ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 138, 2016-06-27 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"א בסיוון תשע"ו, 27 ביוני 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חובת אזהרה בפרסום ובשיווק של הלוואה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ארגון הפיקוח על העבודה (תיקון מס' 10) (צווים להפסקת עבודה באתר בנייה), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלי אלאלוף וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/3085/20 וכלה בהצעת חוק פ/3111/20 – הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (העדפה במכרזים לתושבי עירייה עם אחוז אבטלה גבוה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נחמן שי, דב חנין, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, מיכל בירן, יואל חסון, נורית קורן ויעל כהן-פארן; הצעת חוק זכויות תלמידים מחוננים ומצטיינים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, עליזה לביא ודב חנין; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הארכת המועד להגשת תביעה לגמלה והתקופה שבעדה תשולם), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, אלעזר שטרן, יחיאל חיליק בר, זהבה גלאון, אורי מקלב, ישראל אייכלר, דב חנין, שולי מועלם-רפאלי, אלי אלאלוף, דוד אמסלם, אברהם נגוסה, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, עליזה לביא ואיימן עודה; הצעת חוק שירותי בריאות נפש ממלכתיים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, דב חנין, יוסף ג'בארין, יוסי יונה, זהבה גלאון, מיכל רוזין, זוהיר בהלול, עבד אל חכים חאג' יחיא, אילן גילאון, עבדאללה אבו מערוף, איימן עודה, אוסאמה סעדי וטלב אבו עראר; הצעת חוק השמות (תיקון – בחירה או שינוי שם), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, מיקי לוי, יעל גרמן, מיכל רוזין, יואל חסון, מיקי רוזנטל, איתן כבל ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול הגבלת רישיון נהיגה), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הטלת ארנונה על מפעל לייצור נשק), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לאשרור אמנת רומא, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, אוסאמה סעדי, זהבה גלאון, אילן גילאון, מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק איסור טיפול המרה לקטין, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, יאיר לפיד, דוד ביטן, קארין אלהרר, חיים ילין, עליזה לביא, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, אמיר אוחנה,

ירדנה מלר-הורוביץ: מירב בן ארי, שלי יחימוביץ, עמר בר-לב, נחמן שי, מרב מיכאלי, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, סתיו שפיר, ציפי לבני, יצחק הרצוג, איציק שמולי, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, קסניה סבטלובה, רויטל סויד, יוסי יונה, זהבה גלאון, מיכל רוזין, אילן גילאון, עיסאווי פריג', תמר זנדברג, אורלי לוי אבקסיס, דב חנין, עאידה תומא סלימאן ואיימן עודה; הצעת חוק קבוצות רכישה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – קביעת שכר לימוד במוסדות מוכרים שהמדינה אינה משתתפת בתקציביהם), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אראל מרגלית, מכלוף מיקי זוהר, יעקב מרגי, דוד ביטן, דוד אמסלם, אלי אלאלוף, יצחק וקנין, נאוה בוקר, נורית קורן, אורן אסף חזן, אברהם נגוסה, טלי פלוסקוב, רוברט אילטוב, חמד עמאר, יגאל גואטה, יואב בן צור, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, ישראל אייכלר, מנחם אליעזר מוזס, אורי מקלב, אורלי לוי אבקסיס, יצחק הרצוג, ציפי לבני, עמיר פרץ, שלי יחימוביץ, מרב מיכאלי, נחמן שי, סתיו שפיר, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, יוסי יונה, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, זוהיר בהלול, רויטל סויד, מיקי רוזנטל, יואל חסון, איתן ברושי, עמר בר-לב, יעקב פרי, מיקי לוי, יעל גרמן, עפר שלח, קארין אלהרר, אלעזר שטרן, עליזה לביא, מאיר כהן, חיים ילין, יואל רזבוזוב, זהבה גלאון, תמר זנדברג, אילן גילאון, עיסאווי פריג', דב חנין, עאידה תומא סלימאן, מסעוד גנאים, יוסף ג'בארין, טלב אבו עראר, עבד אל חכים חאג' יחיא, אחמד טיבי, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מחיר מרבי לקייטנה מקומית), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, נאוה בוקר, מאיר כהן, דב חנין, יצחק וקנין, אלי אלאלוף ומיכל רוזין; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – איסור התניית תשלום בכרטיס אשראי בסכום רכישה מזערי),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הצבת שלט בחניון המזהיר מפני שכחת ילדים ברכב), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, נאוה בוקר, מאיר כהן, דב חנין, יצחק וקנין, אלי אלאלוף ומיכל רוזין; הצעת חוק המכר (דירות) (הסדרת בנייה במסגרת קבוצות רכישה) (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – הגבלות על יצוא ביטחוני לכוחות ביטחון שביצעו הפרות חמורות של זכויות אדם), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יהודה גליק, תמר זנדברג, דב חנין, מיכאל אורן, מאיר כהן, אילן גילאון, מרדכי יוגב, אלעזר שטרן, יעל כהן-פארן ויעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת סכום אגרת רישיון רכב), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון – מניעת העסקה של עבריינים בעבירות מסוימות), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק הפיקוח על מעונות (תיקון – מניעת העסקה של עבריינים בעבירות מסוימות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, איילת נחמיאס ורבין, טלי פלוסקוב, שולי מועלם-רפאלי, אבי דיכטר, יגאל גואטה, אחמד טיבי, מסעוד גנאים ואילן גילאון; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סמכויות מפקחי בנייה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, אמיר אוחנה, שולי מועלם-רפאלי, יואב בן צור, יואב קיש, רועי פולקמן, יגאל גואטה, נאוה בוקר, מירב בן ארי, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, מרדכי יוגב, אלי כהן, דוד ביטן, יעקב מרגי, ניסן סלומינסקי, אורן אסף חזן, עודד פורר, מנואל טרכטנברג ושרן השכל; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – העלאת קצבת זיקנה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – הגנה על עובדים זרים מפני ניצול ועבירות חמורות), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת מיכל רוזין;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לעידוד העסקת אנשים עם מוגבלות שכלית, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, דוד אמסלם ויואב בן צור וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – חוות דעת בעניין השלכות חקיקה על השוויון), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, מסעוד גנאים, עבדאללה אבו מערוף, איימן עודה, טלב אבו עראר ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – ציון ועדכון שמות מוטבים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נחמן שי, דב חנין, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, מיכל בירן, יואל חסון ויעל כהן-פארן; הצעת חוק הסרת פרסום הסתה שהתפרסם ברשת החברתית המקוונת, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, דוד ביטן, שולי מועלם-רפאלי, יעקב מרגי, יואב בן צור, נחמן שי, חיים ילין, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, איציק שמולי, אמיר אוחנה, נורית קורן, שרן השכל, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, עמר בר-לב, רועי פולקמן, מירב בן ארי, אורי מקלב, אורלי לוי אבקסיס ויגאל גואטה; הצעת חוק ההסדרה, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדר-יום – איך נגדיר אותו – אינטנסיבי יש לנו היום.

יולי יואל אדלשטיין: התורנויות של הסגנים לפחות עד 01:00 כאן בשיבוצים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקדמים בברכה את מבקר המדינה, השופט בדימוס יוסף שפירא, את מנכ"ל המשרד ובכירים נוספים שנמצאים כאן לצורך הדיון שיתקיים בעוד שעה קלה כאן במליאה – הצעות וסיכומים של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בינתיים אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברי הכנסת יכולים להירשם, מי שמעוניין, ודאי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה יפתח את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: או שלא הצבעת?

יולי יואל אדלשטיין: לא הצבעת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, סליחה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני פתחתי היום את העיתון "דה-מרקר" וקראתי על איזה מכתב ש"עמידר" הוציאה לתושבים פה באחד מהמתחמים של פינוי-בינוי.

יוסי יונה: הופתעתי לראות שהנה אנחנו בכנסת, בוועדת הכנסת, עובדים על הצעת חוק שבאה לשמור על הזכויות של הדיירים, שלא יעיפו אותם לכל הרוחות כאשר בונים מתחמים חדשים, והנה חברת "עמידר" – טוב גם ששר האוצר נכנס למליאה וישמע את דברי.

יוסי יונה: אני לא יודע אם שר האוצר קרא היום את הידיעה בעיתון "דה-מרקר" על "עמידר", ששלחה מכתב לדיירים באחת מהשכונות כאן בירושלים והציעה להם למצוא דיור חלופי.

יוסי יונה: וזה בניגוד מוחלט להצעת החוק שמונחת לפנינו.

יוסי יונה: ואני הייתי מצפה מהממשלה בכללותה ומשר האוצר, שמכבד אותנו בנוכחותו כאן, לעשות צעד משמעותי ונחוש כדי לעצור את הפארסה הזו, שיש בה משום זילות וזלזול במעשה החקיקתי של הכנסת.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מברך את כבוד מבקר המדינה, השופט בדימוס שפירא.

אוסאמה סעדי: התכוונתי לדבר על נושא שאני חושב שאנחנו צריכים בו את עזרתך, אדוני המבקר.

אוסאמה סעדי: אתמול קיימה ועדת הפנים ביקור בכלא "השרון" ובכלא "אופק".

אוסאמה סעדי: השתתפתי בו עם כמה מחברי הכנסת ויו"ר הוועדה דוד אמסלם.

אוסאמה סעדי: שמענו נתונים, אדוני היושב-ראש וכבוד המבקר, שאני חושב שהם מדליקים נורה אדומה בפני החברה בישראל.

אוסאמה סעדי: שמענו על שישה בתי-כלא ישנים מאוד – כלא שאטה, כלא דמון, כלא "מעשיהו" – שמכילים 30%–40% מכלל האסירים במדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: האסירים שם חיים בתת-תנאים, ובתי-הכלא האלה, לפי הגדרת הנציבה, אדוני היושב-ראש, לא מתאימים לחיי בני-אדם.

אוסאמה סעדי: ולכן הגיעה השעה לא רק לתקצב, אדוני שר האוצר, חינוך ותעסוקה לאסירים; איך שאמרה הנציבה – קודם כול צריך מקום שהאנשים האלה יחיו.

אוסאמה סעדי: ואני חושב שצריך פה ביקורת של מבקר המדינה.

אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שבמאה ה-21 ימשיכו אלפי אסירים לחיות בתת-תנאים.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בסוף השבוע קיימתי מפגש עם עשרות צעירים דרוזים, שהמשותף לכולם – שנגד כולם עומד צו הריסה, צו הריסה של בתים שהם שבנו.

חמד עמאר: ועוד דבר משותף לכולם – שכולם חיילים משוחררים שעשו את השירות הצבאי המלא.

חמד עמאר: חלקם עדיין בשירות פעיל כקצינים, כנגדים.

חמד עמאר: אבל אותם צעירים, עומד צו הריסה כנגד הבית שלהם; קיבלו קנסות בעשרות-אלפי שקלים.

חמד עמאר: אני את הנושא הזה מעלה כאן עשרות פעמים, אבל כל פעם אתה מזדעזע מחדש כשאתה שומע על צעיר שבנה את הבית שלו על האדמה הפרטית שלו, שרשויות התכנון לא השכילו לקדם את התכנון במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: ואותו צעיר צריך לעמוד בבתי-משפט, להרוס את העתיד שלו – כי היום עבירה של תכנון ובנייה היא עבירה פלילית – להרוס את העתיד שלו כי בנה את הבית שלו ורצה להקים משפחה במדינת ישראל.

חמד עמאר: לכן אני פונה לשר האוצר – שיצא – שהוא הממונה על כל התכנון והבנייה היום, על ועדות התכנון, על מינהל התכנון, על רשות מקרקעי ישראל, שיקדם את הנושא הזה ויביא לזה סוף.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יהודה גליק.

יוסף ג'בארין: תודה, כבוד היושב-ראש, אני גם מברך על נוכחותו של כבוד מבקר המדינה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לציין את הנושא של המחדל הנמשך של רשויות התכנון והבנייה פשוט לפתח ולאשר תוכניות מתאר, בעיקר ליישובים הערביים – בעניין הזה היישובים הערביים, לרבות הערביים הדרוזיים – ככה שהגענו היום למצב שמבקשים להעניש את התושבים, להעניש את האזרחים פשוט על לא עוול בכפם.

יוסף ג'בארין: בכלל אין להם שום אופציה להוציא היתרי בנייה וככה לבנות על אדמותיהם באופן חוקי.

יוסף ג'בארין: ולכן אני אומר שזו סוגיה מאוד קשה בחברה הערבית, שצריך לתת לה את כל תשומת הלב, ובעיקר לדחוף לאישורן של תוכניות מתאר ביישובים הערביים, תוכניות שיכולות לפתור כמעט את כל הבנייה הלא-מוסדרת ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יהודה גליק: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת המתוקים מן הקואליציה ומן האופוזיציה, אדוני מבקר המדינה, מנכ"ל משרדו, אני מבקש להעלות נושא שהוא בלבי, בלב כולנו.

יהודה גליק: מדינת ישראל קיבלה החלטה מדינית יחד עם מלך ירדן, שבהר-הבית יבקרו כל מי שרוצה – מוסלמים יתפללו, ושאינם מוסלמים יבקרו.

יהודה גליק: לצערנו, בחודשים האחרונים אנחנו עדים להחמרת יתר בכניסתם של יהודים להר-הבית, כאשר עומדים על כל יהודי שנכנס להר-הבית – הוא מוקף באנשי ווקף, בשוטרים, שבודקים את תנועת שפתיו.

יהודה גליק: ופעם אחר פעם מורחקים מהר-הבית אנשים שעולים להר כבר עשרות בשנים, כאלה שבסך הכול רוצים לקיים את מה שמדינת ישראל מאפשרת – לבקר.

יהודה גליק: לפני כשבוע עלה רב שהדריך בהר הדרכה תמימה.

יהודה גליק: הוא הדריך ואמר: רבותי, כאן עמד כך, וכאן היה כך, ומכאן עמד הסנהדרין שממנו יצאה התורה לישראל.

יהודה גליק: מייד קפץ עליו שוטר ואמר: אלה מילים מתוך פסוק; הוציא אותו מהר-הבית.

יהודה גליק: נדמה לי שהעולים להר-הבית, שכופים עליהם את ההחלטה שאסור להם להתפלל, מאפשרים להם רק לבקר – לכל הפחות, כשהם מבקרים, שלא תהיה ההתנכלות הזאת, של להוציא יותר ויותר יהודים מהר-הבית, תוך בדיקה עם זכוכית מגדלת אם המילה שהם אמרו כלול בה משהו שעלול להיות מתוך פסוק.

יהודה גליק: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יהודה גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אתמול והיום היו עימותים בתוך רחבת מסגד אל-אקצא.

אחמד טיבי: הסיבה ידועה: הכניסות המלוות על-ידי משטרה יחד עם יהודים שנכנסים בניגוד למקובל בחודש רמדאן.

אחמד טיבי: אנחנו מתנגדים לכניסות האלה של משטרה ביחד עם אנשי ימין, אבל בחודש רמדאן במיוחד הכניסות האלה הן פרובוקטיביות.

אחמד טיבי: מי שהחליט לעשות זאת, בניגוד לשנים קודמות, ידע שהוא עושה דבר שיביא לכעס, לזעם, של המתפללים המוסלמים במקום.

אחמד טיבי: במיוחד ביומיים האחרונים, מה שקרוי "אלעֻשר אל-אואח'ר", שהם עשרת הימים האחרונים של חודש רמדאן.

אחמד טיבי: מישהו החליט לעשות דווקא.

אחמד טיבי: הדווקא הזה יכול להצית את המקום, את האזור, והאחריות רובצת על מי שלא מפעיל שיקול דעת, על מי שמתגרה ברגשות מוסלמים, לרבות בחודש רמדאן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה, חברי חברי הכנסת, כפי שידוע לכם, קיימים מאות-אלפי תיקי הוצל"פ בבתי-המשפט נגד חייבים שהסתבכו עקב מצב כלכלי קשה מאוד.

אכרם חסון: לא מזמן חוקקו חוק, כאן, בכנסת ישראל, שאפשר לעקל ולפסול את רישיון הנהיגה.

אכרם חסון: אני חושב שהחוק הזה הוא לא דמוקרטי ולא אנושי.

אכרם חסון: קודם כול, אין עוד הרבה מדינות בעולם, מתוקנות ומתקדמות, שיש להן חוק מהסוג הזה.

אכרם חסון: איך אפשר לקחת רישיון לאדם שחי בפריפריה או בכפר בני-המיעוטים, שאין בהם תחבורה ציבורית והוא לא יכול להגיע למקום העבודה?

אכרם חסון: מצד שני, יש אלפי עובדים, שלוקחים להם את הרישיון, שהם נהגים בחברות.

אכרם חסון: הם עובדים כנהגי אוטובוסים, כנהגי מוניות, כנהגי משאיות.

אכרם חסון: ברגע שאתה לקחת לו את הרישיון, אתה גזרת עליו להיות מובטל.

אכרם חסון: לכן אני חושב שצריך לבטל את החוק הזה, לתת את הרישיון ולא לעקל את הרישיון, כי הוא מקור פרנסה חשוב מאוד בחיי החברה בישראל.

אכרם חסון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, מה שקורה במסגד אל-אקצא מלפני יומיים מנוגד לכל ההסכמים ולהבנות עם ירדן ועם הווקף.

טלב אבו עראר: בניגוד למה שסוכם, משום מה החליטה ממשלת ישראל – או החליטה ממשלת ישראל – – –

קריאה: – – –

טלב אבו עראר: – – – דורון ואחרים – יש הרבה דורונים כאן – שנתנו ליהודים להיכנס למסגד אל-אקצא.

טלב אבו עראר: מסגד אל-אקצא, בכל הימים, כולל ברמדאן, הוא שלי, הוא לא של מי שמחליט, ובכוח הנשק, בכוח הכיבוש, בכוח מי שחזק, עושה מה שבא לו ושולט על החלש, וזה מה שקורה כאן.

טלב אבו עראר: ולכן במקום שממשלת ישראל – ככה הובטח – ככה הובטח, שישקלו בחודש רמדאן – כולל אותך, אדוני היושב-ראש – כניסת חברי כנסת ערבים למסגד אל-אקצא, העדפתם להכניס יהודים במקומם, ולכן זה מה שקרה.

טלב אבו עראר: זה מה שקרה.

טלב אבו עראר: זה מה שהבעיר את האזור.

טלב אבו עראר: וכמה שהזהרנו – כמה שהזהרנו – שכניסת יהודים למסגד אל-אקצא מבעירה את האזור, אף אחד לא שמע, ולכן זה מה שנעשה.

טלב אבו עראר: אני אסיים בנקודה חשובה, שבית-משפט השלום, מכובדי היושב-ראש, לפני כמה ימים – בירושלים, כאן – לא יודע, אני עורך-דין, אבל מתפלא על ההחלטה, החלטת בית-משפט השלום, ממש להעמיד לדין אדם על אומרו "אללהו אכבר".

טלב אבו עראר: "אללהו אכבר" זה פשע.

טלב אבו עראר: "אללהו אכבר" זה חטא.

טלב אבו עראר: אני לא מבין.

טלב אבו עראר: אללהו אכבר על כל ת'לם ועליכום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כבוד המבקר, כנסת נכבדה, אנחנו מדברים ארוכות על הצורך לאסוף כלי נשק מהכפרים הערביים כדי להפסיק את האלימות הזאת, ולאחרונה, חבר הכנסת עודה התבטא באופן מדהים בכבאביר, במקום שבו הוא גר, ששייך לקהילה האחמדית, והוא אמר: אצלנו לא היה לא חייל, לא שוטר, ואפילו אני התנגדתי לשירות לאומי.

ענת ברקו: אז אני חושבת שכאן במקרה הזה הוא חובר לחברת הכנסת זועבי; אומרים שצריכים להפחית את האלימות, אבל יורקים על שוטר.

ענת ברקו: ואותו הדבר – אומרים שצריך להפחית אלימות, אבל מחפשים להעביר את האחריות למישהו אחר.

ענת ברקו: שמישהו אחר יעשה את זה.

ענת ברקו: אבל זה לא מפליא אותי, כיוון שחבר הכנסת איימן עודה – שהייתה לנו תקווה גדולה ממנו – הוא בן לעדה פציפיסטית, האחמדית, אבל פציפיסט הוא ממש לא.

ענת ברקו: הוא חונך על-ידי נוצרים, שאותם אלה שנרצחים גם במקומות אחרים – כי הוא תומך, כפי שידענו, ב"חיזבאללה", ששוחטת סונים בכל מקום, וגם גדל על ברכי הקומוניזם, ואישיותו, כפי שהוא מעיד על עצמו, עוצבה על-ידי "אל-איתיחאד" – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – שזה ירחון קומוניסטי – אדוני, אני מסיימת בעוד שנייה.

דב חנין: לא ירחון ולא קומוניסטי.

דב חנין: כמה – – – במשפט אחד.

ענת ברקו: – – – מצרף בלתי אפשרי, פיצול בזהות.

ענת ברקו: אבל מה שכן, אנחנו רואים שאף שנשבע אמונים לכנסת ישראל וגם למועצת חיפה, זה לא שינה את העובדה שכש"חיזבאללה" מאיימים לירות על מכלי האמוניה, ובכך כמובן להשמיד הרבה מאוד אזרחים, כולל את בני משפחתו, הוא תומך ב"חיזבאללה" – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – וגם משתמש בפלטפורמה של חדרי הכנסת כדי להזמין אורחים ממדינות זרות, כדי להוביל את ה-BDS, כולל דרך השגריר הפלסטיני באו"ם.

ענת ברקו: אז למה בדיוק הוא חותר, חבר הכנסת איימן עודה?

ענת ברקו: למה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אני חושב שלכל חבר כנסת בנאום בן דקה מגיע אותו אורך זמן של חברת הכנסת ברקו, אז אני מבקש לפחות להתחיל עם הזכות שלי כראשון, ברשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום – – –

אחמד טיבי: תן לו שש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני באפליה מתקנת של נשים, אז אני לא יכול לתת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אחמד טיבי: תן לחנין.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, אני מחזיר לך את השעון לדקה בדיוק, ובזה נסתפק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא המרכזי בתקשורת היום הוא ההסכם עם טורקיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל בוא נחשוב למה הגענו למצב שיש צורך בהסכם כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצור על עזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשט לעזה היה בגלל המצור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממשלת ישראל התחילה גבוה והרגה את מי שהרגה, ועשתה את מה שעשתה, ובסוף בוא נראה את הסיכום: זו הודאה בחטא, זו התנצלות, אלה פיצויים, אלה הקלות – ומה בנוסף?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאלה שכל חברי הכנסת פה בבית הזה – והתקשורת שפכה דמם של כל אלה שהיו במשט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד לא הועמד לדין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אף אחד מאלה שהשתתפו במשט, לא הוגש נגדו כתב-אישום.

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כתב-האישום – אני מדבר אפילו גם על האחרים שאין להם החסינות – אם תקשיבי, אולי תביני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני אומר זה שאף אחד לא הואשם ולא הוגש נגדו כתב-אישום כאזרח מדינת ישראל שהיה במשט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כתב-האישום הוא נגד ממשלת ישראל ונגד המעשים שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר: אם דיברו על כיסאות, אחד גבוה ואחד נמוך, אני לא יודע אם עכשיו הם באותו מפלס או שהם התחלפו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה להעלות מעל במה חשובה זו – החברה לשיקום הרובע היהודי בירושלים החליטה לשדרג את הדרך לכותל המערבי, החל משער יפו ועד לכותל.

מנחם אליעזר מוזס: ההצעה היא לסגור את הדרך לכותל בשעות הלילה, ללא התחשבות בציבור המתפללים הבאים לכותל המערבי בשעות הלילה, החל מעורכי תיקון חצות וכלה במתפללים ותיקין עם הנץ החמה, כאשר אין דרך חלופית, כידוע.

מנחם אליעזר מוזס: ומה עוד, נודע לי שיש כוונה גם לערוך חפירות או בדיקות ארכיאולוגיות באתר, דבר שעשוי לגלוש עד ימי אלול והחגים הבאים עלינו לטובה, שאז מבקרים במקום רבבות-רבבות אלפי בני ישראל.

מנחם אליעזר מוזס: חכם עיניו בראשו, וסוף מעשה במחשבה תחילה.

מנחם אליעזר מוזס: אני מעלה את דברי על במה חשובה זו, אדוני היושב-ראש, על מנת להציף את הנושא הזה ולהימנע מלפגוע בציבור גדול וחשוב שרוצה להגיע לכותל ואינו מסוגל בתחבורה הציבורית – שיוכל להגיע לכותל בדרך שהיו נוהגים עד היום, היינו דרך שער יפו.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מבקר המדינה והצוות שלו, רציתי להעלות נושא שהוא אולי לא אקטואלי לציבור גדול, אבל אני מדבר על נסיעות של אוכלוסייה מבוגרת, ותיקים, למרכזי-היום בפריפריה.

איתן ברושי: כידוע, התמיכה ירדה כתוצאה מירידת מחירי הנסיעות בתחבורה הציבורית, אבל כמו שרובכם יודעים, אין תחבורה ציבורית, ודאי לא בצורה מסודרת באזורים המרוחקים, בנגב, בגליל ובאזורים נוספים, ונוצר מצב שאדם מבוגר, ותיק, כשהוא עולה על אוטובוס, הוא משלם את המחיר של אדם ותיק, ולעומת זאת, כשמסיעים את הוותיקים באזור הכפרי – מושבים, קיבוצים, יישובי מיעוטים, יישובים קהילתיים – ההסעה היא במחיר מלא, בדרך כלל על חשבון הרשות, המועצה האזורית.

איתן ברושי: ונוצר כאן פער.

איתן ברושי: יושב פה שר הרווחה חיים כץ שיודע, ויודעת מזה השרה גמליאל, ויודע מזה שלמה מור-יוסף, מנכ"ל הביטוח הלאומי, שנוצר עיוות נוסף על כל העיוותים והקשיים האחרים – לטפל דווקא במקימי היישובים בארץ הזאת, שגרים ביישובים קטנים, מבודדים, מפוזרים במקומות רחוקים שאין בהם תחבורה ציבורית בכלל, או לעתים רחוקות, והם לא נהנים מהסבסוד של המדינה.

איתן ברושי: מדובר פה בסדר גודל של 11 מיליון שקלים בשנה, שזה הדלתא בין מה שזה עולה לאדם שגר במרכז הארץ למה שזה עולה לאדם שהרשות מסיעה אותו למרכז-יום לקשיש למשך שעות שבלעדיהן – הוא לא יכול להיות במשך כל השבוע בלי אותן שעות כל יום או כל יום שני באותו מרכז אזורי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איתן ברושי: לכן אני פונה כדי שתהיה פה התערבות והעיוות הזה ייפתר.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ישראל היא לא מדינה עצמאית המנותקת מהעולם שלוקחת לעצמה את הדין ומחליטה מה לעשות, ושיכולה גם כשנדרשת לתת דין-וחשבון בזירה הבין-לאומית, במיוחד על-ידי אלה מתושביה המרגישים מקופחים, לבוא אליהם בטענות.

