ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 145, 2016-07-12 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' בתמוז תשע"ו, 12 ביולי 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נתחיל בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שחברי הכנסת יוכלו להירשם, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; עוד אודיעכם כי אתמול הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון מס' 10), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 32) (התאמה תעסוקתית), התשע"ו–2016; הצעת חוק הקלה באמצעי משמעת המוטלים על בעלי מקצועות מוסדרים, התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת החוקה, חוק ומשפט בדבר פיצול הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 124) (עבירות המתה), התשע"ו–2015, חוברת מ/972.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים ילין יפתח היום את הנאומים, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, היו היום שני דיונים מאוד חשובים; אחד הדיונים, כבוד היושב-ראש, היה על שדולה לכנסת, או למעמד הכנסת כלפי העם, ואני חייב להגיד לך כמה מסקנות שעלו מהדיון הזה.

חיים ילין: א.

חיים ילין: אנחנו צריכים לתמוך בחוק הנורבגי, או להגדיל את מספר חברי הכנסת ל-150, כך יגיעו גם מהקואליציה מספיק חברי כנסת לדיונים של הוועדות.

חיים ילין: הדבר השני שהוחלט שם – לא הוחלט, אבל הומלץ – זה שיום ראשון או יום חמישי יהיה יום ועדות, להוסיף את זה.

חיים ילין: אני חושב שהדברים האלה הם ראויים.

חיים ילין: עכשיו, זה בידיים שלך; זה לא להתנגח פה, קואליציה ואופוזיציה.

חיים ילין: למה אני אומר את זה?

חיים ילין: היום היה דיון בוועדת החוקה על חוק ההדחה – זה כבר לא חוק ההשעיה.

חיים ילין: חוץ מבני בגין, שאני מוקיר אותו, ולדעתי, איכותית הוא שווה כמעט לכל הכנסת, אבל כמותית – יד אחת, לא היה אף אחד מהקואליציה.

חיים ילין: איך אנחנו נראים?

חיים ילין: באים וכמו תוכי מרימים ידיים, כי אין מספיק חברי כנסת ולא היו בדיון.

חיים ילין: חוק ההדחה, חברי כנסת שמדיחים חברי כנסת, זה חוק שחייבים שכל חברי הכנסת יהיו שם.

חיים ילין: אחרי זה אנחנו מתלוננים שאנחנו ברובריקה האחרונה, כנסת ישראל, כלפי העם.

חיים ילין: זה בידיים שלך, זה בידיים של כולנו; בואו נשנה את זה, ריבונו של עולם.

חיים ילין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה לברך את חיילות צה"ל שנמצאות אתנו היום, להודות לחברת הכנסת ענת ברקו על היום המיוחד: הצדעה לחיילות צה"ל – ובמערכות הביטחון.

חמד עמאר: אני רוצה לדבר על שני נושאים, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: הנושא הראשון, בקיצור: רק אתמול נפגשתי כאן בכנסת עם נציגים מהיישוב חורפיש, והתברר שלפני ארבע שנים משרד השיכון הוציא מכרז לחלוקת חלקות לחיילים משוחררים בחורפיש.

חמד עמאר: אנשים זכו, אנשים שילמו כסף עבור החלקות; עד היום לא חולק מגרש אחד בחורפיש, כי משרד השיכון לא מקדם את נושא התשתיות ולא מבצע את התשתיות ביישוב.

חמד עמאר: אני פונה לשר השיכון – לזרז את הנושא של התשתיות ביישוב חורפיש ולאפשר לאנשים שזכו בחלקות לבנות את הבית שלהם.

חמד עמאר: הנושא השני, היום התחלנו בדיונים בוועדת המשנה שאני עומד בראשה, בוועדת הפנים, לקידום התכנון והמתאר ביישובים הדרוזיים.

חמד עמאר: קיימנו שני דיונים, אחד על היישוב שפרעם, שכונת אבו-שאח, השכונה הדרוזית שנבנתה לפני יותר מ-40 שנה ועד היום אין לה תוכנית מתאר; קיימנו דיון גם על היישוב עוספיא, שגם שם לא מתקדמת תוכנית המתאר, ולא תוכניות מפורטות.

חמד עמאר: אנחנו, בוועדה שהקמנו בוועדת הפנים, ננסה לפתור את כל הבעיות שקיימות באותם יישובים.

חמד עמאר: אנחנו נקיים דיון יישוב-יישוב, נגיע אליו גם, נקיים דיונים בכנסת וננסה להסיר את כל החסמים שיעמדו לפנינו.

חמד עמאר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, במציאות המורכבת והקשה שבה אנחנו נמצאים קשה לפעמים, אדוני היושב-ראש, להזדעזע, אבל אני חייב לומר שאני הזדעזעתי עמוקות מדברים שמיוחסים למי שמיועד להיות רב צבאי ראשי, שבתשובה על שאלה באתר "מידה" בשנת 2003 אומר שבמציאות של מלחמה יש מקום, יש היתר ליצר הרע, ולכן, בעצם, בפועל, הוא מתייחס בצורה – אני אומר את זה בצורה הכי זהירה שאפשר – בצורה מתירה ומאפשרת מעשים חמורים ופגיעות בנשים, כולל אונס נשים וכולל אונס נשים שאינן יהודיות.

דב חנין: הדברים האלה, שאני לא מצטט אותם כאן במלואם, מכיוון שהם מעוררי חלחלה, לא ראויים לבן-אדם שממלא תפקיד במערכת ציבורית.

דב חנין: במיוחד מזעזעת אותי התשובה שאומרת שהדברים הוצאו מהקשרם.

דב חנין: אני רוצה להבין, אם הדברים לא נכונים בהקשרם, באיזה הקשר הם כן נכונים?

דב חנין: אני שמחתי לראות שראש אכ"א מזמין את המיועד לתפקיד הרב הראשי לשיחה, אבל אני הצטערתי לראות שדובר צה"ל מייד פירט ואמר שאין סימן שאלה על מינויו לרב צבאי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: אני חשבתי – רק משפט אחרון, אדוני היושב-ראש – שדבר כזה ראוי שיגיע לכאן, לכנסת, כדי שגם אנחנו לא רק נוכל לשאול ולהביע טענות, אלא נשמע תשובות מוסמכות מצד מי שמייצג את מערכת הביטחון.

דב חנין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יהודה גליק: אדוני יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין, חברי חברי הכנסת המתוקים והיקרים מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אני רוצה להתחבר לדברים שהעלה פה חבר הכנסת חיים ילין, שהוא באמת דמות וסמל ומופת לחבר כנסת גם נחרץ וגם אדם שמתעסק בנושא שאני רוצה להעלות.

יהודה גליק: בשבועות האחרונים, פעם אחר פעם – הכנסת אומנם דנה היום בתדמיתה, אבל אנחנו, חברי הכנסת, לפעמים לא יודעים מהו שיח תרבותי מכבד, שנותן לאנשים לדבר ולהשמיע דעות מנוגדות.

יהודה גליק: לדוגמה, נמצאות פה ביציע חיילות מקסימות ונהדרות, וכולנו חייבים את חיינו כל יום לפעילות המבצעית והנהדרת שהחיילות עושות, אבל יש ועדה בכנסת שסירבה לקיים דיון בנושא הזה, כי היושבת-ראש לא הסכימה עם הנושא של חיילות.

יהודה גליק: נדמה לי שאנחנו דווקא כאן, בכנסת הזאת – ובאמת יבורכו חברת הכנסת ברקו וחברת הכנסת מירב בן ארי, שהעלו את הנושא הזה – נדמה לי שאנחנו חייבים קודם כול בעצמנו לשמש דוגמה, לכבד אנשים בעלי דעות שונות, וגם אם הנושא הוא לא בדיוק באג'נדה שלנו, לנהל עליו שיח מכבד.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם-אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, ההודעה על מינויו של הרב אייל קרים, שהוא אלוף-משנה, למרות ההצהרות שלו, הפוגעניות, המסיתות – מילים של הסתה, שמדבר ומאפשר, או נותן פסק הלכה, שמתיר לאנוס נשים בזמן מלחמה – הוא לא יכול לשמש בתפקיד הזה; זה לא יכול להיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא התקדם, וזה מאוד מסוכן – הוא התקדם בדירוג של צה"ל עד שהגיע למצב הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא נותן את ההרצאה ומדבר על זה תחת הכותרת – יש לו מצגת, והכותרת של המצגת: חיזוק רוח הלחימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ככה מחזקים רוח לחימה – לאפשר לאנוס נשים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חיזוק רוח הלחימה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא היה מפקד סיירת הצנחנים, התקדם, ואם זה לא הסתה, אז מה הסתה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכנסת מדברים, ויש גם שרים, מדברים על מלחמה בפייסבוק, כי יש סרטוני הסתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הדברים האלה, אם הכיבוש, אם הכתרים, אם המחסומים – אם כל זה לא מסית – –

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אם כל זה לא מסית – – –

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין לך זכות להיכנס לדברי, אז תשבי בשקט.

ענת ברקו: אתה תשב בשקט.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי זכות דיבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את תשבי בשקט – –

ענת ברקו: – – – האמונה שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – אין לך זכות להיכנס לדברי.

ענת ברקו: אתה צריך לומר: אל – – – לנצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל פעם שאת נכנסת לדברים, את מדברת שטויות.

ענת ברקו: אף אישה לא נאנסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מדברת שטויות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, תודה רבה.

ענת ברקו: תודה לאל, החיילים שלנו הם לא אנסים.

ענת ברקו: תודה לאל.

ענת ברקו: לעומת מה שאנחנו רואים במרחב הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, אני חושב שהדקה שלך, שביקשת לנאום, כבר הסתיימה כמעט, בנאום הזה מן המושב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי, תורך, ואחרייך – חבר הכנסת איל בן ראובן.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, לפני שאני מברכת אותך על היום המדהים, אני חייבת להגיד מילה על צביעות.

מירב בן ארי: אין מה לעשות, כשיש פרסום שלילי על צה"ל, קם האדון ומדבר על הצבא.

מירב בן ארי: אבל בכל מה שקשור – פתאום מטריד אותך הרב הראשי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הצבא שאת רוצה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מירב בן ארי: אתה רוצה שאני גם אגיד לך לשבת בשקט?

מירב בן ארי: אתה רוצה?

מירב בן ארי: אני אגיד לך?

מירב בן ארי: אתה לא מרתיע אותי, באמת שלא.

מירב בן ארי: מספיק עם השאלון.

ענת ברקו: זה לא יפה, מה שאתם עושים – – –

מירב בן ארי: עכשיו, אני רוצה – כי תכף נגמר לי הזמן – קודם כול, להגיד לך תודה רבה על יום מדהים, יום מרגש.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד תודה לכל חיילות צה"ל והקצינות, וראיתי גם, נראה לי, את היוהל"ן פה, נכון?

מירב בן ארי: את כאן?

מירב בן ארי: אז: כל הכבוד.

מירב בן ארי: זה גאווה בשבילנו.

מירב בן ארי: היום הזה הוא יום מדהים – – –

ענת ברקו: גם שב"ס – – –

מירב בן ארי: סליחה?

מירב בן ארי: שב"ס, משטרה, כל כוחות הביטחון בכלל.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם: תודה רבה שהייתם אתנו היום.

מירב בן ארי: אסור למחוא כפיים.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חיילות יקרות, וגם קצינות יקרות, לא מוחאים כפיים בכנסת, כי יש סכנה שחברי כנסת ייקחו את זה ברצינות – –

מירב בן ארי: ולקחתי את זה ברצינות.

יולי יואל אדלשטיין: – – אז אל תעשו את זה יותר אף פעם.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד מילה אחת לסיום, כי אני לא אדבר על זה יותר, ודיברתי על זה חודש וחצי: מה שהיה היום בוועדה לקידום מעמד האישה זה בושה של הוועדה.

מירב בן ארי: זו פשוט בושה שחיילות צה"ל – לא דנו בעניינן כבר שנה חצי.

מירב בן ארי: לא ייאמן שאוכלוסייה שלמה – אני מסיימת, אדוני היושב-ראש – ממודרת רק בגלל דעותיה של יושבת-ראש הוועדה.

מירב בן ארי: וזהו, אני לא אדבר על זה יותר.

מירב בן ארי: דיברתי על זה חודשיים, ואני חושבת שהמסר שלי ברור.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

איל בן ראובן: ראשית, ברכות חמות לכל החיילות והקצינות שיושבות אתנו כאן.

איל בן ראובן: אנחנו אוהבים ומכבדים אתכן מאוד.

איל בן ראובן: לנושא.

איל בן ראובן: משרד החינוך החליט לקצץ בחצי את התקציב שיועבר למכללות עבור כל סטודנט ערבי שלומד הוראה, מ-25,000 שקלים ל-14,000 שקלים בלבד.

איל בן ראובן: אכן, יש בעיה בתכנון התעסוקה של אקדמאים ערבים – הרבה מורים, הרבה רוקחים, והתוצאה היא שרבים לא מוצאים עבודה במקצוע שלמדו.

איל בן ראובן: פתרון הקיצוץ לסטודנטים הערבים, יש בו ריח רע של החלטה – בעיני – מבישה, שנגועה בריח של גזענות.

איל בן ראובן: מישהו לא יודע את מצוקת הצעירים הערבים בישראל?

איל בן ראובן: האם אין פתרונות של תכנון אחר?

איל בן ראובן: של הכוונה מקצועית?

איל בן ראובן: של תמרוץ בתי-ספר יהודיים להעסקת יותר מורים ומורות ערבים?

איל בן ראובן: האם לא ברור שהחלטה כזאת מריחה ריח של אפליה, יוצרת תחושת קיפוח – שקיימת, לצערי?

איל בן ראובן: האם לא חשוב לנו לשנות ולשפר?

איל בן ראובן: אני קורא לשר החינוך – פגשתי אותך, שר החינוך, בנושא אחר שקשור לערביי ישראל, והתרשמתי מרצונך האותנטי לסייע למגזר הערבי ולהתגבר על תקלות עבר, ואני קורא לך לגנוז את התוכנית הפסולה הזאת, של הפחתת התקציב לסטודנטים הערבים, ולבחור בפתרונות רצויים – אחרים.

איל בן ראובן: יש כאלה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוכח במדינה הזאת שמי שיותר קיצוני עולה בדרגות ומעניקים לו סמכות שיורית בתפקיד כל כך חשוב.

טלב אבו עראר: וזה מה שקרה לגבי הרב החדש, אלוף במילואים אייל קרים.

טלב אבו עראר: "כרים" אצלנו זה אדם טוב, אבל הוא לא כרים.

טלב אבו עראר: לצערי, מה שאמר – – –

נחמן שי: מעולם לא הייתם מעורבים כל כך בענייני צה"ל.

טלב אבו עראר: מי שמתיר את דמן של נשים – – –

מירב בן ארי: – – –

ענת ברקו: – – –

טלב אבו עראר: אני רוצה לראות היום איפה אלה שמבקשים זכויות לנשים, שיגנו על הנשים הערביות, הפלסטיניות.

טלב אבו עראר: מותר לאנוס במלחמה?

טלב אבו עראר: אף דת – – –

ענת ברקו: – – – אסור לאנוס, ואף אחת לא נאנסה.

טלב אבו עראר: אף דת – – –

ענת ברקו: אתה – – –

טלב אבו עראר: אני לא רוצה לרדת לרמה הזאת, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: אולי שהיא לא תפריע לי.

ענת ברקו: אדוני הביגמיסט, אתה מגן על נשים?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: אתה מגן על נשים?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו – –

ענת ברקו: נו, באמת.

יולי יואל אדלשטיין: – – אנחנו לא נגיע לדיון של הצדעה לחיילות.

ענת ברקו: תגן על הנשים הבדואיות, שלא יזרקו אותן לבאר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא נגיע לדיון של הצדעה לחיילות בקצב כזה.

ענת ברקו: הוא מגן על נשים.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר, בסדר – –

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – הוא בזכות דיבור ואת לא.

טלב אבו עראר: ולכן, מכובדי היושב-ראש, אדם כזה, אני חושב שצריך להעמיד אותו לדין על דבריו, שיהיה בכלא, ולא בתפקיד כזה, שהתפקיד שלו – איך הוא?

טלב אבו עראר: הרב הצבאי הראשי.

טלב אבו עראר: ממש מוזר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: סמכות רבנות ראשית לאדם כזה, שמתיר את דמן של נשים, שמסית נגד נשים?

טלב אבו עראר: הרי דבר כזה, באמת, לא כאילו הוא מסית אדם או שני אנשים, או שלושה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

טלב אבו עראר: – – אלא ציבור שלם.

טלב אבו עראר: ואז הרב הזה, וגם מי שעומד מאחוריו, מי שהסמיך אותו לכך, מי שמינה אותו, יישא באחריות לכל מה שמתרחש.

טלב אבו עראר: על אישה, אנחנו כערבים, כמוסלמים – –

מירב בן ארי: – – –

שרן השכל: – – –

טלב אבו עראר: – – על אישה אנחנו באמת ניאבק, כדי להשיב זכויות לכל אישה ואישה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

שרן השכל: – – – אתה גם תגיד להם?

יולי יואל אדלשטיין: שלום לך, חברת הכנסת שרן השכל.

יולי יואל אדלשטיין: שלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – נשים תחת הכותרת – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אני שמעתי שכבר דיברת.

ענת ברקו: – – –

מירב בן ארי: – – – הוא זה שמגן על זכויות נשים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, כבר דיברת.

יולי יואל אדלשטיין: נא להאזין לאחרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: דקה לרשותך.

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס, נא לשבת.

ענת ברקו: אדוני יושב-ראש הכנסת – – –

באסל גטאס: – – –

מירב בן ארי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, אדוני.

באסל גטאס: אתן לא לוקחות הזמנה – – –

מירב בן ארי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס, נא לשבת.

ענת ברקו: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, חיילות, שוטרות, סוהרות, כוחות הביטחון באשר הם, יופי לראות אתכם בכנסת, כיף אמיתי.

ענת ברקו: תודה שבאתם.

ענת ברקו: אתם יכולים לצאת, זה בסדר.

ענת ברקו: יש חיילות – אתם יוצאים.

ענת ברקו: או, תודה, אוסאמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, יש את – אנחנו יוצאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא החיילות.

ענת ברקו: עכשיו, עכשיו אני מבינה שהמקום של יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה – פתחה את דלתות הוועדה לתנועה האסלאמית, חבר הכנסת חאג' יחיא, אבל לא לחיילות צה"ל.

ענת ברקו: בכנסת התשע-עשרה היו שמונה דיונים משודרים; בכנסת הזאת – אפילו אחת, אפילו חיילת אחת לא יכלה להגיע לדיון, כי נסגרה הוועדה.

ענת ברקו: קבעו דיון ב-30 בחודש, לא ביום ההצדעה לנשים, רק כדי להראות שהוועדה, יש לה אג'נדה מסוימת, והיא לא כוללת את לב-לבה של החברה הישראלית.

ענת ברקו: לעומת זאת, חברת הכנסת תומא סלימאן הולכת לבקר סרבניות גיוס בכלא 6.

ענת ברקו: איזה יופי, איזו מעורבות אנחנו רואים כאן.

ענת ברקו: דבר מדהים.

ענת ברקו: לכן, מה שאני אומרת – זה לא יעזור.

ענת ברקו: אומנם חברת הכנסת זועבי עושה לנו הרבה רעש, מיס "מרמרה", אבל חברת הכנסת תומא סלימאן עושה הרבה נזק.

ענת ברקו: ואני לא שומעת קול גם מאנשים שיושבים כאן, שמדברים על שוויון – רוממות השוויון, הביגמיסט המוצהר, שמדבר אתי על מעמד נשים ועל אונס נשים.

ענת ברקו: רק כדי להבהיר, אין כאן עניין להתערב בדברים שאמרתם, אבל חיילי צה"ל הם הצבא הכי מוסרי בעולם.

ענת ברקו: נשים לא נאנסות על-ידי חיילי צה"ל, צריך להבהיר את הנקודה הזאת.

ענת ברקו: חיילות צה"ל באשר הן, וכלל זרועות הביטחון, אתן עושות עבודה מדהימה.

ענת ברקו: אני אפרט בהמשך, בנאום שיהיה לי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: באמת, תודה לכן, ותודה שאתן פה.

ענת ברקו: ותודה, אדוני יושב-ראש הכנסת, ראש הממשלה, שבא, נשיאת בית-המשפט העליון, תודה רבה לכולכם, מזכירת הכנסת, תודה, תודה, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: אני ביקשתי ברצינות לא למחוא כפיים, גם אם עשיתי את זה כמילתא דבדיחותא.

יהודה גליק: צריך לתת פקודה.

יהודה גליק: הם רגילים לפקודות.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: רגילים לפקודות – אז בבקשה, הקצינה הבכירה, נא לתת פקודה שלא מוחאים כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, להסיט את הדיון ממה שהיה עד כה – אני רוצה לדבר על כוונתו של שר האוצר משה כחלון להוריד מסים, כ-2% במס החברות וכ-1% בשיעורי מס הכנסה.

יוסי יונה: חישוב גס של המהלך הזה מלמד שמדובר כאן על סכום הנע בין 3 ל-4 מיליארד שקלים.

יוסי יונה: והיוזמה, כך נאמר לנו, היא משום שיש עודף בגביית מסים.

יוסי יונה: למדינה יש הרבה כסף ואין מה לעשות בו: החינוך הציבורי שופע משאבים, אין צורך בגביית תשלומים מההורים; הדיור הציבורי סובל מעודף דירות, כפי שכולנו יודעים, שפע דירות, מטר של דירות; שירותי הרווחה משופעים בתקנים ובמשאבים; שירותי הבריאות, במיוחד בפריפריה, מהמעולים שבעולם, אין מחסור במיטות, אין מחסור באחיות, הכול נפלא בארץ חלם של כחלון.

יוסי יונה: אבל הבעיה היא שלא הכול נפלא, ההפך: בכל התחומים של השירותים החברתיים ישראל נמצאת במקומות האחרונים במדינות ה-OECD.

יוסי יונה: במקום להגדיל – במקום להגדיל את ההוצאה האזרחית, לשם מימון השירותים החברתיים, אנחנו מקטינים אותה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש – אני מסיים – לפני חמש שנים פרצה המחאה החברתית בגלל יוקר המחיה, בגלל ההקטנה ההולכת וגדלה של ההוצאה האזרחית על שירותים חברתיים, והנה, עולם כמנהגו נוהג: שר האוצר וממשלתו, זו שמחויבת להיות הממשלה החברתית ביותר – ממשיכה באותו קו שהביא מאות-אלפי אנשים לרחובות.

יוסי יונה: אז מן הסתם שוב יהיו לנו בחירות והשרים יאמרו שהם הממשלה החברתית ביותר.

יוסי יונה: יש לשים סוף למדינת חלם.

יוסי יונה: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לצערי הרב, היום לפני כמה שעות קראנו והתפרסם שעוד תינוק, או – תינוקת מתה משום ששכחו אותה באוטו ביום הזה, בחום הזה.

מסעוד גנאים: את הטרגדיה הזאת אנחנו חייבים, כולנו – כולנו חייבים לעשות הכול כדי להפסיק אותה.

מסעוד גנאים: לפני כשבועיים או שלושה שבועות גם מורה מדיר-אל-אסד שמלמד בדרום איבד את שני ילדיו, שכח אותם באוטו.

מסעוד גנאים: אין יותר יקר מהילדים שלנו.

מסעוד גנאים: למרות זה, אני לא יודע: הטרגדיות האלה, המוות הזה, המכאיב-מאוד, עדיין אנחנו עדים לו כל יום או כל שבוע.

מסעוד גנאים: לכן, אני קורא קריאה לכולנו, בכל המקומות: חברי כנסת, הורים, מורים – אני לא יודע, בכל הדרכים צריך לעשות הכול כדי להפסיק את הטרגדיה הזאת.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ואחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, היום מציינים כאן את יום הדיור הציבורי.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להקריא לכם מכתב:

מנחם אליעזר מוזס: לכבוד הרב מנחם אליעזר מוזס, הנדון: תור לדיור הציבורי.

מנחם אליעזר מוזס: שמי עמית – מספר תעודת זהות – נשוי לאבישג.

מנחם אליעזר מוזס: יש לנו שבעה ילדים, יחד תשע נפשות.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו גרים ברחוב x בירושלים, קומה אחרונה, עליית גג, בלי חלונות.

מנחם אליעזר מוזס: הדירה בת שני חדרים קטנים ומסדרון המשמש סלון.

מנחם אליעזר מוזס: התקרות בבית אלכסוניות, דבר שגורם להיות בבית בקומה כפופה – מצורפים בזה צילומים.

מנחם אליעזר מוזס: הדירה בנויה למגורים אולי לזוג אחד.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו תשע נפשות, אין לנו עזרה מאף אחד.

מנחם אליעזר מוזס: מחכים לדירה בדיור הציבורי.

מנחם אליעזר מוזס: קיבלנו זכאות, אבל אנחנו עדיין בתור לקבלת דירה, מס' 108.

מנחם אליעזר מוזס: מה אני יכול לענות למשפחה הזאת ביום הדיור הציבורי, כאשר 2,650 ממתינים, וגם הם בתוכם, ודירות אין?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להצטרף ולברך את כל החיילות, השוטרות והסוהרות שהגיעו ליום חגיגי מיוחד בכנסת.

אכרם חסון: כמו כן, תרשו לי לברך את אלוף-משנה טריף בדר, בן עדתי, בן העדה הדרוזית, מכפר חורפיש, שאתמול התמנה להיות קצין רפואה ראשי.

אכרם חסון: ואני תמיד אומר, חבל שהמערכת האזרחית לא לומדת מצה"ל איך לחזק ולקדם ולתת נקודת זינוק שווה לבני העדה הדרוזית.

אכרם חסון: ביום חמישי האחרון הייתי בכפר כסרא, כפר דרוזי שיש בו 8,000 אזרחים.

אכרם חסון: נפגשתי עם הרבה נשים.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, 80% מנשות כסרא לא מועסקות, לא עובדות, בגלל היעדר תעשייה ותעסוקה.

אכרם חסון: בזמנו, כשהייתה בעיה לדתיות היהודיות, בזכות הקימו להן מפעלים גם בביתר-עילית וגם במודיעין.

אכרם חסון: אני חושב שהגיע הזמן שנקים בכל הכפרים הדרוזיים מפעלים, גם כדי לפתור את בעיית הדתיות.

אכרם חסון: שר האוצר התחייב: כל יזם שיבוא, הוא מוכן לעודד אותו, לעזור לו ולתמוך בו גם בנושא המסים וגם בתמיכה, ואני מקווה שיגיעו יזמים ואנחנו נשנה את המצב.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יעקב אשר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתמול התבשרנו על עוד שני צעירים שנהרגו וקיפחו את חייהם בתאונת דרכים, מהיישוב רהט, יוסף ועלי אל-הוזייל, שני צעירים שנהרגו, בני-דודים.

אוסאמה סעדי: היום גם נדהמנו לשמוע על הקטינה, הפעוטה מערד, שהסבתא שלה שכחה אותה באוטו והיא קיפחה את חייה.

אוסאמה סעדי: ואני אומר, די לכל התאונות האלה ולטרגדיות האלה שמקפחות חיים של צעירים.

אוסאמה סעדי: אני שמעתי את חברת הכנסת ברקו ואת חברת הכנסת מירב בן ארי, והייתי מצפה מכן שאתן תהיו הראשונות שיצאו ויגידו ויגנו את הדברים המיוחסים לרב הצבאי הראשי המיועד.

ענת ברקו: לא התייחסנו לזה.

ענת ברקו: לא התייחסנו.

אוסאמה סעדי: אתן אלה שכל הזמן מגינות על מעמד האישה – – –

ענת ברקו: אבל בין זה לבין להאשים את כל חיילי צה"ל – אתה לא יכול להאשים את כל חיילי צה"ל.

אוסאמה סעדי: תשמעי אותי, תשמעי אותי.

אוסאמה סעדי: אם המופתי של מצרים היה אומר ככה: בעת מלחמה מותר לספק את יצר הרע באמצעות משכב עם חיילות טובות – –

ענת ברקו: לא התייחסנו לזה – – –

אוסאמה סעדי: – – בניגוד לרצונן, מה הייתן אומרות?

ענת ברקו: לא התייחסנו – – –

מירב בן ארי: לא התייחסנו.

מירב בן ארי: התייחסנו לצביעות שלכם – – –

אוסאמה סעדי: הייתן קמות וצועקות.

אוסאמה סעדי: קול זעקה הייתן משמיעות.

מירב בן ארי: לא התייחסנו – – –

אוסאמה סעדי: אבל כשרב צבאי אומר:

אוסאמה סעדי: אפשר לאנוס גויות, והוא כינה אותן "גויות" – –

ענת ברקו: מישהו דיבר על הרב הצבאי?

אוסאמה סעדי: – – איך אתן – – – תתביישו – – –

ענת ברקו: מישהו דיבר על הרב?

ענת ברקו: מישהו דיבר?

ענת ברקו: לא על המופתי ולא על הרב.

ענת ברקו: אף אחד לא דיבר.

אוסאמה סעדי: – – –

ענת ברקו: דיברנו – אתם לא תאשימו את כל חייל צה"ל.

אוסאמה סעדי: את – – – ולהגיד: צריך להרחיק את הרב – – – הזה מהצבא.

יהודה גליק: – – –

ענת ברקו: תודה לך, אני לא זקוקה להרגעה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יעקב אשר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מייקל אורן.

ענת ברקו: – – – כל חיילי צה"ל.

ענת ברקו: זה לא קשור לשום רב, גם לא למופתי.

קריאה: – – –

ענת ברקו: לשום רב ולא לשום מופתי.

קריאה: – – –

ענת ברקו: אף אחד לא דיבר עליהם בכלל, לא על הרב ולא על המופתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אדוני היושב-ראש – – –

מיקי רוזנטל: אל תגני על דברי הבלע האלה, אל תגני.

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר.

ענת ברקו: מישהו הגן?

מיקי רוזנטל: אל תגני.

ענת ברקו: אתה, אל תייצר – – – אתה מחפש לייצר כותרות?

ענת ברקו: – – –

מיקי רוזנטל: – – –

ענת ברקו: אף אחד לא התייחס לרב.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ברקו – – – לדבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אשר.

ענת ברקו: – – –

מיקי רוזנטל: דרך ארץ קודמת לתורה.

מיקי רוזנטל: דרך ארץ קודמת לתורה.

ענת ברקו: ממש משחק לידיהם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ענת ברקו: – – – מישהו דיבר על זה בכלל?

קריאה: – – –

אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום, ביוזמת חברי כנסת, ואני משבח אותם, חברות וחברי כנסת, מציינים את יום הדיור.

אני רוצה גם לציין ולשבח את עבודת הממשלה בכל נושא הדיור – שר האוצר, שר השיכון, חבר הכנסת אלי כהן, שעומד בראש ועדה שמקדמת הרבה רפורמות.

באמת, יש עשייה גדולה, הרבה מאוד דברים שלדעתי יביאו ויבשילו בסופו של דבר לפתרון מצוקת הדיור במדינה.

אני רוצה להדגיש שוב ולהעלות את הנושא שכיום, לצערנו הרב, יש הדרה של ציבור גדול מאוד – הדרה אולי לא מכוונת, אבל הדרה שנעשית על-ידי תכנון.

אין היום במדינת ישראל כמעט מקומות שבהם מתוכננות שכונות לציבור החרדי.

על-פי החלטת משרד השיכון וועדות מחוזיות, שכונה חרדית יש לה אפיונים מסוימים, והיא צריכה תכנון מיוחד, אם זה בשטחים חומים, אם זה בנושאים של כבישים, תחבורה, כי זה ציבור שהוא מוטה תחבורה ציבורית, וכדומה וכדומה.

אין היום בכל שפע התוכניות, בכל שפע המכרזים, אין היום כמעט – חוץ מבית-שמש, ועוד פעם בית-שמש, ועוד פעם בית-שמש – אין פתרונות.

אני מבקש שביום זה ובימים הקרובים נצעד יחד לפתרון בעניין הזה ולתכנון דירות ושכונות, גם לציבור החרדי, בכל רחבי הארץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב אשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מייקל אורן – בבקשה, אדוני.

מיכאל אורן: תודה, כבוד היושב-ראש, אני מצטרף לברכות לעמיתתי ענת ברקו על היוזמה המעולה של הרמת יום ההצדעה לחיילות צה"ל ולשוטרות ולכל הנשים המשרתות והמגינות על המדינה במערכות הביטחון של המדינה.

מיכאל אורן: אני רוצה להצביע היום על תחום אחר, שדה קרב אחר, שאולי פחות מוכר לכם, וזה שדה הקרב המדיני.

מיכאל אורן: אני, בתפקידי הקודמים, הייתי מופיע לפחות אחת לחודש באיזה קמפוס אמריקני, או באיזה פורום אירופי – אני בא מהתחום המדיני – ושם ישראל נאשמת באפרטהייד, בגזענות.

מיכאל אורן: קשה לזכור פעם אחת ששירות של נשים ישראליות בצה"ל, במשטרה, בכוחות הביטחון למיניהם, לא הוזכר כדבר שיכול להגן על תדמיתה של המדינה מול איומים אסטרטגיים של הדה-לגיטימציה, של ה-BDS.

מיכאל אורן: אז לכן השירות שלכן מאוד מבורך, מאוד מוכר.

מיכאל אורן: אני חייב לציין, אבל, אף-על-פי שאנחנו זוכים להרבה מאוד הכרה בעולם על השירות שלכן, יש צבאות מסוימים בעולם שעברו אותנו, כולל הצבא האמריקני, הצבא ההולנדי, שהכריזו מזמן על פתיחת כל היחידות, כולל היחידות הכי קרביות והכי מובחרות, לשירות של נשים.

מיכאל אורן: אז הכרה, הצדעה, אבל גם הכרה בעובדה שיש לנו עוד כברת דרך כדי להגיע לשוויון הזדמנויות לישראליות במערכת הביטחון.

מיכאל אורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבל הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – יחתום את פרק נאומים בני דקה חבר הכנסת נחמן שי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גם אני מצטרף להצדעה ולברכה לחיילות, וכמובן, הערכה למארגנות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאתמול עמדתי בראש ישיבה של הוועדה לביקורת המדינה בנושא בדיקת תהליך קבלת ההחלטות והתוצאות של ייבוא מוצרים חקלאיים בפסח האחרון.

איתן ברושי: מגבלות הזמן מאפשרות לומר רק במשפט אחד או שניים שזה הוכח ככישלון של מדיניות שר האוצר ושר החקלאות, שנתן לזה יד.

איתן ברושי: היה ייבוא של דגים, שמן, תפוחי-אדמה, צ'יפס וירקות קפואים.

איתן ברושי: הצרכן הישראלי לא נהנה מהתוצאה של מהלך דרמטי כזה.

איתן ברושי: החקלאים, כמו תמיד, משלמים את המחיר, והם ממשיכים להיפגע ממדיניות שגויה, והמרוויחים הגדולים הם הסוחרים, היבואנים והמתווכים.

איתן ברושי: מדינת ישראל חוזרת להיות עם של סוחרים תחת הנהגה של כחלון כשר חברתי.

איתן ברושי: כחלון מתגלה כשר חברתי של סוחרים.

איתן ברושי: ועוד מסתבר – ומבקר המדינה בודק את זה – בשיחה שלי אתו, ונכחו נציגי המבקר, שלא רק שהיה ייבוא פרוע, הייתה כנראה הדלפה, כנראה, שהביאה מאות מכולות של דגים מסין לנמל בטרם הייתה החלטה על הייבוא והפחתת המס.

איתן ברושי: זה עלה למדינת ישראל כ-150 מיליון שקל – אובדן הכנסה ממכסים ופיצויים לחקלאים; ושני האזורים שבהם מדובר הם עמק-המעיינות, עמק בית-שאן – ארץ הדגים – ועוטף-עזה – אסם הירקות של מדינת ישראל.

איתן ברושי: והחמור ביותר הוא ששר האוצר, לא רק שהוא לא מחכה למסקנות – הוא כבר רוצה להוריד את המכסים לנצח, ולחסל את הענף, ולפגוע בעמק בית-שאן.

איתן ברושי: פנה אליו גם שר החקלאות, שהוא בן טירת-צבי.

איתן ברושי: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, שאתה מגלה רגישות, לעצור את השיגעון הזה.

איתן ברושי: חקלאות זה לא רק שקלים, זה גם ערכים, ואין סתירה בין שניהם.

איתן ברושי: מדובר פה על אזורים חיוניים, ועל עצמאות וביטחון מזון של מדינת ישראל, ועל שגיאה של שר האוצר, שמקבל עצות אחיתופל מפקידיו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, אחרון הדוברים, בבקשה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה קודם כול להצטרף לברכות לחברתי ענת ברקו, שניהלה היום יום חשוב, בנושא חשוב, בכנסת, כולל אירוע מרגש באודיטוריום – באמת ברכות – ולהודות לכל החיילות שהתפנו מעבודתן והסכימו להיות אתנו היום אחר-הצהריים, או בכנסת – יפה מצדן – ואורחות נוספות שהגיעו למשכן הכנסת.

נחמן שי: אני רוצה לקרוא מעל במת הכנסת למשטרת ישראל לבחון את החלטתה בעניין מצעד הלהט"ב, הקהילה הגאה, בבאר-שבע.

נחמן שי: מעולם לא היה מצעד של הקהילה בבאר-שבע, אבל השנה סוכם שיהיה.

נחמן שי: הוא אמור להיות ביומיים הקרובים, ביום חמישי.

נחמן שי: ניהלו עם המשטרה משא-ומתן ארוך, ובסופו של דבר היא החליטה להסיט את המסלול שלו מהרחוב הראשי של העיר למסלול צדדי, מעין אמירה של בושה, חשש, דאגה – לא מעניין אותי.

נחמן שי: בכל ערי ישראל יש מצעדים של הקהילה הגאה: בתל-אביב, בירושלים – היה אסון בשנה שעברה, אבל יהיה מצעד השנה, אני מקווה שיהיו בו רבים – בחיפה כבר היה, אין סיבה שבבאר-שבע לא יהיה.

נחמן שי: אני חושב שהמפכ"ל של משטרת ישראל חייב להבין שתפקידה של המשטרה הוא להבטיח את האירועים האלה ולקיים אותם.

נחמן שי: זו זכות דמוקרטית מוקנית.

נחמן שי: לא צריך את בג"ץ – לא צריך על כל דבר ללכת לבג"ץ – זה כבר בבג"ץ – אלא הוא עצמו צריך להבין, יחד עם הפיקוד הבכיר של המשטרה, שהתפקיד שלהם הוא לתת לחיים הנורמליים לזרום, ולאפשר להם את זה.

נחמן שי: זאת האחריות של משטרת ישראל, זאת האחריות שלהם, ואני פונה אליהם מפה לתת למצעד לצעוד.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום ההצדעה לחיילות צה"ל ומערכות הביטחון

יולי יואל אדלשטיין: חברות וחברי הכנסת, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד שעניינו הצדעה לחיילות המשרתות בצה"ל ובמערכת הביטחון – הצעות לסדר-היום מס' 3759, 4168, 4271, 4295, 4396, 4400 ו-4411.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם מקבלים רשמית בברכה את האורחות שלנו ביציע האורחים כאן.

יולי יואל אדלשטיין: השוויון המגדרי הוא כיום, על-פי רוב, ערך מובן מאליו.

יולי יואל אדלשטיין: ובכל זאת, יום זה, שבו אנחנו מצדיעים לָחיילות, לקצינות, כפי שעשינו מוקדם יותר גם באירוע מיוחד כאן, באודיטוריום, הוא נקודת זמן הולמת לבחינת ההישגים וההתקדמות המשמעותית בתחום זה.

יולי יואל אדלשטיין: אף שצה"ל קלט לשורותיו מאז ומתמיד נשים וגברים כאחד, מקומן ותפקידן של הנשים המשרתות בו עשו כברת דרך ארוכה למדי.

יולי יואל אדלשטיין: קרוב ל-21 שנה חלפו מאז ניתן פסק-הדין בבג"ץ אליס מילר, שנדחתה בקשתה לגשת לקורס טיס.

יולי יואל אדלשטיין: הקביעה שעקרון השוויון גובר במקרה זה סללה את הדרך לשירות משמעותי של נשים בתפקידי לחימה בצה"ל והובילה גם לשינוי חקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: לא פחות מכך, הייתה זו אבן דרך חשובה בעצם ההכרה בצורך לאפשר לכל אחד ואחת להתמודד על כל תפקיד, ולא לשלול אותו קטגורית.

יולי יואל אדלשטיין: אף שחוק שירות ביטחון פונה לגברים ולנשים כאחד, במשך השנים היה שיעור המתגייסות נמוך משמעותית מזה של המתגייסים.

יולי יואל אדלשטיין: עד לפני שנים ספורות, מעל 40% מהנשים החייבות בגיוס לא עשו זאת – רבות מהן מטעמי דת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל לאחרונה אנחנו עדים למהפכה של ממש:

יולי יואל אדלשטיין: מספר הבנות הדתיות הבוחרות לשרת שירות צבאי נמצא בעלייה חדה ומתמדת, והוא הוכפל תוך שנים ספורות.

יולי יואל אדלשטיין: זו תופעה מבורכת וחשובה, ויש לעודד אותה ולברך עליה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד בימי המדינה שבדרך מילאו נשים תפקידים חשובים בשורות המחתרת והפלמ"ח, אך אין ספק שאנו בעיצומו של עידן אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לנגד עינינו מתהווים תהליכים חשובים ומבורכים של שירות בנות בשלל תפקידים, בסדיר וגם במילואים.

יולי יואל אדלשטיין: לכולן, לחיילות ולקצינות, באשר הן, אנחנו מודים ומצדיעים היום לנוכח מלאכתן המסורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו, יוזמת הדיון, ולכל אלה שסייעו.

יולי יואל אדלשטיין: כמה מחברי וחברות הכנסת הגישו הצעות לסדר-היום, כמקובל.

יולי יואל אדלשטיין: היוזמת, חברת הכנסת ענת ברקו, תפתח עכשיו את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: בשם הממשלה יתייחס לדברים – ישיב על הדברים סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה על ההשתתפות שלך ועל פתיחת הכנסת לחיילות צה"ל – וכוחות הביטחון, שהיו כאן, יום שלם, אורחות רצויות בכנסת ישראל.

ענת ברקו: חברותי וחברי חברי הכנסת, יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר תת-אלוף שרון ניר, יועצת המפכ"ל לענייני נשים תת-ניצב יעל אידלמן, יועצת נציבת שב"ס לענייני מגדר, יוהל"ם, סגן-גונדר אודליה אדרי, חיילות וחיילי צה"ל, כרמלה מנשה, שהנחתה את כל האירוע, ואני רוצה גם לומר תודה מיוחדת למירי יכין – איפה את?

ענת ברקו: הנה היא, באמצע.

יולי יואל אדלשטיין: עובדת.

ענת ברקו: למירי יכין ולתהילה פקטר ולכלל עובדי הכנסת, שיום שלם, אדוני היושב-ראש, הם היו סביבנו, והכול היה מושלם – תודה רבה מעומק הלב.

ענת ברקו: אני רוצה לומר שעברנו כברת דרך.

ענת ברקו: באמת, יושבים כאן אנשים – כאן גם האלוף במילואים גלנט, חבר הכנסת גלנט, ואנחנו זוכרים – כשרעייתך, שתחיה, ואני שירתנו, התחלנו את דרכנו בצבא, הרבה מאוד תפקידים היו חסומים, ובאמת, ציינתי שהתפקיד האטרקטיבי ביותר לנשים היה מ"כית.

ענת ברקו: זה היה מסלול של פיקוד, קורס מ"כיות, קורס קצינות פיקוד, ובאמת, הייתי במחזור הראשון שממנו יצאו המ"כיות וקצינות הפיקוד, להדריך בנים, וזה נחשב למי-יודע-מה.

ענת ברקו: תראו מה קורה היום; היום אנחנו רואים הכשרות אחודות משלב הטירונות, טירונות בסמכות; הכשרות משולבות של נשים וגברים כאחד; מערכים שלמים שנפתחו.

ענת ברקו: ואנחנו דיברנו על שדה הקרב העתידי, שזה בעצם היום שדה הקרב העכשווי – שכמובן מבטל כל יתרון פיזי, ויש לפעמים כזה, צריך להודות, לגברים; אנחנו רואים את התצפיתניות ב"צוק איתן"; אנחנו רואים את הטייסות, באמת בעקבות בג"ץ אליס מילר, והיום גם הודינו לנשיאת בית-המשפט העליון, שנטלה חלק, יחד עם ראש הממשלה ויושב-ראש הכנסת, והם כיבדו אותנו באירוע – הם פתחו את הדלת לקוקפיט, אבל לא רק לקוקפיט – לכלל התפקידים בצה"ל.

ענת ברקו: היה היום פאנל של נשים, שהיה מרתק, נמלאתי גאווה.

ענת ברקו: ראיתי את הקצינות ואת החיילות, בכלל: בשירות בתי-הסוהר, במג"ב – החיילות האלה, שעוצרות בגופן את המחבלים המתועבים הללו, שאת הסכין יודעים בדיוק איפה לתקוע כדי לשחוט אנשים – זה בדיוק מה שהם עושים.

ענת ברקו: ראיתי את הצל"

ענת ברקו: שניקיות שלנו, על כך שהפגינו נחישות ועוז בקרב.

ענת ברקו: אף אחד כבר לא מדבר – מה יהיה אם יירו עליה, מה יהיה אם היא תידרש להסתער.

ענת ברקו: ואני לא מדברת רק על התפקידים הללו.

ענת ברקו: מה עם אותה מכונאית מסוקים מוטסת במלחמת לבנון השנייה, שנהרגה, קרן, וזה היה יחד עם עוד ארבעה אנשי צוות – אבל זה עוד מקצוע שנשים נכנסו אליו, ולשדה הקרב, וחצו את הגבול.

ענת ברקו: כבר אין "מה יהיה", כבר אי-אפשר לעשות שום דבר בלעדיכן.

ענת ברקו: אתן פה, אתן עושות דברים, אתן רצות קדימה, ואתן לא רצות קדימה רק במערכת הביטחון; בכלל, בעצם, במדינה, אתן, סביבכן, סוחבות את האלונקה הזאת שקוראים לה העניין המגדרי, שוויון בין המינים, שוויון הזדמנויות – על כתפיכן, תרתי משמע; כי באמת אנחנו כאן, ואנחנו מוכיחות שבאמת השמים הם הגבול.

