרח-ירושלים ובכל מקום אחר בעולם הוא חינוך הפוך, וזה "בזכות" הפלטפורמות האינטרנטיות החדשות.

גלעד ארדן: אז החוק הזה, אנחנו מקווים, יבלום מעשי רצח נוראיים כאלה, שלא יקרו בעתיד.

גלעד ארדן: אני רוצה באמת, בהזדמנות הזאת, גם להצטרף לברכות שלך לרעייתו, לקרן, לבנו מיכה, לנכדו יהלי, על התרומה שלהם לנושא, כי הם לא הסתפקו בלהתאבל על היקר להם מכול, אלא הם פועלים בארץ ובעולם כדי להפיץ את הלקח, ולשים כמה שיותר את הנטל והלחץ הציבורי על חברות האינטרנט להיאבק בתופעה הזאת.

גלעד ארדן: עכשיו אני רוצה להתייחס עניינית להצעת החוק.

גלעד ארדן: בתקופה האחרונה – פעם ראשונה שהיושב-ראש עצמו הוא שמפריע.

יולי יואל אדלשטיין: תביא שוטרים.

גלעד ארדן: לצערי אני צריך אישור שלך להכניס שוטרים למליאה.

גלעד ארדן: בתקופה האחרונה קיימת מגמה גלובלית של עלייה בהיקף השימוש באינטרנט לצורך פרסום תכנים מזיקים ומסיתים, מגמה שהובילה, בין היתר, כפי שתיארנו במקרה של ריצ'רד, זיכרונו לברכה, לעלייה ברף האלימות ובהסתה לטרור לא רק בישראל, אלא גם במדינות רבות אחרות בעולם.

גלעד ארדן: המאמץ למיגור תופעות אלה הוא מאמץ חוצה גבולות, שמצריך שיתוף פעולה בין ממשלות ובין שיטות משפט שונות.

גלעד ארדן: גם מדינת ישראל, או אולי בעיקר מדינת ישראל, מתמודדת בעת האחרונה עם תופעה זו, לא רק בהיבט הביטחוני, של הטרור, אלא גם בהיבט הפלילי, ובשל כך עולה הצורך להרחיב את ארגז הכלים המשפטיים כדי להתמודד אתה, וכפי שאמרתי, צריך גם להעצים את שיתוף הפעולה עם מדינות שונות, כדי להסיר את אותם תכנים מסיתים.

גלעד ארדן: לאחרונה גם אני, וגם, יחד עם שרת המשפטים נפגשנו עם בכירים בחברת פייסבוק העולמית והצגנו בפניהם, יחד עם אנשי המשטרה ומשרד המשפטים, את הקשר – הישיר; לא העקיף, הישיר – בין הסתה ברשת לבין ביצוע פעולות טרור רצחניות, מה שמכונה בארץ "טרור היחידים", והבהרנו להם שחלק גדול מהמחבלים בגל הטרור האחרון שאבו את ההשראה שלהם למעשים קודם כול מההסתה ברשת.

גלעד ארדן: זה לא אומר שאין הסתה בבתי-הספר או במסגדים, או בערוצי התקשורת הקלאסיים, אבל כשמדובר בדור הצעיר – וחצי מהמחבלים הם בני 20 ומטה – התקשורת שלהם, המסרים, התכנים שהם מקבלים הם קודם כול על אותן פלטפורמות אינטרנטיות.

גלעד ארדן: ולכן, העמדה שלנו, ואמרה אותה גם בצדק חברת הכנסת סויד – – –

איתן כבל: סוִיד.

גלעד ארדן: סוִיד?

גלעד ארדן: כמו tout de suite?

גלעד ארדן: אוקיי.

איתן כבל: אדוני השר, לא מעניין אותו על מה הכצים מדברים כבר שעה?

גלעד ארדן: ממש לא.

איתן כבל: אדוני השר לא מאמין, יושבים שם – – –

גלעד ארדן: אין היום דבר יותר חשוב מהנושא הזה, חבר הכנסת כבל.

גלעד ארדן: תאמין או לא.

גלעד ארדן: לכן גם רשות השידור, תאגיד השידור הציבורי החדש, ההשקעה המרכזית שלו תהיה בחטיבת הדיגיטל.

גלעד ארדן: מה שאני מנסה להצטרף פה לאמירה של חברת הכנסת סויד, זה לכך שאותן חברות אינטרנט שיודעות כמעט הכול עלינו, כמעט הכול – מי אנחנו עוקבים אחריו, ומי עוקב אחרינו, ומה המילים שאנחנו משתמשים – ואני שומע הרבה פעמים את ההשוואות ההזויות בין "בזק", או שיחה ברשת "בזק", לבין חברות האינטרנט; אומרים לנו: לא, למה שהן תהיינה אחראיות?

גלעד ארדן: מה, "בזק" אחראית למה שמאן דהוא מדבר עם חברו?

גלעד ארדן: אין שטות גדולה מזו.

גלעד ארדן: חברת "בזק", למיטב ידיעתי, אולי פרי יתקן אותי, לא מאזינה למה שמדברים ברשת שלה – מישהו שמתקשר למישהו אחר.

גלעד ארדן: חברת פייסבוק – כן.

גלעד ארדן: היא עוקבת אחרי התכנים שאנחנו מעלים בפלטפורמה שהיא מאפשרת לנו.

גלעד ארדן: היא לא עושה את זה בהתנדבות; היא משתמשת בידע הזה כדי להכווין אלינו פרסום – גלוי, סמוי – שיציע לנו את הדברים שאנחנו, לפי הניתוח שלה אותנו, אוהבים.

גלעד ארדן: וכך היא גם, הרבה פעמים האלגוריתם הזה שלה מקצין תכנים ומביא תופעות מסוימות לרמה הכי קיצונית שלהן.

גלעד ארדן: זה קורה גם בדברים טובים, וזה קורה, לצערנו הרב, הרבה מאוד פעמים בדברים רעים.

גלעד ארדן: ולכן אי-אפשר לומר שמרק צוקרברג ופייסבוק אחראים רק לטוב של הפיתוח המדהים הזה, אותו הדבר גם טוויטר או פלטפורמות אינטרנטיות אחרות, אבל כשהן מרוויחות מהידע הזה, שהן אוגרות עלינו, מיליוני דולרים, זה יוצר גם איזושהי רמה של אחריות לשימוש לרעה שנעשה בתכנים האלה.

גלעד ארדן: ופה בדיוק נכנסת האחריות שלנו כמחוקקים והאחריות שלנו כממשלה – איך אנחנו מצד אחד שומרים על שיח חופשי ברשת ושומרים על חופש הביטוי, ומצד שני לא מפקירים את המחויבות שלנו להגן על ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל כשאנחנו מבינים שהשיח הזה שם, כשהוא חוצה קווים אדומים הוא גם גורם למעשי טרור ורצח נפשעים.

גלעד ארדן: בהקשר הזה, אנחנו כבר עכשיו מקיימים הידברות עם ממשלות ועם שרים אחרים בעולם: בתחום ביטחון הפנים, בתחום המשפטים, היו לנו כבר פגישות כאלה עם שרים.

גלעד ארדן: כולם תומכים בזה.

גלעד ארדן: עליזה, תני לי לדבר.

גלעד ארדן: שרים בבריטניה – – –

חמד עמאר: אדוני השר, גם אתה מוגבל לעשר דקות.

גלעד ארדן: באמת?

חמד עמאר: כן.

גלעד ארדן: טוב.

חמד עמאר: אני לא לקחתי זמן – –

גלעד ארדן: אז אני – – –

חמד עמאר: – – אבל כבר בחוק הבא אני אקח זמן.

חמד עמאר: עשר דקות השרים יכולים לדבר בטרומית.

גלעד ארדן: אז אני מתכנס לסיום.

גלעד ארדן: אני רק אזכיר בהקשר הזה, של השיח הבין-לאומי, שממש לפני יומיים שר המשפטים הגרמני – מי שארצה, אני אציג לו את זה – התייחס בחריפות רבה מאוד לאופן הלקוי שבו חברות האינטרנט מטפלות בפרסומי הסתה ברשת.

גלעד ארדן: זה לא רק ממשלת ישראל, זה לא רק משפחת לייקין, זה לא רק ארגון "שורת הדין", זה לא רק חברת הכנסת רויטל סויד; זה גם ממשלות אחרות – ושרים – מהאיחוד האירופי, שבאות בטענות מאוד מאוד קשות לחברות האינטרנט, וגם הן מדברות היום על רגולציה וחקיקה, לא רק בתחומים של ניצול לרעה, ניצול מיני של קטינים או פרסומי פורנוגרפיה, אלא גם בנושא של הסתה לטרור ולאלימות.

גלעד ארדן: ואם אנחנו שואלים: האם זה גל טרור?

גלעד ארדן: האם זו אינתיפאדה?

גלעד ארדן: זה לא פחות חשוב, השם, אבל אם זו אינתיפאדה, אז היא בהחלט ראויה להיקרא "אינתיפאדת פייסבוק", אינתיפאדה עולמית, כי זה מביא צעירים לבצע פיגועים לא רק בישראל אלא גם לשאוב את ההשראה לביצוע פיגועי השראה כאלה בניס, או בפריז, או בבריסל, או בסן-ברנרדינו, וראינו את האירועים המצערים הללו.

גלעד ארדן: על-פי הצעת החוק הממשלתית שהוגשה, בית-המשפט בעצם יהיה רשאי, לבקשת המדינה, לתת צו לחברות האינטרנט להסיר מהרשת תוכן שמהווה עבירה פלילית ויש בו סיכון ממשי.

גלעד ארדן: הצעת החוק הממשלתית, גם בעיני, לא הייתה מספיקה, היא הייתה צעד ראשון, והכוונה הייתה להביא בהמשך גם חובה לניטור עצמי של החברות ולהסרת תכנים שחוצים את הקו האדום.

גלעד ארדן: חברת הכנסת סויד כבר שמה את הרף הזה, וטוב עשתה, על שולחן הכנסת, ולכן החלטנו, שרת המשפטים ואנוכי, באופן ענייני, לתמוך בהצעת החוק הזאת.

גלעד ארדן: אבל כפי שנאמר כאן, הכוונה היא שכאשר החוק הזה יאושר, בעזרת השם, עוד מעט בקריאה טרומית, הוא ימתין להצעת החוק הממשלתית, שתובא בתחילת המושב הבא, ואז נביא את כל הדיון הזה, בכל הסוגיות שהחוקים הללו מעוררים, בקשר לאיזון הנדרש, כפי שאמרתי, בין חופש הביטוי לבין חובת המדינה לספק ביטחון לאזרחיה ולהגן עליהם מקריאה ישירה לטרור ולרצח – נביא את זה לוועדה, לכנסת, לשם ניסוח האיזונים הנכונים.

גלעד ארדן: אני רוצה לסיים בקריאה לאותן חברות אינטרנט עצומות, שבחלק מהדברים היכולות שלהן חזקות יותר גם מיכולות של מדינות: אל תמתינו לחקיקה; הפלטפורמות שלכן ודברי ההסתה שעליהן גורמים למעשי רצח וטרור.

גלעד ארדן: אתם לא תוכלו להסתתר בעתיד ולומר שעוד לא הייתה חקיקה או כן הייתה חקיקה.

גלעד ארדן: הקשר הישיר הזה – ולא במקרה הוגשה כבר תביעה של יותר ממיליארד דולר נגד פייסבוק בארצות-הברית, ואני מעריך שזה רק תחילתו של גל תביעות ברמה הבין-לאומית, עד שיבינו גם בניס וגם במדינות אחרות את הקשר הישיר שאני מדבר עליו כאן.

גלעד ארדן: אל תחכו לחקיקה הזאת; תמנו אנשים שיעסקו בכך, תציבו קודם כול מנהל כאן, במדינת ישראל, שיהיה למשטרת ישראל מול מי לעבוד והיא לא תמתין לתשובות שלכם מאירלנד, מתי שנוח לכם.

גלעד ארדן: וקודם כול, יו"ר האופוזיציה, בוא נתמוך בחברת הכנסת סויד וננהל את הדיון הזה בוועדה.

גלעד ארדן: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק ולהעבירה – לאיזו ועדה?

רויטל סויד: חוקה.

קריאה: חוקה.

חמד עמאר: ועדת החוקה.

חמד עמאר: ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גלעד ארדן: לא יהיה לנו שם הכי נוח, אבל אני מקווה – – –

רויטל סויד: מדע – – –

גלעד ארדן: מה?

רויטל סויד: מדע.

קריאה: מדע.

גלעד ארדן: כרגע חוקה, חוק ומשפט, אבל אני חושב שאפשר יהיה להידבר.

מיקי רוזנטל: מדע – – – כבוד השר.

מיקי רוזנטל: מדע, מדע.

גלעד ארדן: לא, מה קשור מדע?

קריאות: – – –

גלעד ארדן: חוקה?

קריאה: ועדת המדע.

רויטל סויד: חוקה.

רויטל סויד: גלעד, בחוקה.

גלעד ארדן: אני לא יכול.

גלעד ארדן: בוועדת חוקה – – –

חמד עמאר: היא מיועדת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

חמד עמאר: השר יכול לבקש ועדה אחרת, ואז נעביר את זה לוועדת – – –

גלעד ארדן: לא, אני כרגע מבקש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גלעד ארדן: אם יהיה ערעור על זה, זה יוכרע בוועדת הכנסת.

גלעד ארדן: בכל מקרה, זה לא יעבור במושב הנוכחי.

גלעד ארדן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: מתנגד להצעת החוק חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דומא עוד פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שרפת בית בדומא עוד פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הלילה, שני בקבוקי תבערה – עכשיו כן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מתחיל מההתחלה.

חמד עמאר: נא להגביר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתחיל מההתחלה.

חמד עמאר: הנה, איפוס.

חמד עמאר: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דומא זה עוד פעם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הלילה, שני בקבוקי תבערה נזרקו לקומה א' בבית של מוחמד ראקי דוואבשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למזלם, אחד מהמשפחה היה ער, אחרת היינו עוד פעם מקבלים שרפה של עוד בית ועוד משפחה, דוואבשה, באותו כפר, דומא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שרת המשפטים עמדה פה ואמרה שבשטח C – היא בעד סיפוח הכפרים בשטח C, והכפר הזה הוא בשטח C, וגם, אפילו, לתת אזרחות לאנשים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם הם יקבלו גם הגנה, או שהם גם צריכים לפנות לאו"ם או לאומות העולם כדי לקבל הגנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממשלה שלא נותנת – ולְמה אני מקשר את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לחוק שמוצע ולמה אני מתנגד לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה בא לדבר על הסתה לטרור, ולא בא לדבר על הסתה לגזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למשפחת דוואבשה – שמענו חבר כנסת פה, שהוא, ברשתות החברתיות אמר את המילים האלה, ואני מצטט: ההתייחסות לרצח בדומא כטרור היא איבוד עשתונות ערכי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם דברים כאלה לא ייכנסו – תגיד לי, זה לא תמיכה בטרור?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – אף אחד לא יעשה את זה.

איציק שמולי: אבל החוק הזה הוא נגד טרור יהודי, גם – – –

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני ממשיך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה.

רויטל סויד: – – – זה חוק שהוא נגד טרור – – – באותה מידה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רגע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו במבחן התוצאה, במבחן היישום, כל החוקים שבאו כחוקים גזעניים, היישום שלהם היה אך ורק נגד ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק הירי – של אבנים – אף פעם לא יושם נגד יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המישוש – לא יושם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שום חוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה בחוק הזה – –

יהודה גליק: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – לא נכנס העניין של הקריאה לגזענות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה רק לטרור?

רויטל סויד: אני אגיד לך למה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה רק לטרור?

רויטל סויד: – – – למה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היית מכניסה גם את זה – – –

רויטל סויד: אבל אני רוצה להסביר לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היית מכניסה גם את זה, אם היית מכניסה גם את זה – –

חמד עמאר: את יכולה לעלות ולהשיב אחרי זה.

חמד עמאר: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – הייתה לי אפשרות – אם זה היה נכלל בתוך החוק, הייתה לי אפשרות אפילו לשקול אותו ולשקול בחיוב לתמוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל היות שזה איננו, מי ידאג שגם היישום הזה לא יהיה נגד רק נגד ערבים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו את התחקיר של ערוץ 10; ראינו את זה במפורש, כולם, זה פורסם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא אנחנו הכנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעיר הערבי והצעיר היהודי, שבסיכום פרסמו בפייסבוק שכל אחד רוצה לעשות פיגוע – הערבי נגד יהודים והיהודי נגד ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לערבי היו שבעה לייקים, כבוד היושב-ראש, והרבה אנשים שהתקשרו אליו מהערבים: מה, כנראה פרצו לך את הפייסבוק שלך; 1,200 לייקים קיבל היהודי, והרבה שהציעו עזרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשטרה, כבוד השר, הגיעה לערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ליהודי לא הגיעו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה, אין בדיקה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז החוק הזה הוא עוד חוק גזעני – מבחינת היישום, לא מבחינת המקור.

חמד עמאר: נא לסכם.

חמד עמאר: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אין לנו מי שיכול להבטיח – המקרה האחרון, דארין טאטור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לה כבר פסק-דין מעצר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על מה, על פייסבוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם תקראו את זה, זה כל כך פשוט, לא הסתה ולא כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, החוק הזה הוא עוד חוק, ואני מצטער שאת זאת שמציגה אותו – –

חמד עמאר: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – בהמשך של האפליה נגד ערבים.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בבקשה, חברת הכנסת רויטל סויד.

חמד עמאר: עד שלוש דקות.

רויטל סויד: איפה חברי?

רויטל סויד: אני רוצה להתייחס לדברים שלך, ואני מודה לך על שאמרת אותם, כי אני רוצה לסבר את אוזנך ולהסיר דאגה מלבך.

רויטל סויד: קודם כול, הצעת החוק הזאת, שהיא הצעת חוק נגד הנעת אנשים – הנעת אנשים לעשיית מעשה טרור – תחול גם על טרור ערבי וגם על טרור יהודי.

רויטל סויד: אנחנו יודעים כמה טרור ערבי יש וכמה טרור יהודי, אבל הצעת החוק הזאת איננה מבחינה ביניהם; הצעת החוק מדברת על הסתה לטרור במובן של עידוד מעשה טרור והנעת אנשים לעשות מעשה טרור, בניגוד להסתה לגזענות.

רויטל סויד: אני אגיד לך למה – דווקא כדי להגן על חופש הביטוי.

רויטל סויד: ובאיזה אופן?

רויטל סויד: יש דבר שהוא בקונסנזוס, שגם אתם לא מקבלים אותו – –

טלב אבו עראר: – – –

רויטל סויד: – – ומה אתם לא מקבלים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רויטל סויד: שנייה, אני עונה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רויטל סויד: שנייה, אני רוצה לענות לך.

רויטל סויד: אני בטוחה שגם אתם, חברי, נגד כל פגיעה בחפים מפשע.

קריאה: חד-משמעית.

יהודה גליק: – – –

רויטל סויד: אני בטוחה שגם אתם נגד כל מהלך שבו קוראים לאנשים לצאת ולרצוח אנשים אחרים, חפים מפשע, רק בשם אידיאה.

רויטל סויד: זה טרור.

רויטל סויד: ואני בטוחה שגם אתם נגד.

רויטל סויד: כל מי שלא יושב פה ולא מצביע על החוק הזה, ולא משנה מאיפה הוא – קואליציה או אופוזיציה – צר לי, אבל משתמע כאילו הוא בעד הסתה לטרור.

רויטל סויד: עכשיו, לגבי הסתה לגזענות.

רויטל סויד: אני מוכנה להגיש הצעת חוק יחד אתך, והצעת החוק שאנחנו נגיש יחד תהיה נגד הסתה לגזענות.

רויטל סויד: אתה יודע למה לא הכנסתי אותה לכאן, להצעת החוק הזאת?

רויטל סויד: כי פה אפשר לומר: מה זה גזענות, איזו גזענות?

רויטל סויד: אני נגד גזענות; אתה יודע את זה מצוין.

רויטל סויד: הצעות חוק שהגשתי נגד אלימות ובריונות והסתה לגזענות ברשת כמעט לא מקודמות.

רויטל סויד: אני מזמינה אותך ואותי להגיש יחד הצעת חוק כזאת, יחד עם חבר מהקואליציה, כדי שהצעת החוק הזאת תהיה גם נגד זה.

רויטל סויד: לקחתי דבר שהוא בקונסנזוס.

רויטל סויד: טרור הוא בקונסנזוס, והסתה לטרור – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רויטל סויד: סליחה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מבחינת היישום – – – יהודים וערבים מה עושים – – –

רויטל סויד: אין בעיה עם היישום.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת.

רויטל סויד: אין בעיה עם היישום – –

שולי מועלם-רפאלי: – – –

רויטל סויד: – – ואני אומר לך למה אין בעיה עם היישום: מכיוון שכל קריאה שמדגימה איך לרצוח, כל סרטון שמדגים איך להשחיז סכין, כל קריאה של אימאם במסגדים שיוצא ואומר לאנשים: לכו תרצחו חפים מפשע, זו הנעה לעשיית מעשה טרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

רויטל סויד: אני בטוחה שגם אתה נגד זה.

חמד עמאר: תודה רבה.

רויטל סויד: ריצ'רד לייקין, זיכרונו לברכה, היה איש שוחר שלום, בעד דו-קיום.

רויטל סויד: הצעת החוק הזאת היא לזכרו.

רויטל סויד: מיכה אבני, בנו, ואשתו קרן מהלכים בעולם ונואמים נגד הסתה לטרור – –

חמד עמאר: תודה רבה.

רויטל סויד: – – הם בטח גם יתמכו בהצעת חוק נגד הסתה לגזענות.

חמד עמאר: תודה.

רויטל סויד: זו הצעת חוק שכל חברי הבית הזה, כולל אתם, הייתם חייבים לתמוך בה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הסרת פרסום הסתה שהתפרסם ברשת החברתית המקוונת, התשע"ו–2016.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 4 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הסרת פרסום הסתה שהתפרסם ברשת החברתית המקוונת, התשע"ו–2016, לוועדת המדע והטכנולוגיה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 50, נגד – 4, נמנע אחד.

חמד עמאר: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

קריאות: – – –

רויטל סויד: אין לנו התנגדות שזה יעבור לוועדת המדע.

חמד עמאר: הצעת החוק תועבר לוועדת המדע להכנתה לקריאה ראשונה.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2819/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן, יש לך עד עשר דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, הצעת החוק שאני מגיש היא תולדה של תרבות פוליטית צינית, אפילו בריונית, שאין לה אח ורע בפרלמנטים אחרים.

מאיר כהן: אך מה הפלא, כשבחודשים האחרונים – חבר הכנסת פרי וסגן השר כהן – הרוח הרעה המנשבת בין כותלי הבית הזה באמצעות חקיקה מקוממת צובעת את פני הדמוקרטיה הישראלית בצבעים קודרים.

מאיר כהן: ישראל תחת שלטונו של נתניהו הופכת לדמוקרטיה התפורה למידותיו של אדם, ולא למידות של משטר וערכים.

מאיר כהן: הוולגריות של הממשלה הנוכחית בכל הקשור לפגיעה בכנסת ובתפקידיה משנה באופן דרמטי את פניה של הדמוקרטיה הישראלית.

מאיר כהן: נתניהו בונה במעשים, ותוך ניצול ציני של מעמדו, מודל דמוקרטי שחורג מעקרונות היסוד שעליהם הוקמה המדינה, ומשנה את המשטר במדינת ישראל.

מאיר כהן: כנסת ישראל – בית-המחוקקים איבד את יכולתו הממשית לחוקק.

מאיר כהן: עקרון הפרדת הרשויות מתפוגג לנגד עינינו.

מאיר כהן: בתוך המציאות הזאת ועדת השרים לחקיקה הפכה לגורם הראשון בבלימת חקיקה בכנסת, והכול נשקל אך ורק במאזניים פוליטיים.

מאיר כהן: לא מהות החוק היא שנבחנת, אלא הזהות של יוזם החוק.

מאיר כהן: שאלו את עצמכם, חברות וחברי הכנסת, מה הסיכוי שחוק המוגש על-ידי חבר אופוזיציה יעבור?

מאיר כהן: נניח שמדובר בחוק טוב לכל הדעות, שאין לו עלות תקציבית, האם זה משנה?

מאיר כהן: האם הוא יעבור?

מאיר כהן: רוב הסיכויים שהוא לא יעבור.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, הרשות המבצעת הפכה להיות הרשות המחוקקת.

מאיר כהן: יעידו על כך המספרים.

מאיר כהן: על-פי נתוני "המשמר החברתי", 85% מהצעות החוק המוגשות על-ידי חברי כנסת מהאופוזיציה נדחות על-ידי ועדת השרים לחקיקה.

מאיר כהן: 13% בלבד עוברות, ושימו לב – 2% מהצעות החוק – שזה עשרות חוקים – מקבלות "בעד" תוך הצמדה להצעה ממשלתית.

מאיר כהן: ההצמדה היא כמובן מילה מכובסת; לרוב מדובר בגנבת חוק, בגנבת רעיון.

מאיר כהן: מה מבקשת הצעת החוק הזאת לקיים, מר דוד ביטן?

מאיר כהן: הצעת החוק שאני מעלה להצבעה נועדה לקבוע כי הצעת חוק פרטית שעלותה אינה עולה על 4 מיליון שקל, וזכתה לחתימה של 61 חברות וחברי כנסת, תהיה פטורה מדיון של ועדת השרים לחקיקה; תהיה פטורה מהאודישן המבזה, שמבוסס, כאמור, על שיקולים פוליטיים בלבד.

מאיר כהן: כולנו היינו עדים למצבים שבהם הצעות החוק שהוגשו על-ידי אנשי אופוזיציה ונדחו בוועדת השרים, אושרו על-ידי אותה ועדה רק בתהליך אחד – שמנו בראש רשימת החותמים חבר קואליציה.

מאיר כהן: הצעת החוק אינה מונעת מהקואליציה ומהממשלה לדון ולגבש דעה על כל הצעת חוק, אך היא קובעת שהדיון שלה והדיון עליה, יתקיים כאן, בכנסת, במסדרונות של מוסד החקיקה, ולא במחשכי המרתפים של ועדת החקירה – אני קורא לזה – שיושבת שם, בבניין ראש הממשלה, ושואלת: מי זה?

מאיר כהן: לאיזו מפלגה הוא שייך?

מאיר כהן: הוא לא בקואליציה – תדחו את זה.

מאיר כהן: אלה הם מרתפים נעדרי שקיפות, אדוני יושב-ראש הקואליציה – ואני מכבד אותו מאוד, ואתה יודע.

מאיר כהן: שם קוברים הצעות חוק טובות, מצוינות.

מאיר כהן: במקרה הטוב מעתיקים אותן, ומביאים אותן כהצעות חוק של הממשלה או כהצעות חוק של חברי קואליציה.

מאיר כהן: לפני כ-12 שעות אישרה הכנסת חוק קואליציוני שמאשר הדחה של חברי כנסת.

מאיר כהן: חברי הקואליציה תירצו זאת וזעקו שזהו חוק המגן על ביטחונה של המדינה.

מאיר כהן: אתם, חברי הקואליציה, טענתם שריככתם את החוק.

מאיר כהן: הצגתם גרסה של החוק שלפיה דרושות עשר חתימות של חברי אופוזיציה בטרם תגיע ההדחה להצבעה.

מאיר כהן: על אותו משקל מבקשת הצעת החוק שלי למנוע מוועדת השרים לחרוץ גורלו של חוק שחתומים עליו 61 חברי הבית הזה.

מאיר כהן: במציאות שבה אנו פועלים, של רמיסה גסה של מעמד הכנסת, וגרוע מכך – פגיעה בתפקידה המרכזי כמחוקק, הופכת הצעת החוק שלי לחשובה מאוד.

מאיר כהן: היא חשובה לעקרון הפרדת הרשויות; היא חשובה לדמוקרטיה.

מאיר כהן: שבוע לא עובר מבלי שהממשלה מרעידה בחקיקה את עמודי התווך של הכנסת הזאת:

מאיר כהן: חוק התקציב הדו-שנתי, חוק ההדחה, ועוד שורה של חוקים רבים.

מאיר כהן: כל זה מחייב אותנו לפעול לחיזוק הבית הזה והעיקרון של הפרדת הרשויות, ולהבין שאנחנו כאן בית-המחוקקים, ואף ועדה במחשכים לא תבדוק מי אנחנו ותדחה את ההצעות הטובות, של כל אחד מכם – והיום זה אנחנו ומחר זה אתם.

מאיר כהן: אני רוצה לסיים ולבקש, שמעתי יועצים משפטיים – וכמובן תגיד השרה: זאת לא ועדה סטטוטורית וזו לא ועדה אחרת.

מאיר כהן: החוק הזה חשוב, כי יש בו הצהרה שסוף-סוף אנחנו מחזקים את הבית הזה, והצעות חוק שלנו, חוץ מדיון אמיתי כאן במליאה, לא תעבורנה שום מסננת פוליטית שקובעת מה זהות המחוקק ועל-פי זה מאשרת או לא מאשרת.

מאיר כהן: אני מקווה שכן תתמכו בחוק הזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות, בבקשה.

דוד ביטן: – – –

איילת שקד: אבל אין לי הרבה מה להגיד.

דוד ביטן: אין לך, אז נפסיד בהצבעה.

איילת שקד: טוב.

אלי בן-דהן: אז תני שיעור גמרא.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה) מבקשת לתקן את חוק הממשלה באופן שיגביל את כוחה של הממשלה בפועלה – אני רואה אתכם אז אני צוחקת – באמצעות ועדת השרים לענייני חקיקה, להחליט להתנגד להצעות חוק פרטיות שעליהן חתמו לפחות 61 חברי כנסת ועלותן לא עולה על 6 מיליון שקלים.

קריאה: – – –

חמד עמאר: 6.

איילת שקד: 6 – סליחה, לא אמרתי?

איילת שקד: אמרתי.

חמד עמאר: 6, את צודקת, הוא אמר – 4.

איילת שקד: 6.

איילת שקד: למעשה, הצעת החוק מבקשת לחייב את הממשלה לתמוך בכל הצעת חוק של רוב חברי הכנסת – –

קריאה: – – –

איילת שקד: שנייה, אני ישנתי שעתיים בלילה.

קריאה: – – –

איילת שקד: – – וזאת ללא קשר לתוכנה או למשמעותה.

חיים ילין: – – – תצחקי, כי זה – – –

קריאה: – – –

איילת שקד: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: המציעים רוצים – – –

חיים ילין: זה עצוב, זה לא צחוק.

איילת שקד: מה, זה לא עצוב.

איילת שקד: נו באמת, זאת נראית לכם הצעת חוק רצינית?

איילת שקד: אתם יודעים איזו הפקרות תהיה פה?

חיים ילין: – – – 61.

קריאה: – – –

איילת שקד: עשה לי טובה, אני תכף אתן דוגמאות אם אתם רוצים.

קריאה: – – –

מיקי רוזנטל: – – – לתת דוגמאות?

איילת שקד: לא, באמת, נו.

מיקי רוזנטל: חבר כנסת אחד חתם עליהם – – –

איילת שקד: תקשיבו, העבודה שנעשית בוועדת שרים זו עבודה סופר-מקצועית.

איילת שקד: אני גם הבאתי לכם – – –

קריאות: – – –

איילת שקד: תקשיבו, אני הבאתי לכם לפני תחילת המושב רשימה – 90 ומשהו הצעות חוק של הקואליציה, 30 ומשהו של האופוזיציה.

איילת שקד: אם אתם שואלים אותי, זה גם יותר מדי.

איילת שקד: היינו צריכים להעביר גם לקואליציה וגם לאופוזיציה פחות.

מיכל רוזין: – – –

מאיר כהן: את לא – – –

איילת שקד: רגע, תנו לי לסיים.

איילת שקד: ביטן, אתה רואה איך אני?

מיכל רוזין: צריך להיות ענייני לפי הצעת החוק ולא לפי קואליציה – – –

איילת שקד: מיכל, את יודעת שאנחנו ענייניים.

איילת שקד: אנחנו משקיעים הרבה מאוד זמן עם כל חבר כנסת מהאופוזיציה.

חיים ילין: אנחנו עם הקואליציה.

מיכל רוזין: – – –

איילת שקד: קארין, תספרי להם.

איילת שקד: היום ישבתי עם חברת הכנסת קארין אלהרר, ובדיוק דיברנו על כמה חוקים שהיא העבירה.

איילת שקד: זה אך ורק ענייני.

קארין אלהרר: – – –

יעל גרמן: – – –

איילת שקד: אבל את יודעת שכשיש לך חוקים טובים, אני מנסה להעביר.

קארין אלהרר: את מנסה, לא מצליחה.

יעל גרמן: – – – אני מתנגדת לחוק של הקואליציה – – –

איילת שקד: בסדר, אבל זה פוליטיקה.

איילת שקד: אבל זה פוליטיקה.

מאיר כהן: שרת המשפטים, לפחות אל תגידי – – –

איילת שקד: סליחה, חבר הכנסת כהן, אני אומרת את האמת, אתה מכיר אותי.

איילת שקד: אני אומרת את האמת.

איילת שקד: המציעים רוצים לכפות על הממשלה לאמץ עמדה מסוימת, אי-התנגדות, בעת שהיא דנה בעניין של מדיניות.

איילת שקד: אם רשאית הממשלה לדון ולגבש עמדה בנושא, אין כל היגיון לחייב מראש את הממשלה לקבל החלטה שתוכנה נקבע בחקיקה.

איילת שקד: חקיקה היא כלי לעיצוב מדיניות מן המעלה הראשונה.

איילת שקד: חסימת הממשלה מהבעת עמדה בנושא חקיקתי סותרת – – –

מאיר כהן: הממשלה יכולה להצביע נגד – – – את יכולה בקריאה הראשונה.

איילת שקד: – – – סותרת את מהות תפקידה של הממשלה כרשות המבצעת.

איילת שקד: העובדה שרוב חברי הכנסת חתמו על הצעת חוק אינה משנה את חלוקת האחריות המוסדית.

איילת שקד: אני רוצה לראות שיאיר לפיד, כשהיה שר אוצר, היה מסכים להצעה כזאת; בחיים לא.

איילת שקד: האחריות לקביעת סדרי עדיפויות וכן להשלכות הכלכליות של הצעות החוק היא של הממשלה.

איילת שקד: בסופו של יום, היא זו שאמונה על יישום החוק, ואך טבעי כי היא תביע את עמדתה בנושא.

איילת שקד: כאמור, כמי שעומדת בראש ועדת שרים לחקיקה, אני חושבת שעמדת הממשלה והעמדה המקצועית של המשרדים זה דבר מאוד מאוד משמעותי.

איילת שקד: בסופו של דבר, כל אחד משרי הממשלה יכול, בוועדת שרים לחקיקה – ומאיר, אתה היית וחברת הכנסת יעל גרמן הייתה והשר פרי היה וגם השר לפיד היה – כולכם יודעים איך מתקבלות שם ההחלטות, בדרך כלל באמת בצורה הגיונית ומושכלת.

איילת שקד: לפעמים יש חישובים ושיקולים פוליטיים, זה חלק מהמשחק גם של הבית הזה, אבל בסך הכול כל שר יכול להחליט גם בניגוד לעמדת משרדו.

איילת שקד: אני אומרת לכם שאני, כיושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה, בדרך כלל, אם אחד המשרדים מאוד מאוד מתנגד להצעת חוק, אנחנו לא מעבירים אותה; אנחנו שולחים את חבר הכנסת ואומרים לו: לך תתאם את זה עם המשרד, כי בדרך כלל העמדות של המשרדים הן מאוד מקצועיות ומאוד הגיוניות.

איילת שקד: וחלק גדול מההצעות הפרטיות, גם אם נקודתית הן נראות נכונות, הן לא מסתכלות בראייה רחבה על כל ההשלכות של כל הצעות החוק גם יחד.

איילת שקד: אני אומרת לך שאני בתור יושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה כל הזמן עסוקה בלבלום רגולציה מיותרת, רגולציה שמשיתה הרבה מאוד הוצאות, גם על עסקים, גם על אזרחים – ולחבר הכנסת זה נראה דבר מאוד הגיוני, אבל בגדול, כשמסתכלים על המכלול הרחב, זה אוסף של חוקים שמשיתים רגולציה מיותרת.

איילת שקד: אם יש הצעת חוק שמגיעה לוועדת שרים לחקיקה וחתומים עליה 61 חברי כנסת, היא מקבלת את כל ההתייחסות הכי רצינית שיש.

איילת שקד: גם בדרך כלל כשזה 61 – זה תמיד גם קואליציה וגם אופוזיציה, ואז הממשלה יושבת עליה בצורה הכי הכי רצינית שיש, ואם אין התנגדות של המשרדים, ברור שהיא תעבור, ואם יש התנגדות של המשרדים, בדרך כלל זאת התנגדות נכונה והיא מהותית.

איילת שקד: ולכן אני חושבת שצריך לשמור בוועדת שרים לחקיקה את היכולת להחליט במה הקואליציה תתמוך ובמה לא.

איילת שקד: מה מצב הקואליציה?

חמד עמאר: יש לך עוד שלוש דקות.

איילת שקד: טוב, יש לי עוד שלוש – מה, יש לי הגבלת זמן?

חמד עמאר: כן.

איילת שקד: אה, לשר יש הגבלת זמן?

איילת שקד: חשבתי שאני יכולה לדבר – – –

חמד עמאר: לא, בהצעת חוק טרומית יש.

איילת שקד: בהצעות חוק פרטיות.

איילת שקד: טוב, הנה, למדתי משהו.

איילת שקד: מה, עוד שלוש דקות?

איילת שקד: טוב.