באסל גטאס: כמו שבאו בטענות לאיימן עודה כשביקש מהמזכיר באן קי-מון להתערב.

באסל גטאס: אני אומר לכם, לכל חברי הכנסת ולממשלת ישראל, שהבידוד או העצמאות שדורשת לעצמה ישראל בזירה הבין-לאומית נגמרה.

באסל גטאס: אנחנו ננסה ונעשה הכול שישראל תיתפס על-ידי הקהילה הבין-לאומית כמדינה שחייבת לכבד את החוק הבין-לאומי, את אותן אמנות שהיא בעצמה חתמה עליהן, באותם ארגונים שהיא חברה בהם.

באסל גטאס: אנחנו נדרוש מהקהילה הבין-לאומית שתתפוס את ישראל, מה שנקרא accountable לכל מעשיה, כולל החלטת הממשלה להקפיא את התוכנית הכלכלית.

באסל גטאס: כבר פנינו ל-OECD, לד"ר גורייה, לבקש ממנו להתערב, ולבקש מממשלת ישראל לבטל את אותן התניות.

באסל גטאס: תודה רבה.

ענת ברקו: – – – מעזה.

ענת ברקו: אין.

ענת ברקו: נגמר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: לצערי הרב, חברת הכנסת ברקו מנצלת את הנאומים בני הדקה שלה למסכת של אי-דיוקים בכל מיני עניינים.

דב חנין: כמובן, גם אם אני אקבל כמה שעות אני לא אוכל להתעכב על כל האי-דיוקים, אבל אני רוצה להתעכב על אי-דיוק אחד שדווקא נוגע לחברתנו בסיעה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לא לחבר הכנסת איימן עודה.

דב חנין: אם כן, אומרת חברת הכנסת ברקו שאיימן עודה גדל על ברכי הירחון "אל-איתיחאד".

דב חנין: אין ירחון כזה, יש עיתון יומי בשפה הערבית, שנקרא "אל-איתיחאד" – –

ענת ברקו: אז עיתון.

דב חנין: – – ושחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן הייתה גם העורכת הראשית שלו.

דב חנין: אם כבר מנסים – –

ענת ברקו: – – –

דב חנין: – – מנסים להאיר את עיני הציבור הישראלי בעובדות, אז בואו נדייק בהן.

דב חנין: אבל אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לנצל את הדקה שלי כדי לברך את מועתסם עלי, פליט יוצא חבל-דארפור, שקיבל מעמד פליט בישראל.

דב חנין: שר הפנים הודיע שהוא מקבל את המלצת הגורמים המקצועיים, נותן לו מעמד פליט.

דב חנין: הוא היה פעיל פוליטי בסודאן למען חבל-דארפור.

דב חנין: בשנת 2005, בזמן שלמד באוניברסיטה, מיליציות שנתמכו בידי ממשלת סודאן שרפו את כפרו, והוא נאלץ לברוח, הוריו נאלצו לברוח – הוריו נמצאים במחנה פליטים בצפון דארפור עד עצם היום הזה.

דב חנין: אני מברך את מר מועתסם עלי, אני מברך את שר הפנים, אבל אני אומר בצער שנכון לנתונים מתחילת השנה, יותר מ-10,000 בקשות מקלט ממתינות לתשובת המדינה, רובן של אנשים שהגיעו מחבל-דארפור בסודאן או של אנשים שהגיעו מאריתריאה.

דב חנין: 10,000 מבקשי מקלט מחכים לתשובה, מחכים להכרה במעמד פליט.

דב חנין: בשבוע שעבר ציינו בעולם את יום הפליט, וכדי לעמוד בדרישות של האמנות הבין-לאומיות ישראל חייבת להתייחס לבקשות המקלט האלה בצורה הרבה יותר רצינית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני כשבועיים, כאשר התחיל חודש הרמדאן, בירכתי את אזרחי ישראל הערבים על חודש זה והבעתי תקווה שחודש הרמדאן יהיה הזדמנות נפלאה לכינון יחסים, לשלום, להשלמה ולהסדרה בכל מיני תחומים.

קסניה סבטלובה: התכוונתי כמובן לזירה שלנו, הבעייתית מאוד, הישראלית–פלסטינית, אבל דווקא במהלך חודש הרמדאן אנחנו מתבשרים על כך שהבשיל המשא-ומתן עם טורקיה, ואנחנו עכשיו ניצבים אולי בפני עידן חדש עם המדינה החשובה הזאת במזרח התיכון.

קסניה סבטלובה: אני רוצה להגיד לכל אלה שעכשיו משתמשים בכלי התקשורת על מנת לנגח את אלה שהובילו את מלאכת המשא-ומתן במהלך שנים רבות, לומר להם: חברים יקרים, אתם קודם כול צריכים להיות ענייניים ולדאוג לאינטרסים של מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: תעיינו בהסכם זה, תקראו בו, ואם תמצאו בו פגם, אז תדברו, לא לפני שראיתם, לא לפני שדיברתם, לא לפני שאתם מתייחסים באמת לפרטי ההסכם ולא למי שחתם אותו ובכך מנצלים את ההזדמנות דווקא להיכנס באנשים שכרגע עמלים על המלאכה הזאת של המשא-ומתן.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו מתבשרים על האירוע הזה, וזה כמובן צעד ראשון.

קסניה סבטלובה: זה רק צעד ראשון בדרך ארוכה שאנחנו עומדים להתחיל בה כעת, וכל מה שיקרה עכשיו, זה מה שיקבע בעצם את גורל היחסים בין שתי המדינות שלנו.

קסניה סבטלובה: לא נוסח ההסכם, שהוא נראה ככה או אחרת וכתובים בו דברים כאלה או אחרים, אלא איך נפעל, איך אנחנו נשלוט על הרטוריקה – בשני הצדדים כמובן.

קסניה סבטלובה: אני חזרתי לפני זמן קצר מביקור באיסטנבול, שם נפגשתי עם בכירים במשרד החוץ הטורקי, העברתי להם את המסר החשוב הזה ואמרתי להם שאנחנו כעת מתחילים – אם אנחנו רוצים באמת להתחיל בעידן חדש, ולהשאיר מאחורינו את העוינות, שבאמת פוגעת קודם כול באינטרסים של שתי המדינות – היא לא פוגעת בראשים, לא בנתניהו ולא בארדואן; היא פוגעת בטורקים והיא פוגעת גם בישראלים כי אנחנו נמצאים במזרח התיכון.

קסניה סבטלובה: "אחנא ג'יראן", אנחנו שכנים, וככאלה איננו מושלמים, אבל אנחנו צריכים לשאוף בכל כוחנו להשלמה ולהסדרה עם כל מדינות האזור, כמובן לא רק עם טורקיה, ואני כולי תקווה שההסכם הזה גם ייתן אפשרות ממשית להתקדם במישור שלנו – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קסניה סבטלובה: – – של ההסדרה גם מול עזה, וגם בדרך כזאת להחזיר את הבנים הביתה, את שני החיילים הנעדרים ואת שני האזרחים הישראלים שעדיין נמצאים ברצועה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים בנאומים בני דקה הוא חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא רצה להיות ראשון, אז הוא יהיה אחרון.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר חיים כץ, אני מברך את מבקר המדינה השופט שפירא על נוכחותו.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת אני שוב מעלה את נושא הריסת הבתים והבנייה הבלתי-מוסדרת אצל האזרחים הערבים, ומנצל את ההזדמנות הזאת להגיד שהמשנה ליועץ המשפטי ארז קמיניץ הוציא צו הלכה, פתווה, בשביל לאכוף את חוק התכנון והבנייה שחוקק, חוקקה אותו הכנסת, כאן, עם חוק ההסדרים, ב-19 בנובמבר 2015, והוא נותן איזו תקווה – שהיא אומנם מזערית, אבל הסכמנו לזה – להתחיל לעשות איזה הסדר ואיזו תוכנית לכל עניין התכנון והבנייה אצל האזרחים הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: כנראה הממשלה והעומדים בראשה התחרטו מאוד, והחליטו מה שנקרא בשפה הערבית "ללקק" את המצב הזה ולסובב אחורה את הגלגל, ובא המשנה ליועץ המשפטי לממשלה קמיניץ והוציא את הפתווה, את פסק ההלכה, שיש לחוקק חוק חדש בתוך חודש, שתהיה לו סמכות לאכוף את הבנייה הלא-מוסדרת, כולל הריסת בתים, דבר שלא אמור להיעשות, דבר שאנחנו לא נרשה שייעשה בכלל, ואנחנו דורשים להתחיל לאלתר ליישם את החוק שחוקק.

עבדאללה אבו מערוף: על הממשלה להמציא את כל הדרכים וכל האמצעים ליישם את החוק שחוקק ב-19 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבדאללה אבו מערוף: זו הדרישה, וזה מה שצריך לעשות עכשיו, ולא להוציא כל מיני פסקי הלכה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לשעת שאלות עם שרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוצא לנכון גם להודות לשרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד על כך שלמרות ההתראה הקצרה התייצבה כאן והיא ערוכה להתמודד עם השאלות, שכידוע אין לה מושג מה תהיינה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזכיר רק בקצרה לגברתי השרה, וגם לחברי הכנסת שלא השתתפו בהזדמנויות הקודמות – היו שתיים כאלה – כל שאלה היא עד שתי דקות, רצוי פחות, רצוי עם סימן שאלה בסוף; כל תשובה שלך, גברתי, עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: שלושת-רבעי הזמן לחברי האופוזיציה, רבע לאנשי הקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אשתדל גם, בוודאי, להביא לידי ביטוי את אלה שנרשמו בדיונים הקודמים ולא קיבלו רשות דיבור, אבל אני ודאי לא יכול להתחייב לכך.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההצבעה לצורך ההרשמה החלה.

רויטל סויד: אצל שר האוצר היו 33.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה יכולה להתחיל בינתיים.

קסניה סבטלובה: אני מבקשת – – –

יולי יואל אדלשטיין: את מבקשת להיות אחרי.

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברת הכנסת, חברת הכנסת, חברת הכנסת – לא, טעיתי.

עיסאווי פריג': למה דווקא חברה ולא חבר?

יולי יואל אדלשטיין: אני מנסה פשוט להיות מאוד פייר ולמצוא את אלה שלא דיברו בפעם הקודמת.

רויטל סויד: Ladies before gentlemen.

יהודה גליק: יש פה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חבר הכנסת טלב אבו עראר לא דיבר, אז הוא יהיה ראשון השואלים בנושא.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תכף.

יולי יואל אדלשטיין: תנו לי, אני לא מהיר כמוכם, יש לי פה רשימות מסודרות מכל הכיוונים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד שתי דקות.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, אני מבקש או רוצה לפנות אלייך בבקשה; ראש עיריית רהט, שהגיש בקשה להקמת בית-דין שרעי ברהט בשנת 2014, בזמן שרת המשפטים ציפי לבני, קיבל תשובה מכבוד שרת המשפטים דאז שהיא בוחנת אפשרות לקדם את הנושא.

טלב אבו עראר: בקיצור, הוא מקבל מכתב נוסף, שהנהלת משרד המשפטים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

איילת שקד: תנו לו, תנו לו.

טלב אבו עראר: תנו לי, חברים, תנו להמשיך.

אוסאמה סעדי: אנחנו עוזרים לו.

טלב אבו עראר: – – – הנהלת משרד המשפטים בוחנת בחיוב את האפשרות לפתוח אתר פעילות של בית-הדין השרעי בעיר רהט.

טלב אבו עראר: ב-13 במרס השנה, ראש עיריית רהט שיגר מכתב אלייך, גברתי, ובו ביקש להקים בית-משפט שרעי, ואנחנו ממתינים – מה קורה לגבי הקמת בית-משפט, בית-דין שרעי ברהט?

טלב אבו עראר: העיר רהט מונה יותר מ-60,000 נפשות, וכל מוסד שם משנה את כל – אני לא יודע למה את מחייכת – – –

עיסאווי פריג': עם האוכל בא התיאבון.

טלב אבו עראר: אני סיימתי, אני רוצה תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד מבקר המדינה – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: רצית תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: שב, תשמע תשובה.

איילת שקד: – – חבר הכנסת טלב אבו עראר, זה כאילו אני הזמנתי את השאלה.

איילת שקד: מזל – אתה יודע, לא יאמינו לי – אבל זה כאילו הזמנתי את השאלה.

איילת שקד: אני בשבוע שעבר השקתי – חתמתי על צו להקמת בית-דין שרעי בסח'נין.

איילת שקד: כבר עשרות שנים לא הקימו בית-דין – – –

טלב אבו עראר: – – – סח'נין – – –

איילת שקד: שנייה, תכף נדבר על רהט.

איילת שקד: כבר המון שנים לא הקימו בית-דין שרעי חדש.

איילת שקד: בשנה האחרונה מינינו תשעה, אם אני לא טועה, או שבעה.

איילת שקד: שבעה?

עיסאווי פריג': עם השלמת המכרז יגיעו לתשעה.

איילת שקד: לתשעה.

איילת שקד: שבעה קאדים לבתי-הדין השרעיים.

איילת שקד: הקאדי סמארה דיבר אתי בשבוע שעבר ואמר לי שעשרות שנים מערכת בתי-הדין השרעיים לא הייתה בתנופה כזאת.

איילת שקד: אני גם רוצה להודות למנהל בתי-הדין השרעיים על זה שהוא באמת בשיתוף פעולה הכניס את סמל המדינה ודגלי המדינה לבתי-הדין.

איילת שקד: אנחנו בקרוב נבחר עוד קאדי, באמת, לדרום, לבאר-שבע, אנחנו נבחר גם קאדית אישה.

איילת שקד: אני רוצה פה להגיד תודה לחברי הכנסת עיסאווי פריג' ואוסאמה סעדי שיחד אנחנו מובילים את המהלך ההיסטורי הזה, שתהיה קאדית בבתי-הדין השרעיים, ואני חושבת שאם בשבוע שעבר חתמתי על צו להקמת בית-דין שרעי בסח'נין אתה תרצה שאני אשאר שרת משפטים עוד שנה, כדי שנגיע גם לרהט.

איילת שקד: אבל באמת, אחרי שהקמנו אחד בסח'נין, אנחנו צריכים, ככה, קצת זמן.

איילת שקד: אני מבטיחה לך שאני אגיע שם לסיור – – –

טלב אבו עראר: – – – סח'נין – – –

קריאות: – – –

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: אני אגיע לסיור.

איילת שקד: זה נכון.

איילת שקד: אני אגיע לסיור; אני אפגש עם ראש העיר ונראה מה אפשר לעשות.

איילת שקד: יש הנהלה מאוד נמרצת לבתי-הדין השרעיים, אתה יודע שאני מזרימה הרבה תקציבים למערכת, אני אגיע לסיור ונראה מה אפשר לעשות.

טלב אבו עראר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שתי דקות לרשותך.

מיכל רוזין: שלום, כבוד השרה, השבוע התעדכנו שחבר הכנסת קיש, יושב-ראש ועדת הכנסת, רוצה להביא לוועדת הכנסת הצעת חוק חדשה, מרעננת, שמדברת על איסור בחוק, בחוק-יסוד: הכנסת, לאסור על נבחרי הציבור, שנבדיל אותם מאזרחים ואזרחיות, ולא יוכלו לעתור לבית-המשפט.

מיכל רוזין: מעבר לכך שאני חושבת שאין זה תפקידה של ועדת הכנסת, ואם כבר זה צריך להיות בידי ועדת החוקה, מכיוון שכל קשרי הרשויות – אם הרשות השופטת, המבצעת – – –

איילת שקד: חוקי-היסוד, ועדה – – –

מיכל רוזין: חלק מחוקי-היסוד גם בסמכות ועדת הכנסת, אבל בוודאי כאשר מדובר על יחסים בין הרשות השופטת לרשות המחוקקת, זה בוודאי צריך להיות בוועדת החוקה.

מיכל רוזין: ואף יותר מכך, אף שנעשה שימוש במסמך של איל ינון ובדבריו של השופט גרוניס, אני חושבת שיש הבדל גדול בין המלצה להתנהלות של חברי כנסת לבין איסור חוקי, חוקתי, בחוק-יסוד, על נבחרי ציבור לעתור לבית-המשפט העליון.

מיכל רוזין: הייתי מאוד רוצה לדעת את עמדתך, ואני מקווה שעמדתך תהיה נחרצת נגד חקיקת החוק הזה.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: ראשית, אני חושבת שזה מהלך לא הגיוני, שאפילו במובן מסוים פוגע בדמוקרטיה, שחברי כנסת, מהאופוזיציה בדרך כלל, שמנסים להשפיע על החלטות ממשלה ועל חקיקה בכנסת בכלים הפרלמנטריים שיש לרשותם כחלק מהרשות המחוקקת, משהם רואים שהם נכשלים בזה הם רצים לפתחה של הרשות השופטת.

איילת שקד: לכן, כפי שאמר השופט גרוניס, וגם כדרך התנהלות וכדרך של יחסים בין רשויות, אני חושבת שהדבר הזה לא נכון.

איילת שקד: אני למדתי על החוק הזה כמוכם, מהכותרת ב-Ynet.

איילת שקד: כשראיתי את הכותרת, קודם כול תהיתי: כשחבר כנסת עותר לבית-המשפט, מי מממן את העתירה הזאת?

איילת שקד: זה הקשר לבוחר?

איילת שקד: אתם יודעים – סתיו, את – אתם עתרתם לבית-המשפט.

איילת שקד: איך אתם עותרים, מקשר לבוחר?

רויטל סויד: הרבה מאוד עורכי-דין מתנדבים לייצג חברי כנסת כשהם מזדהים עם – – –

איילת שקד: ומי מממן את העתירה?

איילת שקד: העמותה?

איילת שקד: עורך-הדין?

מיכל רוזין: – – –

רויטל סויד: – – –

מיקי רוזנטל: ישויות זרות.

איילת שקד: חבר כנסת נותן את השם שלו?

איילת שקד: מה הוא עושה?

רויטל סויד: אתה עותר, ואתה מיוצג על-ידי עורך-דין.

איילת שקד: מי משלם לעורך-הדין?

רויטל סויד: יש עורכי-דין שעושים את זה בהתנדבות – – –

איילת שקד: בהתנדבות?

איילת שקד: פרו-בונו?

איילת שקד: אבל מי משלם על העתירה?

איילת שקד: את צריכה לשלם כסף כשאת עותרת.

עליזה לביא: אגרה.

איילת שקד: מי משלם את האגרה?

מיכל רוזין: חבר הכנסת – – –

איילת שקד: מי?

איילת שקד: קשר לבוחר?

רויטל סויד: מה זה משנה?

מיכל רוזין: מה זה רלוונטי – – –?

איילת שקד: אני רציתי לדעת קודם כול מי משלם את העתירה, ואז הבנתי שזה או איזו עמותה או קשר לבוחר.

איילת שקד: אני חושבת שכל המנגנון הזה פוגע בדמוקרטיה ופוגע בהפרדת רשויות.

איילת שקד: יחד עם זאת, לאסור על חבר כנסת מה שמותר לכל אזרח – זה דבר שבעיני הוא לא נכון.

איילת שקד: עוד לא ראיתי את החוק, אבל אשב עם חבר הכנסת קיש לכשהוא יגיש אותו, אם הוא יגיש אותו, באיזה פורמט, ואני אראה מה הוא מציע.

איילת שקד: כפי שאני אומרת, כל הנוהל הזה של חברי כנסת שעותרים לבית-המשפט העליון אחרי שהם לא מצליחים לקדם את האג'נדה שלהם בכנסת, בעיני הוא פסול.

איילת שקד: אבל להגביל חבר כנסת למשהו שיכול לעשות כל אזרח – בעיני זה גם לא נכון.

יוסף ג'בארין: למה פסול?

מיכל רוזין: מישהו צריך להיות בוועדת הכנסת או – – –

איילת שקד: כי כאן אתה צריך להשפיע, אתה חלק מהרשות המחוקקת.

יוסף ג'בארין: ואם אני לא מצליח?

איילת שקד: אז תתאמץ.

יוסף ג'בארין: מה זה "תתאמץ"?

איילת שקד: ברגע שאתה נכשל – אתה נכשל בעבודה הפרלמנטרית – אתה רץ לרשות אחרת.

איילת שקד: אני חושבת שבחלק מהפרדת הרשויות אתה צריך את המאבק שלך מול הממשלה, שזה מאבק לגיטימי, לעשות כאן, בבית הזה.

מיכל רוזין: אז גם אסור לשאול את מבקר המדינה?

מיכל רוזין: חלק מהעניין – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הזמן לתשובה על השאלה החשובה הזאת תם.

יולי יואל אדלשטיין: יהיו בטח דיונים – – –

מיכל רוזין: – – – ועדת הכנסת, ועדת החוקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רוזין, יהיו עוד דיונים, או בוועדת הכנסת או בוועדת החוקה, שם נוכל להמשיך ולהתדיין.

מיכל רוזין: אני רוצה לשמוע את דעתה.

איילת שקד: באמת לא נכנסתי לפרטים עוד.

איילת שקד: בעיקרון, חוקי-היסוד – בדרך כלל זו ועדת החוקה.

איילת שקד: חוק-יסוד: הכנסת יכול להיות גם בוועדת הכנסת.

איילת שקד: צריך לראות.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאלתה של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד שתי דקות לרשותך.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, חברי חברי הכנסת, ברצוני לשאול בדבר חוק העמותות שעבר בוועדת החוקה.

קסניה סבטלובה: מדוע חשוב כל כך להצר את צעדיהן של העמותות שמעבירות ביקורת על הממשלה, אך לעומת זאת עמותות וגורמים פרטיים שמזדהים עם עבודת הממשלה וראש הממשלה זכאים לחופש פעולה כמעט מוחלט, גם כאשר הדוחות הכספיים שלהם זועקים שחיתות וחוסר תקינות שלטונית, וגם אפילו הלבנת הון, כמו שווידאנו בכמה מהפעמים שזה שוקף בתקשורת?

קסניה סבטלובה: לעומת דוחות שקופים לגמרי של עמותות שנחשבות שמאל, יש הרבה עמותות בימין שלא מאפשרות גישה לדוחות הכספיים שלהן, ויש חשד לשחיתות והלבנת הון שם.

קסניה סבטלובה: אז מדוע להעביר חוק שנתפר בכוונה בשביל המידות של עמותות שנחשבות לעמותות שמאליות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: קודם כול אני רוצה לברך את יושב-ראש ועדת החוקה.

איילת שקד: היום הצביעו על חוק השקיפות כהכנה לקריאה שנייה ושלישית.

איילת שקד: אני יודעת שהדיונים היו מעוכבים – וזה בסדר, זו מהות הדמוקרטיה.

איילת שקד: אני שמחה שהחוק מוכן להצבעה במליאה.

איילת שקד: לשאלתך, עמותה שהניהול שלה לא תקין צריכה להיות מטופלת באמת בכלים שיש לרשם העמותות, בין שזה לשלול אישור ניהול תקין או כל מה שיש ברשותו לעשות.

איילת שקד: עמותה שכפי שאמרת, יש בה חשש להלבנת הון ולשחיתות, צריכה להיות מטופלת במסלול הפלילי.

איילת שקד: אבל המטרה של החוק הזה, חוק השקיפות, היא לא להגביל צעדים של עמותות, אלא ליידע את הציבור ואת נבחריו על עמותות שרוב מימונן מגיע ממדינות זרות ושאינטרסים של מדינות אחרות מניעים את העמותה הזאת.

איילת שקד: תארי לעצמך שמדינת ישראל, מכסף של המדינה, הייתה מממנת עמותות שתומכות בברקזיט בבריטניה.

איילת שקד: האם זה נראה לכם הגיוני שמדינת ישראל הייתה מממנת עמותות שפועלות למען יציאת בריטניה מהאיחוד האירופי?

איילת שקד: זה הרי לא מתקבל על הדעת.

איילת שקד: השגריר היה נקרא מייד לשיחת נזיפה, אנחנו – – –

קסניה סבטלובה: – – – שמממנים לבודדים.

איילת שקד: זה ממש לא אותו דבר.

קסניה סבטלובה: למה לא אותו דבר?

איילת שקד: כשחבר כנסת מקבל תרומות מחו"ל הוא לא מקבל ממדינות, הוא לא מקבל מתאגידים, הכול שקוף, ואנחנו גם מוגבלים ל-11,000 שקלים.

קסניה סבטלובה: אבל גם הם שקופים.

איילת שקד: אני מוכנה שנגביל עמותות לקבל ממדינה זרה סכום של 11,000 שקלים, ובזה בעצם – למה אנחנו, חברי הכנסת, מוגבלים ל-11,000 שקלים?

איילת שקד: כי אף אחד מאתנו לא ישעבד את עצמו בשביל 11,000 שקלים.

עמר בר-לב: זה לא קשור.

איילת שקד: בוודאי.

איילת שקד: הרי אחרת – – –

עמר בר-לב: זה גם מתורם ישראלי.

איילת שקד: הרי אחרת היינו מקבלים תרומה של 300,000 שקלים והיינו משועבדים לאותו תורם.

עמר בר-לב: את צודקת, אבל זה לא קשור לכלום.

איילת שקד: ברגע שעמותות מקבלות חצי מיליון שקל ממדינות באירופה, הן במובן מסוים צריכות לרַצות אותן.

קסניה סבטלובה: 11,000 שקלים – – –

איילת שקד: ולכן, אם הייתם אומרים לי: במקום חוק השקיפות אנחנו מוכנים להגביל מימון ממדינה זרה ל-11,000 שקלים, זה היה מתקבל על הדעת.

איילת שקד: אבל זה הרי משהו שלא הייתם רוצים לעשות.

עמר בר-לב: אני בעד שתהיה שקיפות גם על תרומות – – –

נחמן שי: הוא לא רוצה להציע שגם תאגידים וחברות יוכלו לתרום?

איילת שקד: יש עם זה בעיה.

איילת שקד: אני גם לא ישבתי אתו על ההצעה הזאת.

איילת שקד: צריך לבדוק את זה, זה לא דבר טריוויאלי.

איילת שקד: אבל בהחלט תחשבו כמה חכם – היום אני מבינה את זה – היה המחוקק שקבע לנו הגבלה של 11,000 שקלים.

איילת שקד: הרי אף אחד מאתנו לא ישעבד את עצמו בשביל סכום כזה.

עמר בר-לב: את צודקת, אבל זה לא קשור לכלום.

איילת שקד: אבל עמותה שכל תקציבה הוא 2 מיליון שקלים והיא מקבלת חצי מיליון שקלים ממדינה מסוימת, ודאי שהיא תרצה לרצות.

איילת שקד: אז אני רוצה לפחות לדעת שאותה עמותה פועלת בשירות של מדינה זרה.

עמר בר-לב: מה עם תרומות פרטיות?

קסניה סבטלובה: מה עם תרומות ענק – – – שיש אג'נדות?

יולי יואל אדלשטיין: תודה על התשובה, גברתי השרה.