ענת ברקו: לכן, זה לא קטע פמיניסטי.

ענת ברקו: זה קטע – בעצם יש היום תחושה שאי-אפשר לעשות שום דבר ללא שני המינים, ומדינה שרוצה למצות את הפוטנציאל האנושי שלה לא יכולה לוותר על הייצוג של אף אחת ואחד מכם.

ענת ברקו: יש בנות ויש בנים, והם משרתים שכם לצד שכם.

ענת ברקו: אחים ואחיות שהם חיילים, קצינים וקצינות, הורים וילדים שמשרתים ביחידות דומות, לפעמים ממשיכים את המסורת.

ענת ברקו: אתן נושאות הדגל.

ענת ברקו: אני גאה בכן, כמו כל עם ישראל.

ענת ברקו: ברוכות הבאות לכנסת ישראל.

ענת ברקו: תודה רבה לכן.

ענת ברקו: תודה שאתן פה.

ענת ברקו: אנו כולנו מצדיעים לכן.

ענת ברקו: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בדיון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חברת הכנסת עליזה לביא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד חמש דקות.

רחל עזריה: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר גלנט, חברי וחברותי חברי הכנסת, יוזמת יום החיילת חברת הכנסת ענת ברקו, וכמובן חיילות יקרות, כשהייתי במשלחת לפולין כתלמידת תיכון, איש העדות אמר לנו בסוף שהוא מצווה עלינו שני דברים: לשנוא את הגדרות של המחנות, ולאהוב את מדי צה"ל, המדים שמאפשרים לנו לחיות חיים בטוחים בארץ.

רחל עזריה: באותו רגע החלטתי שאני אתגייס לצה"ל.

רחל עזריה: אני דתייה, וגדלתי בבית דתי, ובתקופה שבה גדלתי גיוס בנות דתיות לצבא לא היה דבר מובן מאליו.

רחל עזריה: למרות זאת התעקשתי להתגייס לצה"ל ולשרת שירות משמעותי.

רחל עזריה: אבל כמעט שלא היו תפקידים משמעותיים, וכך מצאתי את עצמי בתפקיד שלא באמת התאים לי, וכולנו הסתכלנו בקנאה ובהערצה על הבנים בני המחזור שלי שהתמיינו למגוון תפקידים והתגייסו לתפקיד משמעותי.

רחל עזריה: כולנו קינאנו.

רחל עזריה: ואז, בטירונות, מייד לאחר הניצחון של אליס מילר בבג"ץ, שדרש לפתוח את קורס הטיס לנשים, אספה אותנו המפקדת והודיעה שקורס טיס נפתח לחיילות, ומי שרוצה מוזמנת ללכת למבדקים.

רחל עזריה: היינו בשוק.

רחל עזריה: חלק מהבנות הלכו – אני לא, בגלל המשקפיים – ושמענו את משק כנפי ההיסטוריה.

רחל עזריה: וגם הבנתי אז שאומנם אני לא אשרת בתפקיד כזה, אבל הכול הולך להשתנות.

רחל עזריה: ומאז עוד המון נשים מדהימות, חזקות וחכמות, וכמובן גם גברים, עשו ועושים הכול כדי לאפשר לכן, החיילות הצעירות, למלא את התפקיד המיטבי ביותר ולשרת שירות משמעותי בצה"ל.

רחל עזריה: כי יש לכן כל כך הרבה לתרום.

רחל עזריה: אתן תצפיתניות – מזהות את המחבלים ומשמשות עיניים ללוחמים; אתן מפעילות "האמרים" – מאמנות חיילי מילואים; אתן לוחמות "קרקל" – שומרות עלינו בגבול מצרים ועזה; טייסות, נווטות, וכמובן לוחמות מג"ב, ששומרות עלינו כאן, בירושלים.

רחל עזריה: אתן ממלאות מגוון תפקידים בכישרון, ביכולת, בהתלהבות ובמחויבות.

רחל עזריה: והיום, ביום הזה, אני מסתכלת עליכן, על המחויבות והרצינות שלכן, על העוצמה שיש לכן כחיילות בצבא הגנה לישראל, כשוטרות במשטרת ישראל, כסוהרות בשירות בתי-הסוהר וכלוחמות אש, בתפקידים שעד לא מזמן לא חלמנו שנשים יוכלו לבצע – תקרות זכוכית שהתנפצו זו אחר זו.

רחל עזריה: אני מסתכלת עליכן ויודעת שכל המאמץ היה שווה.

רחל עזריה: אתן עושות עבודה מדהימה, ותדעו לכן שכולם וכולן גאות וגאים בכן.

רחל עזריה: ואת זה תזכרו ברגעים הקשים, את זה תזכרו ברגעים שבהם אסור לוותר, ברגעים שבהם אתן מחפשת כוח מבפנים כדי להמשיך למלא את התפקיד "הכי טוב שאת יכולה".

רחל עזריה: תזכרו את הנשים המופלאות שדחפו את האבנים במעלה ההר כדי שתהיו במקום שאתן נמצאות, ותשאבו מהן כוח, כי גם אתן, בתפקידים שאתן ממלאות, בעבודה המצוינת שלכן, אתן מוכיחות שלא עשו לנו טובה כשפתחו את שערי צה"ל לנשים בתפקידים משמעותיים, אלא אתן שם בזכות הכישורים והיכולת שלכן, ואתן שומרות על ביטחון ישראל ומהוות חלק מרכזי במערך הלוחם והמגן, וכך מאפשרות לנערות הצעירות שיתגייסו אחריכן למלא עוד ועוד תפקידים, וגם לכן יום אחד הן יאמרו תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת מוטי יוגב.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, חיילות, קצינות, מפקדות, יום חג, אבל גם ביום חג אסור לנו לעצור במקום.

עליזה לביא: רגע עצרנו במקום, ואנחנו הולכות אחורה.

עליזה לביא: אנחנו לומדות את זה כל יום בכנסת.

עליזה לביא: נכון שהכנסת הזאת, יש בה הכי הרבה חברות כנסת שהיו אי-פעם, אבל אני אומרת לכם שאם אנחנו לא על המשמר, דברים הולכים אחורה.

עליזה לביא: ועדות כאן, בכנסת ישראל, וגם בממשלה, עדיין נקבעות ללא נשים, ואני יכולה לתת לכן הרבה מאוד דוגמאות לכך שאם אנחנו לא ממשיכות ונלחמות ושומרות על מקומנו, אנחנו נמצא את עצמנו מאחור.

עליזה לביא: ואני אומרת לכם את זה מהמקום כאן.

עליזה לביא: אני זוכרת את ימי בקורס קצינות; המד"כית שלי, היום היא סיימה תפקיד יוהל"ם, רחלי טבת-ויזל, ואני זוכרת אותנו, היא מד"כית, אני קצינה בסוף הקורס, מלוות אחת את השנייה בדרך הארוכה, בדרך שבה צריך להחליט, לקבל החלטות, שילוב של קריירה ומשפחה, שתינו באות מהעולם האורתודוקסי, על מגוון ומנעד ההתמודדויות.

עליזה לביא: אז העולם שהיה – וזה הרבה זמן; אני סבתא לשתי נכדות, אז בטח הצבא של הנכדות שלי – הבנות שלי, שתיים כבר שירתו ואחת עכשיו במסלול המיון – הצבא ומנעד התפקידים שפתוח בפני בתי הצעירה שונה לגמרי מסיום קורס קצינות שלי, ומה שיכולנו ללכת אליו, ועדיין יש הרבה מה לעשות, כי באמת, אם אנחנו רוצות להמשיך ולדבר על להתקדם, צריך שבצבא ייפתחו מסלולים לנשים, על האחרות שלנו כנשים.

עליזה לביא: ואם אנחנו רוצים להמשיך לומר שצריכות להיות יותר קצינות ונשים חיילות בתפקידי מפתח, אז צריך למצוא את הדרך לנווט את המסלולים הללו ולסלול אותם עבור נשים.

עליזה לביא: זה לא יקרה סתם, וזה לא יקרה ביום אחד, ולראות איך עושים את זה נכון יותר וטוב יותר, כדי שבכל הנתונים, גם אלה שקיבלנו היום וגם אלה שאנחנו מקבלים מוועדת החוץ והביטחון על ההייררכיה הפיקודית, נראה יותר ויותר נשים.

עליזה לביא: החברה הישראלית היא מאוד מאוד מיוחדת, ואין ספק שהחברה בישראל היא מראה לצבא, ושינויים שקורים בצבא מקרינים לאחר מכן על החברה בישראל, ולהפך.

עליזה לביא: ואני רוצה, בדברים שלי, להתנצל בפניכם – כיו"ר ועדה בכנסת, הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בכנסת הקודמת, קיימנו הרבה מאוד דיונים בשיתוף עם הצבא.

עליזה לביא: הצבא, היה לו מקום מרכזי וחשוב בדיוני הוועדה, גם על הטרדות מיניות, שחובה של הוועדה לשמוע – ולצערי הרב, מאז יוני 2014 לא נשמע דיווח של הצבא, לא בנושא הזה ולא בנושאים אחרים במסגרת הוועדה.

עליזה לביא: אנחנו ביקשנו כמה דיונים בוועדת החוץ והביטחון.

עליזה לביא: אני מקווה מאוד שהם אכן ייעשו, כי המקום שלכם פה בכנסת, גם במסגרת הוועדה, לא ממוצה עד תום, מכל מיני סיבות, ואני רוצה להתנצל על זה, ואנחנו נמצא את הדרך הנכונה והראויה לעשות את זה כמו שצריך.

עליזה לביא: אני רוצה לדבר עכשיו – ממש עד שהיושבת-ראש תורה לי שנגמר הזמן – אני מאוד מאוד רוצה לדבר על הסוגיה של פתיחת מקצועות לנשים בצה"ל.

עליזה לביא: באמת נפתחים הרבה מקצועות, אבל עדיין לא מספיק, ועדיין יש הרבה מאוד נשים צעירות – אם אני לא ידעתי שאפשר לשרת בגל"צ, יש הרבה מאוד נשים צעירות היום שאין להן מודלים לחיקוי, יש הרבה בתי-ספר שעדיין לא משתפים פעולה עם הצבא, ולא מאפשרים את המידע עוד קודם, יש הרבה מאוד עולים חדשים שלא מכירים, וצריך לחשוב כל הזמן על איך מספרים את הסיפור; איך אתן בעצמכן משמשות מודלים לחיקוי בקהילה, בשכונה, בבית-הספר – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עליזה לביא: – – וכולנו צריכים להמשיך – אנחנו כאן, בבית-המחוקקים, וגם אתן.

עליזה לביא: ועוד מילה אחת, גברתי היושבת-ראש:

עליזה לביא: אני לא רוצה – בסוגיה הזאת של מינוי הרבצ"ר החדש, אבל אני לא יכולה שלא לבוא ולדרוש מכאן: גם, אם הייתה פה איזו אמירה קשה, שיחזור ממנה בצורה ברורה וחד-משמעית; וגם, עד היום הרבצ"רים בצבא סירבו להיפגש על מלש"ביות, עם בנות שמיועדות לגיוס, ואם לא היה להן תאריך גיוס, לא נפגשו אתן.

עליזה לביא: היו מטעמם, אבל לא הרבנים עצמם.

עליזה לביא: אני קוראת לרב הראשי החדש להיפגש עם בנות שמייעדות את עצמן, אם הן מבקשות להיפגש, ואם יש ימי עיון לבנות דתיות – זה תפקידו של הרבצ"ר, ולא רק בדיעבד, אלא מלכתחילה.

עליזה לביא: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

טלי פלוסקוב: כאמור, חבר הכנסת מוטי יוגב.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת עודד פורר; אני לא רואה אותו באולם.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

מרדכי יוגב: תודה, ברשות היושבת-ראש, שר הבינוי האלוף במילואים יואב גלנט, סגן שר הביטחון, חברי וחברותי, והאורחות היקרות, אורחים, חיילות, שוטרות, שירות בתי-הסוהר, קצינות, קצינים, מדינת ישראל נמצאת כל שנותיה תחת איום ביטחוני, וההתמודדות הזאת מלווה אותנו.

מרדכי יוגב: תושבינו נמצאים, לעתים ביום-יום – ימים יותר, תקופות פחות – תחת סיכון חיים.

מרדכי יוגב: ביהדות קראו לזה "מלחמת מצווה", ובמלחמת מצווה קבעו כלל במשנה, שלמלחמת מצווה הכול יוצאים, אפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה.

מרדכי יוגב: ובטרם אמשיך רגע את דברי, אני מוצא לנכון לברך גם את הקצינות, שאחת זכתה בדרגה בימים האחרונים, ופגשנו אותה היום, את היוהל"מית, יועצת הרמטכ"ל לעניינים שונים, מגדריים, תת-אלוף שרון ניר, ואת תת-אלוף מירב קירשנר, שעלתה להיות ראש מטה אכ"א, סגנית ראש אכ"א; ומברך גם – כי היו פה כאלה שטרחו להוציא שם רע – את התת-אלוף החדש, את הרב הצבאי הראשי לצה"ל, תת-אלוף אייל קרים, שאין כמוהו מתאים גם להכנת הבנות לשירות בצה"ל, ובוודאי כתלמיד חכם שפתר בעיות סבוכות מאוד בהלכה, והיה גם מפקד של סיירת צנחנים, מפקד פלגה בסיירת מטכ"ל ועוד.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר שבהיסטוריה הצבאית – – –

מיקי רוזנטל: – – – דברי נבלה האלה.

מיקי רוזנטל: דרך ארץ קודמת לתורה.

מיקי רוזנטל: ביזיון – – –

טלי פלוסקוב: מה קרה, חבר הכנסת רוזנטל?

טלי פלוסקוב: מה קרה?

טלי פלוסקוב: אנחנו בדיון מאוד ענייני, אז נא לא להפריע.

מיקי רוזנטל: – – – לכן אני גם מציין את זה, באופן ענייני – –

שלי יחימוביץ': קריאת ביניים עניינית.

מיקי רוזנטל: – – שדרך ארץ קודמת לתורה, ואי-אפשר לתת הכשר לדברי ההבל האלה ודברי הבלע האלה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רוזנטל, תבקש זכות דיבור – תקבל.

טלי פלוסקוב: כרגע, בבקשה, מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: כשתהיה לך תחילת דרך הארץ שיש לרב הצבאי הראשי, תדבר.

מרדכי יוגב: אתה אינך מכיר אותו בכלל.

מיקי רוזנטל: קראתי את דברי הבלע שלו – – –

מרדכי יוגב: כל ההיסטוריה היהודית מלאה גיבורות.

מרדכי יוגב: אם רק נקצר ונזכיר את שמותיהן: יעל אשת חבר הקיני, דבורה, ובתקופות האחרונות – חנה סנש, עדה סרני, מניה שוחט ואחרות, ולאחרונה אני מוצא לנכון להזכיר את גבורתה – ולא צריך להזכיר רק את גבורתן של אלה שנהרגו, כי רבות פועלות ועושות יום-יום, אבל אני מבקש להזכיר את גבורתה של לוחמת מג"ב הדר כהן, השם ייקום דמה, שבגבורתה נלחמה כארי והגנה גם על חברותיה וגם על אזרחים, פה, בירושלים, בשער שכם.

מרדכי יוגב: מניסיוני שלי, 23 שנה כמפקד בקבע בצה"ל, ועוד שבע במילואים, זכיתי להכיר מוכ"מת, שכעת חיה לפני 30 שנה, בזכות ערנותה, חודש לפני השחרור, כשהמש"קית שלה צעירה ממנה בחצי שנה, במוצב ראש-הנקרה, הייתה זאת שב"זזז" קל על מכ"מ זיהתה ספינת מחבלים חוצה את רכס ראש-הנקרה לכיוון נהריה לעוד פיגוע, וערנותה שלה הקפיצה את כוחות חיל הים, את הכוחות שלנו – הייתי אז סמג"ד 890 – והביאה לכך שהתוצאה תהיה שכל אותה חוליה, ארבעה מחבלים, הרוגים, וגם לנו, לצערנו, היו שני הרוגים באותו פיגוע.

מרדכי יוגב: מניסיוני למדתי שיש יתרון גדול לחיילות, ואחר כך לקצינות; אם זה השקט הנפשי, האחריות, שיקול הדעת, וגם התעוזה, המסירות, גם אומץ הלב.

מרדכי יוגב: ולעתים היתרונות הללו עולים על יתרונותיהם של החיילים, והם מצילים חיים.

מרדכי יוגב: ובמטרה להגן על ביטחונה של מדינת ישראל, ולהציל חיים, כל מה שנכון שישרת את זה, נכון לשלב בו נשים, ביתרונות האלה בשירותן, ובזה לאזן את הרצון לשוויון ואת השונות – כל אחת ויכולותיה, כל אחת ויתרונותיה היחסיים ותרומתה הייחודית.

מרדכי יוגב: נדמה לי שב-30 שנות שירותי קידמתי נשים בצה"ל יותר מכל חבר כנסת אחר שנמצא פה, וכך גם זכיתי לשלוח למצטיינת הנשיא קצינת חמ"ל בעת שהייתי מפקד חטיבת אפרים ביהודה ושומרון, והיא זכתה במצטיינת הנשיא; לימים סרן ענת – לא זוכר כרגע את שם משפחתה – ממכבים.

מרדכי יוגב: שילוב נשים בצה"ל במכלול התפקידים, כולל בלחימה, מציב בהחלט גם אתגרים.

מרדכי יוגב: בצד תרומתן הרבה, וכך גם ב"צוק איתן" – רופאות, פרמדיקיות, קצינות מודיעין וקצינות קשר, חימוש ומקצועות אחרים, כמובן תצפיתניות, סמלות מבצעים ועוד – מציב גם אתגרים; אתגרים של נשיות, אתגרים של צניעות, אתגרים של רגישות.

מרדכי יוגב: בכל האתגרים הללו – אתגרים לעתיד, בניין המשפחות בישראל – בכל האתגרים הללו אני סומך על הקצינות הבכירות בצה"ל ובמשטרה – ואני רואה פה את חלקן, שגם הן עצמן התנסו במתח הזה שבין השירות עם ההקרבה לבין בניין המשפחה – שימצאו את נקודות האיזון בשילוב הראוי.

מרדכי יוגב: את מיצוי היכולות מחד ואת כל האיזונים הנוספים הנדרשים מאידך – השילוב הראוי הזה הוא חשוב – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מרדכי יוגב: – – הוא אפשרי, והוא יקדם את הנשים, והוא יקדם את ביטחון ישראל, באחריות וברגישות, לתפארת ולביטחון מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: ואני מוצא לנכון גם להצדיע לכל אותן קצינות וחיילות, שוטרות, וכל יתר אלו שלשמן היום הזה נערך, וכמובן, להודות למי שיזמה את היום, חברת הכנסת ענת ברקו, ואני מעריך את פועלכן.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מוטי יוגב.

טלי פלוסקוב: אני רואה שעודד פורר לא נמצא, לכן – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: חמש דקות.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת – חבר הכנסת יוגב, אני מבינה שהחלפת את חברת הכנסת שולי מועלם, שנפצעה קל בתאונת דרכים, אז – – –

מרדכי יוגב: אני רוצה לאחל לה רפואה שלמה, וגם מזל טוב, כי היום היא עושה חינה לבת שלה.

שלי יחימוביץ': קודם כול, רפואה שלמה, ושתגיע שלמה ובריאה לחינה של הבת שלה.

עליזה לביא: מכולם.

שלי יחימוביץ': כן כן, אני מדברת בשם כולם כמובן.

שלי יחימוביץ': לפני כשבועיים, בוועדת החוץ והביטחון, אישרנו רשימה ארוכה למדי של תפקידים שלצורך מילוים – ואך ורק התפקידים האלה, ולא, חלילה, תפקיד אחר – יהיה אפשר להאריך את שירות החובה של חיילות וקצינות צה"ל.

שלי יחימוביץ': לא עשינו את זה בלב קל, כיוון שאין שום עניין בהארכת שירות סתמית לצורך שירות שהוא חסר משמעות; אישרנו את הארכת השירות לתפקידים משמעותיים מאוד, שבהם בנות ובנים משרתים באותו תפקיד בדיוק, והשירות הקצר של הבנות מעכב דווקא את קידומן בתפקיד וגורם לחוסר שוויון בינן ובין הבנים.

שלי יחימוביץ': למה אני טורחת להגיד את זה?

שלי יחימוביץ': כיוון ששירות סתמי בצה"ל מעכב התקדמות, בכלל לאורך החיים של בנות, ועד לפני זמן לא ארוך, שירות בצבא בתפקיד לא משמעותי גרם לכך שנשים ילכו עוד יותר אחורה באותו מירוץ שקיים, ואי-אפשר להתכחש לו, שבו נשים מגיעות רחוק פחות מגברים, ועדיין אין שוויון בין נשים וגברים, למרבה הצער.

שלי יחימוביץ': ככל הנראה, בשנים הקרובות, למרבה הצער, לא ייכון שלום כולל במזרח התיכון, ועל כן צבא הגנה לישראל ימשיך להיות נחוץ והכרחי לקיומה של המדינה.

שלי יחימוביץ': וכל עוד זה המצב, צה"ל הוא מקום שחייב להיות בו שוויון מלא בין בנות ובנים.

שלי יחימוביץ': כל התפקידים, ללא יוצא מן הכלל, צריכים להיות פתוחים לבנות, והשוויון צריך להיות מלא.

שלי יחימוביץ': יש אומנם הבדלים פיזיים בין בנות ובנים, אבל בסופו של דבר, מעטים מאוד מאוד התפקידים שנשים לא יכולות למלא.

שלי יחימוביץ': ולמה זה חשוב?

שלי יחימוביץ': לא רק בגלל הצבא.

שלי יחימוביץ': זה חשוב גם בגלל היום שאחרי הצבא.

שלי יחימוביץ': ביום שאחרי הצבא, בחיים האזרחיים כאן, במדינת ישראל, שחוט הביטחון שזור בה לאורך כל חיינו, הצבא הוא גם כַן שיגור לחיים האזרחיים, והרבה פעמים המקצוע הצבאי שבנות רוכשות הוא גם המקצוע שהן ימלאו בעולם האזרחי.

שלי יחימוביץ': והרבה פעמים כאן, בכנסת הזאת, כן השיגור לתפקידים פוליטיים הוא הצבא.

שלי יחימוביץ': ומי שמשתחרר מהצבא בדרגה גבוהה, יש לו סיכוי גדול יותר להתקבל לאליטות הכלכליות, הפוליטיות, העסקיות, וכן הלאה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': וכל עוד הצבא לא שוויוני, מלכתחילה כן השיגור של הבנות יהיה נמוך משל הבנים, וככה האי-שוויון יונצח עוד ועוד.

שלי יחימוביץ': לכן יש חשיבות מאוד גדולה לשוויון בצבא הגנה לישראל.

שלי יחימוביץ': הצבא הוא עדיין שוביניסטי, בצבא עדיין בנות מוטרדות מינית, וגם כשהן לא מוטרדות מינית ממש, או לא קורבן לאונס או למעשה מגונה ממש – וגם זה קורה בעולם הייררכי שבו הגברים נושאים בתפקידים חשובים וסמכותיים יותר – עדיין הן חשופות להערות שוביניסטיות וסקסיסטיות, לטיפה הנמכה ו"העמדה במקום", ליחס מזלזל, אפילו בתוך יחידות שבהן יש בנים ובנות באותם תפקידים ממש.

שלי יחימוביץ': העולם עוד לא מושלם, אבל אין ספק שנעשתה כברת דרך משמעותית מאוד מאז שאני הייתי קצינה בצבא ועד שהבת שלי, הקטנה, היום קצינה בצבא.

שלי יחימוביץ': צה"ל שאני שירתי בו היה צה"ל שונה לחלוטין מאותו צבא שהבת שלי כקצינה משרתת בו.

שלי יחימוביץ': אבל עדיין, הדרך מאוד מאוד מאוד ארוכה.

שלי יחימוביץ': החיילות והקצינות שנמצאות כאן, באולם, וגם אלה שצופות בנו עכשיו, הן חלק מתהליך היסטורי של שוויון.

שלי יחימוביץ': פמיניזם הוא מהפכה מאוד מאוד חדשה.

שלי יחימוביץ': היא קיימת בסך הכול 100 שנה – כלום, הרף עין במונחים היסטוריים.

שלי יחימוביץ': התמזל מזלנו להיות בתוכה, בעיצומה של המהפכה, ולהיות גם מהמחוללות של המהפכה הזאת.

שלי יחימוביץ': כל חיילת וכל קצינה שעושה היום תפקיד לראשונה, או בין הראשונות, היא פורצת דרך, אפילו בלי לדעת את זה; היא משנה לחלוטין את המציאות שאנחנו חיים בה, ולא רק בצבא, אלא גם אחריו.

שלי יחימוביץ': אני לא יכולה שלא להתייחס, לסיום, לאירועי היום הזה.

שלי יחימוביץ': אני מדברת על מינויו העתידי של הרב הצבאי הראשי המיועד, הרב אייל קרים.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לצטט דברים שהוא אמר על שירות בנות בצה"ל: "מכיוון שהנזק הצניעותי שעלול להיגרם לבת ולאומה מכריע, פסקו גדולי הדור והרבנות הראשית שגיוס בנות לצה"ל אסור באופן מוחלט"; זה ציטוט.

שלי יחימוביץ': "הצבא, כידוע, אינו המקום האידיאלי עבור בחורה צעירה, הן משום החברה המעורבת, והן משום המערכת ההייררכית הצבאית שבה נתונה הבת תחת פיקוד של גבר, לטוב או לרע, מה שאסור על-פי התורה.

שלי יחימוביץ': מצטרפת לכך אווירת ההתפרקות בצבא; ברגע שחיילים 'עולים על מדים', נופלות המחיצות, ומכיוון שהצבא גורם נזק צניעותי גדול לבנות, יש לשקול זאת בכובד ראש"; קרים הוסיף כי בניגוד לימי מלחמת השחרור, "בימינו אין אנו נמצאים במצב של פיקוח נפש אמיתי".

שלי יחימוביץ': אני לא יודעת איך להתחיל בכלל לדבר על הסילוף ועל העיוות שבטקסט הזה, מתחילתו ועד סופו, ובעיקר אובססיית הצניעות.

שלי יחימוביץ': די עם האובססיה הזאת.

שלי יחימוביץ': גם חברי חבר הכנסת – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

שלי יחימוביץ': – – מוטי יוגב דיבר על הצורך לשמור על צניעות בצה"ל.

שלי יחימוביץ': למה הצורך לשמור על צניעות לא חל על גברים בצה"ל, סליחה?

טלי פלוסקוב: נא לסכם, גברתי.

שלי יחימוביץ': מה, זו מצווה שחלה רק עלינו, הנשים, ועל החיילות והקצינות?

שלי יחימוביץ': כל עוד אנחנו לא ניפטר מהרטוריקה המדירה, המפלה, המקטינה, המחייבת בנות – כאילו הן איזה אובייקט מיני מהלך שחייב לשמור על צניעותו, לבל, חלילה, גברים לא ישלטו ביצרם ויתנפלו עליהן – –

טלי פלוסקוב: תודה.

שלי יחימוביץ': – – כשיש בזה גם השפלה לגבר – כל עוד התפיסות האלה ישלטו וישררו, וכל עוד יהיה ניסיון להחליק על הדברים החמורים האלה – ואני לא מזכירה – גברתי היושבת-ראש, עוד שנייה – אני לא מזכירה את דברי הבלע המוזרים ביותר על אינוס גויות טובות מראה, אני באמת לא רוצה לחשוב שהדברים האלה בכלל נאמרו אי-פעם, ואני מדברת על דברים שנאמרו בציטוט – כל עוד התפיסות החשוכות והלא-רלוונטיות לימינו אנו ימשיכו להתקיים, לא יהיה שוויון מלא, ואני מקווה שנדאג יחד לביעור הרוח הרעה הזאת מתוך צה"ל ומתוך החברה הישראלית בכלל.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר.

קריאה: – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אתה לא טועה.

אמיר אוחנה: – – – מי יזם את היום הזה?

טלי פלוסקוב: ענת ברקו.

אמיר אוחנה: רק היא?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

עודד פורר: תודה, גברתי.

עודד פורר: אני לא רוצה לפגוע במישהו, אבל אני אפתח, ראשית, בברכות על היום הזה ועל הכינוס הזה ועל החשיבות של ציון יום ההצדעה לחיילות צה"ל ומערכות הביטחון.

עודד פורר: רצה הגורל, חברי חברי הכנסת, שהיום, 12 ביולי, לפני עשור, גם פרצה מלחמת לבנון השנייה.

עודד פורר: זאת מלחמה שגבתה את חייהם של אזרחיות ואזרחים ושל לוחמות ולוחמים רבים.

עודד פורר: ואולי זה היום, דווקא ביום ההצדעה לחיילות צה"ל ומערכות הביטחון, ודווקא כשזה נופל על התאריך הלועזי של ציון עשור למלחמת לבנון השנייה, לספר ולהזכיר את סיפורה של לוחמת אחת, שלפני עשור התעקשה לקחת חלק בפעילות מבצעית.

עודד פורר: אותה לוחמת הייתה הטכנאית המוטסת היחידה שהייתה אז בטייסת היסעורים.

עודד פורר: היא הצטיינה בתפקידה, היא השתתפה במבצעים רבים, ולאחר ארבע שנות שירות קבע, בשנת 2005, השתחררה והחלה בלימודי משפטים.

עודד פורר: אבל לאחר השירות היא לא התנתקה מהטייסת.

עודד פורר: היא המשיכה לעשות מילואים, ובתקופה – צריך לזכור את זה, כי אנחנו מדברים פה הרבה על המילואימניקים - שבין ינואר 2006 ליולי 2006 היא ביצעה 50 ימי מילואים; לרובם היא התנדבה.

עודד פורר: בסופו של דבר, באותו קיץ גם גייסו אותה למילואים בתנאי קבע, וזה תפס אותה באותה חופשה.

עודד פורר: כשהיא הייתה בטייסת פרצה אותה מלחמה, מלחמת לבנון השנייה, והיא נדרשה לבצע פעילות מבצעית.

עודד פורר: היא גם ביקשה להשתתף בפעילות מבצעית מעבר לגבול, בתוך לבנון.

עודד פורר: מפקדיה סירבו.

עודד פורר: אפילו שהיא הייתה המכונאית המוטסת הראשונה במערך המסוקים הכבדים, היסעורים, אפילו שהיא הייתה מצטיינת, מפקדיה סירבו לשלב אותה בפעילות מבצעית.

עודד פורר: אותה לוחמת ראתה את הקרבות מתחוללים מעבר לגבול, היא לא הסכימה להישאר מחוץ למערכה, והודיעה למפקדיה שהיא תפסיק את שירות המילואים אם לא ישלבו אותה בפעילות המבצעית מעבר לקווי האויב.

עודד פורר: היא הוסיפה ופנתה למפקד הטייסת באופן ישיר, וביקשה ממנו שיאשר את השתתפותה.

עודד פורר: לבסוף הסכים מפקד הטייסת לצרף אותה לטיסה מבצעית שיצאה לדרכה ב-11 באוגוסט.

עודד פורר: למחרת, ב-12 באוגוסט 2006, תשע שנים ו-11 חודש מהיום, היא השתתפה במבצע ההנחתה הגדול של לוחמים בעומק דרום-לבנון.

עודד פורר: במהלך המבצע היא עודדה את הלוחמים, סייעה להם בזמן הטיסה, והיסעורים, לאחר שהנחיתו את הכוח, כ-30 שניות לאחר מכן המריא המסוק ונפגע מטיל שירה ארגון הטרור "חיזבאללה".

עודד פורר: באירוע הזה מצאה הלוחמת קרן טנדלר, זיכרונה לברכה, בת העיר רחובות, את מותה.

עודד פורר: בת 27 הייתה.

עודד פורר: אתה נפלו חבריה לצוות: רב-סרן סמי בן נעים, רב-סרן ניסן שלו, סרן דניאל גומז ורב-סמל מתקדם רון משיח.

עודד פורר: גופתה של קרן אותרה יממה לאחר מכן.

עודד פורר: מפקד חיל האוויר דאז, האלוף אליעזר שקדי, סיפר למשפחתה שהוא נתן פקודה: לא חוזרים בלי קרן.

עודד פורר: במבצע להחזרתה השתתפו מאות לוחמים, ובהם כוחות חי"ר מחטיבת הצנחנים במילואים, יחידות "שלדג" ו-669.

עודד פורר: גופתה אותרה בנקיק צדדי במרחק-מה משרידי המסוק, והיא הוחזרה לישראל במסע רגלי של כמה שעות, כשהלוחמים נושאים אותה על אלונקה.

עודד פורר: טנדלר היא החיילת היחידה שנהרגה במלחמת לבנון השנייה.

עודד פורר: לפי נתוני צה"ל, מאז 1962 ועד היום נהרגו יותר מ-500 לוחמות המוכרות כחללי צה"ל.

עודד פורר: בעשור הראשון שאחרי קום המדינה – ואת זה חשוב לזכור היום – נהרגו עשרות נערות ונשים שהוצבו בתפקידי לחימה ובקו הראשון עוד בימי הפלמ"ח.

עודד פורר: מספרת פרופסור ג'ודי באומל-שוורץ, שחקרה את ההנצחה של נשים, שנשים שהיו בתפקידי לחימה ב-1948 היו בקו הראשון.

עודד פורר: לדבריה, תקרית במלחמת העצמאות שבה התעללו בגופת לוחמת הביאה להוצאת נשים מהשורות הלוחמות, והאישה הפכה לגורם מסייע – אלחוטנית, חובשת – ליד הקווים, אבל לא בתפקידי לחימה.

עודד פורר: המציאות הזאת השתנתה.

עודד פורר: עם כל הצער והכאב, אני יכול לומר שהיא השתנתה לשמחתנו, ונשים וגברים, חיילות וחיילים, לוחמות ולוחמים כאחד, הם אותה רקמה אנושית גדולה שעליה אנחנו מדברים, וחיים אותה ביום-יום.

עודד פורר: יהי זכרה של קרן טנדלר ברוך – ושל כל הלוחמות שנהרגו מעבר לקווים, וביום הזה נזכור גם אותן.

עודד פורר: תודה.

טלי פלוסקוב: אמן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריה יסכם לנו את הדיון, ישיב, סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, הכנסת מציינת היום יום הצדעה לחיילות צה"ל, לשוויון שלהן בצה"ל, לשותפות, לשירות המשמעותי שלהן בצה"ל, שהוא צבא חובה וצבא העם, שלשירות בו יש גם ערך חינוכי, שוויוני, לאומי ואחר.

תמר זנדברג: והנה היום, בדיוק היום, ממונה רב צבאי ראשי שבהיסטוריה שלו יש ככה: קיום דיון – הלכתי כמובן, הלכתי בלבד, אבל עדיין דיון – בשאלה אם מותר או אסור לאנוס נשים – אומנם גויות יפות תואר, אבל עדיין נשים; ברקע שלו יש התבטאות שאומרת ש"הנזק הצניעותי" – אני מצטטת – "שעלול להיגרם לבת ולאומה כתוצאה משירות בצה"ל מכריע", ולכן הוא "אסור באופן מוחלט", וש"הצבא, כידוע" – לכולנו – "אינו המקום האידיאלי עבור בחורה צעירה, הן משום החברה המעורבת והן משום המערכת ההייררכית הצבאית שבה הבת נתונה תחת פיקוד של גבר", שזה דבר ש"אסור על-פי התורה".

תמר זנדברג: ונוסיף התבטאות נוספת, שאינה קשורה לנשים, אבל בעיני היא אנטי-הומנית באופן כללי, שהתפיסה הרואה גויים כשקולים בזכויותיהם במדינה נוגדת את דעת התורה, ואין תוקף הלכתי לנציגי המדינה לפעול בניגוד לרצון התורה.

תמר זנדברג: נדמה לי שהמסר, לא רק לנשים, אלא לכולנו כחברה, הוא מסר מאוד מאוד בעייתי היום.

תמר זנדברג: אני מבינה שהרב הצבאי הראשי וחסידיו מסבירים לנו היום על דיון הלכתי ותיאורטי, ושלא צריך לייחס להתבטאויות מלפני 13 שנה – אבל נדמה לי שאם זאת הרוח שנושבת מהרב הצבאי הראשי, שהפיתוח ההלכתי שלו הוא שכדי שנשים יוכלו לשיר הגברים צריכים להסיט את מבטם הצדה, ובכלל עדיף שנשים לא ישירו, ועדיף שישירו זמרים, ולא נשים, כדי להתחשב ברגשות – נדמה לי שאלה דברים שכבר היו צריכים לעבור מהעולם.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, האו"ם, בהחלטה מאוד ידועה ומפורסמת שלו, החלטה 1325, נתן את דעתו על שילוב נשים במוקדי סכסוך ובתהליכי משא-ומתן מדיניים וביטחוניים.

תמר זנדברג: הוא דיבר שם על כל מיני דברים, גם על נשים במוקדי קבלת ההחלטות וגם על הפגיעה בנשים עקב אותם סכסוכים באזורי עימות, בין היתר באונס, ובהטרדות, השפלות, כפייה ואלימות כאלה ואחרות.

תמר זנדברג: לצערי הרב, את הדברים האלה אנחנו עדיין רואים בימים אלה במקומות שונים בעולם, כמו למשל בדרום-סודאן, שבה אונס נשים הוא אחת הפרקטיקות של הצבא במלחמת אזרחים אכזרית ועקובה מדם שמופנית נגד אזרחיה של המדינה עצמה.

תמר זנדברג: נדמה לי, או חשבנו, שצה"ל התקדם מזמן מזמן מזמן מהדברים האלה; שגם הצורך לשלב חיילים, כולל חרדים, בשירות בצה"ל לא יבוא על חשבון הנשים, כי אנחנו, כנשים, התרגלנו שהצרכים שלנו והזכויות שלנו הם תמיד בסוף.

תמר זנדברג: קודם נתחשב ברגשות של כולם, וקודם נאפשר שחס וחלילה אף אחד לא ישמע אישה שרה – דבר שאגב לא היה; זה הקצנה והתחרדות או התחרדלות של השנים האחרונות, בכלל קיום הדיון הזה – ורק אחר כך אנחנו נחשוב איך אישה צריכה להופיע, איך והאם היא צריכה לשיר, באיזה תפקידים היא צריכה לשרת וכו' וכו'.

תמר זנדברג: נדמה לי ש"סערת הרב", כמו שהיא מכונה בהרבה מאמצעי התקשורת בשעות האחרונות במהלך היום, מביאה אותנו לרגע ההכרעה; אנחנו צריכים להגיד כאן דבר נורא ברור: כל עוד אפשר להתחשב ואפשר להכיל את הרגשות של כולם, ובאמת להכיל קבוצות אוכלוסייה שונות בתוך מסגרות מעורבות ובמסגרת חיים משותפים – כן ייטב.

תמר זנדברג: אבל כאשר אנחנו מגיעים להכרעה, וזכויותיה של אישה עומדות כנגד רגשות כאלה ואחרים, דתיים – באמת, כבודם במקומם מונח.

תמר זנדברג: אבל כאשר ההכרעה בין הרב לבין הריבון מתנגשת, הריבון הוא המכריע, השוויון הוא המכריע.

תמר זנדברג: זכותה של שום אישה לא תהיה פחותה ולא תהיה מודרת ולא תהיה מוקצית הצדה מפאת מחשבה שהייתה צריכה לעבור מן העולם כבר מזמן.

תמר זנדברג: ונדמה לי שאם יש מסר שהבית הזה צריך לשלוח ביום ההצדעה לחיילת, זה המסר: מסר של שוויון, מסר של ערך שווה, מסר של שותפות, ולא מסר מדיר, מפלה, מזלזל, שגולש גם בשוליים שלו למסר אלים, בעייתי, ושבשם אותו דיון הלכתי מתיר גם עבירות חמורות שלא צריך בכלל לדון בהן.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: כאמור, ישיב לנו סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ראשית, ברכות, חברת הכנסת ברקו, על היום הזה, וברכות למי שנמצאות כאן, לחיילות צה"ל.

אלי בן-דהן: צה"ל אכן הוא צבא העם, וככזה חובתו הערכית והמוסרית לשאוף לתת שוויון מלא לכל המשרתים בו.

אלי בן-דהן: נשים משרתות בצה״ל מיום הקמתו ומבצעות תפקידים משמעותיים, חשובים ובעלי השפעה על אופייה והישגיה של מערכת הביטחון.

אלי בן-דהן: כיום כ-85% מהמקצועות הצבאיים פתוחים לנשים, כולל מקצועות לחימה רבים ומגוונים.

אלי בן-דהן: אנו עדים למגמה הולכת וגוברת של שירות נשים בצבא כלוחמות, מפקדות וקצינות.

אלי בן-דהן: תהליכים רבים בצה״ל מעצימים את ערך השוויון, תוך התאמת מסלולי השירות, מיצוי לפיקוד ולקצונה, ובתוך כך אפשרויות להרחבה ופיתוח של תפקידים נוספים לשירות נשים, כחלק מהתוכנית הרחבה של שילובן הכולל בצה״ל.

אלי בן-דהן: אזרחי ישראל מעריכים את החיילים והחיילות של צה״ל.

אלי בן-דהן: אנחנו מצדיעים לכן.

אלי בן-דהן: אני רוצה, כיוון שפה דובר רבות על הרב הראשי לצה"ל החדש, תרשי לי לומר כמה מילים.

אלי בן-דהן: ראשית, אני מכיר באופן אישי את הרב אייל קרים.

אלי בן-דהן: הרב אייל קרים, לוחם בגדוד 202 של צנחנים, קצין מבצעים במבצע "צלצל", קמב"ץ חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון הראשונה, מפקד בסיירת מטכ"ל, מפקד סיירת צנחנים, לוחם ורב.

אלי בן-דהן: הרב קרים עסק במשך שנים בפסיקות הלכה שנוגעות בשירות הצבאי, בקירוב חיילים רבים לערכים של צה"ל, לפקודות צה"ל, למילוי פקודותיו, וכמובן –להשלמתו בפסקי הלכה.

אלי בן-דהן: לבוא ולקחת שני פסקי-דין, או שני מאמרים, מנותקים מהעניין, להוציא אותם מהקשרם, ומתוך זה לומר: זוהי עמדתו של הרב הצבאי – אני חושב שזה מעשה שלא ייעשה.

דב חנין: מנותקים מהקשרם – באיזה הקשר – – –

אלי בן-דהן: סליחה, לא הפרעתי לך.

אלי בן-דהן: תפסיק להפריע לי כל הזמן.

דב חנין: אבל באיזה הקשר הדברים נכונים?

אלי בן-דהן: עוד מעט תגיד שאין עם פלסטיני, נכון?

דב חנין: באיזה הקשר הדברים נכונים?

אלי בן-דהן: רגע, יש עם פלסטיני או אין?

דב חנין: באיזה הקשר הדברים נכונים?

אלי בן-דהן: אענה לך, תקשיב טוב.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: אם תקשיב טוב, אענה לך עד הסוף.

דב חנין: אני מחכה.

אלי בן-דהן: אבל אתה, אין לך סבלנות להקשיב.

אלי בן-דהן: כבר למדנו שהאמת רחוקה ממך.

אלי בן-דהן: מה לעשות, קשה לך לשמוע את האמת, זה נכון.

מיקי רוזנטל: לעומת זאת, דברי הרב מופיעים באתר "כיפה".

אלי בן-דהן: לעומת זאת, דברי הרב – תיתן לי לומר.

מיקי רוזנטל: ושם כל אחד יכול לקרוא אותם.

מיקי רוזנטל: זה בושה וחרפה.

אלי בן-דהן: אדוני נכבדי – – –

מיקי רוזנטל: דרך ארץ קודמת לתורה.

אלי בן-דהן: מה אתה אומר?

מיקי רוזנטל: ואתה מגן על זה.

אלי בן-דהן: אתה רוצה ללמד את רבני ישראל מה – באמת דרך ארץ קדמה לתורה?

מיקי רוזנטל: תגיד, מה, יש לך מונופול על התורה?

אלי בן-דהן: באמת, מה אתה אומר?

מיקי רוזנטל: – – – מונופול על התורה?

אלי בן-דהן: מה אתה אומר?

מיקי רוזנטל: תתבייש שאתה מגן על זה.

דב חנין: באיזה הקשר – – –

אלי בן-דהן: כל הכבוד לך.

מיקי רוזנטל: תתבייש.

אלי בן-דהן: מה אתה אומר?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל – –

מיקי רוזנטל: תתבייש.

טלי פלוסקוב: – – וחבר הכנסת דב חנין, אני קוראת לכם – – –

אלי בן-דהן: אתה רוצה סמיכה לרבנות עוד מעט?

טלי פלוסקוב: לא, אני קוראת לכם להירגע – –

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד.

טלי פלוסקוב: – – ולתת לסגן השר להשיב, אחרת – – –

דב חנין: קשה לי להירגע.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, תשמעו את דעתו.

אלי בן-דהן: הוא בעד גיוס בנות לצה"ל.

אלי בן-דהן: כן, תשמעו את דעתו האמיתית.

אלי בן-דהן: הוא אמר אותה בצורה מאוד מאוד ברורה.

אלי בן-דהן: תפסיקו לנתק דברים מהקשרם.

אלי בן-דהן: אינכם מבינים – – –

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: אתה אינך מבין מה זה לימוד הלכתי.

אלי בן-דהן: אין לך שום קשר לעניין, אין לך הבנה בזה, אתה לא מבין מה זה.

אלי בן-דהן: אם היית מבין – –

דב חנין: אני שואל אותך באיזה הקשר הדברים העל האונס הם נכונים.

אלי בן-דהן: – – אם היית מבין, היית יודע.

אלי בן-דהן: הלימוד ההלכתי – – –

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: הלימוד ההלכתי הוא לימוד תיאורטי, הוא לימוד שצריך להבין אותו.

אלי בן-דהן: יש הבדל – – –

דב חנין: מה זה תיאורטי?

דב חנין: תיאורטית זה בסדר?

אלי בן-דהן: תקשיב טוב.