איילת שקד: אני ביקשתי מהעוזר שלי, ממי שמנהל את ועדת שרים לחקיקה בפועל, גיל ברינגר, לעשות בסוף המושב רשימה של הצעות החוק של האופוזיציה שעברו ושל הקואליציה שעברו.

איילת שקד: כפי שאמרתי לכם, בפעם האחרונה שהוא עשה רשימה, אז 90 ומשהו של הקואליציה ו-30 ומשהו של האופוזיציה – – –

מיקי רוזנטל: כמה דחיתם?

מיקי רוזנטל: – – – כמה מרחתם?

מיקי רוזנטל: כמה חוקים לא רציתם להחליט בהם והעפתם אותם?

איילת שקד: מיקי, אני אומרת לך שאני באמת חושבת שהאחריות שלנו היא לדחות את רוב החוקים, אחרת המדינה הזאת ובית-המחוקקים הזה – חוק שהוא לא מעולה, אנחנו דוחים אותו.

אראל מרגלית: למה דחיתם את – – –

איילת שקד: ואני אומרת לכם, בתור חברי כנסת, הכנסת הזאת מחוקקת את עצמה לדעת.

מיקי רוזנטל: יכול להיות, אבל המנדט של ועדת השרים – – –

איילת שקד: חברי הכנסת צריכים להשקיע בפיקוח על עבודת הממשלה.

איילת שקד: אין מספיק חברי כנסת שעסוקים בפיקוח על עבודת הממשלה.

מיקי רוזנטל: לי את לא יכולה – – –

איילת שקד: נכון, אתה בסדר.

איילת שקד: אבל אני אומרת – – –

אלעזר שטרן: – – – את צודקת, אבל זה בעיקר הקואליציה.

איילת נחמיאס ורבין: – – – בעיקר פיקוח, אבל אני אומרת לך שעדיין יש – – –

איילת שקד: אז ועדות השרים התרשלו בכנסות הקודמות.

איילת שקד: אני אומרת לך – וגם אני בתור חברת כנסת הייתי כזאת – שהתמקדנו בעיקר בחקיקה, ואנחנו צריכים לעשות – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

איילת שקד: זה פשוט לא טוב למדינה, עודף החקיקה הזה.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

איילת שקד: אוקיי.

מיקי רוזנטל: אבל נראה – – – את חברי הכנסת כדי שיוכלו לפקח על הממשלה.

איילת שקד: זה מה שצריך לעשות.

איילת שקד: לא, זה מה – – –

מיקי רוזנטל: אין להם כלים, וגם את זה אתם בולמים – – –

איילת שקד: אני אומרת לך, לא נכון.

איילת שקד: אנחנו צריכים לשבת – בדיוק דיברתי על זה היום עם הצוות שלי.

איילת שקד: אנחנו צריכים לשבת ולהחליט איך מקדמים כלים אפקטיביים לחברי הכנסת שיפקחו על עבודת הממשלה ושיצמצמו את היקף החקיקה, כי גם החקיקה הפרטית וגם, במובן מסוים, החקיקה הממשלתית היא מוגזמת.

איילת שקד: טוב, ביטן, אני יורדת?

מיקי רוזנטל: יש לי הצעה בשבילך, השרה שקד: על כל חוק שמתקבל, שיבטלו אחד.

מיקי רוזנטל: יש כל כך הרבה חוקים שאף אחד לא ממלא אותם – – –

איילת שקד: זו הצעה מצוינת.

מיקי רוזנטל: אז בבקשה.

איילת שקד: זו הצעה מצוינת.

מיקי רוזנטל: בבקשה, אני נותן לך את זה בלי קרדיט.

איילת שקד: זו הצעה מצוינת.

איילת שקד: מי שלא שמע מה שהציע חבר הכנסת מיקי רוזנטל – על כל חוק שעובר, נניח, בקריאה טרומית – על כל שני חוקים שעוברים, נבטל אחד.

איילת שקד: זה רעיון לא רע.

איילת שקד: האמת היא – אתה יודע מה, חבר הכנסת מיקי רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: יש המון חוקים שאף אחד לא מקיים אותם בין כה וכה.

איילת שקד: – – אני אבקש מצוות משרד המשפטים להביא רשימה של 400, 500 חוקים שאפשר לבטל.

מיקי רוזנטל: שאף אחד לא מקיים אותם.

איילת שקד: שאף אחד לא צריך אותם.

איילת שקד: אבל יש גם הרבה חוקים שמשיתים רגולציה שאפשר לבטל אותם, חוקים מיותרים.

מיקי רוזנטל: אני לא מתווכח אתך.

איילת שקד: חבר הכנסת אראל מרגלית, שבא מהשוק הפרטי, בוודאי יכול להגיד לכם את זה.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת נחמיאס ורבין: השרה שקד, צריך להתניע מהלכים – – –

קריאה: – – –

חמד עמאר: יש שאלה לשרה, אני מרשה לאופוזיציה לשאול.

איילת שקד: להתקנת תקנות, נכון.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת מאיר כהן, יש לך עד שלוש דקות.

קריאה: – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא לשבת.

חמד עמאר: נא לשבת כולם.

חמד עמאר: לשבת.

חמד עמאר: סליחה, נא לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 47 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הממשלה (תיקון – ועדת שרים לענייני חקיקה), התשע"ו–2016, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 37, נגד – 47, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה ותורד מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2198/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: עד עשר דקות, חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: עשר דקות, בבקשה.

חמד עמאר: בחוק הזה תהיה הצבעה שמית.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שלפנינו בסך הכול מבקשת להחיל על קרן קיימת לישראל את חוק חופש המידע, כדי שנוכל לגלות אחת ולתמיד מה קורה בקופסה השחורה הזאת ששמה קרן קיימת.

מיקי לוי: קרן קיימת מחזיקה היום בכ-2.5 מיליון דונם של אדמות מדינה, והונה נאמד, על-פי פרסומים שונים, ב-4 מיליארד שקל.

מיקי לוי: מדובר בזרוע ביצועית של הממשלה, בין היתר להקמת תשתיות, לרכישת קרקעות ולהכשרתן עבור ההתיישבות ולפיתוח המרחב החקלאי בפריפריה, ואני מברך על כך.

מיקי לוי: ולמרות שהיא חברה פרטית, כל ילד מבין, על-פי מה שתיארתי עכשיו, שכל תחילתה והווייתה ציבורית.

מיקי לוי: בספטמבר 2014 קרן קיימת אף נרשמה בפנקס החברות כחברה לתועלת הציבור.

מיקי לוי: הדבר נבע מכך שבפועל קרן קיימת מחזיקה ומפעילה סמכויות, שחלקן סמכויות שלטוניות מובהקות, ומכיוון שמבחינה משפטית היא גוף דו-מהותי, אשר חלים עליו גם כללי המשפט הציבורי.

מיקי לוי: אני רוצה לצטט מדבריו של היועץ המשפטי לממשלה, שאמר: "קרן קיימת היא חברה שלה תקציבי עתק המבוססים על כספי ציבור, בין אם מתרומות ישירות ובין אם מכספים שהגיעו ומגיעים מהעברת זכויות בקרקעות שבבעלות קרן קיימת, והיא מבצעת תפקידים ציבוריים חשובים בהיקף כספי עצום.

מיקי לוי: על אף זאת, כמעט לא הוחל עליה פיקוח חיצוני, לא פיקוח רגולטורי ולא פיקוח ציבורי כלשהו – זאת, גם בשל היעדר השקיפות של דוחות החברה"; סוף ציטוט של היועץ המשפטי לממשלה.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, מדובר פה במצב לא סביר שנוצר עוד מקום המדינה, שבו גוף שצריך מזמן להיות מולאם מבצע פעולות בעלות השלכות משמעותיות על המדינה, לא משלם מסים על הכנסות ממכירת קרקעות, מחזיק כחמישית מקרקעות המדינה, ולמרות כל זאת זוכה לפטור גורף מבקרה ופיקוח כלשהם במדינת ישראל.

מיקי לוי: וכשאין פיקוח ואין בקרה, חברי חברי הכנסת, חגיגות הבזבוזים והשחיתות בעיצומן.

מיקי לוי: רק לאחרונה נחשפנו כולנו לחגיגות השכר בקרן קיימת: עלות שכר ממוצעת בארגון עומדת על 300,000 שקל בשנה – שכר ממוצע; כמעט רבע מהעובדים במרחב הצפוני נהנים מעלויות שכר שנתי של כ-400,000 שקל.

מיקי לוי: השכר הגבוה ביותר במחוז צפון שייך ליערן בכיר, שמרוויח כמעט 800,000 שקל בשנה, כלומר 66,000 שקל בחודש – 66,000 שקל בחודש, לא רע כלל וכלל.

מיקי לוי: כמעט מחצית מהעובדים מרוויחים יותר מ-60,000 שקלים בשנה עבור שעות נוספות, אצל חלקם הסכום הזה מגיע ל-140,000 שקלים, ויש גם כאלה שמרוויחים 180,000 שקלים עבור שעות נוספות.

מיקי לוי: 180,000 שקלים עבור שעות נוספות, אין הגבלה.

מיקי לוי: ואם חשבתם שזהו, אז כדאי שתחשבו שוב, כי זו רק טיפה בים ההתנהלות הבזבזנית.

יצחק וקנין: לפי השעות הנוספות, אדוני, זה נראה יותר מהשעות שיש ביממה.

מיקי לוי: זה נכון, אדוני.

מיקי לוי: הוא עובד 24 שעות על משכורת בסיס.

מיקי לוי: הוא לא נח ולא ישן.

מיקי לוי: איך זה מדווח, כולל עבודה בשבת, שזה 200%, ובחג, שזה 200% – ככה זה מגיע לסכומים האלה.

מיקי לוי: בכל פעם שמישהו מאיר בפנס לתוך הקופסה השחורה הזו מתגלה עוד טפח בעייתי ועולות עוד ועוד שאלות מטרידות.

מיקי לוי: רוצים עוד מספרים?

מיקי לוי: בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: בשנת 2015 הוציאה הקרן הקיימת 11 מיליון שקלים על ייעוץ משפטי חיצוני של עורכי-דין פרטיים, וזאת בזמן שיש לה יועצים משפטיים בתוך הארגון, שמקבלים – – –

יצחק וקנין: הכול נשאר במשפחה.

מיקי לוי: כן, הם מקבלים שכר חודשי.

מיקי לוי: אז מה?

יצחק וקנין: חבר מביא חבר.

מיקי לוי: אכפת להם להוציא את זה גם החוצה?

מיקי לוי: ואני שואל: למה?

מיקי לוי: כמה עניינים משפטיים יש לקרן קיימת על השולחן?

מיקי לוי: מדוע היא אינה מסתפקת בצוות המשפטי הפנימי?

מיקי לוי: או שאלה אחרת:

מיקי לוי: מדוע חלק ניכר מהכסף בכל אגף בארגון, בין 30% ל-50% הולך על הוצאות שכר והנהלה – מי שמבין קצת ומבין דוחות כספיים, שכר והנהלה הם 50% מתקציבי האגפים – מטורף – במקום עבור הפעילויות עצמן שהאגפים אמורים לקדם.

מיקי לוי: ואיך קורה שבשנת 2015 התקציב להחזקת השליחים בחו"ל היה גדול ב-40% מהתקציב שאושר?

מיקי לוי: הכול מותר, וזאת בזמן שכולנו יודעים היטב שבחלק מהמקרים עלותם של השליחים שאמורים לגייס כסף – ואיני אומר שלא צריך לשלוח אותם – היא יותר מהכסף שהם מגייסים.

מיקי לוי: אז מי מפקח על האיוולת הזו, כשהעלות התקציבית של שהייתם בחו"ל היא יותר מהכסף שהם מצליחים לקבל מתורמים?

מיקי לוי: והחמור מכל אלו – מדוע הושתקה באיומים חברתי נעמה שולץ מיש עתיד, דירקטורית בהתנדבות בקרן קיימת, כאשר ניסתה לשאול שאלה על הכסף שקרן קיימת אמורה להעביר לאוצר המדינה – וזה בסדר – ב-2016, בישיבת הדירקטוריון?

מיקי לוי: ממה הם מפחדים?

מיקי לוי: אני יכול להמשיך ולהציג בפניכם עוד שאלות מטרידות שעולות מהמסמך המפורט על תקציבי 2015–2016 של קרן קיימת, אבל אני מניח שהאנשים באולם הזה אינטליגנטיים, ואתם הבנתם הרי את הרעיון.

מיקי לוי: השורה התחתונה ברורה וחדה: הצורך בפיקוח של המדינה – של המדינה, לא של אף אחד אחר, לא צריך להיבהל – זועק לשמים.

מיקי לוי: והיום יש לנו הזדמנות להצביע בהצעת חוק שתחיל את חוק חופש המידע על קרן קיימת ותכניס אור אל תוך הקופסה החשוכה הזאת.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, לפני חצי שנה הקואליציה הפילה את הצעת החוק שלי – ואני לא מתכוון להיכנע, וכל חצי שנה אני אביא את החוק מחדש – ובאותו זמן נבחרה הנהלה חדשה לארגון.

מיקי לוי: היה מי שנבחר ואמר, ואני האמנתי לו, ואני מצטט: מתחיל עידן של שקיפות, אמון ומחויבות לציבור.

מיקי לוי: מתחיל עידן של שקיפות, אמון ומחויבות לציבור – אתם שמעתם את זה?

מיקי לוי: ובאמת רצינו להאמין שכך יהיה.

מיקי לוי: לצערי, מאז לא ראינו לא אמון, לא שקיפות ולא נעליים.

מיקי לוי: קרן קיימת ממשיכה להתנהל כקופסה שחורה של חלוקת ג'ובים.

מיקי לוי: השאלה – מדוע, חברי חברי הכנסת, אנחנו נותנים יד לכך ומפילים פעם אחר פעם את הצעת החוק שכל מטרתה להכניס שקיפות?

מיקי לוי: ומה רוצים, להעביר את הדוחות הכספיים לחשבת הכללית באוצר ושיישארו סודיים?

מיקי לוי: גם לזה אני מסכים.

מיקי לוי: רוצים להעביר את זה למבקר המדינה ושיישארו סודיים?

מיקי לוי: גם לזה אני מסכים.

מיקי לוי: רק שמישהו יבחן את הדוחות הכספיים האלה, שומו שמים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אולי אפשר למצוא את התשובה לשאלה ששאלתי כרגע בג'ובים הפוליטיים שקרן קיימת מחלקת, אולי בכספים המפלגתיים שהיא מעבירה.

מיקי לוי: הרי רק בשנה שעברה פורסם בתחקיר של רביב דרוקר בערוץ 10 כי קרן קיימת העבירה מיליוני שקלים לשורה של מפלגות בשנים 2013–2014, ביניהם 1.7 מיליון שקל לליכוד.

מיקי לוי: אולי זו הסיבה שכל שרי הליכוד הצביעו נגד ההצעה בוועדת השרים לחקיקה.

מיקי לוי: לאלוהים הפתרונים, איני יודע.

מיקי לוי: אני יכול רק להמשיך ולהעריך.

מיקי לוי: מה שבטוח הוא שאתם, חברי הקואליציה, שמתכוונים להצביע נגד הצעת החוק, משתפים היום פעולה פעם נוספת עם שחיתות וסיאוב ועם התנהלות בלתי מתקבלת על הדעת של גוף ציבורי במדינת ישראל.

מיקי לוי: בגלל אינטרסים זרים, בגלל ג'ובים, אתם פוגעים שוב ושוב באמון הציבור, במערכת השלטון, בכנסת ובממשלה ומניחים על כולנו צל כבד.

מיקי לוי: זה מצב בלתי נסבל, ואתם נותנים לו היום יד.

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, אני מבקש מכם להפעיל שיקול דעת פשוט ביושרה ולא לתת ידכם לשחיתות.

מיקי לוי: אני קורא לכם להצביע בעד הצעת החוק, כדי שקרני השמש יחדרו סוף-סוף לקופסה – כתוב לי "השחורה", אבל אני רוצה להגיד "הכחולה-לבנה" הזו – ששמה קרן קיימת, ויאפשרו התנהלות ראויה ונקייה ושקיפות לציבור.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: תשיב שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), של חבר הכנסת מיקי לוי, מבקשת לתקן את חוק חופש המידע ולקבוע כי הקרן הקיימת לישראל תיחשב כרשות ציבורית לפי חוק זה.

איילת שקד: הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

איילת שקד: הקרן הקיימת לישראל נרשמה כחברה לתועלת הציבור ביום 1 בספטמבר 2014.

איילת שקד: כנגזרת מכך, בהתאם להוראות חוק החברות, התשנ"ט–1999, חלות עליה חובות הדיווח והגשת המסמכים החלות על עמותה, כמו גם ההסדרים הנוגעים לעיון הציבור, הקבועים בחוק העמותות, התש"ם–1980.

איילת שקד: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק.

איילת שקד: אגב, כפי שאמרת, חבר הכנסת מיקי לוי, ההצעה הזאת הועלתה, לפני חצי שנה או שנה?

איילת שקד: משהו כזה.

מיקי לוי: חצי שנה.

איילת שקד: חצי שנה.

איילת שקד: אתה העלית אותה.

איילת שקד: האמת היא שזו זכותך המלאה כל חצי שנה להעלות אותה, ואנחנו נכבד את זה, אבל עמדת הממשלה לא השתנתה בחצי השנה האחרונה.

איילת שקד: גם לא קרה שום דבר מעניין, ולכן עמדת הממשלה נשארת כפי שהיא הייתה לפני חצי שנה.

איילת שקד: דרך אגב, כשאתם הייתם בממשלה, למה בסוף זה לא עבר?

איילת שקד: כי היו מתנגדים אחרים בקואליציה, נכון?

איילת שקד: אז למה זה לא עבר?

איילת שקד: אה, לא הוגש?

מיקי רוזנטל: אני הגשתי.

איילת שקד: כשהיית באופוזיציה בכנסת הקודמת.

איילת שקד: הבנתי.

איילת שקד: אף אחד מהקואליציה לא הגיש.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: עמדת הממשלה לא השתנתה, ולכן גם הפעם אנחנו נתנגד להצבעת החוק.

מירב בן ארי: הם ביקשו הצבעה שמית – כולם.

איילת שקד: אה, הם ביקשו הצבעה שמית.

איילת שקד: הם ביקשו שמית.

מיקי לוי: עוד יהיה לך סיבוב שני, ביטן.

מיקי לוי: מה אתה פוחד?

מיקי לוי: יהיה לך סיבוב שני.

איילת שקד: טוב, מכיוון שיש לי עוד כמה דקות, ואני מסתכלת על חיוכו הרחב של חבר הכנסת מסעוד גנאים, ושל רוברט אילטוב, ונורא נחמד פה יחסית לאתמול בלילה, אני אדבר קצת על מהלך שאנחנו עושים בתקופה האחרונה, כל חברי הוועדה לבחירת הקאדים השרעיים בבתי-הדין השרעיים.

איילת שקד: השנה בחרנו קאדים שרעיים אחרי שש–שבע שנים שלא נבחר אף קאדי.

איילת שקד: אתה רואה, חבר הכנסת בן צור?

איילת שקד: גם שם היה מצב עגום, אבל גם את זה תיקנו.

איילת שקד: בחרנו הרבה מאוד קאדים.

איילת שקד: למעשה, בסוף השנה יהיו הכי הרבה קאדים מאז 1994, מאז שלטונו של יצחק רבין, זיכרונו לברכה.

איילת שקד: ובמסגרת הפיתוח של בתי-הדין השרעיים, הוועדה לבחירת קאדים שרעיים עומדת לבחור קאדית אישה.

איילת שקד: וכאן אני קוראת לציבור הערבי ולנשים שעומדות בקריטריונים: תגישו מועמדות.

איילת שקד: יכול להיות שלפעם הזאת המכרז כבר הסתיים, אבל תהיו קשובות ותביעו עניין ותגישו מועמדות.

איילת שקד: אנחנו כבר קיבלנו עכשיו כמה מועמדות ראויות, הן יעברו תהליך בחינה, ואני מאוד מאוד מקווה שעד סוף השנה תיבחר קאדית שרעית.

איילת שקד: יש כזאת, דרך אגב, בירדן, ואין ספק שזה יהיה גם כאן.

איילת שקד: אני מאוד מאוד מקווה שזה יקרה עד סוף השנה, ואני מודה לכל חברי הכנסת, בעיקר לחברי הכנסת מהסיעה המשותפת – לעיסאווי פריג', שמאוד מאוד קידם את זה, ולאוסאמה סעדי; הם מאוד מאוד קידמו את זה.

איילת שקד: אני חושבת שלכל החברה בישראל יש מה ללמוד מהצעד הזה.

איילת שקד: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים איילת שקד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, מעוניין?

יצחק וקנין: איפה חבר הכנסת מיקי לוי?

יצחק וקנין: אתה מעוניין או שאתה רוצה הצבעה?

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו משתתף בהצבעה אורי אריאל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יצחק וקנין: נא לקרוא בפעם השנייה את שמות חברי הכנסת שלא נכחו בהצבעה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אמיר אוחנה – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן השכל – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח יוסי יונה – בעד איתן כבל – בעד יצחק כהן – נגד

יצחק כהן: זה חוק טוב, אבל אני – – –

יצחק וקנין: תאמין לי, אחלה חוק שבעולם.

יצחק וקנין: היינו צריכים כולנו להצביע בעדו.

יצחק כהן: חוק מצוין.

יצחק וקנין: אני לא יודע למה דחו אותו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ציפי לבני – אינה נוכחת סופה לנדבר – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – נגד סתיו שפיר – אינה נוכחת

יצחק וקנין: יש מישהו באולם שהקריאו את שמו ולא הצביע?

יצחק וקנין: השר בנט.

יצחק וקנין: גברתי מזכירת הכנסת, השר בנט – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – אינו נוכח

יצחק וקנין: השר בנט?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – נגד

יצחק וקנין: יש עוד מישהו באולם שלא הצביע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת חוק חופש המידע (תיקון – קרן קיימת לישראל), התשע"ו–2015, להלן תוצאות ההצבעה: 50 מתנגדים, 41 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: אני הייתי מציע לחבר הכנסת מיקי לוי: בפעם הבאה תיקח אתך כמה מהקואליציה על מנת שנוכל להעביר את החוק הזה.

יצחק וקנין: החוק הזה הוא חוק טוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2191/20; נספחות.

מיקי לוי: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – רשם פניות), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, רבותי השרים, חברות הכנסת וחברי הכנסת היקרים, הצעת החוק להקלה ברישוי עסקים, או כמו שקראתי לה One Stop Shop, באה למעשה לאגד במקום אחד את כל גורמי הרישוי והביורוקרטיה של העסק הקטן כדי להקל במקצת את שבעת מדורי הגיהינום שעוברים העצמאים בישראל בבואם לפתוח עסק ולתת בו שירות.

אראל מרגלית: צריך לומר שיחד אתי בהצעה הזאת נמצאים חברים וחברות רבים מהבית הזה, כולל יושב-ראש ועדת הכספים הרב גפני, אורי מקלב, יצחק בוז'י הרצוג, מיקי לוי, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, חיים ילין, באסל גטאס, חיליק בר, איימן עודה, עמר בר-לב, קסניה סבטלובה ועוד אחרים שחתמו בסבב השני.

אראל מרגלית: מה שאנחנו בעצם רוצים זה דבר מאוד מאוד פשוט, שהרבה מכם בקואליציה הסכימו עליו: שתחת מקום אחד – במקום שבעל העסק ישקיע כ-60% או 65% מזמנו בהתרוצצות בין משרדים ממשלתיים – בלי תיזוזים ובלי סחבת, הרשות והרשות המקומית ומשרד הפנים ירכזו את הפונקציות השונות.

אראל מרגלית: זו יוזמה שהגיעה מהשטח.

אראל מרגלית: יש לנו שמונה ערים ואזורים בארץ שמוכנים להיות הפיילוט.

אראל מרגלית: אנשים סובלים ממצוקה אמיתית בעסקים הקטנים.

אראל מרגלית: כשדיברנו בזמן התהליך, גם באוצר וגם במקומות אחרים, היה רצון טוב כלפי חוק, ועובדה היא, אם אני מבין נכון, שבחוק ההסדרים רוצים להעביר את החוק הזה של One Stop Shop.

אראל מרגלית: אבל אז, לצערי, בבת-אחת הסתבר לי שראש הממשלה, באופן אישי, החליט להתקשר – שני שרים אמרו לי את זה – ולחסום את החוק; באופן אישי.

אראל מרגלית: ראש הממשלה התערב כדי לחסום את החוק, באופן אישי.

אראל מרגלית: אין סיבה הגיונית.

אראל מרגלית: זה עוד סוג של מפגן של ניתוק של ראש הממשלה, שלא מכיר כלל את המציאות של העסקים הקטנים והעצמאיים בארץ, שפשוט כורעים תחת הנטל ברחבי מדינת ישראל.

אראל מרגלית: אולי ראש הממשלה לא הבין, לא הבין את החוק.

אראל מרגלית: אז אולי, נתניהו, אני אסביר לך בשפה שאתה תבין את החוק של One Stop Shop, בשביל שתוכל להבין את הצורך האדיר שיש לעסקים הקטנים, ואולי נדמיין את הדברים שבהם אתה עוסק כדי להמחיש לך יותר למה צריך One Stop Shop.

אראל מרגלית: תדמיין לעצמך One Stop Shop של שחיתות – מקום אחד שבו אתה מרכז את כולם, ככה שלא תצטרך להסתובב סחור-סחור מסביב לעולם ולא תצטרך את "ביבי טורס 2" – לא צריך לטוס כל כך הרבה.

אראל מרגלית: מקום שראש הסגל ומגייס הכספים וכולם לא יצטרכו להתרוצץ בין מדינות וגופים שונים, ולא יצטרכו שיעצרו אותם על כבש המטוס לחקירות של 14 שעות, וחמש שעות, ועוד חמש שעות.

אראל מרגלית: תדמיין שכולם תחת קורת גג אחת – מין חממת שחיתות שכזאת.

אראל מרגלית: אז תאר לך, אדוני ראש הממשלה, על קומה אחת תרכז את כולם, נקרא לקומה "בית מימרן" – סוג מסוים כזה של WeWork: Work Together מימרןWe .

אראל מרגלית: ישב שם מימרן מצרפת, לידו ישב מאיר חביב ולידם עורכי-הדין שלך, כך שאם יצטרכו גם להעביר כספים מצרפת וגם לפתוח חברה, שעורכי-הדין יוכלו להעביר את הכסף בצורה יותר קלה – הכול יוכל להתבצע.

אראל מרגלית: ישב שם גם החבר החרדי שלמה רכניץ – שמעתי שזה עוד שם שמככב בימינו; תשב שם בדלת ממול משפחת פאליק, שלא תצטרך להגיע ממיאמי, היא פשוט תהיה שם; ויהיה סניף מיוחד, מקום מיוחד, גם לחבר אדלסון בסוף המסדרון, מה שנקרא במשרד הפינתי.

אראל מרגלית: ותחשוב על זה, כל החבר'ה יהיו פשוט במקום אחד, זה גם יקל עליך, ותוכל להקדיש הרבה יותר זמן לעיסוק בניהול המדינה, וגם יקל על החוקרים, שלא יצטרכו להסתובב בכל העולם.

אראל מרגלית: אגב, אפשר גם לפתוח חדר למתנות בקצה.

אראל מרגלית: נקרא לחדר "חדר עמדי" – "חדר עמדי" למתנות.

אראל מרגלית: עכשיו, אחרי שהבהרנו את הנקודה, אולי אתה כבר מבין כמה זה חיוני וכמה זה אפקטיבי עבור האזרח ועבור העסק הקטן, שמחזיק וצריך להסתובב בכל הביורוקרטיה, שיהיה לו מקום תחת קורת אחת שנקרא One Stop Shop לעסקים קטנים ולרישוי.

אראל מרגלית: נתניהו, תפסיק להתעלל באזרחי המדינה ותתחיל להיות ראש הממשלה שלהם, שמשרת אותם ולא מתעלל.

אראל מרגלית: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הפנים משולם נהרי.

משולם נהרי: על מה לענות?

יצחק וקנין: מה שכתוב.

דוד ביטן: – – –

יצחק וקנין: למי?

יצחק וקנין: זה הזמן הקודם, של השני.

יצחק וקנין: אתה רוצה שאני אוסיף לו?

דוד ביטן: תוסיף לו, עשר.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יצחק וקנין: הוא שאל אותי מה לענות, אמרתי לו: מה שכתוב.

קריאה: – – –

משולם נהרי: אני שמח.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אראל, פתחת בשבח וסיימת בגנאי.

משולם נהרי: על מה אני אענה?

יצחק וקנין: "מה נדבר ומה נצטדק".

משולם נהרי: אבל אני מעדיף לדבר לגופו של עניין.

משולם נהרי: הנושא חשוב, וראוי שנתייחס אליו.

משולם נהרי: הצעת החוק באה לתקן את חוק רישוי עסקים כך שתיקבע בו חובה על רשות הרישוי למנות רשם פניות – אחד או יותר, לפי הצורך – שינהל מעקב אחר בקשות לרישיון, להיתר זמני או להיתר מזורז, ירכז את הטיפול בהן, יסייע למבקש במגעים מול נותני האישור, וכן ייתן מענה טלפוני על כל פנייה בנוגע לבקשות בכל שלב בתהליך הרישוי.

משולם נהרי: הצעת החוק טוענת כי היא באה להקל את העומס הביורוקרטי שבו נתקלים העסקים הקטנים והבינוניים, אשר בא לידי ביטוי, בין היתר, בהליכי רישוי מורכבים ומסורבלים המתנהלים בהיעדר רשם פניות.

משולם נהרי: על רשם הפניות להיות אחראי לריכוז מספרן הרב של פניות ובקשות אשר עסקים קטנים ובינוניים נדרשים להן בכל הנוגע לרישוי העסק ולפעילותם השוטפת לאחר קבלת רישיון העסק.

משולם נהרי: בעיה זו, נטען, מהווה תמריץ שלילי לפתיחתם של עסקים חדשים ולפיתוחם והרחבתם של עסקים קיימים.

משולם נהרי: לפיכך, מוצע למנות רשם פניות, אשר יסייע לעסקים לצלוח את משוכות הרישוי.

משולם נהרי: ראשית, אבקש לומר כי ישנה אי-התאמה בין נוסח החוק המוצע לבין דברי ההסבר לעניין זהות הגורם שימנה את רשם הפניות וזהות רשם הפניות.

משולם נהרי: בעוד לפי נוסח ההצעה הגורם שימנה את רשם הפניות הוא רשות הרישוי, שהיא בתחום הרשות המקומית, הרי שבדברי ההסבר נאמר שלפי התיקון שר הפנים ימנה בכל רשות רישוי עובד אחד או יותר של משרד הפנים אשר ישמש רשם פניות.

משולם נהרי: ככל שהכוונה היא למינוי של עובד משרד הפנים על-ידי שר הפנים, ייאמר כי אין מקום למינוי כאמור, שכן רישיון עסק, היתר זמני או היתר מזורז ניתנים על-ידי הרשות המקומית, והבקשות בעניין זה מטופלות על-ידה ולא על-ידי משרד הפנים.

משולם נהרי: ככל שמדובר בטעות שנפלה בדברי ההסבר, והכוונה היא למינוי שייעשה על-ידי רשות הרישוי, כעולה מנוסח ההצעה עצמה, ייאמר כי מדובר בהצעה שיש לה משמעות תקציבית כלפי הרשויות המקומיות, שכן היא מטילה חובה על הרשות למנות רשם פניות אחד או יותר, בשעה שההצעה איננה מצביעה על מקור תקציבי למימון מינויים אלה.

יצחק וקנין: חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, נא לשמור על השקט.

משולם נהרי: עמדת משרד הפנים היא שיש למצוא פתרון למחסור בכוח-אדם במחלקות לרישוי עסקים ברשויות המקומיות, ולכן האגף תומך במינוי רשם פניות לכל רשות רישוי.

משולם נהרי: עם זאת, אין להטיל את נטל המימון על הרשויות המקומיות, ויש להוסיף סעיף תקציבי למימון התקנים של רשמי הפניות.

משולם נהרי: בנוסף, איננו מוצאים כי נכון וראוי להסדיר ולתת מענה לשיפור רמת השירות בתחום זה או אחר על דרך קביעת חובת הקצאת כוח-אדם נדרש בחקיקה ראשית.

משולם נהרי: מעבר לכך, ובהיעדר מקור תקציבי למימון העלות הנוספת שיידרשו הרשויות המקומיות להקצות לצורך יישום הצעת החוק, הננו סבורים כי נכון להתנגד להצעת החוק.

משולם נהרי: אבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

משולם נהרי: עכשיו, זה באשר לגופו של עניין.

משולם נהרי: באשר לדברים שסיימת אתם, חבר הכנסת אראל, אני חושב שזה לא מכובד ולא נכון, כיוון שהיה צריך להתמקד.

משולם נהרי: נכון, הנושא הוא חשוב, יש מקום לדבר הזה – כמובן, אם מוצאים את המקור התקציבי לרשויות המקומיות – אבל על-ידי הטחת האשמות לא הייתי חושב שאפשר לקדם את הדבר הזה.

משולם נהרי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – רשם פניות), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – רשם פניות), התשע"ו–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 43 מתנגדים, 36 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: אני לפרוטוקול מוסיף את שמו של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, לפרוטוקול, ולא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ20//2739; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – פרטי המפרט), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: יש לך עשר דקות.

עמיר פרץ: – – – נראה לי שאת יודעת להסביר טוב מאוד.

מיכל רוזין: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, תודה לך.

מיכל רוזין: אני רוצה באמת קודם כול להודות לשותפים שלי להצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – פרטי המפרט), שהצטרפו אלי: יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכספים משה גפני, יושב-ראש סיעת כולנו רועי פולקמן ויושב-ראש הקואליציה דוד ביטן.

מיכל רוזין: אין ספק שזו מאותן הצעות חוק שלפעמים לא ברור לנו איך הן לא מופיעות בספר החוקים.

מיכל רוזין: הצעת החוק בעצם מדברת על זה שהיום, מי שמבקש לקנות דירה חדשה מקבלן לא יכול לדעת מה סכום הארנונה שיידרש ממנו, שתדרוש ממנו העירייה לשלם.

מיכל רוזין: אתם יודעים, היום הבניינים שנבנים, בעיקר הבניינים הגבוהים, בנייני הדירות, יש בהם הרבה מאוד שטחים ציבוריים – בין שזה אולמות, בין שזה לובי מפואר, חניות, מחסנים וכדומה – וכאשר אדם קונה דירה, גם אם הוא ינסה לחשב על-פי שטח הדירה שלו את עלות הארנונה העתידית שהוא אמור לשלם, הוא לא יוכל לדעת את הסכום שהוא יצטרך לשלם.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: כי כשקבלן מוכר דירות, הוא מציג לקונה את גודל הדירה במטרים, רק את גודל הדירה שלו, אבל לא מציג נתון נוסף שמצטרף לתשלום הארנונה, שזה בעצם החלק היחסי של אותו קונה בשטחים המשותפים.

מיכל רוזין: ולכן, כאשר הוא קונה את הדירה הוא מחשב מהי הארנונה העתידית שהוא יצטרך לשלם, וברגע שהוא מקבל בתשלום ארנונה ראשון במקום 300 שקלים – 800 שקלים, הוא מאוד מופתע ולא מבין, ואז הוא מתחיל להבין שבעצם הוא משלם על חלק מהחללים הציבוריים.

מיכל רוזין: אבל, כאשר פונה זוג צעיר או זוג מבוגר – פנו אלי ואמרו:

מיכל רוזין: אנחנו ביקשנו מהקבלן לדעת מהו השטח היחסי שלנו בשטחים הציבוריים על מנת שנוכל לדעת, מלבד קניית הדירה, האם נעמוד גם בתשלום הארנונה; האם אנחנו יכולים לאפשר את זה לעצמנו – נוסף, כמובן, על המשכנתה המכבידה.

מיכל רוזין: והקבלן סירב לתת להם את המידע, פשוט סירב.

מיכל רוזין: מדוע הוא סירב?

מיכל רוזין: מכיוון שבחוק היום כתוב: "המפרט יכול שיתייחס"; המילה "יכול".

מיכל רוזין: ולכן, קבלנים מסרבים לתת את זה לקונים, ובעצם אנחנו כמדינה מסייעים להם להסתיר מידע באופן לא שקוף מהקונה ולא לאפשר לו בעצם לדעת מהו סכום הארנונה שהוא ישלם.

מיכל רוזין: אני מציעה לשנות בחוק, שבמקום שייכתב "המפרט יכול שיתייחס", יבוא: "המפרט יתייחס", ובסופו יבוא: "המפרט כאמור יציין את גודלו של החלק היחסי ברכוש המשותף השייך לדייר".

מיכל רוזין: עד עכשיו נשמע לכם מאוד הגיוני, נכון?

מיכל רוזין: אז למה הממשלה מתנגדת?

מיכל רוזין: הופה, אז הנה.

מיכל רוזין: משרד הבינוי טוען שזה יופי של רעיון והוא מתכוון לאמץ אותו.

מיכל רוזין: יופי של רעיון.

מיכל רוזין: אני שמחתי להיות הקופירייטר של משרד הבינוי, ואנחנו יכולים להיות משרד הוגי הדעות של משרדי הממשלה, כי יש לנו המון רעיונות יפים.

מיכל רוזין: אבל מה לעשות, בחרו אותנו לנבחרי ציבור לא רק לתת רעיונות אלא לחוקק בעצמנו חוקים, ואני חושבת שראוי לאפשר לי להעביר את ההצעה הזאת.