יולי יואל אדלשטיין: שלוש הדקות תמו.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בואו נחזור למה שהיה כאן בפעמים הקודמות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד שמח על השיח החי, אבל אני מזכיר שחברי הכנסת שצועקים קריאות ביניים יתר על המידה לא יקבלו זכות לשאול, וגם אני מציע שחברי כנסת ששאלו ישמעו את התשובה ולא ייכנסו לדיאלוג עם השרה המשיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים עכשיו לשאלה של חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מנסה לתמרן פה, אז אין לי עוד סדר בראש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: גברתי השרה, אני פונה אלייך ככה להרגיע קצת את הרוחות הפוליטיות ולשאול על משהו אחר, שמהיכרות אתך אני יודעת שאם תרצי לקחת את זה כפרויקט את תוכלי.

מירב בן ארי: אני יודעת שאת תוכלי לעשות את זה.

מירב בן ארי: דיברתי על זה כבר בשבוע שעבר.

מירב בן ארי: בשנת 2001, מאי 2001, התרחש אסון "אולמי ורסאי", כשרצפת אולם חתונות קרסה ו-23 מהחוגגים נהרגו ו-400 נפצעו.

מירב בן ארי: ראש הממשלה דאז אריאל שרון הצהיר שהממשלה תיקח אחריות.

מירב בן ארי: נחקק חוק – לא נלאה בפרטים, אדבר בקצרה.

מירב בן ארי: עד היום נקבעו 120 פסיקות פיצויים מתוך 400.

מירב בן ארי: זאת אומרת שיש הורים שנפצעו באסון וכבר נפטרו; זאת אומרת, הם לא קיבלו, והילדים שלהם לא קיבלו.

מירב בן ארי: הפרקליטות, שמייצגת את המדינה על נתבעיה, מבקשת כל פעם ארכות, והשופט מאשר.

מירב בן ארי: זה לא מפתיע, כי רק בשבוע שעבר קראנו גם על הארכות על כתב ההגנה.

מירב בן ארי: זהו מצב אבסורדי, שגם יש כאלה שעדיין בשיקום פיזי, לא מקבלים פיצוי, וגם אלה שקיבלו – מתוך ה-400, 120 קיבלו את התביעות – הם לא קיבלו פיצוי עד היום.

מירב בן ארי: אולי תוכלי לומר לי, האם את, ואת גם עוסקת בנושא של עינוי דין, האם תוכלי לסיים את הסאגה, את הפרשייה הקשה הזאת של מדינת ישראל, ולתת מזור כלשהו לפצועים ובטח למשפחות של ההרוגים?

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: חברת הכנסת בן ארי, שלחת לי מכתב וגם דיברת אתי, ופניתי לפרקליטות והשבתי לך.

איילת שקד: קיבלת את המכתב ששלחתי בחזרה?

מירב בן ארי: לא היה שם – לא משנה, עדיף שאת – – –

איילת שקד: תראי, זה הליך אזרחי – –

מירב בן ארי: – – –

איילת שקד: – – הליך אזרחי שהפרקליטות מטפלת בו.

איילת שקד: הפניתי את זה לפרקליט המדינה, והוא פנה לפרקליטה שמטפלת בזה.

איילת שקד: היא אמרה לי – זאת אומרת, מהתשובה שקיבלתי ממנה – שהם על זה: הם יושבים עם המשפחות, הם מנסים להגיע להסדרים.

איילת שקד: גם השופט שמעורב בזה מנסה לייעל את זה כמה שאפשר.

איילת שקד: הסיבה שהם מבקשים ארכות כל פעם היא – בשביל להגיע להסדרים.

איילת שקד: אם תרצי, נקבע פגישה – את, אני ונציג מהפרקליטות, שיסבירו את זה יותר טוב.

איילת שקד: אבל זה הליך משפטי שמנוהל, ובהליכים משפטיים שמנוהלים אני לא מתערבת, אלא אני רק רואה, כפי שאמרת, שאין עינוי דין, ועל זה הם התחייבו.

איילת שקד: אז אם תרצי, גם נעשה פגישה בעניין.

איילת שקד: דרך אגב, בנושא הדוח שהזכרת, דיברתי על זה עם הפרקליטות; היום דיברתי על זה, דרך אגב, גם עם היועץ המשפטי לממשלה.

איילת שקד: גם שם הסיבה שהם באמת לא עומדים בלוחות-הזמנים שקבע החוק – הרי הפרקליטות מייצגת את משרדי הממשלה – משרדי הממשלה לא נותנים להם את החומר ואת מה שהם צריכים בשביל להגן על המדינה ולתת את התשובה בזמן הסביר, ולכן הם צריכים לבקש ארכה.

איילת שקד: זה לא בהכרח שזה מתעכב בפרקליטות.

איילת שקד: אז דיברתי עם היועץ המשפטי לממשלה, ויכול להיות שצריך לשנות נהלים מול משרדי הממשלה או גם לעשות באמת תיקון בזמן, כדי שזה יהיה יותר נורמלי, ובאמת לתת איזו הוראה ליועצים המשפטיים במשרדי הממשלה, שאם הם מקבלים פנייה מהפרקליטות בעניין משפט כזה או אחר שמתנהל, שגם הם ידעו שהם צריכים לתת תשובה בזמן מסוים, נגיד בתוך ארבעה שבועות.

איילת שקד: כי היום לפעמים פרקליט, פרקליטה, מוצאים את עצמם רודפים אחרי משרדי ממשלה במשך כמה חודשים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, רציתי לשאול על בתי-דין שרעיים, אבל אני מעביר את זה לשאלה אחרת.

עיסאווי פריג': עדיין לא שמענו את עמדת הבית היהודי ביחס להסכם עם טורקיה.

עיסאווי פריג': האם את חושבת שמדובר בהסכם טוב?

עיסאווי פריג': ובאותו עניין, במערכת המשפטית נהוג להבין שברגע שמשלמים פיצויים זו הודאה באשמה.

עיסאווי פריג': האם הדבר נכון לגבי תקרית ה"מרמרה"?

עיסאווי פריג': תודה.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: קודם כול, לא שמעת את דעתנו, מכיוון שעוד לא ראינו את כל פרטי ההסכם ולא ראינו את הנוסח הסופי.

איילת שקד: משנראה את הנוסח הסופי ואת כל פרטי ההסכם נתייחס לגופו של עניין.

איילת שקד: וכידוע, אני חברת קבינט, וכל דבר שיהיה לי לומר על הנושא הזה אגיד קודם כול בקבינט, אם בעד ההסכם, אם נגדו.

איילת שקד: לעניין הספציפי ששאלת, תראה, במקרה הספציפי הזה אין קשר בין הפיצויים לבין האירוע.

איילת שקד: צריך לדעת, ככה זה גם מבחינה משפטית.

איילת שקד: חיילי צה"ל הגנו על חייהם מכיוון שהם נקלעו לזירה של טרוריסטים ומחבלים שהגיעו עם כלי הרג.

איילת שקד: דרך אגב, גם הדוח הבין-לאומי שעסק בעניין אמר את זה, גם חקירה פנימית שניהלנו, וועדות חקירה שניהלנו אמרו את זה.

איילת שקד: אני יכולה להגיד לך שאני גאה בחיילי צה"ל, באופן שבו הם טיפלו ב"מרמרה", כי ב"מרמרה" היו עשרות טרוריסטים עם כלי נשק.

איילת שקד: עוד משהו – – –

עיסאווי פריג': אז למה שילמו פיצויים?

איילת שקד: תראה, שוב, אלה לא פיצויים לאותם מחבלים, צריך לדעת.

איילת שקד: זה לא.

איילת שקד: אבל שוב, כשאראה את ההסכם וכשנדון עליו בקבינט, אתייחס אליו, ואם אתה רוצה, בשבוע הבא נדבר על זה.

איציק שמולי: זה למשפחות שלהם, מה זה "זה לא"?

איציק שמולי: זה למשפחות שלהם.

עיסאווי פריג': ככה כתוב – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג' ולשרה שקד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סתיו שפיר: יש לי שתי שאלות אלייך, כבוד שרת המשפטים.

סתיו שפיר: שאלה ראשונה, בהתייחס לדברים שאמר פה במליאה לפני כמה ימים סגן שר הביטחון אלי בן-דהן ממפלגתך – הוא אמר שהוא בעד להחיל את החוק הישראלי על יהודה ושומרון, הוא בעד סיפוח.

סתיו שפיר: הוא חושב שהפלסטינים צריכים או לעבור לירדן או להישאר כאן ולהפוך לאזרחים, בתנאי שהם יצהירו על אזרחות.

סתיו שפיר: רציתי להבין את עמדתך.

סתיו שפיר: אם את תומכת בסיפוח ובהחלת החוק הישראלי ביהודה ושומרון, האם את בעד להעניק אזרחות ישראלית לקרוב ל-3 מיליון פלסטינים שחיים שם?

סתיו שפיר: ואיך בעינייך זה ישמור על ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית?

סתיו שפיר: זאת שאלה ראשונה.

סתיו שפיר: שאלה שנייה, בנוגע למה שאמרת בעניין העמותות – –

יהודה גליק: 1.5 מיליון אולי.

סתיו שפיר: – – בעניין העמותות, דיברת על העובדה שממשלות זרות מעבירות כספים לעמותות שפועלות לפעמים נגד רצון המדינה.

סתיו שפיר: ובכן, ממשלת ישראל מעבירה בעצמה כספים לעמותות כמו ועד מתיישבי שומרון ובנימין, שראשיהן אמרו שצריך לפעמים לפעול בתחום האפור, לפעול באלימות, להוריד את המדינה על הברכיים – זה ציטוט מדויק – לעשות דברים שהמדינה בעצמה לא הייתה עושה, כמו למשל להכות ולירוק על חיילי צה"ל כשהם מנסים לפנות מאחזים לא חוקיים.

סתיו שפיר: עמותות שפעולות באלימות, שפרסמו את הסרטון האנטישמי לפני הבחירות ודברים אחרים – מדינת ישראל מממנת אותן בכסף מלא.

סתיו שפיר: האם את מתכוונת לפעול כנגד העניין הזה?

סתיו שפיר: זאת שאלתי.

סתיו שפיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

איילת שקד: טוב, את עמדתי המדינית השמעתי כבר הרבה מאוד פעמים.

איילת שקד: אני לא בעד סיפוח כל שטחי יהודה ושומרון.

איילת שקד: אני חושבת שאם את שואלת אותי, בעוד שנים קדימה בעתיד, שטחי C, שחיים שם בין 70,000 ל-90,000 ערבים, אותם צריך לספח, והחוק הישראלי צריך להיות מוחל עליהם.

איילת שקד: חיים שם קרוב ל-400,000 יהודים ובין 70,000 ל-90,000 או 100,000 ערבים, והם בוודאי צריכים לקבל אזרחות מלאה.

איילת שקד: אני חושבת שמדינת ישראל יכולה לקלוט לתוכה בין 70,000 ל-100,000 ערבים.

איילת שקד: כפי שאנחנו חיים בשלום עם נציגינו כאן, אנחנו יכולים לחיות בשלום גם אתם.

יואל חסון: איפה את רואה שלום?

איילת שקד: בשטחי A ו-B, שוב, יש הרבה אופציות: יכולה להיות אוטונומיה, יכולה להיות קונפדרציה עם ירדן, אבל זו בהחלט תוכנית שצריך לשים על השולחן וצריך לדבר עליה בתור אלטרנטיבה לפתרון שתי המדינות ובתור אלטרנטיבה להקמת מדינה פלסטינית ברוב שטחי יהודה ושומרון.

איילת שקד: לשאלתך השנייה – – –

סתיו שפיר: למה – – –

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: לשאלתך השנייה, ממשלת ישראל יכולה להחליט לאן היא מעבירה כספים, כל עוד זה נעשה בהתאם לחוק.

איילת שקד: אם ההעברה התקציבית נעשית בהתאם לחוק ובהתאם לתקנות, אז אין מניעה להעביר גם לעמותות פנימיות שפועלות בתוך ישראל.

איילת שקד: יש הבדל גדול – – –

סתיו שפיר: – – –

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: יש הבדל גדול – אני לא מתייחסת לגופו של עניין, כי אני לא מכירה את הפרטים.

סתיו שפיר: תתייחסי לגופו של עניין.

איילת שקד: אני לא מתייחסת לגופו של עניין, כי אני לא מכירה ציטוט כזה או אחר.

סתיו שפיר: את בני קצובר את לא מכירה?

איילת שקד: בוודאי שאני מכירה את בני קצובר, ואני חושבת שהוא אדם מכובד שעשה הרבה בשביל מדינת ישראל – –

סתיו שפיר: זה מה שהוא אמר.

איילת שקד: – – אבל אני לא מכירה ציטוט כזה או אחר שלו, ולא אתייחס לגופו של ציטוט.

איילת שקד: אני אומרת שמדינת ישראל – יש הבדל גדול אם הממשלה כממשלה ריבונית מעבירה כספים – שוב, בהתאם לחוק – לעמותה במדינת ישראל, לבין מדינת ישראל שמחליטה להעביר כספים לעמותה באנגליה שפועלת למען היפרדות מהאיחוד האירופי.

איילת שקד: זה ההבדל.

איילת שקד: וכל עוד הממשלה נבחרה בבחירות דמוקרטיות – –

סתיו שפיר: זה בסדר להעביר כספים לעמותות שפועלות נגד החוק הישראלי ונגד חיילי צה"ל?

סתיו שפיר: זה בסדר?

איילת שקד: – – אז המדינה, כמו שאת יודעת, סתיו שפיר, מעבירה המון כספים למגזר השלישי, מיליארדים על מיליארדים לעמותות של מגזר שלישי.

סתיו שפיר: שפועלות נגד הצבא?

איילת שקד: כל עמותה נבדקת, העמותות האלה נבדקות – –

סתיו שפיר: בדקתם אותן?

איילת שקד: – – גם על-ידי רשם העמותות וגם על-ידי גורמים אחרים.

איילת שקד: ואם עמותה מסוימת פועלת בניגוד לחוק, אז צריך לטפל בזה.

איילת שקד: אבל כשממשלה ריבונית מעבירה כספים לעמותות בתוך מדינת ישראל, אין עם זה שום בעיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה שקד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני, השאלה שלך.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, כפי שעכשיו שמענו ממך, באמת תהום פעורה בין הרשימה המשותפת לבינך ולבין המפלגה שאת מייצגת בעניין המדיני, שאת רוצה סיפוח ואנחנו חושבים שזה חלק מהשטחים הכבושים.

אוסאמה סעדי: אבל אני רוצה לשאול בעניין – בכל זאת יש תהום פעורה ויש מחלוקות גם בעניין חקיקה אנטי-דמוקרטית ולפעמים חקיקה גזענית, אבל יש שיתוף פעולה מקצועי בינינו בנושאים, כמו שהזכרת, בנושא של בתי-הדין השרעיים, ובאמת מינינו שבעה שופטים, וחתמת בשבוע שעבר על הקמת בית-דין שרעי בסח'נין.

אוסאמה סעדי: וגם הצהרת בעראבה בשבוע שעבר שאת – – –

איילת שקד: בסח'נין, עוד לא הייתי בעראבה.

אוסאמה סעדי: בסח'נין, אבל היית – בעראבה, באפטאר, הצהרת על הקמת בית-משפט שלום בעיר טייבה, בקשה שאני הפניתי, והיו כמה פגישות עם חברי חבר הכנסת ג'בארין, וגם חבר הכנסת טיבי פנה בנושא.

יוסף ג'בארין: לא נקבע כלום.

אוסאמה סעדי: תכף נשמע.

אוסאמה סעדי: העיקר שבאמת יש החלטה להקים בית-משפט שלום, וזו החלטה מבורכת.

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול גם בעניין של ייצוג הולם.

אוסאמה סעדי: שמענו שמשרד המשפטים עבר כבר את הסף של 10%, אפילו 11%, אז מובן שאנחנו רוצים יעד נוסף – עם האוכל בא התיאבון, אף-על-פי שההחלטה היא מ-2012 – אבל אני שואל על משהו שאנחנו עובדים בקשר אליו עם משרד המשפטים ועם משרד האוצר, עם רשות האכיפה.

אוסאמה סעדי: אני הבנתי שיש תזכיר חוק – אני לא רוצה לפרט פה, כדי לא לקלקל – אבל יש תזכיר חוק, ואנחנו רוצים – המושב או-טו-טו מסתיים, ואנחנו מבקשים שתחתמי על תזכיר החוק ותביאי לנו לוועדת החוקה, כי זה יהיה בהסכמה ונריץ את זה לפני סוף השנה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: טוב, תודה רבה.

איילת שקד: אני באמת רוצה להודות לחברי הכנסת אוסאמה סעדי, אחמד טיבי ויוסף ג'בארין שפנו אלי מייד לאחר שמוניתי לתפקיד ואמרו לי: בואי נקים בית-משפט בעיר ערבית, ואמרתי להם: יאללה, בואו נעשה את זה.

איילת שקד: בחודש הבא אני אעשה סיור בעיר טייבה, ואני באמת מקווה שנתחיל לפחות בשנה הקרובה, ונסיים את זה בשנה הבאה.

איילת שקד: בעניין ייצוג הולם במשרד המשפטים, היום יש בו מעל 9% עובדים מבני המיעוטים, ערבים ודרוזים, ומעל 13% – מעל 13% עם מיקור חוץ.

איילת שקד: אני חושבת שמשרד המשפטים בעניין הזה הוא באמת דוגמה לכל משרדי הממשלה האחרים, הוא גם מוביל בנושא הזה.

איילת שקד: בעניין החוק – עוד אין תזכיר, התזכיר יפורסם ביום חמישי.

איילת שקד: אני עצמי טרם עברתי עליו, אבל אני ביקשתי מארז קמיניץ לפרסם אותו עד יום חמישי.

איילת שקד: אני מעריכה שמחר או מחרתיים – – –

אוסאמה סעדי: – – –

איילת שקד: על מה אתה מדבר, לא על החוק של דיני האכיפה?

אוסאמה סעדי: לא, על החובות.

איילת שקד: אה, על החובות, אוקיי.

איילת שקד: אז אני דיברתי על דיני האכיפה, זה יפורסם ביום חמישי.

איילת שקד: בעניין הזה, על התזכיר של ההוצאה לפועל – אנחנו עובדים על זה, אני מקווה מאוד שנעשה את זה באמת עד סוף המושב הזה.

איילת שקד: ועדת החוקה, באמת, זו הוועדה המצטיינת, עובדים בשיתוף פעולה על כל החוקים כמעט – לא כל החוקים, אבל רוב החוקים; אתם עושים עבודה מאוד מאוד מקצועית, ואני באמת מקווה שנסיים את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש, ראשית אני ממש רוצה לברך אותך על שמאז שנכנסתי לכנסת החל שיח בין הכנסת לבין הממשלה.

יהודה גליק: בהחלט, באמת – אני לא מאמין שזה לא הקרדיט שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לאנשי הקואליציה שלא באים, לכן אתה ואכרם חסון מקבלים פעמיים רשות דיבור.

יהודה גליק: לא רק אכרם חסון, גם הייתה פה מירב בן ארי, גם דיברה.

יולי יואל אדלשטיין: וגם מירב בן ארי לא פעם ראשונה פה.

איילת שקד: הנה, גם רחל עזריה.

מיקי רוזנטל: אפשר לשבת שם ולשאול שאלה?

יהודה גליק: אתם מוזמנים לקואליציה, אגב.

יהודה גליק: גברתי שרת המשפטים, אני באמת שמח אפילו להגיד לך "גברתי שרת המשפטים", אני ממש מברך אותך ושמח שאת בתפקיד הזה.

יהודה גליק: אני רוצה, ברשותך, להעלות בפנייך נושא שאת שוחה בו, אבל אני רוצה שתאמרי פה גלויות איפה הדברים עומדים.

יהודה גליק: אגב, בהערת סוגריים, את לא צריכה להתבייש להגיד לסתיו שפיר שכן, כולם יודעים שבסוף יוחל החוק הישראלי על כל יהודה ושומרון, גם היא יודעת את זה.

סתיו שפיר: – – –

יהודה גליק: אבל לענייננו, גברתי, יש נושא שהוא בעיני קו אדום, והוא פסילת אנשים; עצם העובדה – לפסול אנשים – ואני אומר מה כוונתי.

יהודה גליק: אני פונה אלייך כחברת הוועדה לבחירת דיינים.

יהודה גליק: נוצרה מציאות שלא תעלה על הדעת, של כניעה לתכתיבים של מפלגות חרדיות ונציגי הציבור שלהן.

יהודה גליק: גברתי, בכוחך לגבש גוש חוסם בוועדה ואף לגבש רוב לטובת מינוי דיינים גם לערכאות הנמוכות, אך את בוחרת לנקוט קו פסיבי מול ש"ס המטילה וטו על מועמדים המזוהים, רחמנא ליצלן – ידידותיים מדי, לטעמה, כלפי נשים.

יהודה גליק: עיתון "הארץ", עיתון הבית שלך, נדמה לי, פרסם השבוע כי כלל לא מתקיים שום משא-ומתן על מרבית השמות, כי ש"ס הטילה עליהם וטו.

יהודה גליק: למשל, רב שאת עצמך העלית את שמו לא עולה לדיון, כי העז להתיר עגונה.

יהודה גליק: לא מדובר בניצול כוח לביצוע מחטפים, אבל הייתכן שמועמדים נפסלים לא מכיוון שהם לא ראויים לתפקיד, אלא מכיוון שגישתם בסוגיות שונות אינה מוצאת חן בעיני גורמים חרדיים?

יהודה גליק: הייתה מקובלת חלוקה: ציונים-דתיים, חרדים אשכנזים, חרדים ספרדים, אני לא יודע מה, אבל לא יכול להיות שגם הללו יכפו – יחליטו לציונות הדתית מי יהיו המועמדים שלה.

יהודה גליק: השבוע הייתה אמורה להתקיים ישיבה כדי להגיע להסכמה על שלושה דיינים חדשים לערכאה העליונה, בית-הדין הרבני הגדול.

יהודה גליק: הכינוס בוטל.

יהודה גליק: אם הוועדה לא תגיע להסכמות עד 15 ביולי, בית-הדין יושבת בפועל, שכן בג"ץ הודיע על ביטול מינויים זמניים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יהודה גליק: אני כבר מסיים.

יהודה גליק: אני מסופק מאוד אם הסחבת במינוי הדיינים תיעצר עד 15 ביולי, המועד שקבע בג"ץ.

יהודה גליק: גברתי, בעניין הזה מדובר בפסילה אישית של אנשים.

יהודה גליק: עוד משפט אחד: בשבוע האחרון גם פורסם שבית-הדין בישראל פוסל אחד מגדולי הרבנים האורתודוקסים של ארצות-הברית, הרב יחזקאל לוקשטיין, כי הוא לא מוצא חן בעיניהם.

יהודה גליק: גברתי, אני מאוד מאוד מבקש את התייחסותך לשני העניינים האלה.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גליק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, שלוש דקות.

איילת שקד: אני אתחיל דווקא בהתייחסות לרב לוקשטיין, שאני דיברתי בבית-הכנסת שלו לפני חצי שנה.

יהודה גליק: אגב – חצי משפט: אם יש בעיה במפלגה שלי, תגידי שזו בעיה שקשורה למפלגה שלי; את יכולה, זה בסדר גמור.

איילת שקד: אני תכף אסביר.

איילת שקד: אני תכף אסביר הכול.

איילת שקד: אז בעניין הרב לוקשטיין אני רוצה להגיד לך שאני דיברתי בבית-הכנסת שלו לפני חצי שנה, והשר בנט, שהוא שר התפוצות, שלח מכתב מאוד חריף גם לרבנים הראשיים וגם בכלל – לרבנים בכלל – שזה בלתי מתקבל על הדעת.

איילת שקד: בלתי מתקבל על הדעת שרב אורתודוקסי בסדר גודל שלו, הגיורים שלו לא יוכרו בישראל.

איילת שקד: אני מאוד מקווה שהרבנים הראשיים יתייחסו ברצינות למכתב של השר בנט ואנחנו נשמע בשורה בעניין הזה.

איילת שקד: בעניין הוועדה – תראה, חבר הכנסת גליק, אתה סתרת את עצמך.

איילת שקד: מצד אחד אמרת: בוטלו הישיבות וזו סחבת, מצד שני אמרת לי: אל תיכנעי.

איילת שקד: אז יכולנו כבר לבחור אם היינו מקבלים את התכתיבים של המפלגות החרדיות.

איילת שקד: עצם העובדה שאנחנו לא בוחרים והישיבות מתבטלות, זה אומר שאנחנו כנראה לא מקבלים את אותם תכתיבים.

איילת שקד: אני רוצה להזכיר לך שנבחר בינתיים לבית-הדין הגדול רב אחד, הרב איגרא, רב מהציונות הדתית, והמון המון המון שנים לא היה רב מהציונות הדתית בבית-הדין הגדול.

איילת שקד: אני גם רוצה להזכיר לך שבשביל לבחור רבנים לבית-הדין הגדול צריך רוב מיוחס של שבעה, ולכן זה לא שיש למישהו גוש חוסם כזה או אחר, אלא צריכים כולם יחד להגיע להסכמה.

איילת שקד: ופה אני אומרת לחברי הוועדה לבחירת דיינים, בין שזו חברתי חברת הכנסת רויטל סויד, שעושה עבודה מקצועית ביותר בוועדה, בין שאלה הרבנים הראשיים, או כל מי ששומע אותי מחברי הוועדה, אם אנחנו לא נתכנס ונבחר דיינים עד אמצע יולי, בעצם בית-הדין הרבני הגדול ייסגר כמעט, למעשה.

איילת שקד: יש אחריות גדולה מאוד על כל אחת ואחד מאתנו, בוודאי על ש"ס, שהיום בעצם בתי-הדין הרבניים נמצאים תחת אחריותה, בוודאי על המפלגה שלך – יושב-ראש הוועדה הוא השר יובל שטייניץ מהמפלגה שלך, ואני חושבת שצריכים לדבר בראש ובראשונה אתם.

איילת שקד: אני רוצה להזכיר לך, חבר הכנסת גליק, שבוועדה הקודמת חברת הכנסת רויטל סויד, ואני, ורחל לבמור, ואפרת רוזנבלט, ואשר אקסלרוד – –

יהודה גליק: אני מברך אותך על זה.

איילת שקד: – – אנחנו כולנו הצבענו לרב בס, והיה חסר קול אחד.

איילת שקד: זה משהו שגם אתה יכול לטפל בו.

רויטל סויד: לשאלתך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה שקד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא – בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אדוני, לפנים משורת הדין, על השאלה של קודמי, בדמנו; אנחנו עלולים לפספס, ולא בכדי יש פה דחייה.

עליזה לביא: יש פה טוענת רבנית שעתידה לסיים את כהונתה בספטמבר, ולכן במיוחד המפלגות החרדיות טורחות ועושות הכול כדי לדחות, כדי שכן יהיה רוב.

עליזה לביא: ואני קוראת לך מכאן, גברתי השרה, אני יודעת שעבודתך רבה, אבל יש לך הזדמנות היום להשפיע.

עליזה לביא: ארבע נשים בוועדה לבחירת דיינים – שנים חיכינו שתהיינה נשים בוועדה לבחירת דיינים, והנה, ארבע נשים בוועדה.