אלי בן-דהן: יש הבדל גדול – – –

דב חנין: תיאורטית זה בסדר?

אלי בן-דהן: יש הבדל גדול בין לימוד לפסיקת הלכה לבין לימוד תיאורטי.

אלי בן-דהן: אבל אני רוצה לומר לכם, רבותי, חברי היקרים מהשמאל, כולכם פה התנפלתם על הרב קרים בלי לקרוא את דבריו, בלי לדעת מי הוא.

מיקי רוזנטל: למה אתה אומר את זה?

אלי בן-דהן: תקשיב רגע.

אלי בן-דהן: תקשיב רגע.

מיקי רוזנטל: למה אתה אומר את זה?

אלי בן-דהן: אני אומר את זה.

מיקי רוזנטל: מה אתה יודע מה אני קראתי?

אלי בן-דהן: רגע, תקשיב רגע.

מיקי רוזנטל: תתבייש לך.

אלי בן-דהן: אל תגיד לי.

אלי בן-דהן: תקשיב רגע.

מיקי רוזנטל: תקשיב, אני בתורה מבין לא פחות ממך.

אלי בן-דהן: לא שמעתי – – –

מיקי רוזנטל: אני בתורה מבין לא פחות ממך.

אלי בן-דהן: מה אתה אומר?

מיקי רוזנטל: אין אישור הלכתי לאונס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מיקי רוזנטל: אין אישור הלכתי לאונס האויב.

מיקי רוזנטל: אין דבר כזה.

אלי בן-דהן: סליחה, לא שמעתי אף אחד מכם יוצא בקריאה נגד יושבת-ראש הוועדה למעמד האישה, שלא מוכנה לקיים שום דיון – –

מיקי רוזנטל: גם זה שקר.

אלי בן-דהן: – – על חיילות בצה"ל.

מיקי רוזנטל: גם זה שקר.

מיקי רוזנטל: גם זה שקר.

אלי בן-דהן: שום דיון לא מקיימת.

מיקי רוזנטל: אתה משקר.

דב חנין: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

אלי בן-דהן: לא שמעתי אתכם פה.

אלי בן-דהן: אף אחד לא עלה לכאן.

מיקי רוזנטל: אתה משקר.

מיקי רוזנטל: עמדתי ודיברתי על זה.

אלי בן-דהן: לא עלית לכאן.

מיקי רוזנטל: אתה משקר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד לכם, אף אחד לא עלה לכאן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אל תגרמו לי להוציא אתכם מהאולם.

אלי בן-דהן: היו פה חברי כנסת רבים ורבות, אף אחת מכן לא אמרה מילה אחת על זה שלא מתקיים יותר משנה שום דיון בוועדה – – –

עליזה לביא: אמרתי את זה.

עליזה לביא: אמרתי את זה.

דב חנין: מה הקשר?

אלי בן-דהן: – – – בוועדה – – –

מיקי רוזנטל: לא, זה גם שקר.

מיקי רוזנטל: זה לא נכון.

אלי בן-דהן: הקשר הוא זה – אגיד לך מה הקשר.

עליזה לביא: דיברתי על זה.

אלי בן-דהן: מצוין.

אלי בן-דהן: מי שאמר – נהדר.

אלי בן-דהן: מי שאמר – נהדר.

דב חנין: – – – אמר שיצר הרע בזמן של מלחמה – – –

אלי בן-דהן: אגיד לך מה הקשר.

דב חנין: – – – לטובת הכלל – – –

אלי בן-דהן: אענה לך מה הקשר.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: תקשיב דקה.

אלי בן-דהן: אענה לך מה הקשר.

אלי בן-דהן: אתה יודע, יש עוף, ציפור, שנקראת חסידה.

אלי בן-דהן: מה לעשות שהציפור הזאת היא ציפור טמאה, שאסורה באכילה ליהודים.

אלי בן-דהן: אז למה היא נקראת חסידה?

אלי בן-דהן: הרי היא חסידה.

אלי בן-דהן: אתה יודע מה אומרים חז"ל?

אלי בן-דהן: אענה לך.

אלי בן-דהן: חז"ל אומרים שחסידה היא עוף טמא מכיוון שהיא עושה חסד עם חברותיה.

אלי בן-דהן: מי שדואג לעשות חסד רק עם חברותיו, לא עם כולם, הוא עוף טמא.

אלי בן-דהן: ואני מקווה שהבנת, ואם לא הבנת – אסביר לך בפעם אחרת.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

דב חנין: לא הבנתי את התשובה על הרב.

דב חנין: לא הבנתי את התשובה על הרב.

דב חנין: באיזה הקשר – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

טלי פלוסקוב: רק מה ההצעה שלכם, כעיקרון?

דב חנין: באיזה הקשר – – –

מיקי רוזנטל: לאנוס את הגויות.

מיקי רוזנטל: לאנוס את הגויות.

טלי פלוסקוב: להסתפק בתשובתו – – –

מיקי רוזנטל: בוא נעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון – לאנוס גויות.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו.

מירב בן ארי: – – –

אלי בן-דהן: לוועדה למעמד האישה.

טלי פלוסקוב: להעביר את הדיון לוועדה לקידום מעמד האישה?

קריאה: לא, לא.

טלי פלוסקוב: מה את מבקשת?

ענת ברקו: אני מבקשת את זה – – –

אלי בן-דהן: אני מציע לוועדה למעמד האישה.

טלי פלוסקוב: מה את מבקשת?

ענת ברקו: לוועדת החוץ והביטחון.

טלי פלוסקוב: זה אומר, רבותי – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, זה עובר לוועדת הכנסת, כרגיל.

מירב בן ארי: למה?

טלי פלוסקוב: ברגע שיש חילוקי דעות, זה עובר לשם.

טלי פלוסקוב: ועדת הכנסת תקבע באיזו ועדה יהיה המשך הדיון.

ענת ברקו: – – – היא לא רוצה שיהיה שם שום דיון של חיילות צה"ל – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים להצביע על העברת הדיון לוועדת הכנסת.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

קריאה: מה זה משנה?

טלי פלוסקוב: כבר הפעלתי הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה להצביע.

עודד פורר: זה יעבור לוועדת הכנסת?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 11 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה להמשך הדיון.

טלי פלוסקוב: ציון יום הדיור

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לעוד נושא שאנחנו מציינים היום – ציון יום הדיור, הצעות לסדר-היום מס' 1810, 3687, 4289, 4306, 4374, 4383, 4401 ו-4406.

טלי פלוסקוב: סוגיה חשובה זו שבה ועולה בתדירות גבוהה בשיח הציבורי, וגם כאן אצלנו, ובצדק: קורת גג היא הצורך הבסיסי של כל אדם, באשר הוא, והאפשרות לספק דיור לכל אזרח היא משימה ראשונה במעלה.

טלי פלוסקוב: המחסור בדירות בישראל והקושי של רבים להגיע לדיור משלהם הם מן המפורסמות.

טלי פלוסקוב: יש פער מובנה בין היצע לביקוש, התורם לעלייה ניכרת ומתמדת במחירי הדיור, הן להשכרה והן לרכישה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, זה קצת מפריע לי.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: המצוקה הזאת משמעותית, הזעקה אמיתית, והנתונים מדברים בעד עצמם: מחירי הדירות עלו בישראל, במהלך שנים ספורות, בעשרות אחוזים.

טלי פלוסקוב: כל בעל דירה יודע על בשרו ועל קירות ביתו עד כמה המחירים האמירו, אך מי שבעיקר מתמודד עם הקושי הם מחפשי ומבקשי הדירות.

טלי פלוסקוב: במאמץ משולב להתמודד עם משבר מחירי הדיור מקדמת הממשלה תוכניות כדי להגדיל את ההיצע, לקרב את הפריפריה למרכז ולשווק דירות לזכאים במחירים שפויים יותר, במסלולי מחיר למשתכן ומחיר מטרה.

טלי פלוסקוב: גם הדיור הציבורי חייב להיות חלק בלתי נפרד מאפיקי ההתמודדות עם משבר הדיור.

טלי פלוסקוב: יש לעשות כל מאמץ לבנות עוד דירות כאלה, ולאפשר לדייריהן, בהתאם לתנאי הזכאות, לרכוש אותן בבוא היום.

טלי פלוסקוב: כל אלה מקדמים אותנו לעבר היעד, אבל ברור שאין פתרונות קסם.

טלי פלוסקוב: שינוי המגמה דורש אורך רוח, שלא תמיד אפשרי למחפשים דיור – חלקם זמן רב.

טלי פלוסקוב: יש לקוות שהכוונות הטובות יתורגמו למעשים ולתוצאות ויהפכו את הדיור בישראל לבר-השגה.

טלי פלוסקוב: דיור לכל אדם הוא מיסודותיה של חברה מתוקנת ושל מדינה שיש בה מרכיב של רווחה.

טלי פלוסקוב: המעון, כלומר מקום מגורים, היה אחד המ"מים המפורסמים של ז'בוטינסקי, שאותם הוא מנה כחובות המדינה כלפי אזרחיה.

טלי פלוסקוב: כל אדם זקוק לארבע אמות משלו, למחסה ולפרטיות, אך מעל לכול – לכבוד אנושי.

טלי פלוסקוב: בית, הרבה מעבר לקירות, הוא מרכיב בסיסי בהגדרתנו, במעמדנו.

טלי פלוסקוב: לא בכדי אנו אומרים שביתנו הוא מבצרנו.

טלי פלוסקוב: אני מקווה ומאמינה שאנחנו צועדים במתווה הנכון לפתרון המשבר, וגם דיון יתרום לכך.

טלי פלוסקוב: יישר כוח לשותפים לו, ובראשם לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, יוזמת יום הדיור.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת להזמין את חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, ראשונת הדוברים בנושא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אחריה – מנחם אליעזר מוזס.

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום ציינו בכנסת, כמדי שנה בשנה, ולפעמים כמדי מושב במושב, את יום הדיור.

אורלי לוי אבקסיס: אינני היחידה שמטפלת בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שדולה שרבים החברים בה ורבים גם יושבי-הראש-במשותף שלה, וזה מקסים לראות את חברי הכנסת מכל סיעות הבית משתפים פעולה למען האזרח, בלי מניירות, בלי ניגודים, כאשר אנחנו יודעים ורוצים להגיע למטרה אחת, והיא באמת תשובה לכל אותו מיליון אזרחים – ואני אומרת בכוונה "אותו", כי זה מספר בלתי נסבל במדינת ישראל, ובלתי נתפס; מיליון אזרחים ללא קורת גג, או ללא ביטחון של קורת גג.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, הדבר הזה יכול להתחלק לכמה אוכלוסיות ולכמה סיבות.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להתחיל ולציין ולהגיד תודה רבה ליושבי-ראש הוועדות שציינו היום את הנושא, במסגרת היום המיוחד הזה, בוועדות שלהם, ודנו בנושאים שרלוונטיים לוועדות שלהם, ובעיקר דנו בנושא הכואב ביותר, אני חושבת, של החברה הישראלית, וזה הזכאים לדיור ציבורי – קצה הרצף החברתי, הנזקקים, שהמדינה ברגל גסה רמסה את הזכויות שלהם וביד חזקה לקחה את הכסף שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: 3.3 מיליארד שקלים נלקחו מקופת הדיור הציבורי, והארץ שתקה.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו נמצאים כאן, בכנסת ישראל, ומבינים שאת החרפה הזאת צריך לתקן.

אורלי לוי אבקסיס: נעשים צעדים, אני חייבת לומר; הרוח במשרד השיכון קצת השתנתה, וכנראה יש מי שלא אוהב את הרוח החדשה.

אורלי לוי אבקסיס: בימים האחרונים אנחנו מקבלים ידיעות, בין אם זה מאמצעי תקשורת ובין אם זה מגורמים שמבינים עניין, או מקורבים כאלה ואחרים, על כך ששר האוצר, שר האוצר החברתי במדינת ישראל, בזמן משבר דיור חריף ביותר, מתכוון להדיח את השר שלו ממשרד השיכון ולהעבירו למשרד אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת שאלה נורא פשוטה, ולא משום שיש לי חיבה לשר – יש לי חיבה אליו, אבל זה בגלל העבודה שלו במשרד, בואו נשים את זה, ככה, על הדלפק; לא הייתי אתו בצבא, לא הכרתי אותו לפני, ואין לי יחסים אישיים אתו, את יודעת מה, שלא תואמים את הסידורים או את העבודה המשותפת פה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן, כשראיתי את הדבר הזה, הבנתי שמה שעומד מאחוריו זה דיוני התקציב הדו-שנתי שלפנינו.

אורלי לוי אבקסיס: משרד השיכון רוצה לדרוש לדיור הציבורי – דרך אגב, בואו נזכור: את המשרד הזה רוקנו כמעט מכל נכסיו, ובמשרד הזה נשאר דיור ציבורי, אבל נשאר שר שמסתבר שהדיור הציבורי נוגע ללבו.

אורלי לוי אבקסיס: בדיור הציבורי יש חרפות גדולות.

אורלי לוי אבקסיס: היום דנו בוועדה לקידום מעמד האישה בהטרדות מיניות – ואני מודה לך, עאידה תומא סלימאן, על הרגישות ועל ההבנה של הנושא הזה; איך אותן נזקקות, אין מילה אחרת, אותן נזקקות זכאיות לדיור ציבורי, נאלצות לעבור מסכת השפלות מצד פקידים בחברות משכנות, והפחד שלהן הוא שאם לא ישתפו פעולה, או אם ידחו – ברגל גסה – את החיזורים או ההטרדות של אותו פקיד שאמור לתת להן את הזכויות שלהן – הן תאבדנה בבת אחת, והילדים שלהן יישארו ללא קורת גג, ויכול להיות שמשרד הרווחה, כפי שעשה עם ריקי בן-לולו, ייקח לה את הילדים, כי היא לא מצליחה לתת להם קורת גג מעל לראש.

אורלי לוי אבקסיס: תראו, אני חייבת לומר שהאבסורד הזה הולך ומתחדד כאשר אנחנו מגלים, למשל – וזה משהו שאנחנו לגביו, כל הנשים פה, בכנסת ישראל, צריכות להתגבש יחד ולראות מה עושים: כאשר אישה חד-הורית – שזה מהקריטריונים לזכאות לדיור ציבורי – עם שלושה ילדים דורשת זכאות, בודקים אם היא תובעת מזונות ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חשבתי שמזונות ילדים זה בעבור הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: האם אתן יודעות שאם אותה זכאית מקבלת מהביטוח הלאומי מזונות, או רק דורשת מזונות ילדים, או מקבלת מאיפשהו מזונות – היא מאבדת באחת את הזכאות שלה לדיור ציבורי?

אורלי לוי אבקסיס: כסף של מי זה?

אורלי לוי אבקסיס: האם המדינה מסבסדת את משרד השיכון מהפה של ילדים בחברה הישראלית?

אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שכן.

אורלי לוי אבקסיס: זה קשה, אבל זו אמת.

אורלי לוי אבקסיס: במקביל הם עושים דבר נורא אחר; מדינת ישראל, שגוזרת קופונים על ריבית לא אמיתית על משכנתאות לזוגות צעירים, יוצרת מציאות שבה היא גם מסכנת את הפנסיה של ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: כי היום זוגות צעירים לא יכולים להרשות לעצמם הון עצמי וקורת גג משנה מציאות ומוציאה מעוני, ואם בעבר הדיור הציבורי היה נותן גם לזוגות צעירים את האופציה לחיות בדירה ציבורית, אז אנחנו מגלים שמאחר שמכרו את הדירות וגנבו את הכסף, אי-אפשר לתת לזוגות הצעירים האלה דירה, ואנחנו זורקים אותם לכרישים – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: – – של השוק החופשי.

אורלי לוי אבקסיס: אני אנסה לסכם את זה, אבל בבקשה, זה נושא כל כך חשוב, את היית בוועדות.

טלי פלוסקוב: ברור, אבל כולם רוצים לדבר חמש דקות.

טלי פלוסקוב: כבר הוספתי לך.

אורלי לוי אבקסיס: ולכן מה שקורה, דבר אחד: אם לא נולדת למשפחה עם הון עצמי, לא תהיה בעל דיור לעולם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, כשמבינים בבנקים שהם רוצים כן לגרום להם לקחת משכנתאות או כן לגרום להם לקחת ריביות – דרך אגב, הריבית על המשכנתה היא הרבה יותר גבוהה מהריבית בשוק בכלל, או על עסקאות אחרות – אנחנו צריכים להבין מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: היום הבנקים ממרידים את הילדים כלפי ההורים הפנסיונרים שלהם, שיכול להיות שאין להם בכלל ביטחון פנסיוני, ואומרים להם – אני אתן לכם דוגמה – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי אבקסיס, אני מבקשת לסכם.

אורלי לוי אבקסיס: – – בנק דיסקונט מציע מוצר חדש: "משכנתה עם גב הורים".

אורלי לוי אבקסיס: הם כותבים במודעה: בזכותה לילדים שלכם עוד תהיה דירה.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שאנחנו משעבדים את הילדים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – אנחנו משעבדים את ההורים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: והנושא של דיור ציבורי – ובזה אני מסיימת – –

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: – – הרעיון שהיה, לשים את אביגדור יצחקי, שהמרחק בינו לבין דיור ציבורי, אני חושבת שזה המרחק בין שמים לארץ, כשר השיכון – זה משהו שהוא מטורף, זה משהו שהוא לא הוגן.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: רק להזכיר פורום החווה, להזכיר האשמות, להזכיר כתבי-אישום.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי אבקסיס, אני מבקשת לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו:

אורלי לוי אבקסיס: כאשר הבינו במשרד האוצר שזה לא ילך – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – ניסו לעשות חילופי גברי ולהביא את אלי כהן.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הערכה גדולה לחבר הכנסת אלי כהן, אבל אני חושבת שבמקום לשתק שני משרדים, מן הראוי שייתנו לכלכלן להיות במשרד הכלכלה – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – וייתנו למי שמכיר את משרד השיכון להיות שר השיכון.

טלי פלוסקוב: אין לי אפשרות לסגור את המיקרופון, אבל אני מבקשת לסכם.

טלי פלוסקוב: עשית עבודה כל כך יפה היום.

טלי פלוסקוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת: בדיוני תקציב, אל תהרסו את הזוגות הצעירים, ואל תהרסו את הילדים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: – – כי קורת גג זה משהו בסיסי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלי פלוסקוב: הדובר הבא – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: רבותי, חמש דקות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לעמוד בזמנים.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא ידעתי שמנהלת סיעה מנהלת לך את המליאה.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, נתתי לך פי-שניים ממה שהיה מותר, ובכלל זה הסתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לך, אני מודה לך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: היו גם הוראות של מנהלת סיעה.

מנחם אליעזר מוזס: היום יום הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: אני, לפני שבע שנים, זיהיתי את המשבר שהולך לקרות, והקמתי שדולת דיור, שהיו בה חברים מהימין ועד השמאל שבשמאל.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להתייחס לשתי הודעות שיצאו היום ממשרד האוצר: א.

מנחם אליעזר מוזס: אומר שר האוצר: בגלל עודפי גבייה של מיליארדי שקלים, כספי המסים שייכים לציבור, וכשיש עודפים, חובתנו להחזירם, ואשר על כן מוצעות שתי הצעות: 1.

מנחם אליעזר מוזס: להפחית את מס ההכנסה לעובדים, וזה צעד מבורך; 2.

מנחם אליעזר מוזס: להפחית את מס החברות – שכידוע זה שייך לעשירים – להפחית שם.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שאם אנחנו באמת חושבים להחזיר לציבור את עודפי הגבייה – שזה מסתכם בכ-4 מיליארד שקל, אז צריכים לחדש את המושג של מענקי מקום, הלוואות מקום למחוסרי דיור, דבר שהיה קיים עשרות בשנים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני שר השיכון.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר הזה יביא לעידוד ההתיישבות בפריפריה – לחזור עוד פעם למענקי המקום.

מנחם אליעזר מוזס: וגם כן, כדי באמת להוריד את מחירי הדיור, עלינו להוריד את המסים מהמוצרים וחומרי הבנייה לדירות, אשר מרכיב המיסוי עליהם מגיע עד 65%, ואז זה יביא באמת להוזלת הדיור מייד.

מנחם אליעזר מוזס: ב.

מנחם אליעזר מוזס: ההודעה השנייה שיצאה מהאוצר – שמס חדש יוטל על כל מי שיש לו יותר משתי דירות.

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, מהדירה השלישית ישלמו כל שנה מס של 1,000 שקל.

מנחם אליעזר מוזס: וכאן הבן החכם שואל: מה זה אומר, אצל מישהו שיש לו שלוש דירות, 1,000 שקל בשנה מס?

מנחם אליעזר מוזס: אבל מה התוצאה?

מנחם אליעזר מוזס: הרי משכיר הדירה יגלגל את זה על שוכר הדירה.

דב חנין: על השכירות.

מנחם אליעזר מוזס: יגלגל את זה על השוכר.

מנחם אליעזר מוזס: מה קרה לפני שנה, כשהחליטו להטיל מס רכישה של 8%–10%, לבטל את הפטור ממס שבח על דירה שנייה?

מנחם אליעזר מוזס: מה קרה עם כל הדברים האלה?

מנחם אליעזר מוזס: פשוט, מ-600,000, דהיינו 28% מהאוכלוסייה שגרה בדירות שכורות, כמחוסרי דיור, ואין להם אפשרות לרכוש דירה משלהם – מה קרה?

מנחם אליעזר מוזס: הבעלים גלגלו את כל ההתייקרויות האלה על השוכרים; ואני אומר לך את זה מניסיון, כי יש לי ילדים שגרים בדירות שכורות, ואני מכיר אנשים שיש להם הרבה דירות, ומשכירים, וכל מה שהאוצר עשה – הכול התגלגל, לצערי, על השוכר הקטן, זה שלא יכול להגיע לדירה.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהטלת עוד מס ועוד מס – זו לא הדרך.

מנחם אליעזר מוזס: שיהיה ברור – אם יש באמת 4 מיליארד, צריכים לשני הפרויקטים האלה מייד ליישם את זה, להחזיר בכסף הזה מענקי מקום, כי שר האוצר אומר: זה שייך לציבור, צריכים להחזיר לציבור.

מנחם אליעזר מוזס: להחזיר לציבור – תחזיר גם בזה ותחזיר גם בהוזלה של המיסוי על המוצרים, כי בזה לא עוזר שום דבר, כי המלט, והבטון, והכלים הסניטריים, כל הדברים – לא משנה אם בונים את זה במרכז הארץ או בפריפריה, זה, המס על זה, עולה אותו הדבר.

מנחם אליעזר מוזס: ואם לא יכניסו עמוק בכיס להוציא משם כסף – והנה, יש 4 מיליארד – לממן את שני הדברים האלה, אני לא רואה פתרון מיידי בנושא השיכון.

מנחם אליעזר מוזס: ואני רוצה לומר לך, מר גלנט, תחזקנה ידיך; אתה בן-אדם, אני יודע, בולדוזר בעניינים האלה.

מנחם אליעזר מוזס: קיבלתי כבר הודעה שביקרת היום בבית-שמש, גמרת הסכמי גג – או כבר כמעט גמרת, או כבר חתמו על ד' וה' – ולהתקדם, ואפשר להתקדם בצעדי ענק.

מנחם אליעזר מוזס: אתה בן-אדם עם הרבה רעיונות, תחזקנה ידיך.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, מכובדי השר, עמיתי חברי הכנסת, משבר הדיור הוא אחד ההיבטים הקשים, החמורים והמעיקים ביותר של המשבר החברתי בישראל.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מאז שנת 2008 מחירי הדירות בישראל עלו.

דב חנין: 2008 היא לא שנה אקראית; 2008 זו השנה שלפני עלייתו של נתניהו לשלטון.

דב חנין: השנים האלה – שבע השנים הרעות של נתניהו בשלטון – הן שנות החמרה במשבר הדיור.

דב חנין: 2011 – מחאה חברתית עצומה, ומאז מחירי הדיור בישראל עלו בעוד 30%.

דב חנין: והממשלה ממשיכה ללכת בכיוון הלא-נכון בהתמודדות שלה, או בחוסר ההתמודדות, עם הבעיה הזאת.

דב חנין: ההתמודדות של הממשלה ממוקדת מבחינה רעיונית בתפיסה כלכלית של צד ההיצע.

דב חנין: זו הכלכלה הקפיטליסטית הקלאסית, שמדברת על צד ההיצע כפתרון לחוסר איזון בשוק.

דב חנין: אני בעד להוסיף עוד דירות, אבל אי-אפשר לפתור את משבר הדיור בלי התייחסות אמיתית לצד השני, לצד הביקוש.

דב חנין: וכשמסתכלים על צד הביקוש רואים תמונה דיפרנציאלית של ביקושים: רואים תמונה של ביקושי-יתר לדירות לקנייה, בין היתר כי אי-אפשר בישראל לחסוך לטווח בינוני וארוך, אז אנשים שיש להם קצת כסף לוקחים את הכסף הזה וקונים בו דירות.

דב חנין: ואנחנו רואים תמונה אחרת, של מצוקה קשה בתחום ההשכרה.

דב חנין: זו תמונה אחרת, של אלה שלא מצליחים לעמוד במחירים הגבוהים של שכירות בישראל.

דב חנין: ואני כאן מצטרף לדברי חבר הכנסת מוזס – ההצעה האחרונה שמתגלגלת במסדרונות האוצר היא עוד הכרזת מלחמה על ציבור שוכרי הדירות, כי אותו מס מגוחך על בעלי דירות לא ישנה הרבה לבעלי הדירות, אבל בהחלט יתגלגל על שוכרי הדירות ויגרום לעלייה נוספת במחירי השכירות בישראל.

דב חנין: ומתחת לרצפה של שוק הדיור נמצאים, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, מיליון אזרחים שלא מצליחים להתמודד בכלל, לא מצליחים לקנות דירות וגם לא מצליחים לשכור דירות בשוק השכירות הקניבליסטי עם המחירים הגבוהים שיש בו, וכאן מקומו של הדיור הציבורי.

דב חנין: יש לנו הרבה דוחות של מבקר המדינה על דיור ציבורי, והלקח העיקרי, או – הביקורת העיקרית של מבקר המדינה היא שאין תוכנית אסטרטגית, אין למדינה תוכנית ארוכת טווח.

דב חנין: אין חזון של מקומו של הדיור הציבורי בתוך הפתרונות המגוונים שמערכת הדיור צריכה לקבל.

דב חנין: זה לא מקרה, עמיתי חברי הכנסת; במשך שנים ממשלות ישראל התייחסו לדיור הציבורי בתור חלק מהבעיה ולא חלק מהפתרון, בתור שריד של עולם ישן שצריך להעלים אותו מן העולם, ולכן מספר הדירות בדיור הציבורי הלך והצטמצם.

דב חנין: בשנות ה-60, 23% מהדירות בישראל היו דיור ציבורי; היום יש לנו 2% מהדירות שהן דיור ציבורי, והמספר הולך ומצטמצם.

דב חנין: תשוו את זה לעולם: בהולנד, 32% מהדירות הן דירות של דיור ציבורי; באוסטריה, 23% מהדירות הן דירות של דיור ציבורי; בבריטניה, 17.5% מהדירות הן דירות של דיור ציבורי.

דב חנין: תסתכלו על נתוני העוני שלנו.

דב חנין: אצלנו העוני, עמיתי חברי הכנסת, יותר גבוה בשיעורים יחסיים מאשר בהולנד, באוסטריה ובבריטניה.

דב חנין: ולכן אצלנו היינו צריכים דיור ציבורי בהיקפים יותר גדולים משיש שם, אבל יש לנו רק 2%, לא 32% וגם לא 23%.

דב חנין: בציבור הערבי, שהוא הציבור הכי עני, וסובל ממצוקת דיור קיצונית, שם בכלל אין דיור ציבורי.

דב חנין: בעיר נצרת – כמה פרויקטים של דיור ציבורי נבנו – בעיר עכו – לטובת תושבים ערבים?

דב חנין: בעיר סח'נין, חברי חבר הכנסת גנאים, כמה שיכונים של דיור ציבורי יש?

דב חנין: זה הרי לא נתפס.

דב חנין: האוכלוסייה הכי ענייה, הכי נזקקת לדיור ציבורי, אין לה בכלל פתרונות כאלה.

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, צריך לבנות ולקנות המון דירות לדיור ציבורי, בהיקפים עצומים.

דב חנין: אני, אדוני השר, רוצה להביע הערכה על כך שבתקופה שלך, השר גלנט, משרד השיכון התחיל לקנות.

דב חנין: זה שינוי מגמה מאוד מבורך.

דב חנין: המספרים של השנים הקודמות היו מבישים: שש דירות בשנה, לקנות, זה הרי מזעזע.

דב חנין: אז אני מברך על המהלך שלכם, ואני מברך על השינוי הזה, אבל אני – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: גברתי, אני כבר מסיים.

דב חנין: – – אני רוצה לומר שכדי לעשות את המהפך הגדול אנחנו צריכים הרבה הרבה הרבה יותר, וזו כאן לא טענה לשר הבינוי והשיכון, אלא לממשלת ישראל כולה.

דב חנין: משפט אחרון: יש הישגים בשנה האחרונה, דיברתי על קניית דירות שמשרד הבינוי והשיכון והדיור מוביל, ואני מברך על כך, וצריך הרבה יותר מזה; יש חוק השקיפות בכנסת, שהעברנו יחד, בשיתוף פעולה, והוא חוק שעושה מהפכה בדיור הציבורי, כי הוא מתייחס לדיירי הדיור הציבורי כאל אזרחים עם זכויות, עם מעמד, והופך את המערכת הזאת למערכת שקופה.

דב חנין: בדרך הזאת, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו צריכים להמשיך ללכת, כדי שדיור ציבורי בישראל יהיה דיור בכבוד, וכדי שדיור ציבורי בישראל יהיה חלק מרכזי ממערכת הדיור; ליהודים, לערבים, בפריפריה, במרכז – לכל אזרחי ישראל.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני מבקש לברך את חברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שבאמת מצטיירת כלוחמת האמיתית.

מיקי לוי: זה שנים, כמה שנים, שהיא מנהלת מאבק – אני לא אוהב את המילה מלחמה – לטובת זכאי הדיור הציבורי, ובכלל בכל נושא הדיור במדינת ישראל.

מיקי לוי: ועל היום החשוב הזה אני מבקש להודות לך, על הדרך שאת מובילה.

מיקי לוי: אדוני השר, אני מתעלה מעל שיקולים מפלגתיים, שיקולים קואליציוניים, ומברך גם אותך וגם את שר האוצר – גם אותך, שר השיכון – על, באמת, השקעה אמיתית בניסיון לפתור את הבעיות האלה, וזה לא נעלם מעינינו.

מיקי לוי: אני יודע שגם כיום, במשרד השיכון, גם אתה וגם סגנך, פועלים רבות להגדלת מלאי הדירות של הזכאים, ואני גם מכיר בעובדה שזה לא פתרון של קסם, כפי שמישהו – גם מניסיוני הקודם, זה לא פתרון של קסם – כפי שמישהו ניסה לצייר את העניין הזה; אין זה פתרון של יום אחד ואין זה פתרון של יומיים, כי המשבר הזה – הכשלים האלה הם מעל עשור.

מיקי לוי: משבר הדירות בדיור הציבורי – היו מעל 120,000 דירות, והיום אנחנו סופרים כ-55,000, פלוס-מינוס, אם אני לא טועה.

מיקי לוי: יכול להיות שב-55,000 אני טועה שמאלה או ימינה ב-1,000 דירות או משהו כזה.

מיקי לוי: אבל רשימת הממתינים, לעומת זאת, אדוני השר, מתארכת.

מיקי לוי: רשימת הממתינים מתארכת, וכבר היום, כשהצצנו על הנתונים, והנתונים היו גלויים – בעיתון "דה-מרקר" צוין שנמכרו 3,300, אבל נרכשו 650 – זה מבורך, לא נקנו מספרים כאלה בשנים האחרונות, אבל זה עדיין לא מספיק, ואני מודע לכך, כשמוכרים חמש דירות במחיר של 200,000–220,000 שקל, מכל חמש דירות אפשר לעשות דירה אחת, וזה קשה, וזה לא פשוט, כשיש חסרון כיס.

מיקי לוי: אבל החטא הוא חטא קדמון של מדינת ישראל, ולא שלך, ולא של מי שיושב פה כרגע.

מיקי לוי: נמכרו יותר מ-65,000 דירות בשווי ערך של 2.75 מיליארד שקל.

מיקי לוי: זה סכום אסטרונומי, ואם הוא היה באמת הולך לכיוונים המתאימים – ואני לא הייתי פה, וכנראה גם אלה שיושבים כאן כרגע לא היו פה כשהסכום הזה התאדה לו בסוכנות, או כל מיני סיפורים, ואני גם בתפקידי הקודם לא הצלחתי לעלות על עקבותיו של הכסף הגדול, לאן הוא הלך, אבל העובדה היא שמכרו יותר מ-60,000 דירות ב-2.75 מיליארד שקלים, והכסף לרכישה לא הגיע לייעודו, ועל זה באמת לא נותר לנו אלא להצטער, וחבל שדברים כאלה מתנהלים כך.

מיקי לוי: אדוני השר, דבר שקשור אליך: היום בוועדת הכספים דנה הוועדה בפירוקה של חברת "פרזות", אשר בקופתה 130 מיליון שקל.

מיקי לוי: יש החלטת שרים – ואני מברך אתכם על העניין הזה – החלטה חד-משמעית, שכל 130 מיליון השקל ילכו לרכישת דירות.

מיקי לוי: עד עתה באה החברה ואמרה שהיא נתנה 55 מיליון שקל ובזה יקנו.

מיקי לוי: ואנחנו לא היינו שקטים, בוועדת הכספים, והייתה החלטה של חברי הוועדה, אופוזיציה וקואליציה, לא להצביע בעד פירוקה של החברה, מחשש שהכסף לא יגיע לייעודו, כי למודי ניסיון אנו, כי סכום גדול יותר, 2.75 מיליארד שקל – – –

אורלי לוי אבקסיס: הוועדה העבירה 3.3 מיליארד שקל.

דב חנין: 3.3 מיליארד – – –

מיקי לוי: 3.3 מיליארד, יש לנו ויכוח, כי כשהייתי שם דיברו על 2.75 מיליארד.

מיקי לוי: זה לא חשוב, זה עדיין סכום ענק, מטורף, יכולנו להפוך את כל נושא הדיור הציבורי על כנו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תני לי חצי דקה, בבקשה.

מיקי לוי: ולכן, אדוני, היום בוועדת הכספים הצבענו בסופו של דבר בעד, כי לא רצינו לעצור – – –

אורלי לוי אבקסיס: אבל העברנו לנאמן.

מיקי לוי: מייד.

מיקי לוי: לא רצינו לעצור את התהליך, אבל הכסף עבר לנאמן.

מיקי לוי: הגשנו רוויזיה, כדי לדעת מי יהיה הנאמן, כדי להיות בטוחים שהכסף ילך לייעודו.

מיקי לוי: בקשה קטנה לי אליך, אדוני השר, היכנס בבקשה להחלטת הוועדה ותשגיח שכל הכסף יגיע אליך ואתה תרכוש דירות עבור הזכאים בעניין הזה.

טלי פלוסקוב: תודה.

מיקי לוי: מילה וחצי על מה שאנחנו מובילים, בוועדת הכספים.

מיקי לוי: הבנקים התחילו להדיר את רגליהם של יועצי המשכנתאות, שבאים עם הזוגות הצעירים ומייעצים להם איך לקחת – בעניין הזה.

טלי פלוסקוב: תודה, תודה.

מיקי לוי: אני אומר לכם, שאני באופן אישי נכוויתי מאחד הבנקים – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: – – שרצה ממני ריבית נשך, ומכיוון שאני מצוי – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: – – לא קיבלתי את זה, וקיבלתי הצעה אחרת.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: רבותי, לא נעים לי, אני צריכה פה להרים קול כדי שתרדו?

טלי פלוסקוב: אני מבינה שהנושא חשוב, אבל יש לנו יום ארוך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: איבדתי אותך לרגע.

טלי פלוסקוב: אחריו – חבר הכנסת יגאל גואטה.

טלי פלוסקוב: אני שוב חוזרת על בקשתי לעמוד בזמנים.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, אדוני שר השיכון, חברי חברי הכנסת, נושא הדיור הוא בהחלט נושא מרכזי היום, מכיוון שהוא בהחלט ההוצאה המרכזית בכל משק בית.

אלי כהן: אנחנו מדברים על כך שבקרב בני המעמד הבינוני ההוצאה על דיור היא יותר מ-20% מסך ההוצאות החודשיות, ובעשירון הראשון והשני ההוצאה מגיעה עד כדי 40% מהן.

אלי כהן: היינו לא מזמן במחאה החברתית, במחאת הקוטג', אבל בית זה לא קוטג'; על קוטג' אפשר לוותר, קורת גג – כל אחד חייב לעשות, ואנחנו צריכים לתת לנושא הזה פתרון.

אלי כהן: ככלל, מדברים על הנושא של הורדת מחירי הנדל"ן, אבל צריך לזכור שיש לנו שלושה סוגים של רוכשי דירות: מחוסרי דיור, משפרי דיור ומשקיעים.

אלי כהן: ובנושא הזה שמה הממשלה את יהבה, בצדק, על תוכנית מחיר למשתכן, שנותנת את הפתרון לאוכלוסייה שנפגעה בצורה המרכזית ביותר מעליית מחירי הנדל"ן, והיא אוכלוסיית מחוסרי הדיור, מכיוון שעבורם היכולת להגיע לדירה, אם אין עזרה מההורים, היא ממש בגדר חלום.

אלי כהן: היום התקיימו כמה דיונים בוועדות השונות.

אלי כהן: גם אצלי בוועדה היו נציגי הזכאים לדיור ציבורי, וחייבים לציין כאן גם את השר גלנט וגם את סגנו ז'קי לוי, שעשו מהפכה בדיור הציבורי, לקחו את הטיפול – מה שלא היה במהלך שש השנים האחרונות, רכשו דירות, משנים את היחס לאנשים.

אלי כהן: ואני חושב, אדוני השר גלנט, שאפשר לברך אותך לא רק על הביצוע המכוון של המשימות, אלא גם על הרגישות החברתית הגדולה שאתה מפגין; ורואים תוצאות.

אלי כהן: גם היום, כשהיו פורום הארגונים, הם בהחלט בירכו על השינוי הדרמטי שיש.

אלי כהן: וזה לא רק שינוי במעשים.

אלי כהן: ואני בטוח שהשר גלנט יוכל להציג כאן את פועלו הרב, שנעשה בנושא הזה, בהחלט נושא חשוב.

אלי כהן: אני רוצה להתייחס בקצרה לנושא של התחדשות עירונית, שכאמור באה לתת מענה לשלושה דברים עיקריים: הנושא של תוספת של עשרות-אלפי יחידות דיור באזורי הביקוש; פתרון לנושא של חיזוק מבנים; וכן סוגיה חברתית – בין המרקם העירוני הישן למרקם החדש.

אלי כהן: בעיני, בשלוש הנקודות האלה, הסוגיה המרכזית ביותר היא דווקא הסוגיה החברתית – לתת לאנשים בשכונות המוחלשות – ו-כן, גם בתל-אביב יש שכונות מוחלשות, וגם בהרצליה יש שכונות מוחלשות – ליצור איזון.

אלי כהן: יצא לי להיות בביקור באחת הערים, בלי לציין את שמה, ואומרים: תשמע, אני מרגיש את המתיחות שיכולה להיות בין האזורים הישנים והמוחלשים לבין האזורים החדשים, ולכן עלינו בהחלט לקדם את הנושא הזה, ואין לי ספק שאנחנו נראה שינוי.

אלי כהן: בסיום דברי אני רוצה לדבר בקצרה גם על הצעת חוק שתעלה הערב לקריאה ראשונה, שהמטרה שלה היא לקדם בניית דירות שלושה חדרים.

אלי כהן: משנת 1977 ועד היום מספר הדירות האלה ירד כמעט ב-70%, מהסיבה שחלק מראשי הערים לא רוצים אצלם – לא רוצים זוגות צעירים, לא רוצים אנשים מבוגרים.

אלי כהן: זוגות צעירים – – –

אורן אסף חזן: הם לא – – – לא זוגות צעירים.

אורן אסף חזן: צעירים – – –

אלי כהן: הם לא רוצים זוגות צעירים, זוגות צעירים צריכים הרבה שירותים מהרשות המקומית: טיפת-חלב, גני-ילדים, בתי-ספר, ואנשים מבוגרים מקבלים הנחות בארנונה, ולכן 92% מהדירות הן דירות ארבעה-חמישה חדרים ומעלה, כדי להדיר את אותן אוכלוסיות; ובזה אנחנו צריכים לטפל.

אלי כהן: נרדמו כאן בשמירה, כולם יודעים שהיקף הדירות הקטנות צריך להיות לפחות 20%, ולא 8%.

אלי כהן: לכן, אין לי ספק שהממשלה הזאת, גם עם שר הבינוי והשיכון, הניחה את התשתית לפתרון, ואין לי ספק שהפתרון יסתדר.

אלי כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה.

טלי פלוסקוב: אחריו – חברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: לאחר מכן – חברת הכנסת תמר זנדברג, שבינתיים אני לא רואה אותה, וישיב לנו שר השיכון, שר הבינוי והשיכון, חבר הכנסת יואב גלנט.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, חמש דקות לרשותך.

יגאל גואטה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת, שבה אנחנו מציינים את יום הדיור בכנסת, ולהודות גם לשר האוצר משה כחלון, שעושה לילות כימים למציאת פתרון הולם למשבר הדיור, וגם לשר השיכון יואב גלנט, שמגלה רגישות רבה לנושא כאוב זה.

יגאל גואטה: רבותי, בדידי הווה עובדא: פניתי אליו לפני שבוע בנושא של דיור למשפחה של נכים.

יגאל גואטה: הוא התקשר אלי ב-12 בלילה לשאול אם העניין סודר.

יגאל גואטה: וכמובן, להודות לכל חברי הכנסת, לידידי אלי כהן ולכל השרים, שכידוע לכם, אין אחד בבית הזה שלא מתעסק בנושא כאוב זה.

יגאל גואטה: ואחרון חביב, אני רוצה להודות – אלי – לראש הממשלה בנימין נתניהו, שלאחרונה אני משתדל מדי שבוע להביא קצת מהגיגיו.

יגאל גואטה: כמאמר המדרש: האומר דבר בשם אומרו מביא גאולה לעולם.

יגאל גואטה: אולי זה יצליח הפעם.

יגאל גואטה: בשנת 2011 השתמש מר נתניהו במונחים מאסון הכרמל, שכידוע, הוא היה הראשון לזהות את גודל האסון, ואמר: משבר הדיור במדינת ישראל לא יכול להימשך.

יגאל גואטה: ניסן, זה מפריע לי, יש לי בעיות קשב וריכוז, ואתה עוד עם הגב אלי.

יגאל גואטה: מעליב.

יגאל גואטה: אמר בנימין נתניהו בשנת 2011: עוד מעט הנכדים שלנו יגורו אצל הסבים והסבתות.

יגאל גואטה: אנחנו נלך על ועדת דיור לאומית, והיא תעקור את הביורוקרטיה של הבנייה.

יגאל גואטה: הוועדה היא ה"סופר-טנקר" נגד הביורוקרטיה, והיא תכבה את כל להבות הביורוקרטיה.

יגאל גואטה: אנחנו משתמשים בכל מיני מילים מכובסות: משפרי דיור, מאותגרי דיור.

יגאל גואטה: רבותי, אלו באמת מחוסרי דיור.

יגאל גואטה: יסלח לי אבשלום קור, אבל הפעם, באופן חריג, כדי לזעזע קצת את אמות הספים של הבית הזה – וגם את עצמי, גם אותי אני רוצה קצת לזעזע, מיקי – ולקרוא לזה, לשנות את זה קצת לאנגלית, מה שאני לא נוהג לעשות.

יגאל גואטה: יסלח לי אבשלום קור.

יגאל גואטה: רבותי, זה לא מחוסרי דיור, זה הומלסים, הומלסים.

יגאל גואטה: אמרתי את זה היום בוועדה.

יגאל גואטה: ובישראל חיים קרוב ל-2 מיליון הומלסים.

יגאל גואטה: ניסן סלומינסקי, אם היית מזדעזע לא היית ממשיך לדבר.

יגאל גואטה: 2 מיליון הומלסים גרים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יגאל גואטה: בתוך כמה שנים הם יביאו עוד ילדים – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יגאל גואטה: בתוך כמה שנים הם יביאו ילדים – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יגאל גואטה: – – ויהיו לנו 5 מיליון הומלסים.

יגאל גואטה: אני חייב לספר לכם סיפור שקראתי בספר "בן איש חי", סיפור מדהים על אדם עשיר מאוד שהיה חובב סוסים.

יגאל גואטה: ואני מבקש סליחה מראש אם אני – זה סיפור חשוב – אם אני אסחב עוד חצי דקה.

יגאל גואטה: היה איזה עשיר גדול שהיה חובב סוסים, והוא שמע שיש סוס מאוד נדיר במכירה פומבית במדינה רחוקה, וטס 20 שעות בשביל לקנות את הסוס הזה במכירה פומבית.

יגאל גואטה: הגיע למכירה הפומבית והתמקח על הסוס, וקנה בסוף – סוס יחיד במינו בכל כדור-הארץ, ושם מיליון דולר על הסוס הזה, וקנה אותו.

יגאל גואטה: וכמובן, עשו לו בית מיוחד כדי להביא אותו, ומטוס מיוחד, והביאו אותו הביתה לאורווה של אותו עשיר.

יגאל גואטה: אבל יושב העשיר עם הסוס הזה, ששווה מיליון דולר, ואומר: רגע, איך שומרים על הסוס הזה עכשיו?

יגאל גואטה: זה מיליון דולר, הסוס הזה.

יגאל גואטה: איך שומרים על זה?

יגאל גואטה: אי-אפשר להביא עובד שמקבל 25 שקל לשעה שישמור על הסוס הזה.

יגאל גואטה: ולכן אמר: טוב, אני הולך עכשיו לאוניברסיטה, קבע פגישה עם הדיקן, אמר לו: תקשיב, אני רוצה את הסטודנט הכי מוכשר שיש לך בכל האוניברסיטה, שישמור לי על הסוס הזה.