מיכל רוזין: אני גם התחייבתי שלאחר שיעבירו לי אותה בטרומית אני אמתין להצעה הממשלתית, וגם אם יחליט משרד הבינוי להעביר את ההצעה רק בתקנות – כבר היה לי בעבר מקרה שמול משרד החינוך הייתה לי הצעת חוק על הארכת חופשת הלידה לסטודנטיות, ובהסכמה עם שי פירון בכנסת הקודמת החלטנו להעביר את זה בתקנות המל"ג, ואכן הארכנו משבועיים לשישה שבועות את חופשת הלידה לסטודנטיות.

מיכל רוזין: ולכן, גם במקרה הזה, יושב-ראש הקואליציה דוד ביטן, אני מבקשת שההצעה תעבור בטרומית, על מנת שבאמת נוכל להעביר את ההצעה הזאת ולהתאים אותה או להצעת חוק רחבה יותר של משרד הבינוי, או, כמובן, לתקנות שיחוקקו כחקיקת משנה כאן בכנסת.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות שוב למצטרפים אלי להצעת החוק; הקראתי את שמותיהם.

מיכל רוזין: לצערי הרב, אני החלטתי לבקש להעלות את החוק ללא תשובה והצבעה על מנת באמת לנסות לשכנע את משרד הבינוי ואת השר גלנט, שאני מקווה מאוד – אין לי ספק שהוא יהיה קשוב לבקשה להעביר את הצעת החוק בקריאה טרומית.

מיכל רוזין: אני מודה לכם.

מיכל רוזין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2490/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לעידוד תחבורת אופניים, התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: גם בחוק הזה – תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, לרשותך עשר דקות.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, ראוי ונכון לפתוח הצגת החוק בשמותיהם של היוזמים.

דב חנין: אני לא אעשה את זה הפעם, מסיבה פשוטה: היוזמים הם רוב חברי הכנסת; רוב חברי הכנסת שותפים ביוזמה החשובה הזאת, החוק לעידוד תחבורת אופניים.

דב חנין: החוק לעידוד תחבורת אופניים הוא יוזמה שלא התחלנו בה בכנסת הנוכחית.

דב חנין: היא התחילה את דרכה עוד בכנסת השבע-עשרה, ועברה אז בקריאה הטרומית ואפילו בקריאה הראשונה.

דב חנין: אבל ויכוחים שהיו לנו עם כמה ממשרדי הממשלה, שלא הבינו עד הסוף את חשיבותה הגדולה של תחבורת האופניים ואת חשיבותה הגדולה של הסדרה נכונה ומודרנית של התחום הזה, הביאו לכך שלא הצלחנו להשלים את החוק, ואנחנו בעצם נאלצים להתחיל אותו מהתחלה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, בישראל של המאה ה-21 אופניים הם חלק מרכזי מהפתרון.

דב חנין: אנחנו מדינה מאוד צפופה – כולם מכירים את תמונת הפקקים האין-סופית – ובמציאות כזאת, של המון רכבים על שטח כבישים מצומצם, אנחנו חייבים לעודד אנשים לעבור לדרך אחרת של התנייעות.

דב חנין: דרך אחרת של התנייעות היא תחבורה ציבורית; זה מהלך גדול שאנחנו צריכים לקדם.

דב חנין: תחבורת אופניים היא אמצעי משלים, מרכזי, חשוב, משמעותי, שעד היום לא זכה במדינת ישראל להסדרה ראויה ועד היום לא זכה במדינת ישראל לעידוד מתאים.

דב חנין: כאשר כתבנו את הצעת החוק הזאת, עמיתי חברי הכנסת, יחד עם עמותת "ישראל בשביל אופניים" – וזו ההזדמנות להודות להתארגנות החשובה, המקצועית, הרצינית, הרחבה והמשמעותית הזאת על פעולותיה לאורך כל השנה, וגם על התרומה לגיבוש הצעת החוק הזאת – אנחנו בחנו במבט רחב ושאלנו את עצמנו מה הם החסמים שמונעים מישראל להיות כמו המתוקנות במדינות העולם בתחום האופניים.

דב חנין: מצאנו שורה ארוכה של חסמים.

דב חנין: הצעת החוק מטפלת בחסמים האלה אחד לאחד, ואני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, לסקור בקצרה את הפתרונות שנמצאים בהצעת החוק.

דב חנין: מטרת הצעת החוק היא לעודד ולהגביר את השימוש באופניים ככלי תחבורה למען בריאות הציבור וההגנה על הסביבה, על-ידי יצירת תשתיות לרכיבה בטוחה ונוחה על אופניים, שילוב אופניים במערכות התחבורה הקיימות ויצירת תמריצים כלכליים לעידוד השימוש באופניים.

דב חנין: פרק מרכזי בהצעת החוק עוסק בשילוב שבין אופניים לבין אמצעי התחבורה הציבורית.

דב חנין: וכאן אנחנו מדברים קודם כול על אוטובוסים, על מרכזי תחבורה, על החיבור בין אופניים לבין מרכזי תחבורה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, לפני שנים עשיתי את הפוסט-דוקטורט שלי באוקספורד.

דב חנין: נסעתי אז רבות באופניים בתוך העיר, אבל ידעתי שכשאני צריך לצאת מאוקספורד למקום אחר יש לי שילוב מצוין בין האופניים לבין הרכבת: מגרש חניה נוח, מסודר, מתאים, מספיק מבחינת הגודל שלו, מואר, מוגן מפני פריצה.

דב חנין: אצלנו הדברים האלה, עמיתי חברי הכנסת, רחוקים מלהיות מוסדרים.

דב חנין: פרק מרכזי בהצעת החוק עוסק בתמריצים כלכליים לעידוד הרכיבה על אופניים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו בישראל במצב אבסורדי: מה שהמדינה מעודדת זה את הדבר הכי בעייתי והכי מזיק, הכי מזהם והכי מייצר פקקים.

דב חנין: המדינה מעודדת באופן כלכלי את הרכב הפרטי.

דב חנין: לעומת זאת, אין שום תמריץ למי שמגיע לעבודתו על אופניים.

דב חנין: אנחנו, אם כן, מציעים בהצעת החוק הזאת תמריצים כלכליים לעידוד הרכיבה על אופניים, ובין היתר תמריצים למעסיקים שיעודדו רכיבה על אופניים למקום העבודה, תמריצים לעובדים המגיעים באופניים למקום העבודה והטבות למשווקים של אופניים וחלקי אופניים.

דב חנין: חלק משמעותי בהצעת החוק עוסק בהסדרי תכנון ובנייה.

דב חנין: כאן, עמיתי חברי הכנסת, עומד בפנינו אתגר משמעותי.

דב חנין: הגיע הזמן לייצר בישראל רשת אמיתית של שבילי אופניים אמיתיים.

דב חנין: וכשאני אומר שבילי אופניים אמיתיים, הכוונה שלי היא לא סימון מקווקוו על המדרכה, ששולח את האופניים להיאבק עם הזקנה שמנסה ללכת על המדרכה ולהגיע בשלום לחנות המכולת.

דב חנין: זו לא הדרך לייצר פתרון לאופניים.

דב חנין: שבילי אופניים צריכים להיות שבילים נפרדים, מסודרים; הם צריכים להיות שבילים כמו שמקובל באירופה – לא על חשבון מדרכות אלא בשולי הכביש, באופן מופרד ובטוח.

דב חנין: אנחנו מציעים, עמיתי חברי הכנסת, את קידומה של תוכנית של רשת ארצית של שבילי אופניים והתוויית שבילי אופניים ביישובים.

דב חנין: אנחנו מציעים להטיל חובה על רשויות מקומיות שמספר התושבים שלהן מעל 30,000 להכין תוכנית מתאר מקומית לשבילי אופניים בכל תחומה, שמטרתה ליצור רשת רציפה של שבילי אופניים, אשר תאפשר תנועה נוחה ובטוחה באופניים.

דב חנין: ככל שאנחנו ניצור תשתית בטוחה יותר לרוכבי האופניים, אנחנו נגן על בריאותם וגם נעודד יותר מעבר לרכיבה באופניים.

דב חנין: אנחנו מציעים לאפשר להטיל על שר התחבורה, יחד עם שר הפנים ושר הבינוי והשיכון, לקבוע הוראות בדבר רוחב שביל האופניים ואופן ההפרדה של שביל האופניים מתוואי הדרך שלצדו.

דב חנין: אנחנו מציעים שתוכניות שכוללות ייעוד לדרך תכלולנה הוראות בדבר התוויית שבילי אופניים כחלק מהדרך, תוך יצירת רצף בין השביל המתוכנן לבין שבילי אופניים קיימים, מאושרים ומוצעים בתוכניות גובלות.

דב חנין: אין טעם בשביל אופניים אם הוא שביל קטוע, אם הוא לא חלק ממהלך רציף שמאפשר לאנשים להגיע בצורה נוחה ובטוחה ממקום למקום.

דב חנין: אנחנו מציעים לקבוע חובה בתוכניות של התקנת חניות לאופניים; אנחנו מציעים ליצור הסדרים לגבי הובלת אופניים ברכבות; אנחנו מציעים, עמיתי חברי הכנסת, לקבוע הסדרים לגבי בטיחותם של אופניים, בטיחותם של הרוכבים על האופניים ובטיחותם של הולכי הרגל.

דב חנין: אי-אפשר להשאיר את התחומים האלה פרוצים ומופקרים כפי שהם היום, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: יש הרבה הוראות לוואי בהצעת החוק – על האחריות לשבילי האופניים, על צווים ותקנות שצריכים להיות מעודכנים כדי להגשים את מטרתו של החוק – אבל המסר המרכזי הוא: הגיע הזמן בשנת 2016, גם בישראל, לקדם פתרון כולל, רחב, מודרני, שקול, מקצועי, שיעודד אנשים לעזוב את הרכב הפרטי, לבחור בתחבורת אופניים ובשילוב של תחבורת אופניים עם תחבורה ציבורית ועם הליכה ברגל.

דב חנין: זה נכון סביבתית – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

דב חנין: – – זה נכון תחבורתית, זה נכון בריאותית, זה נכון לחברה שלנו.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו בחוק הזה מנהלים דיאלוג עם משרדי הממשלה, וכדי למצות את הדיאלוג הזה אני הסכמתי לבקשתה של ועדת השרים לדחות את ההצבעה על החוק בשלושה חודשים.

דב חנין: בתחילת כנס החורף החוק הזה יובא להצבעה.

דב חנין: אני מקווה שעד אז נשלים את תהליך ההידברות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: הזכיר את זה המציע.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1977/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ, עשר דקות לרשותך, שכני הטוב.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מגיע לפניכם, ולא בפעם הראשונה, כדי לנסות להתמודד עם העיוות שקיים בשאלת חלוקת הנטל.

עמיר פרץ: אודה ולא אבוש, כאשר כיהנתי כשר הביטחון הגיע אלי חבר הכנסת אלעזר שטרן, אז בתפקידו כראש אמ"ש, והציע לעשות צדק בין המתגייסים, בין המשרתים במדינת ישראל.

עמיר פרץ: באותה העת בני ישיבות ההסדר שירתו 16 חודשים, אבל לא הייתה בכלל חלוקה אל מול החרדים.

עמיר פרץ: אני אמרתי אז לאלעזר שטרן: זה לא לגיטימי.

עמיר פרץ: אין לזה תוקף מוסרי לבוא היום לישיבות ההסדר ולומר להם: תשרתו יותר, כשהחרדים עדיין לא מחויבים לכלום.

עמיר פרץ: לא הגיוני.

עמיר פרץ: ואז הגיעה הוועדה לשוויון בנטל, שעמד בראשה חברי יעקב פרי, השר לשעבר יעקב פרי, מי שהנהיג את הוועדה ביד רמה, באומץ רב, בגילוי של הרבה מאוד תובנה, כדי להגיע להסדרים, ואכן קבענו מתווה אמיץ אל מול קהילת החרדים.

עמיר פרץ: למעשה, החרדים היום נמצאים במסלול שיש גם להם חובת גיוס לשלוש שנים, אבל מה שחשוב – יש שם גם מכסה שמגבילה את מספר הפטורים שיכולים להגיע אליהם, וזה הדבר המרכזי שמעוות כאן.

עמיר פרץ: ואז אמרתי לחברי יעקב פרי: אוקיי, כבר הגענו לשלב שבו החרדים מחויבים.

עמיר פרץ: בואו נבקש מבני ישיבות ההסדר לתרום יותר.

עמיר פרץ: עכשיו, בנו פה מין מסגרת משונה מאוד, מאוד מאוד מתוגמלת.

עמיר פרץ: הם אומרים: מה אתה אומר?

עמיר פרץ: בני ישיבות ההסדר משרתים חמש שנים.

עמיר פרץ: חמש שנים הם משרתים.

עמיר פרץ: אתה עומד פעור פה: איזה מין עיוות של העובדות.

עמיר פרץ: ובכן, המציאות היא כזאת: בני ישיבות ההסדר מגיעים לארבעה חודשים ראשונים, תהליך אקלום שיש בו מין הטבות מסוגים כאלה ואחרים, לא מי יודע מה: תחבורה ציבורית, כל מיני כאלה.

עמיר פרץ: לאחר ארבעה חודשים הם עוברים חיול, ואז מתחיל התהליך שבו הם נכנסים לשירות.

עמיר פרץ: שירותם – 17 חודשים היום, כי לזכותו של השר לשעבר יעקב פרי, וגם של הוועדה שעמדה בראשה איילת שקד יחד עם עפר שלח – אכן הם לחצו, לחצו, לחצו, ובסוף ראשי ישיבות ההסדר הסכימו להתפשר ולהעלות את זה בחודש, מ-16 חודשים ל-17 חודשים.

עמיר פרץ: אלא מה הבעיה, אדוני היושב-ראש?

עמיר פרץ: אני פונה אליך – אליך ואל חבריך מהקהילה החרדית.

עמיר פרץ: אתכם השמיצו; אתכם העמידו על עמוד הקלון בכל פינה בארץ הזאת.

יצחק וקנין: אדוני, אני שירתי חמש שנים רצוף, בלי הפסקה.

עמיר פרץ: סליחה, חברי היקר, זה מאוד חשוב.

עמיר פרץ: מאוד חשוב.

עמיר פרץ: אותם השמיצו.

עמיר פרץ: העמידו אותם על עמוד הקלון, ופה עושים תהליך הפוך.

עמיר פרץ: הבוקר היה לי דיון מאוד מכובד מול הרב דרוקמן ברדיו.

עמיר פרץ: הרב דרוקמן, לזכותו ייאמר שהוא רואה בישיבות ההסדר את התשתית לכל ההנהגה של הציונות הדתית, ואיני שולל ואינני מבטל, אבל אני רוצה שתדעו:

עמיר פרץ: חלק גדול מבני ישיבות ההסדר מתקשרים ואומרים שהם מרגישים מאוד לא נעים שהם משרתים רק 17 חודשים, שהם היו רוצים לשרת יותר.

עמיר פרץ: שלא יגידו לי שזו התשתית של ההנהגה הרבנית, כי יש להם פטור ל-1,000 איש, שהם תחת המעטה של תורתו-אומנותו, והם אלה שעומדים בנפרד.

עמיר פרץ: הם לא קשורים למספר, שמגיע כמעט ל-5,000–6,000 בשלושה מחזורים.

עמיר פרץ: אלה המספרים האמיתיים.

עמיר פרץ: כל חודש נוסף של שירות של בני ישיבות ההסדר בצה"ל שווה ערך לשבעה גדודי מילואים.

עמיר פרץ: אלה המספרים.

עמיר פרץ: אלה המספרים.

עמיר פרץ: ועכשיו יבוא ודאי הרב בן-דהן ויגיד: מה אתה מדבר?

עמיר פרץ: אצלנו החיילים הכי טובים.

עמיר פרץ: אצלנו הקצינים הכי טובים.

עמיר פרץ: מוסרים את נפשם.

עמיר פרץ: הם הכי איכותיים.

עמיר פרץ: דווקא בגלל זה אני רוצה אותם.

עמיר פרץ: דווקא בגלל זה צה"ל צריך אותם.

עמיר פרץ: דווקא בגלל זה הם צריכים להיות חלק מהמערך הלוחם, ולהיות כמו הבנים שלי.

עמיר פרץ: גם הבנים שלי שירתו ביחידות קרביות.

עמיר פרץ: הם לא קיבלו שום פטור.

עמיר פרץ: ממתי חייל מצטיין בישראל זה קריטריון שהוא ישרת פחות?

עמיר פרץ: להפך.

עמיר פרץ: מדוע, למה אתם ממשיכים לאחוז בכוח?

עמיר פרץ: הרי אתם יודעים שלפחות 40%–50% מאותם בני ישיבות הסדר לא נשארים בסוף במסלול התורני.

עמיר פרץ: לא נשארים במסלול התורני.

עמיר פרץ: למה הם צריכים לשרת רק 17 חודשים?

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: יותר מזה – אין מה לעשות, זאת קבוצה שמקבלת יותר מאחרים, שמקבלת פטור שאינו מוצדק.

שולי מועלם-רפאלי: שנותנת יותר מאחרים.

עמיר פרץ: היא לא נותנת יותר מאחרים, עם כל הכבוד לך; עם כל הכבוד לך, היא לא נותנת – נותנת מחצית מאחרים.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יהודה גליק: – – –

עמיר פרץ: מה היא נותנת יותר מהבן שלי?

עמיר פרץ: סליחה, גברתי.

עמיר פרץ: מה היא נותנת יותר מהבן שלי?

עמיר פרץ: הבן שלי שירת שלוש שנים ביחידות קרביות לא פחות מהיחידות שהבנים שלך נמצאים בהן.

עמיר פרץ: אז מה?

עמיר פרץ: למה הם צריכים רק 17 חודשים?

שולי מועלם-רפאלי: דווקא הבנים שלי גם שירתו שלוש שנים, ואזכיר לאדוני שגם הבעל שלי שירת – – –

יהודה גליק: משרתים חמש שנים.

יהודה גליק: למה?

עמיר פרץ: מה?

יהודה גליק: – – –

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

עמיר פרץ: מספיק עם הבלוף הזה.

יהודה גליק: זה לא בלוף.

עמיר פרץ: מספיק עם הבלוף הזה.

עמיר פרץ: שקר מוחלט.

שולי מועלם-רפאלי: אתה חושב – – –

עמיר פרץ: אחרי 17 החודשים הם נשארים בישיבה, מקבלים תשמ"ש, לא משרתים יום אחד.

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר גמור.

עמיר פרץ: סליחה – – –

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר גמור.

יצחק וקנין: נא לא להפריע.

שולי מועלם-רפאלי: אתה משקר – – –

עמיר פרץ: הם מקבלים תשמ"ש.

עמיר פרץ: מקבלים תשמ"ש.

יהודה גליק: לא נכון – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת – – –

שולי מועלם-רפאלי: אתה יודע שאתה משקר.

שולי מועלם-רפאלי: אתה מסית נגד חיילי ישיבות ההסדר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, אנא ממך.

שולי מועלם-רפאלי: אי-אפשר שהוא יגיד שקר גמור.

שולי מועלם-רפאלי: שקר גמור.

יצחק וקנין: תקשיבי, תכף עולה סגן השר, תכף סגן שר הביטחון – – –

שולי מועלם-רפאלי: – – – שוב ושוב – – –

יצחק וקנין: את רוצה להמשיך להפריע?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

יצחק וקנין: אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

יצחק וקנין: זה לא נעים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אתה צריך – – –

יצחק וקנין: תכף יעלה סגן השר.

יצחק וקנין: את מאמינה שהוא לא יענה לו?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יהודה גליק: – – – להסית נגד – – –

יצחק וקנין: בסדר, הוא אמר.

יצחק וקנין: אז יש מי שיענה לו.

יהודה גליק: – – – מסית נגד אוכלוסייה.

עמיר פרץ: אני?

עמיר פרץ: חלילה.

עמיר פרץ: מסית?

עמיר פרץ: הלוואי שתבואו ותגידו עלי מה שאני אומר לזכותם של בני ישיבות ההסדר.

עמיר פרץ: אני אומר שהם טובים, שאני אוהב אותם, שאני רוצה שייתנו מה שכל אחד כמוהם נותן.

עמיר פרץ: אי-אפשר להפוך קריטריון של איכות ומקצועיות לקריטריון שמקנה לך לתת פחות.

עמיר פרץ: להפך.

עמיר פרץ: סליחה, אל תגרור אותי לשם.

עמיר פרץ: אין לי מילה אחת נגד.

עמיר פרץ: להפך, יש לי בעד.

עמיר פרץ: אני חושב שהם יכולים לתרום הרבה יותר.

עמיר פרץ: לצערי, אתה יודע מה, אם הם היו הגונים, אחרי 17 חודש שמשרתים והולכים לישיבה, שייפרדו בבקשה מהשירות הצבאי.

עמיר פרץ: מדוע הם נשארים עדיין חיילים?

עמיר פרץ: אם מחר תלמיד ישיבת הסדר נפצע בישיבת ההסדר בתקופה של חמש השנים, הוא נכה צה"ל.

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר.

עמיר פרץ: לא, זה החוק, אין מה לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: אתה לא צודק.

עמיר פרץ: זה החוק.

שולי מועלם-רפאלי: אתה לא צודק – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, אנא הירגעי.

יצחק וקנין: זה לא עוזר, הצעקות משם.

יצחק וקנין: תכף עולה אדם מוסמך, שהוא סגן שר הביטחון, ואני בטוח שהוא יענה לו כפי שצריך.

יצחק וקנין: אבל זה לא עוזר שאת – – –

שולי מועלם-רפאלי: למה הוא לא תיקן כשהוא היה שר הביטחון – – –

עמיר פרץ: אמרתי – – –

יצחק וקנין: כי כנראה הוא לא ידע את הדברים.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עמיר פרץ: לא, ידעתי מאוד.

עמיר פרץ: למה אתה אומר?

עמיר פרץ: הסברתי בתחילת דברי.

שולי מועלם-רפאלי: – – – ולכן אתה לא – – –

עמיר פרץ: הגברת שולי מועלם, אני, בניגוד אלייך, לא מסתיר דבר.

עמיר פרץ: פתחתי את דברי בזה שאמרתי שאני, כשר ביטחון, הוגשה לי הצעה כזאת על-ידי חבר הכנסת אלעזר שטרן ודחיתי אותה; אמרתי: זה לא הוגן שכל עוד החרדים לא משרתים בכלל, אנחנו נתנפל על בני ישיבות ההסדר.

עמיר פרץ: אני, לא מישהו אחר.

עמיר פרץ: אמרתי: אל תתבלבלו בי.

יהודה גליק: לא קשור.

עמיר פרץ: כי היא אמרה: למה לא טיפלת?

עמיר פרץ: אני מסביר בהגינות.

עמיר פרץ: חשבתי שלא הוגן להתנפל עליהם בזמן שהחרדים לא משרתים בכלל.

עמיר פרץ: אבל אנחנו היום בעידן אחר.

עמיר פרץ: ואני רוצה, חברי, לומר: אני הייתי שמח אם לפחות היינו מתפשרים על 24 חודשים, גם אם לא שלוש שנים.

יהודה גליק: חמש שנים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יהודה גליק.

עמיר פרץ: לא, הם לא עושים חמש שנים.

עמיר פרץ: עשה לי טובה.

עמיר פרץ: גם מי שלומד כמדען לא מקבל את הפטורים האלה ולא מקבל להיות משרת – שום אקדמאי אחר לא מקבל את הזכויות האלה שהם מקבלים.

עמיר פרץ: תפסיקו עם העניין הזה.

עמיר פרץ: זה הסדר שדינו להיפסק, ואני מציע, כפשרה, אפשר ללכת על 24 חודשים.

עמיר פרץ: אין צורך אולי ללכת בבת-אחת.

עמיר פרץ: ומשפט אחרון, אדוני, מכיוון שהפריעו לי: אני בהחלט חושב שיש הרבה מאוד מה להעריך במה שעושים החברים בישיבות ההסדר.

עמיר פרץ: אין לי שום כוונה, ואף אחד לא יגרור אותי לשם, חלילה לתקוף אותם-עצמם.

עמיר פרץ: אני מעריך אותם ואת מה שהם עושים.

עמיר פרץ: תאמין לי, אם יעשו משאל בתוכם, אתה תראה שרובם היו רוצים לשרת 24 חודשים.

יהודה גליק: מי שרוצה יכול.

עמיר פרץ: לא, לא, לא.

עמיר פרץ: אין דבר כזה.

עמיר פרץ: מוציאים אותם מהמסגרת.

עמיר פרץ: הוא לא יכול.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

עמיר פרץ: רק משפט אחד לסיום.

עמיר פרץ: אדוני, אני יודע שאין קשר בין המכינות הקדם-צבאיות לבין ישיבות ההסדר, אבל לא אוכל לצאת מכאן בלי לומר – לצערי הרב, בתוך אותן מסגרות גם צומחים גורמים מאוד מאוד קיצוניים.

עמיר פרץ: מה ששמענו בשבוע האחרון מהרב לוינשטיין על הרפורמים כנוצרים ועל קהילת הלהט"בים שהוא מכנה "סוטים" וכינויים מהסוג הזה, מצביע, לצערי הרב, על כך שבערוגות האלה גם צומחים להם אולי דברים שאנחנו לא יודעים על זה הכול, אבל צומחות להן תופעות קיצוניות שצריך לגנות.

קריאה: – – –

עמיר פרץ: והרב לוינשטיין, אסור לו להמשיך לעמוד בראש אותה מכינה קדם-צבאית, שנחשבת – – –

שולי מועלם-רפאלי: הוא בכלל במכינות, לא בישיבות ההסדר.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: הוא לא בישיבות ההסדר.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

עמיר פרץ: לא – הם מפריעים לי.

שולי מועלם-רפאלי: הוא בכלל במכינות.

יצחק וקנין: אה, נזכרת אחרי עשר דקות?

יצחק וקנין: מפריעים לך?

עמיר פרץ: לא.

יצחק וקנין: אתה כבר 13 דקות.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: כל העשר דקות הפריעו לי להשלים את משפטי.

יצחק וקנין: זאת שיטה טובה, אתה יודע – –

עמיר פרץ: להשלים את משפטי.

יצחק וקנין: – – שאתה גומר את הזמן ואתה עוד אומר: מפריעים לי.

עמיר פרץ: אשלים את משפטי וזהו.

עמיר פרץ: אומר כך: אני חושב שאין מקום לאנשים כאלה במכינות הקדם-צבאיות, שהן תפארת; גם המכינה הקדם-צבאית בעלי היא תפארת.

עמיר פרץ: אתם צריכים להוציא מתוככם את אותם אנשים שפגעו פגיעה קשה מאוד גם בציבור הכללי וגם בציבור הדתי-הציוני.

עמיר פרץ: אין להם מקום להיות חלק ממערכת החינוך הצה"לית – –

יצחק וקנין: תודה.

עמיר פרץ: – – ולא הקדם-צה"לית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

עפר שלח: – – –

יצחק וקנין: אבל אתה יכול רק אחרי ההצבעה, זה כלל.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אבקש שתגיש לי את זה בכתב.

יצחק וקנין: זה חייב להיות בכתב.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לא אפתיע אתכם, אבל הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק של חבר הכנסת עמיר פרץ.

אלי בן-דהן: אתה לא מופתע.

עמיר פרץ: – – –

אלי בן-דהן: יפה.

אלי בן-דהן: אני לא רוצה להשתמש בנימוק הטכני הפשוט שרק לפני שנה שונה החוק.

אלי בן-דהן: אפילו התקנות עוד לא הותקנו לחוק הזה.

איציק שמולי: הוא שונה לרעה, סגן השר, לא לטובה.

אלי בן-דהן: החוק שונה.

איציק שמולי: הוא שונה לרעה.

אלי בן-דהן: כנסת ישראל קיבלה אותו.

אלי בן-דהן: הוא שונה במעט ביחס לבסיס שהתקבל בממשלה הקודמת, ואפילו התקנות עדיין לא הותקנו.

איציק שמולי: – – –

אלי בן-דהן: אין עוד תקנות, ואתה כבר רוצה לשנות את החוק, כשהוא עוד לא נבחן, עוד לא נבדק?

אלי בן-דהן: אז זה הנימוק הפשוט.

אלי בן-דהן: אבל בוא, חבר הכנסת פרץ, אני אומר דברים שלא כתובים לי.

אלי בן-דהן: אתה יודע היטב, ואני אומר את זה לכנסת כולה: הציבור הדתי-לאומי – אתה יודע מה אחוז ההתגייסות ממנו, של בוגרי החינוך הממלכתי-דתי?

אלי בן-דהן: אני אומר לך.

דוד ביטן: 80%.

אלי בן-דהן: 99%.

אלי בן-דהן: רק 1% – – –

עמיר פרץ: – – – היה גיוס של 100%.

אלי בן-דהן: 1%.

עמיר פרץ: – – – היה גיוס של 100%.

אלי בן-דהן: סליחה, חבר הכנסת פרץ, אתה רוצה שאני אספר לך – –

עמיר פרץ: לא.

אלי בן-דהן: – – על ציבורים אחרים?

אלי בן-דהן: אתה יודע היטב.

עמיר פרץ: בטח.

אלי בן-דהן: אז על מי אתה מתנפל?

אלי בן-דהן: על הציבור שהכי מתגייס במדינת ישראל.

אלי בן-דהן: אין ציבור כמוהו.

אלי בן-דהן: אין ציבור כמוהו שתורם.

אלי בן-דהן: אין ציבור כמוהו שנמצא שנים רבות בצבא.

אלי בן-דהן: אין.

מיכל בירן: אין.

מיכל בירן: אין אף אחד.

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: אני אומר לך, אין.

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: כן, אין, אני אומר לכם.

אלי בן-דהן: אין.

אלי בן-דהן: כן, אין, אני אומר לכם.

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: זה לא נעים.

אלי בן-דהן: אני יודע.

עמר בר-לב: הם משרתים 17 חודש בלבד.

איציק שמולי: 17 חודש.

אלי בן-דהן: אין.

אלי בן-דהן: אין להם – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי.

אלי בן-דהן: לא נעים לכם לשמוע – אולי.

אלי בן-דהן: אבל כדאי שתקשיבו.

קריאה: 17 חודש.

איציק שמולי: עם 17 חודש גם אנחנו נגיע ל-100%.

אלי בן-דהן: בוא נראה אותך.

אלי בן-דהן: מה, אני אספר לך על – – –

איציק שמולי: אל תטיף לי, תעשה לי טובה.

אלי בן-דהן: אז גם אתה אל תטיף לי.

איציק שמולי: אני לא שירתי פחות ממי שאתה מייצג פה.

איציק שמולי: תעשה לי טובה.

אלי בן-דהן: אני לא יודע מה שירת, ואני לא מדבר עליך באופן – – –

איציק שמולי: אני לא שירתי פחות ממך.

יוסי יונה: אבל אתה לא יכול להגיד שאין.

אלי בן-דהן: סליחה.

אלי בן-דהן: לי יש נתונים מאכ"א, לא לך.

יוסי יונה: לא, אתה אומר – – –

אלי בן-דהן: ואני אומר לך – אני לא מדבר מעולם – – –

חיים ילין: ואצלנו במשפחה יש 100% גיוס, כולל נשים.

אלי בן-דהן: חיים, בניגוד לכם, אני מעולם – – –

חיים ילין: מה זה "בניגוד לכם"?

חיים ילין: למה "לכם"?

חיים ילין: אתה – – –

אלי בן-דהן: רגע, תשמע, תשמע משפט.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: אתה לוקח – – – ומפצל אותו לשניים.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אתם רוצים להפוך את הדיון הזה לטעון?

אלי בן-דהן: אולי יהיה לך שכל קצת לשמוע, סבלנות לשמוע משפט.

אלי בן-דהן: אמרתי – – –

חיים ילין: "אנחנו", "אנחנו".

אלי בן-דהן: תקשיב רגע.

אלי בן-דהן: תקשיב.

אלי בן-דהן: בניגוד לכם אני לא מדבר אישית על אף אחד פה.

אלי בן-דהן: אני לא תוקף אף אחד באופן אישי.

אלי בן-דהן: אני מדבר לגופו של עניין ולא לגופו של אדם.

אלי בן-דהן: ועם כל הכבוד לנתונים – – –

חיים ילין: אתה מדבר לגופו של מגזר.

אלי בן-דהן: רגע, תקשיב.

חיים ילין: – – – לא לגופו של אדם – של מגזר.

אלי בן-דהן: אני אומר לך, אני מדבר לגופו של עניין, לגופו של עניין בלבד.

אלי בן-דהן: ומה אתם עושים?

אלי בן-דהן: לוקחים את המגזר, שכולו, 99% ממנו מתגייסים, כולם משרתים, שנים – – –

עמר בר-לב: אבל 17 חודש.

אלי בן-דהן: – – – שנים רבות – – –

איציק שמולי: 17 חודש.

אלי בן-דהן: תקשיב רגע.

עמר בר-לב: שני-שלישים מהם משרתים 17 חודש.

אלי בן-דהן: לא, גם זה לא נכון.

אלי בן-דהן: אתה טועה לגמרי.

עמר בר-לב: זה נכון.

איציק שמולי: זה נכון.

אלי בן-דהן: ממש טועה לגמרי.

עמר בר-לב: אני אומר לך את זה בתור – – –

אלי בן-דהן: אז אני אומר לך, תקשיב טוב – – –

עמר בר-לב: ואני אומר לך את זה בתור – –

אלי בן-דהן: אז תקשיב.

עמר בר-לב: – – יושב-ראש ועדת המשנה למשאבי אנוש בכנסת הקודמת.

אלי בן-דהן: אז גם אני יכול לומר לך.

אלי בן-דהן: אז תקשיב לנתונים.

אלי בן-דהן: הנתונים הם ש-15% בלבד משרתים 17 חודש, וכל השאר משרתים שירות מלא ויותר ממלא.

אלי בן-דהן: אז דווקא לציבור הזה – זה מה שאתם רוצים לטפל?

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שמפחיד אתכם.

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שמפחיד אתכם.

עמר בר-לב: לא.

עמר בר-לב: מי שמשרת – – –

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שמפחיד אתכם.

אלי בן-דהן: תסתכלו על התמונה במלואה.

אלי בן-דהן: נו, באמת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

אלי בן-דהן: חבל.

אלי בן-דהן: תקשיבו.

אלי בן-דהן: אולי זה לא נעים.

אלי בן-דהן: אני יודע, מה לעשות.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

עמר בר-לב: אין לנו טענות למי שמשרת שירות מלא.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם.

אלי בן-דהן: אבל היא לא צועקת.

אלי בן-דהן: תראה מי שמפריע לי פה – זה אחרים.

יצחק וקנין: אני מנסה, איך אומרים – – –

אלי בן-דהן: לא נותנים לומר פה שני משפטים ברצף.

יהודה גליק: הם לא משרתים – – – חמש שנים.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, אני אומר לך, באמת, לקחתם את המגזר הלא-נכון.

אלי בן-דהן: תתקנו בבקשה את כל המגזרים האחרים – –

עמר בר-לב: אבל רק למגזר הזה יש את החוק הזה.

אלי בן-דהן: – – את כל אלו שמתחמקים מגיוס.

עמר בר-לב: אבל רק למגזר הזה יש את החוק הזה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב.

שולי מועלם-רפאלי: – – – לכולם שלוש שנים.

אלי בן-דהן: אתה יודע מה?

אלי בן-דהן: הלוואי – – –

עמר בר-לב: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב.

אלי בן-דהן: הלוואי שכל מי שאיננו מתגייס יעשה 17 חודש.

אלי בן-דהן: הלוואי.

אלי בן-דהן: אני אשמח, ואני אתן לך את כל התמיכה שכל אלו שמתחמקים מגיוס ולא באים להתגייס – שיעשו 17 חודש.

עמר בר-לב: אני מסכים אתך.

אלי בן-דהן: הלוואי שזה יקרה.

עמר בר-לב: על זה אני מסכים אתך, אבל מה זה קשור?

יאיר לפיד: הצבעת על ביטול השוויון בנטל.

יאיר לפיד: על מה אתה מדבר?

אלי בן-דהן: מה?

יאיר לפיד: הצבעת על ביטול השוויון בנטל.

יאיר לפיד: על מה אתה מדבר?

אלי בן-דהן: לא, אני מדבר על משהו אחר.

אלי בן-דהן: אנחנו מדברים על ישיבות ההסדר.

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: באמת.

אלי בן-דהן: אז עם כל הכבוד וההערכה, תתייחסו לזה.

אלי בן-דהן: אני עוד לא אמרתי איזו תרומה הם נותנים למקום שבו הם נמצאים.

אלי בן-דהן: יש היום שני ראשי עיר בוגרי ישיבות הסדר שהגיעו לעיר שלהם כתלמידי ישיבה ונשארו בישיבה, והיום הם ראשי עיר.

עמר בר-לב: מה זה קשור?

אלי בן-דהן: זה קשור.

אלי בן-דהן: זה חלק מהחוסן הפנימי – –

עמר בר-לב: מה זה משנה – –

אלי בן-דהן: – – של מדינת ישראל.

עמר בר-לב: – – אם מישהו ראש עיר או עשה משהו אחר?

אלי בן-דהן: אני אענה לך.

אלי בן-דהן: שאלת מה זה קשור – לפחות תקשיב, תקשיב לתשובה.

אלי בן-דהן: אתה שואל – תקבל תשובה.

אלי בן-דהן: זה חלק מהחוסן של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: והתרומה שלהם היא באמת גדולה.

אלי בן-דהן: אמרו לך פה חמש שנים, כי בחמש השנים האלה הם תורמים לסביבה, והם מוכנים להגיע לקריית-שמונה ולמצפה-רמון – –

עמר בר-לב: מצוין, מצוין.

עמר בר-לב: גם הילדים שלי.