עליזה לביא: יש לכן הכוח, יש לכן האפשרות.

עליזה לביא: ציין זאת חברי – אנחנו נעשה פה בכייה לדורות, וכרגע המציאות היא עגומה, קשה ובלתי מתקבלת על הדעת.

עליזה לביא: גם היום, המקום של בית-הדין הרבני בציבור הישראלי הוא מקום לא טוב, לא נכון, וכל עיכוב שכזה רק ידרדר אותו וימשיך וידרדר אותו.

עליזה לביא: אז תודה, אדוני, על – אני אעבור לשאלה שמטרידה אותי, אף שאני מודה ומתוודה שאת עיקר דברי כיוונתי לדבר על הדיינים, אז אני אשמח שתתייחסי גם לעניין הזה.

עליזה לביא: גברתי השרה, קודם כול, אני רוצה להודות לך.

עליזה לביא: הבוקר פתחנו את היום במשרד המשפטים – ישיבה ראשונה של הוועדה בנושא של הפללת לקוחות בזנות.

עליזה לביא: אני חושבת שזה צעד אמיץ שלך, וההובלה של משרד המשפטים את הבחינה העמוקה של הפללת לקוחות היא חשובה מאוד.

עליזה לביא: ואני רוצה, קודם כול, לברך אותך על האומץ שאת נוקטת בסוגיה הזאת.

עליזה לביא: גברתי, האם ומתי יש בכוונת הממשלה, בכוונתך, להקים גוף שמטרתו טיפול בשחיתות השלטונית, שחיתות שהולכת ומסתאבת, ואנחנו מגלים אותה במנעד מקומות שונים?

עליזה לביא: אין היום אף גורם ממשלתי שמטפל בסוגיה הזאת; יש פגיעה מתמשכת באמון של הציבור.

עליזה לביא: האם לא ראוי להרים פה גוף כזה שיטפל בשחיתות השלטונית?

עליזה לביא: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איילת שקד: חברתי חברת הכנסת עליזה לביא, רחל לבמור היא אחד מעמודי התווך של הוועדה, ואני מאוד אצטער כשהיא תעזוב, אבל צריך לדעת שבסופו של דבר, כפי שאמרתי לחבר הכנסת גליק, בשביל בית-הדין הגדול צריך רוב של שבעה, ובכל מקרה, כמו שזה היום בוועדה לבחירת שופטים, שצריך להגיע לקונסנזוס לגבי בית-המשפט העליון, בוועדה לבחירת דיינים, בסופו של דבר, יצטרכו להגיע לקונסנזוס, גם אם רחל תהיה וגם אם רחל לא תהיה.

איילת שקד: יש היום גוף שמטפל בשחיתות השלטונית, וקוראים לו המשטרה והפרקליטות.

איילת שקד: המשטרה והפרקליטות – ובראש הפרקליטות עומד פרקליט המדינה ומעליו היועץ המשפטי לממשלה – הן אלה שאמונות על שלטון החוק וגם על מניעת שחיתות שלטונית.

איילת שקד: אני חושבת שדווקא בעניין הזה עושים עבודה טובה.

איילת שקד: המדינה שלנו, יחסית למדינות אחרות בעולם, אינה רוויה בשחיתות.

איילת שקד: ודאי שיש מקרי שחיתות, כמו בכל מקום, אבל הפרקליטות והמשטרה, אני חושבת, עושות עבודה טובה.

איילת שקד: אין צורך להקים גוף מתחרה כלשהו במשטרה או בפרקליטות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני.

נחמן שי: גברתי השרה, הבנתי שאינך מוכנה כרגע לומר דבר על ההסכם עם טורקיה, כי את אומרת שעוד לא ראית אותו ואת לא יכולה לקבוע עמדה.

נחמן שי: בעיני זו הצהרה מאוד משונה, מפני שכחברת קבינט וכמי שבוודאי תורמת את התובנות המשפטיות שם, הייתה מוכרחה להיות לך בוודאי איזו השפעה על המשא-ומתן ועל הקווים האדומים, הצהובים והכחולים שנקבעו שם למשא-ומתן.

נחמן שי: אני רוצה לומר לך בהקשר הזה שמבקר המדינה, שמכבד אותנו היום בנוכחותו, בטיוטת דוח – עוד לא ראינו את הדוח הסופי – על "צוק איתן", בין היתר התייחס לתהליכי קבלת החלטות בקבינט בתקופת "צוק איתן" – נושאים מסוימים שהגיעו לקבינט או לא הגיעו לקבינט, וכן הלאה.

נחמן שי: זאת אומרת, הגופה, סליחה על הביטוי, מונחת לפנינו, והנה אנחנו עדים לתהליך שבו ראש הממשלה מודיע כבר ברומא על ההסכם, ועדיין אתם, חברי הקבינט המדיני-ביטחוני של מדינת ישראל, עוד לא נתתם את הסכמתכם.

נחמן שי: חברך נפתלי בנט אמר היום בטלוויזיה שיש שיפור גדול בעבודת הקבינט.

נחמן שי: לאחרונה הוא מקבל מהם סיוע, וכן הלאה.

נחמן שי: אני מברך על כך, אבל איך הוא יכול להגיד את זה ביום שמתברר שהחלטה כל כך קרדינלית לא קיבלה את אישור הקבינט, והיא כבר למעשה מעשה חתום, מבלי שאתם נתתם את דעתכם עליו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

איילת שקד: ראשית, אני, לצערי, לא קיבלתי את טיוטת דוח המבקר.

איילת שקד: זאת אומרת, אני לא הייתי חברת קבינט ב"צוק איתן" ולא ראיתי את הדוח, אבל שמעתי כמובן מהדלפות בתקשורת, כמוכם, וגם שמעתי, גם בזמן אמת וגם מהשר בנט, על הליקויים בעבודת הקבינט.

איילת שקד: אני רוצה להגיד לך שעצם העובדה שיש לנו – וגם אני מקפידה על זה, וגם השר בנט מקפיד על זה; אני לא יודעת מה עם שרים אחרים – עצם העובדה שיש לנו פעם בשבוע פגישה עם ראש המל"ל ואנחנו כן מתעדכנים, גם על דברים שוטפים וגם על דברים שאנחנו מבקשים להתעדכן, זה שינוי מבורך.

איילת שקד: אני חושבת שזה באמת מטיל גם עלינו יותר אחריות, כי אנחנו צריכים להיות חשופים לדברים.

נחמן שי: אז הנה המקרה – – –

איילת שקד: אני כשרת משפטים כן נתתי דעתי להיבט המשפטי של סגירת התביעות נגד חיילי צה"ל, אבל כמו שאמרתי לך, לא ראיתי את ההסכם הסופי ואת הנוסח הסופי, ולא דנו עדיין על ההסכם בכללותו.

איילת שקד: לא היה הדיון בקבינט – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איילת שקד: – – עד היום על ההסכם בכללותו.

איילת שקד: אנחנו נגיע ביום רביעי לקבינט ונעשה דיון יסודי, ואז נחליט.

נחמן שי: ואם לא תאשרו?

איילת שקד: ואז נחליט מה עושים.

נחמן שי: ואם לא תאשרו?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, השרה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי.

חיים ילין: ההסכם חתום בכפוף.

נחמן שי: אני רוצה לשמוע את ארדואן – – –

חיים ילין: רוצה לשמוע את הכפוף?

נחמן שי: בכפוף.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: – – –

איילת שקד: דרך אגב, חבר הכנסת נחמן שי, אותי ארדואן לא מחבב.

איילת שקד: הוא השווה אותי להיטלר.

חיים ילין: מי?

נחמן שי: אז אנחנו, את דעתנו – – –

חיים ילין: – – – מי?

איילת שקד: לא עושים הסכמי שלום עם אוהבים.

איילת שקד: כן.

חיים ילין: מי השווה אותך – – –?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: ארדואן.

יחיאל חיליק בר: תזכרי את זה כשאת אומרת שאין פרטנר.

חיים ילין: – – – היינו יוצאים נגדו.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: נדרוש פיצוי.

יעל גרמן: – – –

קריאה: ראש הממשלה – – –

רויטל סויד: לא, אנחנו רוצים פיצוי בשבילך.

קריאה: – – – הוצאת דיבה.

חיים ילין: קשה לי.

חיים ילין: קשה לי.

קריאה: – – –

רויטל סויד: יש לי שתי שאלות לגברתי השרה.

רויטל סויד: שאלה ראשונה – כיושבת-ראש ועדת שרים לענייני חקיקה, הייתי שמחה אם היית יכולה לומר לנו כאן, מעל בימת הכנסת, שמה שאנחנו רואים כתופעה, שהיא מאוד מאוד שגרתית, שהצעות חוק של חברי הקואליציה מתקבלות גם כאשר הן מאוד מאוד שטותיות, בעוד הצעות חוק של חברי האופוזיציה, גם כשהן הצעות החוק מאוד מובנות ונכונות ומדויקות, אינן מתקבלות – האם את יכולה כאן להצהיר שאת אינך נותנת יד למגמה הזו?

רויטל סויד: והאם את מוכנה להתחייב שלהבא אנחנו נוכל לראות שינוי מאוד מאוד משמעותי, כך שחברי כנסת מהאופוזיציה שמגישים הצעות חוק יוכלו לראות גם את הצעות החוק שלהם עוברות ועדת שרים?

רויטל סויד: זאת שאלה אחת.

רויטל סויד: שאלה שנייה – לגבי השבוע שעבר, דנו רבות פה במסמך יצחקי.

רויטל סויד: השאלה שלי: מה עשה משרד המשפטים בנושא?

רויטל סויד: האם דיברת על כך עם היועץ המשפטי?

רויטל סויד: האם בדקתם שאין מסמך כזה גם על שופטים, גם על עיתונאים, שמרכז מידע?

רויטל סויד: האם יש נהלים שאת והיועץ המשפטי לממשלה עומדים להוציא בנושא הזה, לגבי מידעים מודיעיניים, בין שיש בהם ממש ובין שאין בהם ממש?

רויטל סויד: אנחנו יודעים שהמסמך הוכן לכבוד היועץ המשפטי הקודם וינשטיין, שהצהיר שהוא לא ראה אותו.

רויטל סויד: מה יש לך לומר לנו בנושא?

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איילת שקד: אוקיי.

איילת שקד: בעניין הצעות החוק, עשרות הצעת חוק של חברי אופוזיציה עוברות.

איילת שקד: אני חושבת שרק בשבוע שעבר העברנו הצעה – לפני שבוע – של עיסאווי פריג'; השבוע העברנו הצעה של חברת הכנסת קארין אלהרר.

איילת שקד: גיל, אם אני לא טועה, בסוף המושב האחרון, ביקשתי ממך לבדוק, וראינו שעברו – אני זוכרת – 36 הצעות חוק של האופוזיציה; באזור ה-40 של האופוזיציה ובאזור ה-100 של הקואליציה.

איילת שקד: קצת פחות.

איילת שקד: אז זה – – –

רויטל סויד: לא הגיוני.

איילת שקד: זה.

איילת שקד: בבקשה, זה – – –

רויטל סויד: 40 ו-100 – זה לא הגיוני.

איילת שקד: זו בדיקה שגיל עשה.

איילת שקד: וזה רק מוכיח את מה שאני אומרת לך – שאנחנו מקבלים את ההחלטות בצורה מאוד עניינית.

איילת שקד: הרבה מכם גם מדברים אתי על הצעות חוק שלהם, ואתם יודעים שאנחנו מתייחסים בצורה מאוד רצינית לכל חברי הכנסת ומנסים באמת לתת כל סיוע לחבר כנסת שרוצה להעביר הצעת חוק, אם היא טובה.

איילת שקד: אני כן אגיד שהכנסת עצמה מחוקקת את עצמה לדעת ומעבירה המון המון חוקים, הרבה יותר ממה שצריך.

איילת שקד: אני כיושבת-ראש הוועדה בהחלט מנסה להדוף חוקים שבעיני משיתים עוד ועוד רגולציה על המשק, כי חבר כנסת – כל חוק כשלעצמו נשמע מאוד מאוד הגיוני, אבל כשמסתכלים על התמונה בכללותה היא מאוד בעייתית.

איילת שקד: לכן אני פונה פה לחברי הכנסת: אני חושבת – ואני, בפעם הבאה שאני אהיה חברת כנסת, אני אעשה את זה – להשית את האנרגיות, יותר בפיקוח על עבודת הממשלה.

איילת שקד: אני חושבת שדווקא חברת הכנסת סתיו שפיר עושה את זה – יותר מפקחת על הממשלה ופחות מחוקקת, וזה דבר שהוא נכון.

איילת שקד: יש המון המון חקיקה בכנסת הזאת, וצריכים להשית את המשאבים, גם של הוועדות וגם של חברי הכנסת, בפיקוח על עבודת הממשלה ופחות בחקיקה.

איילת שקד: לשאלתך השנייה – אני בוודאי שוחחתי על כך עם היועץ המשפטי לממשלה, על מסמך יצחקי, כפי שהוא קרוי, גם אתו וגם עם פרקליט המדינה.

איילת שקד: היועץ המשפטי לממשלה הסביר לי שלא היה בשום צורה איסוף חומר על חברי כנסת ושרים.

איילת שקד: מה שכן היה בתקופת הבחירות לנשיאות, באמת הגיע למני יצחקי חומר על מועמד ספציפי, ופתאום הוא הבין שהחומר הזה שכב במשטרה הרבה זמן, ואז הוא אמר: כדי שאני אדע מה קורה, אני מבקש כרגע את כל החומרים.

איילת שקד: אם יש משהו שהוא חשוב, אני אעביר ליועץ המשפטי לממשלה.

איילת שקד: אם יש משהו שהוא לא חשוב, אני אניח אותו בצד.

איילת שקד: אבל מה שהיועץ המשפטי לממשלה אמר לי, כי אני בהחלט פניתי אליו, זה שבסך הכול המשטרה רצתה לדעת – לעשות מה שנקרא "סדר פסח"; לקחת מכל האגפים ולראות מה נמצא אצלה.

איילת שקד: הוא התחייב שלא היה שום איסוף חומר על חברי כנסת או אנשי ציבור – –

רויטל סויד: את זה המפכ"ל כבר אמר.

איילת שקד: – – כי אם כן, זה סופר-חמור – אבל זה לא היה.

רויטל סויד: את זה המפכ"ל כבר אמר ליושב-ראש הכנסת בשבוע שעבר, ואנחנו עכשיו מבינים את זה.

רויטל סויד: השאלה היא אם את ישבת עם היועץ המשפטי לממשלה, אם קיבלתם החלטות איך זה יתנהל להבא, אם בדקת שאין כזה מסמך על עיתונאים, על אנשי תקשורת, על שופטים, ומה החלטתם להבא, איך הדבר הזה ייראה.

רויטל סויד: הרי מידע צריך לחקור.

רויטל סויד: מה אמור לעשות עם מידע ובכלל, בטח – – –

איילת שקד: זה בנוהלי העבודה בין היועץ המשפטי לממשלה לפרקליט המדינה לבין המשטרה ואגף החקירות.

איילת שקד: אבל אני, מהיכרותי עם היועץ המשפטי לממשלה, ומהשיחות הרבות, היומיומיות, שיש לי אתו, אני בטוחה שנוהלי העבודה מולו יהיו מאוד מאוד מסודרים.

איילת שקד: אני לא שאלתי אם יש מסמכים כאלה על עיתונאים או על שופטים, אני יכולה לנחש שלא, כי כפי שאמרתי לך, העניין הזה התעורר סביב המירוץ לנשיאות, אבל אני לא שאלתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, שאלה ראשונה: מתי נזכה לראות שופטת דרוזית ראשונה בארץ?

אכרם חסון: אני, כמובן, כפי שאת יודעת, לא מבקש פרוטקציות, אני מבקש אפליה מתקנת, נקודת זינוק שווה.

אכרם חסון: האישה הדרוזית תורמת הרבה לחברה הישראלית, תורמת 84% במתגייסים, שזה אחוז המתגייסים הכי גבוה במדינה, ונמאס לי לשמוע כל הזמן ססמאות – כמובן לא ממך.

אכרם חסון: אני רוצה לברך אותך, את מינית – הסמנכ"ל היחידי שיש לנו במשרדי הממשלה הוא בזכותך, תת-אלוף מופיד, שעושה עבודת קודש.

אכרם חסון: כל הצעירים שלנו הם טובים, אבל, לצערי הרב, הם לא זכו לנקודת זינוק שווה ולאפליה מתקנת.

אכרם חסון: השאלה השנייה – מדוע כבודך לא עושה לגליזציה לכל הבתים הלא-חוקיים שהוקמו, ועל-כורחנו הפכנו להיות עבריינים.

אכרם חסון: אני חושב שאת מכירה את המושג הזה.

אכרם חסון: לא מזמן היה פסק-דין תקדימי בקנדה, בבית-המשפט העליון בקנדה, שלמיעוטים צריכות להיות זכויות גם בכתיבת פסקי-דין וגם כאשר באים לשפוט אדם.

אכרם חסון: את יודעת שמישהו לא תכנן בכפרים שלנו, או הממשלה או המועצות המקומיות.

אכרם חסון: אנחנו בונים על האדמות הפרטיות שלנו, אנחנו לא בונים על אדמות מדינה.

אכרם חסון: הצעירים שרוצים להתחתן ולבנות משפחה הופכים להיות עבריינים על-כורחם, מביאים אותם לבית-המשפט, ואנחנו משלמים שלוש פעמים מחיר כבד: קודם כול, קנסות וצו הריסה; דבר שני, תיק פלילי, ואז אנחנו לא יכולים לעבוד במשרדי הממשלה; ודבר שלישי, אנחנו מאבדים את האדמה החקלאית.

אכרם חסון: במקום שהמדינה תדאג לנו, אנחנו גם מפסידים את האדמה.

אכרם חסון: ואני שואל אותך כאן: תראי, יש מתנחלים שבנו מעבר לקו הירוק, ואף אחד לא דיבר, ואנחנו, אין עיננו צרה, ואנחנו לא נגד אף אחד, אבל יש קיבוצים ומושבים שהוקמו על אדמות חקלאיות, ואף אחד לא אמר שום דבר.

אכרם חסון: ברגע שזה מגיע אלינו, הדברים משתנים.

אכרם חסון: אז אנחנו באים ואומרים: אחים לנשק, יש לנו ברית דמים.

אכרם חסון: אני מוותר על כל ברית אם אין לי ברית חיים וברית שוויון נכונה, ואם אין לי ואין לילדים שלי ולנכדים מה שנקרא זכויות בחוק, אז מה אני יכול להגיד, איזה סוג אזרח אני?

אכרם חסון: לכן אני מבקש, אולי באמצעות המשרד שלך, שהוא הקובע, כי כל השרים אומרים לנו: קמיניץ מגביל אותנו, משרד המשפטים מגביל אותנו – אז מתי נזכה באמת להיות אזרחים שווים?

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

איילת שקד: בעניין מינוי שופטת דרוזית – כשאני נכנסתי למשרד המשפטים וקיבלתי את תפקיד יושבת-ראש הוועדה לבחירת שופטים, נדהמתי – נדהמתי – לגלות שעשר שנים לא מינו שופט דרוזי, כל שכן שופטת – מעולם.

איילת שקד: אנחנו מינינו שופט למחוזי, את השופט סאאב דבור.

איילת שקד: אנחנו מינינו בפועל את השופט סרחאן רק בוועדה האחרונה למחוזי.

איילת שקד: בעניין שופטת – ברגע שתהיה מועמדת שהוועדה תחשוב שהיא מתאימה, היא תמונה.

איילת שקד: אנחנו לא מתפשרים בשפיטה.

איילת שקד: כשאנחנו ממנים שופט, כל מינוי זה ל-40-30 שנה.

איילת שקד: אנחנו לא מתפשרים על מועמדים.

איילת שקד: ברגע שתהיה מועמדת שנחשוב שהיא יכולה, היא תמונה.

איילת שקד: גם אני וגם חברי הוועדה האחרים רואים את זה כמשימה.

איילת שקד: דרך אגב, אני גם נתתי הוראה לאתר מועמדים אתיופים, כי עד היום לא היה שופט או שופטת אתיופים, ובקורס השפיטה האחרון היו מועמדים, ואני מאוד מקווה שלפחות חלקם יימצאו מתאימים או תימצאנה מתאימות והן תמונינה.

איילת שקד: אתה יודע שאנחנו מחויבים לזה, ותאמין לי שאנחנו עושים את המקסימום, אבל במינוי שופטים אנחנו תמיד – אצלנו, אם יש ספק, אין ספק; אנחנו תמיד משתדלים למנות את המתאימים ביותר.

איילת שקד: בעניין הכשרת מבנים – אתה יודע שהייתי בשבוע שעבר ביאנוח ובכסרא, ודיברתי על זה בכמה פורומים ובכמה קבוצות.

איילת שקד: אני צריכה לשבת עם השר כחלון, ממפלגתך, שמינהל התכנון נמצא אצלו, ולראות מה אפשר לעשות.

איילת שקד: זו צריכה להיות איזו עבודה משותפת של משרד האוצר, משרד המשפטים ומשרד הבינוי והשיכון, ואנחנו נשב ונראה מה אפשר לעשות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, ראינו את העשייה שלך במשרדך בקשר לבתי-הדין השרעיים ומינוי קאדים, אבל אני רוצה לשאול, האם המעמד של קאדי שרעי הוא מעמד של שופט שלום, ואם כן – למה מספר ימי החופשה של הקאדים השרעיים נמוך – ואפילו אם נוציא את ימי החגים, נמוך במידה ניכרת משל השופטים בבתי-המשפט האזרחיים, אפילו בהשוואה לבתי-המשפט או לבתי-הדין הרבניים.

איילת שקד: כן, פנו אלי בשבוע שעבר בעניין הזה, ואני נתתי הוראה למי שצריך – – –

אוסאמה סעדי: מי פנה?

איילת שקד: אתה, אתה, אוסאמה.

איילת שקד: אתה, אתה.

איילת שקד: חבר הכנסת אוסאמה סעדי פנה.

איילת שקד: לא רציתי לקחת לו את הבכורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברשותך, אני פניתי גם לממ"מ בכנסת שיוציאו, כי אני רוצה להתקדם עם זה, ואני מחכה לתשובות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פניתי אליהם לפני כחודש, אז זו ההזדמנות שאני אקבל גם ממקור ראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איילת שקד: בסדר.

איילת שקד: אני קיבלתי מכתב מחבר הכנסת אוסאמה סעדי לפני שבוע או שבועיים, העברתי את זה לטיפול המשרד.

איילת שקד: אין שום סיבה שהפגרה בבתי-הדין הרבניים ובבתי-הדין השרעיים לא תהיה כמו הפגרה בבתי-המשפט, ואני אטפל בזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – בבקשה, אדוני.

איילת שקד: מה עם הקהל, נהנה?

יולי יואל אדלשטיין: לא יודע, אנחנו לא נוהגים לשאול את הקהל.

יחיאל חיליק בר: גברתי השרה, קודם כול, דיברת על – אולי יום אחד תהיי חברת כנסת, אני רוצה לאחל לך שהיום הזה יהיה קרוב, באמת מתוך פרגון, אבל אני רוצה להיות פחות מנומס – – –

יואל חסון: מתוך אהבה גדולה.

יחיאל חיליק בר: בוודאי.

יחיאל חיליק בר: יש גם – אתה רואה?

יחיאל חיליק בר: – – – פחות מנומס מחברתי רויטל סויד, אבל לחדד את השאלה שלה בנושא החקיקה.

יחיאל חיליק בר: הרי רוב החקיקה, בעצם כי אנחנו רובנו, באופוזיציה, כולנו רק מחוקקים, מגיעה מאתנו.

יחיאל חיליק בר: אני לא מדבר על הצפה סתמית של חוקים, אלא על חוקים אמיתיים, חברתיים.

יחיאל חיליק בר: רובם, אגב, חוקים שלא עולים הרבה כסף, לא פרובוקטיביים.

יחיאל חיליק בר: אני יכול להגיד לך שאני, כחבר כנסת כבר כנסת שנייה, מעולם – מעולם לא אישרה ועדת שרים לחקיקה חוק שלי, אלא אם כן נתתי חוקים שלי כשוחד לחברים אחרים בקואליציה, שיובילו אותם, ואז התחשבתם בהם וכו'.

יחיאל חיליק בר: מעולם לא אישרו חוק שלי, ואני לא מאלה שהולכים ומתחנפים ועושים קומבינות ותן לי ואתן לך.

יחיאל חיליק בר: השאלה שלי היא: א.

יחיאל חיליק בר: למה אתם באמת פוסלים המון המון חוקים טובים?

יחיאל חיליק בר: ב.

יחיאל חיליק בר: את יודעת מה, נחדד את העניין – למה אין שקיפות בוועדת השרים לחקיקה?

יחיאל חיליק בר: למה זה מתנהל כמו איזו מאפיה סגורה, שאנחנו לא יודעים למה פסלו לנו חוקים שלא עולים כסף, שהם לרווחת הציבור, שהם לטובת הכלל, והם נפסלים חד-משמעית – תסתכלי לנו בעיניים ותגידי לנו – רק מפני שהם מהאופוזיציה?

איילת שקד: מה החוק האחרון שהעלית ונפסל?

יחיאל חיליק בר: את זוכרת, עם העוזר שלך, את כרטיס הקדימות לנכים, שנפסל על תקנות?

יחיאל חיליק בר: אה, הכי יפה, החוק שלי, לא לשים מחירים שנגמרים ב-0.99 או 0.95, זאת אומרת, לא לשלם במעות שאינן במחזור – חוק שקיים בכל מדינה נורמלית – פסלו לי אותו.

יחיאל חיליק בר: אגב, אחרי שפסלו לי אותו, יש ריטואל כזה – אני עולה, בקואליציה מבינים שזה היה מטופש לפסול, קופץ לי דוד ביטן והשר ואומרים לי: תוריד אותו, תשובה והצבעה במועד אחר וננסה.

יחיאל חיליק בר: עשיתם לי את זה עם כרטיס הנכים, עשיתם לי עם 99 האגורות, שאני לא יודע איך זה ייגמר – למה לא לאשר חוקים הגיוניים כאלה מראש?

יחיאל חיליק בר: ואגב, אני רוצה גם תשובה על השקיפות של ועדת שרים לחקיקה.

איילת שקד: אין בעיה.

איילת שקד: קודם כול, החוק הזה של המטבעות, לדעתי, קיים בתקנות של משרד הכלכלה – בחקיקה או בתקנות?

יחיאל חיליק בר: אנחנו תמיד אמרנו, זו לא תשובה, כבוד השרה.

איילת שקד: לא, זאת כן תשובה.

איילת שקד: תקשיבו, תקשיבו, אני אמרתי לכם קודם: לא צריך להפגיז את המדינה הזאת בחקיקה מיותרת.

יחיאל חיליק בר: – – – התקנות לא מיושמות, כבוד השרה – – –

איילת שקד: שנייה.

איילת שקד: זה שהתקנות לא מיושמות – תקנות הן חקיקת משנה שצריכה להיות מיושמת.