יגאל גואטה: אני מוכן לשלם 500 שקל לשעה.

יגאל גואטה: הפגיש אותו עם איזה סטודנט מוכשר, הסביר לו על מה הוא צריך לשמור, הביא אותו לאורווה ואמר לו: אתה רואה את הסוס הזה?

יגאל גואטה: 500 שקל לשעה – אתה שומר על הסוס הזה, זה מה שאתה צריך לעשות.

יגאל גואטה: אמר לו: בסדר, אדוני.

יגאל גואטה: אין שום בעיה.

יגאל גואטה: ונפרדו.

יגאל גואטה: העשיר הלך לביתו להתקלח אחרי המסע המפרך שהיה לו באותו היום, ואחרי המקלחת הוא אומר: טוב, אני אקפוץ לראות שהשומר בסדר, זה סוס של מיליון דולר.

יגאל גואטה: ואז הוא מגיע לשם והוא רואה שהשומר, הסטודנט המוכשר הזה, קצת חוכך בדעתו, והוא קצת כזה חושב.

יגאל גואטה: אז הוא שואל אותו: על מה אתה חושב?

יגאל גואטה: הוא אומר לו: יש לי שאלה קשה מאוד.

יגאל גואטה: אומר לו: מה השאלה שלך?

יגאל גואטה: אומר לו: אני לא יודע, משהו לא מובן לי.

יגאל גואטה: כשקודחים חור בקיר, החומר שהיה בקיר לפני החור – לאן נעלם?

יגאל גואטה: אומר הבן-אדם: ואללה, זה בחור פיקח, ילין, סטודנט פיקח.

יגאל גואטה: ואז הוא עולה הביתה, והוא רוצה לנסות לישון, והוא לא מצליח, והוא חוזר שוב לבדוק אם השומר בסדר, והוא רואה אותו שוב פעם ככה, הולך וטרוד.

יגאל גואטה: והוא שואל אותו: על מה אתה חושב?

יגאל גואטה: הוא אומר לו: יש לי קושיה חזקה: כשאוכלים בייגלה, החור שבבייגלה, אחרי שאוכלים את הבייגלה, לאן נעלם?

יגאל גואטה: הוא אומר לו: שמע, באמת, קושיה יפה, כל הכבוד.

יגאל גואטה: בחרתי אדם מוצלח.

יגאל גואטה: הוא הולך ונכנס למיטה ומחליט: גמרנו, אני הולך לישון.

יגאל גואטה: אבל עדיין הוא מתנדנד בתוך המיטה ולא מצליח לישון, והוא אומר: בפעם אחרונה אני הולך לבדוק את השומר.

יגאל גואטה: הוא הולך לבדוק את השומר וראוה אותו טרוד לגמרי, ממש טרוד.

יגאל גואטה: הוא אומר לו: מה קרה, על מה אתה חושב?

יגאל גואטה: אומר לו: יש לי קושיה חזקה מאוד: איך זה יכול היות שאני פה שומר על הסוס, כל הלילה לא זזתי מילימטר, אבל הסוס איננו?

יגאל גואטה: זה מצחיק, אבל אם זה לא היה מצחיק היינו בוכים.

יגאל גואטה: רבותי, זה בדיוק הסיפור: כולם מתעסקים בדיור – – –

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, לסיכום, אדוני.

יגאל גואטה: לסיכום, אני רוצה לשאול אתכם: איך יכול להיות שממשלה שלמה, על כל שריה ויועציה, קבינט דיור, וד"לים וסופר-טנקרים, ואנחנו לא מצליחים להביא פתרון למצוקת הדיור?

יגאל גואטה: אינני רוצה להלאות אתכם בנתונים, חברי כבר הביאו את כל הנתונים, אבל אני חושב – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – צריך לנתב את הכספים למקומות האלה – – –

יגאל גואטה: לא ייתכן שממשלת ישראל תשקיע מיליארדים בביטחון כדי להגן על הבתים של האזרחים, אבל מה לעשות, האזרחים אין להם בתים, אין להם בתים, רבותי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יגאל גואטה: אין לנו אלא להתייחס לעניין כאל מצב חירום לאומי, ובאמת קצת להזדעזע ברמה האישית, ואני חושב שככה יבוא הפתרון.

יגאל גואטה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, גברתי, לרשותך.

סתיו שפיר: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש, אנחנו פעם אחר פעם מתכנסים כדי לדבר בגורלו של הדיור הציבורי, שנה אחר שנה, ואכן, יש היום בין הנפשות הפועלות אנשים שמאמינים שחשוב לחזק את הדיור הציבורי, כמו שר השיכון יואב גלנט וחברי כנסת רבים, אפשר לומר כמעט מכל המפלגות של הבית, שמאמינים במטרה הזאת, שנלחמים ונאבקים על הכספים שמועברים וצריכים לעבור לדיור הציבורי, שניסו למצוא את גורלם של 3 מיליארד השקלים ממכירת דירות הדיור הציבורי שלא הועברו לרכישה של דירות כפי שהיו אמורים על-פי החוק.

סתיו שפיר: ועם זאת, השינויים שאנחנו רואים הם דלים מדי, קטנים מדי ומעטים מדי בכל הקשור למספר היחידות הנבנות לדיור ציבורי והנקנות למען דיור ציבורי.

סתיו שפיר: אני אתן לכם דוגמה למה שגילינו היום בוועדת השקיפות בנושא הזה, בדיון שיזם חבר הכנסת דב חנין.

סתיו שפיר: הגיע משרד האוצר לדיון והגיעו נציגי משרד השיכון ומשרד העלייה והקליטה, ודיברו על מספר – יחד – של 26,000 משקי בית שממתינים לדיור ציבורי.

סתיו שפיר: כל הזמן אנחנו שומעים על זה שיש רכישה של דירות חדשות, אבל הרכישה הזאת מתבצעת במספרים קטנטנים, במאות יחידות דיור בשנה בלבד.

סתיו שפיר: עכשיו מדבר משרד השיכון, ויחד עם משרד העלייה והקליטה, מדובר, במקסימום של המקסימום, על קרוב ל-2,000 יחידות דיור, שייכנסו למאגר בתוך שנה מעכשיו.

סתיו שפיר: וגם זה – אם כל התחזיות וכל הניסיונות יעבדו כמו שצריך ויתקתקו.

סתיו שפיר: זה כל הסכום, בשעה שיש 26,000 משקי בית שאין להם קורת גג.

סתיו שפיר: שאלתי את משרד האוצר: אז איך בדיוק בונים תקציב, כשאלה המספרים שנמצאים על השולחן?

סתיו שפיר: הייתם מצפים שאם הדיור הציבורי נמצא אכן בסדר העדיפויות של הממשלה – אנחנו שומעים לא פעם את שרי הממשלה הזאת מדברים על הפריפריה, ומדברים על דאגה לאוכלוסיות מוחלשות, ומדברים על הדאגה לחלש, אבל כשזה מגיע לתכל'ס, כשזה מגיע לכסף, כמה כסף אנחנו משקיעים, מה קורה בסופו של דבר?

סתיו שפיר: השקעה מינימלית.

סתיו שפיר: לא לפי הצורך, אלא לפי איזושהי החלטה פוליטית על מה סכום הכסף שמשרד האוצר מוכן לשים למטרה הזאת.

סתיו שפיר: במקרה הסכום עכשיו – ממה שנמסר לי, מדובר על 1.5 מיליארד שקלים.

סתיו שפיר: זה שום דבר לעומת מה שצריך לשים כדי לפתור את המצוקה של 26,000 משפחות, משקי בית שמחכים לפתרון, שמחכים לקורת גג.

סתיו שפיר: חלקם נמצאים בתור, כבר זכאים, אבל נמצאים בתור כבר יותר מעשר שנים, ולא מצליחים לקבל.

טלי פלוסקוב: גם 20.

סתיו שפיר: ואפילו 20 שנה, נכון, ולא מצליחים להגיע לדירה.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד השיכון זה 2,700 זכאים, ובמשרד הקליטה זו רשימה – – –

סתיו שפיר: 17,000, ויש עוד 6,500.

טלי פלוסקוב: שמענו היום מספרים שונים, אגב, אנחנו עדיין לא הגענו לסכומים מדויקים.

סתיו שפיר: אלה המספרים שנאמרו לנו בוועדה.

סתיו שפיר: יכול להיות שאנחנו צריכים להשוות נתונים.

סתיו שפיר: גם זאת אחת הבעיות, אגב.

סתיו שפיר: מה שאמרנו היום בוועדה זה: תפרסמו את הנתונים.

סתיו שפיר: צריך לעשות מעקב חודשי ולפרסם את הרשימה של הזכאים, לפרסם את הרשימה של הדירות שעומדות בחלוקה גיאוגרפית, להסביר מדוע דווקא באזורי הביקוש, באזורים שבהם מספר הזכאים הוא הגדול ביותר, לא נרכשות דירות.

טלי פלוסקוב: יש לי בשורה, גברתי חברת הכנסת – אני אוסיף לך זמן – –

סתיו שפיר: אני שמחה שאנחנו יכולים לקיים כאן דיונים, זה יותר טוב – – –

טלי פלוסקוב: – – קראתי בתקשורת הרוסית הודעה של שרת הקליטה, שרת העלייה והקליטה, על כך שהיא הולכת בכל חודש לפרסם בדיוק את מה שאמרת עכשיו – –

סתיו שפיר: נכון, הם התחייבו לכך היום בוועדה.

טלי פלוסקוב: – – כנראה זו התוצאה של הדיון בוועדה.

טלי פלוסקוב: אז יש בשביל מה לקיים ועדות כאלה.

סתיו שפיר: מזל שיש כנסת, את אומרת.

סתיו שפיר: בהחלט.

סתיו שפיר: אז היום בוועדה הודיע משרד העלייה והקליטה שהם הולכים לפרסם מדי חודש את מספר הזכאים, ולעדכן היכן נמצאות דירות ריקות והיכן נרכשו דירות, בחלוקה גיאוגרפית.

סתיו שפיר: אני מוכרחה לומר שהנושאים האלה, של שקיפות, שמגיעים אלינו לשולחן הוועדה בתחומים רבים, משקפים גם את דרך העבודה של הממשלה ושל המגזר הציבורי בכלל ומצביעים המון פעמים על הקלקול העמוק שיש בעבודת המגזר הציבורי, וזה הקלקול שקשור לתכנון קדימה.

סתיו שפיר: כדי שיהיה אפשר לבנות תקציב כמו שצריך, כדי שיהיה אפשר לתכנן לפי יעדים מוגדרים, לפי תוכניות עבודה, לפי מטרות, חייבים להציג את הנתונים בצורה שקופה ומסודרת בפני הכנסת ובפני, כמובן, הציבור.

סתיו שפיר: ברגע שאין שקיפות, והנתונים האלה לא נחשפים, נורא קשה למשרד גם לתחקר את עצמו אחורה, לעמוד ביעדים שהוא מציב לעצמו.

סתיו שפיר: מה זה משנה, בסופו של דבר, אם נצליח עכשיו להכניס עוד 500 יחידות בשנה למאגר, אם מה שצריך זה 26,000?

סתיו שפיר: עכשיו, אני לא חושבת שמדובר פה – ממש לא חושבת שמדובר פה בבעיה של חוסר רצון של שר השיכון; להפך, אני בטוחה שאתה, כבוד השר, תסכים לקבל עוד תקציב שיאפשר לרכוש את הדירות האלה.

סתיו שפיר: אני חושבת שמשרד האוצר – ואני חושבת שאנחנו פה, בכנסת, לא מסתכלים על הנתונים המלאים בעיניים, כי הם לא חשופים בפנינו, ולכן הציבור לא מצליח אפילו להפעיל את הלחץ המינימלי שנדרש כדי להניע את התקציבים האלה.

סתיו שפיר: הרי רק לפני כמה ימים שמענו ששר האוצר אומר שיש עודפים בתקציב.

סתיו שפיר: יש עודפים, אז אפשר להוריד מסים לחברות.

סתיו שפיר: איך יש עודפים אם אין כסף כדי לספק קורת גג ל-26,000 משפחות שאין להן איפה לגור?

סתיו שפיר: איך?

טלי פלוסקוב: עכשיו אני מבקשת לסכם.

סתיו שפיר: נסת

סתיו שפיר: כל רגע על החלק השני של הבעיה הזאת; אומרים לנו במשרד האוצר: אז אנחנו מעבירים כסף לסיוע בשכר דירה.

סתיו שפיר: חברים, הממוצע של הסיוע בשכר דירה הוא בערך 850 שקלים בחודש למשק בית.

סתיו שפיר: אני לא מכירה הרבה דירות בארץ, בכלל, שזה הסכום שמתבקש עליהן לשכר דירה.

סתיו שפיר: אגב, אם מישהו מכיר, בבקשה תדווחו לנו, אני מכירה הרבה אנשים שמחפשים – אין כזה דבר.

סתיו שפיר: בלי הסדרה של שוק השכירות, הסדרה עמוקה, שמאפשרת גם שכירות ארוכת טווח, לעשר שנים – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

סתיו שפיר: משפחה חד-הורית, אֵם עם כמה ילדים, שעכשיו מקבלת 2,000 שקל לשכר דירה, שזה לא מספיק אפילו לחצי דירה, ואז גם אין לה יכולת לשלם ערבויות וביטחונות לבעל הדירה, ומעיפים אותה מהדירה עם המשפחה אחרי כמה חודשים או מקסימום פעם בשנה – זאת לא קורת גג בטוחה, ואי-אפשר לחיות ככה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

סתיו שפיר: רק כדי לסכם, גברתי היושבת-ראש:

סתיו שפיר: כדי לפתור באמת את הבעיה נדרש שאנחנו נסתכל על הנתונים בעיניים.

סתיו שפיר: משרד האוצר – מעבר לדרישה הזאת ממשרד השיכון וממשרד הקליטה – משרד האוצר חייב להציג לציבור את מספר האנשים הזכאים, לפי חלוקה לקטגוריות וחלוקה גיאוגרפית, ולהציג לציבור כמה כסף – –

טלי פלוסקוב: תודה, תודה, תודה.

סתיו שפיר: – – נדרש באמת כדי לפתור את הבעיה הזאת, ואז גם להגיד לציבור – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: תודה.

סתיו שפיר: – – למה הם לא מוכנים להעמיד את זה בראש סדר העדיפויות שלהם.

סתיו שפיר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

טלי פלוסקוב: שוב, חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: אחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואז – סיכום של השר.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, זה כבוד מיוחד בשבילי לעמוד כאן ולדבר ביום הדיור, כי זה תמיד מזכיר לי את הפרק הקודם שלי כאן בכנסת, לפני היותי חברת כנסת, כעוזרת פרלמנטרית של חבר הכנסת לשעבר רן כהן, שיזם את חוק הדיור הציבורי ויש לו תרומה רבה ומכרעת לנושא הדיור בכלל ולדיור ציבורי ודיור לאוכלוסיות מוחלשות בפרט; וזה גם מקום טוב להודות לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ולכל חברי הכנסת היוזמים על היוזמה ועל המשך המסורת.

תמר זנדברג: אני רוצה את הזמן הקצר שלי לנסות להקדיש לשלושה נושאים שונים בתחום הדיור – אני אנסה, ככל שיותיר הזמן.

תמר זנדברג: הנושא הראשון הוא באמת הדיור הציבורי.

תמר זנדברג: אני מצטרפת כמעט לכל הדברים שנאמרו כאן.

תמר זנדברג: אומנם זה יום הדיור, ולא יום הדיור הציבורי, אבל עדיין אין ספק שבשרשרת פתרונות הדיור, החוליה החלשה ביותר, שכידוע בחוזקה נמדדת חוזקה של השרשרת כולה, זה הדיור הציבורי.

תמר זנדברג: כי היכולת שלנו כמדינה, כציבור, כחברה, לדאוג לזכות הזאת לדיור, ולדאוג לאלה שלא יכולים להרשות לעצמם ללכת לסופרמרקט בשוק החופשי ולהוריד מהמדף דירה, אבל עדיין זכאים לקורת גג כזכות אדם, כזכות יסוד – היכולת הזאת, בזה אנחנו נימדד כחברה.

תמר זנדברג: ובהקשר הזה אני רוצה לציין את חוק הדיור הציבורי שיזם חבר הכנסת רן כהן, שבעצם עשה צדק חלוקתי אדיר, ובאמת תיקון היסטורי, לעשרות-אלפי משפחות – עד היום – שקנו את הדירות שלהן במסגרת החוק, ובעצם בפעם הראשונה היו בעלים של רכוש משמעותי שהם יכולים להוריש אותו.

תמר זנדברג: אנחנו כאן בכנסת מדברים הרבה, ואנחנו יודעים להגיד שעושר, וגם נדל"ן, עוברים בירושה.

תמר זנדברג: וחוק הדיור הציבורי לימד אותנו שגם עוני עובר בירושה, והיעדר ומחסור הם גם דבר שדורות מורישים לילדיהם, שמשתכפל לדורות הבאים.

תמר זנדברג: וחוק הדיור הציבורי היה בכוחו לפרוץ את השרשרת הזאת ולשים איזשהו טריז בהורשה של העוני, להגיד: מהדור הזה והלאה, המשפחה הזאת זכתה לרכוש משמעותי, שגם מהווה קורת גג, וגם אפשר להוריש אותו לילדים, והוא לא חוזר למדינה בסוף החיים, ולכן החוק הזה כל כך חשוב.

תמר זנדברג: לצערי, אני שומעת בשנים האחרונות אמירות ציניות, כאילו החוק הזה דלדל את מלאי הדיור הציבורי.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר בצורה ברורה, שמי שדלדל את מלאי הדיור הציבורי זה ממשלות ישראל, שלא דאגו ליד השנייה של החוק, בצד אותה הפרטה חברתית: בנייה וקנייה של דירות כדי לחדש את המלאי, כדי להבטיח את אותו מלאי לזכאים.

תמר זנדברג: בימים אלה, גברתי היושבת-ראש, אנחנו עובדים על עוד חוק שהדיור הציבורי ופתרונות דיור בכלל אמורים לעמוד במרכזו, והוא חוק הרשות להתחדשות עירונית, הידוע בשם חוק פינוי-בינוי.

תמר זנדברג: הממשלה הזאת היא הממשלה השנייה שפתרון משבר הדיור בראש מעייניה, ויש המון המון פתרונות, ומחיר למשתכן, והמון סוגי פתרונות כאלה ואחרים, ההתחדשות העירונית היא אחד מהם, פתרון שאני באופן אישי מאוד מאוד מאמינה בו, כי הוא מייצר יחידות דיור בתוך מרקם עירוני קיים ובמרכזי הערים, ולא בערים חדשות ובזבזניות או בשכונות בשולי הערים.

תמר זנדברג: אבל לאט-לאט, עם התקדמות העבודה על החוק הזה, עולה ומתגלה שגם כאן יש בני-אדם שאנחנו צריכים לדאוג להם בצורה יותר משמעותית ממה שנעשה היום.

תמר זנדברג: ואני רוצה לצטט לחברות ולחברים מדוח שהתפרסם השנה, ב-2016, של משרד הרווחה, אשר עובדים סוציאליים קהילתיים מטעמו ליוו אוכלוסיות בשכונות שעוברות בימים אלה תהליכים של פינוי-בינוי, והם מדווחים דברים שלדעתי צריכים להדאיג או להדיר שינה מעיני רבים מאתנו.

תמר זנדברג: לדוגמה, רק כמה מספרים לסבר את האוזן: הדוח הזה סקר כ-11,800 בתי-אב ומשקי בית שלהם ניתן סיוע במסגרת משרד הרווחה.

תמר זנדברג: מהם, גברתי היושבת-ראש, 2,763 – כלומר כמעט שליש מבתי-האב שניתן להם סיוע – הם בתי-אב שקיבלו סיוע בשל תופעות של ניצול או החתמה פוגענית על הסכמים של פינוי-בינוי, שלא הקפידו ולא שמרו על הזכויות של אותם משקי בית כמו שצריך: קשישים שנקלעו לחרדה עקב חשש מגירוש מהבית; אי-הבנת התהליך; עולים שלא הבינו את השפה והיה צריך להסביר להם עם תרגום; סכסוכי שכנים והתערבות במרקם היחסים בקהילה – קהילה שחיה חיי שלום, פתאום נכנס קבלן או יזם והתחיל להפר את היחסים החברתיים בלי יכולת לשקם ולסייע להם; תושבים שמתקשים לעמוד על הזכויות שלהם, מתקשים לשמור על האינטרסים שלהם, וכו' וכו', והרשימה עוד ארוכה.

תמר זנדברג: והולך ומתברר לנו שכנראה שפרויקטים של פינוי-בינוי הם לא – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

תמר זנדברג: – – הם לא win-win-win, כמו שחשבנו, אלא שיש כאן בני-אדם, במיוחד בדיור הציבורי, במיוחד בדיור הזול יותר, ובמיוחד בדיור בשכירות, שצריך לראות אותם קודם, לפני האינטרסים של היזם – –

טלי פלוסקוב: תודה.

תמר זנדברג: – – לפני המחשבה על הרווח הכלכלי; צריך להתחיל מהם.

תמר זנדברג: ולא דיברתי עוד על הניסיון להיפטר מהמשכנתאות ולהעביר אותן מהבנקים – –

טלי פלוסקוב: בפעם הבאה.

תמר זנדברג: – – לקרנות הפנסיה, אבל על כך בפעם הבאה.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן, אחרון הדוברים, ואנחנו נמתין לתשובתו של השר.

קריאה: שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: חמש.

טלי פלוסקוב: אם הוא יסיים תוך שלוש דקות, אני אשמח.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: על-פי התקנון מגיעות לך חמש דקות.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להסכים באמת עם כל הדברים שאמרו חברת הכנסת תמר זנדברג והחברים לפניה, שעמדו פה אחד אחרי השני והציפו את הבעיות, חלקם גם דיברו על פתרונות, אבל לי כואב על דבר אחר, הרבה יותר עצוב: היום אנחנו מציינים את יום הדיור, אבל אנחנו כבר שנה וארבעה חודשים בכנסת הזאת – אני, כמו רבים אחרים בכנסת הזאת, פעם אחר פעם אנחנו עולים על הדוכן הזה ומדברים על הנושא.

אורן אסף חזן: יש הרבה דברים שאפשר לעשות, אבל רובם – רובם – נשארים חלומות בהקיץ, בלונים של איזשהו חלום מזדמן, הצעות שרצות ועוברות הלוך וחזור, רעיונות לפתרונות גדולים, אבל דה-פקטו, בפועל, שום דבר לא קורה.

אורן אסף חזן: דיברה תמר על הדיור הציבורי, על העזרה לאלה שבאמת אין להם אפילו היכולת הבסיסית לשמור על קורת גג מעל ראשם.

אורן אסף חזן: רק היום הגיע לידי מקרה של בחור בשם אדגו, עולה מאתיופיה, אב לארבעה ילדים, שכבר 11 שנים, בגלל חוב ל"עמידר", מסתובב ממקום למקום בלי קורת גג.

אורן אסף חזן: זו דוגמה אחת.

אורן אסף חזן: אבל זה צד אחד של המשוואה, מה עם הצד השני?

אורן אסף חזן: חבר טוב שלי, חייל, בר נחום, משרת בחיל האוויר, נותן מעצמו למדינה, בעוד כמה חודשים הוא אמור להשתחרר, הוא וחבריו ליחידה, והוא ימצא את עצמו באותו מקום שאני נמצא בו, שאחי הצעיר נמצא בו, שהשכנים שלי נמצאים בו – שאין פתרון ממשי באופק.

אורן אסף חזן: דיבר פה אלי כהן קודם על בניית דירות של שלושה חדרים.

אורן אסף חזן: אני גם חושב שצריך לבנות שני חדרים.

אורן אסף חזן: אני פונה גם לחברים שלי, החבר'ה הצעירים, הזוגות הצעירים: אף אחד לא חייב אותנו ואף אחד לא מצפה מאתנו לגור בדופלקס, בשמופלקס, בפנטהאוז, בצמוד-קרקע.

אורן אסף חזן: נכון, היינו רוצים, כולנו, בית עם גינה, כלב נחמד, אולי אפילו סוס בחצר.

אורן אסף חזן: כל זה זה סיפור אחד.

אורן אסף חזן: אבל בסוף אנחנו, שנמצאים פה בכנסת, יודעים לדבר גבוהה-גבוהה על מה צריך לעשות, ודה-פקטו, בפועל, כמעט ולא עושים.

אורן אסף חזן: מדברים פה שנה וארבעה חודשים.

אורן אסף חזן: אני רואה בשנה האחרונה איך הבנקים, הרווחים שלהם הולכים וגדלים, מתעצמים, עד כדי שאני לא יודע בכלל אם מישהו יכול לעשות משהו עם הכסף שיש להם.

אורן אסף חזן: אבל לבוא ולחזור לימים שבהם – כמובן, בתוך מסגרת, שלא יקפצו פה כולם ויגידו לי שוב: בארצות-הברית הייתה קריסה כלכלית ענקית בגלל זה – כמובן, תוך כדי קריטריון נכון, למי שיכול, אבל למה לא לחזור לימים של 100% משכנתה?

אורן אסף חזן: ממה אנחנו מפחדים?

אורן אסף חזן: הרי אם בן-אדם יכול לשלם, הוא יכול לתת החזר נכון.

אורן אסף חזן: אז למה שלא ניתן לו את הדחיפה הראשונית?

אורן אסף חזן: למה אנחנו צריכים שמאות ואלפי ועשרות-אלפי זוגות צעירים יזרקו כסף לפח בשוק השכירות?

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: שנה, שנתיים, ארבע, חמש, שש שנים של כסף שפשוט הולך ונעלם – לא נצבר, לא צובר, לא מתמנף, לא ממנף – הולך לאיבוד.

אורן אסף חזן: מדברים פה על ראשי הערים.

אורן אסף חזן: כן, אני נפגש עם ראשי ערים הרבה, בחודשים האחרונים, ואני שואל – קודם כול, צריך לברך גם את השר גלנט, ואת הברכות נשאיר לשניות האחרונות; הוא יודע שאני לא רק מעריך – מעריץ גדול שלו.

אורן אסף חזן: צריך לברך אותו באמת על העשייה הרבה שלו, וגם את השר כחלון, וגם את ראש הממשלה, בסוף צריך לזכור שיש ראש ממשלה מעל כולם, אבל לולא העשייה שלהם כנראה עוד היינו תקועים הרבה הרבה מאחור.

אורן אסף חזן: רק מה, אנחנו עדיין תקועים.

אורן אסף חזן: מחיר למשתכן, פרויקט מדהים, אבל למה טיפות?

אורן אסף חזן: למה קרחות יער קטנות כאלה?

אורן אסף חזן: אני שואל ראש עיר שבונים אצלו 700 יחידות דיור במחיר למשתכן, אני אומר לו: למה רק 700?

אורן אסף חזן: הוא אומר לי: המדינה לא רוצה.

אורן אסף חזן: אני אומר: ואללה, למה לא רוצה?

אורן אסף חזן: הוא אומר לי: מה, תשמע, המדינה צריכה גם להרוויח קצת, אנחנו רוצים להתפרנס.

אורן אסף חזן: יש משפרי דיור ויש את דירה שנייה, חלאס עם הבלופים.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד עוד משהו.

אורן אסף חזן: לי כואב על דבר אחד מטורף, שקשור דווקא לדיור.

אורן אסף חזן: עד לפני כמה חודשים היה הקריטריון של יוצאי צבא – היום זה כבר לא רלוונטי.

אורן אסף חזן: אז בשביל מה?

אורן אסף חזן: אהבת המולדת, נתינה, אחווה, רעות, ערבות הדדית, הכול מדהים; מה אנחנו נותנים בחזרה?

אורן אסף חזן: גרוש וחצי במענק שהולך לאיבוד – לא על שכירות, על לקנות לחם וחלב במקרר כי הכול פה יקר?

אורן אסף חזן: אני קורא גם לשר כחלון, וגם לשר גלנט, וגם לראש הממשלה, לפעול להחזרת העדיפות והקדימות ליוצאי צבא.

אורן אסף חזן: הסיפורים על אפליה ולא אפליה – אני מרגיש מופלה שיש מי שיושבים בבית ואפילו לא עושים שירות לאומי.

אורן אסף חזן: אגב, שיהיה ברור: יוצאי צבא, שירות לאומי, מתנדבים – הקשת פרוסה על כולם – אבל למה לא?

אורן אסף חזן: מדברים פה הרבה שמאל, ימין, על כך שהקרקעות הולכות ונעלמות בגליל.

אורן אסף חזן: יש מי שאומרים – ואני מתנצל, זה יישמע – אני מסכם, אני יודע שנגמר לי הזמן, אני אגזול פחות ממה שחברי הקודמים להצעה לסדר-היום דיברו – מדברים על כך שבדרום הבדואים משתלטים על קרקעות, בצפון ערבים, גם מחו"ל, משקיעים הון עתק כדי לקנות קרקעות.

אורן אסף חזן: ריבונו של עולם, ארץ-ישראל כל כך יפה ומדהימה, חלקו קרקעות חינם.

אורן אסף חזן: אני קורא לכם להקים תוכנית שבה זוג צעיר יוצא צבא יכול לקבל קרקע בנגב או בגליל – וכן, גם ביהודה ושומרון – ללא מחיר לקרקע, כאשר עלות הפיתוח היא עליו.

אורן אסף חזן: מדברים על הפרחת השממה – זו הדרך.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: כאמור, ישיב לנו שר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אחרי תשובתו של השר, יש לנו שתי בקשות להבעת דעה, ואנחנו נעבור להצבעה.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אף שהעיסוק הוא ביום הדיור, באופן טבעי העיסוק כולו הוא בדיור הציבורי, ולמעשה כל מה שעלה כאן עסק בקשייהם של אנשים שיש להם צורך לקבל סיוע בדיור ציבורי, בכל השכבות ובכל הרבדים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, זה מפריע.

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים ילין: אני עושה סדר.

טלי פלוסקוב: אם זאת המטרה, אני רגועה.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

יואב גלנט: כדי לקבל תמונת מצב, צריך להתחיל מן ההתחלה; ואני רוצה לספר לכם מהו המצב שאני קיבלתי לידי בתחילת הדרך.

יואב גלנט: בסך הכול אני יודע שהתחושה היא שחלף זמן רב, אבל חלפה קצת יותר משנה, מחודש מאי הקודם ועד היום – שנה וחודש או וחודשיים – מאז שהחלנו לעסוק בנושא הזה שקוראים לו סיוע לשכבות החלשות.

יואב גלנט: ראשית, המצב הבסיסי הוא שבמדינת ישראל 130,000 משפחות מקבלות סיוע בשכר דירה.

יואב גלנט: זה אומר שהן מקבלות מ-700 שקל, דרך 1,000 שקל, וחלקן 2,000 שקלים או 3,000, ויש בקצה, בשיא העליון – 3,900.

יואב גלנט: הממוצע כפול 130,000 משפחות מביא למיליארד וחצי שקל, 1.55 מיליארד שקל כל שנה, והמספרים האלה הולכים וגדלים.

יואב גלנט: בתוך השכבה הזאת, אנחנו קבענו מספר של 2,600-2,500 שאותם הגדרנו תחת קריטריונים, אבל אני רוצה לומר לכם שמי שזכאי לדיור ציבורי זה לא 2,500 משפחות, בניגוד למה שמנסים להסביר לציבור.

יואב גלנט: מי שזכאי לדיור ציבורי זה 130,000 משפחות שצריך לסייע להן באיזושהי דרך, ואנחנו מנסים לעשות את זה.

יואב גלנט: ואני רוצה לומר לכם עוד דבר: כאשר מסתכלים אחורה – ואני שמעתי כאן התקפות והסברים מצד חברים באופוזיציה, חלקם נמצאים פה, חלקם לא נמצאים, וגם מאחרים, שמסבירים מה לא נעשה – אז בואו נשים את הדברים על השולחן:

יואב גלנט: מדינת ישראל מכרה דירות עד שנת 2014 ב-3.3 מיליארד שקל.

יואב גלנט: הכסף הזה, לפי החוק, או החוק שהיה בדרך, היה אמור לשמש לרכש של דירות לטובת הדיור הציבורי.

יואב גלנט: בכסף הזה לא נקנו דירות; הוא שימש לדברים אחרים, אני מניח שדברים טובים.

יואב גלנט: אינני יודע איפה הכסף.

יואב גלנט: משנת 2014 נמכרו דירות ב-700 מיליון שקל, והכסף הזה – כאשר אני נכנסתי לתפקידי – עמד במקום.

יואב גלנט: אני שאלתי כמה דירות נרכשו ב-2014, בזמן שחלק מהאנשים שתקפו אותי היו בתפקידים מאוד משפיעים, גם במשרד האוצר וגם במשרדים אחרים.

יואב גלנט: רבותי, בשנת 2014 נרכשו שש דירות.

יואב גלנט: שמעתם את המספר?

יואב גלנט: שש דירות.

יואב גלנט: כמה כסף עמד לרשות אלה שמטיפים לי עכשיו מה לעשות?

יואב גלנט: 700 מיליון.

יואב גלנט: אני נכנסתי לתפקיד, ועד היום נרכשו, במשך שנה, 745 דירות, כלומר אנחנו בפרק זמן שקטן בחצי מזה של אלה שקדמו לנו בתפקיד או בתפקידים עשינו פי-120 ברכש דירות.

יואב גלנט: אז בואו נשים את הדברים בפרופורציות, וכאשר תוקפים, נהיה גם הגונים ונספר את הסיפור האמיתי.

יואב גלנט: ועכשיו אני מגיע לבעיות הנוספות או לנושאים הנוספים.

יואב גלנט: יש לנו שכבות רחבות שאנחנו צריכים לטפל בהן, ואני רוצה לשים את היד על דברים נוספים.

יואב גלנט: אנחנו רכשנו סדר גודל של 2,100 דירות.

יואב גלנט: אני חוזר: אנחנו אכלסנו 2,100 דירות; כתוצאה מכך שדירות מתפנות, במקומות שבהם הדירות נמצאות אנחנו מצליחים לשכן דיירים נוספים.

יואב גלנט: אבל כאשר הקרן הזאת הייתה של 100,000 או 150,000 דירות, אז זה הניב הרבה יותר דירות כל שנה.

יואב גלנט: היום המצב הוא שזה מניב הרבה פחות דירות.

יואב גלנט: אני ממשיך הלאה.

יואב גלנט: הגדלנו את ההשתתפות בשכר הדירה ב-47 מיליון שקלים, הווי אומר, בין 600 ל-900 שקל למשפחה לחודש; שיפצנו ואכלסנו סדר גודל של 600 דירות ב-20 מיליון שקלים.

יואב גלנט: הדירות האלה עמדו ריקות במשך חמש שנים, עשר שנים, 15 שנה; נכנסנו לפרויקט עם הסוכנות יחד עם "עמיגור", השקעה של מיליארד שקל, חצי על-ידי המדינה, חצי על-ידי הסוכנות, ואנחנו הולכים לאכלס במקומות האלה 2,600 דירות חדשות, לשחקנים שונים.

יואב גלנט: ולבסוף, בשורה שתלך ותלווה אותנו בתקופה הקרובה – שיקום שכונות חוזר; לפני 40 שנה היה פרויקט שקראו לו שיקום שכונות, והפרויקט הזה נעלם.

יואב גלנט: תלכו ותסתובבו בערי ישראל, תראו איך נראים מקומות ישנים לצד מקומות חדשים.

יואב גלנט: אנחנו בונים בהרבה מאוד ערים חדשות, אבל בערים הישנות המצב קשה מאוד.

יואב גלנט: השקענו עד כה – התקשרנו כבר על כ-100 מיליון שקל, עוד כ-200 במהלך השנה.

יואב גלנט: אני מציע לכם לראות מתחמים שהולכים ומשתפרים, בכסף הזה, ואני חושב שבעניין הזה יש פה רווחה מאוד מאוד גדולה.

יואב גלנט: זה לא הדבר היחיד.

יואב גלנט: אני בוחר לייחד את דברי לנושא הדיור הציבורי, אבל אני מציע לכולם להסתכל מה נעשה בכל מה שקוראים לו מחיר למשתכן.

יואב גלנט: 2,000 איש כבר זכו בדירות, הם יודעים איפה הדירה שלהם.

יואב גלנט: המספר הזה יגיע ל-20,000 ב-2017.

יואב גלנט: אלפים או עשרות-אלפים נוספים יהיו בדרך ו-70,000 יחידות דיור ישווקו עד סוף השנה.

יואב גלנט: אני מקווה שבמהלך המושב הזה אנחנו נספיק לחוקק את החוק של התחדשות עירונית.

יואב גלנט: לעניין הזה יש בשורה מאוד גדולה מאחוריו.

יואב גלנט: מעבר לכל הנושאים הללו, אני חושב שכולנו יכולים להסתכל בסיפוק על השנה האחרונה, בהתייחס לכל מה שנעשה בשנים שלפניה.

יואב גלנט: יש לנו סדר גודל של 2,000 יחידות דיור שאו נרכשו או עומדות להירכש ונמצאות בשלבים של ביצוע.

יואב גלנט: זה שינוי דרמטי ביחס לכל מה שהיה בעבר.

יואב גלנט: האם זה מספיק?

יואב גלנט: התשובה היא לא.

יואב גלנט: במה זה תלוי?

יואב גלנט: במשאבים נוספים, בתוכניות נוספות, בהחלטה על סדר עדיפויות.

יואב גלנט: אבל דבר אחד ברור: הגרף שהלך והידרדר בדיור הציבורי במשך 20 השנים האחרונות, ובמיוחד במשך עשר השנים האחרונות – שחלק גדול מהאנשים שאחראים לנושא הזה מייצגים את מי שבא הנה ומעביר עלי ביקורת – הגרף הזה השתנה, הוא מקבל שינוי לכיוון אחר.

יואב גלנט: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר גלנט.

טלי פלוסקוב: יש שתי בקשות לעמדה נוספת.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, מה אתה מציע – להסתפק בתשובתך, או להעביר את הדיון לוועדה אחרת?

יואב גלנט: אני מציע להסתפק בתשובתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: זאת ההצעה של השר.

טלי פלוסקוב: שתי בקשות להבעת דעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא – חבר הכנסת חאג' יחיא, אתה עדיין מעוניין?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן אחריו, ואז אנחנו נסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, המטרה בדיור ציבורי בכלל, מאז קיומו, היא לספק קורת גג לאוכלוסייה ענייה, בעיקר זו שלא יכולה להתחרות או להשיג בית בשוק החופשי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אם נבדוק את המצב במדינה לפי הדוחות של הביטוח הלאומי, לפי כל הסטטיסטיקות, מדובר על כ-52% ערבים מתחת לקו העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בעצם זו האוכלוסייה שיש לה הצורך הכי גדול בדיור הציבורי, והוא כמעט לא קיים לאוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני פונה אל כבוד השר ומבקש שתוכן תוכנית על-ידיך, במשרדך, לספק את הצורך הזה לאוכלוסייה הערבית, שיהיה דיור ציבורי גם לאוכלוסייה הערבית, כדי לפתור את הבעיה בעניין של העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד אז, שהמשרד שלך ישתתף באופן פעיל בדמי שכירות של האוכלוסייה הזאת, הנזקקת – ולטפל גם בנושא של המכרזים לדירות, וללכת על אחוז יותר גבוה בעניין של דירות או מקרקעין, מגרשים יותר גדולים לבנייה לתושבי המקום, ולא ללכת לכיוון של המרבה במחיר, כי "המרבה במחיר" לא פותר את הבעיה לאוכלוסייה הנזקקת.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר יואב גלנט, השרה סופה לנדבר, אני רוצה דווקא לדבר על העניין הזה של דיור ציבורי לאנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אנחנו מדברים פה רק על הדיור הציבורי, ואנחנו שוכחים שיש גם אנשים עם מוגבלות שזקוקים לדירות.

נורית קורן: אני רוצה לומר שהשר גלנט – ידוע לי שהוא רכש דירות, אבל מי שרכש את הדירות לא שם לב שהמעלית צרה ואנשים לא יכולים לעבור עם כיסא גלגלים, ומציעים דירות שקשה מאוד לעלות אליהן במעלית, וצריך לשים לב לדברים האלה.

נורית קורן: הבעיה היא בעיקר בדירות בצפון ובדרום, שם יש הרבה אנשים שנזקקים ועומדים בתור לקבל דירות.

נורית קורן: אדוני השר, אני ממש מבקשת ממך: תעשה ככל יכולתך לרכוש עוד דירות לאנשים עם מוגבלות, כדי שלו במעט נקל עליהם את חייהם.

נורית קורן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: עכשיו אני פונה למציעים ושואלת, האם אתם מסכימים עם ההצעה להסתפק בתשובתו של השר – ההצעה של השר?

טלי פלוסקוב: מיקי לוי, להסתפק בתשובתו של השר?

דב חנין: תשובת השר הייתה מאוד מקיפה, אבל נראה לנו שכדאי להמשיך לעקוב אחרי הנושא בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז יש פה שתי אופציות: או להעביר לוועדת הכלכלה, או להסתפק בתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע על העברת הדיון לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: מי שמצביע בעד הוא בעד להעביר לוועדת הכלכלה, ומי שמצביע נגד מסתפק בתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: ההצבעה ברורה?

טלי פלוסקוב: מי שבעד – העברה לוועדה, ומי שנגד – להסתפק בתשובתו של השר.

טלי פלוסקוב: נא להצביע, רבותי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 6 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 14 חברי כנסת, שישה מתנגדים.

טלי פלוסקוב: על-פי התוצאה, הדיון עובר לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: יוסי יונה ביקש להוסיף אותו לפרוטוקול – חבר הכנסת יוסי יונה, בעד או נגד?

יוסי יונה: לוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: לוועדת הכלכלה, אז בעד.

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, דקה לפני שאני נותנת לסגן מזכירת הכנסת – – –

חיים ילין: בעד.

סתיו שפיר: גברתי היושבת-ראש, גם אני בעד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין בעד; חברת הכנסת סתיו שפיר בעד.

טלי פלוסקוב: זהו?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה?

יגאל גואטה: גם אני.

טלי פלוסקוב: לאן להוסיף אותך?

יגאל גואטה: נגד.

יצחק כהן: נגד.

טלי פלוסקוב: נגד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק כהן נגד; חבר הכנסת חיליק בר בעד.

טלי פלוסקוב: רבותי, הגיעה אלי בקשה מחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן להגיב בזכות תגובה על אמירה מהדיון הקודם.

טלי פלוסקוב: שתי סיבות – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, גברתי, אני רוצה להשיב לך.

טלי פלוסקוב: שתי סיבות למה אני לא יכולה לתת לך להשיב: 1.

טלי פלוסקוב: כי הגשת בקשה ברגע שהתחלנו כבר דיון בנושא אחר; 2.

טלי פלוסקוב: שזה דבר נוסף, אני יודעת שכבר לפני חודש ימים פנו אלייך חברות הכנסת בבקשה לקיים דיון בוועדה לקידום מעמד האישה.

טלי פלוסקוב: גם פה דיברו – אני שמעתי, בכל אופן.

טלי פלוסקוב: הדיון לא התקיים, ולא מצאת לנכון לבקש זכות דיבור בנושא.

טלי פלוסקוב: לכן, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לא יכולה להינתן לך זכות תגובה.

טלי פלוסקוב: אם תרצי פעם להתייחס – כשיהיה לך זמן לדברים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: זה שדיברו מחוץ למשכן, בתקשורת – – –

טלי פלוסקוב: לא בתקשורת, אני שמעתי כאן, במליאה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי זכות להגיב.

עאידה תומא סלימאן: יש לי זכות להגיב.

טלי פלוסקוב: גם אני אישית דיברתי בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש לי זכות להגיב – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, לצערי הרב אני לא יכולה – – –

עאידה תומא סלימאן: לפי סעיף 34 – – –

טלי פלוסקוב: יש לי סמכות לתת או לא לתת, והסברתי לך למה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת – בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – – –

עאידה תומא סלימאן: ברגע שתוקפים אותך אישית, יש לך הזכות – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אנחנו ממשיכים בדיון.

עאידה תומא סלימאן: את, שתקפת אותי, בטח לא תרצי שאני אגיב.

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: לא, היא תוקפת אותי והיא לא נותנת לי זכות להגיב.

טלי פלוסקוב: גברתי יושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, סעיף 34, שאת ציינת, סעיף קטן (ג): הודעה לפי סעיף זה "תימסר בסיום הדיון בסעיף שבו הושמעו הדברים שבשלהם התבקשה ההודעה, ואם הסתיים הדיון", גברתי, "בהצבעה – עם סיום ההצבעה, במסגרת זמן שלא תעלה על חמש דקות".

טלי פלוסקוב: לכן, גברתי, אני חושבת שהסברתי את ההחלטה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים – אתה סיימת את ההודעה?

טלי פלוסקוב: אז אני חוזרת על הודעה לסגן מזכירת הכנסת, ואנחנו עוברים לחקיקה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 46), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/957; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 4999; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לחקיקה, רבותי.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק הראשונה שנדון בה היום: הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, קריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות לרשותך.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016.

דוד אמסלם: חוק המשטרה ופקודת בתי-הסוהר מסדירים את הדין המשמעתי החל על שוטרים ועל סוהרים על כל היבטיו: הליכי שיפוט בפני דן יחיד ובפני בית-דין למשמעת, הליכי ערר וערעור והוראות פרוצדורליות כגון בעניין התיישנות, פומביות הדיון, פסלות שופט ומשפט חוזר.

דוד אמסלם: כמו כן קובעים החוק והפקודה את עבירות המשמעת עצמן.

דוד אמסלם: בהצעת החוק מוצע לערוך שורה של תיקונים בהסדרים הקיימים; אסקור את העיקריים שבהם.

דוד אמסלם: התיקון המשמעותי ביותר קשור לזכות הערעור.

דוד אמסלם: כיום קובעים החוק והפקודה כי על החלטת בית-הדין למשמעת אפשר לערער בפני בית-הדין לערעורים, והחלטתו סופית.

דוד אמסלם: בהצעת החוק מוצע לאפשר לערער גם על החלטתו של בית-הדין לערעורים – בפני בית-המשפט המחוזי.

דוד אמסלם: ערעור זה יתאפשר רק ברשות בית-הדין לערעורים או ברשות נשיא בית-המשפט המחוזי או משנהו.