אלי בן-דהן: – – ולאילת – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

אלי בן-דהן: – – ולדימונה ולאופקים ולשדרות – –

עמר בר-לב: – – – שנת שירות, וקדם-צבאי, ושלוש שנים שירות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב.

אלי בן-דהן: – – ולכל מקום אחר שהציבור הזה – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמר בר-לב, אתה מפריע בלי הפסקה.

אלי בן-דהן: – – לא מגיע, עם כל הכבוד.

איציק שמולי: אתם לא היחידים שתורמים, כבוד השר – – –

אלי בן-דהן: אז, בבקשה, אני ממליץ לכם, בואו, יש הרבה הרבה הרבה מגזרים שצריך לתקן אותם לפני שתיגעו בהסדר, שהם באמת – –

יצחק כהן: – – –

אלי בן-דהן: – – פאר לעם ישראל, פאר למדינת ישראל, קיבלו פרס ישראל, ותרמו תרומה אדירה לביטחונה של ישראל – גם לביטחון הפיזי, גם לביטחון הרוחני וגם לחוזק של מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: ולכן, אני קורא לכם לדחות את הצעת החוק הזאת.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ, שלוש דקות נוספות לרשותך.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, לצערי סגן השר מנסה להסיט לכיוון של הערכה או אי-הערכה לישיבות ההסדר.

עמיר פרץ: ואני מדגיש: נקודת הפתיחה היא שכולנו מעריכים אותם; נקודת הפתיחה היא שכולנו יודעים שהם בהחלט חבר'ה טובים, וכמו שאתה אומר, בן-דהן, מקבלים אותם יפה מאוד בכל מקום בארץ.

עמיר פרץ: אם הם לא היו טובים, לא הייתי רוצה שישרתו כל כך הרבה בצה"ל; להפך, אולי הייתי משחרר אותם, כמו אחרים שמקבלים שחרור.

עמיר פרץ: ולכן הניסיון הזה להסיט את זה למקום אחר – עכשיו, מה זאת ההתנשאות הזאת?

עמיר פרץ: מה זאת ההתנשאות הזאת?

עמיר פרץ: מה, חיילים רגילים שאחרי שלוש שנים צריכים ללכת להתחיל את הלימודים שלהם באקדמיה הם פחות טובים מהם?

עמיר פרץ: גם הם היו רוצים לשרת רק 17 חודשים.

יהודה גליק: – – – חמש שנים.

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: הם לא משרתים חמש שנים.

עמיר פרץ: מספיק עם הבלוף הזה.

שולי מועלם-רפאלי: הם משרתים חמש שנים.

עמיר פרץ: כל סטודנט – – –

קריאות: – – –

איציק שמולי: הם לא משרתים חמש שנים.

עמיר פרץ: כל סטודנט – סליחה, כל סטודנט היה שמח להיות 17 חודשים ועוד שלוש שנים באוניברסיטה כחייל.

מרדכי יוגב: – – –

עמיר פרץ: כל סטודנט.

מרדכי יוגב: – – –

יצחק וקנין: אדוני סגן שר האוצר, מה שרואים מכאן לא רואים משם.

מרדכי יוגב: שלוש שנים.

מרדכי יוגב: רק שלוש שנים.

עמיר פרץ: הם לא חמש שנים.

עמיר פרץ: הם לומדים – שיהיה להם לבריאות.

עמיר פרץ: מי שרוצה ללמוד – – –

קריאות: – – –

עמיר פרץ: סליחה, מי שרוצה ללמוד ולהצטיין – עלא כיפאק – –

אורי אריאל: למה אתה – – –

עמיר פרץ: – – שילמד.

עמיר פרץ: אבל למה הוא צריך להיות חייל כשהוא לומד?

עמיר פרץ: מה זה קשור בכלל?

יצחק וקנין: עמיר, שר החקלאות רוצה לשאול אותך שאלה.

עמיר פרץ: אם אתה מאפשר לו.

עמיר פרץ: אני הייתי יחד אתו בוועדה.

אורי אריאל: אתה אומר: הם רוצים ללמוד – גם אחרים רוצים.

אורי אריאל: אתה מכיר בתואר של תלמיד ישיבה כאקוויוולנטי לזה של מי שעושה BA?

עמיר פרץ: אתם קובעים.

אורי אריאל: אתה לא מכיר.

אורי אריאל: לא, זה לא נועד ללימוד ולהתקדמות אישית.

עמיר פרץ: למה זה נועד?

אורי אריאל: לימוד תורה שלא מוכר לצורך דברים אחרים – לא משכורת, לא תואר למכרז, לא כלום.

עמיר פרץ: טוב, אני מאוד מצטער, זה טיעון מאוד משונה.

עמיר פרץ: כל אדם יחליט על מסלולו, אני לא קובע במה אדם מוצא את סיפוקו ואת עתידו, ואני מאוד מכבד ומעריך את מה שהם עושים.

עמיר פרץ: יחד עם זאת, אל תציג את זה כאילו הם לא מקבלים דבר בזמן שהם נמצאים בישיבת ההסדר.

עמיר פרץ: אתה יודע יפה מאוד כמה הם עולים למדינה, וזה בסדר, כל עוד מחזיקים אותם שם.

אורי אריאל: לא אמרתי את זה.

עמיר פרץ: לא, אמרת: הם לא מקבלים כלום, הם רק נמצאים שם.

אורי אריאל: התואר.

עמיר פרץ: זה שכל מי שמתחתן שם מקבל את התשמ"ש שלו – – –

שולי מועלם-רפאלי: שקר.

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר גמור.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, למה את כועסת כל כך?

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר גמור.

שולי מועלם-רפאלי: כי זאת הסתה נגד חיילי ישיבות ההסדר – – –

איציק שמולי: הלוואי שתגני על כל החיילים, למה רק על ישיבות ההסדר?

איציק שמולי: על כל החיילים תגני.

שולי מועלם-רפאלי: אתה משקר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת שולי מועלם, תראי כמה סבלנות כלפייך יש לי.

שולי מועלם-רפאלי: איציק, אני מגינה על כל החיילים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שמולי, מספיק.

איציק שמולי: לא, את לא.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יצחק וקנין: מספיק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מועלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק וקנין: עוד פעם אחת, אני אקרא שנייה ושלישית.

איציק שמולי: תני גם לנו הנחות, מה קרה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שמולי, עד כאן.

עמיר פרץ: אני מסיים בזה.

עמיר פרץ: אתם יודעים יפה מאוד שגם בתוככם יש ויכוח מאוד קשה.

עמיר פרץ: אתם יודעים את זה, חברת הכנסת מועלם.

יצחק וקנין: נא לסיים, אדוני.

עמיר פרץ: אני מציע לך לבדוק את העובדות.

עמיר פרץ: תאמיני לי, אני הייתי חבר בוועדה לשוויון בנטל, אני מציע לך לבדוק את העובדות.

מיקי לוי: עמיר, ראש אכ"א הלך לספר לה.

עמיר פרץ: בממוצע, חברת הכנסת מועלם – – –

יצחק וקנין: לסיים.

עמיר פרץ: היא אמרה שאני משקר.

יצחק וקנין: משפט אחרון, בכל זאת צריך לסכם.

עמיר פרץ: מותר לי להגן על עצמי.

יצחק וקנין: עדיין, אפשרתי לך, ואני מאפשר לך.

עמיר פרץ: חברת הכנסת שולי מועלם – – –

מיקי לוי: חבר הכנסת פרץ – – –

יצחק וקנין: מיקי לוי.

עמיר פרץ: בממוצע, כל חייל בישיבות ההסדר, אחרי שהוא עובר לישיבה והוא מקבל בסביבות 2,000–3,000, יש כאלה עם שני ילדים ומקבלים 4,000, ושיהיה להם לבריאות – – –

אלי בן-דהן: זה לא נכון.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

עמיר פרץ: הוא בעל משפחה – הוא מקבל.

עמיר פרץ: כל עוד הצבא מכיר בו כחייל בתוך הישיבה, למרות שהוא כבר השלים את שירותו, אין לי דבר לומר.

עמיר פרץ: אני אומר לך, חבר הכנסת בן-דהן, חבר הכנסת יוגב, זה פועל נגדכם, אתם תצטערו על כך שאתם ממשיכים להחזיק את האוכלוסייה הזאת כאוכלוסייה מנותקת, אליטיסטית, שמקבלת יותר מכולם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עמיר פרץ – מי בעד, מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות בני ישיבות הסדר), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 30 בעד, 44 מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפר שלח ביקש להתייחס מאחר ששמו הוזכר בנאום של חבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: אני מאפשר לך חמש דקות לפי התקנון.

עפר שלח: תודה, אדוני.

עפר שלח: מה שעומד פה על הפרק איננו שירותם של בני ישיבות ההסדר.

עפר שלח: מה שעומד פה על הפרק הוא הצביעות שלא תיאמן של האנשים שמתיימרים להסדיר אותו, חברי אלעזר שטרן, ולייצג אותם.

עפר שלח: אתה זוכר שבדיוני ועדת שקד, שאתה ואני היינו חברים בה, מעולם לא ראינו התייצבות כזאת לדיוני הוועדה כמו שהייתה ביום שדנו על ישיבות ההסדר.

עפר שלח: הרבנים, מהרב דרוקמן – איש מכובד, חתן פרס ישראל – ומטה, וכל חברי הכנסת של הבית היהודי באו כולם כדי להגן על זכויות היתר שלהם.

עפר שלח: אמרתי להם בדיון הזה: מעולם לא ראיתי מישהו טוען שהוא אליטה והוא אליטה משרתת ועושה יותר מהאחרים ומייד מבקש הנחה של 50% במחיר.

עפר שלח: הדיון הגיע לשיאו כשאנחנו נדרשנו – והסכמנו – לפשרה, הפשרה הרקובה.

עפר שלח: כן, עמיר, אמרת את זה ביושר; אתה הסכמת לזה כשהיית שר ביטחון, אנחנו הסכמנו לזה כי לא הייתה ברירה, כי היינו צריכים להניע את העגלה האדירה הזאת, את המשאית האדירה הזאת שנוגעת לשירות החרדים.

עפר שלח: ואז היה הדיון אם זה יהיה 17 חודשים או 16 חודשים.

עפר שלח: ואחד הרבנים – אני לא רוצה להזכיר אותו בשמו – הסביר שאי-אפשר, אי-אפשר להאריך את השירות האקטיבי של תלמידי ישיבות ההסדר, כי אחרת הם לא יספיקו ללמוד את ספר "קצות החושן".

עפר שלח: ובאמת אני אומר, עמר, בואו נסתכל על זה.

עפר שלח: אתה היית מפקד יחידה; כמה היה המסלול, שנה וחצי?

עפר שלח: למה לא עשית אותו 17 חודשים כדי שאפשר יהיה ללמוד?

עמר בר-לב: יותר, כמעט שנתיים.

עפר שלח: יש לי ספרים, אגב, שכתבתי, ספרים שלוקח יותר זמן מאשר "קצות החושן" לקרוא אותם.

נחמן שי: האם קראת יותר ספרים או כתבת יותר ספרים?

עפר שלח: לא ברור.

עפר שלח: מה לא הצענו?

עפר שלח: מה לא הצענו במהלך הדיון הזה, חבר הכנסת גליק?

עפר שלח: מה לא הצענו בדיון הזה?

עפר שלח: הצענו שתהיה מכסה, שהיא יותר גבוהה ממספר האנשים, הרי לא כולם ממשיכים בהסדר; שתהיה מכסה לאנשים שממשיכים בהסדר, שהיא הרבה יותר גבוהה, ולו כדי שפעם אחת נשים גג על התופעה הזאת.

עפר שלח: גם לזה לא הסכימו.

עפר שלח: אגב, השרה שקד, דהיום, הסכימה לזה, רצתה את זה, הבינה שאתם בהתעקשות שלכם מביישים את הציבור הדתי-לאומי.

עפר שלח: היא הסכימה לזה; כמובן, המפלגה שלה לא נתנה לה.

עפר שלח: והשיא הוא כמובן הסיפור ששלוש וחצי שנים שאין בהן דקה של שירות, אין בהן דקה של שירות צבאי, מקבלים עליהן זכויות: אם אתה נפגע בתאונה, אתה תהיה נכה צה"ל, אתה מקבל על זה את כל מה שמקבל חייל, על שלוש וחצי שנים שבהן אינך חייל בשום מושג של המילה, וגם על זכות היתר הזאת אתם מגינים.

יצחק כהן: מה אתם רוצים מהחרדים?

עפר שלח: אני לא יודע מה אנחנו רוצים מהחרדים.

יצחק וקנין: אני אומר, גם ללמוד תורה זה להיות חייל.

יצחק וקנין: גם כשאתה לומר תורה זה חייל.

יצחק וקנין: זה חייל תרתי משמע.

עפר שלח: עמד פה אלי בן-דהן ודיבר על האנשים שלא משרתים, אחרי שבממשלה הזאת הוא היה שותף להחזרה לאחור של חוק השוויון בנטל.

עפר שלח: אז באמת אני אומר לך, אני כבר לא מבין מה אנחנו רוצים מהחרדים.

עפר שלח: היום השווה הרב דרוקמן את זה לעתודה האקדמית.

עפר שלח: סליחה שאני אומר, הוא רב מכובד, אבל איזה עזות מצח.

עפר שלח: העתודה האקדמית היא לאנשים שישרתו בצבא במקצועם, שהצבא זקוק להם במקצוע הזה, והם משרתים בקבע.

עפר שלח: אשתי, סגן השר כהן, הייתה רופאה במסגרת העתודה האקדמית, למדה שבע שנים ושירתה ארבע שנים, כולל שנתיים בקבע, כי הצבא צריך רופאים.

עפר שלח: אז אתה משווה את זה לאנשים שמקבלים חצי משירות בהנחה ומקבלים זכויות של חייל על חמש שנים?

עפר שלח: צה"ל, אגב, הציג בדיונים, גם בוועדת פרי, גם בוועדת שקד, עמדה חד-משמעית: הוא זקוק לחיילים האלה לשנתיים לפחות.

עפר שלח: זו העמדה המקצועית של צה"ל.

עפר שלח: אתה סגן שר הביטחון, אתה אמור להגן עליה.

אלי בן-דהן: אין חיילים אחרים?

אלי בן-דהן: תטפל בהם.

עפר שלח: זו העמדה המקצועית שהוצגה על-ידי הצבא, ואתם, בשל זכות יתר שניתנה לכם פעם – ואתם לא מוכנים להגביל אותה, לא להזיז אותה בחודש, לא להגביל אותה במספר – עומדים ומגינים על זה, ואחרי זה רוממות האליטה המשרתת בגרונכם.

עפר שלח: תתביישו לכם.

אלי בן-דהן: – – – האליטה – – – מה עם – – – שלא משרתים בכלל?

אלי בן-דהן: מה אתם?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

אלי בן-דהן: – – – בוא ונראה אותך.

אלי בן-דהן: תטפל בהם.

אלי בן-דהן: – – –

עפר שלח: חבר הכנסת בן-דהן – – –

עפר שלח: [הצעת חוק פ/2800/20; נספחות.

עפר שלח: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק תרומת ביציות (תיקון – תרומת ביציות בין בנות-זוג), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל בירן וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באנגלית יש מושג שנקרא pinkwash, שבא לתאר תהליך של יחצון מסיבי של הקהילה הגאה, בזמן שבעצם הוא בא לכסות על התנהלות קלוקלת.

מיכל בירן: אני מודה שכשעושים zoom out ומדברים על מדינת ישראל, זה מטריף אותי שמשתמשים במושג הזה, בעיקר – הפלסטינים, כי עם כל הכבוד, הם לא יטיפו לנו על זכויות הקהילה הגאה.

מיכל בירן: אבל כשעושים zoom in על איך מתנהלת ממשלת ישראל, אין מושג שמתאר את זה בצורה יותר טובה.

מיכל בירן: מצד אחד, שותקים כשבבאר-שבע מציעים למצעד הגאווה תוואי רחוק מן העין כדי לא לפגוע ברגשות הדתיים.

מיכל בירן: אבל מה, השר יריב לוין שיושב כאן, להוציא המון כסף על מסע הפרסום ולצבוע – – –

יריב לוין: – – – שעשיתם, המסע לא התקיים.

יריב לוין: מה הרווחתם מזה, אני לא יודע, אבל זה המצב.

מיכל בירן: יריב.

מיכל בירן: בקיצור, אבל להחליט להוציא כסף על מטוס, לצבוע אותו בצבעי הגאווה, לעשות פרסום ברחבי העולם – – –

יריב לוין: – – –

מיכל בירן: יריב, אני ודאי לא מאלה שיכשילו לך את זה – –

יריב לוין: – – – להכשיל את זה, זה כבר לא יהיה.

מיכל בירן: – – ובכל מקום בעולם, כמו שאמרתי וגם התחלתי, אני מגינה על מדינת ישראל, וכן, יש פה חלקים מאוד גדולים – – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – –

מיכל בירן: חבר הכנסת וקנין.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – –

יצחק וקנין: טוב, מיכל רוזין, אדוני השר, אם אפשר לא להפריע לדוברת.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: גברתי חברת הכנסת מיכל רוזין, קולך מאוד – עם דציבלים גבוהים.

יריב לוין: אין, וגם לא יהיה.

מיכל בירן: בקיצור, לזה קוראים pinkwash, שמצד אחד נותנים לעיריית באר-שבע ולרב דרעי להתעלל בקהילה הגאה שם; מצד שני מחליטים להוציא מיליוני שקלים על לצבוע מטוס בצבעי גאווה.

מיכל בירן: בנאומים בעברית חרדים לרגשות של הדתיים, אבל באנגלית – זאת שפה – דיון אחר לגמרי.

מיכל בירן: דווקא בימים אלו, כשהקהילה הגאה נתונה למתקפה, מהרבצ"ר, והרב דרעי, והרב יגאל לוינשטיין, איש חינוך שמכשיר תחת ידיו אלפי בני-נוער שחשופים לדברי הבלע וההסתה שלו נגד קהלים כל כך רחבים בחברה הישראלית, ורוב חברי הקואליציה שותקים, ואין – דווקא עכשיו, יום לפני מצעד הגאווה, שנה אחרי ששירה בנקי נרצחה על-ידי בן-עוולה, דווקא בימים האלה, חשוב שנקבל את הצעת החוק הזאת.

מיכל בירן: ועל מה אנחנו מדברים?

מיכל בירן: ופה הרב ליצמן, אם אנחנו כבר מדברים על זה.

מיכל בירן: אנחנו מדברים בסך הכול על לאפשר לשתי נשים, בנות אותו מין, שהחליטו שהאופן שבו הן רוצות ליצור את המשפחה שלהן זה לשאת זו את ביציתה של רעותה.

מיכל בירן: האחת, יש לה קשר גנטי עם הילד; השנייה, יש לה קשר ביולוגי, נושאת אותו או אותה תשעה חודשים.

מיכל בירן: אגב, בוא נגיד בכנות: הורות לא קשורה לגנטיקה ולא לביולוגיה, היא קשורה להכרעות שעושים יום אחרי יום, ויש המון דרכים ליצור משפחות.

מיכל בירן: אבל אם יש זוגות של נשים שרוצות לעשות את זה ככה, למה למנוע מהן?

מיכל בירן: הרב ליצמן, גם לפי ההלכה שלך זה לא אסור; נשים המסוללות, ממה שידוע לי, זה בכלל לא – – –

יעקב ליצמן: אין הלכה שלי ושלך, אין שתי הלכות.

מיכל בירן: אני סומכת עליך, לרוב, בפרשנות של ההלכה, אבל אני אומרת, לפי הפרשנות שלך אני גם בטוחה שבכלל אין על זה איסור.

מיכל בירן: אז על מה אנחנו מדברים?

מיכל בירן: שתי נשים בגירות רוצות לעשות את זה.

מיכל בירן: אנחנו מאפשרים תהליכי פונדקאות שמעורב בזה כסף ומעורבים בזה תהליכים אחרים, ושתי נשים, לא למטרת כסף, למטרת יישום האופן שבו הן רוצות לממש את האהבה שלהן וליצור את המשפחה שלהן – את זה לא.

מיכל בירן: הממשלה הזאת, בחלק מהממשלה שלך יש אנשים שדווקא זה נהיה אצלם מאוד טרנדי לחבק את הקהילה הגאה, לבוא למצעד בתל-אביב.

מיכל בירן: אני חושבת שהגיע הזמן לראות אם ה"לרלרת", כפי שקוראים לזה בקהילה הגאה, של הקואליציה הזאת תהיה מגובה גם במעשים.

מיכל בירן: הצעת החוק הזאת לא משנה את כל הסטטוס-קוו, היא קטנה, אבל היא מאפשרת לעוד נשים לממש את עצמן, לממש את האהבה שלהן, ואני מקווה שתצביעו בעד.

מיכל בירן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: ישיב שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: עשר דקות.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חוק תרומת ביציות פורסם בשנת 2010, ובמסגרתו הוסדרו ההליכים הרפואיים הכרוכים בביצוע תרומת ביציות בישראל.

יעקב ליצמן: החוק קובע כי רק אישה הסובלת מבעיה רפואית המונעת ממנה לעשות שימוש בביציותיה רשאית להגיש בקשה לקבלת תרומת ביציות בישראל.

יעקב ליצמן: חוק תרומת ביציות לא נועד להסדיר או להכיר במעמד אישי כזה או אחר.

יעקב ליצמן: בשל כל האמור, ובהתאם להחלטת הממשלה, אבקש מחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

מיכל בירן: אבל למה, ליצמן?

מיכל בירן: למה?

יעקב ליצמן: אנחנו השבוע בפרשת פנחס; פנחס בן אלעזר בן אהרן הכוהן היה קנאי, והגמרא אומרת על בלעם, שם, שהוא רצה לעשות מעשה זמרי ולקבל שכר כפנחס; רוצים לעשות את הכול – ולקבל שכר.

יעקב ליצמן: בהמשך, בפרשת השבוע הקודם, כתוב: "מה טבו אהליך יעקב משכנתיך ישראל".

יעקב ליצמן: מה הייתה הברכה?

יעקב ליצמן: הוא ראה שאין פתחיהם שוות, שאחד לא מסתכל בתוך השני – כך כתוב בגמרא.

יעקב ליצמן: "מה טבו אהליך יעקב משכנתיך ישראל" – שני דברים, לא היה אחד שהסתכל לתוך השני, מה הוא עושה.

יעקב ליצמן: הספרים מפרשים את זה, גם בשם האדמו"ר מצאנז, נדמה לי, ש"פתח" זה לשון צדקה: "פותח את ידך ומשביע לכל חי רצון" – צדקה – שם נותנים צדקה; שבן-אדם לא יסתכל על השני, כמה הוא נותן, אז הוא אומר: הוא נותן 100 שקל, אני לא – לא, אתה צריך לתת כמה שתה רוצה, כמה שאתה יכול.

יצחק וקנין: אני יכול להגיד איזה מילה לכבודו?

יעקב ליצמן: כן.

יצחק וקנין: אמרת "פתח" זה צדקה.

יצחק וקנין: כתוב: "פתֹח תפתח".

יצחק וקנין: למה פעמיים, "פתח תפתח"?

יצחק וקנין: תפתח את ידך וזה הכול.

יעקב ליצמן: "נתֹן תִתן".

יצחק וקנין: "פתח תפתח" – כשאתה פותח את האצבעות, אז האצבעות לא שוות, אז תדע שהאצבעות לא שוות.

יעקב ליצמן: אז אנחנו לא צריכים להסתכל אחד על השני, אנחנו צריכים לעזור אחד לשני.

יעקב ליצמן: עוד מעט אני אגיד קצת על הבריאות, אני אכנס גם לזה.

יעקב ליצמן: אני אנצל את ההזדמנות.

יעקב ליצמן: אבל יש שאלה, חבר הכנסת פרי יעקב, כתוב: "ויפתח ה' את פי האתון", כך כתוב בפרשת השבוע, נכון?

יעקב ליצמן: אז כתוב שהוא הרג אותה, הוא הרג אותה לבסוף.

מיכל בירן: מה יגיד ה' על זה – – – לקבוצות באוכלוסייה?

יעקב ליצמן: הוא הרג את האתון.

יעקב ליצמן: למה לא קילל את האתון?

יעקב ליצמן: הביאו אותו לקלל, הוא כזה מקלל מוצלח, למה לא קילל את האתון?

מיכל בירן: אתה לא עונה לעניין, ליצמן.

יעקב ליצמן: אז כתוב בספרים, באחד הספרים כתוב שייתכן שיש לו רק קללה אחת, אם הוא ינצל אותה על החמור הוא לא יקבל את זה אחר כך.

יעקב ליצמן: אני חשבתי דווקא שהוא פחד שאם בלעם, אם ה' פתח את הפה של האתון, שהיא יכולה לדבר, מי יודע אם האתון לא יודעת לקלל?

יעקב ליצמן: אז הוא פחד לקלל אותה, כי גם היא תקלל אותו בחזרה, היא תפתח את הפה גם כן.

יעקב ליצמן: אני רוצה, ברשותכם, רבותי, לדבר גם על הנושא של הבריאות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות, אתמול היה לו הישג, לדעתי, היסטורי, יחד עם שר האוצר, אני חייב לשבח אותו, שאנחנו מגיעים ל-550: 500 בסל, 50 על גנטיות – אבל גם זה חלק מהדברים – להגדיל את הסל.

יעקב ליצמן: ואני יודע, שמעתי כבר היום, קראתי גם פה היום, פה ושם בעיתונות, קופות-חולים מתרעמות, הטילו מס על השב"ן, קצת, על חברות ביטוח.

יעקב ליצמן: אני לא מבין את הטענה – אני לא הבנתי את הטענה למה, כי אם הם הסכימו לתת לי בתוך השב"ן קודם, אז מה משנה להם אם אני לוקח את זה בתוך הסל, שכולם יקבלו את זה – לא רק 80%.

יעקב ליצמן: לכן, אני לא מסכים עם זה, ואני בטוח שהם יסכימו וזו תהיה בשורה טובה.

יעקב ליצמן: יש לנו עוד ויכוח, פתאום, כשמשרד האוצר חשב שזה לשלוש שנים, אנחנו ידענו על חמש שנים.

יעקב ליצמן: אנחנו נסיים את זה עד חוק ההסדרים.

יעקב ליצמן: אני מודה לכם, ואני מבקש מכולכם להצביע נגד החוק.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות השר יעקב ליצמן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל בירן, שלוש דקות נוספות לרשותך.

מיכל בירן: הרב ליצמן, זה ממש לא מכובד.

מיכל בירן: נשלחת על-ידי הממשלה להשיב על הצעת החוק הזאת, והשבת על כל דבר – באמת, רק היה חסר פה איזה איראן, משהו כזה, בנוסח נתניהו – אבל לא ענית למה.

יעקב ליצמן: – – – הצעת החוק – – –

מיכל בירן: אם ההלכה שלך לא אוסרת את זה – –

יעקב ליצמן: – – –

מיכל בירן: – – והנשים הן נשים בגירות, מה נשאר לך להתנגד לזה, חוץ מבאמת, רוע לב ואטימות לרצון ולסבל ולשאיפות של זוגות של נשים – שמה הן כבר ביקשו?

מיכל בירן: ביקשו ליישם את האהבה שלהן כפי שהן רואות לנכון.

מיכל בירן: ההתנהלות הזאת – ואין לך סיבה אחרת, חוץ מהתנכלות לקבוצה שלא מוצאת חן בעיניך.

מיכל בירן: הדבר הזה הוא לא סביר במדינה דמוקרטית.

מיכל בירן: לא סביר שאתה שם אותנו בסיטואציה הזאת.

מיכל בירן: אני מבקשת ממך, הצעת החוק הזאת תמשיך לחזור שוב ושוב ושוב, ואני מקווה שעיניך ייפקחו באחת הפעמים.

מיכל בירן: בינתיים תודה לשותפים לדרך: לחברת הכנסת מרב מיכאלי, לחברי הכנסת של המחנה הציוני, שעובדים בזה ועזרו בזה, לפעילה דניאל מלובני מ"אופק" בבן-גוריון, שהעלתה את הצעת החוק הזאת.

מיכל בירן: ושוב, אני מבטיחה לך, הרב ליצמן, כל חצי שנה אני אעלה את הצעת החוק הזאת, עד שיום אחד היא תעבור.

מיכל בירן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק תרומת ביציות (תיקון – תרומת ביציות בין בנות-זוג), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת מיכל בירן וקבוצת חברי הכנסת, קריאה טרומית – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק תרומת ביציות (תיקון – תרומת ביציות בין בנות-זוג), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 מתנגדים, 31 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 71), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החינוך, התרבות והספורט.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: [מס' פ/2159; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 10183.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ו–2015, תשובה והצבעה.

יצחק וקנין: ישיב השר יריב לוין בשם שר הכלכלה והתעשייה.

יצחק וקנין: רבותי, מייד אחרי כן תתקיים הצבעה, אחרי תשובת השר.

יצחק וקנין: בינתיים, עד שהשר יעלה, אני מקדם בברכה את עובדי חברת הקוסמטיקה "ד"ר פישר" והבעלים.

יצחק וקנין: אנו מקדמים אותם בברכה.

יצחק וקנין: נעשה הכול לתמוך בחברה כדי למנוע את קריסתה ופיטורי העובדים.

יצחק וקנין: תודה וברוכים הבאים לכנסת ישראל.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני כבר בפתח הדברים אומר שאני חושב שההצעה של חבר הכנסת רוזנטל, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), היא – – –

מיכל בירן: לא שומעים אותך.

יריב לוין: לא שומעים?

יריב לוין: אומרים לי, אדוני, שלא שומעים אותי.

יצחק וקנין: אם אפשר להגביר את המיקרופון של הדובר.

יריב לוין: עכשיו יותר טוב?

מיכל בירן: כן.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: אני כבר בפתח הדברים אומר שההצעה של חבר הכנסת רוזנטל, גם אם יש דברים שאולי צריך לתקן בה, היא הצעה טובה.

יריב לוין: אני אומר את זה בצורה ברורה.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת לתקן את הגדרת המונח "פרסומת אסורה" כך שתכלול פרסום סמוי ושילוב מסרים פרסומיים בתוכן שיווקי.

יריב לוין: הצעת החוק מסמיכה את שר הכלכלה, באישור ועדת הכלכלה של הכנסת, לקבוע כללים לעניין סיווג וסימון של מסרים פרסומיים, ואת שר התקשורת – לקבוע סימנים של מסר פרסומי בתוכן של שידורי טלוויזיה, וזאת בהתייעצות עם שר הכלכלה.

יריב לוין: בימים אלו דנה בנושא הפרסום הסמוי ועדה בין-משרדית להסדרת השידורים המסחריים בישראל, בראשות מנכ"ל משרד התקשורת, אשר מונתה כוועדה מייעצת בידי ראש הממשלה ושר התקשורת.

יריב לוין: ועדה זו עוסקת בשידורים אודיו-ויזואליים בלבד, הן על גבי הפלטפורמות המסורתיות והן על גבי האינטרנט, בעוד שהצעת החוק שבפנינו היא רחבה יותר, משום שהיא עוסקת גם בפרסום סמוי טקסטואלי במדיות השונות: טלוויזיה ורדיו, עיתונות מודפסת, אתרי אינטרנט ומדיות חברתיות.

יריב לוין: עם זאת, אין ספק שתוצאת עבודת הוועדה תהיה רלוונטית גם לסוגי המדיה הנוספים.

יריב לוין: לאור הדבר הזה, ולאור העובדה, חבר הכנסת רוזנטל, שגם בתוך סיעות הקואליציה השונות היו כל מיני הערות, וכל מיני אנשים רצו ללמוד את הנושא לעומק בטרם הצעת החוק הזו מתקדמת, ועדת השרים לחקיקה ביקשה לדחות את הדיון בהצעת החוק לאיזשהו פרק זמן, על מנת באמת לאפשר לוועדה שם לסיים ולנסות גם לברר את הדברים בינינו, בתוך הקואליציה, ולנסות להגיע להסכמות.

יריב לוין: אני חושב שנכון לעשות את זה.

יריב לוין: חבל שלא הסכמת להמתין עוד.

יריב לוין: אני יודע שכבר חיכית, אבל בסוף המטרה היא הרי להתקדם.

יריב לוין: אז היום אנחנו נימצא במצב שאנחנו כקואליציה – אין לנו ברירה, נצטרך להפיל את הצעת החוק, כי אנחנו לא יכולים פשוט לתת לה לדהור קדימה מבלי לעמוד על כל המשמעויות עד הסוף וללבן את הדברים בתוכנו.

יריב לוין: ואני חושב שחבל, פשוט חבל.

יריב לוין: אבל זה רצונך, ואתה בעל הדבר, אז אי-אפשר למנוע את זה.

יריב לוין: אני רק יכול לומר שיכול להיות שכשהוועדה תסיים את עבודתה, אולי יהיה מקום, בחלוף שישה חודשים, בהנחה שההצעה פה תידחה, לשוב ולהעלות אותה.

יריב לוין: ואני אומר לך שוב, ההתייחסות היא לגמרי עניינית, רק שהדבר הוא רציני, הוא כבד, הוא מצריך זמן.

יריב לוין: לא הצלחנו, למרות שהיה מאמץ – ואתה יודע שהיה מאמץ – להביא את הדברים לידי גיבוש והבנה.

יריב לוין: בתנאים האלה, ואתה כבר בקי בהלכות העבודה כאן, אין לנו ברירה אלא להתנגד להצעה.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין, שדיבר בשם שר הכלכלה והתעשייה.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת – – –

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מבקש.

יצחק וקנין: אתה יכול.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשות המציע.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותו, כיוון שהממשלה מתנגדת להצעה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך.

מיקי רוזנטל: השר יריב לוין, קודם כול, ברמה העובדתית, ועדת פילבר סיימה את עבודתה.

מיקי רוזנטל: אני הופעתי בפניה, והיא המליצה לאמץ את הצעת החוק שלי.

מיקי רוזנטל: אז הנימוק הזה כבר לא תקף.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק הייתה בוועדה במשך חצי השנה האחרונה חמש פעמים, וכל פעם דחו אותה.

מיקי רוזנטל: אני חושב, אני מכיר את רוב שרי הליכוד ואת רוב שרי הממשלה, רובם אינטליגנטים, הם לא צריכים יותר מיום אחד כדי להבין את מהות ההצעה וגם להתנגד לחלקים ממנה.

מיקי רוזנטל: העניין של חצי השנה, בואו נאמר את האמת – יש פה פיל ענק בחדר הזה, במליאה הזאת; ענק, כזה גודל, קוראים לו "ישראל היום".

מיקי רוזנטל: בואו נודה על האמת.

מיקי רוזנטל: בגלל שהוא ישנו פה – ואגב, הצד הזה יותר מבוהל ממנו מאשר הצד הזה – אז אף אחד לא מסתכל על החוק ואף אחד לא מדבר על החוק, אלא רק על מה שמסביבו.

מיקי רוזנטל: אני אומר לכם בהגינות, שכל חבר כנסת שלא מצביע בעד החוק הזה בגלל שביבי תומך בו, עושה עוול לחוק והוא לא מכיר אותו.

מיקי רוזנטל: לא כל מה שנתניהו תומך בו זה אוטומטית פסול, אבל גם בחלק הזה פוסלים את זה.

מיקי רוזנטל: אני רוצה, ברשותך, אבל, להגיד עוד כמה דברים, השר לוין.

מיקי רוזנטל: הדבר הראשון שאני רוצה להגיד לך זה שיש שיטה בוועדת השרים – אני לא מדבר על החוק בכלל – שאם לא רוצים להחליט אז דוחים ודוחים ודוחים, וזה תקף בחוק הזה וגם באחרים, ואתה יודע שאני לא טועה בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: פשוט לא רצו להכריע בו, וזאת הדרך: בואו נמרח אותו עוד חצי שנה, עוד כמה חודשים.

מיקי רוזנטל: אני חיכיתי, אדוני, פעם, פעמיים, שלוש, ארבע, חמש.

מיקי רוזנטל: גם אתה היית אומר: עד כאן וזהו.

מיקי רוזנטל: זה – 1; 2.

מיקי רוזנטל: אנחנו נביא אותו עוד חצי שנה, ואז אולי תהיו יותר בשלים להעביר אותו.

מיקי רוזנטל: אבל אני רוצה להגיד משהו על כמה אנשים שנגועים פה, נגועים ממש.

מיקי רוזנטל: חברי כנסת שהתערבו בחוק הזה, שלתנועה שלהם יש עיתון, או שיש להם עצמם זיקה לעיתון, והם התערבו בחוק הזה בניגוד עניינים מפורש, ואסור שזה יהיה.

מיקי רוזנטל: ויש פה חברי כנסת שבחשו בחוק הזה, כי יש עיתונים שמיטיבים אתם.

מיקי רוזנטל: מיטיבים אתם, והכול הכול הכול על חשבון הציבור, כי חלק גדול מחברי הכנסת פה, בואו נודה על האמת, לא עובדים בשביל הציבור, הם עובדים בלהיבחר עוד פעם, מה לעשות.

מיקי רוזנטל: ובשביל להיבחר עוד פעם אתה צריך שתהיה לך תקשורת, היום, ובשביל שתהיה לך תקשורת אתה צריך לייצר זיקה לכלי תקשורת, ואתה מגן על האינטרסים הכלכליים של כלי התקשורת, וכלי התקשורת גומל לך בסיקור אוהד מוגזם.

מיקי רוזנטל: אני אהיה עדין, ועל כמה לא ענייני היה הדיון בהצעת החוק הזאת אני אתן לכם רק דוגמה אחת, כי אני עדיין רוצה שהחוק יעבור, ואני לא מספר את כל מה שאני יודע.

מיקי רוזנטל: הייתה ישיבת ראשי הסיעות.