יחיאל חיליק בר: מצפצפים על זה.

איילת שקד: אז זה בוודאי לא בסדר.

יחיאל חיליק בר: אין לכם פקחים.

יחיאל חיליק בר: אתם לא יודעים לפקח על זה.

איילת שקד: אם מצפצפים על התקנה כי אין פקחים, אז יצפצפו גם על החוק, לצערי, כי אין פקחים.

יחיאל חיליק בר: על חוק אפשר לצפצף?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: גם על תקנות לא.

איילת שקד: אפשר אולי לתבוע תביעה ייצוגית ולגרום להם לא לצפצף.

איילת שקד: תשמעו, אני אומרת לכם כיושבת-ראש ועדת השרים לחקיקה, אני מקבלת כל שבוע בין 30 ל-40 חוקים.

איילת שקד: אם אנחנו היינו מעבירים את כל החוקים האלה, אוי ואבוי מה היה קורה לנו.

איילת שקד: תקשיבו, זה תקף – קודם אני אמרתי את המספרים: 40 לאופוזיציה, 100 לקואליציה, אפילו קצת פחות, זה מספר די סביר.

איילת שקד: חברת הכנסת קארין אלהרר הביאה השבוע חוק שהוא נכון – העברנו אותו; עיסאווי פריג' הביא חוק שאני חושבת שהוא לא נכון – בכל זאת העברנו אותו.

אורלי לוי אבקסיס: – – – דין רציפות, כמה חוקים.

איילת שקד: דין רציפות זה נושא אחר – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איילת שקד: – – אבל ממשלה לא חייבת להצביע בעד חוק שממשלה קודמת הייתה בעדו.

איילת שקד: שרים השתנו ועמדות משרדים משתנות.

איילת שקד: כשיש חוק שכל משרדי הממשלה תומכים בו, בדרך כלל הוא עובר.

איילת שקד: כשיש חוק שמשרד מאוד מתנגד – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

איילת שקד: לא נכון, אצלך בחוק הזה, גם נציבות השוויון במשרד הכלכלה הייתה נגד, אם אני לא טועה, נכון?

יחיאל חיליק בר: אני עד עכשיו מחכה לישיבה אתם.

איילת שקד: מה?

יחיאל חיליק בר: אני עד עכשיו מחכה לישיבה אתם.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איילת שקד: שלי?

איילת שקד: נציבות השוויון אצלי הייתה נגד.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

איילת שקד: יש סיבה שמשרד המשפטים – וגם אני, נכון – וגם הרווחה לא רוצים לתת לזה דין רציפות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לא להפריע בזמן השאלות.

איילת שקד: הממשלה לא חייבת לאשר חוק שממשלה קודמת אישרה.

איילת שקד: בעניין השקיפות – אני מפרסמת כל שבוע את ההצבעה שלי.

איילת שקד: אני אמרתי לשרים – ולצערי, דרך אגב, אין הרבה שרים; יש, אם אני לא טועה, איזה עשרה שרים חברים בוועדה, ובדרך כלל אני יושבת עם עוד שלושה – אני אמרתי להם: תפרסמו את ההצבעות שלכם.

איילת שקד: אני לא מסתירה שום דבר.

איילת שקד: כל חוק שאני מצביעה נגדו, יש לי סיבה, אני יכולה לנמק אותה.

איילת שקד: אני גם הרי פוגשת את כולכם ביום שני ואנחנו מדברים ומסבירים.

יחיאל חיליק בר: אני מצדיע לך.

יחיאל חיליק בר: למה לא לעשות את זה נוהג לכולם?

איילת שקד: גם זה משהו שאני לא חושבת שצריך להיות בחקיקה.

איילת שקד: זה צריך להיות, כמו שאתה אומר, נוהג.

איילת שקד: אני מפה קוראת לשרים: תגידו מה הצבעתם, אין עם זה שום בעיה.

איילת שקד: זה בהחלט צריך להיות נוהג.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איציק שמולי – בבקשה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא פוגע בחוק חופש המידע?

איילת שקד: לא, כי אני אומרת מה אני מצביעה, וכולם מקבלים את ההחלטות.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד שתי דקות לרשותך לשאלה.

איציק שמולי: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, גברתי השרה, מכובדי מבקר המדינה וכל הצוות, גברתי, שתי שאלות, ברשותך.

איציק שמולי: הקדנציה שלך נפתחה ביוזמה מבורכת מאוד בהוצאה לפועל.

איציק שמולי: אני, מתוך עיסוק גובר ובאמת אינטנסיבי בנושא הזה, אומר לך שיש בעיה עם שתי אוכלוסיות מיוחדות: 1.

איציק שמולי: קשישים; 2.

איציק שמולי: חיילים בודדים שמתנהלים נגדם הליכי הוצאה לפועל.

איציק שמולי: האם המשרד יוכל לשקול מדיניות אחרת, מקלה?

איציק שמולי: זה הגיע לאבסורד, גברתי השרה, שלפני כחודש היה דיון אצל קארין בוועדה על קשיש ניצול שואה בן 101, שהיה איום של ההוצאה לפועל לזרוק אותו מהבית.

איילת שקד: דנו בזה אצל ניסן.

איציק שמולי: זה דבר שלא יעלה על הדעת.

איציק שמולי: השאלה השנייה, אני רוצה לשאול אותך על תקופת הצינון.

איציק שמולי: היום, לגנרלים, אנחנו יודעים מהי תקופת הצינון – שלוש שנים.

איציק שמולי: למי שמסיים את השירות הציבורי בפקידות הגבוהה יש תקופת צינון של שנה, וגם בזה לא עומדים.

איציק שמולי: אני רוצה להתריע על איזו תופעה, בעיקר של הרגולטור של שוק ההון והביטוח, שמנהל טריליונים על טריליונים של שקלים של הציבור, לא עוברים אפילו שלושה חודשים והוא עובר לנהל חברת ביטוח.

איציק שמולי: האם אתם לא רואים כאן חשש לפגיעה חמורה לא רק בטוהר המידות אלא גם למראית עין של טוהר המידות?

איציק שמולי: האם יכול להיות מצב שמישהו אחראי לשוק של חברות ביטוח ואחרי שלושה חודשים הופך להיות – – –

איילת שקד: יש צינון של שנה.

איציק שמולי: נכון, אבל מה שקורה, שיש ועדה – – –

אורלי לוי אבקסיס: הגשתי הצעה לתקופת צינון של שלוש שנים, דחית אותנו.

איציק שמולי: בית-המשפט המחוזי בירושלים – אני מסיים – בית-המשפט המחוזי בירושלים, בשבתו כוועדה לקיצור תקופת הצינון, יכולים להגיש אליו בקשות, והוא מקצר את זה בדרך כלל משנה לשלושה-ארבעה חודשים.

איציק שמולי: יש פה פגיעה חמורה בטוהר המידות.

איציק שמולי: אני רוצה את ההתייחסות שלך, האם תהיו מוכנים לשקול הארכה של תקופת הצינון לפקידים בכירים בשירות הציבורי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: חבר הכנסת שמולי לא ציין – זה לא שהוא עבר אחרי שלושה חודשים לעבוד בחברת ביטוח, זה אחרי שהוא צ'יפר אותו בתוקף תפקידו כמפקח על הביטוח, את אותה חברת ביטוח – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

חיים ילין: איפה את רוצה שיעבוד?

איילת שקד: אני אענה על שתי השאלות.

איילת שקד: בנוגע להוצאה לפועל, אני באמת התחלתי את הקדנציה עם חוק ההפטר.

איילת שקד: האדם הראשון שקיבל הפטר, זו הייתה אישה קשישה בת 85, ובהחלט בקרב אוכלוסיית הקשישים, אני מסכימה, הבעיה היא הכי קשה.

איילת שקד: אני אחשוב על מה שאמרת ואני אדבר על זה עם תומר מוסקוביץ, מי שעומד בראש ההוצאה לפועל.

איילת שקד: אני צריכה להבין את ההשלכות של זה.

איילת שקד: בעניין השני, תראו, זו דילמה, מה שאתם אומרים, ואני אסביר.

איילת שקד: אנחנו רוצים שלמגזר הציבורי יבואו האנשים הכי טובים.

איילת שקד: כמו שאמרת, יש כמה רגולטורים שאחראים לעשרות ומאות מיליארדים.

איילת שקד: תמיד גם, משום מה, רגולטורים פחות נתונים לביקורת ציבורית מאשר הדרג הנבחר, ולכן מוטלת עליהם אחריות אדירה; האחריות שמוטלת על ראש אגף התקציבים, על המפקחת על הבנקים, על המפקחת על הביטוח ועל שוק ההון – אחריות אדירה.

איילת שקד: אנחנו רוצים שיבואו לשם האנשים הכי הכי טובים.

איילת שקד: ברגע שאתה משית תקופת צינון של שלוש שנים – – –

איציק שמולי: לא שלוש שנים, אבל גם לא שלושה חודשים.

איילת שקד: זה לא בסדר.

איילת שקד: דרך אגב, את זה אני צריכה לבדוק.

איילת שקד: אם החוק אומר שנה, זו צריכה להיות שנה.

מיקי רוזנטל: יש כזו ועדה שמקלה להם לפעמים.

איילת שקד: אז אפשר לעשות תיקון, דרך אגב, ולראות שאי-אפשר יהיה להקל.

מיקי רוזנטל: בעולם מקובל, גברתי, שהאנשים האלה ממשיכים לקבל כסף מהמדינה ועושים שירות ציבורי, למשל עומדים בראשות ועדות או כל מיני כאלה, ואז תקופת הצינון מתארכת בתשלום.

מיקי רוזנטל: זה פתרון ביניים ראוי.

איילת שקד: זה פתרון מעניין.

איילת שקד: זה פתרון יפה, אני לא מכירה אותו, אפשר לדון בו.

איילת שקד: אבל צריך להיזהר, כי בסופו של דבר, אתם מבינים, אלה אנשים שאחראים לסכומי כסף עצומים.

איילת שקד: אנחנו מסתכלים על שוק ההון ואנחנו רוצים שיהיו שם האנשים הכי טובים, ותקופת צינון של שלוש שנים יכולה – –

איציק שמולי: שלוש שנים זה לא הגיוני, אבל גם שלושה חודשים זה לא הגיוני.

איילת שקד: – – להרחיק אנשים.

איילת שקד: גם שלושה חודשים זה בהחלט לא הגיוני.

איילת שקד: נבדוק את זה, אתה צודק במאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לשרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: גמרתי את הנושאים?

יולי יואל אדלשטיין: התנהלנו כאן שעה וחמש דקות בדיוק, על השעון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לכל השואלים על השאלות הקצובות בזמן, וגם ודאי לשרה, שאפשרה רב-שיח מאוד פורה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני עובר לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: אני עוד פעם מציין את נוכחותו של מבקר המדינה, מנכ"ל משרדו, בכירי משרדו כאן, לכבוד הדיון הבא, שהוא הצעות וסיכומים של הוועדה לענייני ביקורת המדינה – דיון והצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הדיון יתקיים לאחר שחברת הכנסת קארין אלהרר, יושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, תציג את הסיכומים ואת ההצעות.

יולי יואל אדלשטיין: יתקיים דיון, ובסופו של הדיון אנחנו גם נקיים הצבעה.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, כבוד מבקר המדינה, מנכ"ל משרד מבקר המדינה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, לפני שנה נבחרתי לכהן כיושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, ועדה שדנה בכל שבוע במספר רב של דוחות מבקר המדינה שמצביעים על כשלים שצוות מבקר המדינה, והמבקר בראשם, עומדים עליהם בהתנהלותם של הגופים המבוקרים.

קארין אלהרר: אני יודעת שיש המון דוחות, אבל שמתי לעצמי מטרה לדון בכמה דוחות באופן עקבי, ביסודיות והתמדה – אחרי דוחות מסוימים – ולוודא שעבודת תיקון הליקויים נעשית כראוי.

קארין אלהרר: לא פעם אני מוצאת עצמי נפעמת נוכח ההתנהלות המרושלת מצד משרדי הממשלה, שמגיעים ללא תשובות, ללא שינויים, ועם ליקויים שמתמשכים שנים על שנים.

קארין אלהרר: דבר אחד ניכר באופן די ברור: לא תמיד יש מדיניות ברורה של ממשלת ישראל.

קארין אלהרר: המדיניות הרבה פעמים היא היעדרה של מדיניות.

קארין אלהרר: ללא מעקב של הגורמים שאמונים על ההתנהלות של המשרדים, וללא פיקוח, ולעתים מי שמשלם את המחיר זה האזרחים.

קארין אלהרר: על אף הדברים האלה, בתום שנה גדושה בדיונים, אני מתכבדת להגיש לאישור הכנסת את סיכומיה והצעותיה של הוועדה לביקורת המדינה לדוחות מבקר המדינה, לפי סעיף )

קארין אלהרר: 18א) לחוק מבקר המדינה.

קארין אלהרר: אישור מסקנות הוועדה על-ידי מליאת הכנסת עתיד להביא בעיני משנה תוקף להחלטות הוועדה והקפדה על תיקוני הליקויים שעליהם הצביע המבקר ועלו לדיון בשנה האחרונה.

קארין אלהרר: כוחה של הוועדה, כמו שאמרתי, הוא בהתמדתה – בדיוני המעקב, בתזכורת לגופים להעביר את החומרים המבוקשים כפי שהם מצוינים בסיכומי הוועדה, בפיקוח אפקטיבי ויומיומי אחר ביצוע המלצות המבקר.

קארין אלהרר: אנחנו כולנו עדים – ביום פרסום דוחות המבקר יש רעש מאוד גדול, אבל החשיבות העצומה היא בכך שהוועדה עוקבת יום אחרי יום, לא רק ביום מיוחד אחד.

קארין אלהרר: הוועדה נוגעת בענייני היום-יום של אזרחי ישראל: חשמל, מים, דואר, רשות השידור, מימוש זכויות בביטוח הלאומי, זכויות עיוורים ועוד ועוד – התנהלות תקינה או בלתי תקינה של גופים מבוקרים: מחלקת המיון בבתי-חולים, התנהלות המגזר הציבורי, רשות המסים, הליכי גיור, שירות לאומי, עסקים קטנים ועוד.

קארין אלהרר: אזרחי ישראל מתמודדים עם ביורוקרטיה קשה, מסואבת ובלתי פוסקת, כמעט מכל גוף שבא אתם במגע.

קארין אלהרר: המטרה שלנו, בוועדה, היא להביא את נקודת מבטו של האזרח האחרון בפני הממסד ולהדגיש מה הם הכשלים והאתגרים שעמם הוא מתמודד כשהוא מגיע לממש זכויות בסיסיות.

קארין אלהרר: הסיכומים וההצעות שמונחים לפניכם משקפים רק חלק קטן מהעשייה בוועדה, היות שפרקי הדוחות החסויים נדונו בוועדת המשנה לנושאי ביטחון, יחסי חוץ וקשרי מסחר בין-לאומיים.

קארין אלהרר: סיכומיה והצעותיה של הוועדה בנושאים אלה, מטבע הדברים, אינם מונחים על שולחן הכנסת, ורואים אותם כאילו אישרה אותם הכנסת על-פי סעיף 18(ג) לחוק מבקר המדינה.

קארין אלהרר: אני כולי תקווה כי אישור הסיכומים וההמלצות על-ידי מליאת הכנסת יגרום לפעילות נמרצת יותר של משרדי הממשלה והגופים האמונים על יישומם.

קארין אלהרר: מרגע זה אני מצפה ממשרדי הממשלה ומהגופים המבוקרים לעשות את המיטב, ואז לא רק הכנסת נתנה משנה תוקף, אלא גם הם הבינו את החשיבות.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות מקרב לב למבקר המדינה, השופט בדימוס יוסף חיים שפירא, למנכ"ל משרד מבקר המדינה מר אלי מרזל, למנהלי החטיבות ולצוות המשרד, המשתתפים באופן קבוע בישיבות הוועדה, על שיתוף הפעולה הפורה, שיש בו כדי לתרום תרומה ממשית לכך שההתייחסות הרצינית של הגופים המבוקרים – והיא קורית רק בזכות הדבר הזה, ולתיקון הליקויים שהועלו לדוחות הביקורת.

קארין אלהרר: אני רוצה גם לנצל את ההזדמנות שנוכח כאן מר צבי ורטיקובסקי, מנהל החטיבה הכלכלית, שאני יודעת שהוא פורש בימים אלה.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות לך, צבי, על השתתפותך בדיונים ועל הערותיך החכמות בהם.

קארין אלהרר: אני רוצה להודות גם לכל חברי הוועדה, שנטלו חלק פעיל בישיבות הוועדה ובגיבוש סיכומיה והמלצותיה; להודות כמובן לכל המשתתפים בדיונים, נציגי הגופים המבוקרים, נציגי העמותות, נציגי החברה האזרחית ואזרחים מן המניין שהגיעו ונתנו את הצבע והקול המיוחד שלהם.

קארין אלהרר: לא אוכל כמובן לסיים בלי להודות לצוות הוועדה, שעוסק במלאכת הביקורת ותורם לעבודת הוועדה שנים רבות, אבל כמובן גם בשנה האחרונה: מנהלת הוועדה, גברת חנה פריידין; סגן מנהלת הוועדה, מר איל קופמן; רכזת בכירה בוועדה, גברת חנה יוסף; היועצים המשפטיים, עורך-דין תומר רוזנר, עורך-דין גלעד קרן; דובר הוועדה, מר יגאל אמיתי; עובדת מרכז המידע והמחקר של הכנסת, גברת אוריאנה אלמסי – תבוא על כולכם הברכה.

קארין אלהרר: אני מבקשת מחברי לאשר את מסקנות והמלצות הוועדה וכך לתת משנה תוקף לקיומן.

קארין אלהרר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה ליושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה חברת הכנסת קארין אלהרר גם על דבריה וגם על עבודתה המסורה בתחום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח את הדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, סגן יושב-ראש הכנסת, שלאחר מכן גם יחליף אותי בניהול הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – מירב בן ארי, זהבה גלאון, ישראל אייכלר, מנואל טרכטנברג, תמר זנדברג וכן הלאה, על-פי הרשימה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת קארין אלהרר, אני קודם כול רוצה לברך אותך על עשייתך בוועדה לביקורת המדינה, ועדה שאני מכיר, כמי שהיה פעם יושב-ראש הוועדה; ועדה מרתקת, חשובה, הוועדה, למעשה, היחידה בכנסת שיכולה לדון בכל נושא ובכל עניין.

יואל חסון: אני רוצה באמת בהזדמנות הזאת לברך, בירכתי גם אותך, היית ככה בדרך, גם לברך כמובן את חברי הצוות של הוועדה, המסורים, הגברת פריידין, כמובן, שהוזכרה כאן, והחברים האחרים.

יואל חסון: גם כמובן לציין כאן את כבוד מבקר המדינה, מר שפירא, שנמצא כאן אתנו בדיון הזה.

יואל חסון: רציתי להעלות שתי סוגיות שלדעתי חשובות מעבר לאישור הזה, ואני מאמין ומקווה שהכנסת אכן תאשר את הדוח הזה, אבל אחד הדברים הראשונים שהייתי רוצה, שהייתי חושב – וגם פניתי אלייך, גברתי היושבת-ראש, לדון בו, ואני יודע שאת מקדמת אותו, זה הנושא של מעמדו של מבקר הפנים ביחידות שונות, ביחידות הממשלה השונות, במשרדים, בחברות.

יואל חסון: מבקר הפנים הוא באמת שומר סף חשוב, כזה שצריך לקבל את היחס הנכון, את הכלים הנכונים, צריך לקבל מעמד שיאפשר לו השפעה על הגוף שהוא חלק ממנו.

יואל חסון: אני זוכר דיונים בוועדה לביקורת המדינה שבהם היו מספרים לי מבקרי פנים שהמשרד שלהם נמצא בקצה המסדרון, ליד השירותים, והם גם לא יודעים את הדרך ללשכת המנכ"ל, או ללשכת השר, או ללשכת יושב-ראש החברה הציבורית, הממשלתית.

יואל חסון: זה כמובן דבר שצריך להשתנות.

יואל חסון: אנחנו, הכנסת, המחוקקים, צריכים לפעול לשיפור מעמדו של מבקר הפנים, לחזק את היכולות שלו ולאפשר לו באמת הרבה יותר כלים.

יואל חסון: דבר נוסף ואחרון שהייתי רוצה להתייחס אליו זה באמת הנושא של חושפי שחיתויות.

יואל חסון: יש באמת תמורה גדולה מאוד בתחום הזה, יש שינוי גדול לטובה בתחום הזה, של היחס לחושפי שחיתויות.

יואל חסון: העובדה שגם מבקר המדינה וצוותו מאפשרים את הכלי הזה, של צווי ההגנה, הזמניים והקבועים, כדי להגן על אלה שחושפים שחיתויות ומועמדים בדרך כלל לניסיון הדחה או פיטורים או דברים מהסוג הזה.

יואל חסון: גם הנושא הזה – הוועדה לביקורת המדינה צריכה להיות האכסניה שתתייחס לטיפול בחושפי שחיתויות, לחשוב על עוד כלים שיאפשרו להגן עליהם, על עוד כלים שיאפשרו לעודד אנשים לחשוף שחיתויות במקום שהם עובדים בו ונמצאים בו.

יואל חסון: אני חושב שזה אחד הדברים החשובים שיאפשרו מינהל תקין ובאמת יכולת גם של המדינה לתקן ולאתר את מי שמנסים להשחית את המערכת ואת מי שמנסים לפגוע בה.

יואל חסון: אלו באמת שני נושאים שבעיני חשוב שיהיו על סדר-היום של הוועדה, וגם של מליאת הכנסת, ואני כמובן אצביע בעד אישור הדוח הזה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואל חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שהכרזתי אחרת, אז רק להבהיר שחברי הכנסת דב חנין ומירב בן ארי התחלפו במקומות שלהם.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, מכובדי מבקר המדינה ואנשי הצוות, גברתי יושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, הדוח הזה הוא קודם כול תעודת כבוד; הוא תעודת כבוד לוועדה לביקורת המדינה על עבודתה המסורה והשיטתית בשורה ארוכה של נושאים, והוא תעודת כבוד לכם, אדוני המבקר ואנשי הצוות שלך, על היכולת לעסוק בשורה ארוכה של נושאים קריטיים לחברה הישראלית בצורה מעמיקה, רצינית, אמיצה ושיטתית.

דב חנין: אני רוצה לעבור על כמה נושאים שאני פשוט נחשפתי להם, נושאים שאני עוסק בהם בעצמי, ואני מכיר לכם, אנשי המבקר, תודות רבות על העבודה הגדולה שעשיתם: סוגיות בריאות הנפש; כל הנושא של ניסויים בבעלי-חיים; מניעת אובדנות באסירים ועצורים; כל הסוגיה של ההתייחסות ליוצאי אתיופיה בישראל; כל השאלות החברתיות והאחרות שקשורות לזרים שאינם בני-הרחקה מישראל; הפרובלמטיקה של מערך תחנות טיפת-חלב; כל מה שמתרחש באגף שיקום נכים במשרד הביטחון; סוגיות של סיוע בדיור לזכאים; כמובן, הדוח החשוב שלכם על טיפול בזיהום אוויר ממקורות נייחים; כל הנושא של עובדי קבלן; הפעילות של המדינה, או יותר נכון חוסר הפעילות של המדינה, בהגנה על זכויותיהם של עובדים בשכר נמוך; סוגיית השירותים לאנשים עיוורים; סוגיית השילוב של האוכלוסייה הערבית בתעסוקה – אלה הם נושאים מתוך המערך האדיר של הנושאים שמבקר המדינה עסק בהם; אלה הם נושאים שאני מתעסק בהם באופן ישיר, ואני יודע לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, כמה תרומתם של הדוחות של מבקר המדינה ושל הדיון בוועדה שגברתי, חברת הכנסת אלהרר, את עומדת בראשה, כמה הם היו תורמים.

דב חנין: אבל הנה האתגר, עמיתי חברי הכנסת – ואני נמצא כאן על הדוכן בהרגשה של תסכול; אני חושב שאתם עושים עבודה נהדרת.

דב חנין: אתם מביאים את העבודה המצוינת שלכם לוועדה, וגם בוועדה יש עבודה טובה, יש דיונים, יש המלצות.

דב חנין: אבל אם אני מסתכל על כל אחד מהנושאים האלה ואני שואל: אוקיי, ומה אנחנו, הכנסת, עשינו עם כל הדברים האלה, מעבר לאימוץ, מעבר להמלצות הנוספות?

דב חנין: מעבר להערכה של העבודה שאתם עשיתם?

דב חנין: – אני חייב לומר לכם ביושר, ובהרבה כאב:

דב חנין: אנחנו לא עשינו את מה שצריך.

דב חנין: והאתגר שלנו, אדוני היושב-ראש – בעברך היית יושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה – הוא לבנות כלים חדשים ונוספים ליישום מסקנות המבקר בפועל, במציאות.

דב חנין: אנחנו לא יכולים להשלים עם זה שיש דוח כל כך ביקורתי לגבי עובדים בשכר נמוך, אבל המציאות של עובדים בשכר נמוך נמשכת כאילו הדוח נכנס לאיזה ארון מכובד ואנחנו ממשיכים בדרכנו.

דב חנין: ולכן, גברתי יושבת-ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, אני חושב שהאתגר הגדול שעומד בפני הוועדה – ואני מציע לך – – –

יואל חסון: נא לסיים.

דב חנין: אני מסיים בזה.

דב חנין: אני מציע לך לכלול את הנושא בתוכנית העבודה העמוסה של הוועדה.

דב חנין: זה הצורך בכלים נוספים לבניית ולהבטחת יישום מסקנות קונקרטיות של דוחות ביקורת, כי אחרת אנחנו נחזור ונברך על ביקורת ועל עבודה – –

יואל חסון: תודה.

דב חנין: – – מצוינת בוועדה לביקורת המדינה, אבל לא נצליח לשנות את מה שצריך.

דב חנין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת חנין.

יואל חסון: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה קארין אלהרר, אדוני המבקר, כל הצוות, אני רוצה לברך את חברת הכנסת אלהרר.

זהבה גלאון: אני, ככה, תמיד מצרה על זה שאני לא נוכחת במספר מספיק של ישיבות אצלך, אבל בכל ישיבה שהייתי, ובכל דיון שיזמתי, היו נציגי המבקר, וסיפרתי לקארין שכרכתי את הדוח במלואו, ואני רוצה לברך אותך על העבודה המצוינת שאת עושה בשוטף וגם על הדוח.

זהבה גלאון: סקר את היריעה חברי חבר הכנסת דב חנין – תקצר היריעה, כן, אבל לפחות כמה הסוגיות שסקר חבר הכנסת חנין ראויות לכל ציון, ומשרד המבקר – לכל שבח, על ההתייחסות הרצינית והשיטתית והמעקב אחרי הנושאים שעומדים על סדר-היום.

זהבה גלאון: אני מודה שאני לא יכולה שלא לנצל את הנוכחות של המבקר במליאה – אומנם המבקר לא יכול להשיב, אבל אני יכולה לדבר.