דוד אמסלם: שינוי נוסף קשור להרכב בית-הדין למשמעת.

דוד אמסלם: ככלל, מותב בית-הדין למשמעת מורכב משלושה קציני משטרה בכירים, ובהם לפחות שני משפטנים.

דוד אמסלם: החוק והפקודה קובעים הרכב שונה במקרה שנדונות עבירות משמעת שונות שנעברו כלפי אזרח, למשל חיפוש שלא כדין, שימוש בכוח לא מוצדק וכיוצא בזה.

דוד אמסלם: במקרה של העמדה לדין בעבירות אלה, כשהן נעברו כלפי אזרח, נכלל בהרכב, במקום אחד מקציני המשטרה, נציג ציבור הכשיר להתמנות לשופט שלום, שקבע השר לביטחון הפנים בהסכמת שר המשפטים.

דוד אמסלם: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי גם במקרה של – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חברים, מה קורה שם?

דוד אמסלם: – – עבירת הטרדה מינית כלפי מי שאינו שוטר ישונה ההרכב וייכלל בו נציג אזרחי.

דוד אמסלם: נוסף על כך מוצע להסמיך את נשיא בית-הדין למשמעת להוסיף נציג אזרחי גם במקרה שבו נדונות עבירות אחרות שנעברו כלפי אדם שאינו שוטר.

דוד אמסלם: עוד מוצע לאפשר, בנסיבות מיוחדות, מינוי קצינים בדימוס או שופטים בדימוס במקום קציני המשטרה שבהרכב.

דוד אמסלם: שינויים נוספים קשורים לאמצעי הענישה.

דוד אמסלם: בין היתר, מוצע לאפשר להטיל עונשים של קנס על-תנאי, הורדה בדרגה על-תנאי וריתוק על-תנאי, לצד האפשרות, הקיימת כיום בחוק, להטיל עונשים כאלה בפועל.

דוד אמסלם: נוסף על כך מוצע להסמיך את בית-הדין למשמעת להורות על תשלום פיצויים לנפגע העבירה, ללא הוכחת נזק, בעבירות הטרדה מינית וכן בעבירות מסוימות שבהן הנפגע הוא אזרח, כגון הפעלת סמכות שלא כדין או שלא בתום לב.

דוד אמסלם: בהצעת החוק נקבע גם מנגנון המאפשר ביטול פסק-דין שניתן על-ידי דן יחיד, במקרים של חוסר סמכות, פגם או פסול מהותי בהליך, סתירה לעקרונות של צדק והגינות משפטית או עיוות דין.

דוד אמסלם: עוד מוצע בהצעת החוק להרחיב את תחולתן של עבירות הטרדה מינית והתנכלות.

דוד אמסלם: כיום אפשר להעמיד לדין בעבירה זו באחת משלוש סיבות: בעת מילוי תפקיד, כשהשוטר או הסוהר לבוש מדים, או כשהעבירות נעברו כלפי שוטר או סוהר.

דוד אמסלם: לפי התיקון המוצע, יובהר כי יהיה אפשר להעמיד לדין לא רק אם העבירה נעברה בעת מילוי תפקיד, אלא גם אם נעברה בקשר למילויו.

דוד אמסלם: כן מוצע להבהיר כי הנסיבה השלישית, עבירה של הטרדה מינית כלפי שוטר או סוהר אחר, אף ללא כל קשר למילוי תפקיד, תחול גם על הטרדה מינית של מועסקים אחרים במשטרה ובשב"ס, ובכלל זה משרתים בשירות לאומי או לאומי-אזרחי, עובדי קבלן, עובדים באמצעות ספקי שירותים וכיוצא באלה.

דוד אמסלם: לבסוף, מוצע גם לקבוע כמה עבירות משמעת חדשות.

דוד אמסלם: בין היתר, מדובר בעבירות של דיווח כוזב או אי-מניעת דיווח, ביצוע פעולה שיש בה ניגוד עניינים, וכן עבירות הכרוכות בנהיגה ברכב כשמדובר ברכב של המשטרה או של השב"ס, ולגבי שוטר – גם ברכב אזרחי, אם השוטר לבוש מדים.

דוד אמסלם: בשב"ס בלבד מוצע לקבוע גם עבירה של קשר עם אסיר או אסיר לשעבר או עם בני משפחותיהם, בניגוד לפקודות הנציבות.

דוד אמסלם: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

דוד אמסלם: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אין הסתייגויות כאמור, ואין בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו מייד עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו כעת נצביע על הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: כרגע אנחנו מצביעים בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–2 – 38 נגד – 5 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 38 חברי כנסת, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עברה בקריאה השנייה.

טלי פלוסקוב: מייד אנחנו נצביע שוב על הצעת החוק הזאת – בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 38 נגד – 6 נמנעים – אין חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 38 חברי כנסת, שישה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רחל עזריה, משהו להצבעה?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/948; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4719; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 51), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, שוב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם – איפה הוא?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, להציג לנו את ההצעה.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

דוד אמסלם: גברתי היושבת בראש, כנסת נכבדה, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 51), התשע"ו–2016.

דוד אמסלם: הצעת החוק נועדה להסדיר הטלת חסיונות על תחקירים הנערכים בשירות בתי-הסוהר, בדומה לחיסיון הקיים על תחקירים של גופים מבצעיים אחרים, ובהם צה"ל, שירות הביטחון הכללי, משטרת ישראל, הרשות להגנת עדים והרשות הארצית לכבאות והצלה.

דוד אמסלם: מטרתם של התחקירים היא הפקת לקחים ושיפור יכולותיהם המקצועיות של הגופים, באמצעות בחינה של פעילויות ואירועים מסוימים, ניתוחם והסקת מסקנות מהם.

דוד אמסלם: במטרה לקיים תחקירים יסודיים, וכדי שאפשר יהיה להפיק מהם לקחים לעתיד, הבינו בגופים השונים כי יש חשיבות לשיתוף פעולה מלא של כלל הגורמים המעורבים באירוע המתוחקר.

דוד אמסלם: עם זאת, במקרים רבים, מתוחקרים חוששים לשתף פעולה בהליך התחקיר, מחשש שייעשה שימוש בחומרי התחקיר נגדם במישור הפלילי, אף שהתחקיר כלל לא נועד לבחינת חשדות פליליים.

דוד אמסלם: לכן, במטרה לעודד מתוחקרים לשתף פעולה עם מהלך התחקיר, וכדי להפיג את חששם מחשיפה להליך הפלילי, נקבע בחוק כי בגופים מסוימים יוטל חיסיון על חומרי תחקיר המופקים במהלכו, וכעת מוצע לעשות כן גם לגבי תחקירים של שירות בתי-הסוהר.

דוד אמסלם: עוד מוצע לקבוע כי חומר התחקיר לא יימסר לגוף חוקר המוסמך לעשות חקירות פליליות.

דוד אמסלם: עם זאת, מוצע לקבוע כי החומר יימסר ליועץ המשפטי לממשלה או למי שהסמיכו לכך, לפי בקשתו, ואם חומר התחקיר מגלה חשד לביצוע עבירה, היועץ המשפטי לממשלה רשאי, לאחר התייעצות בעניין עם הנציב, להורות על פתיחת חקירה פלילית בעניין החשד.

דוד אמסלם: בכל מקרה, מובהר כי היועץ המשפטי לממשלה לא ימסור את חומר התחקיר עצמו לגוף חוקר ולא יצביע על חשד כלפי אדם שהיה מעורב באירוע, אלא רק יתאר את הנסיבות שבעקבותיהן נערך התחקיר, וכן את הסיבות המעלות את החשד לביצוע העבירה.

דוד אמסלם: נוסף על כך, מוצע לקבוע כי הנציב או מי שהסמיכו לכך יהיה רשאי להעביר את חומר התחקיר לגוף ציבורי אחר, שאינו גוף חוקר, והמידע דרוש לו למילוי תפקידו.

דוד אמסלם: הנציב יקבע את המטרה שלשמה יועבר החומר, וכן את אופן השימוש בו.

דוד אמסלם: עוד מוצע לקבוע כי מי שעיין בחומר התחקיר לא יגלה ממנו דבר, יעשה בו שימוש רק למטרה שלשמה נמסר לו ויפעל בהתאם לפקודות הנציבות בעניין זה.

דוד אמסלם: לבסוף, מוצע לקבוע כי ועדת משנה של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, שישיבותיה חסויות, תקבל לפי בקשתה את חומר התחקיר ותהיה רשאית לדון בו בישיבה חסויה בלבד.

דוד אמסלם: להצעת החוק הוגשו הסתייגויות.

דוד אמסלם: אבקש מחברי הכנסת לדחות את ההסתייגויות ולאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: רק לידיעתך, כרגע נודע לנו על ביטול כל ההסתייגויות.

דוד אמסלם: תודה.

טלי פלוסקוב: שוב, למען הסדר הטוב: סיעת מרצ הורידה את כל ההסתייגויות, וחבר הכנסת אבו מערוף ביטל את כל ההסתייגויות.

טלי פלוסקוב: יופי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעות.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 51), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד סעיף 1 – 35 נגד – 8 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 35 חברי כנסת, שמונה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 51), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה כנוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת החוק הזאת בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 35 נגד – 8 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 51), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 35 חברי כנסת, שמונה מתנגדים, נוכחים – חבר הכנסת דוד אמסלם, זאת הייתה כוונתך?

טלי פלוסקוב: לא להצביע?

דוד אמסלם: – – –

טלי פלוסקוב: אני פתאום ראיתי פשוט נורה כחולה אצלך.

דוד אמסלם: – – –

טלי פלוסקוב: אז לפרוטוקול, חבר הכנסת דוד אמסלם בעד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מס' 51), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/989; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 8619; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 4), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, זהו, היום יום חדש, אז החוק יהיה קצר, והחוק הוא – – –

קריאה: – – –

ניסן סלומינסקי: שעתיים לפחות.

ניסן סלומינסקי: שעתיים – ביחס לשש שעות, שעתיים זה קצר.

ניסן סלומינסקי: חוק תיקון לפקודת הסטטיסטיקה – רבותי, זה פלא פלאים, אבל כדאי לכם לשמוע.

חיים ילין: תגיד לי, הסטטיסטיקה זה עמותה, או לא?

ניסן סלומינסקי: אני אבדוק אם נורבגיה משלמת לה או לא.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, פנייה של הסטטיסטיקן הממשלתי, ככה הוא נקרא.

ניסן סלומינסקי: הוא הרגיש – נכנס חדש – מאחר שכל האינפורמציות והדוחות של הלמ"ס אמורים להיות דוחות בלתי תלויים, לא בממשלה, לא בשום דבר, הם אובייקטיביים לכל דבר, וכך כולם רואים אותם – ולכן הוא הרגיש שאם זה יהיה "ממשלתי", זה נראה כאילו הוא כפוף לממשלה, ולכן הבקשה היא שהוא ייקרא "הסטטיסטיקן הלאומי".

מיקי רוזנטל: למה צריך חוק לזה?

ניסן סלומינסקי: לא יודע, אבל כנראה צריך חוק.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע, כנראה צריך חוק, אחרת לא היו מבקשים.

ניסן סלומינסקי: בדקנו גם, ואין עלויות כספיות, כי הכותרת זה הלמ"ס, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: זה פנימי, רק שיהיה אצלו השלט, או התואר, יהיה לא כמי שכפוף לממשלה, ואז כאילו לא אובייקטיבי, אלא לאומי – כפוף למדינת ישראל, וכל הדוחות שלו הם דוחות אובייקטיביים.

ניסן סלומינסקי: בקשתי, מה שנקרא – שנעביר את בקריאה שנייה ואחר כך שלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: רבותי, אין פה הסתייגויות ואין פה בקשות דיבור, לכן אנחנו כעת נצביע על הצעת החוק בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (תיקון מס' 4), התשע"ו–2016 – מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–2 – 33 נגד – 10 נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 33 חברי כנסת, עשרה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה עברה בקריאה שנייה.

מרדכי יוגב: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מרדכי יוגב, מה?

מרדכי יוגב: – – –

טלי פלוסקוב: משהו לא פועל בעמדה.

טלי פלוסקוב: נא בדיקתכם.

טלי פלוסקוב: נא לרשום את חבר הכנסת מרדכי יוגב כתומך.

קריאה: בעד.

טלי פלוסקוב: כן כן.

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על אותה הצעת חוק בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 32 נגד – 9 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 4), התשע"ו–2016, נתקבל.

טלי פלוסקוב: בעד – 32, תשעה מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 4), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ושלישית והחוק נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/642; "דברי הכנסת", חוב' ל"א, עמ' 14488; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 125), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, הפעם זה הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 125), התשע"ו–2016.

ניסן סלומינסקי: זה החוק של חבר הכנסת יואב קיש, הוא היה בוועדה, ואני מביא אותו לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

ניסן סלומינסקי: נאמר קודם כול, לפני החוק, שבמדינת ישראל יש חוק שאומר שחיילים שנמצאים בצבא, אסור לשכנע אותם לערוק מהצבא או לעזוב את הצבא; זו עבירה פלילית לפי סעיף 109(ב) לחוק העונשין.

ניסן סלומינסקי: באופן טבעי, לפי המשפטנים, זה כולל כל חייל, אבל כדי לשים דגש, כי אולי יהיו כאלה שחשבו שלא – הצעת החוק הזאת אומרת שאם מישהו התנדב לצבא – הוא לא מחויב, אבל הוא התנדב לצבא – מרגע שהוא נמצא בצבא – לא מדובר על לפני כן, ושוב אני אומר:

ניסן סלומינסקי: לא לפני כן; לפני שהוא התנדב הוא יכול להתייעץ עם מי שהוא רוצה, אין בעיה – אבל מרגע שהוא נכנס לצבא, חל עליו אותו חוק בדיוק.

ניסן סלומינסקי: הרבה מעורכי-הדין אומרים שזה בין כה וכה נמצא בחוק, אבל כדי לתת לזה ביטוי, כי יש כאלה שאומרים שאולי לא, אז הצעת החוק הזאת אומרת שגם מי שנכנס לצבא בהתנדבות, מרגע שהוא נכנס לצבא, אותו החוק יחול עליו, ויחול איסור הסתה לפי סעיף 109(ב), או לפי החוק שיהיה, אם מישהו ינסה לשכנע אותו לערוק מהצבא.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה חוק ראוי, חוק ברור, שבין כה וכה קיים – ואני מדגיש שוב: רק מרגע שהוא נהפך לחייל, לא לפני כן.

ניסן סלומינסקי: לפני כן הוא יכול להתייעץ עם מי שהוא רוצה ולקבל איזו דעה שהוא רוצה ולעשות מה שהוא מבין, אם החוק לא מחייב אותו.

ניסן סלומינסקי: אבל מרגע שהוא התנדב ונמצא בצבא – מאותו רגע הוא חייל לכל דבר.

ניסן סלומינסקי: זו הצעת החוק.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי לתמוך בה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: כאמור, אין הסתייגויות, אבל יש לנו בקשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

מסעוד גנאים: שלוש או חמש?

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, אדוני, לרשותך.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מולנו עוד הצעת חוק מבית-היוצר של לאומנות היתר, לפי דעתי.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, הצבא בישראל אינו פרה קדושה; מותר לבקר אותו, מותר להביע עמדה כלפיו, וההצעה שמולנו – המטרה שלה היא לסתום את הפיות; לא לבקר את הצבא, לא להביע עמדה אפילו בעניין של הגיוס.

מסעוד גנאים: בכל ויכוח שלנו – – –

קריאה: – – –

מסעוד גנאים: חבר הכנסת אמיר, רק רגע.

מסעוד גנאים: בכל ויכוח שלנו על התנהגות הצבא וצה"ל, נעמד מולנו כאילו זה דבר קדוש שאסור לדבר, שאסור להביע – להעביר ביקורת עליו.

מסעוד גנאים: בימים האחרונים – אני מבין שהחיילים האלה הם הילדים שלכם, אני מבין את זה, אני יודע את זה, אבל צבא בכל העולם, בכל העולם – מה זה צבא?

מסעוד גנאים: מה מטרתו?

מסעוד גנאים: זה לא גם להרוג אחרים שמוגדרים אויב?

מסעוד גנאים: נכון, יש מטרות, יש תוכניות, אבל תקראו את ספרי ההיסטוריה, ספרי הפילוסופים, שדיברו על הצבאות בעולם – צבא הורג.

אמיר אוחנה: צבא מגן.

מסעוד גנאים: אז להציג את צה"ל או את צבא ישראל כאילו טהור, מלאכים?

מסעוד גנאים: נו, באמת.

מסעוד גנאים: נו, באמת.

מסעוד גנאים: אז הזכות שלי, אני, שלא מתגייס, כערבי, אזרח מדינת ישראל שלא רוצה להתגייס ולא מתגייס – כי לפי דעתי צבא שכובש את בני עמי, שעושה שם הרבה דברים שאני לא רוצה אותם, ואני מבקר אותם – אם זה בעזה, אם זה בגדה המערבית או במקומות אחרים, זכותי – – –

נאוה בוקר: לא הצבא שלך.

מסעוד גנאים: לא הצבא שלי, בטח.

מסעוד גנאים: בטח לא הצבא שלי.

מסעוד גנאים: לא מייצג אותי בכלל, בטח.

נאוה בוקר: הצבא שומר עליך.

מסעוד גנאים: אני מדבר על העיקרון.

מסעוד גנאים: העיקרון – הצבא וצה"ל זה לא פרה קדושה.

מסעוד גנאים: זכותי לבקר אותו, וזכותי לקרוא לבני עמי שלא להתגייס לצבא, שהרבה – לא הרבה פעמים – הוא כובש את בני העם שלי וגם הורג בהם.

ניסן סלומינסקי: זה לא החוק.

מסעוד גנאים: יודע.

מסעוד גנאים: על ההשתמטות.

נאוה בוקר: – – –

מסעוד גנאים: אני קראתי.

מסעוד גנאים: קראתי, קראתי, אני רוצה לדבר על מה שאני מחליט לדבר, ומה שאני רוצה להעביר, משום שאנחנו בשבועות האחרונים עוברים מסע של – כאילו אסור לנגוע בהתנהגות של הצבא, של צה"ל, כאילו זה צבא של מלאכים, והוא לא כזה.

מסעוד גנאים: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גנאים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד חמש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, עוד חוק – עוד חוק שמי שקורא אותו ככה, ומסתכל מהצד, ומנסה להבין מה רצה המציע, ומה ירצה המחוקק – – –

יואל חסון: הוא מבין מייד.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שיש לי הבנה אחרת.

ענת ברקו: לא תוכלי לנסוע לכלא 6 – – –

קריאה: – – –

עאידה תומא סלימאן: כנראה, מי שרצה להציע את ההצעה הזאת טמן בתוכה מין אווירה שיש הסתה נגד אלה שהולכים ומתנדבים, אלה שנופלים בפח הזה, במלכודת הזאת של ניסיון לגזור מתוך עמנו, מתוך החברה הערבית, חלק יקר, שנקרא הערבים הנוצרים, שהם חלק מהעם הפלסטיני, הם חלק מהאוכלוסייה הערבית – רוצים לגרור אותם להתנדב בצבא, כאשר הצבא הזה כובש את עמם.

עודד פורר: אולי חלק כן, וחלק לא.

נאוה בוקר: למה לא?

עודד פורר: – – – לא רואים את עצמם חלק מהחברה הפלסטינית – – –

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד.

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד.

נאוה בוקר: למה לא?

עודד פורר: – – –

עאידה תומא סלימאן: אולי תירגעו?

עאידה תומא סלימאן: אולי תירגע?

עודד פורר: – – – ואתם – – –

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד, כשרואים אדם שונא ערבים מדבר בשם הנוצרים הערבים.

עאידה תומא סלימאן: תפסיק עם הגישה הזאת.

אמיר אוחנה: מצער אתכם שיש צבא הגנה לישראל – – –

עאידה תומא סלימאן: מי ששונא – מי ששונא אוכלוסייה – –

עודד פורר: זה את שונאת – –

עאידה תומא סלימאן: – – לא – – –

עודד פורר: – – זה את מטיפה לשנאה, ואת מטיפה לקיטוב, כי אם מישהו – – –

עאידה תומא סלימאן: גברתי מוכנה להמשיך להקשיב לדברי ההסתה האלה נגד חברת הכנסת שעומדת על הדוכן?

עאידה תומא סלימאן: מעניין.

עאידה תומא סלימאן: כי אם את רוצה להמשיך, אני אוכל להגן על עצמי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, את יכולה – – –

עודד פורר: – – – מטיפה לשנאה ואומרת שאני – – –

עאידה תומא סלימאן: אתה אדם גזען קטן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר, די.

עאידה תומא סלימאן: אתה גזען קטן.

עודד פורר: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר, די.

עאידה תומא סלימאן: קטן, כזה.

עודד פורר: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר, אני מבקשת להפסיק.

עודד פורר: – – –

קריאה: מה אתה מפריע לכל אחד?

קריאה: תפסיק להפריע, אתה כל הזמן מפריע.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

קריאה: – – – להפריע.

קריאה: די.

קריאה: אתה כל הזמן מפריע.

טלי פלוסקוב: זהו, חברים, זהו, זהו, תנו לה להמשיך.

טלי פלוסקוב: הוא כבר שותק.

טלי פלוסקוב: הוא כבר שותק.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: התוכנית הזאת, היה שימוש בה בעבר נגד האוכלוסייה הערבית הדרוזית.

עאידה תומא סלימאן: ראינו לאן זה הוביל: זכויות לא קיבלו, יחס הוגן לא קיבלו, והם ממשיכים להיות חלק מהאוכלוסייה הערבית, וימשיכו להיות חלק מהאוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: אותו דבר פה.

עאידה תומא סלימאן: אל תשלו את עצמכם, אין – אף אחד לא מאיים על מי שמתנדב; יש לנו ויכוח פוליטי, ונעמוד על זכותנו להשמיע אותו.

עאידה תומא סלימאן: יש לנו ביקורת חריפה.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו עושים את זה – – –

עודד פורר: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך להשמיע את הביקורת הפוליטית שיש לנו, אנחנו נשמיע את דעותינו, ואנחנו ננסה כן להציע לצעירים שלנו דרך שכולה גאווה, שכולה כבוד, יש בה תעסוקה, יש בה חיים טובים, ולא להיות חלק משום מכונה שמדכאת את העם שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נגד החוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את ההזדמנות של הדיון בחוק הזה כדי להביא לכנסת את קולה של תאיר קמינר, בחורה צעירה שנמצאת פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם בכלא צבאי על זה שהיא אומרת שמבחינה מצפונית היא לא יכולה, לא מוכנה – מסרבת לשרת בצבא.

דב חנין: עכשיו, עמיתי חברי הכנסת, אני שואל את עצמי, אני שואל אתכם ואני שואל את הצבא – כמה פעמים בחורה צעירה כזאת צריכה להיכנס לכלא – והיא לא בוחרת באיזשהו מסלול של ללכת לאיזשהו רופא שייתן לה פטור; הרי יש כל מיני דרכים שבהן אנשים משתחררים מהצבא.

דב חנין: היא אומרת: לא, אני נאמנה למצפוני, אני לא יכולה לשרת בצבא.

דב חנין: כך אומר לי מצפוני.

דב חנין: הצבא, אגב, יש לו ועדות מצפון; יש ועדות מצפון, והיא אפילו הופיעה בפני ועדה כזאת.

דב חנין: אני שואל את עצמי, מה קורה בוועדות המצפון האלה?

דב חנין: איפה המצפון שלהן, אם הם לא מצליחים להבחין במצפונה של תאיר קמינר?

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שהסיפור הזה נמשך הרבה יותר מדי זמן, והגיע הזמן, וזה הזמן, שגם בצבא יעשו חשבון נפש, ויבדקו את צורת ההתנהלות, וישחררו סוף-סוף את תאיר קמינר לביתה, כדי שהיא תוכל לתרום לחברה, לשרת את החברה ולעשות למען החברה בדרכים שתואמות את מצפונה.

דב חנין: אי-אפשר להכריח אנשים לעשות דברים שמנוגדים למצפונם, ואפילו כלא לא יוכל לעשות את זה.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טלב אבו עראר – עד חמש דקות לרשותך, אדוני.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, עמדתנו בעניין גיוס לצבא ברורה; הרי ועדת המעקב העליונה לערבים בישראל אמרה בצורה ברורה שאנחנו נגד הגיוס לצבא.

טלב אבו עראר: האוכלוסייה הערבית כאן חיה תחת קיפוח של הממשלות המתחלפות בישראל מאז קום המדינה עד היום.

טלב אבו עראר: לא היה שום שינוי של מדיניות, ולכן אנחנו אזרחים במדינה, אבל כל החקיקה, כל החקיקה בכנסת הזאת – כל יום אנחנו חווים חקיקה גזענית נגד האוכלוסייה הערבית.

טלב אבו עראר: החקיקה הזאת לא באה בכלל כדי להקל מהקיפוח, כדי להיטיב עם האוכלוסייה הערבית, אלא רק לחנוק; רואים את זה בנגב – הורסים בתים.

טלב אבו עראר: את יודעת, גברתי, מכובדתי היושבת-ראש, כשחייל בדואי או קצין בדואי חוזר לביתו, הוא מוצא את הבית שלו הרוס.

טלב אבו עראר: הידעת?

טלב אבו עראר: מוצא את הבית שלו הרוס.

טלב אבו עראר: איזה מין כבוד, איזה פרס נותנים לחייל הבדואי הזה, שחוזר הביתה – מוצא את המשפחה שלו עם הילדים שלו ללא קורת גג?

טלב אבו עראר: ואתם לא מתביישים, קוראים לגיוס, לגיוס, שיתגייס.

טלב אבו עראר: מחמוד בדראן, שנהרג על-ידי הצבא – כששר הביטחון דאז אמר שזה לא מוסרי, זה לא מתאים לערכים שלנו; כך אמר שר הביטחון דאז, ואז כולם תקפו – כל ממשלת ישראל עמדה לצד החייל הרוצח שרצח את מוחמד בדראן – בשוגג.

טלב אבו עראר: למה דווקא בשוגג, נגד ערבים, נגד הפלסטינים?

טלב אבו עראר: משטרת ישראל, מכובדי היושב-ראש, שהרגה ברהט שני צעירים ללא שום סיבה, ללא עוול – הרגו אותם.

טלב אבו עראר: אפילו מח"ש אמרה שלא היה צורך בירי הזה; אסור לירות בשטח מאוכלס.

טלב אבו עראר: ובאמת, האמנו – כמעט, בוא נגיד, האמנו – שיעמידו את השוטרים, הרוצחים האלה, שרצחו את מוחמד סאמי אלזיאדנה וסאמי אל ג'עאר, שיעמידו אותם לדין – בסך הכול העבירו אותם, נדמה לי, מהדרום לצפון, יעני, נתנו להם לטייל.

טלב אבו עראר: זה מה שעשו.

טלב אבו עראר: חוץ מזה, באים לחוקק חוק כזה כדי שאנחנו לא נביע דעה.

טלב אבו עראר: כמה שתחוקקו חוקים, אנחנו נביע את עמדתנו בקלי-קלות.

טלב אבו עראר: בכלל, אנחנו קוראים אפילו לחיילים הבדואים – אני כבדואי גאה, כערבי בדואי, כאן, עומד מכאן וקורא לכל החיילים הערבים-בדואים לפשוט את המדים, עקב מדיניות של הריסת בתים, של הפקעת קרקעות, של איסור איחוד משפחות, ולחזור לבתים, לחזור למעגל המאבק נגד מדיניות גזענית כלפי הערבים בכלל וכלפי ערבים בדואים בנגב בפרט.

טלב אבו עראר: זה הפתרון.

טלב אבו עראר: אנחנו נמשיך במאבק עד שנשיג את כל מה שמגיע לנו, את כל זכויותינו.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יוסף ג'בארין?

יחיאל חיליק בר: באסל גטאס, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, אני אספר לכם מה המטרה ומה עומד מאחורי החוק הזה.

באסל גטאס: עומד מאחורי החוק הזה הכישלון המהדהד של הפרויקט של "אם תרצו" וגופים אחרים בימין לגייס את הצעירים הנוצרים לצבא הכיבוש הישראלי.

באסל גטאס: זה מה שעומד מאחורי החוק.

באסל גטאס: הסוכנים של הפרויקט אצלנו, הנדאפים למיניהם, העוכר שמתהדר בגלימת כומר, כשבאים להגיד לו: משקיעים בך מיליונים, נותנים לך במות, ביבי נתניהו פתח את מערכת הבחירות מאצלו בנצרת, ומה אתה?

באסל גטאס: למה לא מתגייסים?

באסל גטאס: אז מה הוא אומר להם?

באסל גטאס: זה חברי הכנסת הערבים, זה המסיתים; הם מאיימים עליהם, הם מפחידים אותם.

באסל גטאס: והאמת הפשוטה היא ההפך: למרות כל המשאבים, למרות כל ההתגייסות של הממשלה – בממשלה הקודמת, שישבה בה יש עתיד, היו שני סגני שרים אחראים לפרויקט הזה, של גיוס הבחורים הנוצרים.

באסל גטאס: מה לעשות, נכשלתם.

באסל גטאס: אתם, עכשיו עוד חוק מבית-מדרשה של "אם תרצו", תשמעו פה מהימין במחנה הציוני; אתם, שאתמול עמדתם כאן, על הבמה הזאת, והחירויות וזכויות האדם היו גבוהות בפה שלכם, בגרון שלכם – מה תצביעו עכשיו?

באסל גטאס: אני אומר לכם, חירויות וזכויות אדם לא מתחלקות.

באסל גטאס: אתם שומעים אותי?

באסל גטאס: זכויות אדם וחירויות לא מתחלקות.

באסל גטאס: גם גזענות ופאשיזם לא מתחלקים.

באסל גטאס: ראיתם אתמול, היה לכם שיעור אתמול שהפאשיזם והגזענות, שאתם נתתם להם יד בסדרת החוקים הקודמת, הופעלו גם על העמותות, מה שנקרא עמותות השמאל.

באסל גטאס: ואני רוצה לראות אתכם, עד איפה הצביעות הזאת תימשך.

באסל גטאס: מי שיצביע עם החוק הזה, שלא יבוא בטענה על חוק העמותות שהיה אתמול.

באסל גטאס: ואני אומר לכם מכאן, לידע הכללי: רבותי, הנוצרים, גם בפלסטין וגם במה שנשאר מפלסטין, וגם בקרב המיעוט הערבי הפלסטיני שנשאר בישראל, הם בשר מבשר האומה, הם בשר מבשר התנועה הלאומית הפלסטינית.

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: לא יעזור לך.

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: לא יעזור לך.

עודד פורר: כמה נוצרים נשארו בבית-לחם?

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: אני אומר לכם: לא יעזור לכם, לא תצליחו להפריד ולמשול.

באסל גטאס: הנוצרים במזרח היו מעמודי התווך של הלאומיות הערבית, מעמודי התווך של התרבות הערבית, מעמודי התווך של הציוויליזציה הערבית.

מיקי לוי: איזה שטויות.

באסל גטאס: והפרויקט הציוני החדש – קטן, קטן, קטן מאוד, מאשר לבוא ולגדוע את הנוצרים מהשורש שלהם.

באסל גטאס: תלכו, אחרי 68 שנים – –

עודד פורר: כמה שנים – – –

באסל גטאס: – – אתם תפתרו את הבעיות של מזרחים ואשכנזים.

באסל גטאס: אתמול באתם לכאן, אתמול, אתמול שלשום באתם לכאן, 60 וכמה שנים, ואתם עדיין גזענים אחד כלפי השני.

עודד פורר: אנחנו פה הרבה לפניך, ולפני הסבא והסבא והסבא שלך אנחנו פה.

עודד פורר: זה שלנו – – –

באסל גטאס: – – – תפתרו את הבעיות של הגזענות שלכם – –

עודד פורר: אתה לא מכיר את ההיסטוריה, לא שלנו ולא שלך – –

באסל גטאס: – – שאתם מצמיחים וממשיכים להצמיח כאן – –

עודד פורר: – – ולא של החברים שלך הנוצרים, שאתה מפקיר אותם בכל המזרח התיכון.

באסל גטאס: – – ואל תלמדו אותנו מה זה לאומיות – –

עודד פורר: – – – הפלסטינית – – – אתה כנוצרי צריך להתבייש לך.

עודד פורר: תתבייש לך.

באסל גטאס: – – ומה זה זהות לאומית.

באסל גטאס: מילה אחרונה.

באסל גטאס: אני אומר לכם – – –

עודד פורר: תתבייש לך – – –

מיקי לוי: – – –

באסל גטאס: חיליק בר, היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פורר, להירגע בבקשה.

עודד פורר: אני רגוע.

באסל גטאס: הוא כבר בקריאה ראשונה לסדר.

קריאה: הוא נוצרי.

באסל גטאס: אני אומר לכם, אני בקשר עם חיילים נוצרים שהתחיילו, שכנעו אותם, פיתו אותם, והם רוצים – מחפשים דרך לצאת מהצבא, מתקשרים אלי.

באסל גטאס: אני ישבתי עם כמה מהם.

באסל גטאס: בחורה שהתקשרה אלי, והיא פנתה וביקשה מהצבא פעם אחר פעם, עשו לה ועדות, והיא אמרה להם: פשוט רימו אותי, אני לא רוצה להיות כאן.

באסל גטאס: ואני ישבתי אתה.

באסל גטאס: על-פי החוק הזה אני צריך להיכנס לכלא.

באסל גטאס: ברוך השם שיש חסינות.

באסל גטאס: אבל אני אומר לכם, ואני קורא מכאן, ונמשיך לקרוא לכל הצעירים הנוצרים, גם לפני וגם אחרי מיקי לוי, שהצבא וההתגייסות לצבא הכיבוש זה מעשה נבלה; אסור לעשות.

באסל גטאס: אתם תמשיכו להיות חלק מהעם הערבי הפלסטיני – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

קריאה: איך אתם לא מתביישים?

באסל גטאס: – – והצבא הזה הוא לא הכתובת שלכם.

יואל חסון: הצבא ששומר עליך.

יואל חסון: צבא של מדינה שאתה אזרח שלה.

יואל חסון: זה צבא שאתה של מדינה אזרח בה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אחרון הדוברים, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

עודד פורר: – – – זה מה שהוא לא רוצה.

עודד פורר: זה מה שמפריע לו.

יואל חסון: – – –

באסל גטאס: – – – ישראלי, וגם לעמוד נגד הצבא, כמו שגרמנים עמדו, ושילמו בחיים שלהם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר – –

יואל חסון: – – –

באסל גטאס: – – – בכל דבר שתגיד גרמניה – – –

יואל חסון: גרמניה זה נושא רגיש אצלנו, מה לעשות.

באסל גטאס: – – –

אוסאמה סעדי: – – חברי חברי הכנסת, היום – באסל.

יחיאל חיליק בר: סליחה, יואל חסון, חבר הכנסת חסון, להירגע בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גטאס.

קריאה: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גטאס.

אוסאמה סעדי: הוא עבר על הגבול, ככה.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: מסע.

אוסאמה סעדי: מסע.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, היום, בהמשך לחקיקה האנטי-דמוקרטית, הגזענית, שבכנסת הזאת, אישרה ועדת חוקה, בקריאה שנייה ושלישית, את מה שנקרא חוק השעיית חברי כנסת, עכשיו זה באופן רשמי חוק הדחת חברי כנסת.

מיקי רוזנטל: ערבים.

מיקי רוזנטל: הדחת חברי כנסת ערבים.

אוסאמה סעדי: וזה מכוון בעיקר נגד חברי הכנסת הערבים.

אוסאמה סעדי: אני שאלתי שאלה, בוועדת החוקה, ומכיוון שרבים רבים מחברי הכנסת בצד של הקואליציה לא היו ולא השתתפו – ואפילו חברי הוועדה, הזעיקו אותם רק לצורך ההצבעה – אז אני מנצל את ההזדמנות ואני שואל אתכם, בצד של הקואליציה: אתם אלה שרוצים להדיח חבר כנסת – להדיח אותו, לא להשעות אותו לחודשיים-שלושה-ארבעה-חמישה, להדיח אותו, להוציא אותו.

אוסאמה סעדי: ובא היועץ המשפטי לממשלה, ובאה המשטרה, ואומרת, אחרי שהדחתם אותו: לא דובים ולא יער, אין אפילו מקום לפתוח בחקירה.

אוסאמה סעדי: מה תעשו אז?

אוסאמה סעדי: מה יגיד מצפונכם אחרי שהדחתם והוצאתם את אותו חבר כנסת?

אוסאמה סעדי: אבל אין לכם מצפון.

אוסאמה סעדי: אבל אין לכם מצפון, זו האמת, אין לכם מצפון.

אוסאמה סעדי: אתם כבר שפטתם, עשיתם בית-משפט שדה, הוצאתם אותו מהכנסת.

אוסאמה סעדי: וחברי חבר הכנסת בני בגין, עם כל הכנות שלך, ניסית לענות לי, אבל לא ענית.

אוסאמה סעדי: ואני שואל את כולכם – וזה המשך, החוק הזה, של יואב קיש, של חבר הכנסת מיקי לוי, שבמקור הוא יותר רחב, כי הוא אסר אפילו על הסתה להשתמטות של מי שרוצה להתנדב, אז צמצמתם את זה למי שכבר החליט להתנדב, והוא כבר בתוך.

אוסאמה סעדי: אז אני אומר לכם, אנחנו, יש לנו ויכוח קשה אתכם סביב הנושא הזה של גיוס והתנדבות לצבא הכיבוש.

אוסאמה סעדי: אפילו תאיר קמינר, שאני קיבלתי מכתב מהוריה, ואני פניתי אליהם – – –

עודד פורר: – – – אתם מסכימים?

אוסאמה סעדי: גם לא, כי זה – – –

עודד פורר: ולשירות האזרחי?

אוסאמה סעדי: גם לא.

עודד פורר: – – –

אוסאמה סעדי: אבל זה ויכוח, זה ויכוח פוליטי.

אוסאמה סעדי: אל תיקחו את זה לפס הפלילי.

עודד פורר: – – –

אוסאמה סעדי: לפס הפלילי אתם לוקחים כל דבר היום.

אוסאמה סעדי: אם אני מתווכח היום עם חיילים ועם מתנדבים שרוצים, אז אתם כבר רוצים שבע שנים מאסר?

אוסאמה סעדי: כל ויכוח פוליטי לגיטימי, אתם כבר הופכים את זה –?

אוסאמה סעדי: מה אתם רוצים מאתנו?

אוסאמה סעדי: לסתום פיות כל הזמן?

אוסאמה סעדי: לא לדבר על כיבוש?

אוסאמה סעדי: לא לדבר על התגייסות לצבא?

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: כן.

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: יש בעיה.

דוד אמסלם: למה?

אוסאמה סעדי: יש בעיה.

דוד אמסלם: הרי אתם רוצים זכויות כמו כל – – –

אוסאמה סעדי: קודם כול, דוד – – –

דוד אמסלם: הבנתי צבא.

דוד אמסלם: למה שירות לאומי לא?

דוד אמסלם: איפה ההיגיון, למה שירות לאומי לא?

אוסאמה סעדי: אני אומר, כאשר השירות הלאומי הוא תחליף לשירות צבאי, וכאשר השירות הלאומי היה במקור במשרד הביטחון – ועדת עברי, תחזור ותלמד את זה.

דוד אמסלם: – – –

עודד פורר: שירות אזרחי.

עודד פורר: שירות אזרחי למה לא?

אוסאמה סעדי: אז אמרנו: התנדבות, התנדבות – –

דוד אמסלם: – – – שירות אזרחי.

אוסאמה סעדי: – – התנדבות.

אוסאמה סעדי: אנחנו עושים התנדבות בכפרים הערביים, ביישובים הערביים.

אוסאמה סעדי: אנחנו עשינו התנדבות בתוך הקהילה שלנו.

דוד אמסלם: לא, בצורה מוסדרת.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: אל תלמדו אותנו מה זו התנדבות.

אוסאמה סעדי: אנחנו מתנדבים.

אוסאמה סעדי: אבל אל תקשרו ואל תתנו את החובות בזכויות – את הזכויות בחובות; זה מה שאתם רוצים, זה מה שאתם רוצים.

אוסאמה סעדי: ולכן – – –

דוד אמסלם: – – –

אוסאמה סעדי: דוד, עזוב.

דוד אמסלם: לא, אני רוצה להבין – – –

אוסאמה סעדי: אל תיקחו את הוויכוח הזה, הוויכוח על העניין של הגיוס, וגם על העניין של ההתנדבות בצבא.

אוסאמה סעדי: אנחנו נגד זה.

קריאה: למה?

אוסאמה סעדי: ומישהו במגזר הערבי גם – – –

עודד פורר: לא צריך זכויות.

עודד פורר: לא צריך זכויות.

עודד פורר: למה זכויות?

עודד פורר: יש גם חובות.

עודד פורר: יש גם חובות.

אוסאמה סעדי: עודד, אמר לך חבר הכנסת באסל גטאס: הם מייצגים, ואנחנו מייצגים את האוכלוסייה הערבית.

אוסאמה סעדי: לא אתה ולא הנדאפים למיניהם, ולא אלה – – –

עודד פורר: למה הוא לא ואחרים כן?

עודד פורר: למה הוא לא?

אוסאמה סעדי: כי הוא לא, כי עובדה.

אוסאמה סעדי: כמה – השקעתם מיליונים; כמה חיילים נוצרים התנדבו?

עודד פורר: – – – להתגייס, וחיילים מתגייסים.

אוסאמה סעדי: כמה התנדבו?

אוסאמה סעדי: יש לכם סטטיסטיקה.

עודד פורר: – – –

אוסאמה סעדי: שירות לאומי.

אוסאמה סעדי: שירות לאומי, שירות אזרחי.

אוסאמה סעדי: כמה בשירות אזרחי?

אוסאמה סעדי: מיליונים שפכתם, עשרות מיליונים, זה לא עזר לכם.

אוסאמה סעדי: אל תיקחו את זה לפסים של דיני עונשין.

אוסאמה סעדי: זה לא שם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו נעבור להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 125), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה, לפי הצעת הוועדה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1 – 39 נגד – 9 נמנעים – 1 סעיף 1 נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 39 בעד, תשעה מתנגדים ונמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים מייד להצבעה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 39 נגד – 9 נמנעים – 1 חוק העונשין (תיקון מס' 125), התשע"ו–2016, נתקבל

קריאה: בושה וחרפה.

יחיאל חיליק בר: 39 בעד, נגד – 9, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 125), התשע"ו, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית, והחוק ייכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בהלול מבקש לציין שהצביע נגד ולא בעד ההצעה.

יחיאל חיליק בר: התוצאה לא משתנה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון – סליחה, הודעה ליו"ר הקואליציה, בבקשה, בשם יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: יעלה חבר הכנסת דוד ביטן – תגיד על מה ההצבעה, אם יש הצבעה.

): אין בעיה.

): את ההצבעה אני אקרא אחרונה.

): בסדר?

): רבותי, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות משותפות, כדלקמן: בוועדה המשותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה לפי חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים, נתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009:

): מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חברת הכנסת רחל עזריה מסיעת כולנו יכהן חבר הכנסת אכרם חסון מסיעת כולנו.

): בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל (הוראת שעה), התשע"ג–2003: מטעם ועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חבר הכנסת רוברט אילטוב מסיעת ישראל ביתנו יכהן חבר הכנסת חמד עמאר מסיעת ישראל ביתנו.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדות כדלקמן, מטעם סיעת הליכוד: בוועדת החוץ והביטחון – במקום חבר הכנסת צחי הנגבי, שהתמנה לשר, תכהן חברת הכנסת שרן השכל; במקום חברת הכנסת שרן השכל, שכיהנה כממלאת-מקום קבועה, יכהן חבר הכנסת אלעזר שטרן.

): בוועדת הכנסת – במקום חבר הכנסת צחי הנגבי, שהתמנה לשר, יכהן חבר הכנסת דוד אמסלם.

): בוועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר תכהן חברת הכנסת רחל עזריה – מדובר בחילופים לחודש אחד רק – מטעם סיעת כולנו.

): מטעם סיעת כולנו: בוועדת החוקה, חוק ומשפט – במקום חברת הכנסת רחל עזריה יכהן חבר הכנסת מיכאל אורן.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעות החוק שלהלן: הראשונה, הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי הקצבה החודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעה שנייה, הצעת חוק הטבות לניצולי השואה (תיקון – ביטול ניכוי הקצבה החודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

): עכשיו אני קורא הודעה שהיא להצבעה, כבוד היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: כן.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום כ"א בסיוון התשע"ו, 27 ביוני 2016, להעביר את הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2), התשע"ו–2016, לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביקש להעביר את ההצעה הנ"ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את ההחלטה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו נצביע על הודעתו האחרונה של יושב-ראש הקואליציה בשם יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד הצעת הוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2), התשע"ו–2016, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 42 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הכנסת אישרה את הודעתו של חבר הכנסת דוד ביטן בשם יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/1016; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 10693; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 227), קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: יציג אותה, בשם יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת אלי כהן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 227), התשע"ו–2016.

אלי כהן: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית שההוראות המוצעות בה הן יישומו בפועל של ההסכם שנחתם בין ממשלת ישראל לממשלת ארצות-הברית, הידוע גם בשם הסכם FATCA, שלפיו התחייבה מדינת ישראל להורות לגופים פיננסיים ישראליים החייבים בדיווח לבדוק חשבונות המתנהלים אצלם ולהעביר לרשות המסים מידע על חשבונות של לקוחות המוחזקים במישרין או בעקיפין בידי אזרחי ארצות-הברית ותושביה, וכן התחייבה שרשות המסים תעביר את המידע האמור לרשויות המוסמכות בארצות-הברית, ובתמורה תקבל מהם מידע דומה על אזרחים ישראלים.

אלי כהן: הוראות החוק המוצע יחולו גם לעניין הסכם יישום, שהוא הסכם ליישום חילופי מידע מכוח הסכם בין-לאומי שחתומות עליו כיום 92 מדינות, ובהן כל מדינות ה-OECD, שמבוסס על הנוהל לחילופי מידע אוטומטיים של חשבונות פיננסיים שפרסם אותו ארגון.