מיקי רוזנטל: ראשי הסיעות של הקואליציה ישבו בדיון ודיברו על החוק הזה.

מיקי רוזנטל: אמר אביגדור ליברמן, שר הביטחון של מדינת ישראל, טיעון מאוד ענייני נגד החוק.

מיקי רוזנטל: הוא אמר כך: של מי החוק הזה?

מיקי רוזנטל: של רוזנטל?

מיקי רוזנטל: אני לא סובל את רוזנטל, ולכן אנחנו נצביע נגד.

מיקי רוזנטל: זאת הרמה של הדיון, בהצעת חוק שבאה להגן – –

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

מיקי רוזנטל: – – על הציבור מפני הטיה שיטתית של עשרות ידיעות שמתפרסמות כל יום, עשרות פרסומות שמתחזות לידיעות עיתונאיות.

מיקי רוזנטל: יש פה אחד שיגיד שהוא תומך בזה?

מיקי רוזנטל: די עם הצביעות הזאת.

מיקי רוזנטל: בסדר, כל אחד דואג לאינטרסים שלו – –

יצחק וקנין: תודה.

מיקי רוזנטל: – – רק לא לאינטרסים של הציבור, וחבל מאוד.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ו–2015 – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – 2 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסום סמוי), התשע"ו–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 23 בעד, שני נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2277; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ה–2015 [מס' פ/309/20; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' י"א, עמ' 1621.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – עשייה מקצועית מודעת עוני והקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת אלי אלאלוף וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלאלוף, לרשותך עשר דקות.

יצחק וקנין: אני רק אומר לחברים: להצעה זו הוצמדו הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), של חבר הכנסת יואל חסון, והצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזים למיצוי זכויות), של חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: מאחר שיואל חסון נימק, אז הוא לא יצטרך לנמק את הצעת החוק, אבל, חבר הכנסת מאיר כהן, לך יינתנו שלוש דקות לנמק.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, הכנסת, חברי הכנסת, חברים, השרים, אני רואה בזה הזדמנות מצוינת לדבר על הטמעת תוכנית המלחמה בעוני במערכת הממשלתית בכלל וגם במערכת העירונית.

אלי אלאלוף: כפי שאתם יודעים, באחת הישיבות הראשונות שלה, הממשלה הנוכחית אימצה את דוח העוני, ולמעשה אפשר להגיד שהיום היא מטמיעה את זה בצורה מאוד משמעותית, כשאנחנו קיבלנו – אני חושב שכשקצת מדברים על העוני, בואו ניתן לו קצת יחס מיוחד; אני הייתי מבקש מהחברים שלי, חברי הכנסת, קצת שקט.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לכבד את הדובר.

אלי אלאלוף: לא, גם את הנושא במיוחד.

אלי אלאלוף: הדובר לא חשוב.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: גם את הגיל וגם את הכול צריך לכבד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שדוח העוני, שבאמת יזם אותו חבר הכנסת מאיר כהן, בתפקידו הקודם כשר הרווחה והשירותים החברתיים, מתחל להיות מיושם בצורה מאוד משמעותית.

אלי אלאלוף: עד עכשיו, בתקציב של 2016 – חברים מהשמאל מצד ימין, חברי.

אלי אלאלוף: תמר זנדברג.

אלי אלאלוף: אני מכבד אתכם – –

תמר זנדברג: גם אנחנו אותך.

אלי אלאלוף: – – תמיד, בצורה אדוקה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שבתקציב של השנה, ב-2016, כמעט 7 מיליארד שקל מושקעים, מתוקצבים ומופעלים היום במשרדים השונים.

יצחק וקנין: חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מיכל ותמר ויוסי יונה, חברי הכנסת, אנא, שבו.

יצחק וקנין: זה לא מכובד.

אלי אלאלוף: זה לא תמיד קל ולא תמיד נעים לשמוע שיש דברים שמתבצעים.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שכשכתבנו את הדוח, יחד עם 40 מתנדבים, והגשנו אותו לממשלה, לא היינו בטוחים שנגיע לתוצאות האלה.

אלי אלאלוף: ואפשר לראות את זה היום הלכה למעשה, אם זה בקצבאות ילדים, כולל תוכנית העצמה של הילדים; אם בתוכניות – קצבאות הזקנים; תוכניות שונות שמשרד הרווחה דיווח לנו לפני פחות משבוע, בהיקף של כמעט 300 מיליון שקל; גם משרד הבריאות דיווח לנו השבוע; גם משרד הכלכלה ואגף התעסוקה שלו.

אלי אלאלוף: אנחנו רואים שיש השקעה אדירה – אני אגיד כדי למצוא חן בעיני אחרים: לא מספיק – אבל זה תהליך מאוד מאוד מרשים.

אלי אלאלוף: אחת הבעיות הקשות שגילינו בדוח העוני היא שחלק מהקצבאות, חלק מהתוכניות, חלק מהתקציבים, לא מגיעים ליעד שלהם, דהיינו לאוכלוסייה החלשה ביותר במדינה.

אלי אלאלוף: אני רגיל להתבדר ולהגיד: היום עני, כדי למצות את הזכויות שלו, זקוק למזכירות ברמה של מנהלת לשכה כדי להשיג מה שמגיע לו, מה שמגיע למשפחה, מה שמגיע לקהילה.

אלי אלאלוף: אתן לכם רק דוגמה: אחד הכלים הבסיסיים להתמודדות עם העוני זה קצבת הבטחת הכנסה.

אלי אלאלוף: מיקי היקר, אני אוהב אותך, אז תקשיב לי, כי זה חשוב לי, דעתך.

אלי אלאלוף: מיקי רוזנטל.

אלי אלאלוף: אני אשמח מאוד שתקשיב, כי זה נושא שקרוב ללבך.

אלי אלאלוף: אתם יודעים שהבטחת הכנסה במצב היום, אחרי מאמצים אדירים שנעשו – רק 50% מהזכאים להבטחת הכנסה משיגים את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין פה דווקא לטובה את המאמץ האדיר של רשות המסים להעביר לזכאים את מה שנקרא מס הכנסה שלילי, מענק עבודה.

אלי אלאלוף: הגיעו השנה לשיא מדהים של 70%.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים שכשהתחלנו את דוח העוני, מי שקיבלו את הקצבה הזאת היו רק 29% מהזכאים.

אלי אלאלוף: אחת הבעיות הקשות היא שהעניים אינם יודעים, והשירות הכי קרוב אליהם – תקשיבו טוב – גברת כהן, ידידי שי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת כהן-פארן.

אלי אלאלוף: אני רוצה שתקשיבו ותבינו לפעמים.

יצחק וקנין: יעל כהן-פארן.

אלי אלאלוף: כי אני גם יודע לקבל ביקורת, אבל כשהיא מבוססת על ידע.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם:

אלי אלאלוף: השירות הכי קרוב לעניים – בטרמינולוגיה הישנה שקיימת עוד היום – זה לשכות הסעד.

אלי אלאלוף: אבל לשכות הסעד לא הוכנו לזה; לשכות הסעד אינן יודעות את ההתמודדות.

אלי אלאלוף: אחד הדברים, שגם ראינו והבאנו בדוח העוני, הוא שאפילו העובדים הסוציאליים לא הוכשרו להתמודד עם העוני.

אלי אלאלוף: הם לא יודעים לגשת בצורה אחרת ממה שעשו עד עכשיו.

אלי אלאלוף: המטרה של הדוח הייתה ונשארת, ואני מקווה שתמיד תישאר, הוצאת המשפחה מהעוני.

אלי אלאלוף: לא לתחזק אותה דורי-דורות, שלושה וארבעה דורות של אנשים עניים באותה משפחה.

אלי אלאלוף: העוני הבין-דורי הזה הוא מכה שאין לה שום הצדקה.

אלי אלאלוף: חלק מאתנו באולם הזה יצאו ממשפחות עניות.

אלי אלאלוף: למה אנחנו לא שם יותר?

אלי אלאלוף: מפני שההתמודדות עם העוני היא כלל-מערכתית: של המדינה, של המשרדים ושל החברה ביחד.

אלי אלאלוף: עוני זה לא רק הדוח של הביטוח הלאומי שבודק פעם את ההכנסה ופעם את ההוצאה של משפחה – עכשיו אנחנו בשלב של בדיקת ההוצאה, לא בדיקת ההכנסה.

אלי אלאלוף: עוני זה גם חינוך.

אלי אלאלוף: האוכלוסיות העניות לא מקבלות את החינוך ההולם.

אלי אלאלוף: אז אני שמח שיש המלצה, ומתבצעת, בנושא של תקצוב דיפרנציאלי.

אלי אלאלוף: עוני זה גם דיור, ובעיקר דיור.

אלי אלאלוף: כי דיור מדרדר לעוני כשהמשפחה ענייה, בין 65% ל-85% מכל הכנסותיה מוקדשות לנושא הדיור.

אלי אלאלוף: עוני זה תעסוקה הולמת, עם רמת הכנסה לא צמודה לשכר המינימום בלבד.

אלי אלאלוף: עוני זה בריאות, ושלשום היו לנו דיונים בנושא הזה בהשתתפות השר והמנכ"ל שלו, שהודו בזה שמי שעני מקבל שירות נמוך יותר, פחות טוב, נגיש פחות; תרופות שהם לא מגיעים אליהן, וכו' וכו'.

אלי אלאלוף: ולכן מצאנו לנכון – ואני שמח שחברי מאיר ויואל חסון מצאו להצטרף בדרכם הם לנושא של הצורך להקים מרכזים למיצוי זכויות לא בלשכות הסעד, אלא בלשכות העירוניות, שמחליפות את שמן, ואת תוכנן, למחלקות לשירותי רווחה, כמו שהמשרד נקרא.

אלי אלאלוף: זו הזרוע של המשרד, השר גם נושא את השם הזה בגאון.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה מהלך אדיר.

אלי אלאלוף: זה לא רק מהלך טרמינולוגי כזה, זה מהלך תוכני.

אלי אלאלוף: זה דורש מהמערכת העירונית להתביית על המטרה הכי קשה והכי ארוכת טווח.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור: עוני זה לא תוכנית; עוני זה התמודדות מתמדת, לטווח ארוך.

אלי אלאלוף: תמיד יהיו בינינו אנשים עניים, או בגלל שהם עשו שטויות בדרך שלהם, או בגלל שהמצב הביא אותם לעוני, או בגלל שהמדינה לא הכינה אותם לצאת מהעוני.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו ממליצים שכל לשכות הרווחה, קרי, היום, לשכות הסעד, יהפכו ללשכות לשירותים חברתיים, עם דגש על שירות של מיצוי זכויות, ובדגש – לא כל משרד, כי לצערי הרעיון הזה תפס וכל משרד עכשיו רץ להקים לעצמו מרכז למיצוי זכויות.

אלי אלאלוף: אז יש כבר התמודדות במשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: לשמחתי, אתמול, יחד עם המנכ"ל, אמרתי לו: תחכה קצת.

אלי אלאלוף: יש מרכז, שני מרכזים – והשר כץ אחראי לפחות על אחד – של יד מכוונת בביטוח לאומי; אין שום הצדקה לשירות נפרד כזה.

אלי אלאלוף: יש כבר גם בשירות התעסוקה מרכזים למיצוי זכויות.

אלי אלאלוף: וואו, כמה בזבוז, כמה טרטור מוסיפים לעני הזה, שכדי למלא את הטופס – מי שנתקל במילוי טופס למעון-יום, אני אומר לו: תגמור למלא את הטופס ולך תקבל דוקטורט באוניברסיטת הטיפשות.

אלי אלאלוף: לכן אני מביא – ואני שמח על ההצטרפות של החברים שלי – הצעת חוק שתמסד את הנושא של לשכות הרווחה, בהסכמת השר, כמובן, והמשרד שלו, עם הטרמינולוגיה החדשה, עם התוכן החדש: מרכזים שייתנו שירות כולל לבעיות של אנשים שחיים בעוני.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1636/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזים למיצוי זכויות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אני כבר אמרתי לפני כן, אנחנו נצביע על כל הצעה בנפרד בסיום דבריו של חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: יש שלוש הצעות, הצעה אחת כבר נומקה, של חבר הכנסת יואל חסון.

יצחק וקנין: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מאיר כהן, שלוש דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אלי, mon chéri, לפני שנתיים או שלוש שנים, כשהתחלנו עם זה, הייתה כל כך הרבה ציניות, אם אתה זוכר, אלי, כולל של כמעט – רוב השרים שישבו סביב שולחן הממשלה, וגם כאן בבית הזה, שאמרו: זה יהיה עוד דוח שייכנס לתוך המגירות ולא יתייחסו, ולמה אתה מוציא כל כך הרבה אנרגיה ולמה אלי יושב בהתנדבות כל כך הרבה חודשים וסביבו כל כך הרבה מומחים.

מאיר כהן: אמרתי אז ואני אומר היום שאין יותר שמח ממני כשאני שומע שכן מיישמים פלחים חשובים בדוח הזה, ולא משנה מי עושה את זה; לא משנה, כי כמו שאמרתי – אני אומר: זה לא של קואליציה, זה לא של אופוזיציה, זה של מדינת ישראל, וכל המרבה הרי זה משובח.

מאיר כהן: ודבר אחד צריך להוסיף, אלי, אני ואתה ועוד הרבה מיושבי הבית הזה – בכל זאת זה לא בית של אליטיסטים – כולם באו ממשפחות של בני פועלים: העוני הוא הדבר שמוביל לניכור הגדול ביותר.

מאיר כהן: אנשים עניים מרגישים אנשים שהפקירו אותם, שהמדינה הפקירה אותם.

מאיר כהן: ואם דבר אחד אנחנו עושים – אנחנו מחברים מחדש את המדינה לאחריות שלה לאנשים האלה.

מאיר כהן: אני בעיני רוחי מקווה, בעזרת השם, ואני אומר את זה פה לחיים כץ, שתחת המשרד שלו יהיה הטיפול בעבודה, ואני מקווה שזה יקרה; גם אם אתה לא מסכים, אני חושב שכך צריך להיות, שכל נושא העבודה צריך לחזור למשרד הרווחה; שמשרד הרווחה צריך להקים בתוכו רשות לטיפול בעוני, ולהיות אחראי עליה, ולתכלל את כל העבודה הטובה של המשרדים האלה.

מאיר כהן: וכמו שאמרתי, כל המרבה הרי זה משובח, ואנחנו יודעים שבכל מקום שיהיו מרכזים למיצוי זכויות, הרווח הוא משמעותי.

מאיר כהן: בכל מקום.

מאיר כהן: אתה מכיר את האוכלוסייה הזאת – חיים עכשיו בוודאי מכיר, וגם לפני, כל אחד מאתנו – שאתה מגיע אליהם והם אפילו לא יודעים מה מגיע להם, בגלל קשיי שפה, בגלל מוגבלויות כאלה ואחרות.

מאיר כהן: תבורכו על כל מה שאתם עושים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: ישיב במשולב על כל ההצעות שר הרווחה והשירותים החברתיים השר חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק זו היא תולדה של דוח הוועדה למלחמה בעוני, שהמלצתו הכללית היא לקדם עשייה מקצועית של שירותי הרווחה מתוך מודעות והתייחסות לסוגיית העוני.

חיים כץ: חוק שירותי הסעד, 1958, מגדיר את הסיבות אשר בגינן יוכר אדם כנזקק לשירותי הרווחה וקובע חובה של הרשויות המקומיות להקים לשכות סעד, שיעניקו טיפול סוציאלי וסעד לנזקקים.

חיים כץ: הצעת חוק זו מבקשת לקבוע כי עוני יהווה עילה לנזקקות לשירותי רווחה.

חיים כץ: כמו-כן מבקשת הצעת החוק לעגן בחקיקה הקמה של מרכזי מיצוי זכויות ליד כל מחלקה לשירותים חברתיים, דבר הכרוך בעלות תקציבית משמעותית.

חיים כץ: כידוע, התקציב של משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לצערי, די מוגבל, ולכן לא ניתן היה לתמוך בהצעת החוק בנוסחה המקורי.

חיים כץ: לאחר התדיינות הוצע נוסח אחר להצעת החוק, נוסח שלא מטיל חבות תקציבית נוספת על המשרד.

חיים כץ: חבר הכנסת אלי אלאלוף הביע הסכמתו לנוסח שהוצע.

חיים כץ: העקרונות העומדים בבסיסו של הנוסח המוסכם, שבא תחת הנוסח המונח בפניכם, הם אלו: עוני יהווה עילה לנזקקות לשירותי רווחה, בנוסף לעילות הקיימות כיום בחוק; עיגון בחקיקה של חובת מחלקות לשירותים חברתיים לספק שירותי מיצוי זכויות למי שהוכר כנזקק לשירותי הרווחה, זאת כחלק מתוכנית הטיפול של האדם, ובהתאם לאפשרויות הקיימות כיום במחלקות לשירותים חברתיים; המונח "לשכת הסעד" בחוק יוחלף למונח "מחלקה לשירותים חברתיים".

חיים כץ: לאור האמור לעיל, עמדת ועדת שרים לחקיקה היא לתמוך בהצעה, אולם התמיכה בשלב זה היא בקריאה הטרומית בלבד.

חיים כץ: קידומה של הצעת החוק מעבר לקריאה הטרומית ייעשה רק בהסכמת משרדי הרווחה, האוצר, המשפטים והפנים.

חיים כץ: ככל שלא תושג הסכמת המשרדים, תוחזר הצעת החוק לוועדת השרים לחקיקה לפני קריאה ראשונה.

חיים כץ: מסכים, אדוני?

אלי אלאלוף: – – –

חיים כץ: מסכים.

חיים כץ: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מוכן בהצעת החוק שלך להצטרף לנוסח של חבר הכנסת אלי אלאלוף?

יואל חסון: כן, אדוני.

חיים כץ: מודה לך.

חיים כץ: מאיר כהן?

מאיר כהן: – – –

חיים כץ: גם מאיר כהן מוכן להצטרף לנוסח של אלי אלאלוף, ואני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעות החוק של שלושת החברים ולהעביר אותן בקריאה הטרומית, בכפוף למה שאמרתי.

חיים כץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים השר חיים כץ.

יואל חסון: תודה רבה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – עשייה מקצועית מודעת עוני והקמת מרכזי מיצוי זכויות), של חבר הכנסת אלי אלאלוף וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: מי בעד ומי נגד, בקריאה טרומית?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – עשייה מקצועית מודעת עוני והקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ו–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק נתקבלה בקריאה טרומית – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: – – ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

חיים כץ: – – –

עיסאווי פריג': – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' הצביע בעד, ומשום מה נקלט נגד.

יצחק וקנין: אני אומר את זה לפרוטוקול.

יצחק וקנין: מה נקלט שם?

עיסאווי פריג': נקלט "נוכח".

יצחק וקנין: נקלט "נוכח".

יצחק וקנין: אז לפרוטוקול: הצביע בעד, נקלט "נוכח".

יצחק וקנין: נא לרשום את זה.

יצחק וקנין: לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל חסון – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 43 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף גם את הקול של חברת הכנסת יעל גרמן, שגם היא בעד, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזים למיצוי זכויות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה טרומית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – הקמת מרכזים למיצוי זכויות), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יעל גרמן: גם להוסיף אותי.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אני פשוט לא יושבת שם.

יעל גרמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אני מוסיף לפרוטוקול את קולה של חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: תודה למציעים, תודה לשר הרווחה.

יצחק וקנין: [מס' פ/2502/20; "דברי הכנסת", חוב' ל"ג, עמ' 15260.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016 [מס' פ/2733; "דברי הכנסת", חוב' ל"ג, עמ' 15261.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעצמאי), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת משה גפני ומרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אבל הצעה זו כבר נומקה, פה תהיה הצבעה בלבד.

יצחק וקנין: הוצמדה לה הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, שלוש דקות.

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: גם אתה נימקת?

חיים כץ: לא חשוב, אני צריך להשיב.

יצחק וקנין: אתה נימקת או לא נימקת?

יצחק וקנין: לי רשום שלא נומק.

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: אבל מקובל עלי – – –

דב חנין: – – –

יצחק וקנין: כתוב: הודאת בעל דין כמאה עדים דמי.

יצחק וקנין: אז לכן, אם אתה אומר, מי אני שאחלוק עליך?

יצחק וקנין: אדוני שר הרווחה ישיב על הצעות החוק.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין אומר שנימק, ולכן תשובה, ומייד נצביע על כל הצעה בנפרד.

יצחק וקנין: חברי, סגן יושב-ראש הכנסת, יואיל בטובו להחליף אותי.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, על-פי חוק הביטוח הלאומי, נפגע עבודה זכאי לתשלום דמי פגיעה בעד תקופה שאינה עולה על 13 שבועות.

חיים כץ: עם זאת, החוק קובע כי עבור עובד שכיר דמי הפגיעה ישולמו על-ידי המוסד לביטוח לאומי בגין 12 ימי הפגיעה הראשונים, ואילו לעניין עובד עצמאי החוק קובע כי לא ישולמו דמי פגיעה בגין 12 הימים הראשונים שלאחר הפגיעה.

חיים כץ: הצעת החוק שבנדון מבקשת להשוות את מעמדם של העובדים העצמאים למעמדם של העובדים השכירים בהקשר זה ולקבוע כי גם עובד עצמאי יהיה זכאי לתשלום דמי פגיעה בגין 12 הימים הראשונים, בהתאם לכללי הזכאות הקבועים לעניין עובד שכיר.

חיים כץ: יש לציין כי עד לשנת 1997 עובדים שכירים ועצמאים היו זכאים לדמי פגיעה אף בגין 12 הימים הראשונים, ומעסיקו של עובד שכיר לא היה מחויב בשיפוי המוסד בגין דמי הפגיעה ששולמו על התקופה.

חיים כץ: בשנת 1997 נקבע כי המוסד לביטוח לאומי לא יישא עוד בעלות תשלום דמי הפגיעה בגין 12 הימים הראשונים.

חיים כץ: לעניין עובד שכיר, נקבע כי מעסיקו של העובד ישפה את המוסד בגין תשלום דמי הפגיעה בתקופה זו; במקביל, לעניין עובד עצמאי נקבע כי הוא אינו זכאי לדמי הפגיעה בגין תקופה זו בכלל, בגלל – מה לעשות, לא משופה.

חיים כץ: מכאן עולה שקבלת הצעת החוק שבנדון משמעה כי לעניין עובדים שכירים ימשיכו המעסיקים לשאת בעלויות תשלום דמי הפגיעה עבור 12 הימים הראשונים, ואילו עבור עובדים עצמאים תישא המדינה בעלות זו.

חיים כץ: מדובר בהבחנה, שקשה להסבירה, בין שכירים עובדים לעצמאים.

חיים כץ: עלות החוק היא 20 מיליון שקל.

חיים כץ: יחד עם זה, הרבה עובדים עצמאים לא מקבלים תנאים שמקבלים עובדים שכירים, והם משלמים ביטוח לאומי, ולעתים גם יותר.

חיים כץ: אבל ועדת שרים החליטה לא לאשר את הצעת החוק.

חיים כץ: יחד עם זאת, אני חושב שצריך למצוא איזשהו שביל מוסכם, שלא יצא עם כל תאוותו בידו, אבל לעשות סדק בקיר ולראות איך אנחנו עובדים בקטע הזה עם העובדים העצמאים, במידה.

חיים כץ: אם החברים המציעים, חבר הכנסת עפר שלח וחבר הכנסת דב חנין, יסכימו שהמשך החקיקה יותנה באישור משרד הרווחה, ויבטיח יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת שהוא לא יקדם בלי אישור – כי לפעמים יושב-ראש הוועדה לא יודע מה החברים הבטיחו, והוא, בתום לב, בתום לב, בניקיון כפיים מלא, מקדם דיון למרות הבטחת החברים – אז אם גם יושב-ראש הוועדה מסכים שזה לא יקודם עד שנמצא את האיזון התקציבי ונראה הסכמה בין החברים, אז אני אבקש מהכנסת, אם אתה תסכים, לתמוך בהצעת החוק.

אלי אלאלוף: אני בהחלט מסכים.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

חיים כץ: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך בהצעות החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעצמאי), של חברי הכנסת עפר שלח, משה גפני ומרב מיכאלי, בקריאה טרומית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי פגיעה לעצמאי), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 37 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית והיא תעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: אנחנו מייד עוברים להצבעה נוספת על החוק שהוצמד – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה טרומית, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 34 בעד, אפס מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, גם הצעה זו עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2385/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ברשותכם, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – בחירות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר), של חברי הכנסת אילן גילאון ועליזה לביא.

מאיר כהן: ינמק חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני, עשר דקות לרשותך.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אילן גילאון: זה חוק שלי ושל חברתי עליזה לביא.

אילן גילאון: משום שאני באיזשהו הלם שיש הסכמת ממשלה לחוק שלי, גם אני לא אהיה כפוי טובה ולא אמצה את כל עשר הדקות, שמא חס וחלילה – –

יהודה גליק: אילן, אני באתי במיוחד לשמוע אותך – – –

אילן גילאון: – – עוד אגרום למישהו לשנות את דעתו בתמיכה.

יהודה גליק: אילן, אני באתי לשמוע אותך, כבר עשר דקות.

אילן גילאון: אתה יודע שאתה יכול לשמוע אותי.

אילן גילאון: החוק הזה איננו מגנה כרטה, הוא לא חוק גדול, הוא תיקון – בכלל, אדוני, חוקים, אתה יודע, מתקנים מציאות שאולי לא הייתה צריכה להיות מקולקלת מלכתחילה.

אילן גילאון: נקודת המוצא הפילוסופית של החוק הזה בעצם אומרת שכל אדם יהיה מעורב ככל יכולתו בכל מעגל שבו מתקבלות החלטות אשר נוגעות לגורלו.

אילן גילאון: זאת היא התשתית של הדמוקרטיה, אולי המוצקה ביותר, וגם כאשר בן-אדם נמצא בבית-האסורים, בעונש, או בבידוד מן הציבור, הוא עדיין צריך להיות – זאת זכותו וגם חובתו – להיות מעורב בכל התהליכים האלה שאני מדבר עליהם, בכל תהליך שמתקבלות החלטות הנוגעות בגורלו.

אילן גילאון: אגב, מבחינה סטטיסטית, אדוני, ממוצע מאסר לאדם הוא כשנתיים, כלומר זה אפילו פחות מתקופה או פחות מקדנציה ברשויות המקומיות.

אילן גילאון: היום אסירים מצביעים לכנסת; היום חיילי צה"ל מצביעים לרשויות המקומיות – להבדיל.

אילן גילאון: אני, כמובן, מקווה שלעולם העניין הזה לא ייחשב לנו כאיזשהו ניגוד עניינים מבחינת יכולתנו להצביע בעתיד, אבל זה דבר שחשבתי שיש לאפשר אותו, ולא הייתי צריך להוסיף מילים כדי להפריז בחשיבותו.

אילן גילאון: זה סוג של תיקון.

אילן גילאון: אנשים, אני מאמין, הם בני-תיקון כל זמן שהם חיים.

אילן גילאון: זאת אומרת, בכל זמן שבו אנשים חיים, הם בני-תיקון, ואני שמחתי ששרים בממשלה – קודם כול שר הפנים, כמובן, ועוזרו – אני אחרוג מהמנהג של להודות בקריאה שלישית, רק, מפני שאני לא בטוח אף פעם שהחוק שלי יגיע לקריאה שלישית; אני רוצה ללכת על בטוח – אני אודה בקריאה הטרומית כבר, ואם הכול יתפתח אז אני אודה שוב ושוב, משום שאת שבחם של אנשים יש לומר בחייהם.

אילן גילאון: בכל מקום שיש לכם סיבה לומר שבחים על אנשים תאמרו אותם, ושהם ייהנו מזה.

אילן גילאון: לכן אני רוצה באמת להודות לשר אריה דרעי ולצביקה עוזרו הנאמן והנפלא, שתמיד עוזר לנו; לשחר סומך, שהייתה אחת העוזרות שלי, סטאז'רית, והיא בעצם יזמה את החוק הקטן הזה והצנוע הזה; לעוזרי הנאמנים קסם ודרור, נמרוד וגידי, שבעיקר אני מודה להם על כך שהם כל הזמן סובלים אותי – חשבתי להציע אותם להדלקת משואה ביום העצמאות, או לחסידי אומות העולם, צריך להחליט מה לעשות – הם בהחלט עזרו לי; ולכם, חברות וחברים, ולשאר השרים, גם שרת המשפטים וגם השרה גילה גמליאל, שעזרה בקבלת החוק בוועדת שרים.

אילן גילאון: אני נפעם, משום שאצלי זה לא דבר רגיל; אני כמעט השתכנעתי, אדוני היושב-ראש, שאני פסול חקיקה, אבל מכל מיני אינטרסים, אני יודע, ועוברות על זה הרבה מאוד בדיחות – אני לא מתייחס לזה דווקא בהומור – מכל מיני עניינים פוליטיים החליטו השרים לעזור בעניין הזה, ומשרד הפנים לקח על עצמו את המימון של החוק הזה.

אילן גילאון: לכן אני לא אלאה אתכם יותר.

אילן גילאון: תודה מיוחדת לחברתי עליזה לביא, שהיא שותפה לי לאורך כל הדרך, אני גם יודע שלו הייתה אומרת את הדברים בסיומת – היא פשוט לא יכולה להימצא כאן – הייתה אומרת אותם באותה רוח, ואני מודה לכם, ולא אלאה אתכם יותר.

אילן גילאון: תודה רבה על שתתמכו בחוק הזה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את סגן שר הפנים משולם נהרי.

מאיר כהן: אדוני.

אילן גילאון: תודה ליהודה גליק, שמעודד אותי תמיד.

יהודה גליק: אני פה בשבילך.

אילן גילאון: ותודה ליהודה גליק שעזב את הר-הבית ונמצא פה בשבילי.

יוסי יונה: זמנית.

חיים ילין: אני עזבתי את הבית בשבילך.

אילן גילאון: מה זה הבית לעומת הר-הבית?

יהודה גליק: השלום מתחיל בהר-הבית.

יהודה גליק: בבית.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת, הצעת החוק נועדה להסדיר את הפרוצדורה להצבעת אסירים ועצירים בבחירות לרשויות המקומיות כך שיוכלו להצביע בקלפיות שיוצבו בבתי-הסוהר ולא רק בקלפי הקרובה למקום מגוריהם.

משולם נהרי: כיום זכותם של אסירים ועצירים לבחור אינה נשללת בעקבות מאסרם או מעצרם.

משולם נהרי: עם זאת, מאחר שבהליכי הבחירות חל עקרון הריתוק לקלפי, ולפיו בוחר רשאי להצביע רק בקלפי שבה הוא רשום, אסירים ועצירים אינם יכולים כמובן להגיע לקלפי שבה הם רשומים, ולכן בפועל הם לא יכולים לממש את זכותם להצביע.

משולם נהרי: בהתאם להצעת החוק, אסירים ועצירים יורשו להצביע בבחירות לרשויות המקומיות בקלפיות ייעודיות.

משולם נהרי: שר הפנים, בהתייעצות עם השר לביטחון הפנים, יקבע את הסדרי ההצבעה וספירת הקולות בקלפיות אלה.

משולם נהרי: מוצע גם שסוהרים, שוטרים, חברי ועדות הקלפי ומזכירי הוועדות אשר נמצאים ביום הבחירות בבתי-הסוהר או בבתי-המעצר יוכלו גם הם לממש את זכותם לבחור בקלפיות הייעודיות לאסירים או עצירים.

משולם נהרי: כמו כן, מוצע לאפשר הצבעת אסירים ועצירים גם במהלך 72 השעות שלאחר תום שעות ההצבעה הרגילות.

משולם נהרי: נוסף על כך, מוצע לאמץ את ההסדרים הקבועים בחוק הבחירות לרשויות המקומיות ביחס להצבעת חיילים בכל הנוגע למיון המעטפות הכפולות שבאמצעותן יצביעו האסירים והעצירים.

משולם נהרי: אנו מאמינים כי כפי שיש הסדר לגבי הצבעת אסירים ועצירים בבחירות הכלליות, נכון לממש את עוצמת הזכות לבחור גם בבחירות המקומיות.

משולם נהרי: זכות הבחירה לכנסת עומדת בבסיסה של הדמוקרטיה בישראל ומעוגנת בחוק-יסוד: הכנסת.

משולם נהרי: חוק-היסוד חל על כלל האזרחים, ובתוכם אסירים ועצירים, ולפיכך אנו מאמינים כי יש להתיר להם לבחור גם בבחירות לרשויות המקומיות, כפי שנהוג בבחירות הכלליות.

משולם נהרי: משרד הפנים מבקש לתמוך בהצעת החוק, כפוף לתיאום לוגיסטי ותקציבי.

משולם נהרי: אודה למליאת הכנסת על תמיכה בהצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני אילן גילאון, מסכים?

מאיר כהן: ובכן, אנחנו נעבור להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה – הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – בחירות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר), התשע"ו–2015, קריאה טרומית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – בחירות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: 26 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – בחירות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר) תועבר להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מאיר כהן: מתקפת הטרור והרצח ההמוני בניס שבצרפת

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום, ונפתח בהצעה הראשונה: מתקפת הטרור והרצח ההמוני בניס שבצרפת, מס' 4459, 4498, 4505, 4518, 4519 ו-4520.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת יהודה גליק.

מאיר כהן: היות שיש הרבה הצעות לסדר-היום, אנחנו נקפיד על שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת ידידי מאיר כהן, חברי חברי הכנסת המתוקים והיקרים מן האופוזיציה ומן הקואליציה, כשהגשתי את ההצעה הדחופה לסדר-היום הזאת, דיברנו על הפיגוע בניס.

יהודה גליק: מאז כבר היה לנו גם בווירצבורג שבגרמניה, ולצערנו קו ישר מחבר בין הטרור בשרונה בתל-אביב לבין זה שבבריסל, בין זה שבפריז לבין זה שבניס, בין זה שבווירצבורג לבין זה שבעתניאל או בקריית-ארבע.

יהודה גליק: לצערנו, העולם המערבי, באיחור רב, מתעורר להבין שהוא נמצא תחת מתקפה של אסלאם רדיקלי, רצחני, שבוחר בטרור כדרך חיים.

יהודה גליק: אבל, לצערנו, יש לנו כמה בעיות לפנינו; א.

יהודה גליק: התחלנו להתרגל לטרור.

יהודה גליק: בחודש ינואר 2015 היה פיגוע טרור במערכת העיתון "שארלי הבדו".

יהודה גליק: כל העולם עצר; ראש הממשלה נסע להלוויה של עשרה עיתונאים הרוגים, וכל אחד שנהרג הוא כאב גדול.

יהודה גליק: בשבוע שעבר, 84 אנשים נהרגו – כבר אפילו אני לא יודע אם מישהו יודע אם היה סיקור של ההלוויה בכלל.

יהודה גליק: התרגלנו.

יהודה גליק: זאת בעיה ראשונה.

יהודה גליק: הבעיה השנייה: כאן, בישראל, יש עדיין כמה אנשים שמאמינים שהטרור, יש לו תירוצים; אנחנו אשמים בטרור, הכיבוש אשם בטרור, יהודים שעולים להתפלל במקום היחיד הקדוש להם הם האחראים לטרור.

יהודה גליק: ומשום מה, בכל מקום אותו "אללהו אכבר" משמש ופוגע בראש ובראשונה במוסלמים המתונים, שמתנגדים ברובם הגדול לטרור.

יהודה גליק: מורי ורבותי, איזו מחלוקת על טריטוריה הייתה בשנת 1939, כשיותר מ-33 יהודים נרצחו?

יהודה גליק: אני רוצה להזכיר לכם, רבותי, את קריאתו של המופתי דאז, חאג' אמין אל-חוסייני, בדרשה, שכל ההורג יהודי מובטח לו מקום בעולם הבא, שקדמה לטבח ההמוני של תרפ"ט.

יהודה גליק: איזו מחלוקת על טריטוריה הייתה שמונה שנים קודם, בשנת 1931, כשנהרגו 43 יהודים?

יהודה גליק: כמובן, אפשר היה לחזור עוד ועוד.

יהודה גליק: אנחנו חייבים להקפיד – בשום מקרה ובשום אופן לא רק שלא להצדיק טרור, לא לנסות לחפש לו תירוצים והצדקות.

יהודה גליק: אנחנו חייבים לומר שהטרור הוא טרור הוא טרור הוא טרור, ולא משנה מי מבצע אותו, ולהילחם מלחמת חורמה.

יהודה גליק: וגם בכנסת הזאת, כשיש מישהו שמנסה להעביר הבוקר חוק נגד ההסתה לטרור ברשתות החברתיות, יש כמה כאלה שמתנגדים לזה.

יהודה גליק: זה מאבק של כולנו נגד הטרור.

יהודה גליק: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, מר גליק, שתי שניות לזכותך.

מאיר כהן: יפה מאוד.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, שלוש דקות, ואנו מקפידים על זמנים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, במוצאי שבת נחרדנו לשמוע שוב כמה רוע יכולה חיית האדם להמציא.

ישראל אייכלר: אני חושב שבחיות היער יש חיות רעות, באופן טבעי, אבל הן לא כל כך מתוחכמות למצוא דרכים איך להרוג אנשים.

ישראל אייכלר: ושמענו על רציחתם של 84 אנשים, ומאות פצועים, אנשים חפים מפשע שנהרגו באכזריות בלתי אנושית וחייתית, כאשר הוכרז עליהם, על כל בני הארץ הזאת, ובעצם בני כל העולם – כפי שנאמר לפני חודשיים על-ידי "דאעש": דעו כי בארצם של הצלבנים אין דבר כזה חפים מפשע.