זהבה גלאון: אני רוצה להתייחס לסוגיה שמסעירה, הייתי אומרת, את המערכת הפוליטית, את המערכת המשטרתית.

זהבה גלאון: פורסם על-ידי רביב דרוקר לאחרונה שיש מסמך רדום, אני אקרא לזה ככה, אחר כך הסבירו לנו שזה מסמך מודיעיני, בידי המשטרה.

זהבה גלאון: יושב-ראש הכנסת, אחרי דיונים שהיו כאן

זהבה גלאון: בעקבות היוזמה של חברת הכנסת רוזין להקים ועדת חקירה בעניין הזה – יושב-ראש הכנסת הזמין את המפכ"ל אליו לשיחה כדי לבחון מה אמיתות הדברים, ואני חושבת שתפקידו של המבקר לבחון את נוהלי הטיפול של המשטרה בחומר המודיעיני שנאסף נגד נבחרי ציבור.

זהבה גלאון: אני מודה שעולה חשש כבד – נבחרי ציבור כמובן לא חסינים מחקירות, ואם מישהו מאתנו עשה משהו ויש מידע עליו, אז אני דורשת שהוא ייחקר לאלתר.

זהבה גלאון: אני מודאגת מזה שנשארים תיקים רדומים, שאוספים אותם – אנחנו לא ארגון פשע, לא ארגון פשיעה – שאוספים תיקים וחומרים רדומים על חברי כנסת, שאפשר יהיה להשתמש בהם בבוא הזמן כדי לסחוט אותם.

זהבה גלאון: לכן, אני מנצלת את ההזדמנות שהמבקר יושב כאן, ואני קוראת לו לחקור את ההתנהלות של המשטרה במקרה הזה, את הכללים שמנחים איסוף מידע נגד אנשי ציבור ואופן הטיפול בו.

זהבה גלאון: רק היום קראתי במאמר ב"הארץ" של רביב דרוקר – הוא כותב – ציטוט קצר, שבמסמך שבידי המשטרה מצוטט מישהו שאומר שהוא העביר כסף מזומן לפוליטיקאי.

זהבה גלאון: אם זה נכון, זה חמור, זה דורש חקירה, אבל אני חושבת שבעקבות הרעש הציבורי, על המבקר – אני גם פניתי בצורה מסודרת, לא הייתי מעלה את זה לולא הייתי עושה את זה בצורה מסודרת – לבחון את דרכי ההתנהלות של המשטרה בכל מה שקשור לאיסוף מידע על חברי כנסת, התנהלות תקינה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יואל חסון: אני יכול להגיד לך, חברת הכנסת גלאון, שעל-פי סעיף 21, הוועדה לביקורת המדינה יכולה לבקש ממבקר המדינה לבדוק, לעשות בדיקה.

זהבה גלאון: אז אנחנו עושים כאן עבודת צוות משולבת.

זהבה גלאון: גברתי, אני זורקת לך – –

יואל חסון: אז אם יהיה דיון כזה, לדעתי הרוב – – –

זהבה גלאון: – – אני זורקת לך את הכפפה.

זהבה גלאון: אנא, תיזמי דיון בוועדה לביקורת המדינה.

זהבה גלאון: שנינו בטוח נבוא, ואם המבקר יוזמן, כבר עשינו.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: בדרך כלל זה גם נעשה בתיאום עם מבקר המדינה, ובסדר גמור.

יואל חסון: חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא; חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

יואל חסון: דרך ארוכה יש לך.

תמר זנדברג: אני יושבת רחוק.

יואל חסון: מאחל שתתקרבי.

יואל חסון: שלוש דקות.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה גם לברך את חברתי קארין אלהרר על העבודה ועל הדוח שהנחת לפנינו, וגם את מבקר המדינה וצוותו על נוכחותכם; מנהלת הוועדה לביקורת המדינה.

תמר זנדברג: אני בהחלט יכולה להעיד שהביקורים היחסית נדירים שלי בוועדה לביקורת המדינה באמת אפשרו להתרשם מעבודה מאוד מאוד רצינית ויסודית שנעשית בקדנציה הזאת.

תמר זנדברג: עליכם, משרד מבקר המדינה, מן הסתם לאורך כל הקדנציות, אבל בקדנציה שלך, חברתי קארין אלהרר, בהחלט הוועדה לביקורת המדינה היא בולטת, היא משפיעה, ולראיה, רק מספר הפרשיות והאירועים שבאמת עומדים במוקד סדר-היום ותשומת הלב הציבורית שנדונים אצלך וגם מגיעים לפתרון או לפחות להישגים משפיעים, ויישר כוח על כך.

תמר זנדברג: אני רוצה להתייחס לעוד דבר שככה מסעיר אותנו וגורם לנו, הייתי אומרת, לבושה או לקצת התכווצות בכיסאותינו ביומיים האחרונים, ואני לא חושבת שיכולים לעבור כאן עליו לסדר-היום, והוא ביטול הפרס שרצתה להעניק המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון לארגון "שוברים שתיקה".

תמר זנדברג: אנחנו – סיעת מרצ, ביוזמתה של חברתי מיכל רוזין – פנינו היום לנשיאה ולהנהלת האוניברסיטה במחאה על הדבר הזה.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לכם משהו: "שוברים שתיקה" זה ארגון, כמו שאמרה הנשיאה בעצמה, שנוי במחלוקת, לא בקונסנזוס, כמו שהגדירה את זה נשיאת אוניברסיטת בן-גוריון רבקה כרמי; אבל אני חושבת שכל אחת ואחד מאתנו, בלי שום קשר למה שהוא חושב על ארגון "שוברים שתיקה" צריך להתבייש וצריך להוקיע בכל פה את הצנזורה הפוליטית על פרסים שניתנים כתוצאה מהחופש האקדמי של האוניברסיטאות ושל צוות שיפוט אקדמי.

תמר זנדברג: במיוחד חרה לי – – –

ענת ברקו: מה הקשר?

ענת ברקו: – – – מה הקשר?

ענת ברקו: מה הקשר?

ענת ברקו: מה הקשר בין "שוברים שתיקה" – – –?

ענת ברקו: זה ארגון פוליטי – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, את אומנם הנציגה היחידה פה של הקואליציה, אבל זה לא נותן לך שום – – –

ענת ברקו: אני מוכרחה להגן על ההחלטה – – – החלטה חשובה.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: תודה רבה, תודה רבה.

יואל חסון: שמענו.

ענת ברקו: – – – הקשר בין "שוברים שתיקה" לאקדמיה?

ענת ברקו: – – –

יואל חסון: תודה רבה.

תמר זנדברג: אף אחד לא חשב שהחופש האקדמי הוא נר דווקא לרגלייך, אבל למרות זאת, ולמרות זאת – – –

ענת ברקו: אה, ממש.

ענת ברקו: דווקא לרגלי כן, אני עוסקת בזה – – –

תמר זנדברג: – – – ובדיוק לכן את הראשונה שצריכה להתבייש.

תמר זנדברג: ולמרות זאת, לתרץ החלטה פוליטית ופסילה פוליטית בנימוק שארגון כזה או אחר הוא לא בקונסנזוס – זו בדיוק כניעה להתקרנפות הבאמת-מבישה ביותר בחברה דמוקרטית.

תמר זנדברג: והזמנים זמנים קשים לכולנו.

תמר זנדברג: אנחנו כולנו יודעים – וכנציגה של סיעת מרצ אני יכולה להגיד לכם שבטח שאנחנו יודעים ש"שוברים שתיקה", לא רק שהוא לא בקונסנזוס, הוא לפעמים אפילו מוקצה על-ידי חלקים גדולים מהקונסנזוס.

ענת ברקו: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו.

תמר זנדברג: זו בדיוק הסיבה שהאומץ הציבורי והחופש האקדמי היו תובעים – דווקא בזמנים האלה, ודווקא מצד מי שלא מסכים – להיעמד כחומה בצורה נגד הניסיון לחשוב שאם זה לא בקונסנזוס זאת סיבה מספיק טובה להתערבות פוליטית ולביטול פרס של ועדת שיפוט אקדמית.

יואל חסון: תודה.

תמר זנדברג: אני חושבת שאסור שזמנים קשים כאלה ישפיעו על החלטות מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: זו בדיוק הדוגמה למה הזמנים שעוברים על החברה הישראלית הם זמנים מאתגרים, וזו בדיוק הסיבה למה אנחנו צריכים לעמוד איתן על חופש הביטוי ועל החופש האקדמי ולא להיכנע ללחצים מהסוג הזה.

תמר זנדברג: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך, חברת הכנסת זנדברג.

יואל חסון: חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש – אני מחפשת כאן שר, אני לא רואה.

יואל חסון: השר כץ שם.

יעל גרמן: אהה.

יעל גרמן: – – אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, עמדה כאן חברתי יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה חברת הכנסת קארין אלהרר והודתה לכולם, ובצדק, ואני גם מודה לכל היושבים ביציע, אבל אני רוצה גם להודות לך, קארין.

יעל גרמן: אני רוצה להודות לך על כך שאת ידעת לגעת בכל הנושאים הבעייתיים שיש לנו במדינה ובכל הנושאים שבאמת הועלו לא רק לאורך השנה, אלא בצורה נקודתית כשהייתה איזו מורסה, כשאיזו בעיה עלתה לסדר-היום הציבורי, מייד ידעת לכנס את הוועדה, לדון בזה בצורה מאוד מאוד יעילה ומאוד מאוד מוכשרת, כפי שאת יודעת לעשות.

יעל גרמן: אני רוצה להעלות שני נושאים שעלו אף שבאמת עלו נושאים אין-ספור: הנושא הראשון, שמבחינתי הוא מאוד מאוד חשוב, עלה לפחות פעמיים בוועדה, והוא הנושא של המכון לרפואה משפטית באבו-כביר.

יעל גרמן: המכון לרפואה משפטית היה נושא לשיח ציבורי במהלך השנה האחרונה לא רק כנושא בפני עצמו אלא גם בכל הקשור לבעיות שהיו בין הפרקליטות לבין הנציבות, נציבת ביקורת הפרקליטות, ואי לכך, כאשר חברת הכנסת אלהרר, יושבת-ראש הוועדה, דנה – קארין – כדאי שהיא תשמע, לא?

יעל גרמן: שקארין תשמע.

יואל חסון: קארין, רוצים שתשמעי.

יעל גרמן: ואי לכך, כאשר הוועדה דנה, היא בצדק ביקשה גם לדון בדוח של הנציבה, של השופטת לשעבר הילה גרסטל, ואני מקווה שאכן אנחנו נזכה לדון בדוח בקרוב – לאחר שבג"ץ יקבע אם ניתן או לא ניתן.

יעל גרמן: אבל היו כמה החלטות שהוועדה קיבלה ויש להן כבר תוצאה בשטח.

יעל גרמן: למשל, ההחלטה שיש לשקול אם ראוי שיהיה רק מכון אחד לרפואה משפטית, בעיקר לאור העובדה שהמכון הזה משרת בעיקר את הפרקליטות ולא את הסנגוריה.

יעל גרמן: אני יודעת שהוקמה באמת ועדה במשרד הבריאות, ואת ביקשת שיביאו אלייך את המסקנות, ואני מקווה שבתוך שלושה – פחות משלושה חודשים כבר – עד 23 באוגוסט יובאו המסקנות, ואנחנו נראה באמת איך מחזקים את המכון לרפואה משפטית שקיים היום, מאפשרים לו אולי לתת חוות דעת גם לסנגוריה, ואולי אולי להקים עוד מכון משפטי שיהיה חופשי ועצמאי.

יעל גרמן: הלוואי שזו תהיה תוצאה ישירה של הביקורת ושל הדוח.

יעל גרמן: נושא נוסף שנדון בוועדה גם כן לפחות פעמיים היה הנושא של הקהילה הטרנסג'נדרית.

יעל גרמן: הקהילה הטרנסג'נדרית היא אחת הקהילות – אולי הקהילה המודרת, המופלית והסובלת ביותר שיש לנו במדינת ישראל.

יעל גרמן: והוועדה אכן מצאה לנכון לטפל בנושא ולהורות ולהמליץ בפני משרד הבריאות שיעשו כמה צעדים כדי להקל על הקהילה, בעיקר בכל הנושא של שינוי מין.

יעל גרמן: אחת ההמלצות שהיו הייתה להקל בכל הנושא של שיער ושל שינוי פנים – שקופות-החולים לא יראו בשינוי אף ומצח פעולה שהיא קוסמטית, אלא פעולה שהיא אינטגרלית ושייכת לשינוי המין.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נא לסיים.

יעל גרמן: לא פחות מזה, הוועדה דנה בבקשה להקל על שינוי המין ועל ההגדרה והזהות המגדרית במשרד הפנים, בתעודת הזהות.

יעל גרמן: אני מאוד מאוד מקווה שכל ההמלצות אכן תמומשנה, והוועדה תמשיך לעשות את עבודתה הנהדרת.

יעל גרמן: תודה רבה לכולם.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת גרמן.

יואל חסון: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

יואל חסון: חברי הכנסת, יש לנו לוח-זמנים – באמת סדר-יום ארוך מאוד מאוד מאוד.

יואל חסון: הקפידו נא על הזמנים.

מיכל רוזין: אני אשתדל לקצר.

מיכל רוזין: תודה, סגן יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, כבוד המבקר, קארין, חברת הכנסת אלהרר, קודם כול, אני רוצה לומר שאפו באמת על עבודה מדהימה.

מיכל רוזין: כולנו באמת, בעיקר חברי האופוזיציה, מתרוצצים בין הוועדות השונות בכנסת, ותמיד זה כבוד לבוא אלייך לישיבה.

מיכל רוזין: הישיבה מתנהלת בצורה עניינית, וכך גם הדוח הזה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאחד הדברים שנחשפים בוועדה ובדיונים שאת מקיימת הוא בעצם הפער הכל-כך גדול בין עבודת החקיקה שהכנסת עושה, אם חקיקה ראשית ואם חקיקת משנה, וגם על כך קיימת דיון, לבין באמת הביצוע של הרשות המבצעת ויכולת האכיפה, יכולת הפיקוח של הכנסת על הדברים.

מיכל רוזין: אני חושבת שהפער העצום הזה, רבות דובר בו, על חיזוק הרשות המחוקקת וחיזוק דרך זה של הדמוקרטיה הישראלית.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש עם זה בעיה מאוד גדולה, ואני חושבת שזו גם פנייתי למשרד מבקר המדינה.

מיכל רוזין: חלק גדול מהדוחות, גם של המבקר – לפני שהייתי חברת כנסת ישבתי בוועדות בין-משרדיות שמוקמות חדשות לבקרים.

מיכל רוזין: שר הרווחה לשעבר מאיר כהן נכנס ושאל אותי על אחד הדוחות שאני ישבתי על המדוכה בעניינו כשנתיים.

מיכל רוזין: רוב הדוחות האלה מוצאים את עצמם על מדפים, לצערי הרב, לא מיושמים ולא מקוימים.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה תעודת עניות.

מיכל רוזין: לנו, לכנסת ישראל, כרשות המפקחת, אין מספיק כלים, ואין לנו יכולת לדרוש מהרשות המבצעת לעמוד בדרישות החוקים שאנחנו מחוקקים, ותקנות המשנה.

מיכל רוזין: לא פעם אנחנו מחוקקים חוק ומחכים לתקנות במשך שלוש וארבע שנים; מחכים לחקיקת משנה של תקנות או של נהלים שנדרשים ממשרד ממשלתי כדי שבכלל יוכלו להתחיל לבצע את החוק.

מיכל רוזין: אני חושבת שבכך יש פה קריאה, שלי, גם לוועדות הכנסת, גם ליושב-ראש הכנסת, ובוודאי למשרד מבקר המדינה, שאנחנו צריכים לדרוש שהמסקנות של ועדות הכנסת, וכמובן, של דוחות מבקר המדינה, ייושמו.

מיכל רוזין: העבודה שנעשית בוועדה לביקורת המדינה היא עבודה חשובה מאוד.

מיכל רוזין: אנחנו חייבים לדאוג ליישום הדברים, כי אחרת, באמת, העבודה שלנו נהיית לעג לרש, והפיקוח אינו פיקוח, ולצערי הרב, אנחנו ממשיכים לאבד את אמון הציבור במוסד הכנסת.

מיכל רוזין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת רוזין.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אני שמח שחברי הכנסת מתעניינים בעבודת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

עיסאווי פריג': אתה רוצה שאני אוותר?

יואל חסון: לא, ממש לא.

יואל חסון: אני שמעתי פה קולות שרוצים שתוותרו, אבל אני אומר – לא לוותר.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי החברים, מבקר המדינה, שנמצא אתנו, ושכנתי קארין, אני רציתי לוותר, אבל אני לא יכול.

עיסאווי פריג': בשם השכנות, אני חייב להיות חלק מהדיון.

יואל חסון: יכולת ללחוש לה.

עיסאווי פריג': לחשתי לה, והיא אמרה, אני לא שומעת, אני רוצה לשמוע את זה ברמקול.

עיסאווי פריג': אז אני עושה את זה.

עיסאווי פריג': אני מודה – השתתפתי בשני דיונים עד שלושה אצלך.

עיסאווי פריג': לא הייתי מחברי הכנסת הפעילים.

עיסאווי פריג': אני לא חבר הוועדה.

עיסאווי פריג': חשתי שם שנציגי הממשלה, נציגי המשרדים השונים שמוזמנים לדיון בנושאים שמועלים שם – זה לא דבר טוב להיות נוכח שם.

עיסאווי פריג': לא – לקבל שאלות, ולהיות במצב לא נעים, זה לא הכי טוב.

עיסאווי פריג': אבל עברנו את זה.

עיסאווי פריג': אני רוצה להגיד לכם, חברים, ולכבוד המבקר, שיושב אתנו, ולחברים – עולים מהדוח דברים שחלקם הם חמורים וחלקם גובלים בפלילים.

עיסאווי פריג': עבודה נעשית שם.

עיסאווי פריג': דברים שוב חוזרים על עצמם, הן בדוח מבקר המדינה והן בוועדה.

עיסאווי פריג': השאלה היא מה הלאה; מה הצעד הבא?

עיסאווי פריג': איפה השיניים?

עיסאווי פריג': איך משנים?

עיסאווי פריג': ואם אני אשליך את זה על העבודה של הוועדות – אנחנו עובדים, קוראים ומלווים חוקים, שלא מעט מהם קשים, וחסרים בחוקים תקנות, והחוק מאושר, ובתוכו יש רשימה של כמה תקנות שצריך להתקין.

עיסאווי פריג': ותארו לעצמכם, שנה או שנתיים שאני מעורב בחקיקה בוועדת הכלכלה; חוקים מעוכבים ולא יוצאים לפועל, בגלל תקנות – בגלל תקנות.

עיסאווי פריג': ומי אמור להתקין את התקנות בפרק זמן מסוים?

עיסאווי פריג': המשרד הממונה.

עיסאווי פריג': נו, אז מה, לא התקין.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי – לילות אני יושב ולומד את החומר.

עיסאווי פריג': באים לוועדה, מציגים עמדה, נלחמים להשלים חקיקה, וחקיקה תקועה שנים על גבי שנים.

עיסאווי פריג': מי אשם?

עיסאווי פריג': איך אני, כמחוקק, נציג ציבור, צריך להסביר את זה?

עיסאווי פריג': מה עושים?

עיסאווי פריג': קארין, ידידתי, אני מאחל לך הצלחה.

עיסאווי פריג': את עשית מעל ומעבר, אבל אני שוב חוזר ואומר, אנחנו רוצים את השלב הבא – שלב העשייה, שלב ההשפעה.

עיסאווי פריג': לא צריך רק דיון מעקב, צריך ביצוע ושיניים.

עיסאווי פריג': אני מקווה שהדברים יגיעו לאוזניים הנכונות.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר, יושבת-ראש ועדת הביקורת, אדוני המבקר, צוות המשרד שלך וצוות הוועדה, קודם כול, תודה גדולה על העבודה הרבה, המעמיקה, הממושכת, שמציבה בפנינו מראה שמספרת לנו איפה אנחנו, איפה אנחנו צריכים להיות, איפה אנחנו אמורים להיות.

עליזה לביא: בראש אני רוצה לברך על העשייה הממושכת, אבל להודות במיוחד על שני דיונים, חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר, שקיימת בנושא הגיור.

עליזה לביא: נושא נשכח, נושא שנזנח, נושא שבכנסת הזאת, בממשלה הזאת, הס מלהזכיר.

עליזה לביא: בחודשים האחרונים את קיימת בוועדה שני דיונים על דוח הביקורת שיצא בשנת 2013 ועסק במערך הגיור, במיוחד בוועדת החריגים לגיור.

עליזה לביא: הדיון השני התקיים לא מזמן, ממש לפני שבועות, לרגל יום הגיור פה בכנסת, שהובלתי יחד עם חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן.

עליזה לביא: הדוח הזה חושף – לא שזה סוד ולא שאנחנו לא יודעים, אבל הוא אומר את זה בצורה ברורה, חדה ומנוסחת – מציאות קשה של התנהלות בכל מה שקשור למערך הגיור פה במדינת ישראל, ובמיוחד בוועדת החריגים לגיור.

עליזה לביא: ועדת החריגים היא ועדה של משרד הפנים ושל הרבנות הראשית, שהתפקיד הרשמי שלה הוא לקבוע מי יוכל להתגייר באמצעות מערכת הגיור של המדינה.

עליזה לביא: אבל בפועל, לצערנו הרב, ועדת החריגים לגיור חורגת מהסמכות שלה וקובעת מי יכול להתגייר בכלל, גם בבתי-הדין הפרטיים.

עליזה לביא: בדיונים שאת קיימת שמענו עדויות פוצעות, קורעות לב.

עליזה לביא: רק היום מדבר פה השר נפתלי בנט על המחויבות שלנו ליהדות העולם, ועל הכספים, התקציבים והפרויקטים, ובאותה נשימה נזהר ובורח מכל לקיחת אחריות בסוגיה הקשה הזאת, שרובצת לפתחנו.

עליזה לביא: המציאות העגומה במדינת ישראל מובילה להתבוללות; מובילה לכך שאף אחד ואף אחת לא ירצו לבוא לכאן, כי אנחנו לא סופרים אותם כיהודים.

עליזה לביא: רק בימים האחרונים שמענו שגם הרב האורתודוקסי הידוע בניו-יורק יחזקאל לוקשטיין, שעמד בראש בית-כנסת גדול בניו-יורק, לא מוכר על-ידי הרבנות ומוסדות הדת.

עליזה לביא: אדם כזה, שרבים התגיירו – גם הבת של טראמפ התגיירה, אבל היא לא נחשבת יהודייה, לפי החישובים כאן שמנהלים האנשים שאמורים היו לפתוח את שערי הכניסה לעם היהודי, ולמעשה הם סוגרים אותם.

עליזה לביא: את, באמצעות הדיונים החשובים שאת מקיימת – – –

יואל חסון: נא לסיים.

עליזה לביא: אני רוצה לחזור ולהודות ולקרוא כאן מפתח החוברת: "סיכומים והצעות אלה, לאחר שיקבלו את אישור מליאת הכנסת – –

יואל חסון: לא, לא, אי-אפשר.

עליזה לביא: – – אמורים להוסיף משנה תוקף ליישום של התיקון" – –

יואל חסון: תודה.

עליזה לביא: – – תיקון שכולנו צריכים.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רוצה להגיד תודה גדולה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

מאיר כהן: אני לא חבר בוועדת הביקורת, אבל אני חייב להגיד לך שכל יום אני מגיע, ולצד הוועדות שבהן אני חבר, אני פותח כל יום לבדוק מה הנושאים, ואני מתייצב בוועדה לביקורת המדינה.

מאיר כהן: אני חייב להעיד שאני מוצא עוד הרבה מאוד חברי הכנסת שמגיעים כי הצלחת לעורר עניין בוועדה הזאת ולהפוך אותה לוועדה מרכזית.

מאיר כהן: תבואי על הברכה, את ומבקר המדינה וכל הצוות שלו.

מאיר כהן: אני רוצה להתייחס לדיון שהיה בשאלת הבדואים בנגב.

מאיר כהן: קארין, אני רוצה להתייחס לשאלת הבדואים, לדיון הפורה שהיה, אף שזאת הייתה מין בקשה לדיון מהיר.

מאיר כהן: אני גר בדימונה ונוסע כל יום מדימונה לירושלים, ומקפיד על כך ומסתכל צפונה ודרומה על כביש 25, ואני ומגלה את ארץ-ישראל האחרת.

מאיר כהן: אני מגלה חבל ארץ כל כך מופקר, לצערי הגדול.

מאיר כהן: רק שם אני רואה את העוני האמיתי.

מאיר כהן: מצד שני, רק שם אני רואה איך משתלטים על אדמות מדינה כאילו זה שטח הפקר.

מאיר כהן: לצערי הגדול, להוציא את מבקר המדינה ואת הדיונים – אדוני המבקר – בוועדת הביקורת, לא נערך שום דיון, לא בממשלת ישראל ולא בשום ועדה אחרת.

מאיר כהן: ועל המעט הזה אני מודה.

מאיר כהן: לנסוע יחד אתך ביום חמישי האחרון לסיור בפזורה, ולעבור ולראות ביחד את המציאות ולגעת בה, זאת חוויה שלצערי – כנראה ראש הממשלה ושאר חברי ממשלתו צריכים לבוא, ואולי יפסיקו לנהוג בהסתר פנים.

מאיר כהן: עוד דבר אחד אני מבקש, אדוני המבקר, וממך, גברתי.

מאיר כהן: אני הצעתי הצעת חוק – ויכול להיות שאני אמשוך אותה אם אתם תתקנו את זה – שיהיו פרסומים בפרקים יותר קצרים.

מאיר כהן: לצערי הגדול, כשמפרסמים את דוח מבקר המדינה, התקשורת מייד עטה על נושא אחד, מאירה אותו בפנסים מאוד מאוד בוהקים וחזקים, ושאר הפרקים הופכים להיות משהו כזה שמדברים עליו דקה וזה נעלם לתהום הנשייה.

מאיר כהן: אז אני מתייחס לדוח המבקר כתוכנית עבודה, כך התייחסתי כשהייתי שר הרווחה, ואני מאוד מקווה שנשנה את זה.

מאיר כהן: היי ברוכה ומאושרת.

מאיר כהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה, תודה.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: חבר הכנסת שי – בבקשה, אדוני; שלוש דקות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מבקר המדינה וצוותו, קודם כול אני רוצה להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר, שעסוקה כרגע בשיחה עם חברים, על העבודה המקיפה והיסודית שהיא עושה.

נחמן שי: לכאורה זו ועדה משעממת, עוסקים בה בעבר, לא תמיד הדוחות הם הכי מעניינים, אבל בסופו של דבר, אם לוקחים את העבודה ברצינות ואם לוקחים את הדוחות ברצינות – כפי שצריך, בעיני – אז כמו שאני בתפקידי הציבוריים הקודמים תמיד לקחתי את הדוחות של מבקר המדינה כבסיס להתנהלות עתידית, כמין קו התחלה שאפשר ללכת אתו הלאה.