אלי כהן: לאור שיטת המיסוי בארצות-הברית יחולו הוראות החוק המוצע על מי שהוא אזרח ארצות-הברית או תושב ארצות-הברית, בעוד מי שהוא אזרח מדינה זרה אחרת שהיא צד להסכם היישום – הוראות החוק המוצע יחולו עליו בהתאם למבחן התושבות, שהוא המבחן הרווח והמקובל לעניין בחינת השאלה איזה משטר מס חל על פלוני.

אלי כהן: על-פי החוק המוצע, מוסד פיננסי ישראלי שהוא מוסד לפיקדונות, מוסד למשמורת, ישות השקעות או חברת ביטוח, שלא הוחרגו על-ידי שר האוצר, יידרש מבעל חשבון או ממי שמבקש להיות בעל חשבון פיננסי – בעל חשבון פיקדון, חשבון למשמורת, חשבון בישות או כל חשבון אחר – למסור לו את המידע הדרוש לשם בירור זהותו ומדינת תושבותו לצורכי מס, או אזרחותו, ואם בעל החשבון הוא ישות – גם מידע הדרוש לסיווגה ובירור זהותו של בעל השליטה בה ומדינת תושבותו לצורכי מס או אזרחותו; המוסד הפיננסי יעביר את המידע על בעל חשבון ובעל שליטה בישות בעלת חשבון ובדבר פיננסי למנהל רשות המסים, וזה יעבירו לרשות המס במדינה הזרה.

אלי כהן: יצוין שלפי הסכם FATCA, גם אם יעשו בדיקות לאימות זהותו של אדם שיש סממן להיותו אזרח ארה"ב, הרי שיועבר מידע לגבי יחיד שיש לו במוסד פיננסי סכום העולה על 50,000 דולר, או במקרה של ישות – על 250,000 דולר.

אלי כהן: על-פי הסכם FATCA, מוסד פיננסי שלא יפעל לפי הוראות ההסכם יחויב בניכוי במקור בשיעור 30% מכל תשלום בר-ניכוי ממקור הכנסה אמריקני המועבר לאותו מוסד פיננסי.

אלי כהן: עוד מוצע, שמוסד פיננסי ישלח הודעה בכתב למי שהוא סיווגו כאזרח או כתושב מדינה זרה שמידע על החשבון הפיננסי שבבעלותו צפוי להיות מועבר למנהל רשות המסים לצורך העברתו מהמנהל לרשות המס במדינה הזרה.

אלי כהן: כיוון שמדובר בהוראות חריגות שלפיהן יועבר מידע בהיקף משמעותי לרשויות מס זרות, ובעיקר לנוכח פניות רבות שהתקבלו בוועדה, הוספת הוראת השעה מחייבת את הכלכלן הראשי והממונה על הכנסות המדינה במשרד האוצר לדווח לוועדת הכספים בארבע השנים הראשונות לחוק על יישום הוראות החוק המוצע.

אלי כהן: בהצעת החוק שלפני

אלי כהן: כם מוצע לקבוע עיצום כספי על מוסד פיננסי שלא דרש מבעל חשבון או ממי שמבקש להיות בעל חשבון למסור לו מידע או לא ערך את הבדיקות הדרושות לסיווגו כאזרח או כתושב זר, או לא העביר מידע למנהל רשות המסים.

אלי כהן: העיצומים יהיו בין 10,000 ל-50,000 שקלים.

אלי כהן: עוד מוצע בהצעה שבפניכם לתקן בתיקון עקיף את חוק איסור הלבנת הון משנת 2000, ולהוסיף לו הגדרה של "אמצעי שליטה" ולהחליף את ההגדרה "שליטה" בהגדרה של "בעל שליטה", כדי להתאימה להמלצות הארגון הבין-לאומי למאבק בהלבנת הון, כדי ליצור אחידות בין ההגדרה המקבילה שנמצאת בתיקון שמתייחס להסכם FATCA והסכם היישום.

אלי כהן: כאמור, אני מציג את הצעת החוק הזאת לקריאה שנייה ושלישית לבקשתו של חבר הכנסת גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, שאיננו כאן.

אלי כהן: עוד ביקשה הוועדה לצרף לתקנות שיותקנו לפי הצעת החוק את ההסכם על שני נספחיו, וכן להביא לכך שיהיו בבנקים טפסים מתורגמים, כדי להקל על בעלי החשבון.

אלי כהן: אדוני השר ליצמן, אני אתייחס עכשיו לנושא של הגמ"חים, שבין היתר היה תיקון במסגרת הסעיף.

אלי כהן: הוועדה דנה בנושא מרכזי, שהוא עניין של גמ"חים, מוסדות לגמילות חסדים, שעשויים להיפגע מההסדר המוצע – –

יעקב ליצמן: יש תזכיר חוק.

אלי כהן: כן, נכון, לכן אנחנו מתייחסים, ולכן הם הוחרגו, כפי שאני אציין כאן, לצורך העניין.

אלי כהן: – – אם הם ייחשבו למוסדות פיננסיים החייבים בדיווח.

אלי כהן: כדי להימנע מפגיעה בפעילות מוסדות אלה, הדומה לפעילות מוסדות ציבור, כינס יושב-ראש הוועדה נציגים ממשרד האוצר, משרד המשפטים, בנק ישראל, איגוד הבנקים ונציגות הגמ"חים, והם הגיעו להסכמה על העקרונות שיחולו ביחס לפעילות גופים אלה; ואלה הסיכומים: גמ"ח קטן – גמ"ח שאין לו פיקדונות של לקוח אשר עולים, בכל נקודת זמן, על 50,000 דולר, וסך כל נכסיו אינם עולים על 50 מיליון דולר, יצהיר לבנק על כך שמתקיימים בו התנאים האמורים עד יום 15 ביולי 2016 בטופס המצוי בבנק, וימשיך את פעילותו כרגיל.

אלי כהן: גמ"ח גדול – גמ"ח שלא מתקיימים בו התנאים האמורים לגבי גמ"ח קטן, והוא אינו רשום כיום כעמותה או כחברה לתועלת הציבור – עומדות בפניו שתי חלופות: 1.

אלי כהן: יגיש בקשה לרשם העמותות לפתיחת עמותה או לרשם החברות לפתיחת חברה עד יום 15 ביולי, ויגיש תצהיר מאומת על-ידי עורך-דין, שבו מפורטים כל התנאים המנויים בסעיף.

אלי כהן: לאחר שיוצהרו כל אותן נקודות, יסווג המוסד כמוסד שאינו מוסד פיננסי אקטיבי וימציא לבנק את האישורים האלה: עד יום 31 באוקטובר 2016 – אישור מרשם העמותות או מרשם החברות, לפי העניין, על פתיחת התאגיד; עד יום 31 במאי 2017 – אישור על הגשת הדוח השנתי לשנת 2016 לרשות המסים.

אלי כהן: 2.

אלי כהן: כמו כן, יירשם כמוסד פיננסי-ישראלי-מדווח באתר רשות המסים האמריקנית, וכן יירשם באתר רשות המסים בישראל כמוסד פיננסי לצורכי FATCA, לפי טופס שיש באתר רשות המסים.

אלי כהן: גמ"ח גדול שרשום כיום כעמותה או כחברה לתועלת הציבור ימציא אישור על הגשת דוחות כספיים עד יום 31 בדצמבר 2016 לגבי שנת 2015, וימשיך את פעולתו כרגיל.

אלי כהן: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואבקש לאשרה בנוסח שאישרה הוועדה.

אלי כהן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן – להצעת החוק הזאת אין מבקשי רשות דיבור ואין הסתייגויות – אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 227) בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אנחנו נצביע בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–5 – 40 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: 40 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה עברה בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 44 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 227), התשע"ו–2016, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: 44 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 227), עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית והחוק ייכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1057); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4).

יחיאל חיליק בר: יציג אותה, בשם שר האוצר, סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לדיון, בוודאי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: בשנה האחרונה פעל משרד האוצר, ופועל רבות, להביא להגדלת היצע הדיור במדינת ישראל במטרה להקל את משבר הדיור.

יצחק כהן: תוכנית העבודה של המשרד בנויה מפתרונות מיידיים ופתרונות ארוכי טווח כדי למנוע את המשבר הבא.

יצחק כהן: בעיית היצע יחידות הדיור מורכבת משלושה נדבכים: קרקעות, אשראי וכוח-אדם.

יצחק כהן: אנו נותנים פתרונות לכל אחת מבעיות אלה, במטרה להיאבק בהיצע המוגבל ולהגדיל את מספר התחלות הבנייה בישראל.

יצחק כהן: כדי לפתור את בעיית היצע הקרקעות המוגבל חוקק החוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה), התשע"ד–2014.

יצחק כהן: חוק זה קובע, אדוני היושב-ראש, הליכים מיוחדים לאישור תוכניות לדיור, לצורך זירוז הליכי אישורן.

יצחק כהן: מכוח החוק הוקמה הוועדה למתחמים מועדפים לדיור, שהוסמכה לאשר תוכניות החלות על קרקעות שהממשלה הכריזה עליהן כמתחמים מועדפים לדיור.

יצחק כהן: מאז הקמת הוועדה מטופלות על-ידיה תוכניות רבות, הכוללות כ-200,000 יחידות דיור.

יצחק כהן: מהניסיון המצטבר עולה כי משך הזמן הדרוש לאישור תוכנית מועדפת לדיור קצר בהרבה ממשך הזמן הדרוש לאישור תוכנית במסלול תכנוני רגיל.

יצחק כהן: בשנת 2015, אדוני יושב-ראש ועדת הפנים, אישרה הוועדה רבע מכל יחידות הדיור שאושרו בכל מוסדות התכנון – 25,000, ועד כה – – –

עיסאווי פריג': כמה במספר?

יצחק כהן: 25,000.

יצחק כהן: עד כה אישרה הוועדה כ-32,000 יחידות דיור.

יצחק כהן: משך הזמן הממוצע, עיסאווי, לאישור תוכנית בשנה זו היה 1.2 – אני חוזר, לסבר את האוזן: משך הזמן הממוצע לאישור תוכנית בשנה זו היה 1.2 שנה.

יצחק כהן: בשל תרומתו החיובית של החוק להגדלת היצע הדיור באופן מהיר, החליט שר האוצר מר משה כחלון לקדם את הצעת החוק הזאת, שבמסגרתה מוצע להרחיב את סוגי התוכניות שאפשר להביא בפני הוועדה למתחמים מועדפים לסוגי התוכניות האלה: 1.

יצחק כהן: תוכנית לפינוי-בינוי הכוללת 500 יחידות דיור לפחות, במטרה לקצר את הזמן לאישור תוכניות לפינוי-בינוי.

יצחק כהן: תוכניות פינוי-בינוי הן תוכניות חשובות הן בהיבט החברתי הן בהיבט התכנוני-כלכלי.

יצחק כהן: הן משפרות את מצבן הסוציו-אקונומי של קבוצות אוכלוסייה חלשות ויוצרות אינטגרציה בין קבוצות אוכלוסייה שונות.

יצחק כהן: בהיבט התכנוני-כלכלי תוכניות אלה מביאות לניצול מיטבי של הקרקע, שהיא משאב מוגבל, ולהתחדשות ערים.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: הסוג שני: תוכניות על קרקע פרטית מרובת בעלים – קרקע פרטית שבבעלות 50 בעלים לפחות.

יצחק כהן: התוכנית כאמור תיכנס לוותמ"ל רק לאחר אישור צוות ייעודי שיוקם וימליץ על הכנסתה, ובלבד שנכללות בה 1,500 יחידות דיור לפחות.

יצחק כהן: המטרה בהכנסת תוכניות מסוג זה לוותמ"ל היא להביא למימוש קרקעות פרטיות – – –

יעקב ליצמן: איציק, שוכנענו.

יצחק כהן: לא, רגע, זה עכשיו הסעיף השני.

יצחק כהן: המטרה, הרב ליצמן, שר הבריאות היקר, היא להביא למימוש קרקעות פרטיות, אשר בגין בעלות מרובה אין מי שיתארגן ויקדם את תכנונן.

יצחק כהן: באזור המרכז, אשר ברובו יש קרקעות בבעלות פרטית, יש תוכניות רבות שאישורן בהקדם יביא להגדלת היצע יחידות הדיור באזור ביקוש זה, וזה אזור ביקוש כבד.

יצחק כהן: הצעת החוק המוצעת היא נדבך נוסף, ומטרתו העיקרית היא להביא להגדלת היצע הדירות בישראל באופן מהיר.

יצחק כהן: אשר על כן, חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, אני מבקש מכם לאשר את הצעת החוק ולהעבירה להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הרפורמות בראשות חברי חבר הכנסת אלי כהן.

יצחק כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני סגן השר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זנדברג, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – חבר הכנסת יוסי יונה.

יחיאל חיליק בר: אפשר לשים את הרשימה, נאזם?

יחיאל חיליק בר: לשים אותה במסך?

יחיאל חיליק בר: הוא כבר מעביר.

יחיאל חיליק בר: אחריה – אני אקריא: יוסי יונה, עיסאווי פריג', מירב בן ארי ומנואל טרכטנברג, אם יהיו פה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חוק הוותמ"ל, שהוא קיצור לחוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור, הוא אחת העוולות שיצאו מכאן, מהבית הזה, בכנסת הקודמת, בכנסת התשע-עשרה.

תמר זנדברג: הייתה אז ממשלה אחרת, זו לא הממשלה הזאת, קידם אותה שר אוצר אחר, שהוא לא שר האוצר הזה.

תמר זנדברג: אגב, סגנו של אותו שר האוצר, שהיה אחד המגינים הגדולים על החוק הזה, יושב כאן ועוד מעט ידבר, ועמדתו היא מאוד מעניינת בהקשר הזה.

יצחק כהן: הוא בעד.

תמר זנדברג: אנחנו, כאופוזיציה בשתי הממשלות, הקודמת וזו, התרענו על הבעיות בחוק הזה; התרענו שמדובר במערכת עוקפת למערכת התכנון; התרענו שקיצור ההליכים, התעלמות מצורכי הציבור, בנייה רק לצורך בנייה – א.

תמר זנדברג: לא תוריד את המחירים; ב.

תמר זנדברג: תייצר בנייה שהיא באיכות לא טובה – –

יצחק כהן: לא נכון.

תמר זנדברג: – – שאין בה שטחי ציבור ומוסדות ציבור כמו שצריך; שלא מייצרת קהילות צומחות, איכותיות ובונות, אלא מייצרת מאסות של דירות לא טובות ולא איכותיות במתחמים שלא טוב לחיות בהם; ללא נציגות לציבור, עם הליכים מקוצרים ועוקפים, שלא מביאים בחשבון את האיזונים והבלמים במערכת התכנון.

תמר זנדברג: על כל אלה התרענו, ואני חייבת לומר: אשר יגורנו בא, זה בדיוק מה שקורה עכשיו.

תמר זנדברג: אז הממשלה הנוכחית – שר האוצר, מינהל התכנון הנוכחי, במקום לקחת צעד אחורה ולתקן ולהבין את הבעיה שנוצרה ואת הטעות שנעשתה, מה עושה?

תמר זנדברג: מרחיב, הולך צעד עוד יותר גדול קדימה.

תמר זנדברג: ועכשיו, לתוך אותן ועדות עוקפות הוא מכניס גם את המתחמים לפינוי-בינוי וגם את הקרקע הפרטית, ולא רק את הקרקע הממשלתית.

תמר זנדברג: כלומר, פותח פתח לאותן ועדות עוקפות למערכת התכנון – דורסניות ואגרסיביות ומקוצרות – מכניס אליהן גם את האדמות הפרטיות, כדי לתת לקבלנים, לא רק לתוכניות ביוזמת המדינה וביוזמת רשויות מקומיות, וגם תוכניות פינוי-בינוי, שמי שהיה כאן קודם בהצעה לסדר-היום על יום הדיור – הסברתי קצת מה הבעייתיות בהן, ומקוצר הזמן אני לא אחזור.

תמר זנדברג: בקיצור, במקום לקחת צעד אחורה, לוקחים עוד קפיצה גדולה קדימה.

תמר זנדברג: את המחיר ישלמו: אנחנו; השטחים הפתוחים, הערים, האזרחים והאזרחיות ויחידות הדיור בשוק, שמחיריהן לא ירדו, אלא הן רק יהפכו גרועות יותר.

תמר זנדברג: ולכן זה בדיוק הדבר ההפוך למה שצריך לעשות, ואני מציעה להתנגד לתיקון הזה.

תמר זנדברג: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יחיאל חיליק בר: הרשימה, אגב, סגורה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוסי יונה.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים וחברות, מתחמים מועדפים, פתרון בעיית הדיור, הגדלת ההיצע – איך תיאר את זה סגן השר במילים יפות.

עיסאווי פריג': ניסיתי לבדוק את החקיקה הזאת, מתחמים מועדפים, ושברי המידע שהגיעו לכאן מטילים ספק בכוונות האמיתיות של ההרחבה המוצעת כאן; פתח לשחיתות – חברתי תמר זנדברג תיארה את זה בצורה נכונה – לאפשר לקרקעות פרטיות ותוכנית פינוי-בינוי.

עיסאווי פריג': ועכשיו אני רוצה להתייחס לזה מזווית אחרת.

עיסאווי פריג': היום צוין בכנסת יום הדיור.

עיסאווי פריג': לקחתי חלק בישיבת ועדת הכלכלה עם שר השיכון יואב גלנט וסגנו.

עיסאווי פריג': למען האמת, כשעברתי על שאר הוועדות ראיתי – אין נוכחות של חברי כנסת ערבים.

עיסאווי פריג': אמרתי: אני בכל זאת רוצה ללכת, לראות, את תפקידי אני ממלא.

עיסאווי פריג': וראיתי לתדהמתי שהשר, שר השיכון, מדבר על דיור ליהודים, דיור ציוני – איך הגדיר את זה – דיור ציוני.

עיסאווי פריג': הנוכחים-נפקדים, גם בדיור הם נוכחים-נפקדים.

עיסאווי פריג': כשאני עובר על כל תהליך הדיור וכל הרפורמות למיניהן שמוצעות כאן:

עיסאווי פריג': אם זה מתחמים מועדפים – 500 יחידות דיור מינימום; קרקע פרטית – 1,500 יחידות דיור; הרשות להתחדשות, הדיור הציבורי – כל הרפורמות – אני שואל את עצמי: 20% מאזרחי מדינת ישראל, שיש להם, רובם הגדול, גם בעיות דיור, למה הם נוכחים-נפקדים שם?

עיסאווי פריג': למה לא מתייחסים אליהם?

עיסאווי פריג': דיור ציבורי – הציבור הערבי לא חלק מהציבוריות הישראלית?

עיסאווי פריג': זה לא מדבר אליו?

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים לתת מענה לקיימים, לקיימים – אלו השקופים האמיתיים, הערבים, וזה מחזיר אותי לוועדת ביטון: 50% מזרחי, 50% אשכנזי, זה מערך האיזון שמוצע שם.

עיסאווי פריג': והשקופים האמיתיים, הערבים, שיחכו.

עיסאווי פריג': שיחכו.

עיסאווי פריג': אני שואל את שר השיכון, שלא נמצא כאן, ואת מפלגת כולנו, ושר האוצר: כל הרפורמות שאתה מציע כאן, כל הרפורמות שאתה מציע, האם חשבת והבאת בחשבון את בעיית הדיור בחברה הערבית?

עיסאווי פריג': זו חברה מיוחדת?

עיסאווי פריג': כשאתה מדבר על מתחמים מועדפים, אולי תואיל בטובך, תבוא לכאן ותגיד לנו על איזה מתחמים, ומה שברי המידע שאנחנו מקבלים לגבי המתחמים האלה?

עיסאווי פריג': אין לכם תשובה.

עיסאווי פריג': ועכשיו אתם מבקשים להרחיב – להרחיב את הקומבינה, להרחיב את השחיתות, להכניס קרקע פרטית.

עיסאווי פריג': שאלתי את עצמי: ואללה, אולי יש בחברה הערבית קרקע – אין שר, אדוני.

עיסאווי פריג': אני שם לב.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עיסאווי פריג': שאלתי את עצמי – יש לי 10 דונם, נפעיל את הוותמ"ל.

עיסאווי פריג': לא, אתה לא יכול, יש תנאי: 500 יחידות דיור מינימום.

עיסאווי פריג': מחוקקים את החוק ודואגים לחסמים כדי שהחוק הזה יהיה מכוון רק לאוכלוסייה ספציפית.

עיסאווי פריג': היום בוועדת הכלכלה שר השיכון אומר – תקשיבו, חברים: 130,000 משפחות קיבלו סיוע בשכר דירה.

עיסאווי פריג': אני הולך ובודק כמה מה-130,000 הן משפחות ערביות.

עיסאווי פריג': אתם יודעים כמה, חברים?

עיסאווי פריג': 1,532, 1% – – –

טלי פלוסקוב: אבל זה כולם – – –

עיסאווי פריג': נכון, הקריטריונים: חצי עולים חדשים, חצי אזור לאומי א', עולים אתיופים – שמים את הכסף, ודואגים להכניס את החסם.

עיסאווי פריג': תיזהרו, לא מדובר עליכם, אבל זה קיים: 130,000 משפחות, מהן 1,532 משפחות – – –

טלי פלוסקוב: מדינת ישראל – – – שלכם – – –

עיסאווי פריג': אלו הנתונים.

עיסאווי פריג': אל תתגאו בנתונים.

עיסאווי פריג': 1.5 מיליארד שקל שולמו לזכאי דיור.

עיסאווי פריג': מהם כמה הולך לנוכחים-נפקדים?

עיסאווי פריג': כמה הולך לנוכחים-נפקדים?

עיסאווי פריג': אבל, איך שהשר מתאר, אנחנו מדינה יהודית ציונית, אז גם הדיור צריך להיות ציוני.

עיסאווי פריג': זאת האמת, גם הדיור צריך להיות ציוני.

עיסאווי פריג': אסור – הזכות הבסיסית, זכות הדיור, שהיא זכות אוניברסלית – אין שר, אדוני, מותר לי לדבר, כשהשר יבוא אני אפסיק.

יחיאל חיליק בר: לא, אני מבקש לסיים.

יחיאל חיליק בר: יש פה שר.

עיסאווי פריג': אין שר – איפה?

יחיאל חיליק בר: יש פה שר, ליצמן.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, תודה.

עיסאווי פריג': אה.

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': משום כך, חברים, זה עוד תעלול בגישה של כאילו הרחבת ההיצע.

עיסאווי פריג': אני ממליץ להתנגד לזה.

עיסאווי פריג': תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: לא.

יחיאל חיליק בר: מוותרת; עבדאללה אבו מערוף; נחמן שי – מוותר.

יחיאל חיליק בר: עאידה תומא סלימאן; אמיר אוחנה; עליזה לביא; אלי כהן; חיים ילין; איתן ברושי; מיקי לוי; יעל גרמן; עבד אל חכים חאג' יחיא; שרן השכל; עפר שלח; זוהיר בהלול; אורן אסף חזן; איציק שמולי – אה, זוהיר בהלול, סליחה.

יחיאל חיליק בר: זוהיר בהלול, ואחריו – חזן ושמולי, אם יהיו פה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, חברות וחברים, יממה קשה, מייסרת ומענה עברה על כנסת ישראל מאז אמש ועד היום.

זוהיר בהלול: אתמול התוודענו לאחד מהחוקים המדירים, המסוכנים והמוקצים מחמת מיאוס, חוק העמותות, והיום, כבר בבוקרו של היום הזה, התוודענו לעוד חוק קשה, כמעט חסר תקדים במסוכנות שלו, חוק ההשעיה, שהפך להיות חוק ההדחה.

זוהיר בהלול: עננה כבדה מרחפת מעל לבניין הזה.

זוהיר בהלול: דגל הדמוקרטיה יורד לחצי התורן, והימין הישראלי, מגולם בממשלתו של בנימין נתניהו, הופך את היוצרות פעם אחר פעם והופך את הדמוקרטיה הנשגבה של מדינת ישראל ללעג.

זוהיר בהלול: אתם הופכים את בית-המחוקקים לאחד מהמבצרים הקשים ביותר במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אם פעם דיברנו על כך שזו הדמוקרטיה שהיא מודל לחיקוי ברחבי המזרח התיכון, לאט-לאט, טיפין-טיפין, אנחנו מידרדרים מדחי אל דחי והופכים את הבניין הזה לקרקס.

זוהיר בהלול: אם זיכרונכם עדיין בקרבכם ובקודקודכם, חברות וחברים בצד השמאלי שלי, שהוא הימני במפה הפוליטית בישראל, אם זיכרונכם עדיין רענן, כמו עץ רענן, אז בשנות ה-50 אתם הוקציתם מחמת מיאוס.

זוהיר בהלול: מפא"י, שאני חלק ממנה במפה הפוליטית כרגע, קבעה אז שזו פוליטיקה ללא מק"י וללא חרות.

אמיר אוחנה: – – –

איוב קרא: – – –

זוהיר בהלול: אביו המיתולוגי רם-הדרג של בני בגין, מנחם בגין, זכרו לברכה, וייבדל לחיים ארוכים בני בגין, אחד מהאורות הבודדים של הימין הישראלי בכנסת ישראל – מנחם בגין היה משוקץ ומצורע; הוא נרדף, הוא היה חסר ישע כמעט, למרות אדיקותו הקונסיסטנטית במלחמת ההישרדות שלו מול מפא"י, שאני חלק ממנה, כאמור, כי אז הימין הישראלי היה נרדף.

זוהיר בהלול: ומה אתם עושים בגבורתכם כי רבה?

זוהיר בהלול: אתם עכשיו משחזרים, משבטים, את מה שחוללו וכוננו נגדכם באותה תקופה, ואתם עכשיו רודפים את הערבים ואת השמאל הישראלי בדיוק מפליא – –

נאוה בוקר: איך אתה לא מתבייש להגיד – – –

זוהיר בהלול: – – בדיוק מפליא למה שעוללו לכם בשנות ה-50.

זוהיר בהלול: אני מבקש שתשפרי קצת את המילון שלך, גברתי, נאוה בוקר.

נאוה בוקר: אני מבקשת שלא תלמד אותי איך לדבר, אדוני, זוהיר.

זוהיר בהלול: האם אתה יכול להגן עלי מפני האישה הזאת?

יחיאל חיליק בר: תני לזוהיר בבקשה לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: יש לו עוד עשר שניות.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

זוהיר בהלול: ולכן, אני, אגב, במאמר מוסגר אומר לך שבאופן אישי אני מכבד אותך.

נאוה בוקר: זה לא קשור.

זוהיר בהלול: אבל באמת, תשפרי רק את ההליכות נגדי, באמת, יש גבול.

זוהיר בהלול: יש גבול לרדידות.

נאוה בוקר: יש גבול גם למה שאפשר לשמוע.

זוהיר בהלול: יש גבול לרדידות, גבירותי ורבותי, באמת.

זוהיר בהלול: אני לא יורד לרמות האלה, מעולם, ולעולם לא אעשה את מה שאת מנסה עכשיו לעולל לי.

זוהיר בהלול: לא נעים, זה לא מכבד אותך כדוברת, כאישה שמייצגת מגזרים ושכבות.

נאוה בוקר: זה לא מכבד – – –

זוהיר בהלול: זה לא מכבד אותך.

זוהיר בהלול: את עכשיו גם מוציאה אותי מהכלים, כיוון שאני רוצה להתמקד במה שאני רוצה לומר.

זוהיר בהלול: אני מלמד אותך באהבה ובחדווה – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

נאוה בוקר: אני לא צריכה שתלמד אותי.

זוהיר בהלול: – – שמה שעשו לימין הישראלי, אל לכם לעשות לנו, הערבים.

זוהיר בהלול: אתם רוצים, בעיני רוחכם, כנסת ישראל עם טיהור אתני.

זוהיר בהלול: אתם לא רוצים – זה הרגע הנשגב ביותר בחייכם הפוליטיים, אתם רוצים – – –

נאוה בוקר: איך אתה מסוגל להעלות את המילים האלה בכלל – – –

זוהיר בהלול: אתם רוצים כנסת ישראל ללא ערבים וללא שמאלנים.

אמיר אוחנה: לא, זה מי שיוצא נגד צה"ל – – –

זוהיר בהלול: אתם רוצים כנסת הומוגנית.

זוהיר בהלול: אתם – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

נאוה בוקר: חיליק, מה זה "טיהור אתני"?

נאוה בוקר: למה, הוא מהמפלגה שלך אז אתה שותק לו? "טיהור אתני" – אתה שומע על מה הוא מדבר?

זוהיר בהלול: אתם באופן אובססיבי רוצים בחקיקה גזענית והדרתית, את הערבים ואת השמאל – – –

נאוה בוקר: בושה וחרפה.

נאוה בוקר: המחנה הציוני מדבר על טיהור אתני.

יחיאל חיליק בר: זוהיר, לקראת סיכום.

זוהיר בהלול: היום זו חנין זועבי, מחר זה מסעוד גנאים – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

זוהיר בהלול: – – מאוחר יותר זה עיסאווי פריג', ובסוף גם יגיע תורי.

נאוה בוקר: בושה וחרפה.

זוהיר בהלול: יש גבול לכל תעלול, בדיוק כמו שאמר קודמי כאן, על הפודיום הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להקפיד על הזמנים – מכולם.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן; חבר הכנסת שמולי; חבר הכנסת חסון; חבר הכנסת גטאס; אחרון הדוברים, חבר הכנסת חנין, בבקשה.

מיקי לוי: מה אתי?

יחיאל חיליק בר: אני קראתי בשם שלך, מיקי.

מיקי לוי: לא, אני פה, לא שמעתי.

יחיאל חיליק בר: אני קראתי בשם שלך.

מיקי לוי: לא אמרתי "לא", אז מצטער שלא שמעתי.

יחיאל חיליק בר: לא, אתה לא היית פה כשקראתי, זה היה מזמן.

מיקי לוי: אני פה, לא זזתי מהכיסא.

יחיאל חיליק בר: בסדר, אני אתן לך אחרי דב חנין.

יחיאל חיליק בר: ואני מבקש – אני אקרא בשמות של אנשים.

יחיאל חיליק בר: מי שלא יהיה פה, התור שלו יעבור.

יחיאל חיליק בר: אני קראתי בשם שלך.

מיקי לוי: אני לא זזתי מהכיסא.

יחיאל חיליק בר: אולי הלכת לשירותים.

יחיאל חיליק בר: לא היית פה כשקראתי בשם שלך.

עיסאווי פריג': נכון שהוא מיש עתיד, אבל יש גבול לכל תעלול.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אני לא זזתי.

יחיאל חיליק בר: טוב, אוקיי.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, אנחנו ביום הזה ציינו בכנסת את יום הדיור, ומשבר הדיור בישראל מחייב תשובות, הוא מחייב תשובות אמיתיות.

דב חנין: הוא מחייב, למשל, בנייה ציבורית בהיקפים גדולים בכל הארץ – גם במרכז, גם בפריפריה, ביישובים הערביים; הוא מחייב פתרונות של דיור ציבורי בהיקפים משמעותיים; הוא מחייב התייחסות ליכולת של אנשים לחסוך לטווח בינוני כדי שאנשים שיש להם קצת כסף לא מייד ירוצו לשוק הנדל"ן.

דב חנין: יש הרבה מאוד אמצעים שאפשר לנקוט, וצריך לנקוט, כדי להתערב בשוק הדיור וכדי להתמודד עם משבר הדיור, אבל הממשלה ממשיכה ללכת בכיוון אידיאולוגי שפעם אחר פעם הוכיח את כישלונו.

דב חנין: נתחיל בזה שהם מאמינים בכלכלת צד ההיצע – אם יהיה היצע, נפתור את הבעיות.

דב חנין: חברות וחברים, גם בכלכלת שוק יש שני צדדים למשוואה.

דב חנין: יש צד של ביקושים, והצד של הביקושים הוא צד חברתי; יש הבדל בין אנשים שקונים דירה כדי לחסוך – ויש הרבה כאלה – לבין אנשים שלא מסוגלים אפילו לשכור דירה.

דב חנין: יש מיליון כאלה בישראל, שנמצאים מתחת ליכולת להתמודד בכלל בשוק הדיור שלנו, שנעשה מטורף.

דב חנין: אבל הממשלה מתעסקת רק בצד אחד – צד ההיצע: בואו נייצר יותר דירות.

דב חנין: אגב, אני לא מתנגד, אני בעד לייצר יותר דירות, אבל איך מייצרים יותר דירות?

דב חנין: בואו נחפש.

דב חנין: למה לא בונים?

דב חנין: למה הקבלנים לא משתמשים בהיתרי הבנייה שיש להם?

דב חנין: למה המערכות הממשלתיות לא מאפשרות – גם כשהבנייה כבר מאושרת, התכנון כבר מאושר – לא מאפשרות בנייה בגלל מחסור בתשתיות, אם זה תשתיות תחבורה או תשתיות של שירותים?

דב חנין: לא.

דב חנין: הממשלה נעולה על מטרה אחת: להתקיף את מערכת התכנון ולהמציא עוד ועוד ערוצים עוקפי תכנון.

דב חנין: זה הוותמ"ל – ערוץ עוקף תכנון שהובא לכאן בימי הממשלה הקודמת ובמבחן המעשה לא מוכיח את עצמו; לא מוכיח את עצמו.

דב חנין: אנחנו צריכים לייצר יותר דירות, ויכולים לייצר יותר דירות, אבל למה לעשות את זה במסלולים עוקפי-מערכת-תכנון?

דב חנין: אתם טוענים שיש תורים בוועדות המחוזיות?

דב חנין: בואו נתגבר את הצוותים המקצועיים שם, בואו נייצר סטנדרטים יותר גבוהים של אישור תוכניות.

דב חנין: אבל הרי הבעיה האמיתית לא נמצאת במערכת התכנון.

דב חנין: יש מלאי של מאות-אלפי דירות שאושרו ברמה התכנונית, אז למה אתם לא בונים אותן?

דב חנין: למה הקבלנים לא בונים אותן?

דב חנין: למה המדינה לא בונה אותן, בהתערבות שלה?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, עוד ועוד פתרונות מהכיוון הלא-נכון לא יביאו אותנו למקום יותר טוב.

דב חנין: אני קורא לכם, עמיתי חברי הכנסת, להצביע נגד ההצעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, אם כן, עוברים להצבעה.

דב חנין: מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: אה, מיקי לוי, סליחה, לא לא לא, בסדר.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחר כך אנחנו נעבור להצבעה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, בכנסת הקודמת אני עמדתי על הדוכן הזה והצגתי את ההצדקה להקמת הוותמ"ל, ואכן, אני האמנתי באמונה שלמה שעקב שעת החירום שאנחנו מצויים בה חובה עלינו להקים את הוותמ"ל.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, חברים, כאשר חוקקנו את החוק ראיתי את המטרה הזאת כמטרה מקודשת – קידום של בניית דירות לפתרון משבר הדיור, בעקיפה של הוועדות המקומיות והמחוזיות – בהחלט סיבה ראויה, להוציא את העגלה הזאת מן הבוץ.

מיקי לוי: וכאן הסברתי, מעל הדוכן הזה, כמה החוק נחוץ, באיזו שעת משבר וחירום אנחנו נמצאים.

מיקי לוי: באמת האמנתי באמונה שלמה כי הוותמ"לים הם כלי חשוב ונחוץ.

מיקי לוי: היום אני עומד כאן ואומר לכם: נתנו כוח עודף לוותמ"ל, נתנו לו כוח מפלצתי.

מיקי לוי: הבטיחו לי פקידי האוצר, כשהייתי שם, כי יהיו בלמים לוותמ"ל, לא תהיה דריסה של אינטרסים ציבוריים, ישימו דגש על שירותים, ואני אומר לכם: אין דבר כזה.

מיקי לוי: אספר לכם סיפור כירושלמי: הוותמ"ל אישר בנייה במי-נפתוח – לירושלמים, מה שנקרא ליפתא – הריאה הירוקה בכניסה לירושלים, מקום מדהים, עם צבאים, עם חי, עם צומח.

מיקי לוי: ואני שאלתי: השתגעתם?

מיקי לוי: נגמרו כל המקומות שצריך לבנות?

מיקי לוי: זה המקום להרוס, את חלקת הטבע הנפלאה הזאת?

מיקי לוי: ואני עמדתי בראש של אזרחים ירושלמים מודאגים, והופענו בבית-וגן בפני הוועדה שהוקמה כדי לשמוע את ההתנגדויות שלנו.

מיקי לוי: לשמחתי, השופט – יואל, יואל, בבקשה – השופט שעמד בראש הוועדה קיבל את עמדתנו וביטל, בשלב הזה – שלח את כל התוכניות חזרה ללא אישור, ואת הוותמ"ל, ללא אישור של התוכניות בשכונת מי-נפתוח בכניסה לירושלים.

מיקי לוי: הסיפור הקטן הזה בא להדגים איזה כוח מפלצתי נתנו לוועדה הזאת.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, הבקשה היום – ידידי סגן שר האוצר, הבקשה היום להרחיב את היכולות של הוותמ"ל אינה מן העניין.

מיקי לוי: זוהי מערכת עוקפת-תכנון.

מיקי לוי: אסור לנו להרחיב את ההרחבה הזאת.

מיקי לוי: זה כוח מפלצתי.

מיקי לוי: אני בעד דירות, אני בעד קידום כל העניין הזה.

מיקי לוי: ההרחבה הזאת תביא לכך שיהיה כוח מפלצתי בלתי ראוי לוועדה הזאת, ואני אומר לכם, זה לא מן העניין.

מיקי לוי: אסור לנו להצביע.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

דוד ביטן: לא, לא.

מיקי לוי: מה זה "לא"?

יחיאל חיליק בר: מה?

יחיאל חיליק בר: למה?

דוד ביטן: השר רוצה להשיב.

יצחק כהן: ביקשתי, כן.

דוד ביטן: מותר לו.

יחיאל חיליק בר: בסדר, לא הודעתם.

יצחק כהן: קודם כול, מיקי, אם אני נואם אחריך, אני מבקש שתוריד את הדוכן.

יצחק כהן: תדע לך, מיקי, אנשים בגובה שלך רואים את חצי הכוס הריקה; אנשים בגובה שלי ובגובה של איתן רואים את חצי הכוס המלאה.

יצחק כהן: זה ההבדל.

יצחק כהן: הצעת החוק הזאת – אתה תמכת בה, אתה רצית אותה.

מיקי לוי: בוודאי, בוודאי, רק שהיא מורחבת – – –

יצחק כהן: למה?

יצחק כהן: אני מבקש, למען ההיסטוריה, תצביעו בעד, שיעבור פה-אחד.

מיקי לוי: אבל תקשיב – כי אתם מבקשים הרחבה מפלצתית, זו הבעיה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4) בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – 15 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 30 בעד, 15 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה – ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה?

יחיאל חיליק בר: איזו ועדה?

קריאה: אלי כהן.

יחיאל חיליק בר: לוועדת התכנון – רפורמות – של אלי כהן.

יחיאל חיליק בר: לוועדת הרפורמות בראשות אלי כהן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יצחק כהן: – – –

יחיאל חיליק בר: ההצעה תועבר לוועדת הכנסת, שתחליט איזו ועדה תדון בה.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1058); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אני עובר להצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה, כפוף לקבלת פטור מחובת הנחה.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק סגן שר הפנים משולם נהרי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, סעיף 11 לחוק האזרחות בנוסחו הנוכחי קובע את המנגנון המאפשר שלילת אזרחותו של אדם:

משולם נהרי: סעיף 11(א) מסדיר ביטול אזרחות במקום שבו הוכח כי אזרחותו של אדם נרכשה על סמך פרטים כוזבים – אז הסמכות מסורה לשר הפנים.

משולם נהרי: הוראת סעיף 11(ב) לחוק האזרחות קובעת כי בית-המשפט לעניינים מינהליים רשאי, לבקשת שר הפנים, לבטל את אזרחותו הישראלית של אדם, אם אותו אדם עשה מעשה שיש בו הפרת אמונים למדינת ישראל, ובלבד שהאזרח לא ייוותר חסר כל אזרחות.

משולם נהרי: בהמשך הסעיף יש רשימת עבירות שביצוען הוא מעשה שיש בו הפרת אמונים למדינת ישראל.

משולם נהרי: לפי הוראת סעיף 11(ג), לא תוגש בקשה לבית-המשפט לביטול אזרחותו של אדם בעקבות הפרת אמונים אלא כפוף להסכמתו בכתב של היועץ המשפטי לממשלה.

משולם נהרי: עוד נקבע בחוק כי קודם לפנייה לבית-המשפט יש לקבל המלצה מוועדה מיוחדת שהוקמה לצורך כך – ועדה מייעצת לביטול אזרחות.

משולם נהרי: עד עתה לא נעשה שימוש בסעיף 11(ב), מעת תיקונו בשנת 2008.

משולם נהרי: לאחרונה, בעקבות גל הפיגועים הקשה, הופעלה הסמכות בשני מקרים אשר ניתן אישור להתקדם בעניינם, ובקשות לביטול אזרחות של שני מפגעים הוגשו לבית-המשפט.

משולם נהרי: האחד, מוחמד מאפרג'ה, אשר ביצע את הפיגוע הרצחני באוטובוס במרכז תל-אביב בשנת 2012; השני, עלאא זיוד, אשר ביצע את הפיגוע בגן-שמואל שבו דרס אזרחים ששהו בתחנת אוטובוס והוביל לפציעתם של ארבעה.

משולם נהרי: מטרתו העיקרית של התיקון הנוכחי היא הרחבת האפשרות לעשות שימוש בסמכות לביטול אזרחות גם כאשר האדם שאת אזרחותו מבקשים לבטל לא אותר לצורך ניהול ההליך בעניינו.

משולם נהרי: הצורך בקידום תיקון מסוג זה נעוץ בעובדה שיש מקרים הנופלים בגדרי החוק וקיימת עילה לבטל אזרחותו של אדם, אולם אין אפשרות לפעול לקידום המהלך כיוון שאותו אדם יצא את גבולות המדינה, או שמקום הימצאו אינו ידוע לרשויות.

משולם נהרי: קיים קושי בניהול הליך השולל זכות בסיסית של אדם שלא בנוכחותו, אולם המנגנון בהצעת החוק קובע כי ככל שהאדם אינו יודע על קיומו של ההליך, ימונה לו עורך-דין לשם ייצוג האינטרסים והזכויות שלו בהליך.

משולם נהרי: מדובר באיזון שיש בו כדי למתן את הפגיעה הקיימת בעת קיום הליך בהיעדרו של האזרח שאת אזרחותו מבקשים לבטל.

משולם נהרי: נוסף על התיקון המרכזי, יש בהצעת החוק תיקונים משניים חשובים לא פחות.

משולם נהרי: כך, למשל, הצעת החוק קובעת כי הסמכות לקבוע מה המעמד שיוענק למי שנשללה אזרחותו, אם הוכח שאין לו אזרחות נוספת, תינתן לשר הפנים – בניגוד למצב היום, שבו הסמכות נתונה לבית-המשפט.

משולם נהרי: מדובר בהחלטה מינהלית לכל דבר ועניין, שתקיפתה תיעשה בבית-המשפט, אולם הסמכות תשוב להיות סמכות מינהלית.

משולם נהרי: עוד נקבע כי שר הפנים לא יידרש עוד לוועדה מייעצת בתיקים שבהם הסמכות נתונה לבית-המשפט להחליט בעניין הביטול – כאשר מדובר בהפרת אמונים, אלא רק במקרים שבהם הסמכות מסורה לשר הפנים – כאשר מדובר בביטול אזרחות שהתקבלה על יסוד מסירת פרטים כוזבים.

משולם נהרי: הרעיון הוא לחסוך בביורוקרטיה מיותרת, שעלולה לעכב את ההליך של הגשת בקשה לבית-המשפט לביטול אזרחות.

משולם נהרי: תיקון החוק יאפשר שימוש יעיל יותר בסמכות הנתונה כיום לשר הפנים, כך שזו תופעל במקרים המתאימים גם כאשר מקום מושבו של האזרח הוא מחוץ לישראל ואינו ידוע לרשויות – כך, למשל, במקרה של חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה, וכן במקרים נוספים שעלו לאחרונה בעניינם של צעירים שחברו לארגון "דאעש" – ומדובר בעשרות כאלה, שחברו לארגון "דאעש" – כדי להילחם בשורותיו.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת דוברים בהצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13).

יחיאל חיליק בר: שרן השכל; מיכל רוזין; עאידה תומא סלימאן?

יחיאל חיליק בר: לא? כן?

עאידה תומא סלימאן: לא, מוותרת.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: נחמן שי; יעל גרמן; עבד אל חכים חאג' יחיא; זוהיר בהלול; מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: רגע, רגע.

יחיאל חיליק בר: סליחה, עבד אל חכים חאג' יחיא.

יחיאל חיליק בר: אחריו – זוהיר בהלול, מירב בן ארי, דב חנין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועיסאווי פריג'.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אמרתי: אחריו.

יחיאל חיליק בר: אחריו.

יחיאל חיליק בר: להירגע.

יחיאל חיליק בר: יש דובר עכשיו על הפודיום.

ענת ברקו: מותר ללכת לאכול סנדוויץ'?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ננסה להבין מי צריך את החוק הזה ולמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי על מה מדברים – על אנשים שעברו על החוק לכאורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם הם עברו על החוק, צריך להעמיד אותם לדין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי מעמידים אותם לדין?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא נמצא בחו"ל, הוא לא נמצא בארץ, אתם לא יודעים את מקום הימצאו, אז הוא לא חוזר – מה הוא יעשה עם אזרחות כשמקומו בכלל לא ידוע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא יצטרך את העזרה של השגרירות של המדינה שהוא נמצא בה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מסגירים אותו משם, אם הוא עובר – – –

משולם נהרי: מה עם הזכויות שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה זכויות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל עוד הוא לא הועמד לדין, מבחינתך הוא חשוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו את זכות החפות שלו כל עוד הוא לא הועמד לדין והורשע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו זכות יסוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדם הוא חף מפשע אפילו אם אתה חושב – הרבה אנשים שהוגשו נגדם כתבי-אישום אחרי חקירות, בסוף הם יצאו זכאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העיקרון הוא: אם הוא לא מגיע, אז הוא לא מגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הזכויות שלו – מה, הזכויות שלו ברכוש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יש לו יורשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על איזה זכויות אתה מדבר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא נמצא במדינה והוא אפילו לא יודע שמתקיים נגדו הליך, אתה ממנה לו עורך-דין שלא ישמע אותו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלא ישמע את העמדה שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלא ייתן תשובות אפילו על החשדות נגדו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על איזה חוק אתם מדברים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם ממש ממש נפלתם על הראש.