ישראל אייכלר: זאת אמירה נוראה, שמסמלת את מלחמת העולם השלישית, שנמצאת בעיצומה.

ישראל אייכלר: בעצם המלחמה הזאת החלה באופן לא רשמי ב-11 בספטמבר 2001, בשלהי אלול תשס"א.

ישראל אייכלר: המלחמה הזאת נמשכת כבר 15 שנים, ומקיפה את כל כדור-הארץ, מאפריקה והמזרח הרחוק עד יבשות אמריקה ואירופה ואסיה הקרובה, אפילו אוסטרליה לא נמלטה מחרב האסלאם הקיצוני.

ישראל אייכלר: המלחמה הזאת לא תיפסק באופן רשמי בשום תאריך קרוב, אלא כאשר יבוא משיח צדקנו.

ישראל אייכלר: אנחנו חייבים לדעת גם שאיש לא ינצח במלחמה הזאת, כי המלחמה הזאת היא מלחמת דת ותרבות, שכמותה הייתה בתקופת הצלבנים וצבאות צלאח א-דין, והיא נמשכת עד עכשיו, והיא תימשך, וטועים אלה שחושבים, אותם טרוריסטים, שחושבים שאפשר לכבוש את העולם היהודי, ולהבדיל – הנוצרי, או אלה שחושבים שאפשר את המוסלמים לדכא.

ישראל אייכלר: זה פשוט לא הולך.

ישראל אייכלר: טועים גם אלה שחושבים שרק בשם הדת אפשר להביא חרב ודם ורוע בעולם, כי היטלר וסטלין ו-70 שנות קומוניזם ברוסיה הוכיחו כי יצר לב האדם רע מנעוריו, בין אם הוא משתמש בשם הדת ובין אם הוא משתמש בשם הצדק והשוויון הקומוניסטי, ובין אם הוא משתמש בעליונותו של האדם הנאור, כמו הגזע הארי.

ישראל אייכלר: אברהם אבינו, אבי המאמינים, אמר: רק אין יראת אלוקים במקום הזה, והרגוני.

ישראל אייכלר: וזה אומר שמי שאין לו יראת שמים הורג אנשים חפים מפשע, ומי שהורג אנשים חפים מפשע אין בו יראת אלוקים.

ישראל אייכלר: אין דבר כזה אדם שירא מפני אלוקים והוא מסוגל להרוג אדם חף מפשע; הוא פשוט מפחד מאלוקים, הוא יעניש אותו, יש דין ויש דיין.

ישראל אייכלר: כשהוא מתאבד, העולם לא נגמר, הוא ייתן דין, יש דין גם לאחר החיים.

ישראל אייכלר: והדרך היחידה שיש, שפתוחה לכבשה בין 70 זאבים, כמו העם היהודי – המאוים בכל הדורות, בכל הארצות, וגם במלחמה הזאת, שכאילו היא בין הנצרות והאסלאם – המרכז הוא העם היהודי.

ישראל אייכלר: ולכן, אנחנו רוצים לומר שרק בדרך התורה, ביראת השם, נוכל, בעזרת השם, להינצל מחרב האויב.

ישראל אייכלר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, כבודו.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מרגי; בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

מאיר כהן: בבקשה, חיליק.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת מרגי.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

יחיאל חיליק בר: נכבדי כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני השר, קודם כול, תנחומי הכנים לאומה הצרפתית על הטבח המזעזע הזה, שמוכיח לנו דבר עקרוני: שכולנו פה, במדינה הזאת, ובעולם המערבי ובעולם בכלל, צריכים להבין – ואני מאמין ומקווה שגם השר לוין יסכים למה שאני אגיד כאן – שהעולם המוסלמי, אויבינו, והפלסטינים, מחולקים לשני חלקים: אלו שרוצים לחיות פה לצדנו ואלו שרוצים לחיות פה במקומנו.

יחיאל חיליק בר: וכשאני אומר "במקומנו", אני לא מדבר רק על הישראלים, או היהודים, אני מדבר על המערביים בצרפת, בלוס-אנג'לס, בניס, בכל מקום אחר בעולם.

יחיאל חיליק בר: אבל חשוב להבין את זה.

יחיאל חיליק בר: אני אומר את זה גם לך, ידידי יהודה.

יחיאל חיליק בר: אלה שני החלקים שאנחנו צריכים להביט אליהם כשאנחנו מדברים עם העולם המוסלמי והערבי, ואני, אולי בניגוד להרבה אחרים, מדבר עם הרבה גורמים בעולם הערבי והמוסלמי, ואני שואל אותם: לאן אתם שייכים?

יחיאל חיליק בר: אתם שייכים לאלה שרוצים לחיות פה במקומנו, או לצדנו?

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אם הם עונים לי: במקומכם – ויש כאלה, השר לוין; הם עונים לי: אנחנו רוצים להשמיד אתכם, רוצים להעיף אתכם – אני אומר להם: זאת השיחה האחרונה שתהיה לי אתכם, והשפה היחידה שבה אנחנו נדבר עם אנשים שכמותכם זה דרך כוונות הרובה, וחיילינו האמיצים, של צה"ל.

יחיאל חיליק בר: לא תהיה דרך אחרת.

יחיאל חיליק בר: לכוח, לרוע, משיבים בכוח, כדי להגן על עצמנו.

יחיאל חיליק בר: בגלל זה יש לנו את צבא הגנה לישראל.

יחיאל חיליק בר: אבל – וזה חשוב במיוחד לנו, במזרח התיכון, להבין – יש גורמים בעולם המוסלמי הפרגמטי, סוני ברובו, שרוצים לחיות פה לצדנו.

יחיאל חיליק בר: כאלה שרוצים לחיות נורמלי באירופה, בשכונות השונות, ואירופה נמצאת בבעיה היום, אבל יש גם כאלה.

יחיאל חיליק בר: ויש גם פלסטינים, יהודה, שרוצים לחיות פה לצדנו.

יחיאל חיליק בר: שמבינים את מה שאני מקווה שהם מבינים, שמדינת ישראל פה להישאר לנצח נצחים, חזקה, חסונה.

יחיאל חיליק בר: כרגע אני יותר מפחד מעצמנו, שפוגעים בעצמנו, מאשר מאחרים, עם כל השיח הפנימי וההסתה והמדיות החברתיות.

יחיאל חיליק בר: אבל יש פלסטינים ויש אנשים בעולם הערבי הפרגמטי שמבינים את זה, ואני אומר לך, יהודה, ואני מקווה שתסכים אתי: ישראל צריכה להיאבק בכל הכוח, מלחמת חורמה, בכל מי שירים ידו על ישראל או על העולם החופשי, אבל בוודאי נגד כל מי שיחליט או יחלום יום אחד שהוא רוצה לחיות פה במקומנו, ולאנשים האלה אנחנו נגיד: תעשו מה שאתם רוצים, אבל תדעו לכם, במקומנו לעולם לא תחיו פה, אנחנו פה כדי להישאר.

יחיאל חיליק בר: אבל יש לנו גם חובה, במנהיגות, בממשלה אמיצה, לדבר ולנסות, לא בטוח להצליח, למצות הליך מדיני מול אלה שאומרים, לפחות – והמבחן יהיה עליהם – שהם רוצים לחיות פה לצדנו.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו חזקים צבאית, וכוחנו נטוי ורב, אבל אנחנו פחות חזקים בנושא המדיני, ויהודה – וזה משפט סיכום, אני יודע שסיימתי – הוכחנו בעבר, נגד גדולי אויבינו, אפילו אויבים קצת יותר גדולים מהפלסטינים, מצרים וירדן, שהנשק הכי חזק שלנו מול האויבים הגדולים והמרים שהיו אז זה הסכם השלום אתם.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני אומר: כוח צבאי תמידי לצד מדיניות וקו מדיני אמיץ, לא אחד על חשבון השני, אחד לצד השני, זה המסר שצריך להיות לנו, וזה מה שאני קורא לממשלה הזאת גם לעשות.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי, בבקשה, ולאחר מכן ישיב השר לוין.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, תחילה, תנחומים למשפחות הנספים בצרפת, בתוכן כמה משפחות יהודיות, וכן החלמה מהירה לפצועים.

יעקב מרגי: חברי חברי הכנסת, גלי הטרור האחרונים בעולם בכלל ובצרפת בפרט מבשרים על תקופה חדשה, המאופיינת בחוסר ודאות, חוסר ביטחון לאוכלוסיות בכלל ובפרט לקהילות היהודיות בצרפת ובעולם כולו – ובכלל, בעולם המערבי.

יעקב מרגי: רק בצרפת, אם נמנה, בלי לרדת לעומק, מה שהזיכרון נותן לנו: הפיגוע במשרדי המערכת של "שארלי הבדו", "היפר כשר" – המרכול הכשר, בית-הספר בטולוז.

יעקב מרגי: אם נזוז קצת במפה: בריסל, גרמניה, טורקיה.

יעקב מרגי: אם נתחיל למנות את כל הפיגועים וגלי הטרור האחרונים, הזמן יכלה והמה לא יכלו.

יעקב מרגי: גל טרור מטורף, קיצוני, חסר מטרה – חוץ מאשר קיצוניות מטורפת שמעודדת להביא לאנרכיה.

יעקב מרגי: אני מנסה לחשוב, מה הם רוצים?

יעקב מרגי: הם כל כך נהנים מהמראות של ההרס, החורבן והאנרכיה בסוריה?

יעקב מרגי: זאת דוגמה, חיקוי, שהם רוצים אותה לכל העולם המערבי?

יעקב מרגי: ואני אומר להם, כפי שזה קרה בתחומים אחרים שהם לא טרור: מי שמעודד טרור כלפי מדינות אחרות או כלפי עמים אחרים, בסוף זה חרב מתהפכת.

יעקב מרגי: ראינו זאת, לא צריך מדע מדויק, לא צריך חוקרים.

יעקב מרגי: צריך לראות מה קורה סביבנו כאן, במזרח התיכון, וקצת לזוז מערבה, לצפון-מערב, כדי לראות מה קורה במדינות, ההרס והחורבן.

יעקב מרגי: לכן, אדוני היושב-ראש, הגיע הזמן.

יעקב מרגי: מכאן הקריאה, מהמקום הזה, מכנסת ישראל, קריאה לעולם להתפכח, לפתוח עיניים, לשלב ידיים ולהתמודד עם גלי הסתה ההולכים ומתפשטים כמחלה ממארת ברשתות החברתיות.

יעקב מרגי: רבותי, בשניות הנותרות: האי-ודאות וחוסר הביטחון של הקהילות היהודיות בצרפת מביאים אותם לעלות לארץ.

יעקב מרגי: החשש שלי הוא שבגלל הכישלון של מדינת ישראל בקליטת יהודי צרפת – הם מתמודדים היום עם קשיי קליטה, משבר חברתי, קשיי קליטה במקומות התעסוקה, רבים מהם אקדמאים במקצועות הרפואה – מובטלים, חוסר במסגרות חינוכיות מתאימות, ויש התעקשות שאני לא מבין אותה; למה לא, למה לא להקים מסגרת לתקופת-מה, או שאחד ממוסדות החינוך הפנימייתיים, כפרי-הנוער, יאמצו איזו מסגרת חינוך ייעודית לעולים מצרפת כדי שיקלו עליהם את הקליטה.

יעקב מרגי: החשש – ובזה אני מסיים – הוא שגלי הטרור בצרפת יביאו אותם להגר למדינה אחרת, שגם שם הביטחון שלהם לא מובטח.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: השר לוין, בשם הממשלה, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ראשית אני מודה למגישי ההצעה על כך שהעלו את הנושא החשוב הזה.

יריב לוין: מיותר לומר, כמובן, אבל נדמה לי שאסור לנו להתעלם מאירועים כאלה, גם אם הם מתרחשים מחוץ לישראל.

יריב לוין: ודאי שממשלת ישראל מגנה את הטרור בכל מקום בעולם, בוודאי את האירוע הנורא הזה שקרה בניס, את מה שהתרחש בגרמניה.

יריב לוין: אני רוצה לומר ששיתוף הפעולה של ישראל עם צרפת במאבק בטרור הוא שיתוף פעולה מתמשך.

יריב לוין: לצד העובדה שכמובן הקונסולית הכללית שלנו במרסיי יצאה לניס בעקבות האירוע, נפגשה עם ראש העיר והביעה כמובן את הסולידריות של ישראל עם ניס ותושביה – והיא ביקרה, כמובן, גם את הקהילה היהודית במקום – הרי ששיתוף הפעולה הזה מתקיים לאורך זמן בכל הרמות, כולל דיאלוג לוט"ר שנתי שמתקיים בין משרדי החוץ, כולל ביקורים של משלחות פרלמנטריות, שהאחרונה שבהן הייתה כאן בחודש יוני, על מנת ללמוד על תפיסות הפעולה הישראליות בתחום הלוחמה בטרור.

יריב לוין: אנחנו בהחלט עומדים לרשות הצרפתים ומסייעים להם ככל הניתן במאבק הזה, שהוא כבר מזמן מאבק גלובלי.

יריב לוין: יחד עם זאת, אני מוכרח להעיר כמה הערות.

יריב לוין: הראשונה, אני חושב שהגיע הזמן שמדינות בעולם, בפרט במערב-אירופה, תבֵנה שמדינת ישראל, בגלל המיקום שלנו והמציאות המיוחדת שאנחנו מתמודדים אתה, עומדת בחזית של מאבק שהוא מאבק שלהם לא פחות משלנו.

יריב לוין: אנחנו כאן מגינים – צריך לומר את האמת:

יריב לוין: לא פעם בגופנו, בוודאי בגופם של אנשי הביטחון – לא רק על עצמנו אלא על כל העולם החופשי והמערבי.

יריב לוין: אפשר לצפות – הייתי אומר, ואפילו לדרוש – ממדינות מערב-אירופה לתת לישראל הרבה יותר גיבוי, הרבה יותר תמיכה במאבק הזה ולעסוק בבעיות האמיתיות שאנחנו נדרשים להתמודד אתן באזור, ובראשן בעיית הטרור האסלאמי הקיצוני הרצחני, ולא בכל מיני עניינים אחרים שמשום מה נמצאים במרכז תשומת הלב, כמו השאיפה הכל-כך טבעית ומובנת של בני עמנו לשוב ולחדש ימיהם כקדם ברחבי ארץ-ישראל.

יריב לוין: חבר הכנסת בר, אני מוכרח לומר לך, אני מבין בהחלט את השאלה שאתה שואל את האנשים, כפי שתיארת, ואני מבין שאתה אומר שזו שיחתך האחרונה עם אלה שאומרים לך בכנות שהם רוצים להשמיד אותנו.

יריב לוין: אני הרבה יותר מוטרד מאלה שלא אומרים לך בכנות את האמת, והם כנראה הרוב, חבר הכנסת בר; שרק מעמידים פנים שהם כאילו רוצים באיזשהו תהליך של שלום, שהם כאילו משלימים עם קיומנו כאן, באזור הזה.

יריב לוין: לצערי הרב, הם הרבה יותר מסוכנים, משום שהם מיישמים הלכה למעשה את כל הרעיון הבסיסי שהיה אולי נר לרגליה של מה שמכונה התנועה הלאומית הפלסטינית מימיה הראשונים, והוא הרעיון של השלבים: נדחק אותם שלב אחר שלב, פעם בדברי כיבושין ופעם במלחמה.

עאידה תומא סלימאן: זה בדיוק מה שישראל עושה.

יריב לוין: אני חושב שזה הדבר המסוכן ביותר.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך, חבר הכנסת בר, אני חושב שמדינות אירופה משלמות היום מחיר כבד על התמימות.

יריב לוין: לצערי, הן עדיין לא התפכחו ממנה, כפי שאולי נדרש.

יריב לוין: לנו אין פריבילגיה כזאת.

יריב לוין: המחירים שאנחנו נשלם על תמימות הם מחירים הרבה יותר כבדים, אפילו ממה שהם משלמים היום.

יריב לוין: לכן אני מציע לנו היום – –

יחיאל חיליק בר: אילו זאת הייתה ההנחה של בגין, לא היה לנו שלום עם מצרים.

יריב לוין: – – להיות הרבה פחות תמימים.

יריב לוין: הרבה פחות תמימים בעניין הזה.

יחיאל חיליק בר: מה היה קורה אם היית מציע את זה למנחם בגין בשנות ה-70?

יחיאל חיליק בר: תגיב רגע.

יחיאל חיליק בר: החשדנות הזאת, מה היה קורה אתה?

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת בר, אני אשמח לנהל פה פעם דיון על כל סוגיית הסכמי קמפ-דייוויד והמשמעויות שלהם.

יריב לוין: יש להם כמובן הרבה מאוד יתרונות.

יריב לוין: צריך גם לומר את האמת, שהקונספט שבנינו שם, של גירוש ישראלים ויהודים מבתיהם והריסת יישובינו עומד לנו היום לרועץ כאשר אנחנו מנסים להגיע להסכמים בכיוונים אחרים, כי אחרי התקדים הזה קשה מאוד להגיע לתוצאות אחרות.

יריב לוין: אפשר לקיים על הדבר הזה דיון עומק רב ומרחיק לכת.

יריב לוין: אפשר גם לשאול את השאלה עד כמה ההסכם שלנו הוא הסכם עם ההנהגות בעולם הערבי ופחות עם העמים, ואני מאמין גדול שההסכם צריך להיות הסכם בין עמים ולאו דווקא משהו שרק ההנהגות – ואחר כך בשטח הדבר הזה לא מחלחל.

יריב לוין: היום התקיים כאן דיון מאוד חשוב, של השדולה לעידוד שיתוף פעולה אזורי, בראשותם של חברי הכנסת פרי, מיכאלי ואורן.

יריב לוין: אני אמרתי בדיון הזה שאני קורא לשרי התיירות מהמדינות שיש להן יחסים דיפלומטיים אתנו ואלה שאין להן, באזור שלנו, לבוא ולהיפגש ולעבוד ביחד ולעשות דברים.

יריב לוין: אני מקווה שקריאתי תיענה, אבל אמרתי לך, אני גם לא כל כך תמים, אז נצטרך לראות עד כמה ההיענות לעניין הזה תהיה באמת גדולה לאורך זמן.

יריב לוין: לכן אני חושב, ואני אומר בשורה התחתונה, אנחנו בהחלט מזועזעים מהאירוע הנורא הזה, מביעים לא רק תנחומים אלא גם הזדהות אמיתית עם הכאב, לא רק של משפחות הקורבנות אלא גם של הפצועים ושל כל מי שנפגע באירוע, ובכלל, כל תושבי ניס ואזרחי צרפת.

יריב לוין: אנחנו בהחלט חושבים שמדינת ישראל לא רק נכונה לשתף פעולה ולהמשיך לעזור במאבק בטרור אלא גם ראויה להרבה יותר גיבוי כאשר היא עושה זאת.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מה מציע אדוני השר?

יריב לוין: לי אין בעיה, מה שיגידו המציעים.

מאיר כהן: בבקשה, חיליק, האם אתם מסתפקים, או לאן להעביר את זה?

מאיר כהן: מר מרגי, חבר הכנסת גליק, אדוני?

קריאה: – – –

קריאה: להסתפק.

מאיר כהן: אוקיי, אז אנחנו נסתפק בדיון הזה.

יהודה גליק: – – –

מאיר כהן: אנחנו נסתפק.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אנחנו נסתפק בדיון הזה.

מאיר כהן: שכר נמוך והיעדר תנאים סוציאליים למטפלות במשפחתונים של משרד הכלכלה

מאיר כהן: נעבור להצעות לסדר-היום הבאות:

מאיר כהן: שכר נמוך והיעדר תנאים סוציאליים למטפלות במשפחתונים של משרד הכלכלה, מס' 4443, 4455, 4476, 4501 ו-4506.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, לפני יומיים מנהלות המשפחתונים בארץ, שהן בעצם 3,700 משפחתונים, קיימו שביתה ליום אחד, שביתת אזהרה.

עאידה תומא סלימאן: הן מנסות ומנהלות משא-ומתן עם משרד הכלכלה, האחראי עליהן, כבר יותר משנה, בניסיון לשפר, ולו במקצת, את מצב ההעסקה שלהן.

עאידה תומא סלימאן: למי שלא יודע, מטפלות המשפחתונים, שמטפלות בכ-18,000 ילדים, תינוקות, עובדות כ-10 שעות או 11 שעות ביום, ומשתכרות פחות משכר המינימום.

עאידה תומא סלימאן: הן מטפלות בתינוקות בבתים שלהן, הופכות את הבתים שלהן למשפחתונים.

עאידה תומא סלימאן: משרד הכלכלה מבקש מהן לרהט את המקום, מבקש מהן להכין את החדר למשפחתון, לנקות אותו, לקנות את כל הציוד, ומשלם להן תעריף בזוי ועוד קורא להן עצמאיות.

עאידה תומא סלימאן: אני, לימדו אותי שאדם עצמאי, שעובד כעצמאי, הוא בעצמו קובע את התעריף שהוא רוצה לגבות, הוא בעצמו קובע את ימי העבודה שלו, הוא בעצמו קובע מתי יש לו חופש ומתי אין לו חופש.

עאידה תומא סלימאן: אבל משרד הכלכלה החליט ליצור איזשהו מצב כזה שעוד לא הכרנו כמותו: לא שכירים, עצמאים, אבל התנאים אפילו יותר גרועים משל שכירים.

עאידה תומא סלימאן: אין להן עצמאות אפילו לשבת שבעה על יקיריהן כאשר הם נפטרים, כאשר אני שומעת ממנהלת משפחתון שהיא הייתה צריכה, באותו יום שהיא איבדה את אימא שלה, לעסוק דבר ראשון בלמצוא לה מחליפה, להתקשר להורים, לבקש שיעבירו את הילדים, ועוד הייתה צריכה להוציא מהכיס שלה כדי לשלם למחליפה שהסכימה לטפל בילדים.

עאידה תומא סלימאן: איך אפשר לקבל על עצמנו מצב שבו ממשיכות הנשים האלה – ואחרי 30 שנה של עבודה כזו, שבה גידלו דורות של ילדים, הן יצאו לפרישה בלי פנסיה?

עאידה תומא סלימאן: מישהו יכול לישון בלילה כאשר הוא יודע – בעצם, ראש הממשלה, שר הכלכלה, הוא כן יכול לישון בשקט כאשר אלפי נשים, שטוענים שרוצים להוציא אותן לעבודה, הוא מוציא אותן קודם כול לעבודת פרך בגרושים, בפחות משכר מינימום, ומוציא אותן, בזיקנתן, לעוני – זורק אותן לעוני.

עאידה תומא סלימאן: כבר שנה מנסים להגיע לאיזושהי פשרה עם משרד הכלכלה, והן נזרקות בין משרד הכלכלה למשרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: עד מתי הביזיון הזה יכול להמשיך?

עאידה תומא סלימאן: ממשלה שאומרת שהיא משקיעה כסף כדי לעודד נשים לצאת למקום עבודה וליצור מקומות עבודה, כדאי לה לא להגיע למצב שהענף הזה יקרוס; ממילא המדינה לא נותנת מקומות וטיפול לכלל הילדים, אז אל תיתנו לענף הזה לקרוס, ואל תיתנו גם לנשים לסבול בצורה כזאת.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורי מקלב.

מאיר כהן: לאחר מכן ישיב השר לוין.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, אני שואל אותך, מה היית עושה אם היה בא עובד לפניך והיה אומר לך: תשמע, אני עובד במקום עבודה שבו אין לי תלוש משכורת, אין לי הפרשה לפיצויים, אני צריך להפריש לעצמי לפנסיה, אם בכלל זה גלום במשהו, ככה; יש לי חופש – זה מה שהמעביד שלי נותן לי – של שלושה ימים בשנה, וזה, גם אם אני כבר עובד 25 שנה, עם ותק של 20 שנה, 25 שנה, אני נשאר עם שלושה ימי חופש.

אורי מקלב: זה המעסיק שלי, אלה התנאים שלו.

אורי מקלב: הוא אומר, חוץ מזה, שאין בכלל ימי מחלה.

אורי מקלב: מה זאת אומרת?

אורי מקלב: אתה עובד אצלי במפעל, ואם אתה עכשיו חולה, וחולה מאוד, אז תביא לך ממלא-מקום, ובאחריותך.

אורי מקלב: זאת אומרת, ממלא-מקום שיהיה מספיק מיומן ויש לו הכושר והיכולת לעבוד במקומך.

אורי מקלב: כפי שהזכירה חברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה, היא אמרה נכון, שבעה – או בכלל אין; אם יש לך משהו ואתה חייב להיעדר – אתה אב שכול, חס וחלילה – לא, אתה לא יכול, ואם כן, תביא לך מישהו.

אורי מקלב: יש ימי היעדרות שמקובלים בכל המשק, בכל מעסיק – אין לך את זה.

אורי מקלב: לא רק זה, שעות העבודה שלך הן תשע שעות, אבל זה נטו:

אורי מקלב: רק לעבוד תשע שעות.

אורי מקלב: כל מה שצריך – הסידורים, אחרי יום עבודה אתה צריך לנקות את כל הסביבה שלך, אתה צריך להכין את זה ליום המחרת, ויש לך עוד שעת עבודה, ובעצם אתה מקבל פחות משכר מינימום, וככה המעסיק האכזר הזה מעסיק כמה אלפי עוסקים, ועוד אומר לך: אבל אתה צריך לבוא בשעות אלה ואלה, אלה שעות העבודה שלך, זה השכר שנקבע, אני קובע לך את השכר – כמה השכר, ואני מפעיל עליך פיקוח ורגולציה של 100 קילו.

אורי מקלב: מה היית אומר על זה?

אורי מקלב: וזה, מי המעסיק הזה, אתה יודע מיהו?

אורי מקלב: משרד הכלכלה.

אורי מקלב: הוא המעסיק האכזר הזה, מול אותם אלפי עובדים, שהם צריכים להחזיק את הילדים שלנו.

אורי מקלב: איך היינו מרגישים?

אורי מקלב: בין אם אני שכיר, בין אם אני עצמאי, אני יודע שמי שעובד כשהוא ממורמר, שמתעמרים בו, התוצאות – בהתאם.

אורי מקלב: אז אם זה באחריותך ואתה רוצה שהוא ייצר לך צלחת, בסדר, אבל הוא שומר על הילדים שלנו מגיל אפס עד גיל שלוש, אותה עובדת, אותו עובד במשפחתונים – ואני לא מגזים בשום דבר, והמעטתי בעניין התנאים שלהם ובצורת ההעסקה שלהם.

אורי מקלב: אתם – וזו הדרישה שלהם, ועם זה הם צריכים להתמודד, שנה אחר שנה.

אורי מקלב: לפני שנה השתתפתי בהפגנה שלהן – לא האמנתי, הן אמרו לי: אנחנו מפגינות?

אורי מקלב: אנחנו מטפלות.

אורי מקלב: לא רצינו שום מקום עבודה עם מרפקים, בסך הכול מטפלות בילדים, זה מה שאנחנו רוצות לעשות, בלי שום דבר, ותראה מה התוצאה של הדבר.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לך שהיום יש יותר ויותר דרישה למשפחתונים האלה, מבחינת המיומנות שלהם.

אורי מקלב: היום, אני מסתובב כאן בכנסת, אימהות צעירות באות אלי ואומרות לי: אנחנו זוכרות משפחתונים, מטפלות, בלי שאנחנו יודעים מיהן, אנחנו לא יודעות.

אורי מקלב: היום, אחרי הסיפורים ששמענו, אנחנו רוצות משהו עם פיקוח.

אורי מקלב: ויש את הפיקוח.

אורי מקלב: הפיקוח הזה, הוא נעשה במאה אחוז, בלי שאנחנו דורשים מהם שום דבר.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אורי מקלב: ועכשיו, ובזה אני אסיים.

אורי מקלב: המשוואה הזאת, שהוא מצד אחד לא שכיר ומצד אחד הוא לא עצמאי, הוא עצמאי ושכיר ביחד, זה נקרא עבדות 2016, וזה אנחנו, תחת חסות של ממשלת ישראל.

אורי מקלב: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: השר לוין, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, במהלך החודשים האחרונים הנהלת האגף למעונות-יום במשרד הכלכלה קיימה כמה דיונים עם גורמים הנוגעים למערך המשפחתונים, שעסקו בסוגיות הליבה שנוגעות לכל ההתנהלות של המערך הזה.

יריב לוין: אין חולק שנושא המשפחתונים מהווה שירות משמעותי לצורך תמיכה בהורים עובדים, וכמובן, המשרד רואה חשיבות רבה בתמיכה בו ובחיזוקו.

יריב לוין: ישנן בהחלט בעיות, נדמה לי שחלק מהן מנו כאן המציעים.

יריב לוין: אף אחד איננו מקל ראש בבעיות האלה, ויש באמת צורך ורצון להתקדם ולהגיע לפתרונות.

יריב לוין: כמובן, הדברים מורכבים ולא פשוטים ויש להם גם היבטים תקציביים בלתי מבוטלים.

יריב לוין: משרד הכלכלה והתעשייה נקט כמה צעדים כבר עכשיו על מנת לשפר את תנאי העבודה של מטפלות במשפחתונים, ובכלל זה הוספו ימי חופשה – נוספים – שניתן לקחת בצורה גמישה יותר ולהחזיר אותם בסוף השנה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יריב לוין: – – ניתנה אפשרות לממש את הזכאות לשלושה ימי בחירה ברצף ולא כל יום בנפרד, כפי שהיה עד היום.

יריב לוין: וכרגע גם עומד להערות הציבור, כמתחייב, נוהל חדש, שיאפשר יציאה של מטפלות ליום לימודים אחד בשבוע על מנת לתרום גם להן, מעבר לצד של השכר, גם את הידע וההשכלה שישמשו אותן בכל פעילותן.

עאידה תומא סלימאן: מי ישלם למחליפה?

יריב לוין: לעניין סוגיית ההפרשות לפנסיה, צריך לומר שהתעריף עודכן בעבר, כך שיכלול גם את רכיב הפנסיה.

יריב לוין: עם זאת, בעניין הזה גם נעשית איזושהי בחינה על מנת לבחון אם יש צורך בעדכון נוסף.

יריב לוין: כמובן, בעדכון התעריף הקרוב לקראת שנת הלימודים הקרובה יבוא לידי ביטוי גם עדכון של שכר המינימום, וכפי שאמרתי קודם, הנושא עדיין נבדק על כל היבטיו.

יריב לוין: יש בהחלט רצון לסייע.

יריב לוין: הדברים, כפי שכולנו יודעים, הם בסופו של דבר גם תלויי תקציב – –

מאיר כהן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אדוני, אבל כל מה שאתה – – –

יריב לוין: – – ואני רוצה לסיים, אדוני, באמירה אחת.

יריב לוין: אני חושב שבעניין אחד בוודאי לא תהיה כאן מחלוקת.

יריב לוין: אני חושב שכל המטפלות העוסקות במלאכה הכל-כך רגישה וחשובה הזאת באמת ראויות לכל הערכה.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עאידה תומא סלימאן: הן רוצות כסף, לא רק הערכה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תומא, בוודאי.

מאיר כהן: מה אדוני מציע?

יריב לוין: מה שיבקשו המציעים.

מאיר כהן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים להעביר את זה לדיון בוועדה.

מאיר כהן: באיזו ועדה?

אורי מקלב: מעמד האישה.

אורי מקלב: זה מציע דב.

אורי מקלב: דב מציע – – –

מאיר כהן: מעמד האישה.

מאיר כהן: אני אתן לדב – – – שנצביע.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: מה החלטתם?

מאיר כהן: אצלך.

עאידה תומא סלימאן: כן.

אורי מקלב: מעמד האישה.

מאיר כהן: מעמד האישה.

מאיר כהן: אנחנו רק נצביע על זה, ונאפשר לדב חנין – בבקשה, אדוני – הבעת דעה.

מאיר כהן: דקה מהצד.

דב חנין: תודה, אדוני, אני שמח שההצעה הטבעית להעביר את הנושא הזה לוועדה לקידום מעמד האישה, לא צריך אפילו שאני אנמק אותה ברמה הפורמלית, כי כולם מבינים שזה הדבר ההגיוני והנכון.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, אדוני השר, ואנא העבר את זה גם לשר הכלכלה: הסוגיה של מה שקורה עם המטפלות במשפחתונים, זה פשוט בלתי נסבל.

דב חנין: זו התנהלות שאי-אפשר להבין אותה פשוט.

דב חנין: נשים שאנחנו נותנים להן לטפל בילדים, מטילים עליהן אחריות מאוד מאוד גדולה ונותנים להן לעבוד בתנאים לא תנאים, בשכר לא שכר ובמעמד לא מעמד.

דב חנין: אני באמת מבקש ממך, ברמה האישית, זו סוגיה שבאמת צריך להעלות אותה מול השר, כי מול המערכת המקצועית הדברים זזים באופן מאוד מאוד נקודתי ואטי, והסוגיה הזו מחייבת שינוי גדול ומהיר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מציעים להעביר את ההצעות לסדר-היום לוועדה לקידום מעמד האישה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, שישה בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: ההצעה שכר נמוך והיעדר תנאים סוציאליים למטפלות במשפחתונים של משרד הכלכלה תעבור לדיון בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: דוח: מחלקת המדינה מימנה התנגדות לראש הממשלה נתניהו בבחירות

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום מס' 4417, 4425, 4428, 4496 ו-4523 – דוח: מחלקת המדינה מימנה התנגדות לראש הממשלה נתניהו בבחירות.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת יגאל גואטה – בבקשה, כבודו.

יגאל גואטה: כנראה היחיד בבית הזה שעומד להגן על ראש הממשלה.

דב חנין: אני רוצה לראות את הרגע הזה – – –

יגאל גואטה: אתה עכשיו תשמע.

מאיר כהן: מה, מה?

אורי מקלב: כאלה סנגורים – – –

מאיר כהן: חברים, רק אחרי 48 שעות אינטנסיביות, אני מבקש לעמוד בלוח זמנים.

יגאל גואטה: ללא שינה כמעט.

מאיר כהן: בבקשה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כן, כנראה שאני צריך לעמוד פה ולהגן על ראש הממשלה, כי זו באמת התנהלות פושעת.

יגאל גואטה: בחירות לראשות הממשלה, כמו גם בחירות לכנסת, הן נשמת אפה של הדמוקרטיה, כל דמוקרטיה, והן הכרחיות לקיומו של משטר דמוקרטי אמיתי.

יגאל גואטה: נהוג לכנות את יום הבחירות יום חגה של הדמוקרטיה.

יגאל גואטה: והנה נפל דבר, מתברר שיש מי שניסה לחבל בחלק הדמוקרטי של ההליך הזה.

יגאל גואטה: יושבים באמריקה אנשים ששלטון הימין מאוס בעיניהם ויש להם אג'נדה שמאלנית.

יגאל גואטה: עד כאן זו זכותם וזה לגיטימי, אבל מכאן ואילך זה כבר לא זכותם ולא לגיטימי.

יגאל גואטה: להתערב באופן בוטה בבחירות בישראל, כפי שאמרתי בעבר, זה הון-שלטון בהתגלמותו וזו חציית קו שאי-אפשר לשתוק עליה; להשקיע כספים עלומים בפעילי בחירות כדי להטות תוצאות, זה באמת כבר איום ונורא.

יגאל גואטה: כולם מתפלאים למה הם ניסו להסתיר את העקבות, ואני בכלל לא מתפלא.

יגאל גואטה: כל מי שמכה את רעהו בסתר בדרך כלל מתאמץ להסתיר את זה, ועל כך אמרה התורה "ארור מכה רעהו בסתר".

יגאל גואטה: ואולי מילה אחת מכאן באמת לראש הממשלה, שאני אינני מחסידיו המובהקים, מודה ומתוודה, אבל כשצריך למחות ולומר את האמת, אז כנראה אני היחיד כאן שבא למחות ולהגן על כבודו של ראש הממשלה; וגם לכל חברי חברי הכנסת שמושפעים מהכסף של אילי ההון הרפורמים: לכסף הזה אולי אין ריח, אבל יש לו צבע פוליטי ברור.

יגאל גואטה: ואני פונה לראש הממשלה מכאן: אם תבדוק, אין לי ספק שתמצא שהכסף הזה הוא אותו כסף והמקורות הם אותם מקורות.

יגאל גואטה: הם לא אוהבים אותך ולא את התומכים בך, הם פשוט משתמשים בך, ובבוא העת הם שוב ישקיעו מכספם כדי שתפסיד את הבחירות הבאות.

יגאל גואטה: ועם כאלה אוהבים, מי צריך בכלל אויבים.

יגאל גואטה: ולידידי מהשמאל מילה אחת.

יגאל גואטה: אתם, אבירי הדמוקרטיה וחופש הבחירה, כמה זעמתם וקצפתם כשנדמה היה שראש הממשלה מנסה להתערב במערכת הבחירות באמריקה.

יגאל גואטה: זו התערבות בוטה ופסולה, אמרתם.

יגאל גואטה: וכעת מה תגידו, זו התערבות לגיטימית?

יגאל גואטה: מדוע קולכם נדם?

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, אם פרשה זו לא נחשפה אלא כדי להביך מעט את הרפורמים הצבועים, יהיו מי שיהיו – והיה זה שכרנו.

יגאל גואטה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון – לא נמצא.

מאיר כהן: אדוני השר, השר לוין, יענה בשם הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מודה לחבר הכנסת גואטה שהציל פה את כבוד השאילתה, ובאמת העלה נושא ראוי לדיון.

יריב לוין: חבר הכנסת חסון, אין מה לעשות.

קריאה: – – –

יריב לוין: אני מוכרח לומר, חבר הכנסת גואטה, כך: קודם כול, אני הייתי מצפה לשמוע קול זעקה נורא מהצד הזה של המליאה כשהדברים האלה התפרסמו, כפי שאתה אמרת, ולו מהטעם הפשוט ששמענו קולות זעקה נוראיים כאשר הטילו דופי והאשימו את ראש הממשלה כאילו הוא התערב בבחירות בארצות-הברית, דבר שלא היה ולא נברא.