נחמן שי: העובדה שאת תיעדת את הדברים והעברת אותם בצורה מסודרת וממוסדת, זה בהחלט כיוון שאני מקווה שבעלי תפקידים בארגונים האלה ייקחו, לא רק כמשהו ייעולי, אלא כדבר מעשי שהם יכולים לקחת ולהוביל הלאה.

נחמן שי: אני רוצה לנצל, כמו אחדים מחברי, את ההזדמנות הזאת לומר משהו באוזניו של המבקר ובאוזני הכנסת כולה.

נחמן שי: הרעיון הנלוז הזה של פירוק רשות השידור והחלפתה בתאגיד השידור הציבורי הולך ומתגלה כבלוף אחד גדול.

נחמן שי: את זה כבר ידענו, אבל עכשיו, מיום ליום אנחנו רואים זאת.

נחמן שי: אחד התחומים הכי חשובים, ואני חושב שהמבקר צריך לתת דעתו עליו, הוא תהליך בחירת העובדים בארגון החדש, כי הלוא בסוף רשות השידור זה עובדים.

נחמן שי: זה עובדים וכסף.

נחמן שי: אז כסף כבר איבדנו; המדינה תתחיל לתקצב את רשות השידור.

נחמן שי: חמור מאוד שפקידי מדינה ושרים יכתיבו את התקציב.

נחמן שי: אבל הנקודה השנייה היא בחירת העובדים.

נחמן שי: אנחנו בכנסת, ויודעת את זה ידידתי קארין, שמרנו והקפדנו – זו גם הייתה הוועדה הקודמת שלך – מאוד מאוד לבצר את הארגון החדש הזה ולהגן עליו, כדי לתת לאנשים שם, אישי ציבור מצד אחד והעובדים המקצועיים, את חופש הפעולה הדרוש.

נחמן שי: אנחנו מאמינים בחופש העיתונות ובצורך שתאגיד השידור הציבורי, מכל כלי התקשורת, בוודאי ובוודאי יצטרך להיות עצמאי, מה גם שהוא ממומן מכספי מדינה.

נחמן שי: ועכשיו מתברר שיש כבר מחלוקות פנימיות, שהולכות ומתבהרות, על תהליכי הבחירה.

נחמן שי: השרה מירי רגב, שקפצה עכשיו גם על הסוס הדוהר הזה, החליטה שהיא רוצה לבקר את תהליכי הבחירה.

נחמן שי: תהליכי הבחירה ניתנו לצוות של התאגיד החדש, גם לשופט שמלווה אותם – יש שם תהליכים מוסדרים, אנחנו לא מתערבים בזה.

נחמן שי: זה כל הרעיון, שהכנסת, שהיא גוף פוליטי, לא תתערב בתהליכים, והם יעשו את זה לפי מיטב שיקולם המקצועי.

נחמן שי: אבל כנראה זה לא מוצא חן בעיניה של שרת התרבות, אני לא יודע לפי איזה קריטריונים, ועכשיו היא מתחילה לדרוש, ובדרך המיוחדת לה להשפיע כמובן על תהליכי הבחירה.

נחמן שי: אני מאוד מקווה – ואני מזמין את מבקר המדינה לתת את שמונה, 16 ו-24 עיניו בתאגיד השידור הציבורי, כי אלה הימים שבהם נופלות ההחלטות החשובות, מתקבלים העובדים ונבנה הארגון.

נחמן שי: עכשיו צריך לעקוב אחר כל פעולה ופעולה שנעשית שם ולבקר אותה, כדי להרתיע ולהרחיק כל גורם שהוא מלהתערב שם.

נחמן שי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד המבקר, השופט בדימוס שפירא, חברתי יו"ר ועדת ביקורת המדינה, אני שמח מאוד שנפל בחלקי להיות חבר בוועדה חשובה כזו, אף שלא תמיד אני מגיע לישיבות או נשאר כל הזמן בישיבות, וזאת מכיוון שאני גם חבר בוועדות חשובות אחרות, כמו ועדת חוקה, חוק ומשפט, שאנחנו עסוקים בה, אדוני היושב-ראש, הרבה בתקופה האחרונה.

אוסאמה סעדי: אבל אין ספק שהמנהג הזה והנוהג הזה, שוועדה תגיש סיכום של הדיונים שלה במושב הראשון ובמושב השני – אני חושב שזה חשוב מאוד שאולי גם נחיל אותו על ועדות אחרות, שאר הוועדות, שכל ועדה תיתן סיכום, אם לא קיים נוהג כזה – אני לא יודע, כי אני לא בדקתי את זה.

אוסאמה סעדי: הדוח שהוגש לנו בהחלט מסכם את הפעילות של ועדת ביקורת המדינה.

אוסאמה סעדי: חשוב מאוד, קארין, לתת לך ולטפוח על השכם בעניין של הסיורים והביקורים.

אוסאמה סעדי: אני לא הייתי בביקור האחרון בכפרים הלא-מוכרים ביוזמת חברי טלב אבו עראר, מכיוון שהייתי באותה עת ובאותו יום בסח'נין; הייתה לנו עם שרת המשפטים הקמת בית-דין שרעי בסח'נין.

אוסאמה סעדי: אבל אני הייתי אתך בביקור בכלא "הדרים", וגם עשינו אותו ביקור ביום ראשון, אתמול, בכלא "אופק" עם ועדת הפנים.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהסיורים האלה הם סיורים מאוד מוצלחים, באמת, שלא רק נקרא את החומר ונראה את החומר, אלא גם שנהיה בשטח, כפי שאומרים: אין כמו מראה עיניים.

אוסאמה סעדי: אדוני המבקר, הדוחות הם דוחות חשובים מאוד.

אוסאמה סעדי: לפחות בכל מה שקשור במגזר הערבי – אני השתתפתי בישיבה האחרונה בנושא התעסוקה – הדוחות הם דוחות מאלפים.

אוסאמה סעדי: הם נותנים את הרקע, הם מפרטים גם את הנתונים.

אוסאמה סעדי: גם העובדה שאת ההקדמה אתם נותנים גם בשפה העברית וגם בשפה הערבית היא חשובה מאוד, למרות שאני הערתי שצריך להקפיד על התרגום – הבנתי שאתם כבר מקפידים על העניין הזה, זה חשוב מאוד – אבל צריך גם לתת יותר סמכויות, כי אנחנו באים – בוועדה, קארין, אנחנו באים, אנחנו שומעים את המבקר, שומעים את הממשלה, אבל בסופו של יום – איך שאמרו גם חברי דב חנין וחברים אחרים – אין לנו מספיק כלים גם לאכוף ולחייב את הממשלה בדוחות האלה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שהדוחות שלכם חשובים מאוד, וצריך גם לתת שיניים על מנת לאכוף את המסקנות האלה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני המבקר.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חברת הכנסת מירב בן ארי – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת עמר בר-לב – בבקשה, אדוני.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה, חברת הכנסת קארין אלהרר, אני לא הייתי חבר בוועדה שלך, אבל יצא לי כמה פעמים להגיע לישיבות בראשותך, ואני יכול לומר לך, אולי לנו, לחברי הכנסת – הדרך שבה את מנהלת את הישיבות, מצד אחד בנועם הליכות ובשקט, ומצד שני בנחישות, בלי לוותר על קוצו של יו"ד לאנשים שנמצאים מולך – חיים – אני חושב שראוי שתהיי דוגמה לכולנו.

עמר בר-לב: אני יכול כן לומר בשם רוב חברי הכנסת, להיות דוגמה לכולנו איך מנהלים דיון, איך מדברים, איך מתעקשים כשצריך להתעקש, והכבוד ההדדי, ובאמת, הצורה הכל-כך מכובדת שבה את מנהלת את הדיונים – באמת, תודה רבה, תודה רבה לך.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת בר-לב.

יואל חסון: כל כבוד על הפרגון; עלית לפרגן וזה יצא יפה מאוד.

יואל חסון: חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא.

עמר בר-לב: קל לפרגן כשזה אמיתי.

יואל חסון: מעולה.

יואל חסון: עשית את זה מצוין באמת.

יואל חסון: חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אתה יכול גם לפרגן – בערבית, ואת יכולה לתרגם לקארין, בינתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה השופט שפירא, כבוד יושבת-ראש הוועדה קארין אלהרר, אני אתייחס רק לפרק שדיבר על האוכלוסייה הערבית, והוא נגע בכמה נקודות – שיעור התעסוקה, איכות התעסוקה, הכנסה נמוכה יחסית ליהודים וגם נמוכה בהרבה יחסית לאחוז של האוכלוסייה הערבית במדינה – זו הנקודה הראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שירות התעסוקה – אנשים רוצים לעבוד – חלק דיברו על זה שהערבים לא רוצים לעבוד, לכן הם עניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון; מגיעים ללשכת התעסוקה, אבל מתברר בסוף שבלית ברירה מגיעים ללשכת התעסוקה, כי הם לא כל כך מקווים למצוא עבודה דרך לשכת התעסוקה, אלא לפחות לקבל את התקופה של האבטלה או הבטחת הכנסה, או משהו בדומה לזה, כי אין, לא מפנים אותם למקומות הולמים, למקומות מתאימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של שילוב עובדים בשירות המדינה, החברות הממשלתיות או התאגידים – בחרו את המילה "עגומה", וזה מתאר את המצב, ולמה 52% מהאוכלוסייה הערבית הם מתחת לקו העוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשאילתה שהפנינו לשר הכלכלה דאז, השר דרעי, התשובה שלו הייתה שיש להם תוכנית גרנדיוזית, תוכנית גדולה – עד 2020 אחוז המועסקות מהנשים יהיה 41%, ומהגברים – 79%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו התוכנית, שאני בטוח שהיא לא יושמה ולא התחילו אתה, ואפילו לא חשבו עליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שהאוכלוסייה הערבית, מתייחסים אליה כאוכלוסייה סוג ב', ואפילו לפי ועדת אור – יש להפסיק להתייחס לאוכלוסייה ערבית כלאוכלוסייה עוינת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן דוגמה למקום שלכאורה צריך לתת תעסוקה; אני פניתי למרכז השלטון המקומי לבקש נתונים על תעסוקת ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה קיבלתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מספר העובדים במרכז השלטון המקומי הוא 62, מהם ארבעה ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלה הנתונים הרשמיים, זה המסמך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דבר אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למרכז השלטון המקומי יש 26 יועצים מקצועיים קבועים, מהם שניים ערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עלות השכר במרכז השלטון המקומי 17.5 מיליון שקל, מהם 700,000 שקל לאוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אני אבדוק כמה משלמים ראשי הרשויות, או הרשויות המקומיות, כמה הן משלמות למרכז השלטון המקומי, זה הרבה יותר מאשר מה שמקבלים על השירות הזה.

יואל חסון: נא לסיים.

יואל חסון: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסיים בשתי נקודות שגם באותו דוח מדברים עליהן – – –

יואל חסון: לא לא לא לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, רק כותרת.

יואל חסון: אוקיי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – התחבורה הציבורית לקויה, ומעונות-יום כמעט לא קיימים, הם קטנים מאוד, ואיך נשים גם יצאו לעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך קודם כול את חברתי חברת הכנסת קארין אלהרר על העבודה המאוד-חשובה שנעשית בוועדה לביקורת המדינה, שגם מתכתבת בצורה מאוד חשובה עם דוח המבקר.

יוסף ג'בארין: האמת היא שבתנאים הפוליטיים של היום במדינה, לפעמים אני רק רוצה לקוות שלמשרד של מבקר המדינה ולדוחות של מבקר המדינה יהיו סוף-סוף שיניים, שנוכל באמת להיעזר בהם כדי ליישם את המסקנות החשובות בתחומים השונים של עבודת המבקר.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שאני לא מגזים אם אני אומר שבנסיבות הפוליטיות של השנים האחרונות משרד מבקר המדינה והדוחות שלו מקבלים משנה חשיבות, לאור המקצועיות שלהם, האובייקטיביות שלהם והעבודה הקשה שנעשית שם, לצערי, אל מול שיקולים של ממשלה, שיקולים – הרבה פעמים – הייתי אומר – סובייקטיביים, לא אובייקטיביים, שיקולים פוליטיים פסולים, שיקולים אנטי-דמוקרטיים.

יוסף ג'בארין: מכאן גם ההסבר למה שפתחתי בו, לפחות על הרגשות שלי, לפעמים, על הצורך, אולי, לחפש דרכים לחזק את המסקנות של דוח מבקר המדינה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה גם שהמשרד הזה, משרד מבקר המדינה, והוועדה הפרלמנטרית לביקורת המדינה, ימשיכו לפעול באובייקטיביות ובמקצועיות הנדרשות, למרות כל הלחצים הפוליטיים שמסביב.

יוסף ג'בארין: נושאים חשובים שהעלו בתקופה האחרונה, שגם אני אישית מלווה אותם, כל מה שקשור לכפרים שהוכרו בנגב.

יוסף ג'בארין: רק לפני שבוע היינו בסיורים שם וראינו איך החלטות ממשלה נשארות פשוט על הנייר, ללא שום יישום מעשי.

יוסף ג'בארין: עד היום מדברים על יותר מ-5,000 ילדים עד גיל חמש – יותר מ-5,000 ילדים – שלא נמצאים במסגרת חינוכית, וכמעט כלום לא נעשה.

יוסף ג'בארין: בהקשר של הכנת תוכנית כלכלית לחברה הערבית, אנחנו מדברים על חוק ייצוג הולם, שאמור היה עוד בשנת 2000 להבטיח שיפור משמעותי בייצוג ההולם של האוכלוסייה הערבית, אבל עד היום הייצוג הזה אינו חוצה את ה-10%, שזה כמעט מחצית משיעורה הכללי של האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: אנחנו כל השנה האחרונה מנסים לקבל נתונים על כמה הממשלה משקיעה ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: יש אמירות כלליות על 10 מיליארד, על 15 מיליארד, אבל כשזה בא לתכל'ס אנחנו רואים שגרושים מתקבלים.

יוסף ג'בארין: אני רק אסיים ואברך על כך שמשרד המבקר התחיל גם להשתמש בשפה הערבית בדוחות שלו, זה מאוד חשוב, אני מקווה שזה יהיה גם תקדים למשרדי ממשלה אחרים.

יוסף ג'בארין: קודם כול שיעשו את זה בתקצירים של הדוחות, ואחר כך אולי זה יורחב למקומות אחרים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה חבר הכנסת ג'בארין.

יואל חסון: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת חיים ילין – לא נמצא.

קריאה: – – –

יואל חסון: סליחה, סליחה, חיפשתי אותך באזור הזה, איכשהו באתי לי מפה.

יחיאל חיליק בר: אומנם הוא רזה קצת.

יואל חסון: לא, הוא תמיד רזה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אומנם אני שקוף אבל לא עד כדי כך שלא הצלחת לקלוט אותי.

יואל חסון: לא, היית מת להיות שקוף.

יואל חסון: אתה לא שקוף.

יואל חסון: היית מת להיות שקוף.

יחיאל חיליק בר: אתה מתכוון שהשקופים רוצים להיות כמוהו.

יואל חסון: אני מתכוון למה שאני מתכוון.

חיים ילין: אף-על-פי שאני לא נמצא בוועדה של קארין, אני מודה שהייתי שותף בהרבה מאוד דיונים, כולל אחד הדיונים המרתקים ביותר שהיו, כשקארין הביאה את כל הוועדה לעוטף-עזה, ואני רוצה לציין לפחות שני נושאים שאני מאוד מחובר אליהם, ואחד מהם הגיע לוועדה, והשני עדיין לא הגיע.

חיים ילין: אז לגבי הראשון, זה מרכזי חוסן, שבעצם נבדקו, ואני חושב שבפעם הראשונה הדוח מציין את הנושא של טיפול באוכלוסייה שנמצאת במצוקה, ואני אומר פה, גם למבקר המדינה, שדווקא אני חושב שהביקורת צריכה להיות גם ביקורת ניהולית, זאת אומרת איך ממליצים לעשות את זה גם אחרת, ולא להסתפק רק במה שרואים.

חיים ילין: כי אם מרכזי החוסן היו מוקמים בכל עיר ובכל מועצה, והיו מטפלים גם במשפחה ובילד בשגרה, ועושים איגום של כל התקציבים באותו מקום, בדיוק במודל שיש בעוטף-עזה, הכול היה נראה אחרת; היינו מטפלים בפיגועים בירושלים.

חיים ילין: תסלחו לי, כן?

חיים ילין: אבל בסך הכול אנחנו מדינה שהטרור נגדה לא נעלם מחר בבוקר.

חיים ילין: הלוואי היה נעלם, אבל אם זאת המציאות, צריך להתכונן.

חיים ילין: ולכן אני מתייחס למרכזי החוסן מאוד ברגישות.

חיים ילין: אני מאוד שמח שזה הוקם באיו"ש, ואני מאוד מקווה שהמרכזים האלה יוקמו בכל מדינת ישראל.

חיים ילין: ועכשיו על מה חסר לי בדוח, ואני מבקש 60 שניות של הקשבה, באגף.

יואל חסון: 54, 53, 52.

חיים ילין: לא ייתכן שאנחנו שנתיים מ"צוק איתן" ואין עדיין דוח שמראה את הכשלים כשמדובר על חיי אדם.

חיים ילין: לא יכול להיות שדוח ביקורת המדינה עדיין לא פורסם לכלל הציבור.

חיים ילין: לא ייתכן שממשלת ישראל לא יכולה לקבל החלטות וביקורת בגלל פחד פוליטי.

חיים ילין: לא ייתכן שדוח יהיה סממן פוליטי ולא סממן של ביקורת בשביל לשפר את עצמנו.

חיים ילין: לא יכול להיות שזאת ההתייחסות של ממשלת ישראל.

חיים ילין: שנתיים מ"צוק איתן", מכובדים, שאתם נמצאים שם למעלה, ועדיין, עדיין אין שום דבר שיכול לאותת מה אנחנו צריכים לשפר.

יואל חסון: תודה רבה.

חיים ילין: הדוח הבא על "צוק איתן", לצערי, כנראה ייכתב במלחמה הבאה.

חיים ילין: צר לי שאנחנו בודקים את עצמנו ממלחמה למלחמה, בלי אפשרות להשתפר.

חיים ילין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא.

חיים ילין: כן נמצא.

חיים ילין: יואל, תתחיל להסתכל במקום הנכון.

יואל חסון: מה קורה?

יואל חסון: איפה אתם מסתתרים?

יואל חסון: איפה אתם מסתתרים?

יואל חסון: מה זה?

יואל חסון: איפה היית?

רויטל סויד: אצל זהבה, אצל זהבה.

יוסי יונה: אני הייתי כאן, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: לא לא, אתה לא היית במקומך.

יוסי יונה: נכון, אתה צודק.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולדבר על משהו שקורה ממש בשעות האלה, בימים האלה, וזה הפינוי שאמור להתקיים בשכונת-הארגזים.

יוסי יונה: הדבר מאוד מאוד חמור, ואני גם שמח שמבקר המדינה מכבד אותנו כאן בנוכחותו, ואפשר שהעניין הזה, צריך גם להביא אותו לפתחו.

יוסי יונה: ראו, אני התכוונתי לדבר על הנושא הזה כאשר שרת המשפטים נמצאת כאן, ואפילו לברך אותה על הנכונות והרצון שלה לבוא לקראת תושבי השכונות, אם שכונת-הארגזים, אם ליפתא ואם מקומות אחרים.

יוסי יונה: אז אנחנו מתקדמים בכיוון הזה, של חקיקת חוק, שיכול בעצם לתת מזור ומענה לאנשים הללו, שגרים שם זה 70 שנה והמדינה מתנערת מהזכויות שלהם.

יוסי יונה: והנה, בו בזמן – בו בזמן שמתקיימת יוזמת החקיקה הזאת בברכתה של שרת המשפטים, מוציאים למשפחות האלה צווי פינוי.

יוסי יונה: אתם יודעים, האנשים הללו הם בעלי שמות, בעלי שמות משפחה, ילדים, כמו שושנה נוראל, אישה בשנות ה-70 לחייה – שלושה ילדים, צו פינוי גמיש בין 28 בחודש ל-30 בחודש.

יוסי יונה: משפחת נעימי, שאבא שלה בשנות ה-70 לחייו, אשתו נפטרה לפני חמישה חודשים, מאז החלו ההליכים המשפטיים הללו והטרדה היומיומית הזאת, ההתמודדות עם הפחד היומיומי מפני הפינוי.

יוסי יונה: אנשים שגרים שם 70 שנה, 70 שנה הם גרים שם, והמדינה, באיזו אטימות לב, או הפרקליטות, מבקשת לפנות אותם.

יוסי יונה: וגם משפחת לוי, שעומד בפניה צו הפינוי הזה, מהבית באמת העלוב, הנוטה ליפול, בשכונת-הארגזים.

יוסי יונה: הנה מדינה ששלחה את האנשים הללו לפני כ-70 שנה לגור שם, והיום היא מתעמרת בהם ובעצם מפקירה אותם לחסדיהם של יזמים.

יוסי יונה: זה דבר שאני לא יכול לומר אלא שהוא דבר נפשע.

יוסי יונה: באמת, שוב אני חוזר ואומר, מבקר המדינה נמצא אתנו, ויש מקום לבחון את – איך נקרא לכך?

יוסי יונה: את הפיאסקו הענק הזה, את הפשלה המאוד-מאוד גדולה, שהנה המדינה מוכרת את הקרקע יחד עם התושבים, ומפקירה את האנשים הללו לשרירות לבם של היזמים.

יוסי יונה: ומה עוד?

יוסי יונה: ומה עוד?

יוסי יונה: היא מגייסת את פרקליטות המדינה כבאת-כוח של היזמים הללו בתהליכי הפינוי האכזריים של התושבים.

יוסי יונה: אז אני כאן קורא לממשלת ישראל, קורא לשרת המשפטים, לטפל בנושא הזה באופן המיידי ביותר, כי אנחנו לא מדברים על משהו שהוא עתידי, אנחנו מדברים על משפחות שעומדות להתפנות – אם לא בשעה הקרובה, אם לא ביום הקרוב, הרי ביומיים הקרובים.

יואל חסון: תודה, תודה רבה.

יוסי יונה: ממש מפגן של אטימות לב וגסות כלפי התושבים הללו, ואני מקווה שמישהו יתפכח, מישהו יתעשת, וייתן פתרון למצוקה של התושבים שם.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת יונה.

יואל חסון: ועכשיו חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יואל חסון: עראר.

יואל חסון: אתה בא לערער על הדברים?

טלב אבו עראר: ואללה, בסדר.

טלב אבו עראר: אמרת את זה בסדר.

חיים כץ: להרהר.

יואל חסון: להרהר.

יואל חסון: הוא לא נראה לי אחד שמהרהר.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, מכובדי מבקר המדינה, אני באמת מודה לכבודו על זה שהתייחס למגזר הבדואי ודיבר על זה שהמדינה נכשלה.

טלב אבו עראר: ואפילו מושקעים שם תקציבים, אבל בשטח אין כלום.

טלב אבו עראר: ככה הבנו מהדוח, וזו המציאות.

טלב אבו עראר: נתחיל בשתי המועצות האזוריות נווה-מדבר ואל-קסום, שדרך אגב, שני הראשים של שתי המועצות הם יהודים, לא בדואים.

טלב אבו עראר: שנבין על מה מדובר.

טלב אבו עראר: מוזרמים לשם הרבה תקציבים, מכובדי היושב-ראש, אבל בשטח, גם מכובדי המבקר, בהזדמנות זו אשמח להזמין אותך לבקר שם, שתראה במו-עיניך איזה אסונות אנחנו חווים שם.

טלב אבו עראר: מצב בלתי נסבל, שיישוב מוכר – לא מתייחס עכשיו ליישובים בלתי מוכרים, אלא יישובים מוכרים – בלי כניסות ליישובים, בלי תשתיות.

טלב אבו עראר: אין חשמל שם, אין מים.

טלב אבו עראר: אולי תמצא מרפאה עם רופא אחד, מכובדי היושב-ראש.

טלב אבו עראר: בתי-הספר שם, בחלק גדול מהיישובים המוכרים, המים, מכובדי המבקר, ששותים התלמידים, מובלים – המים האלה – במכלים, מרחק של כמה קילומטרים, בלי השגחה של משרד הבריאות, בלי השגחה של משרד החינוך.

טלב אבו עראר: בוועדת החינוך היום שמענו שמשרד החינוך עורך איזה מכרז עם גוף – גוף בקרה הוא קורא לזה, אבל זה גוף של בלשים, נדמה לי, חוקרים.

טלב אבו עראר: וחוקרים.

טלב אבו עראר: אז שיחקרו אולי את המים שהבדואים שם שותים, בבתי-הספר.

טלב אבו עראר: היישובים האלו, מכובדי היושב-ראש, עדיין רחוקים מלהיות מפותחים או שאפשר להרגיש בהם חיים מכובדים.

טלב אבו עראר: ולכן המצב שם בלתי נסבל.

טלב אבו עראר: אני בהזדמנות זו גם מודה ליושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה, חברתי קארין אלהרר, על זה שהיא – –

יואל חסון: תודה.

טלב אבו עראר: – – נדהמה כשהיא קראה ושמעה על דוח מבקר המדינה, ואז הזמנתי אותה לסיור שם – –

יואל חסון: נא לסיים.

טלב אבו עראר: – – הלכה לסיור, וראתה את זה במו-עיניה – שהמצב שם בלתי נסבל.

טלב אבו עראר: תודה רבה לך, מכובדי היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איציק שמולי – תמיד נמצא.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, מכובדי מבקר המדינה וצוות המשרד, וכמובן יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה, הפעלתנית, החרוצה, ואחת הפייטריות הכי גדולות בכנסת, אני חושב שמגיע לך שאפו גדול על מה שאת עושה בוועדה, ובעיקר על העובדה שאת מייצגת לא פעם ולא פעמיים את הקול של האזרח שלא יכול להילחם מול גופים שהם חזקים הרבה יותר ממנו.

איציק שמולי: אני רוצה להעלות כאן, אדוני היושב-ראש, נושא שלא הופיע בדוח של הוועדה; נושא שאני מאוד מקווה שיופיע בדוח הבא של הוועדה; נושא שאני וחברתי חברת הכנסת אלהרר, וגם חבר הכנסת סעדי וחברי כנסת מכל סיעות הבית, נאבקים עליו, ואני מדבר על ההונאה של הביטוח הסיעודי.

איציק שמולי: אני מעלה את זה פה פעם אחרי פעם אחרי פעם, כי איפה שאתה לא מסתכל, העוול זועק לשמים.

איציק שמולי: זה מתחיל בזה שבביטוח סיעודי קולקטיבי הפילו בפח בהונאה, ברישיון של מדינת ישראל, 1.2 מיליון מבוטחים, שמכרו להם במשך 30-20 שנה ביטוחי סיעוד קבוצתיים, ויום אחד נגמר הביטוח.

איציק שמולי: למה נגמר הביטוח?