ענת ברקו: ומי שחבר ל"דאעש", מה אתה עושה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך הוכחה שהוא ב"דאעש"?

ענת ברקו: כן, יש לך 30 מקרים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד משניים – – –

ענת ברקו: – – של אנשים שנסעו לחבור ל"דאעש" ותפסו אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את יודעת מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה לענות לך, תני לי להמשיך את הדיבורים שלי.

ענת ברקו: מה?

ענת ברקו: מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רוצה לענות לך, זכותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רוצה לענות לך.

ענת ברקו: אז אוקיי, מי שחבר ל"דאעש", שיישאר שם.

ענת ברקו: הוא לא אזרח ישראלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה לענות לך, אז אל תפריעי לי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת ברקו, תני לו לסיים לדבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמגיע ל"דאעש", לכאורה, אנחנו לא יודעים, לא בטוחים – – –

ענת ברקו: לכאורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – יש שתי אפשרויות: או שהוא נשאר שם, נהרג, אני לא יודע מה, או שהוא חוזר לארץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד היום חזרו – כמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: או הועמדו לדין?

ענת ברקו: אז למה שיחזרו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכנסו לבתי-סוהר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה המצב – אם הוא עבר על החוק, יש עונשים למי שעובר על החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה הוא מיותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה – אני לא יודע מי נפל על הראש וחשב על החוק הזה, כי החוק הזה לא יכול – לא לקדם, לא ביטחון של המדינה – כי הרי מי שיצא, מי שעשה את העבירה, לא כל כך מתחשק לו אזרחות, הוא לא כל כך דואג לאזרחות אם הוא הגיע ל"דאעש" או למקום אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות שהוא לא הגיע ל"דאעש".

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה מקרה: תושב טייבה – אני פניתי בזמנו לשר הביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכאורה, חשבו שהוא הגיע ל"דאעש" – היה בטורקיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דוד שלו הגיע לשם, החזיר אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חקרו אותו והוא הלך הביתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכאורה, אפילו אני, שטיפלתי בנושא שלו, חשבנו – המשפחה שלו חשבה שהוא הלך ל"דאעש", והוא לא הלך ל"דאעש".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר עובדתית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בן-אדם – – –

ענת ברקו: – – – היה בדרך לשם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא היה בדרך לשם, כי עבר הרבה זמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא היה בדרך לשם, ועובדה שהוא חזר עם הדוד שלו.

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא יצר קשר והוא חזר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואפילו השב"כ והמשטרה וכולם חקרו אותו, והתברר שהוא לא שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם הוא לא שם – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הזה הוא חוק גזעני, החוק הזה הוא חוק מיותר, החוק הזה הוא חוק טיפשי, לכן צריך להתנגד לו.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בהלול; חברת הכנסת בן ארי; חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

משולם נהרי: אתה לא הקשבת – – – אתה לא הקשבת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הקשבתי.

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועורך-דין שלא שומע את הגרסה שלו.

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלא שומע את הגרסה שלו – – – אני טיפלתי בו – – – אני פניתי אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביקשתי את העזרה שלו.

משולם נהרי: – – – קודם כול, משתמשים בזה רק – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא צריך את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא הלך ל"דאעש"?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, עמיתי חברי הכנסת, אני מציע להתנגד להצעת החוק הזאת, גם מהנימוקים שהובאו כאן, בדיון, לפני, אבל גם מהטעם העקרוני:

דב חנין: אזרחות היא לא איזה עוד סוג של דבר שאפשר לקחת ואפשר לתת, ואם מישהו מבצע מעשה חמור, אז יש לנו עוד עונש בסקאלת העונשים, שנקרא בשם "ביטול אזרחות".

דב חנין: התפיסה המודרנית אומרת שאנשים הם אזרחים גם אם הם עבריינים.

דב חנין: אפילו אם בן-אדם עושה עבירה מאוד מאוד חמורה.

דב חנין: ואנחנו – בואו ניקח מקרה קיצוני: בן-אדם שרוצח ונכנס לכלא, אדם שביצע רצח אכזרי ונכנס לכלא – מה, זה עולה הדעת שאנחנו נשלול אזרחות?

דב חנין: אזרחות זה לא משהו שנמצא בסקאלת הענישה בכלל.

דב חנין: ומצבים של שלילת אזרחות הם מצבים מאוד מאוד יוצאי דופן ומיוחדים, והם תמיד מתאפיינים בזה שלבן-אדם יש אזרחות אחרת, ולא שאנחנו משתמשים בשלילת האזרחות ככלי נוסף להענשה של אנשים.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, גם מהטעם הזה, וגם מהטעמים שפירט חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אני מציע להתנגד להצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חנין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גטאס, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת סעדי, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת פריג'.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם יש מילה אחת שמתמצתת את החוק ואת ההיגיון שמאחוריו, זו המילה נקמנות.

באסל גטאס: אם, כפי שאמרו חברי, מישהו עבר על החוק – מענישים אותו, מעמידים אותו לדין.

באסל גטאס: הדין והעונש לא כוללים את המילה נקמנות.

באסל גטאס: פה הכוונה היחידה זה לא הרתעה, כי זה לא מרתיע; שלילת אזרחות ממי שבכל הקטגוריות שנמנו בחוק – העונש הזה, של שלילת האזרחות, לא בא להרתיע מישהו – אם מישהו רוצה להצטרף לארגון כמו "דאעש", בעתיד, הוא לא יורתע אם יחשוב שבעתיד, אחרי שהוא יצטרף, ישללו את האזרחות שלו.

באסל גטאס: ממתי מדינה או משטר חושבים במושגים של נקמנות על אזרחים שעשו עבירות, גם אם באמת הם עשו עבירות והורשעו בדין?

באסל גטאס: זה – אני חושב שלקראת הסוף אתה גילית מה שעומד מאחוריו.

באסל גטאס: בראש שלכם – עזמי בשארה.

באסל גטאס: החוק הזה יבוא, ומהונדס, בשביל לשלול את האזרחות של עזמי בשארה – – –

ענת ברקו: – – –

באסל גטאס: – – – ועוד חוק שייקרא "חוק עזמי בשארה" – –

ענת ברקו: – – –

באסל גטאס: – – כמו שעשו חוקים אחרים בעבר.

באסל גטאס: וזה שוב, עוד – –

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: – – אחרי עשר שנים – –

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: – – שהוא לא בארץ – –

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: – – עדיין עזמי בשארה תופס את – –

עודד פורר: לא, אבל – – –

באסל גטאס: – – מהווה את ה-nightmare?

באסל גטאס: מה – –

עודד פורר: – – –

באסל גטאס: – – מה, מה – –

ענת ברקו: נו, אז הגיע הזמן, אחרי עשר שנים, שהוא לא יהיה אזרח ישראלי.

באסל גטאס: – – איך הוא, איפה שהוא נמצא, אחרי עשר שנים – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: שייתנו לו אזרחות בקטאר.

באסל גטאס: – – עדיין מהווה – – –

ענת ברקו: בקטאר שייתנו לו אזרחות.

באסל גטאס: – – – עדיין מהווה – –

ענת ברקו: שייתנו לו אזרחות בקטאר.

באסל גטאס: – – גורם כל כך מגרה, להביא הצעת חוק כזו.

ענת ברקו: הוא מבייש את הישראליות שלנו.

קריאה: – – –

באסל גטאס: אני חושב שזו הצעה מבישה – –

קריאה: – – –

באסל גטאס: – – שמביישת כל משטר דמוקרטי – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: איזה יופי.

ענת ברקו: הגיע הזמן.

באסל גטאס: – – מביישת כל תפיסה מודרנית של אזרחות.

עודד פורר: – – – עזמי בשארה – – –

קריאה: – – –

באסל גטאס: אתה לא תוכל, על סמך כל מה שאתה מציע בחוק, לשלול אזרחות של מישהו.

באסל גטאס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת פריג'.

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר – –

יחיאל חיליק בר: חברי הכנסת, נא להירגע טיפה.

אוסאמה סעדי: – – חברי חברי הכנסת, אין גבול להצעות החוק שבאות לשלול זכויות בסיסיות, זכויות יסוד, זכויות חוקתיות, ומה לנו יותר מהזכות הבסיסית לאזרחות.

אוסאמה סעדי: עכשיו, קיים חוק, חוק הכניסה לישראל, שנותן סמכות לשר הפנים לשלול אזרחות.

אוסאמה סעדי: אבל יש תנאים, והתנאים הם, אדוני היושב-ראש, תנאים קשים, בהתחשב בכך שהצעד המבוקש של שלילת אזרחות הוא צעד קיצוני ביותר, ואמורים להשתמש בו רק במקרים קיצוניים.

אוסאמה סעדי: ולכן, בקשה כזאת צריכה להיות מוגשת בהסכמתו של היועץ המשפטי לממשלה, וזה צריך להיות מוגש לבית-משפט, ובית-משפט צריך לאשר את זה, אבל גם אז יש תנאי, שאי-אפשר להשאיר אדם חסר אזרחות.

אוסאמה סעדי: ואדוני, מה שמבקשים פה, סגן השר – מבקשים לשלול אזרחות בלי שאותו אדם יהיה נוכח, ואתם רוצים למנות לו עורך-דין – באמת, תודה רבה; איך הוא ייצג אותו בלי שישמע אותו – –

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: – – שיהיה בקשר אתו?

אוסאמה סעדי: והחמור מזה – – –

משולם נהרי: אז שיבוא לפה.

אוסאמה סעדי: והחמור מזה – – –

משולם נהרי: – – –

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: החמור מזה – תראה את הצעת החוק.

ענת ברקו: שיחזור מקטאר.

קריאה: – – –

ענת ברקו: שיחזור מקטאר.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: לא.

אוסאמה סעדי: אבל כתוב.

אוסאמה סעדי: כתוב ששר הפנים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

אוסאמה סעדי: לא, עבד אל חכים, כתוב ששר הפנים יכול לאסור את כניסתו לארץ, מכיוון שהוא מהווה סכנה לביטחון המדינה, ואז מקיימים את הדיון בלעדיו, ושר הפנים אוסר את הכניסה שלו.

אוסאמה סעדי: את מבינה, ענת ברקו, מה?

אוסאמה סעדי: כאילו אומרים: אל תחזור, אנחנו אוסרים את הכניסה שלך, מקיימים את הדיון בלעדיך ושוללים את האזרחות שלך.

ענת ברקו: – – – מי שחבר ב"דאעש" – –

אוסאמה סעדי: וגם מה, וגם מה – תראי עוד – אבל תראי עוד.

ענת ברקו: – – או מי שנתן נ"צים ל"חיזבאללה", צריך לשלול לו את האזרחות.

אוסאמה סעדי: אומרים: את הדיון על האזרחות הנוספת או על המעמד הנוסף שלך עכשיו, אחרי ששללנו את האזרחות שלך, עיסאווי, אנחנו נקיים בשלב מאוחר יותר.

ענת ברקו: – – – שיהיה אזרח "דאעש".

אוסאמה סעדי: מה אתם רוצים?

ענת ברקו: או שיהיה אזרח קטאר.

אוסאמה סעדי: אזרח "דאעש" – אתם – –

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: – – אם הוא הולך ל"דאעש" – –

ענת ברקו: יקבל אזרחות מ"דאעש", מאבו בכר אל-בגדדי, שייתן לו – – –

אוסאמה סעדי: – – אז הוא יישאר שם, והוא לא רוצה את האזרחות שלך, והוא לא מחפש את האזרחות שלך.

ענת ברקו: נו, אז יופי.

אוסאמה סעדי: ואם הוא חוזר לפה – –

ענת ברקו: אז אם הוא לא צריך – אדרבה ואדרבה.

אוסאמה סעדי: – – אז אתם שופטים אותו, מענישים אותו.

עודד פורר: – – –

ענת ברקו: אדרבה, הוא לא צריך.

אוסאמה סעדי: תפסיקו עם הצעדים המינהלתיים הנקמניים האלה, די.

יחיאל חיליק בר: תודה.

אוסאמה סעדי: לאיפה אתם גוררים אותנו?

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אתה היום רוצה גם – אתה היום מגיש הצעת חוק לשלול הטבות יתר של אסירים ביטחוניים; איזה הטבות יתר?

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: הם קיבלו את העונש שלהם.

אוסאמה סעדי: הם מרצים את העונש בתנאים קשים ביותר, ואתם כל הזמן באים – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

אוסאמה סעדי: – – בגישה של נקמנות.

עודד פורר: – – –

אוסאמה סעדי: ממשלה צריכה לשלוט, בתי-המשפט צריכים לשפוט, אבל מה שאתם עושים פה זה צעדים נקמניים.

אוסאמה סעדי: לא יעזור לכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אחרון הדוברים – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להצבעה, אלא אם כן תהיה איזושהי תשובה מהממשלה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, לפני שתי קדנציות, יושב-ראש ישראל ביתנו, שר הביטחון, יצא עם ססמה: אין אזרחות בלי – – –

עודד פורר: בלי נאמנות אין אזרחות.

עיסאווי פריג': בלי נאמנות – יפה – – –

עודד פורר: אנחנו באנו להזכיר לך: בלי נאמנות אין אזרחות.

עיסאווי פריג': כן, נכון.

עיסאווי פריג': בלי נאמנות אין אזרחות.

עיסאווי פריג': וזה עבד, זה גרף כמה?

עיסאווי פריג': עברתם את העשרה מנדטים אז, אני רואה.

עודד פורר: 15.

עיסאווי פריג': ויש הטרנד הקיים בספסלי הקואליציה, ומככבים בו כמה חברי כנסת שעל שמאל ועל ימין כשלא מוצאת חן בעיניהם אמירה של חבר כנסת ערבי – לך לעזה, לך לסוריה.

יעקב מרגי: מי אמר לך את זה?

עיסאווי פריג': אז זה בטרנד – – –

קריאה: מצרים – – –

עיסאווי פריג': אתה – מצרים?

עיסאווי פריג': יקבלו אותי.

עיסאווי פריג': דבר עם סיסי, אם סיסי יקבל.

עיסאווי פריג': עכשיו, כל החקיקה שאני רואה, אני שואל אתכם: משתלם לכם כל יום להביא לנו חקיקה?

עיסאווי פריג': עכשיו חקיקת עזמי בשארה, חקיקת חנין זועבי, חקיקה לכל אזרח ערבי בשמו – נביא לו חוק, והכול בתירוץ – בתירוץ – "חוק טרור".

עיסאווי פריג': חברים, בואו נקרא לילד בשמו: כמה שפחות ערבים צריך במדינה הזאת, זו התפיסה, ונתרגם את זה למונחי חקיקה; על-פי השיטה הקיימת, מבחני הנאמנות, אני אומר לכם – יש חוק באוויר, שמתנהל, שצריך בחוק הנאמנות של ישראל ביתנו לדעת לדקלם את "התקווה", ואוי למי שלא ידע לדקלם את זה.

עיסאווי פריג': נביא חוק, נקרא לו חוק נאמנות ואזרחות, וזה יהיה הבסיס.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, אתם מדברים על אזרחות, והתירוץ של הטרור, רק שתי שאלות: האם שורפי ילדים יישארו אזרחים?

עיסאווי פריג': האם רוצח ראש ממשלה, לא צריך לשלול לו אזרחות?

עיסאווי פריג': מותר?

עיסאווי פריג': אתה אזרח?

עיסאווי פריג': נפעיל את החוק עליך, תשב בכלא.

עיסאווי פריג': אתה יהודי – מותר לך.

עיסאווי פריג': יש חוק, נפעיל אותו עליך.

עיסאווי פריג': אבל אם אתה לא יהודי – לא, אדוני, החוק לא מספיק; לך לעזה, לך לסוריה, אין נאמנות בלי אזרחות.

יהודה גליק: אל תלך – – –

ענת ברקו: אל תלך.

ענת ברקו: עיסאווי, אל תלך.

ענת ברקו: עיסאווי, תישאר.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, שאתם חושבים על זה: הרי אתם מתגאים בדמוקרטיה ובמערכת החקיקה שאתם יוצרים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': מי שעוסק בטרור – תשלח אותו לכלא.

עיסאווי פריג': יש חוק – מחייב אותו.

עיסאווי פריג': למה – –

ענת ברקו: מי שהולך ל"דאעש" שיישאר שם – – –

עיסאווי פריג': – – שורף ילדים ורוצח ראש ממשלה, מותר להפעיל נגדו את החוק – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': – – ולאזרח שהוא לא יהודי, יהיה לו חוק נפרד כאן?

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אתם תסתכלו במראה.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, סליחה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

עיסאווי פריג': תסתכלו במראה, חברים.

עיסאווי פריג': תסתכלו במראה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: האם סגן השר נהרי מבקש להגיב?

דוד אמסלם: – – –

עיסאווי פריג': לא שמעתי – – –

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, לא לא לא, סליחה, לא לא, סיימת את דבריך.

יחיאל חיליק בר: סיימת את דבריך – – –

עיסאווי פריג': אתה מדבר עם יושב-ראש ועדת הפנים, איש מכובד.

יחיאל חיליק בר: זה לא משנה.

יחיאל חיליק בר: תנהל אתו את הדיונים משם.

יחיאל חיליק בר: תודה.

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': חברים, תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: האם סגן השר נהרי מבקש לדבר?

משולם נהרי: לא.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – 8 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 31 בעד.

יחיאל חיליק בר: נגד – 8, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק האזרחות (תיקון מס' 13), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סלימאן נגד; נוסף לפרוטוקול, לא משנה את התוצאה.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1055); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: סגן שר הפנים משולם נהרי יציג את הצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: יש לנו רשימת דוברים.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי הכנסת, הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, מובאת בזאת להצבעה בקריאה ראשונה.

משולם נהרי: הצעת חוק לתיקון חוק הדרכונים – תוקפן של תעודות מעבר, תיקון סעיף 5 לחוק.

משולם נהרי: החלק המרכזי והאופרטיבי של הצעת החוק הוא לעניין תוקפן של תעודות מעבר.

משולם נהרי: סעיף 5 לחוק הדרכונים, התשי"ב–1952, קובע כי תעודת מעבר תקפה לשנתיים, עם אפשרות להאריכה, במצטבר, עד חמש שנים.

משולם נהרי: לכן, תעודות מעבר ניתנות לשנתיים, ולאחר מכן מאריכים אותן לשנתיים נוספות, ולאחר מכן לשנה נוספת.

משולם נהרי: מכך יוצא כי הנפקת תעודת מעבר לתוקף המרבי שלה, שהוא חמש שנים, מחייבת את המבקש להגיע ללשכת רשות האוכלוסין שלוש פעמים.

משולם נהרי: לפי התיקון המוצע לסעיף 5, תעודות מעבר תונפקנה, ככלל, לתקופה של חמש שנים, ושר הפנים מוסמך להורות על הנפקת תעודת מעבר מסוימת או סוג מסוים של תעודות מעבר לתקופה קצרה יותר, ולאחר מכן אפשר להאריך עד חמש שנים במצטבר.

משולם נהרי: יובהר כי התיקון יחול הן על תעודות מעבר ביומטריות והן על תעודות מעבר רגילות, מהסוג הישן.

משולם נהרי: חובת שמירה של מסמכי נסיעה – הוספת סעיף 6ב1 לחוק: מוצע להוסיף לחוק הדרכונים סעיף אשר יקבע את החובה לשמור על מסמך נסיעה, בדומה לחובת השמירה שנקבעה לגבי תעודות זהות בסעיף 28א לחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה–1965.

משולם נהרי: בסעיף זה תיקבע חובה לנקוט אמצעים סבירים לשמירה על מסמך נסיעה ולמניעת שימוש לרעה בו, לנוכח ריבוי המקרים שבהם דווח על גנבה או אובדן של מסמכי נסיעה בשנים האחרונות.

משולם נהרי: אובדן או גנבה של מסמך נסיעה – תיקון סעיף 6ג לחוק: בסעיף 6ג מוצע לתקן כי מי שנגנב או אבד לו מסמך נסיעה – ימסור הצהרה על כך בלשכת רשות האוכלוסין וההגירה, כפי שהיא נקראת היום, במקום בלשכה האזורית למינהל האוכלוסין, וכן, כי במקום שמסמך הנסיעה שאבד או נגנב יהיה בטל עם הוצאתו של מסמך נסיעה חדש, הוא יהיה בטל כבר עם מסירת ההצהרה, בלא תלות בהנפקת מסמך נסיעה חדש.

משולם נהרי: אני מבקש מחברי הכנסת לתמוך, להצביע בעד.

משולם נהרי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברות והדוברים.

יחיאל חיליק בר: תמר זנדברג – בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – יוסי יונה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – מיכל רוזין.

יחיאל חיליק בר: אני עוד ממש שתי דקות סוגר את הרשימה.

יחיאל חיליק בר: אם מישהו מבקש להירשם, הוא מוזמן להגיד עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אחרי תמר הרשימה סגורה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני רוצה לנצל את העובדה שנמצא כאן הרב אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון.

תמר זנדברג: אנחנו כבר דיברנו על הנושא הזה בדיון קודם – – –

ענת ברקו: יש הצבעה.

ענת ברקו: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין

יחיאל חיליק בר: כן כן.

יחיאל חיליק בר: לא, תבטלי את זה.

יחיאל חיליק בר: איך עושים?

תמר זנדברג: אני בעד, דרך אגב.

יחיאל חיליק בר: בסדר, לא משנה.

יחיאל חיליק בר: איך מבטלים?

תמר זנדברג: אני בעד, אגב.

יחיאל חיליק בר: את בעד?

תמר זנדברג: אני בעד, מה זה חשוב?

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, טעות שלי.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה לא נחשבת.

תמר זנדברג: לא לא, אין הצבעה, אין הצבעה כרגע.

יחיאל חיליק בר: תפעול שעונים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

ענת ברקו: רק שניים הצביעו בעדך, לא משהו.

תמר זנדברג: לא, זה היה הבעת אמון בדברים שאני עומדת להגיד.

יחיאל חיליק בר: שניים בעד תמר, אפס מתנגדים.

תמר זנדברג: בדיוק.

יחיאל חיליק בר: הרווחת.

תמר זנדברג: שניים בעדי.

תמר זנדברג: את אחת מהם, ענת?

תמר זנדברג: את אחת מהשניים?

תמר זנדברג: הצבעת בעדי.

ענת ברקו: איך זה קרה?

תמר זנדברג: ראית מה זה?

יחיאל חיליק בר: וואו.

יחיאל חיליק בר: ירון מזוז נוכח.

תמר זנדברג: יש הפתעות בכנסת.

יחיאל חיליק בר: ירון מזוז נוכח, ראית?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: טוב, אנחנו מתחילים מחדש את הזמן לתמר, תודה שהצבעתם בעדה.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: נא להתחיל.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להפנות את הדברים שלי במיוחד אליך, סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

תמר זנדברג: אנחנו כבר דשנו בנושא הזה הרבה במהלך היום, וגם כאן, בדיון שהיה קודם, ביום החיילת – וחבל שלא נכחת בנאום שלי, חברת הכנסת ענת ברקו.

תמר זנדברג: אני מצאתי את זה קצת מוזר שביום ההצדעה לחיילות, צה"ל בוחר למנות לרב הצבאי הראשי אדם שכל-כולו זלזול בנשים, הדרה והקטנה שלהן.

תמר זנדברג: והנה, בדיוק עכשיו, בזמן שאנחנו עורכים את הדיון הזה, מתפרסמות עוד כמה אמירות מאותו רב.

תמר זנדברג: אני שמה לחלוטין, לגמרי בצד, את שאלת האונס והדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אותך, חבר הכנסת סמוטריץ, ואת הרב אלי בן-דהן – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם מדברים שטויות, אתם משקרים, אתם – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת סמוטריץ.

מיקי לוי: אבל זה מה שהיה כתוב היום.

תמר זנדברג: – – – בתשובה על השאלה אם מותר להעסיק ערבים – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סמוטריץ וחבר הכנסת לוי, בבקשה, אתם יכולים לדבר עוד מעט.

תמר זנדברג: – – כלומר לעודד עבודה עברית, עבודה ליהודים בלבד, משיב הרב: אין זו גזענות.

תמר זנדברג: בתשובה על השאלה אם זו לא אפליה לאסור על אישה להעיד במשפט, חברת הכנסת ברקו, השיב הרב: זאת אכן אפליה, אבל אפליה לטובה, מכיוון שאופייה הסנטימנטלי של האישה אינו מאפשר לה לעמוד בחקירות שתי וערב.

תמר זנדברג: האם צריך להרוג מחבלים שנפצעו ולא נהרגו?

תמר זנדברג: התשובה היא: כן, כמובן, מכיוון שהרי הם חיות.

תמר זנדברג: עכשיו, באמת, אני רוצה לשאול אתכם – –

בצלאל סמוטריץ': – – – מזל שאתה בכזה מיעוט קטן.

תמר זנדברג: – – חבר הכנסת סמוטריץ, חבר הכנסת אלי בן-דהן – זה אחד מהשניים – זה אחד מהשניים – או – – –

בצלאל סמוטריץ': 3% אתם.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה, תן לה לדבר.

יחיאל חיליק בר: אתה יכול לעלות לדבר אחר כך.

יחיאל חיליק בר: הרשימה נסגרת אחריה.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה, נרשום אותך.

תמר זנדברג: רגע, אתה טוען שכ-4% מהציבור, שזה מי שהצביע מרצ, חושבים שאישה, אופייה הוא לא סנטימנטלי ולכן היא ראויה להעיד במשפט?

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר.

תמר זנדברג: זה מה שאתה טוען?

תמר זנדברג: אני רוצה להבין.

בצלאל סמוטריץ': – – –

תמר זנדברג: כי אני רוצה לשאול – זה אחת מהשתיים – –

יחיאל חיליק בר: אני רושם אותך, אבל תן לה לסיים.

תמר זנדברג: – – או שמשהו מאוד מאוד מדאיג קורה בשו"תים שלכם שם, ותתחילו לענות תשובות שהן לא פלפולים הלכתיים על אופייה הסנטימנטלי של אישה ועל הגזענות נגד ערבים ועל חיות אדם – זה אופציה אחת; אופציה שנייה זה שתבינו שמדובר כאן באדם שכנראה יש לו בעיה – יש לו בעיה עם ערכי השוויון, יש לו בעיה עם ערכי הפלורליזם.

תמר זנדברג: זה אחד מהשניים: או שזה משליך על כל המוסד הזה, של הדיונים ההלכתיים המפולפלים האלה, או שזה מעיד על האדם עצמו.

תמר זנדברג: יש כאן שתי אפשרויות, והבחירה היא נורא נורא ברורה.

תמר זנדברג: ביום החיילת, להגיד שאדם כזה, שאלה הדעות שלו על נשים, שאסור לשמוע אישה שרה, שאישה לא יכולה לשרת בצה"ל, שאישה יש לה אופי סנטימנטלי ולכן היא לא יכולה להעיד במשפט – אלה שתי האפשרויות.

תמר זנדברג: זה עד כדי כך פשוט.

תמר זנדברג: הבחירה, האמת, מוטלת לפתחכם, ואני באמת אשמח לשמוע את דבריך, כי אנחנו מחכים לתשובה בנושא הזה.

תמר זנדברג: תודה.

מיקי לוי: תגידי לרמטכ"ל – – –

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת זנדברג.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יונה.

יחיאל חיליק בר: יוסי יונה, אתה רוצה לדבר?

יוסי יונה: כן כן, אני רוצה לדבר.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה, עכשיו.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת רוזין.

יחיאל חיליק בר: מי שאני אקרא בשמו ולא יהיה פה מפסיד את התור שלו.

יחיאל חיליק בר: רוזין, בן ארי וגלאון.

יחיאל חיליק בר: יש רשימה ארוכה, אז נא לעמוד בזמנים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יונה, בבקשה, עד שלוש דקות.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר, ברשותך, על דרכון סימבולי.

יוסי יונה: דרכון סימבולי זה אחד שמקנה לך דירה בישראל.

יוסי יונה: היום אנחנו מקיימים את הדיונים כאן בכנסת בסימן של הדיור בכלל והדיור הציבורי בפרט, וכאשר אנחנו מסתכלים על המציאות – נכנה אותה "המציאות הדיורית" – שבה מתקיימת החברה הישראלית, אדוני היושב-ראש, הרי שהממצאים ממש מביכים.

יוסי יונה: אני רוצה להזכיר ליושבי הבית את המציאות ששררה כאן בשנות ה-60.

יוסי יונה: בימים האלה, אדוני היושב-ראש, 206,000 דירות נמצאו בקטגוריה של דיור ציבורי – 23% מכלל הדירות בישראל בשנות ה-60 היו דיור ציבורי.

יוסי יונה: אני מנחש שמעטים מכם יודעים מה השיעור, או מה האחוז, של הדיור הציבורי היום, בשנת 2016.

יוסי יונה: האם מישהו מוכן לקחת ניחוש?

יוסי יונה: מיקי.

מיקי לוי: 55,000.

יוסי יונה: 55,000, בקירוב, זה מספר הדירות.

יוסי יונה: ומהו השיעור אתה יודע, מיקי?

יוסי יונה: אתה ואני.

מיקי לוי: לא עשיתי את החשבון.

יוסי יונה: אז לא עשית חשבון.

יוסי יונה: אם כן, היום קיימים – חברי דוד ביטן, אתה יודע מה השיעור של – – –

דוד ביטן: רגע, תן לי לרשום את כל הנתונים.

יוסי יונה: את הנתון.

יוסי יונה: אז שתדע, אדוני, בין 2% ל-2.5% מכלל הדירות הן דירות דיור ציבורי.

יוסי יונה: מציאות עגומה.

יוסי יונה: אנחנו יודעים גם מה הגורם לכך; הדיור הציבורי לא נעלם סתם.

יוסי יונה: נכון, חלקו נמכר במבצעים, וזה היה מבצע מבורך, אבל כפי שחלקכם יודעים, הכסף שבא מהדיור הציבורי נעלם.

יוסי יונה: במדינות מתוקנות, אם היה פיאסקו כזה גדול, היו מקימים מן הסתם ועדת חקירה ממלכתית; נכון, חברי רועי פולקמן?

רועי פולקמן: כן.

יוסי יונה: הנה, אתה רואה, הוא מסכים.

יוסי יונה: לכן, כדי לתקן את המעוות, צריכים – – –

דוד ביטן: אני רוצה להבין, זה קשור לחוק הדרכונים?

יוסי יונה: לא.

יוסי יונה: אבל אמרתי בתחילת הדברים, חברי דוד ביטן, שאני משתמש במושג של דרכון כדרכון סימבולי.

יוסי יונה: זאת אומרת, זה בעצם אשרה שמאפשרת לך קורת גג בישראל.

יוסי יונה: זו המשמעות של הדרכון הסימבולי.

יוסי יונה: ואני כאן עומד, יחד עם החברים שחשים את אותה הזדהות אתי למול המשבר העצום הזה, בדיור בכלל, ובדיור הציבורי – לומר משהו מאוד פשוט: אם הממשלה לא תתעשת – – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, יקירי.

יוסי יונה: אני במשפט סיכום, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אם הממשלה לא תתעשת ותיקח על עצמה את הנושא של הדיור הציבורי כפרויקט לאומי, שעלותו היא מיליארדים של שקלים, הרי אנחנו נמשיך ונתבוסס באותה בעיה, שרק הולכת ומחמירה.

יוסי יונה: אז אם כן, אנחנו היום בסימן של הדיור, אני מבקש מכולנו, ובמיוחד מממשלת ישראל, שבכך היא ממשיכה לחטוא גם בימים אלה, לאמץ פרויקט לאומי.

יוסי יונה: חברי דוד אמסלם מחייך, ואני לא יודע למה.

יוסי יונה: אם הוא חושב שזאת – – –

דוד אמסלם: לכל זה הגעת דרך הדרכונים?

יוסי יונה: כן, בוודאי.

יוסי יונה: אמרתי, זה סימבולי.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת יונה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת רוזין; בן ארי; גלאון; טרכטנברג; אבו מערוף; נחמן שי.

נחמן שי: כן.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה?

יחיאל חיליק בר: כן.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת סלימאן.

דוד ביטן: נחמן, בחייך, נו.

דוד אמסלם: לך תאכל סנדוויץ'.

חיים ילין: נחמן, תתיש אותם.

חיים ילין: קדימה, שיתחננו.

דוד ביטן: חיים, אתה מותש כבר.

חיים ילין: אני?

דוד ביטן: נראה לי כך.

חיים ילין: – – –

דוד ביטן: נראה לי שאתה מותש – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רציתי לבקש את עזרת הכנסת – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – גם מעל הבמה הזאת, כדי לסייע לגברת ג'ניפר אלן, כדי שהיא תוכל להישאר בארץ.

נחמן שי: ג'ניפר אלן הגיעה לארץ לפני חמש שנים, ועשתה פה פעילות נפלאה בקרב אוכלוסיות מוחלשות; היא פעלה אצל ניצולי השואה, אצל עולים מאתיופיה, אצל אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, אצל נוער בסיכון, נשים העוסקות בזנות, וכל מי שנמצא בדרך כזו או אחרת בשוליה של החברה הישראלית.

נחמן שי: אבל עבר הזמן המותר לה, עברו חמש שנים, ועכשיו הודיע לה משרד הפנים שהיא צריכה לסיים את עבודתה ולצאת מן הארץ.

נחמן שי: אני רק הייתי פה לרבים מאוד שפנו למשרד הפנים וביקשו את התערבותו כדי לסייע לה.

נחמן שי: היא לא מוותרת, היא חוזרת ומבקשת להשאיר אותה בארץ.

נחמן שי: מסתבר שדרשו ממנה גם מכתבים משר האוצר משה כחלון ומשר הרווחה חיים כץ, אף-על-פי שהחוק לא מחייב את זה.

נחמן שי: השר חיים כץ הבין את הערך החשוב של שהייתה בארץ, של העזרה הבלתי-רגילה שהיא הגישה פה.

נחמן שי: אגב, עזרה שנאמדת ב-14 מיליון דולר – 14 מיליון דולר שהיא אספה וחילקה לאותן קבוצות שהזכרתי קודם.

נחמן שי: השר כץ הבין, וחתם.

נחמן שי: השר משה כחלון – מי מכיר, מי יודע – השר משה כחלון עדיין לא חתם.

נחמן שי: אם הוא לא חותם, שר הפנים אומר: אין לי המלצות של שרים, אני לא יכול להשאיר את הגברת ג'ניפר אלן בארץ.

נחמן שי: ואני רוצה לומר פה, בשמם של ארבעה פרופסורים חתני פרס ישראל, שכתבו לשר האוצר ואמרו לו: "אנחנו פונים אליך אישית כשר האוצר בישראל בבקשה דחופה לסייע בהארכת תוקף השהות של הגברת ג'ניפר אלן.

נחמן שי: אם לא יוארך תוקף הוויזה שברשותה, תצא הגברת אלן מישראל וסיועה החשוב ייקטע".

נחמן שי: אנו מכירים, אומרים הפרופסורים, "את תרומתה המשמעותית לקבוצות וליחידים בישראל, ואנחנו מבקשים ממך שתאפשר לה להישאר עדיין בישראל".

נחמן שי: היא לא רוצה לעשות עלייה, היא לא יהודייה, אבל היא רוצה להישאר פה ולהמשיך במפעל ההומניטרי שלה.

נחמן שי: ואני שואל את כנסת ישראל, אלה שמאזינים לי, כמה אטימות צריכה להיות פה, כמה טמטום יש פה, לדחות אותה, לא לאפשר לה להישאר פה עוד שנים אחדות, כדי שתוכל לסייע לאותן קבוצות מוחלשות באוכלוסייה, שכל כך זקוקות לה וכל כך נהנות מהשירות שהיא עושה עבורן.

נחמן שי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: אראל מרגלית – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אמיר אוחנה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: עליזה לביא – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: איתן ברושי; מיקי לוי; יעל גרמן; רויטל סויד; חאג' יחיא; יעל כהן-פארן; שרן השכל – שרן, מוותרת?

טלי פלוסקוב: שרן השכל מוותרת.

טלי פלוסקוב: עפר שלח; יחיאל חיליק בר; איילת נחמיאס ורבין; זוהיר בהלול – מוותר.

טלי פלוסקוב: אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: איציק שמולי – מוותר.

טלי פלוסקוב: יואל חסון; קסניה סבטלובה; בצלאל סמוטריץ – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים נעולה כמובן.

טלי פלוסקוב: בצלאל סמוטריץ – אחרון הדוברים.

חיים ילין: בצלאל, תיקח כוס מים לפני זה, ואל תעצבן את המליאה, תעשה לי טובה.

חיים ילין: אני רואה איך אתה מגיע, מההליכה אני כבר יודע שאתה עצבני.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני לא יכול פשוט שלא להגיב על דבריה של חברתי חברת הכנסת זנדברג, שעלתה כאן לדוכן.

עיסאווי פריג': זה לא מוסיף לו כבוד.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לחברת הכנסת זנדברג – ובאמת לא נעים, כי אנחנו חברים, ואני מעריך אותך, ואני הולך להגיד דברים קצת לא נעימים; שלמה המלך אומר:

בצלאל סמוטריץ': גם אוויל מחריש חכם ייחשב.

בצלאל סמוטריץ': בתרגום לעברית מדוברת, מוטב לסתום את הפה ולהיחשב טיפש מאשר לפתוח אותו ולהוכיח שזה נכון.

תמר זנדברג: כן, כן – – –

בצלאל סמוטריץ': הבורות שאתם מפגינים ביהדות פשוט מגחיכה אתכם עצמכם.

תמר זנדברג: אתם חושבים שאנחנו טיפשים, ואנחנו חושבים – – – נכון?

תמר זנדברג: כן, כן.

בצלאל סמוטריץ': חוסר ההבנה הכל-כך בסיסי – –

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – זה לא כי אתם טיפשים – זה לא כי אתם טיפשים – זה כי לא למדתם.

מיכל בירן: בצלאל, אתה חצוף.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': הרי לא הייתם מתבטאים בשום נושא – –

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לא ברפואה, לא בפיזיקה, לא בביולוגיה, לא במחשבים – בשום נושא לא הייתם מתבטאים בלי ללמוד, בלי להכיר, בלי להבין.

נחמן שי: – – –

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': רק ביהדות כל אחד מבין, כל אחד מדבר, כל אחד שופט – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – כל אחד כבר יודע לקרוא שו"תים גדולים.

בצלאל סמוטריץ': ידידי היקרים, תלמדו, זה דבר ראשון.

בצלאל סמוטריץ': דבר שני – אגב, אני מוכרח לומר: זה לא שאני חכם גדול, אבל אני למדתי.

בצלאל סמוטריץ': מספר השנים – ואני, תאמינו לי, הקטן שבקטנים – שאני למדתי בישיבה, זה בערך השנים שבאוניברסיטה עושים דוקטורט.

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדם כמו הרב אייל קרים עוד למד הרבה יותר מזה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני קצת יודע – –

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': – – ואם אתם הייתם לומדים את אותו מספר השנים, הייתם בוודאי הרבה יותר חכמים ממני, כי אתם יותר מוכשרים, אבל לא למדתם ואתם לא יודעים, ואתם חושפים כל פעם את הבורות הזאת.

בצלאל סמוטריץ': זה דבר שני.

אוסאמה סעדי: – – –

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': זה גם כן דבר הזוי, הרי אם יש ציבור במדינת ישראל – –

נחמן שי: התורה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שמכבד נשים, זה הציבור הדתי.

בצלאל סמוטריץ': אצלנו, חברת הכנסת זנדברג, לא מפרסמים תמונות עירום של אישה כדי למכור את הצמיגים בחנות של בעלה.

בצלאל סמוטריץ': אצלנו לא מעירים הערות סקסיסטיות.

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': אצלנו מתייחסים לאישה – ואני אומר לך בלי שאני מכיר את הרב אייל קרים באופן אישי – הוא מתייחס לאשתו – הרבה יותר מאשר אני מניח רובנו כאן – בצורה מכובדת.

אוסאמה סעדי: מה זה קשור לדברים?

אוסאמה סעדי: תתייחס לדברים שהיא אמרה.

אוסאמה סעדי: תתייחס לדברים.

בצלאל סמוטריץ': הוא מכבד את החיילות שמשרתות אתו ולצדו.

בצלאל סמוטריץ': כבודה של בת מלך פנימה.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם יש מקום שבו רוחשים באמת כבוד לאישה, באמת מכבדים את האישה ואת גופה – אוהבה כגופו ומכבדה יותר מגופו – –

עיסאווי פריג': העיקר שלא תהיה באותו חדר עם ערבייה.

בצלאל סמוטריץ': – – זה בציבור הדתי.

בצלאל סמוטריץ': אז אתם לא מתביישים?

בצלאל סמוטריץ': כשאצלכם אישה היא חפץ, כשכמות ההטרדות המיניות – אתם לא מתביישים לשפוט אדם כמו הרב קרים.

בצלאל סמוטריץ': כי מה?

בצלאל סמוטריץ': כי ראית באיזה עיתון שציטט איזה בלוג שציטט איזה רבע של שאלה שנראה לך שהוא אמר פעם איזה משפט שאת הרי לא מבינה אותו ואת ההקשר שלו, כי לא למדת ולא פגשת ואת לא יודעת, אז את אומרת שהוא לא מכבד נשים?

תמר זנדברג: אתה גזען ובור, זה מה שאתה.

עיסאווי פריג': – – –

נחמן שי: – – –

בצלאל סמוטריץ': אתם לא רציניים.

אוסאמה סעדי: אתה לא רציני – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: סיימת?

בצלאל סמוטריץ': אתם פשוט לא רציניים, נקודה.

אוסאמה סעדי: אתה לא רציני – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם רציתם משהו להגיד, לא שמענו אתכם, אבל אנחנו עוברים להצבעה.

חיים ילין: – – – סנטימנטלי – – – זה הכול, זה מה שיש לי להגיד לך.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

דוד ביטן: סמוטריץ, תאמין לי – – –

טלי פלוסקוב: בעד – 34 חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – נא לבדוק את עמדתו, בבקשה, זה לא פועל, אז – 35.

טלי פלוסקוב: בעד – 35, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הדרכונים (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ומועברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – להוסיף את נחמן שי כתומך.

נחמן שי: כן.

טלי פלוסקוב: העמדה של חבר הכנסת חיליק בר לא פעלה בעת ההצבעה, ולכן אמרתי: 35.

טלי פלוסקוב: הטכנאים, נא לבדוק – בבקשה – מה קורה בעמדתו של חיליק בר.

קריאות: – – –

קריאות: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1056); נספחות.

קריאות: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 31), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי מציג לנו את הצעת החוק?

טלי פלוסקוב: תציג לנו את הצעת החוק השרה סופה לנדבר.

קריאות: – – –

חיים ילין: מה הקשר בין המקורות והתורה לבין סנטימנטליות?

טלי פלוסקוב: רבותי, נא להירגע, השרה כאן, בואו נשמע.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, כיום על-פי פקודת המשטרה, פקודות המטה הארצי במשטרת ישראל, ככלל, אינן טעונות פרסום ברשומות.

סופה לנדבר: לכלל זה נקבע חריג, ועל-פיו פקודות שלגביהן יקבע היועץ המשפטי לממשלה, בהתייעצות עם המפקח הכללי או מי שהוא הסמיך לעניין זה, כי יש להן נגיעה או חשיבות לציבור, יהיו טעונות פרסום נוסף ברשומות.

סופה לנדבר: הוראה זו מטילה על היועץ המשפטי לממשלה נטל רב שלא לצורך.

סופה לנדבר: לפיכך, מוצע כי גם בא-כוחו של היועץ המשפטי לממשלה יוכל לבחון את הצורך ולקבל החלטה על פרסום הפקודות אשר יש להן נגיעה או חשיבות לציבור, בדומה להסדר הקבוע בהקשר זה ביחס למפקח הכללי של משטרת ישראל.

סופה לנדבר: מתן האפשרות לקבלת ההחלטה על פרסום ברשומות גם לבא-כוחו של היועץ המשפטי לממשלה יפחית מהעומס המוטל על היועץ המשפטי לממשלה ויביא להתייעלות ולהאצה של התהליך.

סופה לנדבר: הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה לשרה סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: אגב, רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסי יונה; מירב בן ארי.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אני בודקת.

טלי פלוסקוב: דב חנין מבקש לבדוק אם הוא רשום בדוברים.

טלי פלוסקוב: לא.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, גברתי השרה, כנסת נכבדה, אני לא אדבר הרבה, אבל, חבר הכנסת מרגי, לא יכול להיות שעומד כאן חבר כנסת ואומר שבמגזר הדתי מתייחסים לנשים יותר טוב מאשר במגזר החילוני.

יעקב מרגי: אין הכללות, אין הכללות.

מירב בן ארי: אין דבר כזה, אני לא יודעת מאיפה זה הגיע.

מירב בן ארי: מה שיש לך להגיד, חבר הכנסת בצלאל, על הרב קרים, על ההתנהלות הזאת – זה בכלל לא רלוונטי.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מירב בן ארי: עכשיו, אני לא אגיד שבמגזר הדתי נשים הרבה יותר פעמים מופלות מאשר בחילוני, אני פשוט בטח לא אגיד שהמצב הפוך, ואני מבקשת ממך שתחזור מהדברים שלך.

מירב בן ארי: מה זה "אישה היא חפץ"?

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

מירב בן ארי: ואני אגיד לך עוד משהו – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

מירב בן ארי: – – אתה יודע, הרבה פעמים, בגלל העובדה שאנחנו יושבים באותם ספסלים, חושבים שאנחנו חושבים אותו דבר.

מירב בן ארי: אז היה לי חשוב לבוא לפה ולהגיד לך שאנחנו לא חושבים אותו דבר.

מירב בן ארי: ואתה יודע מה, אין תחרות: צריך לקדם נשים בשני המגזרים.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מירב בן ארי: ולדעתי, היום, דווקא היום, לצערי היום, בדיוק ביום הזה, הכנסת הזאת לא הוכיחה את עצמה.