יריב לוין: אז שמענו זעקות אימים.

יריב לוין: ונדמה לי שאחת הבעיות הגדולות של חלק מאנשי האופוזיציה דהיום, מעבר לתפיסות העולם, היא חוסר ההבנה שבסוף ראש ממשלת ישראל הוא לא רק האיש אלא גם המוסד, ושבלהיטותם לראות את ראש ממשלת ישראל מתחלף הם מוכנים לכל דבר ומתעלמים מהרבה מאוד דברים, ושוכחים בסוף שהשורה התחתונה היא לא רק ניסיון לפגוע ביכולתו של אדם כזה או אחר להיבחר אלא היא פגיעה אנושה בדמוקרטיה הישראלית ובעצמאות ובריבונות שלנו, שאין לקבל.

יריב לוין: אני חושב שאי-אפשר, אגב, להטיל את כל העניין הזה לפתחו של הממשל האמריקני, וידוע ההסבר שישנו בעניין הזה, ויש מי שיראו בו מספק או פחות מספק.

יריב לוין: אבל בכל מקרה, אי-אפשר לנקות מאחריות את אותם גורמים שעשו שימוש בכספים האלה ובכספים אחרים, תוך עקיפה של חוקי הבחירות, תוך ניצול איזה פרצה, הייתי אומר – ככה, מתפתל כזה – כדי לנסות לעוות את ההליך הדמוקרטי שמתקיים כאן ולהחליף שלטון בישראל; ניסיון, אגב, שכשל, וזאת תעודת כבוד גדולה מאוד לציבור הישראלי, שלא נהה ולא שעה אחרי הכספים האלה, שהורעפו על תועמלנים, מסיעים וסוקרים ודברים כאלה ודברים אחרים, ובכל זאת הצביע כפי שהצביע.

יריב לוין: אני חושב, אבל, שגם צריך להסיק מסקנות.

יריב לוין: והמסקנה המתחייבת מהעניין הזה, בלי שום קשר למחלוקות שציינתי קודם, מה בדיוק הייתה מידת המעורבות של הממשל – – –

מאיר כהן: סגנית היושב-ראש נאוה בוקר, לא מדברים בטלפון.

יריב לוין: אני חושב שמסקנה אחת היא ברורה לחלוטין, ואני מצפה מהצד הזה להצטרף אליה.

יריב לוין: המסקנה היא שצריך להעביר ולסיים באופן מיידי את חקיקת החוק שמכונה חוק 15V, משום שהחוק הזה, בניגוד לכל הדמגוגיה, הוא הכרחי כדי להגן לא על צד זה או אחר של המפה הפוליטית ולא על מועמד כזה או אחר לראשות הממשלה; הוא חיוני כדי להגן על מדינת ישראל ועל הדמוקרטיה שלה, כדי שההחלטות כאן תתקבלנה על-פי דעתם של אזרחי ישראל בהליך בחירות שוויוני והוגן, ולא על-פי ניסיונות של תכתיבים של גורמים זרים בהליך בלתי שוויוני ופסול מיסודו.

יריב לוין: ולכן אני מבקש לנצל את ההזדמנות הזאת כדי לקרוא לכם לעשות חושבים ולהצטרף לתומכים בחקיקה החשובה הזאת.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת גואטה, האם אתה מסתפק בדברים או שאתה רוצה להביא את הנושא לדיון באחת הוועדות?

יגאל גואטה: – – –

מאיר כהן: אתה מסתפק בדברים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, תודה רבה לאדוני השר.

יואל חסון: הבעת דעה.

מאיר כהן: הבעת דעה מהצד – דקה.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת חסון.

מאיר כהן: אנחנו ניתן דקה מהצד לחבר הכנסת יואל חסון להבעת דעה.

מאיר כהן: בבקשה.

יגאל גואטה: – – –

מאיר כהן: הייתי נותן גם לך, גואטה.

מאיר כהן: תאמין לי.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אני מאוד מודה לך.

יואל חסון: אדוני השר, יש לך יכולות לעשות מכל עכבר הר.

יואל חסון: באמת נחמד שזה מאפשר לך להציג כאן אתוס גדול, שהיה כאן ניסיון להחליף שלטון בישראל.

יואל חסון: אז קודם כול, אני אומר לך, אדוני השר: בסדר, לגיטימי להחליף שלטון בישראל.

יואל חסון: זו מדינה דמוקרטית ואפשר לפעול להחליף ממשלה בישראל.

יואל חסון: עד כמה שאני יודע, לא הודבקת לכיסא שאתה יושב עליו.

יואל חסון: אז זה דבר ראשון.

יואל חסון: דבר שני, אדוני, אתה מדבר פה גבוהה-גבוהה על התערבות במערכת הבחירות; מחלקת המדינה אמרה שכסף אמריקני – אתה יודע, אדוני, מדובר על 300,000 ומשהו דולרים שהגיעו לארגון, שלא היה מעורב, שנה ומשהו לפני הבחירות; 300,000 דולר יחליפו שלטון בישראל, אדוני?

יואל חסון: 300,000 דולר?

יואל חסון: אתם, שהוצאתם בבחירות האלה למעלה מ-60 מיליון שקל?

מאיר כהן: תודה רבה.

יגאל גואטה: בסדר, זה לא כל – – –

יואל חסון: אז לכן אני מציע, לסיכום, אדוני, לקחת את הדברים בפרופורציות, ויותר חמור – לשים לב שכל ההתעסקות הזאת בעניין לא גורמת נזק ליחסים שלנו עם ארצות-הברית.

יואל חסון: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

מאיר כהן: על זה נאמר: דין פרוטה כדין מאה.

מאיר כהן: מצוקה חסרת תקדים בכלביות בישראל

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום.

מאיר כהן: האם השרה תשיב?

קריאה: – – –

מאיר כהן: מאה אחוז, תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: הצעות לסדר-היום בנושא: מצוקה חסרת תקדים בכלביות בישראל, מס' 4449, 4451 ו-4461.

מאיר כהן: בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי הטוב, גברתי השרה ושתי חברותי חברות הכנסת, לאחרונה אנחנו שומעים על מצוקה בלתי רגילה מצד בעלי הכלביות, במיוחד מצד העמותות שעוסקות בכלבים ועוסקות בבעלי-חיים.

יעל גרמן: הן מדווחות על כך שבכלביות שלהן יש תפוסה של 250% ו-200%, וכתוצאה מכך, מה שקורה, נאלצים להרוג, להמית כלבים רבים.

יעל גרמן: אני שמחה מאוד שהשר הגיע.

יעל גרמן: המצוקה הזו, הבלתי-רגילה, של הכלביות גורמת לכך שאין מענה למעשה לכלבים, שנמצאים בצפיפות בלתי רגילה, ובאמת אותן עמותות נפלאות, שעושות יומם וליל למען הכלביות, ועושות את זה כמובן בהתנדבות רבה – ואני מדברת על עמותת תל"ל – "תנו לחיות לחיות", על SOS, על "הרצליה אוהבת חיות", על "נתניה אוהבת חיות", על כל אותן עמותות נפלאות – הן פשוט קורסות.

יעל גרמן: הן לא סתם קורסות.

יעל גרמן: יש לנו – אדוני השר, אני לא יודעת אם אתה יודע, אבל יש לנו קבוצת ווטסאפ שבתוכה נמצאות וחברות כל העמותות שרצו להיות חברות, וכך, ברגע שיש איזשהו כלב נטוש אנחנו מודיעים על כך בקבוצה וכל אחת מן העמותות שיכולה לקחת את אותו כלב או חתול או בעל-חיים מתגייסת.

יעל גרמן: אני רואה מדי יום בקבוצה פשוט בכי, כי הם חסרי אונים.

יעל גרמן: הם פשוט לא יכולים לתת מענה לצורך לתת מחסה לכל כך הרבה כלבים.

יעל גרמן: אני פונה אליך.

יעל גרמן: קודם כול, יש לי אליך הצעה.

יעל גרמן: אתה יודע, יש לנו היום הרבה מאוד תוכנות.

יעל גרמן: מה דעתך – קודם כול, אני מדברת על מספר עשרות הכלביות הרשותיות – לקחת, לחבר את כולן במערך אחד אינטרנטי, כך שניתן יהיה לראות באיזה כלבייה יש מקום.

יעל גרמן: כאשר במקום אחד אין, יש תפוסה מלאה, ניתן יהיה להעביר.

יעל גרמן: לא נורא, אפשר להעביר כלב גם מבית-שאן להרצליה ומהרצליה ללהבות-הבשן, רק לדוגמה.

יעל גרמן: זה דבר אחד.

יעל גרמן: דבר שני, כידוע לך, קיימנו, יעל פארן, איציק שמולי ואני, אנחנו יושבי-ראש השדולה למען בעלי-החיים, קיימנו ישיבה מאוד מאוד טובה אצלך במשרד החקלאות.

יעל גרמן: אתה לא היית נוכח, אבל העוזר שלך היה, וקבענו שנקיים שולחן עגול, וסביב השולחן ישבו נציגי המשרד, נציגי העמותות וכמובן אנחנו חברי הכנסת, כדי לשבת ולתכנן, להכין תוכנית – אני משערת לעצמי שהיא לא תיקח שנה ולא תיקח שנתיים, היא בוודאי תיקח ארבע או חמש שנים – שהמטרה הסופית שלה היא מה שנקרא no kill.

יעל גרמן: בסופו של דבר נגיע לכך שבמדינת ישראל לא נצטרך להרוג בעלי-חיים, לא נצטרך להרוג ולהמית את הכלבים.

יעל גרמן: אין ספק שכרגע זה לא ריאלי, כי אם אנחנו לא נמשיך בשיטה שקיימת היום, לדאבוני הרב, אז הכלבים ימותו מצפיפות, ממחלות ומעינויים אחרים.

יעל גרמן: אבל אם באמת אנחנו ניצור איזושהי תוכנית שבמסגרתה תהיה חובה של עיקור וסירוס של כלבים, שיינתן איזשהו קנס לאותם אנשים שמגדלים בעלי-חיים גזעיים ומוכרים אותם, שיינתנו מענקים, כמובן, לכל הכלביות ושתהיה תוכנית מסודרת, אני מאמינה שאנחנו נוכל ביחד לפתור את הבעיה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: לפני שנזמין את חברת הכנסת יעל פארן, נמצאים אתנו משתתפי קורס הכשרת מורים לעברית מהתפוצות, מורים מצרפת, מורים מארגנטינה ומברית-המועצות לשעבר, המלמדים עברית לטובת הכנה לעלייה ועידוד עלייה.

מאיר כהן: ברוכים הבאים לכנסת, ברוכים הבאים לירושלים ולמדינת ישראל.

מאיר כהן: ברוכים הבאים.

מאיר כהן: חברת הכנסת כהן יעל פארן.

יעל כהן-פארן: יעל כהן-פארן.

מאיר כהן: גם לי לפעמים קוראים כהן מאיר ולא מאיר כהן, זה בסדר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני שמחה שאתה יושב אתנו, כבוד השרה, חברי חברות וחברי הכנסת, אני אמשיך את דבריה של חברתי יעל גרמן.

יעל כהן-פארן: המצב בכלביות כרגע – שרבות מהן מופעלות על-ידי עמותות של מתנדבים, עמותות שממומנות בעיקר מכספי תרומות, וגם מתמיכה מסוימת לעתים, של תקציב מאוד מאוד קטן, ואגב, בעיקר מהמשרד להגנת הסביבה – הן פשוט קורסות.

יעל כהן-פארן: נוצר מצב שבעקבות מהלכים שנקטו העמותות – מהלך מבורך – יש פחות המתות של כלבים בריאים.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להסביר.

יעל כהן-פארן: כל כלב שנתפס ומגיע לכלבייה רשותית, לאחר עשרה ימים שהוא בהסגר כדי לוודא שהוא לא חולה בכלבת, אם הוא חי, הוא בריא, כל כלב בריא כזה, אם לא באים לקחת אותו, אם לא מוצאים לו גורם מאמץ, משפחה מאמצת – דינו מוות.

יעל כהן-פארן: לפי הערכה של עמותות בעלי-החיים בשנה שעברה ובאופן כללי, בשנה מומתים כ-60,000 כלבים בריאים שנתפסים, שלא נמצאו בעליהם ושאין להם מישהו שיאמץ אותם.

יעל כהן-פארן: כ-30% חוזרים לבעליהם, כ-30% או 40% מומתים, ומספר דומה – שליש-שליש-שליש – מוצאים להם בעלים.

מאיר כהן: הייתי רוצה להוסיף נתון אחד: אנחנו הצלחנו, בעיר שבראשה עמדתי, לצמצם לאפס – –

יעל כהן-פארן: את ההמתות.

מאיר כהן: – – ברגע שהתחלנו בנגישות – דף פייסבוק שפורסם בכל הנגב.

מאיר כהן: כל יום הוא התעדכן בכלבים שהגיעו לכלבייה, וראו זה פלא – הגיעו המוני אנשים, עומדים בתור לקחת כלבים.

יעל כהן-פארן: כל הכבוד לך.

יעל כהן-פארן: זאת בדיוק דוגמה לאיך עשייה יכולה להיות, ובסופו של דבר היום המצב הוא שאם לא מתאמצים – לא מוצאים.

יעל כהן-פארן: אם העיר דימונה יכלה למצוא לכל כלב נטוש בית באמצעים פשוטים וזמינים, אז היום יש עמותות שעושים לילות כימים – וגם אני חברה באותה קבוצת ווטסאפ – פשוט לבכות.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להזמין אותך להצטרף אליה; אני לא יודעת אם תרצה, הם ממש חופרים, אבל באמת לבכות.

יעל כהן-פארן: ננטשים כלבים כל הזמן, נמצאים גורים נטושים, ועמותות פשוט לוקחות – מוצאים את המתנדבים שנוסעים לכל מקום בארץ ומגיעים ואוספים ומטפלים.

יעל כהן-פארן: העמותות קורסות.

יעל כהן-פארן: אין להן מימון.

יעל כהן-פארן: הבעיה יכולה להיפתר על-ידי כמה גורמים: קודם כול, מימון הרבה יותר גדול של סירוס ועיקור מצד משרד החקלאות.

יעל כהן-פארן: בעצם היום יש קולות קוראים, והעיריות ניגשות אליהם – קולות קוראים של משרד החקלאות, אבל הם מאוד מאוד מעוכבים, וב-2016 אנחנו רואים היום, ביולי, שרק בסוף יוני הייתה תשובה שקול קורא יצא בימים הקרובים, והוא עדיין לא יצא.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על שנת התקציב הנוכחית.

יעל כהן-פארן: עיריות לא מקבלות תקציב, אז הן לא מבצעות פרויקטים של איסוף חתולים וכלבים, עיקורם והחזרתם.

יעל כהן-פארן: החתולים מוחזרים אחרי שהם מעוקרים, והמימון לכך הוא קריטי, כדי לצמצם את האוכלוסייה שלהם.

יעל כהן-פארן: הקו הראשון צריך להיות צמצום הילודה, ולעודד את כל מי שיש לו כלב בבית לעקר או לסרס אותו, כי כך ורק כך אנחנו נביא לעצירת ההתרבות.

יעל כהן-פארן: התרבות זאת הבעיה, ואם לא מצמצמים אותה, נותרים הרבה מאוד כלבים נטושים, ואז או שהם הולכים למותם אחרי שהם נתפסים, או הם משוטטים – וזאת בעיה מאוד מאוד גדולה, הכלבים המשוטטים, וצריך להתמודד אתה – ולנסות למצוא בית, והעמותות צריכות עזרה בתחום הזה.

יעל כהן-פארן: אני פונה מהבמה הזאת לשר, שתכף יענה לנו: כיצד אתם עוזרים לעמותות להתמודד עם המצב?

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כשהצטרפתי להצעה לסדר-היום אמרו לי חברים: מה תגיד לקהל שלך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יגידו, שבאתי להתעסק עם כלביות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: חסרים דברים אחרים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז אמרתי את התשובה שלי, ואומר אותה גם פה, והיא שאני משוכנע שזה אחד מהדברים שאנחנו צריכים לטפל בהם, ובמיוחד בנושא הזה אצל האוכלוסייה הערבית וביישובים הערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הקיים היום, כבוד השר, הוא שאין ולו כלבייה אחת ביישובים ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרבה כלבים וחתולים משוטטים ברחובות, ואף אחד לא יכול לטפל בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה התחיל, ורציתי גם ליזום, אבל חברותי הקדימו אותי, ואז הצטרפתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הייתה לי ישיבה רק בשבוע שעבר עם וטרינר באחת הרשויות המקומיות, והוא דיבר אתי על המצוקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יכול לבדוק; הוא לא יכול לדעת אם יש כלבים – במיוחד כלבים – שהם נגועים, וכשלוכדים כלבים ולוקחים אותם לכלביות במקומות אחרים, לא ביישובים הערביים, גם לא מקבלים אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז המצב הזה, שאתה לא יכול לטפל – זה עושה לנו כמה בעיות: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא יודעים אם הוא נגוע, לא נגוע, והוא יכול לנשוך גם בן-אדם וגם חיה אחרת שיכולה להיות במגע עם בן-אדם ולהעביר את המחלה; 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם עושים מצב של הפחדה, וילדים, ויש אנשים, במיוחד בדרך – הם גם יכולים להיות במצב לא נעים מהפחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם יגיע למצב שאין כתובת, ואז אנשים מתעללים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזו גם עבירה על החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו אנשים שהתעללו גם בכלבים וגם בחתולים, כי לא מצאו פתרון, כי זה מפחיד את הבן שלו, הוא לא יכול לצאת, והוא לא יודע מתי ואיך הוא נכנס לו לחצר או לבית ומפריע לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, המצב הזה לא יכול להימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך גוף שיפקח עליו, והגוף הוא משרד החקלאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה אליך, כבוד השר: הנושא הזה מחייב פתרון, כי זה גם בתחום הסמכויות שלך, וזה גם צורך שקיים ושצריך לתת לו פתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של המתה – שמעתי אותך, במקרה הייתי מול הטלוויזיה בוקר אחד ודיברו על הסירוס; אז, כבר לפני כמה חודשים, דיברו על הטרנספר שלך לחתולים, כאילו להוציא אותם מחוץ-לארץ, כי דיברת על ההלכה שלא מאפשרת סירוס – אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רוצים שהמשרד שלך יטפל בזה, אבל יש גם אנשים ועמותות שיכולים לטפל בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל יש מקומות שיש חובת המתה, כי הוא נגוע, כי אין לו פתרון והיום לא מוצאים מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי מעדיף שהכלב ימות ולא הבן-אדם, זה המצב, אבל אין לי אפשרות לבצע את זה, ואנחנו מבקשים את העזרה לך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב בשם הממשלה שר החקלאות אורי אריאל; בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה לחברי הכנסת המציעים.

אורי אריאל: כבר ציינתי, ואני חוזר ואומר, שטוב שהדברים האלה עולים פעם אחר פעם בנושאים מגוונים של צער בעלי-חיים, מה שנקרא אצלנו בקיצור צעב"ח.

אורי אריאל: אנחנו לא מוכנים לטפל בזה – אנחנו רוצים לטפל בזה.

אורי אריאל: הפגישה במשרד שחברת הכנסת גרמן הזכירה, שהייתה אצלנו, היא חלק מהדבר הזה של הידברות שוטפת, מבחינתי, על כל נושא, מהובלת בעלי-חיים, דרך חתולים וכלבים ועטלפים – הכול על השולחן.

אורי אריאל: אני חושב שההידברות תביא לתוצאות טובות יותר.

אורי אריאל: אנחנו רוצים לעשות את זה ולקדם את זה.

אורי אריאל: אנחנו נבדוק את ההצעה לגבי מערך אינטרנטי בין כל הכלביות, אולי יחד עם העמותות, נבחן.

אורי אריאל: אם יש לכם משהו כתוב, יותר קל לי להעביר את זה לגורמים אצלנו, אז אנא, ואם לא – אז נתקדם בדרך הזאת שהעלית – – –

יעל גרמן: נכתוב ונעביר.

אורי אריאל: בסדר גמור.

אורי אריאל: אז אני מחכה וזה יעבור מייד לבדיקה, ונראה יחד אתכם, אני חושב, איך לעשות את זה בצורה המיטבית, שכל הגורמים בעצם יסתנכרנו ויוכלו לתת כתף אחד לשני, ולא רק כל אחד ממקומו המסוים הזה.

אורי אריאל: הייתי אתמול בנצרת-עילית; לא עיר עשירה, לא חזקה במיוחד.

אורי אריאל: האנשים מאוד טובים, אבל היכולות שלה – וראיתי מה שסיפר פה היושב-ראש:

אורי אריאל: ב-2015 הרדימו, ובעברית, למי שלא מבין בקהל או בצופים: הרגו, המיתו, ב-2015, שניים.

אורי אריאל: שניים, בסדר?

אורי אריאל: כל אחד הוא, מבחינת העניין, אם נמשיל את זה למשפט של חכמינו, כל אחד הוא עולם מלא, בסדר, אני לא אומר שזה טוב, אבל זה שניים.

אורי אריאל: המספר 60,000 הוא, לפי הבנתי, ככל שיכולתי לבדוק, אגדה אורבנית, ולא חייבים להגיד 60,000, כי גם אם זה "רק" 20,000, זה 20,000 יותר מדי.

אורי אריאל: בסדר?

אורי אריאל: בואו נגיד שיש חולים, ויש כאלה וכאלה – זה לא כל כך משנה.

אורי אריאל: לא צריך להאדיר את זה במספרים, ואני לא הצלחתי להגיע למשהו כזה.

אורי אריאל: אנחנו גם את זה הולכים לטייב – את דיווח הכלביות, חובת הדיווח, בתקנות וכו', כדי לקבל דבר יותר טוב, כי היום אין חובה, ורובם לא מדווחים, אני לא יודע למה.

אורי אריאל: אבל שמענו ממש באקראי את היושב-ראש שאמר מה קרה בעירו, בדימונה – גם, לא עירייה מי-יודע-מה חזקה, שיכולה להשקיע בפרסום.

אורי אריאל: זו אכפתיות של ראש עיר, זו האמת.

אורי אריאל: ב-2016 בנצרת-עילית נדמה לי שהם אמרו שעד היום לא המיתו אף אחד; ככה נדמה לי, ואני עכשיו מנסה להיזכר בדיוק, ואם כן – אז זה, גם, אחד או שניים.

אורי אריאל: זאת אומרת, יש פה בעיקר בעיקר, אני חושב, כמו בהרבה דברים, תשומת לב, הנהגה עירונית מקומית שבחרה שזה נושא שבטיפולה, והיא יודעת לעשות.

אורי אריאל: זה לא מרחיק את האחריות ואת הצורך שלנו להיות מעורבים ולסייע.

אורי אריאל: אני מנצל את ההזדמנות ואומר לחבר הכנסת חאג' יחיא: בנצרת-עילית הסתבר שזו כלבייה אזורית, רק האזור שילם שנתיים – זה היה לפני בערך שמונה שנים – והפסיק לשלם את חלקו.

אורי אריאל: זה כפר-כנא, נדמה לי, עין-מאהל – לא חשוב, אני לא פונה אליך עכשיו בזה, רק שגם פה צריך ללחוץ על כל השחקנים כדי לקבל את התוצאה המיטבית.

אורי אריאל: אומר ראש עיריית נצרת-עילית: אני – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – אזור המשולש, מה שנקרא, אין אף אחד.

אורי אריאל: רגע, שנייה, אני מגיע לזה.

אורי אריאל: אנחנו רוצים בהחלט לקדם את כל הנושא הזה שעלה פה עכשיו בדיון על-ידי כמה פתרונות אפשריים: האחד זה אכן הקמת כלביות.

אורי אריאל: אני מקווה שעוד ב-2016, קרי השנה, ואם לא אז ב-2017, נוציא קול קורא להקמת כלביות חדשות.

אורי אריאל: עוד לא הכנו את הקול הקורא.

אורי אריאל: אני לא רוצה להגיד מה העדיפויות, מה יהיו השיקולים השונים, אבל זה בעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – כמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עשר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: חברים, אני פה עומד לרשות

אורי אריאל: כם בכל יום ובכל שעה שאתם רוצים.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים בהכנת העניין.

אורי אריאל: אין טעם לזרוק משהו ואחרי זה זה לא, וכן, והיה, וחשבתי.

אורי אריאל: אנחנו מדברים, באמת מדברים, אני פתוח, אני חושב שכל יום שיש פה ישיבה אני מדבר עם רובכם, כל אחד על משהו שנוגע בעניין, וזה טוב, אני אומר את זה כדבר טוב, שיכול בהחלט להועיל.

אורי אריאל: הדבר השני – אמרתי, אנחנו נבקש ונעשה מאמץ לקבל דיווחים מה קורה בכלביות, כדי לדעת מספרים ונתונים יותר טוב, כדי שהם ישרתו אותנו בהכנת תוכניות לעתיד, כולל התוכנית של "אל-הרג", אם נשתמש בעברית.

אורי אריאל: אני חושב שזו בהחלט, ודאי, מטרה ראויה, וברגע שעושים תוכנית משותפת ויודעים לאן הולכים, אז גם אם פספסנו – וזה יכול לקרות, בגלל סיבות כאלה ואחרות – יש מטרה ידועה ואפשר לבחון את עצמנו לאורך הזמנים והתקופות ולראות אם עמדנו, ואם לא – לתקן ולסדר את הדברים.

אורי אריאל: אנחנו עושים דבר נוסף – אנחנו נמצאים בשלבים האחרונים של התקנת התקנות לעניין חובת העיקור והסירוס של בעלי-חיים שיוצאים לאימוץ מהכלביות של הרשויות והעמותות.

אורי אריאל: אני מסכים שצריך לתמוך בעמותות, ואנחנו נבחן בשבועות הקרובים את האפשרות, גם מבחינה משפטית – ואני מאמין שאפשר למצוא לזה פתרון משפטי – וגם מבחינה תקציבית, האם נוכל להוציא קול קורא שהוא לעמותות ולסייע להן.

אורי אריאל: כי באמת, חלק ניכר, היושב-ראש, מכל הטיפול בנושא הזה – אני אפילו לא רוצה לקרוא לו בעיה, אלא נושא – אלה הן העמותות, כמו בדברים נוספים; בהחלט העמותות.

אורי אריאל: אני רוצה לשבח אותן פה בנושא הזה ולהגיד מילה טובה לכל העמותות – – –

יעל כהן-פארן: אתה לא רוצה שהם יסתמכו על כספים של האירופים.

יעל כהן-פארן: אני צוחקת.

אורי אריאל: אני הבנתי, בסדר.

אורי אריאל: אני רוצה שיסתמכו על הכספים של מדינת ישראל.

אורי אריאל: ראויה מדינתנו, מדינת היהודים, גם בעניין הזה להיות אור לגויים, וודאי להשתפר.

אורי אריאל: אני לא יודע, אני לא רוצה להשוות לאף אחד אחר כרגע.

אורי אריאל: אני רוצה לדעת מה אנחנו עושים, מה אני עושה, ואני אומר "אני" במובן הזה של האחריות שלי כשר החקלאות שאחראי לנושא.

אורי אריאל: כן, אני חושב שיכול להיות שהדרך לסייע פה בכל המערך הזה היא תמיכה בעמותות, שיוכלו, במקום להתרכז – אני מכיר את המציאות הזאת של עמותות שרוב זמנן הוא למצוא את הכסף למחר ולא לטפל בעניין שעליו הן מופקדות, ואז גם העניין המקצועי נפגע וגם לגייס כספים לא יודעים; בקיצור, זו מין מציאות – חכמינו קראו לזה: העניות מנוולת.

אורי אריאל: אין כוח לעשות את הדברים, ויכול להיות שזה בהחלט – נוכל לעסוק בזה.

אורי אריאל: אנחנו מטפלים, על-ידי יחידת הפיצו"ח, בנושא של נטישת בעלי-חיים.

אורי אריאל: זה נושא כאוב: אנשים שמאיזושהי סיבה נמאס להם, בגלל חולי או כל דבר אחר, וזורקים את בעלי-החיים, דבר לא ראוי ולא רצוי.

אורי אריאל: אנחנו ננסה גם בעניין הזה להגביר את הפיקוח.

אורי אריאל: אני חושב שהתייחסתי ליישובים הערביים, חבר הכנסת חאג' יחיא, יכול להיות שזה יקבל ביטוי בקול הקורא, שניתן איזושהי עדיפות, ואז נוכל להיכנס לתחום הזה.

אורי אריאל: גם פה אני מוכרח לומר שהדבר העיקרי שצריך זה אכפתיות של ראשי הרשויות, של האנשים שמופקדים על זה, כי גם כשאתה נותן ומקים, אחרי זה צריך לתחזק, ויש עלות של החזקה, וזה לא פשוט.

אורי אריאל: כלבייה זו מתנה יקרה, ההחזקה יקרה מאוד, ונתתי דוגמה מנצרת-עילית, שהשותפים בורחים ואתה נשאר לבד עם המתנה הזאת.

אורי אריאל: והווטרינר שם עושה עבודה מצוינת.

אורי אריאל: הוא לא הורג כלבים.

אורי אריאל: בסך הכול אני חושב – – –

יעל כהן-פארן: מה לגבי הקול הקורא לעיקור וסירוס?

אורי אריאל: הוא יוצא.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים במצב שהנוסח הסופי של הקול הקורא נמצא במשרד המשפטים; יש נוהל כזה, למי שלא מכיר.

יצחק כהן: – – –

אורי אריאל: חבר'ה, אל תעשו ככה, כי אני מורט את השערות שאין לי.

אורי אריאל: אם זה עבר את כל הייעוץ המשפטי שלנו וזה, אז גם משרד המשפטים צריך לראות, כדי שלא נעשה קול קורא כאילו שהוא פרוטקציונרי למישהו.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: כן.

יצחק כהן: – – –

מאיר כהן: כן, אדוני.

אורי אריאל: בקיצור, אנחנו נמצאים ממש בפינאלה, אז זה ייקח לצערי עוד שבועיים.

אורי אריאל: אני לא יודע לדלג על זה, זה לא בידי.

אורי אריאל: בכל אופן, אני חושב שעיקר העניין, בעיני, זה שיתופי הפעולה.

אורי אריאל: אתם יודעים שאנחנו קבענו דיון חצי-שנתי אצלי, יחד עם כל העמותות שרוצות.

אורי אריאל: אנחנו לא אומרים למישהו לא לבוא, ולא מישהו מייצג את מישהו, ושם עולים הדברים והרעיונות, ועכשיו יש את השולחן העגול.

אורי אריאל: אני חושב שהגברת שיתופי הפעולה זה עיקר העניין.

אורי אריאל: אני מציע להוריד את זה מסדר-היום, ובעיקר – לעבוד ביחד.

אורי אריאל: אני חושב – ואני מרגיש, לא רק חושב – שזה נושא פרי ומביא אותנו למקומות יותר טובים ויותר ראויים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: לפני שאנחנו נעבור להצבעה, חבר הכנסת שמולי – הבעת דעה.

מאיר כהן: יש לך דקה מהצד, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני השר, על התשובה המפורטת.

איציק שמולי: אדוני השר, אני רוצה רק ככה להעלות תהייה לגבי המספרים שמסרת כאן על היקף ההמתות.

איציק שמולי: אני לא חושב שמדובר באלפים בודדים, ואני לא חושב שזה, לצערי, מסתכם אפילו ב-20,000 בעלי-חיים בריאים שממיתים.

איציק שמולי: והסיבה היא סיבה מאוד פשוטה, ואתה גם נגעת בה: משרד החקלאות, אין לו דיווחים אמיתיים על כל ההיקף של הבעיה.

איציק שמולי: הדיווחים שמשרד החקלאות מקבל זה מה שממיתים ברשות הטבע והגנים, מה שממיתה הפיצו"ח ומה שמומת בתוך הכלביות הציבוריות.

איציק שמולי: אבל, אדוני היושב-ראש, בית-החרושת להמתות – איך הוא עובד?

איציק שמולי: הכלביות הציבוריות יודעות שיש עליהן פיקוח ציבורי.

איציק שמולי: מה הן עושות?

איציק שמולי: מעבירות את זה לכלביות הפרטיות, ושם, מעבר להרי החושך, אין דיווח ואין שום דבר.

איציק שמולי: זה שטח הפקר, ושם ממיתים בעלי-חיים בסיטונאות.

איציק שמולי: אני מברך, אדוני השר, על הודעתך להחיל דיווח על הכלביות הציבוריות.

איציק שמולי: אני חושב שאסור לנו לשכוח את הכלביות הפרטיות, גם בדיווח וגם בסטנדרטיזציה.

אורי אריאל: הכוונה לכולם.

אורי אריאל: ככל שזה עובר – – –

מאיר כהן: אדוני השר.

מאיר כהן: תודה לחבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: עוד משפט אחד.

מאיר כהן: בבקשה.

איציק שמולי: אני בהחלט מברך על הודעתך לתמוך בעמותות.

איציק שמולי: ובמיוחד, אדוני השר, צריך לתת איזושהי תשומת לב מיוחדת לעמותות בפריפריה.

איציק שמולי: אנחנו שומעים על עמותות בערים כמו ערד שפשוט לא מסוגלות להתמודד עם היקף הבעיה.

מאיר כהן: תודה רבה.

איציק שמולי: והדבר האחרון – אני חושב שנדרשת גם פעולת אכיפה נחושה יותר, בעיקר במגזר הערבי.

מאיר כהן: תודה.

איציק שמולי: שם יש תופעות קשות מאוד.

איציק שמולי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, חברת הכנסת גרמן, מה אתם מציעים?

מאיר כהן: להסתפק בזה או – – –

יעל גרמן: אנחנו מבקשים בכל זאת להעביר את זה לדיון בתת-הוועדה של איציק שמולי, שזו תת-ועדה של ועדת החינוך לצער בעלי-חיים.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אדוני השר.

אורי אריאל: אני בעד להוריד.

אורי אריאל: חבר'ה, תנו לנו לעבוד.

אורי אריאל: תורידו את – – –

מאיר כהן: אבל נדמה לי שניתן להעביר לוועדות ולא לתת-ועדות.

יעל גרמן: אז לוועדת החינוך.

מאיר כהן: לוועדת החינוך.

מאיר כהן: אנחנו נצטרך לעשות על זה הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

אורי אריאל: מי שמצביע בעד – זה לחינוך?

מאיר כהן: מי שמצביע בעד – לחינוך.

אורי אריאל: נגד.

יעל גרמן: למה נגד?

יעל גרמן: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מאיר כהן: שבעה בעד, שלושה נגד.

מאיר כהן: הוועדה שתטפל בהמשך בהצעה הדחופה היא ועדת החינוך.

מאיר כהן: המוסדות הפיננסיים בישראל עושקים את ציבור לווי המשכנתאות ויש לשים לכך סוף

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה הדחופה לסדר-היום הבאה: המוסדות הפיננסיים בישראל עושקים את ציבור לווי המשכנתאות ויש לשים לכך סוף – הצעות לסדר-היום מס' 4416, 4419, 4503, 4516 ו-4517.

מאיר כהן: אני מזמין – – –

אורי אריאל: אני ממש לא מחכה.

אורי אריאל: הייתי מחכה – – –

מאיר כהן: לא, אדוני השר.

אורי אריאל: עשר דקות עברו מזמן.

קריאה: אה, איילת פה.

אורי אריאל: איילת תורנית.

מאיר כהן: שרת המשפטים, האם את נשארת כאן?

איילת שקד: לא, לא, אני לא פה.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: היא אינה פה.

מאיר כהן: אורי, השר אריאל.

קריאה: מירי נכנסת.

מאיר כהן: שתי דקות תוריד מזמנך.

מאיר כהן: קדימה.

מאיר כהן: בבקשה, חברת הכנסת נאוה בוקר, תעלי בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר היום על הריביות המוגזמות שגובים הבנקים מציבור לווי המשכנתאות, ותודה לידידי ד"ר שלמה קרעי, שסייע בניתוח ובהגשת הנתונים.

נאוה בוקר: לפני מספר חודשים פורסמו נתוני הרווחים של הבנקים מעמלות ומריביות לשנת 2015.

נאוה בוקר: מדובר בהכנסות עתק, שמעידות על התעלמות מוחלטת של הבנקים מהנטל הכלכלי שמוטל על הציבור ומיוקר המחיה שעמם מתמודדות מאות-אלפי משפחות בישראל, ובמיוחד משפחות צעירות.

נאוה בוקר: הרווח הנקי של כל הבנקים יחד עמד על כ-8 מיליארד שקלים – סכום בלתי נתפס.

נאוה בוקר: אני פונה אל הבנקים ואל בעלי השליטה בבנק הפועלים ובבנק לאומי ושואלת אותם: מה היה קורה אם הבנק שלכם היה מרוויח בשנה האחרונה רק מיליארד שקל?

נאוה בוקר: מה היה קורה אילו הבנקים היו מקצצים בחצי את ההכנסות מהעמלות הגבוהות ומהריביות הלא-סבירות על ההלוואות?

נאוה בוקר: כמו שאתם יודעים, בישראל של 2016 אי-אפשר להתנהל ללא חשבון בנק.

נאוה בוקר: עובדה זו הופכת את הבנק למוסד שלאזרחים יש בו תלות.

נאוה בוקר: ניתן גם להגיד שבאופן לא פורמלי חשבון בנק הוא מוצר צריכה בסיסי.