מירב בן ארי: אז חבל מאוד שגם צריך להמשיך עם זה.

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: עבדאללה אבו מערוף; נחמן שי – לא הבנתי, מגיע?

טלי פלוסקוב: מגיע.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביע מפה דאגה לגבי המינוי של הרב הצבאי הראשי החדש.

נחמן שי: לקח לצה"ל הרבה זמן לקיים, כנראה, את התהליך של הבחירה הפנימית, וכל אחד שמכיר את התפקיד הזה מבין שמדובר במלחמות כוח, גם בתוך הצבא וגם מחוץ לצבא, כמקובל, ולגבי התפקיד הזה יש תמיד גם הרבה פוליטיקה שסובבת אותו, בין מפלגות דתיות, חרדיות, שרוצות לשים יד על הממסד הדתי הצבאי.

נחמן שי: אתמול נמסר על מינויו של הרב קרים לתפקיד הזה, אלוף-משנה.

נחמן שי: על פניו נראה היה שהכישורים – – –

מיקי לוי: מה, הוא יקבל תת-אלוף?

נחמן שי: הוא יקבל תת-אלוף, כן.

נחמן שי: על פניו נדמה היה שהדברים הם פשוטים והמינוי עובר חלק, אבל מאתמול עד היום התקבצו יותר מדי ציטוטים שקשורים לדברים שהוא אמר בשנים האחרונות – אגב, גם אם הוא אמר לפני עשר שנים, חוק ההתיישנות לא חל עליהם.

נחמן שי: על פניו, עוד פעם אני אומר, לכאורה, הם חושפים איזושהי עמדה מאוד קיצונית, עם אמירות קשות – אני לא אצטט אותן מחדש, כי אני מחכה לקבל עליהן אימות, אבל אני מדבר על הרושם הכולל שמצטבר עכשיו לגביו.

נחמן שי: מתוך מה שהתפרסם, גם, צה"ל – הגורמים המוסמכים בצה"ל, ראש אכ"א – לא היה מודע לאמירות האלה, שמיוחסות לרב קרים.

נחמן שי: אני חושב שמפה צריכה להישמע קריאה להקפיא את המינוי הזה עד לבדיקה יסודית שתיעשה על-ידי הצבא.

נחמן שי: אני לא מציע להוציא את זה מידי הצבא, אני חושב שזה תפקיד צבאי, אבל אני חושב שאם הרב אמר את הדברים האלה, המינוי צריך להישקל מחדש.

נחמן שי: יכול להיות שיימצא ההקשר שבו הדברים נאמרו, והכול יעבור בשלום, אבל מרגע שיוחסו לו אותן אמירות קשות – זה עלה בשעות המוקדמות בכנסת – אני חושב שזה לא דבר שאפשר לעבור עליו בשתיקה ולסדר-היום.

נחמן שי: אז לפני שיתחילו לדון בוועדות, גם בכנסת וגם מחוץ לה, עדיף שצה"ל יודיע שמתקיימת בדיקה, שהעניין הזה עדיין בתהליך, שהמינוי הזה הוא לא סופי.

נחמן שי: זה לא יוריד מכבודו של צה"ל דבר וחצי דבר, להפך, זה רק יוסיף.

נחמן שי: ואני חושב שהודעה מוסמכת שתינתן בסוף התהליך הזה תעמיד את התפקיד הזה במקום – או שהוא יאושר או שהוא לא יאושר.

נחמן שי: אבל אין ספק שנדרשת בדיקה נוספת.

נחמן שי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; חבר הכנסת אראל מרגלית; חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא; חבר הכנסת איתן ברושי; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר.

טלי פלוסקוב: יעל גרמן; רויטל סויד; עבד אל חכים חאג' יחיא; יעל כהן-פארן; שרן השכל; עפר שלח; יחיאל חיליק בר; איילת נחמיאס ורבין; זוהיר בהלול; אורן אסף חזן; איציק שמולי.

איציק שמולי: מוותר.

טלי פלוסקוב: יואל חסון?

יואל חסון: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל כך הרבה אנשים בבית הזה שומרים על צה"ל, מגינים על חיילי צה"ל, שומרים על כבודו של צה"ל – אני שואל אותך, חבר הכנסת סמוטריץ: בכל מחיר להגן?

יואל חסון: אין רבנים אחרים?

יואל חסון: חייב להגן עליו בכל מחיר?

בצלאל סמוטריץ': הוא מתאים.

יואל חסון: יש עוד הרבה רבנים שמתאימים – – –

בצלאל סמוטריץ': הוא – – – הוא פוסק, הוא – – –

יואל חסון: – – – שאין להם כל מיני פסקי הלכה מוזרים כאלה?

יואל חסון: למה אנחנו צריכים, מה בדיוק זה מוסיף לחוסן הלאומי שלנו?

יואל חסון: למה אנחנו צריכים שעל הרב הראשי של צה"ל יהיה סימן שאלה?

יואל חסון: למה?

יואל חסון: למה ההגנה האוטומטית הזאת?

יואל חסון: למה?

בצלאל סמוטריץ': אין סימן שאלה.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה שם סימן שאלה אז הוא לא ראוי לתפקיד?

בצלאל סמוטריץ': אז אני – – –

יואל חסון: לא אני, עזוב אותי, אני לא אבוא בפני הרב הזה; אני עשיתי לי רב אחר, אני לא אבוא בפני הרב הזה, תאמין לי.

יואל חסון: אבל חיילי צה"ל יהיו חייבים לבוא בפני הרב הזה, כי אין להם רב אחר, כי זה הרב שיהיה.

יואל חסון: אז למה צה"ל היקר שלנו, באמת, צריך שיהיה לו רב ראשי עם סימן שאלה?

יואל חסון: למה?

יואל חסון: מה, אין רבנים מצוינים?

יואל חסון: אין אחרים?

יואל חסון: אין כאלה שאין עליהם כל הסממנים האלה וההלכות האלה והפסקים האלה?

יואל חסון: למה?

בצלאל סמוטריץ': אתה רוצה מי שחושב כמוך.

יואל חסון: לא, זה לא קשור אלי, אתה הופך את זה לעניין פוליטי.

יואל חסון: זה לא עניין פוליטי.

יואל חסון: מאיפה אני יודע, תגיד לי – – –

בצלאל סמוטריץ': אדם משמיע דעות שונות משלך – – –

יואל חסון: אתה יודע, אבל אתה – שנייה, יש כאן איזושהי מחשבה שזה הפך – וחברת הכנסת בן ארי הוכיחה שזה לא כל כך קשור – שזה כאילו עניין של אופוזיציה–קואליציה.

יואל חסון: אני לא יודע מה זה הרב קרים, לא יודע במה הוא תומך, למי הוא הצביע.

יואל חסון: אין לי מושג.

יואל חסון: אני יודע שדברים שהוא כתב – לא ראויים, אני יודע שדברים שהוא כתב מכתימים את צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': מה קבע?

בצלאל סמוטריץ': לא ראויים למה – – –

יואל חסון: מכתימים את צה"ל.

יואל חסון: עכשיו, אתה יודע מה, תחשוב רגע אם אתה, או מישהו מאתנו, היה מקבל, לדוגמה, שנשיא אוניברסיטה, כן, יהיה בו איזשהו רבב מקצועי.

יואל חסון: הרי לא היינו רוצים שזה יהיה, נכון?

יואל חסון: לא היינו רוצים.

יואל חסון: אז אנחנו מתפשרים – –

בצלאל סמוטריץ': – – – אוניברסיטאות – – –

יואל חסון: – – מתפשרים וממנים רב ראשי לצה"ל שיש עליו כזה רבב ויש בו סימן שאלה?

יואל חסון: למה זה טוב?

יואל חסון: למה זה טוב?

יואל חסון: זה פוגע בצה"ל.

יואל חסון: ואני אומר לך, חבר הכנסת סמוטריץ, ההגנה האוטומטית הזאת שלך – זו הגנה אוטומטית שאני לא בטוח שאתה מספיק לחשוב בכלל.

יואל חסון: קח את הזמן, קחו קצת זמן, אני מקווה שהרמטכ"ל יבחן את הדברים באופן מקצועי ונקי, אני בטוח – ללא שום אג'נדה, ויקבל החלטה – – –

יהודה גליק: תגיד, יואל, מתי פעם אחרונה התעניינת ברב הראשי לצה"ל?

יהודה גליק: אתה בכלל לא יודע מי הרב הראשי היום לצה"ל – – –

יואל חסון: אבל הנה, עובדה – – –

יהודה גליק: בכלל לא אכפת לך מי הרב פרץ – – – זה בכלל לא מעניין אותך.

יואל חסון: אבל, חבר הכנסת גליק, הנה עובדה, היום כולם יודעים מי הרב הראשי הבא של צה"ל, ויודעים שהרב הראשי הבא של צה"ל, יש בו סימן שאלה.

יואל חסון: אגב, אני גם יודע מי היה הרב הראשי הקודם, ואני יודע מי היה הרב הראשי הקודם, שהיה גם מעורב בהעברת מידעים לשר בנט – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יואל חסון: – – אנחנו יודעים הכול, זה בסדר, אבל – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יואל חסון: משפט אחרון, ברשותך.

יואל חסון: הפריעו לי פה.

קריאה: – – –

יואל חסון: – – חבר הכנסת גליק, לצבא הגנה לישראל, לחיילי צה"ל, מגיע וראוי שיהיה רב ראשי נקי מכל רבב, ללא סימני שאלה, וכזה שהם ירגישו בנוח שהוא יהיה הרב שלהם.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין, אחרון הדוברים.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת – גילוי נאות: אני לא מכיר את המועמד לתפקיד הרב הראשי לצה"ל, אני לא מכיר אותו, ואני אומר את הדברים על בסיס הדברים שצוטטו מפיו.

דב חנין: ואם הוא לא אמר את הדברים, אם הוא אמר דברים אחרים, הוא מוזמן לקום ולהגיד: לא זה מה שאמרתי, אמרתי דברים אחרים.

דב חנין: אבל אני רוצה, עמיתי חברי הכנסת, לא להתייחס למועמד לתפקיד הרב הצבאי הראשי, אלא לדברים שנאמרו כאן בכנסת, כי הרי הוויכוח כאן בכנסת היה על דברים שנאמרו.

יהודה גליק: אתה בעד החוק או נגד החוק?

דב חנין: אני אומר לך, חבר הכנסת גליק, הנה הדברים שנאמרו: הומואים הם חולים – זה יהדות?

דב חנין: נשים לא כשרות לעדות כי הן סנטימנטליות – זו יהדות?

מיקי לוי: מה זה?

מיקי לוי: תסביר לנו.

דב חנין: אין לנהוג במחבלים כבני-אדם, שהם הרי חיות – זו יהדות?

דב חנין: אונס זה אולי בסדר – זו יהדות?

בצלאל סמוטריץ': דב, אני שואל אותך – – –

דב חנין: זו יהדות, חבר הכנסת סמוטריץ?

בצלאל סמוטריץ': מי שטבח – – – ושוחט ילדה – – –

דב חנין: אני אענה לך: מי שטוען – – –

בצלאל סמוטריץ': מישהו פעם טען – – –

יואל חסון: מה זה קשור?

יואל חסון: מה זה קשור?

דב חנין: מי שטוען שהאמירות האלה זה יהדות – –

מיקי לוי: – – – אין לדעת למה זה שייך – – –

דב חנין: – – האמירה שהדברים האלה זו היהדות היא אמירה אנטישמית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': מזל – – –

תמר זנדברג: גם אתה לא קובע, יש לנו חדשות בשבילך.

קריאה: – – –

תמר זנדברג: אתה מייצג זרם כזה ביהדות.

תמר זנדברג: היהדות כל כך הרבה יותר גדולה, פתוחה ופלורליסטית ממך.

תמר זנדברג: אתה אדם חשוך וגזען, זה מה שאתה.

טלי פלוסקוב: חיים ילין – אחרון הדוברים, ואנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, אני מבקשת להירגע.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

קריאה: – – –

חיים ילין: האמת, לא תכננתי לדבר.

קריאות: למה – – –

חיים ילין: 1.

חיים ילין: אני לא מכיר את הרב הצבאי; 2.

חיים ילין: אני חושב שכנסת ישראל לא צריכה להתערב במינויים של צה"ל; 3.

חיים ילין: אני יהודי גאה; 4.

חיים ילין: אף אחד לא יטיף לי מוסר על מה זה יהדות.

חיים ילין: ואני אסביר למה אני מתכוון.

חיים ילין: אני לא מבצע את ההלכה כמו בן-אדם דתי.

חיים ילין: מצוות בין אדם למקום – אני מודה, אני לא מבצע.

חיים ילין: אבל מצוות בין אדם לחברו, תאמין לי, אני אשכב על הגדר, אני אמות למען זה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי זה בדם שלי, זה בערכים שלי.

חיים ילין: ולכן, בצלאל, כשאתה בא ואומר את הדברים כאילו שיש פה אגף שלא יודע, שלא מבין, אתה שם את עצמך מעל אנשים מסוימים.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא מעל – – –

חיים ילין: בצלאל, תקשיב.

חיים ילין: אני לא מתווכח.

חיים ילין: אני מסביר לך מה אני מרגיש, מה אני מבין ממה שאתה אמרת.

חיים ילין: אני לא בא להתווכח אתך, אני לא מתווכח.

דוד אמסלם: חיים – – –

חיים ילין: גם אתך אני לא מתווכח, דודי – שאתה סותם לי את הפה כל הזמן בוועדות שלך.

חיים ילין: אני לא מתווכח.

דוד אמסלם: לא, לא, חיים, אם היית עומד על בין אדם לחברו אמיתי, לא היית – – –

חיים ילין: לא נכון, לא נכון, כי גם את זה צריך לדעת להבדיל.

חיים ילין: גם את זה צריך לדעת להבדיל.

חיים ילין: ולכן אני בא ואני אומר, חבר'ה, אין מונופול על התורה והיהדות לאף אחד, לאף אחד.

חיים ילין: זה אחד הדברים היפים שיש ביהדות – שכל אחד מפרש אותה כדרכו, ואתה יודע את זה יפה מאוד.

חיים ילין: יש – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אני מדבר על – אני לא מדבר על ההלכה, שהגבול זה הלכה.

חיים ילין: עזוב, אני לא מדבר על זה.

חיים ילין: אבל יש 6 מיליון יהודים במדינת ישראל.

חיים ילין: כמה זרמים יש?

חיים ילין: כמה בתי-כנסת יש?

חיים ילין: בחייאת, אז תן לכל אחד ליהנות מהרגע, תן ליהנות מהיהדות איך שהם תופסים את זה.

חיים ילין: אל תתווכח על זה.

חיים ילין: אני לא דן את הרב הראשי בשום פנים ואופן, אבל אני דן בזה שאם אנחנו רוצים להיות כנסת שמכבדת את העם, אז בטח ובטח לא להטיף לאף אחד מה זה יהדות.

חיים ילין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 31).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 31), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 26 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (מס' 31), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו – – –

דוד ביטן: – – – ועדת חוקה.

טלי פלוסקוב: חוקה?

דוד ביטן: בהסכמה.

טלי פלוסקוב: מקובל על כולם חוקה?

טלי פלוסקוב: אז אוקיי, אז היא עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת ענת ברקו מבקשת להוסיף אותה לפרוטוקול כתומכת בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1058); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 51) (מסלול מקוצר), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק השרה סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: להצעה זו יש הצעה שהוצמדה, ואותה יציג – חבר הכנסת דוד ביטן – מרב מיכאלי?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת, את תציגי את החוק?

טלי פלוסקוב: אוקיי, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: אוקיי, בבקשה, גברתי.

סופה לנדבר: גברתי, חברי הכנסת, הצעת חוק ההוצאה לפועל במסלול המקוצר, שנת 2016, היא הצעת חוק ממשלתית בעניין הפיכת המסלול המקוצר לגביית חובות, הקבוע היום כהוראת שעה, להוראת קבע.

סופה לנדבר: המסלול המקוצר הוקם כמנגנון לגביית חובות עד לסכום של 10,000 ש"ח, שתפעיל מערכת ההוצאה לפועל, ויהיה יעיל ומהיר יותר ממנגנון הגבייה הקיים.

סופה לנדבר: המסלול הזה מתאפיין במעורבות מינימלית של הזוכה, שכן מערכת ההוצאה לפועל היא הפועלת לגביית החוב.

סופה לנדבר: תקופת הגבייה במסלול המקוצר הוגבלה לשמונה חדשים, ואחריהם, אם היא לא תצליח בהליכים, יועבר התיק להליכי הגבייה הרגילים.

סופה לנדבר: המסלול המקוצר עוגן בהוראת שעה במסגרת חוק ההוצאה לפועל.

סופה לנדבר: מדיווחים שהועברו לוועדת החוקה במשך שנות הפעילות באשר לפעולתו של המסלול המקוצר עולה כי המסלול עמד בהצלחה במטרות שהוצבו לו – שיעורי סגירת התיקים במסלול המקוצר הם גבוהים יותר וגביית החוב מהירה יותר בהשוואה לתיקים דומים שנפתחו במסלול הרגיל.

סופה לנדבר: נוסף על כך, אחוז הזוכים המבקשים לעזוב את המסלול המקוצר הוא נמוך, וההוצאות המתווספות לחוב במסלול המקוצר נמוכות מאלה שבהליך הרגיל.

סופה לנדבר: עוד מוצע בהצעת החוק כי הגשת התנגדות במסלול תביעה על סכום קצוב או ביצוע שטר לא תהווה עוד עילה להעברת ביצוע התיק למסלול הרגיל.

סופה לנדבר: אם נדחתה ההתנגדות בבית-המשפט – ימשיך ויתנהל כתיק במסלול המקוצר, לאחר שבית-המשפט קבע כי אין מקום לקבלת התנגדות החייב.

סופה לנדבר: נוכח האמור, ממשלת ישראל תומכת בהצעת החוק ומבקשת לעגן את הוראת השעה כהוראת קבע.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרה סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/3122/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: כאמור, יש הצמדה של הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי, יש לך שלוש דקות להציג את הצעת החוק שלך, ההצעה המוצמדת.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי, חברותי, חברות הכנסת, אני מאוד שמחה להצמיד את הצעת החוק שלי להצעת החוק הממשלתית הזאת, שאני חושבת שהיא חשובה, מצוינת וראויה.

מרב מיכאלי: בואו נתחיל ממספרים – הכי פשוט; החובות בהוצאה לפועל עומדים היום על 650 מיליארד שקל.

מרב מיכאלי: הסכום המפוצץ, האגדי הזה, גדול יותר מהתקציב של מדינת ישראל – 650 מיליארד שקל חובות.

מרב מיכאלי: מכל ההר הזה יוצא עכבר קטן של 10% – 63 מיליארד שקל, שהם באמת החובות בהוצאה לפועל, הקרן של החובות.

מרב מיכאלי: כל שאר מאות המיליארדים האלה – ריביות, שכר טרחת עורכות ועורכי-דין, טעויות, ועל זה עוד כפל ריביות דריבית דריבית דריבית.

מרב מיכאלי: המסלול הזה, שמובא כאן, שפועל כבר שבע שנים בהצלחה מרשימה, ועכשיו מוצע להפוך אותו למסלול קבע, גורם לזה שחלק ניכר מהחובות לא יגיעו לתוך המערכת המנופחת הזאת ולא יתפחו לממדי ענק מפלצתיים כאלה.

מרב מיכאלי: וזה למה?

מרב מיכאלי: משום שחובה על המערכת לפנות, לאתר, בעצם, את החייב/חייבת, לאפשר לה לשלם לפני שהחוב מתחיל לצבור ריבית דריבית, ובעיקר, חוסך את כל שכר הטרחה שבדרך – וצריך להגיד שגם לחלק ניכר מהזוכות והזוכים זה כדאי, כי זה פחות זמן, כי גם להם זה פחות שכר טרחה, כי הם לא צריכות וצריכים לשכור עורך או עורכת דין.

מרב מיכאלי: בקיצור, כולן מרוויחות ומרוויחים.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שהצעד הזה הוא חשוב, אבל הוא לא מספיק.

מרב מיכאלי: בתוך 650 מיליארד השקל האלה, יש לנו עוד הרבה דברים לטפל בהם.

מרב מיכאלי: אנחנו חייבות וחייבים לעצור באופן ניכר, להוריד באופן ניכר, לחתוך את הריבית הזאת שנקראת ריבית פיגורים, לא להפקיר את החייבות והחייבים לסכומים האלה.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות וצריכים לטפל בהרבה אספקטים שמביאים בכלל את הציבור הזה – ואגב, עוד מספר שתמיד תזכרו בראש: 700,000 חייבות וחייבים במדינת ישראל, 700,000 אזרחיות ואזרחים שיש להם תיקים בהוצאה לפועל; רובם המכריע הם מהעשירונים התחתונים במדינת ישראל, רובם המכריע עברו לחיות חיים שבהם הם בכלל ויתרו על קשר עם המוסדות הפורמליים של מדינת ישראל, כי להיות 20 שנה עם חוב שתופח לממדים של 4 מיליון שקל, כשכל קשר בינךָ או בינךְ לבינו הוא באמת מקרי בלבד, מביאים לזה שיש לנו לא רק ציבור שחיה מבחינה כלכלית במצב לא טוב, אלא ציבור שמנוכר ומנוכרת אזרחית.

מרב מיכאלי: בדבר הזה אנחנו צריכות וצריכים לטפל בכל אמצעי שיש לנו.

מרב מיכאלי: אני שמחה שיש לי זכות להיות חלק מהאמצעי הזה, שמובא לפנינו עכשיו, ואני מפצירה בכולם ובכולן לתמוך בו.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: כאמור, יש לנו רשימת דוברים: חברת הכנסת שרן השכל; יעל כהן-פארן; עאידה תומא סלימאן; יוסי יונה; דב חנין; נחמן שי; יעל גרמן; חאג' יחיא; זוהיר בהלול; מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נצביע על הצעת החוק הממשלתית, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 51) (מסלול מקוצר), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 51) (מסלול מקוצר), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 19 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – לפרוטוקול כתומכת; חבר הכנסת דוד ביטן – כתומך; דודי אמסלם – כתומך; ענת ברקו – כתומכת; רועי פולקמן – כתומך; חאג' יחיא גם מבקש להצטרף כתומך.

טלי פלוסקוב: כעת אנחנו נצביע על הצעת החוק הפרטית, הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפיכת המסלול המקוצר למסלול קבוע), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת מרב מיכאלי ודוד ביטן.

טלי פלוסקוב: מי בעד, מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – הפיכת המסלול המקוצר למסלול קבוע), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

נחמן שי: תוסיפו אותי, נעלם לי – – –

טלי פלוסקוב: המחשב לא עובד.

טלי פלוסקוב: לכן, 29, כולל נחמן שי, שהעמדה שלו לא פועלת.

טלי פלוסקוב: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק עוברת בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה, או שיצמידו אותן, וזה יהיה שנייה ושלישית, הדיון הזה כבר יהיה בוועדה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/636); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 59) (צמצום תחולת הסדר קצבה ומשכורת מקופה ציבורית), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת דוד אמסלם, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת דוד אמסלם, עד עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק שלך.

דוד אמסלם: היות שאנחנו באמת גם עייפים, אנחנו נקצר, מה שנקרא – חיים, נקצר.

דוד אמסלם: אם היית חבר, לא היית עולה.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: אמרתי, אתה יודע, אמרת: אני מתאבד בשביל חברים – שלח אותנו הביתה מוקדם.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרה, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה ראשונה את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 59) (צמצום תחולת הסדר קצבה ומשכורת מקופה ציבורית), התשע"ו–2016 – מה שנקרא הקופה הציבורית.

דוד אמסלם: האמת היא שבפעם הקודמת כבר הסברתי מה זה, אבל חשוב לי להדגיש שוב, ולהסביר, כי אני בהצעת החוק הייתי די המום איך הגענו למצב.

דוד אמסלם: קופה ציבורית, המשמעות היא שאם עובד המדינה שיצא לגמלאות וחזר – בפנסיה תקציבית; המשמעות של פנסיה תקציבית, שהוא יוצא בגיל מוקדם לפנסיה, והמדינה משלמת לו פנסיה בגיל המוקדם.

דוד אמסלם: למשל, אנשי הצבא יוצאים, לדוגמה, בגיל 50, 45; הם, מהרגע שהם יוצאים מצה"ל, הם מקבלים פנסיה באופן מיידי, הם לא מחכים לגיל 67, וזה בעצם נקרא – כל מי שנמצא במסגרת הפנסיות התקציביות במדינה, זה הסיפור שלו.

דוד אמסלם: באה המדינה ואמרה: אני הוצאתי בחור בגיל צעיר לפנסיה, ואני משלמת לו פנסיה, והוא חזר לעבוד אצלי באחת המסגרות, אז אני אקנוס אותו: עד גיל 57 אני אוריד לו שני-שלישים מהפנסיה, מגיל 57 עד 60 – שליש, ומ-60 הוא יהיה פטור.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש ויכוח אם זה נכון או לא נכון, אבל זה לא חשוב, היות שזה היה על כל המשק.

דוד אמסלם: בשנת 2016, כנראה מישהו בעל כושר שכנוע עמוק ורציני שכנע את המערכת של האוצר, במיוחד הממונה על השכר – ואני היום לא מצליח להביא דרגה לעובד שמקבל 4,000 שקל, על דרגה של 300 שקל אני צריך להתווכח אתו שבועיים – החליט שהוא פוטר אותן, את כל החברות הביטחוניות: התעשייה האווירית, רפא"ל וכו'.

דוד אמסלם: ראה את זה הצבא שנה אחרי זה, ובא לאותו ממונה ואמר לו: רק שנייה, ולמה אנחנו, לא תפטור אותנו?

דוד אמסלם: אמר להם: אתם צודקים, אנחנו נפטור גם אתכם.

דוד אמסלם: מייד קפצו גם המשטרה והשב"ס, ופטרו גם אותם.

דוד אמסלם: דרך אגב, שב"כ והמוסד, פה בכנסת, לפני חודשיים אתם הצבעתם לפטור אותם.

דוד אמסלם: מדוע הם לא היו פטורים לפני ארבע, חמש שנים?

דוד אמסלם: כי הם התווכחו בכלל, מול האוצר, על כל מסגרת השכר שלהם, והם לא רצו להתאים אותם לאנשי הצבא.

מיקי לוי: הם לא רצו להיפרד – – –

דוד אמסלם: לא לא לא, הם רצו לשפר, אז, את הפוזיציה שלהם מול האוצר בהסכמי השכר, והיות שבעצם זה בא במסגרת הסכם שכר כולל – הקופה הציבורית הייתה אחד הסעיפים – אז לכן הם לא חתמו, ולכן הם שילמו.

קריאה: – – –

דוד אמסלם: שנייה, זה חשוב.

דוד אמסלם: לי חשוב הסיפור כדי – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: ואז, כשאני שאלתי:

דוד אמסלם: אני מבין שפטרתם את כל הגופים האלה שהפנסיות התקציביות שלהם הן בערך, אני מעריך, בין 20,000 ל-40,000 שקל בחודש – אז מי נשאר?

דוד אמסלם: אז אמרו לי: מי שנשאר זה עובדי המדינה הזוטרים – צריך להבין למה זוטרים; מי שבכיר, אז יש לו חוזה אישי, וממילא אין לו פנסיה תקציבית – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: יכול להיות.

דוד אמסלם: אני אומר: לרוב.

דוד אמסלם: – – ועובדי רשויות.

דוד אמסלם: למשל, אני – אני עובד עיריית ירושלים 25 שנה; יושבים פה אנשי צבא, אנשי המוסד, אנשי שב"כ, שיוצאים עם פנסיות חבל על הזמן, הם לא משלמים פנסיה תקציבית, אין להם את השני-שלישים קנס.

דוד אמסלם: לי יש – –

קריאה: גם לי.

דוד אמסלם: – – וגם לאלי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אין לי מושג.

דוד אמסלם: אני מקבל פנסיה היום כמה אלפי שקלים, אז מורידים לי שני-שלישים מהפנסיה שלי.

דוד אמסלם: היום פרשה ממשרד החינוך – סתם, זו דוגמה קלאסית שקורית למאות אנשים, לדעתי.

דוד אמסלם: מורה פורשת היום בגיל 52, 53; המערכת משכנעת אותה שאחרי 30 שנה היא כבר שחוקה וכו', ומשחררת אותה לגמלאות.

דוד אמסלם: פורשת המורה, הולכת לעבוד במתנ"ס – מורידים לה היום שני-שלישים מהפנסיה.

דוד אמסלם: קרי, אם היא מקבלת 6,000 שקל, וזה פחות או יותר הפנסיות שלהם – – –

קריאה: היה צריך לבטל – – –

דוד אמסלם: אז יכול להיות.

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

יואל חסון: – – – טעות שלנו – – – מיליארדים – – –

דוד אמסלם: אבל אם אלוף בצה"ל פורש, עם 40,000 שקל פנסיה, אומרים לו: אתה צודק, אתה לא תשלם את הקנס.

דוד אמסלם: הוא יבוא להיות חבר כנסת, יקבל עוד 40,000 שקל, והוא פטור.

דוד אמסלם: רבותי, כמעט כל נושא שאני נוגע בו בוועדה – זה המצב במדינת ישראל של היום.

דוד אמסלם: ומה הכעיס אותי?

דוד אמסלם: לא למה אנחנו מתקנים את זה היום.

דוד אמסלם: אני טענתי, רבותי: כל המשק צריך להיות שוויוני בנושא הזה.

דוד אמסלם: אתם רוצים להוסיף לכולם, תקנסו את כולם.

דוד אמסלם: אתם רוצים להוריד, אין בעיה, אבל לא יכול להיות מצב – ובהיגיון שלי זה בדיוק הפוך: מילא אם הייתם פוטרים את האוכלוסיות החלשות, האוכלוסיות שיוצאות עם פנסיה נמוכה, אז ניחא, הייתי מבין את ההיגיון.

דוד אמסלם: אבל למה הדבר דומה?

יואל חסון: למה לא ביטלו את זה בכלל?

דוד אמסלם: שנייה, דקה.

דוד אמסלם: למה הדבר דומה?

דוד אמסלם: לאחד שמרוויח 100,000 שקל לחודש, אנחנו נגיד לו: אדוני, אתה משלם מס הכנסה 10%, אבל אם אתה מרוויח 4,000, אתה תשלם 40%.

דוד אמסלם: לכן, אני הגשתי את ההצעה בקטע – להביא הכול לעניין שוויוני.

דוד אמסלם: אלא מאי?

דוד אמסלם: היות שבמערכות האלה יש הסכמי שכר, והם לא יכולים להוריד, בסופו של דבר ההצעה שלי כיום היא להביא את כולם לאותו מכנה משותף, והמשמעות היום היא פשוט להוריד את כל הנושא של הקופה הציבורית.

יואל חסון: כמה עולה החוק שלך?

יואל חסון: מלא כסף.

דוד אמסלם: החוק שלנו – לא, מכיוון שמדובר במעט מאוד אנשים – אני מדבר על השירות הציבורי כרגע, של המדינה.

דוד אמסלם: לגבי הרשויות – המדינה לא יודעת כמה עובדים כאלה יש ברשויות כאלה; להערכתי מאות.

דוד אמסלם: אבל הכסף הגדול לא יושב שם.

דוד אמסלם: בדרך כלל עובד שפורש מרשות, הוא מתקרב לגיל 60 – הוא לא יוצא בגיל 40, אז לכן הכסף שם הוא כסף קטן.

דוד אמסלם: מדובר לכאורה בהטבה די קטנה.

דוד אמסלם: זו לא הטבה.

דוד אמסלם: מה שמפריע לי זה – איך הגענו למצב הזה.

דוד אמסלם: הכנסת, כאן, אנשים שישבו פה – אולי רובם אפילו לא התחלפו – לא הבינו מה הם עושים, והם הצביעו עבור הצעת חוק דבילית, לדעתי לא שוויונית, לדעתי גם לא חוקית.

דוד אמסלם: אני אמרתי באחת הפעמים – אמרו לי: דודי, אבל זה החוק.

דוד אמסלם: אמרתי: רבותי, שלא נתבלבל.

דוד אמסלם: אנשי סדום שמרו על החוק.

דוד אמסלם: אם תקראו את רש"י, תראו שרש"י מתעכב ואומר שאנשי סדום היה להם חוק שאם אתה בא ואתה קצר, במיטה, אז מותחים אותך, ואם אתה ארוך קוצצים לך את הרגליים, ועדיין הם נקראים עד היום אנשי סדום.

דוד אמסלם: החוק הזה, מבחינתי, הוא חוק סדום, ומה שאני חושב – הלקח שאני מבקש מהחברים כאן לשים לב אליו להבא: כשאנחנו מצביעים על משהו, לפעמים אנחנו מצביעים באוטומט, אבל חשוב להבין מה המשמעות שלו על אזרחים קטנים שיושבים בקצה, והם בעצם משלמים את המחיר של הטעויות שעושים בבית הזה.

דוד אמסלם: אז אני מבקש באמת מכולם להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי; עבדאללה אבו מערוף; אראל מרגלית; איציק שמולי; דב חנין.

דב חנין: מוותר.

טלי פלוסקוב: עאידה תומא סלימאן; קסניה סבטלובה; יעל גרמן; מנואל טרכטנברג; עמר בר-לב; חאג' יחיא; יואל חסון.

יואל חסון: אני מתלבט.

טלי פלוסקוב: אורן אסף חזן; איילת נחמיאס ורבין; אחמד טיבי.

יואל חסון: לא ויתרתי.

טלי פלוסקוב: אתה בינתיים תחשוב.

טלי פלוסקוב: ישראל אייכלר; זוהיר בהלול; יחיאל חיליק בר; יוסי יונה – אתם תעצרו אותי.

טלי פלוסקוב: באסל גטאס; רויטל סויד; עליזה לביא; יעל כהן-פארן; אורי מקלב; אמיר אוחנה; מנחם אליעזר מוזס; ג'מאל זחאלקה; עפר שלח; מיקי לוי; איתן ברושי; מאיר כהן; טלב אבו עראר; שרן השכל.

טלי פלוסקוב: אוקיי, יואל חסון מדבר שלוש דקות, ואנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש הקואליציה הנכבד, חבר הכנסת אמסלם, אני רוצה לומר לך שאני באמת מודה לך על החוק הזה, אבל אני באמת – ואני הולך לבדוק עכשיו, ואם אני הצבעתי על ביטול הקופה הציבורית לאוכלוסיות החזקות, כפי שהגדרת, תאמין לי, אכה את עצמי ארבע פעמים בראש.

יואל חסון: כי אני חושב – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: זה היה בכנסת התשע-עשרה או בכנסת השמונה-עשרה?

מיקי לוי: בתשע-עשרה נחתם ההסכם מול הצבא ומול המשטרה.

מיקי לוי: אני הייתי שם.

דוד אמסלם: לפני כן זה היה התעשיות הצבאיות.

יואל חסון: אז תודה לאל, ידי לא הייתה במעל, ואני אומר לכם שהקופה הציבורית חייבת להיות לגבי כולם, והביטול עכשיו – ברור שהוא עוזר לחלשים, ועדיף שזה יהיה ככה מאשר לא בכלל, אבל הקופה הציבורית הייתה צריכה להישאר, כי לא ייתכן שאנשים שמסיימים עם פנסיה של עשרות-אלפי שקלים חוזרים לעבוד בחברות ממשלתיות, פה בכנסת ובכל מקום, ומקבלים את המשכורת, בנוסף, מהמדינה, כאילו אין להם שום פנסיה ושום הכנסה אחרת – זה לא שוויוני, זה לא הגיוני, זה לא נכון, והקופה הציבורית, שהכניסה את כולם בסל, הייתה נכונה וחכמה.

יואל חסון: והנה, עכשיו, אולי הרוויחו כי היה כאן לובי גדול של החזקים, אז הרוויחו בסוף החלשים, אבל מי שהפסיד בסוף – – –

דוד אמסלם: בדרך כלל זה ככה.

דוד אמסלם: בדרך כלל החלשים מרוויחים כי החזקים דואגים לעצמם.

יואל חסון: בסדר.

קריאה: אם הם מרוויחים, זה – – –

יואל חסון: אז אני אומר, אז החלשים עכשיו גם נהנים מההטבה הזאת, אבל בגדול, ההטבה הזאת לכולם היא טעות – –

קריאה: נכון.

יואל חסון: – – היא פגיעה בשוויון, היא לא נכונה, היא לא הגיונית, שלא לדבר על זה שהיא עולה כל כך הרבה כסף למדינה.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: רבותי, כאמור, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נצביע על הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 59).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 22 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 59) (צמצום תחולת הסדר קצבה ומשכורת מקופה ציבורית), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 26 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 59) (צמצום תחולת הסדר קצבה ומשכורת מקופה ציבורית), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/649); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת מרגי, להציג לנו את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

יעקב מרגי: שבע דקות רק להוריד את הפודיום.

יעקב מרגי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת היום לפנינו להצבעה בקריאה ראשונה נועדה לתקן עיוות שנוצר ברבות השנים.

יעקב מרגי: לפי חוק לימוד חובה מוטלת על רשויות החינוך המקומיות חובה לבטח את התלמידים שבתחום שיפוטן בביטוח תאונות אישיות.

יעקב מרגי: דמי הביטוח המרביים נקבעים במסגרת תשלומי ההורים ונגבים מהורי התלמידים.

יעקב מרגי: זה סכום משתנה משנה לשנה או מרשות לרשות, בהתאם להתקשרות של אותה רשות עם חברת ביטוח, באופן שיוצר פערים בין רשויות חזקות לרשויות חלשות.

יעקב מרגי: מוצע להסמיך את שר החינוך לקבוע, באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט, את התשלום שייגבה מההורים בעד ביטוח תאונות אישיות, שיכלול דמי ביטוח אחידים שייקבעו מראש ועמלה מרבית לסוכני הביטוח.

יעקב מרגי: עוד מוצע לקבוע מנגנון לעריכת מכרז משותף לכלל הרשויות המקומיות, שייערך על-ידי חברה משותפת שבעלי מניותיה הם רוב הרשויות המקומיות, לפי דמי הביטוח האחידים שקבע שר החינוך כאמור.

יעקב מרגי: הצעת החוק הזאת נולדה בעקבות לקונה שצפה בשנה הקודמת, ונאלצנו בדקה התשעים לאשר סכום גבוה, שעלה מהשנה שקדמה לכך ב-75%–80%.

יעקב מרגי: לא היה שום מוצר במשק שעלה בשנה בפער הזה.

יעקב מרגי: לכן, זיהינו את הלקונה, אנחנו מקווים שבעזרת התיקון לחוק הזה – שנצליח להעביר אותו עוד במושב הזה, כדי שבשנת הלימודים התשע"ז התלמידים וההורים יוכלו ליהנות מתעריף ביטוח תאונות אישיות נמוך.

יעקב מרגי: לכן, אני מודה גם לכל חברי הכנסת שהצטרפו, חברי הוועדה, והם רבים – בגלל השעה המאוחרת לא אזכיר את שמותיהם, ואתם הסליחה, אבל אני מבטיח להם שבקריאה השנייה והשלישית אחד-אחד יוקראו שמותיהם.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

טלי פלוסקוב: כאמור, אני עוברת לרשימת הדוברים: יוסי יונה; מירב בן ארי; מנואל טרכטנברג; עבדאללה אבו מערוף; נחמן שי; עאידה תומא סלימאן; אראל מרגלית; אמיר אוחנה; עליזה לביא; איתן ברושי; מיקי לוי; יעל גרמן; רויטל סויד; עבד אל חכים חאג' יחיא; יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: שרן השכל; עפר שלח; יחיאל חיליק בר; איילת נחמיאס ורבין; זוהיר בהלול; אורן אסף חזן; איציק שמולי; יואל חסון; קסניה סבטלובה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 23 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/650); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 108 – הוראת שעה) (חובת מתן הקלה לתוספת דירות למגורים), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת אלי כהן ודוד ביטן, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, עד עשר דקות.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק משותפת לי ולחבר הכנסת ביטן.

אלי כהן: הצעת החוק מדברת על חובת הקלת שבס בשיעור 10%.

אלי כהן: בשנת 1997 נבנו בישראל 13,000 דירות שלושה חדרים; בשנת 2015 נבנו 3,000 דירות שלושה חדרים בלבד.

אלי כהן: הדבר הזה נובע מכך שבחלק מהמקומות ראשי הערים לא רוצים אצלם זוגות צעירים, לא רוצים אנשים קשישים, מכיוון שעל פניו אלה אוכלוסיות פחות חזקות, פחות מבוססות, ולכן 92% מהדירות שנבנות בשנים האחרונות הן דירות ארבעה, חמישה ושישה חדרים.

אלי כהן: מדובר כאן בכשל תכנוני מהותי.

אלי כהן: זוג צעיר נאלץ לקנות דירה גדולה יותר, וכך לשלם משכנתה יקרה יותר, לשלם ארנונה על שטחים שהוא לא בהכרח צריך, לשלם ועד בית בסכום גבוה יותר.

אלי כהן: ולכן, הצעת החוק הזאת תסייע בהגדלת מלאי הדירות עד 10%.

אלי כהן: על-פי הנתונים של התאחדות הקבלנים מדובר בתוספת, בהיצע יחידות הדיור של בין 3,000 ל-3,500 דירות מדי שנה, וכן דירות קטנות שיהיו חלק מהתמהיל שיוכל להיות מוצע.

אלי כהן: במסגרת הצעת החוק קבענו כמה חריגים, שהעיקרי שבהם נותן אפשרות לשר הממונה להחריג ערים מסוימות, בעיקר משיקולים סוציו-אקונומיים, בעיקר משיקולים חברתיים.

אלי כהן: אני חושב שההצעה הזאת תיתן לנו פתרון חשוב, גם של הגדלת מלאי הדירות וגם של יצירת תמהיל עם דירות קטנות יותר.

אלי כהן: אני כמובן ארחיב לקראת הקריאה השנייה והשלישית.

אלי כהן: אני שוב רוצה להודות לחבר הכנסת ביטן, שהוא שותף מלא שלי להצעה – אין כאן ראשון או שני; אנחנו שותפים שווים ומלאים בהצעה, ועל כך תודתי, ובמיוחד, נַראה גם את הנחישות הציבורית שלך בתור אחד שהגיע מהשלטון המקומי אבל יודע את העוולות שצריך לתקן ואת הדברים שצריך לשים.

אלי כהן: אני חושב שהוכחת גם במקרה הזה שאתה רואה כאן גם את האזרח וגם את הצורך בפתרון משבר הדיור והגדלת ההיצע.

אלי כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלי כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברת הכנסת שרן השכל; יעל כהן-פארן; עאידה תומא סלימאן; יוסי יונה.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: כעת נצביע על הצעת החוק – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: סליחה, סליחה, הרשימה לא מעודכנת.

טלי פלוסקוב: איפה עצרתי?

טלי פלוסקוב: דב חנין – לא נמצא.

טלי פלוסקוב: נחמן שי; יעל גרמן; חאג' יחיא – בבקשה, זוהיר בהלול – אחר כך, מירב בן ארי – ועוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי שרשום אחרי חאג' יחיא זה חבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת ביטן, אתה שואל למה אני מתנגד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעת החוק, חבר הכנסת אלי כהן, היא טובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בהתחלה אני גם תמכתי בה; הייתי בוועדה שלך ותמכתי בכיוון של הגדלה, תוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל להחריג את מחוז הצפון, את מחוז הדרום, וגם יישובים שהשר יקבע – – –

דוד ביטן: אמרנו שנתקן את זה אולי בסבב הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה שאני אומר – – –

אלי כהן: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שרשום לי פה – שאתם מחריגים גם את מחוז הצפון, ועדות ממחוז הצפון – – –

דוד ביטן: רגע, אני אסביר.

דוד ביטן: גם משרד האוצר וגם משרד המשפטים טענו שמלאי הדירות הקטנות ביישובי עולים – – – צפון דרום – – – הוא גדול, לכן שם צריך לנהל את זה.

דוד ביטן: שמענו את חברי הכנסת – אמרנו שנדבר על זה בקריאה שנייה ושלישית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תן לי, אני אסביר בשני משפטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר ככה – – –

אלי כהן: חבר הכנסת חאג' יחיא, ההחרגה היא לטובתם – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: תאמין לי שאני מבין; יש להם מספיק שטחים פתוחים, ויש להם שטחים ציבוריים שיכולים לשרת פחות אוכלוסייה, אני מבין את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל להחריג – יש מקומות שיש צורך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ללכת גורף, כל המחוז – זה מה שלא מקובל עלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבנת את הנקודה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: להגיד: כל מחוז הצפון, כל מחוז הדרום, אם הם לא נמצאים, ורשות בכל מקום אחר שהשר יקבע שהיא מוחרגת – היא תהיה מוחרגת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו ההתנגדות שלי לחוק הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרת, החוק הזה הוא חיובי, אני אהיה בעד אם התנאים האלה יוסרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתמוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול – מוותר.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 108).

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

יואל חסון: רגע, מה עם מירב בן ארי?

מירב בן ארי: ויתרתי.

מירב בן ארי: יפה שאתה דואג לי, אבל.

יואל חסון: ודאי שאני דואג לך.

קריאה: מי ידאג אם לא – – –?

יואל חסון: כולנו דואגים לך.

יואל חסון: כולנו.

יואל חסון: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 21 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 108 – הוראת שעה) (חובת מתן הקלה לתוספת דירות למגורים), התשע"ו–2016, לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, בהצעת חוק שירותים פיננסיים חוץ–מוסדיים, התשע"ו–2016, בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, ובהצעת חוק התכנון והבנייה (הוראת שעה (תיקון – חובת מתן הקלה לתוספת דירות מגורים), התשע"ו–2016, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 21 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 108 – הוראת שעה) (חובת מתן הקלה לתוספת דירות למגורים), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה וחוזרת לוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, בהצעת חוק שירותים פיננסיים חוץ–מוסדיים, התשע"ו–2016, בהצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, ובהצעת חוק התכנון והבנייה (הוראת שעה (תיקון – חובת מתן הקלה לתוספת דירות מגורים), התשע"ו–2016, להמשך הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: רבותי, תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ז' בתמוז התשע"ו, 13 ביולי 2016, בשעה 11:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.