נאוה בוקר: קראתי את הנתונים והמספרים ופשוט לא האמנתי: 22 מהבכירים בבנקים קיבלו בשנת 2015 שכר כולל של מעל 100 מיליון שקלים; בחישוב מהיר זה קרוב ל-20,000 שקלים בממוצע ליום עבודה – סכום שבא מכיסו של הציבור.

נאוה בוקר: והשאלה היא מדוע – אם הרווחים של הבנקים כל כך גבוהים והמשכורות של הבכירים כל כך גבוהות, אז מדוע הציבור לא מרגיש את זה?

נאוה בוקר: מדוע העמלות עדיין כל כך גבוהות?

נאוה בוקר: האזרח הישראלי לא צריך לממן משכורות עתק לבכירי הבנקים.

נאוה בוקר: האזרח הישראלי לא צריך להעשיר את משפחות בעלי השליטה בבנקים יותר ויותר כל שנה.

נאוה בוקר: הוראת המפקח על הבנקים משנת 2011 מגבילה את חלק ההלוואה לדיור בריבית משתנה ל-33% בלבד מסך ההלוואה.

נאוה בוקר: לדעתי, מדובר בחלק קטן מדי במשכנתה, אשר מהווה גורם עיקרי לכך שמשפחות רבות בישראל משלמות ריביות עתק לבנקים, שכוללות לעתים תוספת של עשרות-אלפי שקלים מיותרים בשנה, ומשום כך הן גם מתקשות לעמוד בתשלומי המשכנתה.

נאוה בוקר: ידעת, אדוני היושב-ראש, שלקוחות המשכנתה בישראל עומדים לשלם בשנה הקרובה כ-3 מיליארד שקלים מיותרים לבנקים?

נאוה בוקר: זאת, נוסף על המיליארדים שכבר שולמו בשנים האחרונות.

נאוה בוקר: תוספת התשלום בהחזרי המשכנתה בגין התקנה הזאת מגיעה לעתים גם לריבית אפקטיבית מיותרת של עשרות ומאות אחוזים מערך הקרן המקורית.

נאוה בוקר: מדובר בעושק הציבור, וצריך לשים לזה סוף.

נאוה בוקר: אני חושבת שמחובתנו לטפל בנושא בהקדם, בעיקר לנוכח החדשות המדאיגות שפורסמו לאחרונה בנוגע לכך שבתקופה הקרובה אלפי משפחות נוספות צפויות שלא לעמוד בתשלומי המשכנתה, וגם בשל העובדה שעמלות הבנקים והריביות בישראל גבוהות באופן משמעותי ביחס למדינות מערביות נוספות.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

נאוה בוקר: משפט אחרון – ב-19 ביוני פניתי בנושא לגברת חדוה בר, המפקחת על הבנקים, וגם בהעתק לנגידת בנק ישראל, בבקשה לקבל את עמדתה המקצועית בעניין, והצעתי פתרון אפשרי למצב.

נאוה בוקר: עד כה לא קיבלתי מענה על הפנייה שלי.

מאיר כהן: תודה רבה.

נאוה בוקר: אבל הופתעתי לגלות שיום למחרת הפנייה הודיעה סגנית הנגידה בתקשורת שהמשכנתאות בישראל אכן יקרות מדי.

נאוה בוקר: משום כך החלטתי שלא לחכות יותר, להעלות את הנושא הזה על סדר-היום, ואני מקווה – –

מאיר כהן: וכך עשית.

נאוה בוקר: – – שבדוח הבא המרוויח העיקרי יהיה רק הציבור.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נאוה בוקר: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על לוחות הזמנים.

מאיר כהן: בבקשה, כבודו.

אכרם חסון: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, סגן השר, חברי חברי הכנסת, הנושא הזה כאוב פעמיים: פעם ראשונה כי במגזר הדרוזי או במגזר הערבי אנחנו כמעט לא מקבלים משכנתאות; בגלל היעדר תכנון אנחנו לא יכולים לקבל היתרי בנייה.

אכרם חסון: גם המדינה לא מקימה יישובים חדשים, לא מקימה שכונות חדשות – לא לזוגות הצעירים ולא לחיילים המשוחררים.

אכרם חסון: כך שאנחנו הכי הרבה חוסכים למדינה, ואנחנו כמעט לא מקבלים משכנתאות.

אכרם חסון: וכאשר אנחנו מקבלים משכנתאות, אנחנו סובלים כמו כל יהודי במדינת ישראל.

אכרם חסון: אני רק אגיד לכם כמה דברים שצריך לפשט כדי שכל אזרח יבין.

אכרם חסון: בחודש מאי 2011 המפקח על הבנקים קבע שרק שליש מהמשכנתה, אדוני סגן השר, אתה יכול לקבל בפריים, והשאר – או בריבית קבועה או בריבית צמודה.

אכרם חסון: וכך יצא שכאשר בחמש שנים האחרונות הריבית ירדה, והריבית על המשכנתאות לא ירדה, המשיכה לעלות, כך שבחמש שנים האחרונות הבנקים עשקו אותנו בעוד 6 מיליארד שקל רווח שיכולנו לחסוך לכל אזרחי ישראל.

אכרם חסון: זאת אומרת, סגן השר, שאם היינו חוסכים את 6 המיליארד, אדוני היושב-ראש, היינו מורידים את יוקר הדיור ב-20%.

אכרם חסון: כיום שר האוצר נלחם כדי להוריד את מחירי הדיור, אז אני אומר לכם, אם בנק ישראל היה קצת עומד על המשמר, ולא מזניח את הנקודה הזאת, היו חוסכים לאזרחי מדינת ישראל 6 מיליארד שקל, שהם כמעט 20% מיוקר הדיור במדינת ישראל.

אכרם חסון: אז הבנקים לא רק עשקו אותנו, הם גרמו לנו ליוקר מחיה, גרמו לכך שאנשים לא ישלמו את המשכנתאות, יהיו חדלי פירעון.

אכרם חסון: אנשים הסתבכו.

אכרם חסון: במקום שניתן להם את זה בריבית נמוכה ואנשים ישלמו 1,000 שקל, הם שילמו 2,000 ו-3,000 שקל, והרבה זוגות צעירים מהמגזר היהודי, שחיים ממשכורות לא גבוהות מאוד, הסתבכו ולא יכלו להמשיך לשלם את המשכנתה.

אכרם חסון: ואני שואל, ריבונו של עולם, בנק ישראל הוא הבנק שצריך לשמור על האזרח במדינת ישראל, איך נתן לבנקים האלה לעשוק את המדינה?

אכרם חסון: אני אומר לכם, בסוף השנה הזאת יתווסף עוד רווח לבנקים למשכנתאות, כבוד השרה, עוד 3 מיליארד שקל, כך שבשש שנים, כמעט, אנחנו מדברים על 8 מיליארד שקלים שיכולנו לחסוך לאזרחי ישראל, והבנקים היו מרוויחים.

אכרם חסון: לכן אנחנו ביקשנו, בהצעה שהגשתי יחד עם חברי, להגביל את ההוראה שנתן המפקח על הבנקים בשנת 2011, לתקן את העוול הזה, ובמקום לתת רק שליש מהמשכנתה בפריים, לתת את כל המשכנתה, 100% בפריים, כך שאנחנו נוכל לעשות צמיחה כלכלית, נוכל לאפשר ליותר זוגות צעירים לרכוש דירות, נוריד את המחירים ויהיה טוב לכל עם ישראל.

אכרם חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אליעזר מוזס – לא נמצא.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אביא לפניכם את תשובת בנק ישראל: הוראות המפקח על הבנקים בנושא מגבלות על מתן הלוואות לדיור קובעות מגבלה שלפיה חלק ההלוואה לדיור בריבית משתנה לא יעלה על 66.66%, וחלק ההלוואה בריבית שעשוי להשתנות בתוך פחות מחמש שנים לא יעלה על 33.33%.

יצחק כהן: מגבלות אלה הושתו על רקע הגידול המהיר בהיקפי ההלוואות לדיור והמאפיינים שלהן, בין היתר: שיעור גבוה של הלוואות לדיור בריבית משתנה, מינוף יתר, שיעור החזר מהכנסה גבוה, הארכת תקופת הפירעון.

יצחק כהן: מאפיינים אלה, בתרחישים שונים, כגון עליית ריבית ו/או ירידה בהכנסה הפנויה, חלילה, עלולים להקשות על הלווים לפרוע את ההלוואות כסדרן.

יצחק כהן: הוראות המפקח, ובפרט הגבלת חלקה של ההלוואה בריבית משתנה, נועדו להגן על ציבור נוטלי ההלוואות לדיור מפני גידול לא צפוי בתשלומים התקופתיים.

יצחק כהן: הסיכון ליציבותה של המערכת הבנקאית הוא פועל יוצא מהסיכון לחלק נרחב מהציבור.

יצחק כהן: לבנק ישראל תפקיד מרכזי בשמירה על יציבות המערכת הפיננסית, ובמרכזה שמירה על איתנותה של המערכת הבנקאית.

יצחק כהן: פגיעה ביציבותה של המערכת עשויה להביא, כפי שמלמד הניסיון ממדינות רבות בעולם בשנים האחרונות, לפגיעה קשה בצמיחה, בתעסוקה וברמת החיים של הציבור הרחב.

יצחק כהן: הלוואות לדיור הן הלוואות לטווח ארוך – עשרות שנים – ובשנים האחרונות אף התארכה תקופת ההלוואה.

יצחק כהן: בחינת מגמות השתנות הריבית והסקת מסקנות, אם בכלל, צריכות להיעשות על פני זמן ארוך.

יצחק כהן: גם אם בחינה בדיעבד מראה כי הסיכון טרם התממש, וטוב שכך, אין בכך כדי לערער על שיקול הדעת של המפקח בעת קבלת ההחלטה או על נכונות ותקפות ההחלטה גם כיום.

יצחק כהן: כך או כך, כל עוד הסיכון המהותי, הן ללווים והן לתאגידים הבנקאיים, הכרוך בעלייה עתידית אפשרית של הריבית, קיים, מחובתו של הפיקוח על הבנקים לנקוט צעדים למזעור הסיכון.

יצחק כהן: הוראות המפקח התבססו על הערכות בקשר להתפתחויות בשוק הדיור, ואלה הוצגו על-ידי הנגיד והמפקח על הבנקים בפני ועדת הכספים של הכנסת.

יצחק כהן: זאת ועוד, בדיון בוועדת הכספים ביום 29 ביוני 2015 הביעו חברי הכנסת בוועדה את דאגתם מהיקפי ההלוואות שנלקחו בריבית משתנה, חיזקו את עמדת בנק ישראל בעניין הגבלת היקף זה ואף ביקשו לעודד את לקוחות הבנקים לבצע מהלך להחלפת הלוואות – מה שנקרא מחזור משכנתאות – שנלקחו בעבר בריבית משתנה בהלוואות חדשות בריבית קבועה.

יצחק כהן: בהערת אגב אציין כי מגבלות על אשראי לדיור הוטלו גם במדינות אחרות בעולם על רקע עליית מחירים בשוק הדיור.

יצחק כהן: בקנדה, לדוגמה, נאסר על הבנקים להעמיד הלוואות חדשות בריבית שעשויה להשתנות פחות מחמש שנים.

יצחק כהן: עד כאן תשובתו של בנק ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: מה מציע אדוני?

יצחק כהן: או להסתפק בתשובת בנק ישראל, או – – –

נאוה בוקר: להעביר לוועדת הכספים.

אכרם חסון: להעביר לוועדת הכספים.

יצחק כהן: לוועדת הכספים.

מאיר כהן: להעביר לוועדת הכספים.

מאיר כהן: אנחנו נתפעל הצבעה.

מאיר כהן: מי שבעד – זה להעביר את זה לוועדת הכספים.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, חמישה בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: ההצעות לסדר-היום תועברנה להמשך דיון בוועדת הכספים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום: דימוי גוף אמיתי ובריא בקרב ילדים, נוער וצעירים – הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת אורן אסף חזן.

מאיר כהן: הוא לא נמצא.

מאיר כהן: אני מבקש סליחה, אדוני השר.

קריאה: תודה.

מאיר כהן: יום טוב.

מאיר כהן: חקירת שוד הרכוש היהודי של העולים מתימן וחשיפת כל הפרטים גם בפרשה זו

מאיר כהן: אני עובר להצעה לסדר-היום: חקירת שוד הרכוש היהודי של העולים מתימן וחשיפת כל הפרטים גם בפרשה זו – הצעה לסדר-היום מס' 4499.

מאיר כהן: יעלה חבר הכנסת יואב בן צור.

מאיר כהן: בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, רבותי, אני רוצה להעלות פה נקודה כאובה נוספת.

יואב בן צור: בהמשך למה שדיברנו בשבועות האחרונים, על נושא ילדי תימן, יש נקודה כואבת נוספת שצריך לתת עליה את הדעת, וזה הביזה שנבזזו עולי תימן עם עלייתם ארצה.

יואב בן צור: אני חושב שרוב עולי תימן שעלו ארצה עם קום המדינה יוכלו לספר על רכוש שנעלם בנסיבות שונות ומשונות.

יואב בן צור: ברשותכם, אני רוצה להביא מקרה אחד מני רבים.

יואב בן צור: הרב שלמה עדני מספר שעם עלייתו ארצה הוא העלה עמו ספרים שלו ושל בני הקהילה שנכתבו בכתב יד, חלקם ספרים עתיקים בני מאות שנים.

יואב בן צור: הוא ביקש לקחת אתו את הספרים למטוס, אבל אז אמרו לו שהוא צריך להשאיר את הספרים כדי שיביאו אותם באוניות כי זה יכול לגרום לחוסר שיווי משקל במטוס.

יואב בן צור: ככה אמרו להם.

יואב בן צור: אז מסט של ספרים שהיה הוא לקח ספר אחד, שיהיה לו לקרוא בדרך, בטיסה.

יואב בן צור: כשהגיע לארץ, הוא ביקש לקבל את הספרים, ונאמר לו שפרצה שרפה בנמל וכל הספרים והרכוש נשרפו בה, הכול אפר.

יואב בן צור: אלא שמאוחר יותר הוא מגלה את הסט שלו בספרייה הלאומית של מדינת ישראל, ובספרייה הלאומית נמצא כל הסט חוץ מאותו כרך שהוא לקח אתו.

יואב בן צור: ד"ר משה נחום, יושב-ראש הפדרציה העולמית של יהודי תימן, מספר שכשהעולים הגיעו לקחת את רכושם שהגיע באוניות, הם שמעו בזעקות שבר שהרכוש כולו נשרף.

יואב בן צור: הוא הזדמן יום אחד למינכן לביקור באחד המוזיאונים שם, ושם הוא רואה כתב יד עתיק מימי עזרא הסופר, שהיה אמור להיות באותה שרפה – שלא הייתה, כנראה.

יואב בן צור: שם נאמר לו כי כתב היד נקנה ממדינת ישראל בתמורה לרבע מיליון דולר.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, המקרים הללו הם לא מקרים פרטניים, הם לא מקרים יחידים, אלא מדובר פה בשיטה, בנוהל קבוע, שכספם ורכושם של יהודי תימן נבזזו ונמכרו, כשנציגי המדינה מוליכים שולל את עולי תימן.

יואב בן צור: ופה מדובר בעובדות, מורי ורבותי, עובדות שניתנות לבדיקה.

יואב בן צור: כולנו מוזמנים לספרייה הלאומית לראות את הסט החסר – שכרך אחד שלו נמצא אצל הרב שלמה עדני.

יואב בן צור: זה לא עוד סיפור, זה עובדה, עובדה פרטנית המלמדת על הכלל, על השיטה.

יואב בן צור: אז נכון, פרשת ילדי תימן היא פרשה סבוכה שקשורה לא אחת לצנעת הפרט, להגנה על הילדים שנחטפו.

יואב בן צור: לא שזה פוטר את המדינה מהכאה על חטא ותיקון העוולה, אבל אני בהחלט יכול להבין את הרגישות שצריכה ללוות תהליך מסוג זה.

יואב בן צור: אבל חקירת הביזה של עולי תימן צריכה להיעשות כאן ועכשיו, בצורה הברורה והחדה ביותר.

יואב בן צור: אין שום סיבה או הצדקה לעכב את הבירור המעמיק ולו יום אחד נוסף.

יואב בן צור: זה לא רגישות של אימוץ, זה לא רגישות של הורים, זה לא רגישות של אחים, זה בסך הכול ספרים, יקרים וחשובים.

יואב בן צור: נעשה עוול, ואת העוול הזה צריכים לתקן, ומוטב שעה אחת קודם.

יואב בן צור: ולכן, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להעביר את העניין לדיון בוועדת הפנים, כדי לחקור את הנסיבות ולבחון את הדרכים להשיב את הרכוש הגזול.

יואב בן צור: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: יש תשובת שרה, השרה גמליאל?

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אז אנחנו נערוך – השרה גמליאל לא נמצאת כאן.

מאיר כהן: השרה מירי רגב, האם ביקשו ממך לענות בשם הממשלה?

מירי רגב: לא.

מאיר כהן: לא, אז אנחנו נסתפק, אנחנו לא חייבים תשובת הממשלה.

מאיר כהן: אנחנו נעביר.

מאיר כהן: רק תשב, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו נעשה הצבעה.

מאיר כהן: אתה מציע להעביר את זה לוועדת – – –?

יואב בן צור: ועדת הפנים.

מאיר כהן: הפנים.

אורן אסף חזן: מציע: לוועדת – – –

מאיר כהן: שנייה, תגיע למקומך ונעשה הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, ארבעה בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: ההצעה הדחופה לסדר-היום תועבר להמשך דיון – בוועדת החינוך, אמרת, אדוני?

יואב בן צור: ועדת הפנים.

מאיר כהן: לוועדת הפנים, לוועדת הפנים.

מאיר כהן: סליחה, לוועדת הפנים.

מאיר כהן: דימוי גוף אמיתי ובריא בקרב ילדים, נוער וצעירים

מאיר כהן: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: דימוי גוף אמיתי ובריא בקרב ילדים, נוער וצעירים – הצעה לסדר-היום מס' 4350.

מאיר כהן: השר לא נמצא כאן, אבל חבר הכנסת אורן חזן איחר, הוא הרגיש לא טוב – בבקשה, אני מאפשר לך להעלות את ההצעה הדחופה שלך לסדר-היום, בלי תשובת שר.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצעה רגילה, ודאי.

מאיר כהן: אתה מרגיש טוב?

מאיר כהן: בסדר?

אורן אסף חזן: ברוך הוא וברוך שמו, הכול בסדר.

מאיר כהן: בבקשה.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, חברתי השרה, חברי חבר הכנסת, לפני כמה חודשים החלטתי לקחת על עצמי להקים שדולה שתתעסק בדימוי גוף אמיתי, דימוי גוף נכון, דימוי גוף בריא, בקרב צעירים, בני-נוער, ילדים, ילדות, נערים, נערות.

אורן אסף חזן: כשאנחנו מסתכלים על החברה שהפכנו להיות, חברה שכל עניינה הוא מודל יופי, אותי זה מאוד מצער.

אורן אסף חזן: זה מחזיר אותי לימים שלי, ימי הילדות, בבית-החולים, ימים רבים שבהם אני זוכר את עצמי לעתים מנותק ארוכות מבית-הספר, מהחברים, מהשכונה, אבל חוץ ממני בבית-החולים היו גם ילדים וילדות שהגיעו לשם מסיבה אחרת, לא כי הם סובלים מאסתמה או מסינוסיטיס, לא כי יש להם שפעת מורכבת.

אורן אסף חזן: הם הגיעו כי יום אחד הם עמדו מול המראה, התבוננו על עצמם, ולא יכלו לקבל את מי שהם.

אורן אסף חזן: הם הרגישו מכוערים, הם הרגישו רע – הם הרגישו רע כלפי איך שהם נראים, כלפי מה שהם משדרים וכלפי מה שהחברה מקבלת מהם.

אורן אסף חזן: אותם ילדים וילדות הגיעו לשלב שהם היו צריכים להיות מאושפזים במחלקות סגורות בגלל מחלות קשות של הפרעת אכילה.

אורן אסף חזן: כן, חברים, הפרעת אכילה היא מחלה לכל דבר ועניין.

אורן אסף חזן: אותם ילדים וילדות – אנחנו חברה שבראש ובראשונה, בפעם הראשונה, השנייה השלישית, ובכל מבט חטוף או ארוך ככל שלא יהיה, מסתכלת על איך שהאדם נראה.

אורן אסף חזן: לא רלוונטי בכלל מה יש לו בפנים, מה יש לו להציע, מה היכולת שלו, מה הכישורים שלו.

אורן אסף חזן: לא רלוונטי מה הוא לובש, רלוונטי איך הוא נראה.

אורן אסף חזן: אם הוא שמן או רזה, אם השיער שלו חלק או מתולתל, אם יש לו פגם כזה או אחר בפנים.

אורן אסף חזן: חברים, בעיני אין דבר כזה שנקרא פגם.

אורן אסף חזן: כל דבר, כל דבר שהוא, הוא פשוט יפה.

אורן אסף חזן: אני זוכר את עצמי בבית-החולים מכיר נערה.

אורן אסף חזן: קראו לה ויטה, והיא הייתה בימים קשים, ימים קשים מאוד.

אורן אסף חזן: היא הייתה מאושפזת עקב אנורקסיה במחלקה הסגורה בבית-החולים שניידר לילדים, ובאותם אשפוזים ממושכים שלי נוצר בינינו קשר חברות ארוך, קשר שבסופו גם אני, כחלק מהתהליך, עזרתי לה עזרה של ממש לצאת מהמקום האפל והחשוך שבו היא הייתה.

אורן אסף חזן: בסופו של התהליך ויטה החלימה, יצאה מבית-החולים, אני זוכר את זה כאילו זה היה אתמול שהיא הגישה לי מחווה – לוח עץ שעליו היא חרטה דמויות של מלאכים וכתבה עליו באנגלית פשוטה – confession.

אורן אסף חזן: אבל חוץ מוויטה היו שם עוד ילדים; הייתה ילדה נוספת, שגם היא הייתה חברה טובה שלי.

אורן אסף חזן: היא הייתה חברה טובה שהגיעה גם כן בגלל הפרעת אכילה קשה, לאותו בית-חולים, לאותה מחלקת סגורה.

אורן אסף חזן: היא התאשפזה, ויום אחד, כשבאתי לבקר אותה באחד מהביקורים שלי במחלקה, סיפרו לי שהיא איננה.

אורן אסף חזן: היא הייתה "איננה" לא מכיוון ששחררו אותה הביתה, היא הייתה "איננה" לא מכיוון שהיא יצאה לחופשה עם המשפחה, הלכה לטייל או שיש לה אורחים והיא פשוט יושבת על ספסל למטה.

אורן אסף חזן: היא לא הייתה שם כי היא פשוט התאבדה.

אורן אסף חזן: היא שמה קץ לחייה כי היא לא הייתה יכולה לשאת עוד את איך שהיא נראית, איך שמקבלים אותה, ומסתבר שגם לא את הטיפול שהיא קיבלה.

אורן אסף חזן: הפרעות אכילה ובעיות דימוי גוף, אגב, לא רק באכילה, בכל צורה שהיא, נמצאות בבית של כל אחד ואחת מאתנו.

אורן אסף חזן: גם אצלי במשפחה יש מי שעוברים וחווים את התהליך הנורא הזה.

אורן אסף חזן: לקחתי על עצמי, דווקא מהמקום שבו אני נמצא, כחבר כנסת צעיר, כמי שמסתובב גם היום בערים הגדולות, במרכזי בילוי, בבתי-ספר, פוגש נערים, נערות, צעירים וצעירות, גם בחוף הים, גם בירושלים, גם בצפון, גם בדרום, אני מסתכל על אותם אלה שמסתכלים עלינו, אבל לפני שהם מתבוננים אלינו הם מסתכלים יום-יום במראה ותוהים איך הם נראים.

אורן אסף חזן: חברים, לקחתי את זה על עצמי כי הבנתי שאם אנחנו, כל אדם באשר הוא, לא יכול להכיל את עצמו, איך הסביבה תכיל אותו?

אורן אסף חזן: לאורך הדרך, מאז שהתחלתי את התהליך והקמתי את השדולה, השדולה לעידוד ולחיזוק דימוי גוף בריא ונכון בקרב בני-נוער, צעירים, ילדים, יחד עם שותפתי לדרך חברת הכנסת עליזה לביא, הצטרפו אלינו לדרך חברים נוספים.

אורן אסף חזן: פגשתי בשמחה רבה את דקל זרד.

אורן אסף חזן: דקל, שהיא כן שלמה עם איך שהיא נראית, היא דוגמנית למידות גדולות.

אורן אסף חזן: דקל, כדוגמנית למידות גדולות, מצליחה לחיות את חייה יום-יום, למרות המבטים, למרות הקשיים, למרות איך שהחברה הקרובה והרחוקה מסתכלת עליה.

אורן אסף חזן: אבל היא, דווקא היא, מהמקום שבו היא נמצאת, דווקא היא החליטה להוביל את השינוי.

אורן אסף חזן: היא מקדמת היום שינוי חברתי של ממש בהבנה שמודל היופי, אותו מודל יופי שאנחנו מכירים: רזון, דק דקיק, בעיני אפילו די מכוער, הוא לא היופי היחיד.

אורן אסף חזן: בדרך פגשתי גם את עדי ברקן ורן רייטן, שהקימו את עמותת Simply You, פשוטו כמשמעו: פשוט את, פשוט אתה.

אורן אסף חזן: הם מובילים דרך שבה הם הבינו שלא צריך להתמודד עם מחלות הפרעות אכילה רק בכדורים, בשוקים חשמליים, באשפוזים בכפייה; יש דרך אחרת, דרך שאני נתקלתי בה בתור נער מתבגר בבית-החולים: לעתים אוזן קשבת ושיחה קצרה ונכונה עם מי שנמצא סביבנו יכולים להוציא את אותם ילדים וילדות, נערים ונערות, מהמקום הכי חשוך ומכוער שהם יכולים להיות בו, הכי אפל ובודד, אל האור.

אורן אסף חזן: והאור הוא יפה.

אורן אסף חזן: אנחנו מובילים את הדבר הזה, ובדרך גם למדתי מהחברים – למדתי רבות על כך שיש סוגים רבים של גנטיקה, מודלים כל כך רחבים ושונים של יופי; לא רק אותו רזה דקיק ודק ומכוער שכפו עלינו אנשי האופנה ברחבי העולם – אני מזכיר, מעצבים, שרובם, בלי לפגוע באף אחד, הם אנשי הקהילה הגאה.

אורן אסף חזן: כאשר הם מסתכלים על מודל היופי שלהם הם מחפשים גבר, והם מושכים את אותן נערות למקום אפל, רזה, מכוער.

אורן אסף חזן: פגשתי בנות שבדרך הבינו שצריך לעשות הכול רק בשביל להשיל עוד 3-2 קילו, רק שהן שוכחות בדרך שה-3-2 קילו הנותרים האלה זה ההבדל בין חיים למוות; אנשים רבים, שלא מבינים שלא הכול נכון במה שמוכרים לנו.

אורן אסף חזן: חברות אופנה שמנסות לעבוד ועושות הונאה של ממש בעיניים כאשר הן לא קובעות מודלים של ממש, אין מידה אחידה.

אורן אסף חזן: נער או נערה יכולים להיכנס היום לכל אחת מרשתות האופנה הגדולות וללבוש מידה, לצורך העניין 32; הם ייכנסו לחנות אחרת של חברה אחרת, ואותה מידה 32 תיראה להם שונה לחלוטין.

אורן אסף חזן: אותה נערה יכולה גם להיכנס לחנות וללבוש את אותה מידה, 32, בקולקציית הקיץ החדשה, ואחרי ארבעה חודשים בלבד, ארבעה חודשים, לא יותר, היא תיכנס לאותה חנות של אותה חברה ותבקש ללבוש את מידה 32, כי הקיץ רק נגמר והיא בטוחה שהכול בסדר, אבל כשהיא תלבש את המכנסיים הם יהיו צרים.

אורן אסף חזן: מה שהיא לא יודעת, ומה שאנחנו גם בכנסת עדיין לא מבינים, זה שהם לא יהיו צרים כי היא שמנה; זה מה שאומרים לה, זה מה שמוכרים לה, והיא רצה מהר לשירותים, היא רצה מהר הביתה למצוא את הדרך המהירה ביותר להתאים לאותם מכנסיים, אבל האמת היא אחת:

אורן אסף חזן: המכנסיים האלה קטנים עליה כי אותה חברה, רק ארבעה חודשים אחרי, לקחה את מידה 32 ופשוט הצרה אותם.

אורן אסף חזן: לכן גם הגשתי את הצעת החוק שתסמן על בגדים היקף בסנטימטר.

אורן אסף חזן: אנחנו מדברים רבות על הונאת הציבור, על חינוך נכון, על דאגה לפרט באשר הוא פרט, והנה, זה המקום הנכון.

אורן אסף חזן: אני מתכוון להמשיך במאבק הקשה והעיקש נגד אותן חברות אופנה שמנסות פשוט לרמות את אותם צעירים וצעירות; נגד אותם מעצבים שמודל היופי שהם מכירים הוא לא יפה בכלל, הוא אפילו לא מכוער – הוא מכוער מאוד; נגד אלה ששוכחים שיש הבנה אחת פשוטה, שאדם יכול להיות יפה גם אם השיער שלו קצר או ארוך, גם אם הבטן שלו טיפה יותר עגלגלה או טיפה פחות, גם אם החיוך שלו אולי שבור והאף שלו טיפה עקום.

אורן אסף חזן: יופי זה דבר שמתחיל מבפנים.

אורן אסף חזן: אתם יודעים, שאלו אותי לא מזמן: מה אתה חושב על החיקוי שלך ב"ארץ נהדרת"?

אורן אסף חזן: אמרתי: אתם יודעים, זה די מצחיק אותי, חיים שלמים אמרתי שאני מכוער, והנה, הופ, אני רואה עד כמה.

אורן אסף חזן: אבל האמת היא אחת: כולנו יפים, כולנו צריכים לקבל אחד את השני.

אורן אסף חזן: אני מזמין אתכם, חברי חברי הכנסת, מי שכאן באולם ומי שמחוצה לו, לעזור לי להוביל את השינוי בשיח, לקרוא לשר החינוך להכניס את הנושא הזה לתוכנית הלימודים.

אורן אסף חזן: היום מפחדים לגעת בדימוי גוף בדיוק כמו שפחדו לגעת בסמים או באלכוהול 20 ו-30 שנים לאחור, בדיוק כמו שפחדו להתעסק בחינוך מיני.

אורן אסף חזן: אבל היום מבינים שזה צורך.

אורן אסף חזן: גם הנושא הזה, שנוגע בכל בית, וכן, ובזה אני מסיים, לא רק בצעירים וצעירות – בכל חתכי הגיל.

אורן אסף חזן: כי פגשתי גם אנשים מבוגרים יותר, מבוגרים פחות, שסובלים מזה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לעשות את השינוי, ואני מבטיח – –

מאיר כהן: תודה.

אורן אסף חזן: – – גם לך, אדוני היושב-ראש, גם לך, גברתי השרה, חברי הח"כ וכל מי שרואה ושומע אותנו: השינוי מתחיל היום, ואנחנו נשנה, כי בסוף כולנו יפים, כולנו שונים וכולנו שווים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אתה מציע להעביר את זה – – –

אורן אסף חזן: לוועדת החינוך.

קריאה: ועדת – – –

מאיר כהן: ועדת החינוך או ועדת הבריאות.

מאיר כהן: לוועדת החינוך, אתם?

יואב בן צור: כן.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אנחנו נעשה על זה הצבעה, בבקשה.

מאיר כהן: תגיע למקומך, אדוני.

מאיר כהן: ובכן, מי שמצביע בעד – זה עובר לוועדת חינוך להמשך דיון.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, ארבעה בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: ההצעה לסדר-היום תעבור לוועדת החינוך להמשך דיון.

מאיר כהן: מאבקה של משפחת שאול להשבת בנה אורון והמאבק להשבת הדר גולדין

מאיר כהן: ההצעה לסדר-היום הבאה היא: מאבקה של משפחת שאול להשבת בנה אורון והמאבק להשבת הדר גולדין, מס' 4497, של חבר הכנסת יואב בן צור.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חבר הכנסת, ההצעה לסדר-היום בנושא הזה היא בעקבות ביקור ההזדהות של ידידנו הרב יצחק כהן, סגן שר האוצר, במאהל שהקימה משפחת שאול.

יואב בן צור: מורי ורבותי, דומה שאין מילים שיכולות להכיל את הכאב, את הזעם, את השכול, את הגעגועים של זהבה והרצל לאורון שלהם.

יואב בן צור: כך לגבי לאה ושמחה גולדין, אימא ואבא של הדר.

יואב בן צור: אורון והדר, גיבורי מבצע "צוק איתן"; הדר ואורון קדושים וטהורים, סמל ומופת.

יואב בן צור: ילאה העט מלהביע את תחושותיה של האימא, תסכולו של האבא.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, אני אומר לך, אדוני, אני עצוב, ועצוב מאוד.

יואב בן צור: עוד סיבה שבגללה אני מקצר היא כי אף שר לא משיב לדברי.

יואב בן צור: אני חושב, בלשון המעטה, שזוהי החלטה הזויה.

יואב בן צור: אני מקצר מאוד, בין היתר כדי להביע מחאה על כך.

יואב בן צור: מורי ורבותי, אני מבקש לצטט מה שאמרה זהבה שאול, ואני מצטט: "אני פונה מכאן לממשלת ישראל ולעומד בראשה" – – –

מאיר כהן: אמו של אורון.

יואב בן צור: אמו של אורון.

יואב בן צור: "אני פונה מכאן לממשלת ישראל ולעומד בראשה.

יואב בן צור: המצב כפי שהיה עד כה לא יכול להימשך.

יואב בן צור: שנה וחצי לא קרה כלום.

יואב בן צור: זה חייב להשתנות, גם אם זה מחייב שינוי בחשיבה ובאסטרטגיה או דורש פעולה.

יואב בן צור: קטונתי מלהציע, אבל אין לי שום ספק שצריך לחשוב שונה ולעשות הכול, ובלבד שהבנים אורון והדר יחזרו הביתה" – עד כאן דברי האם זהבה שאול, אמו של אורון, הגיבורה והמיוסרת.

יואב בן צור: חברי, אדוני היושב-ראש, אני מבקש בשם כולכם לחזק את ההורים ואת בני המשפחה של אורון ושל הדר, לחבק אותם ולומר: לבנו אתכם.

יואב בן צור: תודה רבה.

מאיר כהן: האם אדוני מציע להעביר – – –

יואב בן צור: לוועדת חוץ וביטחון.

אורן אסף חזן: אני מבקש להעביר את זה לוועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: ועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: מה אמרת, אדוני סגן המזכירה?

מאיר כהן: אורן חזן – דקה, בבקשה, הבעת דעה, ונעבור להצבעה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, השרה, חבר הכנסת, אמר חברי חבר הכנסת יואב רק לפני רגע שהעובדה שאין נציג ממשלה באולם שמשיב על ההצעה לסדר-היום היא הזויה, היא בזויה.

אורן אסף חזן: אני חושב שזה הרבה יותר חמור מזה.

אורן אסף חזן: אני חושב שזו פשוט בושה שממשלת ישראל מתנהגת בזילות כזו, ממשיכה לשפוך את כאבה של המשפחה ויוצרת ממש חטא על פשע.

אורן אסף חזן: אדוני ראש הממשלה, אם דברי יגיעו לאוזניך, כולנו מחזקים אותך במקום שבו אתה נמצא.

אורן אסף חזן: כולנו נמצאים לצדך, לפחות כולנו, חברי סיעתך, לנוכח ההכפשות שתוקפות אותך חדשות לבקרים.

אורן אסף חזן: אבל אני פונה אליך בפנייה ישירה.

אורן אסף חזן: אני מבקש ממך שגם אתה תהיה לצדן של משפחות שאול וגולדין.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שאנחנו מתייחסים בכזאת זילות, מצב שבו מדינת ישראל יודעת להגיד מחד שהיא נאבקת בטרור, אבל מאידך יודעת להעביר פיצויים של מיליוני דולרים, בעקיפין גם ל"חמאס", בשעה שבנינו, אחינו, מטובי בניה של הארץ הזו, גורלם לא ידוע והם נמצאים בידיים זרות.

אורן אסף חזן: אדוני ראש הממשלה, הגיע הזמן להפסיק להסתתר, לעלות מעל הבימה הזו ולדבר לכל עם ישראל ולספר לנו מה אתה תעשה כדי להשיב את הבנים הביתה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, הצעת שזה יעבור לוועדת – –

קריאה: חוץ וביטחון.

מאיר כהן: – – חוץ וביטחון.

מאיר כהן: אנחנו נערוך על זה הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, אני מתפעל את ההצבעה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: ארבעה בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: ובכן, המשך הדיון בהצעה לסדר-היום יעבור לוועדת החוץ והביטחון.

מאיר כהן: סגן המזכירה, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת הסכם בין משרד הפנים של מדינת ישראל לבין קבינט השרים של אוקראינה בדבר התעסוקה הזמנית של עובדים אוקראינים בענפים ספציפיים בשוק העבודה במדינת ישראל.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: ובכן, שרת המשפטים הודיעה שהיא לא תגיע להשיב לשאר השאילתות, בטענה שהיא השיבה כבר.

מאיר כהן: ממזכירות הכנסת נאמר לי שהיא לא סיכמה את זאת עם הכנסת.

מאיר כהן: אני מזכיר שעל-פי התקנון רק יושב-ראש הכנסת רשאי לפטור שר מלהגיע להשיב על שעת שאילתות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: הישיבה נעולה.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ט בתמוז התשע"ו, 25 ביולי 2016, בשעה 16:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.

מאיר כהן: תודה רבה לכולם.