איציק שמולי: כי הרגולטור אִפשר שבאותיות הקטנות של הפוליסה יהיה רשום שלחברת הביטוח מותר להתנער באופן חד-צדדי, כל שלוש או חמש שנים, מהפוליסה, מהמבוטחים.

איציק שמולי: זה נמשך בזה שהנה עכשיו, ביום שישי הקרוב, ב-1 ביולי, עומדת להיכנס לתוקף הרפורמה בביטוחי הסיעוד בקופות-החולים, ומי אם לא הרגולטור – הרגולטור, שאמור לשמור על הציבור – איזה החלטות הוא מקבל שם, אדוני היושב-ראש?

איציק שמולי: הוא לקח את התכתיבים של חברות הביטוח, ופשוט החליט לאמץ אותן ככתבן וכלשונן, לאמור: חברות הביטוח אמרו לעצמן, אם אנחנו נעלה את הפרמיות, הציבור הישראלי יקפוץ.

איציק שמולי: מה אנחנו נעשה?

איציק שמולי: נקשיח את הקריטריונים לקבלה של הכרה כסיעודי, וככה פחות אנשים יוכרו, וכך יישאר יותר כסף בחברות הביטוח.

איציק שמולי: אתם רוצים דוגמאות?

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, מ-1 ביולי – זו ההגדרה של מדינת ישראל, של משרד האוצר, של המפקחת על הביטוח ושל חברות הביטוח – נכה שיכול לדחוף את כיסא הגלגלים שלו בידיים, מבחינת חברת הביטוח הוא לא ייחשב יותר נכה; חיילים, שעד היום חזרו באופן אוטומטי עם מועד שחרורם לפוליסות, מעכשיו יחויבו בתקופת חיתום; והכי גרוע – הכי גרוע – ילדים, פעוטות סיעודיים, ילדים חולי סרטן, ריבונו של עולם – ריבונו של עולם, נולד לך ילד – –

יואל חסון: נא לסיים.

איציק שמולי: – – מגיל אפס אתה משלם עליו לקופת-החולים, רק מה רשום בפוליסה?

איציק שמולי: שעד גיל 36 חודש, אדוני היושב-ראש, אם חס וחלילה הילד קיבל סרטן או משהו, חברת הביטוח לא מחויבת לשלם.

איציק שמולי: אז אני אומר – וזו תהיה תקוותי – שבדוח הבא תהיה בחינה מקיפה של כל הדבר הזה, ההונאה הזאת שנקראת ביטוח סיעודי, על כל היבטיו.

איציק שמולי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי כנסת נכבדים, אדוני מבקר המדינה ואנשי צוותו, גברתי יושבת-ראש הוועדה לביקורת המדינה, ראשית, אדוני מבקר המדינה, אני מבקש להתנצל בפניך על כך שכמה מחברי בישיבה האחרונה בוועדה לביקורת המדינה נהגו בך בחוסר כבוד.

מיקי לוי: אני מתנצל בשמם.

מיקי לוי: אתה הנך אחד הפקידים הבכירים ביותר במדינה, ולא היה ראוי לתת יחס כזה.

מיקי לוי: אני מתנצל מעומק לבי על שזה קרה, ומתייסר על כך שבאותו רגע לא קמתי מייד והגנתי על העניין הזה.

מיקי לוי: גברתי חברת הכנסת קארין אלהרר, נכחתי במספר רב של ישיבות בוועדה שלך, השתתפתי בוועדה שבראשותך בכמה וכמה ישיבות, וניהול הישיבות על-ידך מתבצע ביד רמה ומקצועית.

מיקי לוי: יודעי דבר אומרים כי הכנסת רוח רעננה בדיוני הוועדה.

מיקי לוי: את תופסת את כולם קצר, הדיונים הם דיונים מקצועיים, ענייניים, והחשוב ביותר – יש להם תוחלת.

מיקי לוי: אז שאפו ענק על העניין הזה, וברכות מכל הלב, והמשך עבודה פורייה.

מיקי לוי: אדוני מבקר המדינה, המשרד שבראשו הנך עומד ראוי לכל הערכה, לך ולאנשיך, על האומץ, על הדוחות המקצועיים המוגשים על-ידיכם, יסודיים וחשובים ביותר.

מיקי לוי: אני מבקש לציין גם את המהפך שחל בשנים האחרונות, ובפרט בשנים שהנך עומד בראש המשרד, את ההתייחסות האישית שלך, אדוני מבקר המדינה, ביחס לחושפי שחיתות ציבורית ומתן צווי הגנה לאותם חושפי שחיתות.

מיקי לוי: אינך חוסך בזמן, אינך חוסך באמצעים, ואתה נוהג באומץ רב לגילוי האמת.

מיקי לוי: עם זאת, אני מבקש ממך לעשות מאמץ ולצמצם את צווי ההגנה הזמניים.

מיקי לוי: ראוי שהם יהיו קבועים, הם גורמים לאותם אנשים לעתים לפקפק, לחשוש.

מיקי לוי: רצוי שהם יהיו קבועים ולאורך זמן.

מיקי לוי: אדוני מבקר המדינה, בקשה לי ממשרדך: אין ספק שהדוחות שיוצאים מתחת ידיכם מקצועיים וראויים.

מיקי לוי: הנושאים שנכתבו שם, והפרשנויות, נכתבו באומץ רב, ללא משוא פנים.

מיקי לוי: יש, לדעתי, איזושהי בעיה בדרך של מימוש ההמלצות שלכם.

מיקי לוי: איך אנחנו, איך המדינה, איך חברי הכנסת – – –

יואל חסון: סליחה, שם בתא המומחים – סליחה, מה זה הרעש הזה?

יואל חסון: רונית.

יואל חסון: מה קורה?

קריאה: – – –

שולי מועלם-רפאלי: אני שותקת.

מיכל רוזין: הגיעה השעה של – – –

יואל חסון: אז תגרשו אותם חזרה.

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר.

שולי מועלם-רפאלי: זה שקר גס, אדוני.

יואל חסון: אז תגרשו אותם חזרה למקומם.

יואל חסון: כן, נא לסיים, ממש משפט אחרון.

מיקי לוי: משפט אחרון.

מיקי לוי: מה שאני מבקש, לאחר שהדוחות יוצאים מתחת ידיכם, ממכבש הדפוס, ומוגשים, תיבדק הדרך למימוש ההמלצות שלכם.

מיקי לוי: לא אחת יש לי חשש כבד שמעומס העבודה – כן, מעומס העבודה – ומכך שמפוזרים לפעמים למאות רשויות, משרדים, לא נעשית הבדיקה אם הליקויים תוקנו, ועל כך אני מבקש ממך לתת תשומת לב.

מיקי לוי: תודה רבה לך מעומק הלב על העבודה הנאמנה שאתה ואנשיך עושים.

מיקי לוי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן אסף חזן – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה מר יוסף שפירא, כבוד מנהלת הוועדה קארין אלהרר, חברי וחברות הכנסת, אני שמח על שנפלה בחלקי ההזדמנות לשמש כחבר בוועדה לענייני ביקורת המדינה במהלך השנה האחרונה, כולל הוועדה המסווגת, ועדה שתכליתה להאיר ולהעיר על נושאים חשובים ביותר בכלל מרחב הפעולה של המדינה מול אזרחיה, נושאים גלויים וחסויים.

איל בן ראובן: זוהי ועדה חשובה ביותר וחיונית לשמירה על ההתנהלות התקינה והדמוקרטית של מינהל המדינה ושל גופים ציבוריים כאלה ואחרים.

איל בן ראובן: חשוב לי לומר מילה על מוסד מבקר המדינה בראשות השופט בדימוס מר יוסף שפירא והאנשים המצוינים בגוף הזה.

איל בן ראובן: זהו אחד מהגופים החשובים ביותר ומשומרי הסף החשובים ביותר שלנו במדינה, גוף שמבצע תהליכי עומק באמינות מרבית, במקצועיות ראויה לציון, באומץ אזרחי, ועל כך הערכה עמוקה לכם.

איל בן ראובן: לצערי, פגשתי במעלה הדרך גם גורמים, כולל בכירים ביותר, שדרך המענה שלהם על הכשלים היא מתקפה על המבקר.

איל בן ראובן: זו דרך פסולה, וראויה לכל גינוי.

איל בן ראובן: הסתכלנו במהלך השנה על מגוון נושאים, הן בוועדה הפתוחה והן במסווגת.

איל בן ראובן: עם הנושאים שעלו בדיוני הוועדה נמנו נושאים בוערים אשר נוגעים לכל אזרח ואזרח – הגנה על זכויותיהם של עובדי קבלן ועובדים בשכר נמוך, טיפול בזיהום אוויר ממקורות שונים, פעולות המדינה לעידוד שילובה של האוכלוסייה הערבית בתעסוקה, כשירות מערך המילואים של כוחות היבשה, תהליכי העבודה באגף שיקום נכים, פיתוח כל סוגיית שדות התעופה הפנים-ארציים, הטיפול בחושפי שחיתויות – כל זאת ועוד נושאים רבים וחשובים.

איל בן ראובן: הבשורה הטובה, שבהחלט ראינו תוצאות ותיקון ליקויים.

איל בן ראובן: הבשורה הפחות-טובה, שבהחלט זיהינו גם מקומות בעבודת הממשלה שעבודת המטה בהם לוקה בחסר, ואני אומר זאת בלשון המעטה.

איל בן ראובן: זיהינו נושאים שבהם חסרה מדיניות ברורה ומכווינה, זיהינו מקומות שבהם הביורוקרטיה מאפילה על הטיפול באנשים שצריך לעזור להם.

איל בן ראובן: וכידוע, בסופו של דבר, נקודות החולשה הן הנקודות החשובות לדיון, לצורך תיקונן.

איל בן ראובן: ביקורת והפקת לקחים הן כלי מרכזי ביותר בשיפור האפקטיביות של עבודת גופים.

איל בן ראובן: ועדת ביקורת המדינה מובילה ותמשיך להוביל בנושא חשוב זה, וראוי שנחשוב גם על כלים נוספים, אפקטיביים, למימוש מסקנות הוועדה.

איל בן ראובן: אני קורא לחברי הכנסת לאשר את סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה מכלל ישיבות הוועדה הרבות, לרבות סיכומיה בדבר אימוץ ממצאי דוחות הביקורת והדרישה מהגופים המבוקרים לפעול לתיקון הליקויים וליישום המלצות הביקורת.

איל בן ראובן: הערכה עמוקה ליושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת קארין אלהרר, על דרך ניהול הוועדה, על ההקשבה, על מתן הסיכומים וההנחיות.

איל בן ראובן: הערכה עמוקה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עפר שלח, בבקשה.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תודה, אישי, מבקר המדינה, חברי הכנסת, לשבח את פועלה של קארין אלהרר כיו"ר ועדת ביקורת המדינה זה, א', עונג, אבל, ב', מיותר.

עפר שלח: ועונג מיותר – אנחנו בעד.

עפר שלח: היה לי ברור, מהרגע שקארין התמנתה לתפקיד הזה, שביקורת המדינה לא כל כך תדע מה קרה לה ומה חבט בה, וזה בדיוק מה שקורה כאן וימשיך לקרות כאן, ואני משבח את זה.

עפר שלח: אני רוצה להתייחס לנושא אחד מהנושאים שעסקה בהם הוועדה לביקורת המדינה, גם הייתי בין יוזמי המהלך הזה, יחד עם קארין, ואני יודע, אדוני המבקר, שאתה עסקת בנושא הרבה, והוא כל המכלול של מה שנוגע לטיפול בנכי צה"ל, הן באגף השיקום של משרד הביטחון הן בארגון נכי צה"ל.

עפר שלח: ופה אנחנו נתקלים בבעיה המרכזית שאנחנו עוסקים בה, בביקורת, הן הביקורת של הכנסת, אבל בראש ובראשונה הביקורת של מבקר המדינה, והיא סוגיית השיניים.

עפר שלח: המבקר מוציא דוח, דוח קטלני, על התנהלותו של אגף השיקום.

עפר שלח: המבקר מוציא דוחות והערות ברורים מאוד על כך שגם ארגון נכי צה"ל איננו ממלא את תפקידו.

עפר שלח: קארין, את מביאה לוועדה, אנחנו מביאים לגופים האחרים של הכנסת, נכי צה"ל רבים שמעידים שאגף השיקום היום נמצא ממש במצב של קריסה, איננו מסוגל יותר לטפל לא רק בפצועים חדשים שנכנסים אליו, אלא בעיקר בכל מי שמגיע לו.

עפר שלח: זה נובע מדברים שמוכרים לכולנו, הן מהסוגיה של הקריטריונים, שצריך לטפל בה, הן מהצורך להסדיר אחת ולתמיד זכויות נכונות ולא נכונות, ראויות ולא ראויות, ממחסור ברופאים, ממחסור בוועדות רפואיות, סדרה שלמה של נושאים, שפעם אחרי פעם אנחנו נדרשים אליהם.

עפר שלח: אנחנו שומעים את העדויות הקשות של נכי צה"ל שמגיעים לוועדה, מגיעים לכנסת ומדברים, והדבר הזה איננו משתנה.

עפר שלח: במסגרת הזאת, של הדיון בפועלה של הוועדה לביקורת המדינה, זו כמובן איננה טענה לוועדה ואיננה טענה למבקר, אבל היא טענה לעצמנו, אולי, על זה שאנחנו לא מצליחים למצוא את הדרך להפוך את הביקורת למשהו פרואקטיבי, להפוך את הביקורת למשהו שמדוח מבקר לדוח מבקר אכן נראה שינוי, ובמקרה הזה, שינוי בדבר שאין עליו מחלוקת, שהוא נמצא בקונסנזוס מלא ושהוא קודש הקודשים בערכיה של מדינת ישראל.

עפר שלח: אז בצד ההערכה על העבודה של המבקר, בצד ההערכה הגדולה מאוד לעבודה של הוועדה, בואו נחפש גם את הדרכים כדי שבנושא הזה, של נכי צה"ל, ובנושאים אחרים, העבודה הזאת לא תהיה לשווא.

עפר שלח: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, כבוד מבקר המדינה, האם באמת אפשר לצפות להשפעה ממשית של מוסד מבקר המדינה ושל הוועדה לביקורת המדינה, כשהמדינה עצמה היא מדינה כובשת ומפקיעת זכויות בהגדרה, של מיליוני אנשים, וכשבהגדרה המדינה מדירה ומפלה כ-20% מאזרחיה על רקע של שייכות לאומית?

באסל גטאס: באמת בערבית הפתגם אומר: מה יכול לעשות המסרק בשיער המלוכלך?

באסל גטאס: כשהשיער מלוכלך באופן כזה, כמו המצב במדינת ישראל, האם הטיפול בשחיתות התוך-ממסדית יכול לתקן משהו כאשר הממסד כולו נגוע בגזענות באופן מובנה ודורס זכויות אדם ואזרח?

באסל גטאס: אני לא חי באשליות, וכשאני רואה את מקומה של ישראל בדירוג השחיתות הבין-לאומי, וכשהיא עדיין מככבת בתחתית סולם השחיתות של מדינות ה-OECD, מס' 24 מתוך 34, ומס' 37 בדירוג העולמי, אז חובה עלינו לשאול, האם ההשפעה של ביקורת המדינה לאורך שנים נותנת את אותותיה החיוביים, המיוחלים כמובן?

באסל גטאס: כאמור, אני לא חי באשליות, ואני יודע שזו המציאות, אבל לפחות מהמבקר עצמו צריך לצפות להוגנות ולגישה שוויונית בעבודתו.

באסל גטאס: ואני כאן מפנה את תשומת לב המבקר ותשומת לב כולנו לדוח המעמיק והרציני שנעשה על משבר הדיור ופורסם לפני כמה חודשים, ולא כלל, או לא נגע, ב-20% – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש להנמיך.

מאיר כהן: אני מבקש שקט.

באסל גטאס: – – – במצבם של 20% מאזרחי המדינה, כלומר בחברה הערבית.

באסל גטאס: כל מוסדות המדינה, כולל ראש הממשלה, כולל הממשלה, מקדישים לעניין הדיור והמשבר בדיור עד כדי כך שהממשלה החליטה בישיבתה לפני האחרונה להתנות ביצוע חלק לפחות מהתוכנית הכלכלית במה שהם קוראים לו "אכיפת חוקי תכנון ובנייה בעניין הבנייה הלא-חוקית", ואנחנו קוראים לה "הבנייה הלא-מורשית".

באסל גטאס: וכולנו יודעים על מצב התכנון והבנייה, על עשרות-אלפי הבתים הקיימים ללא חיבורי חשמל.

באסל גטאס: האם כל הנושא הזה לא היה ראוי להתייחסות בדוח מבקר המדינה?

באסל גטאס: אני מכאן פונה למבקר, שייקח גם את העניין הזה לתשומת לבו – –

מאיר כהן: תודה רבה.

באסל גטאס: – – ויחבר דוח מיוחד על מצב התכנון והבנייה, מצב הבנייה, כל מצב הדיור במגזר הערבי, ותודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: נכבדי מבקר המדינה, שאני מאוד מאוד מעריך גם את עבודתו, וגם את עבודתך, קארין – אני מצטרף למברכים והמברכות, ובאמת, יישר כוח על עבודה חשובה, ואני באמת מצטרף לכל מה שנאמר.

יחיאל חיליק בר: אבל אני כן רוצה לנצל את הבמה הזאת, כמו כמה חברים – גם כשמבקר המדינה פה – ולהגיד לו שאני, כמו זהבה ואחרים, הזדעזעתי כששמעתי על החומר הנאסף על-ידי המשטרה על חברות וחברי כנסת ושרים, על האנשים שמנהלים את המדינה שלנו.

יחיאל חיליק בר: ויש פה, אדוני המבקר, שני דברים; אחד זה האיסוף הרצוני או לא רצוני – מי ביקש, למה אוספים – מריח קצת "שטאזי", התופעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: אבל מעבר לזה, ופה אני אפילו יותר מוטרד, אדוני, יכול להיות, זהבה, שנמצאים במליאה הזאת אנשים שמנהלים את חיינו והם עבריינים, פליליים, שקובעים לנו מה נאכל, מה נשתה, איך ייראה שלטון החוק שלנו, וזה מעבר לאפליה המובנית שקיימת בין אזרח פשוט, שאם עליו יש חומר פלילי בידי המשטרה, המשטרה דופקת לו בדלת, לוקחת אותו לחקירה, ולא מחכה לתקופת בחירות או מחכה שהוא או היא יהיו פתאום גדולים וחשובים ואז יוציאו להם או עליהם את החומר הזה.

יחיאל חיליק בר: לכן, הדבר הזה הוא חמור שלוש פעמים; 1.

יחיאל חיליק בר: בעצם האיסוף, שכנראה אף אחד לא ביקש, האיסוף היזום הזה על-ידי המשטרה; 2.

יחיאל חיליק בר: האפליה לעומת האזרח הפשוט, שאתו לא מחכים, אם יש חומר פלילי או חשדות נגדו – ואנחנו שליחי העם, אנחנו לא מעל העם הזה.

יחיאל חיליק בר: 3.

יחיאל חיליק בר: יותר מטריד מזה, העובדה שכנראה בבית הזה יושבים אנשים שיש נגדם חשדות פליליים, חמורים יותר או חמורים פחות, ואנחנו צריכים לחכות, אולי, שזה יעניין את העיתונות, אולי שהם יהיו חשובים יותר, אולי שתבוא תקופת בחירות.

יחיאל חיליק בר: והדבר הזה הוא חמור.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לדעת מי במשכן הזה, שמנהל את חיינו, בין אם הוא בקואליציה או באופוזיציה, הוא עבריין או מועד להיות עבריין.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה גם לדעת אולי אני אחד מהם, מה יש נגדי, חלילה.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני קורא לחברי מהקואליציה והאופוזיציה ולכבוד המבקר לשים סוף לדבר המטריד הזה, לתופעה הפסולה הזאת, ולבקש מהמשטרה לחשוף ומייד את כלל החשדות הפליליים או חומרי החקירה או החומרים הנאספים שיש על כל אחד ואחת מהבית הזה, וייטב מוקדם מאשר מאוחר.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אבו מערוף, בבקשה.

מאיר כהן: חברים.

מאיר כהן: אני מבקש מכל העומדים והמדברים למיניהם, אנא תלכו לשולי האולם.

מאיר כהן: אנא מכם.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר שטייניץ, כבוד השופט יוסף חיים שפירא, וכמובן כבוד חברת הכנסת קארין אלהרר, שלזכותה הדוח נמצא, במצב הזה אני לא אקלקל את החגיגה שיש, והדוח חיובי מאוד, וכל הדברים שיש בו, מאוד חשובים, אובייקטיביים, אפילו הדברים הקטנים – דיור, מערכת גיור, דברים של פערים חברתיים – נמצאים, אבל חסרה לי המהות, עם כל החיוביות בדוח הזה שהוא מאוד טוב, מאוד אובייקטיבי, להתייחס לאזרחים כאזרחים, ככלל, כמדינה.

עבדאללה אבו מערוף: ואני חייב ביום הזה, בדוח הביקורת הזה, לציין ולהדגיש שאכן חסר מה שצריך היה להיות, עם אומץ ועם כל הביקורת שיש – אומץ לב כאן אני לא רואה, ואובייקטיביות לכל האזרחים אני לא רואה.

עבדאללה אבו מערוף: חסרה לי התייחסות ל-20% מהאוכלוסייה, מהאזרחים הלגיטימיים כאן, ואיך עד עכשיו הממשלות מתייחסות לאזרחים הערבים, שהם 20% מהאוכלוסייה – – –

מאיר כהן: אדוני, אני מבקש את סליחתך.

מאיר כהן: טלב אבו עראר, חברי הכנסת שם, זה מפריע.

מאיר כהן: אי-אפשר שכך זה יתנהל.

מאיר כהן: אז אני מבקש מכם, תלכו הצדה.

מאיר כהן: מדבר חבר כנסת, אי-אפשר לשמוע אותו.

עבדאללה אבו מערוף: נתחיל במשהו כללי.

עבדאללה אבו מערוף: העבודה של הממשלה, של הכנסת, בשנה האחרונה, בחקיקת חוקים אנטי-דמוקרטיים, לפי כל הנתונים, לפי כל ההחלטות, אפילו של המכון הישראלי לדמוקרטיה, שהתנגד לרוב החוקים האנטי-דמוקרטיים שחוקקה הכנסת, וכאן, לצערי הרב, אין אף מילה על זה.

עבדאללה אבו מערוף: ההתייחסות לאוכלוסייה הערבית – אני אתן דוגמה אחת, משפילה, מתמשכת, משדה-התעופה בן-גוריון.

עבדאללה אבו מערוף: מתי אפשר לשים אצבע על הדבר המכאיב הזה, המשפיל, ולהגיד שאת זה צריך להפסיק?

עבדאללה אבו מערוף: היחס של חברת "אל על" ל-20% האזרחים הערבים, מי יכול לסבול את היחס הזה, המשפיל?

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מקווה שאחד יסבול את ההתייחסות הזאת, המשפילה, בשדה-התעופה, וזה מתמשך ונמשך למרות כל החלטות בג"ץ ולמרות כל הדיונים שיש וכל התלונות.

עבדאללה אבו מערוף: האם אפשר שהמדינה תמשיך, הממשלה תמשיך – ש-20% מהאזרחים הם בוגדים או בסימן שאלה?

עבדאללה אבו מערוף: דובר כאן על עניין הבנייה הלא-מוסדרת אצל האזרחים הערבים.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אפרט עוד פעם ועוד פעם, אבל אני אמשיך לדבר על זה כל עוד אעלה על הבמה הזאת, שהיחס הגזעני, המפלה, בסוגיית הבנייה אצל האזרחים הערבים צריך להיפסק, ובבקשה להסדיר.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו בעד – אני בעד – להסדיר את העניין.

עבדאללה אבו מערוף: אין על זה אף מילה.

עבדאללה אבו מערוף: ואנחנו מוכנים, והיו הרבה הצעות, איך אנחנו נלך לקראת המוסדות המשפטיים, גם, איך להסדיר את העניין, וביקשנו entr'acte, ביקשנו פסק זמן של שנתיים, שנעשה סדר – "נייט", אין התייחסות.

עבדאללה אבו מערוף: למה אין התייחסות?

עבדאללה אבו מערוף: כי צריכים להמשיך ורוצים להמשיך את מדיניות האפליה הגזענית כלפי האזרח הערבי.

מאיר כהן: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני מקווה, והייתי רוצה, שאכן הביקורת תהיה ביקורת.

עבדאללה אבו מערוף: בדוח הבא – אנחנו נחכה ונראה שאכן נשים את האצבע על הדברים הכואבים – והם כואבים, אבל חייבים לדבר עליהם.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, היות שחברת הכנסת קארין אלהרר לא תסכם, אנחנו נעבור להצבעה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: ההצבעה היא על סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

מאיר כהן: מי בעד ומי נגד?

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 3 בעד סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה – 27 נגד – אין נמנעים – 2 סיכומיה והצעותיה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה לדוחות מבקר המדינה 60ב, 61ב, 62, 63ג, 64ב, 64ג, 65א, 65ב, 65ג, 66א ו-66ג נתקבלו.

מאיר כהן: 27 בעד, אין מתנגדים, שני נמנעים.

קריאות: – – –

מאיר כהן: ואני מוסיף לפרוטוקול את חבר הכנסת מרגי – בעד, חברת הכנסת מירב בן ארי – בעד, חברת הכנסת שאשא – בעד, חבר הכנסת עפר שלח – בעד, חבר הכנסת אלעזר שטרן – בעד, חברת הכנסת זנדברג – בעד, חברת הכנסת אורלי לוי – בעד, דב חנין – בעד.

ענת ברקו: ברקו, ברקו.

מאיר כהן: וחברת הכנסת ברקו.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: ההצעות של הוועדה וסיכומיה אושרו.

מאיר כהן: [מס' מ/1041; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 12546; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים לחקיקה.

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 226), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא – – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו נפרדים ממבקר המדינה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בבקשה.

משה גפני: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 226), התשע"ו–2016.

משה גפני: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית, שנועדה לאפשר לתושב ישראל או אזרח ישראלי שהוא תושב האזור, שיש לו הכנסה שהופקה או נצמחה באזור, והוא זכאי למענק לעידוד השקעות הון בשל המפעל שממנו הופקה או נצמחה אותה הכנסה לפי ההסדר המינהלי החל באזור, לקבל הטבות מס בתנאים ובהיקף הניתנים בישראל לפי חוקי עידוד השקעות הון.

משה גפני: סעיף 3א לפקודת מס הכנסה קובע כי הכנסתו של אזרח ישראלי שהופקה או נצמחה באזור, יראו אותה כהכנסה שהופקה או שנצמחה בישראל.

משה גפני: לפיכך, אזרח ישראלי שהכנסתו הופקה או נצמחה באזור חייב, ככל תושב ישראל, במס הכנסה.

משה גפני: לעומת זאת, החוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט–1959, והחוק לעידוד השקעות הון בחקלאות, התשמ"א–1980, אינם מעניקים סמכות – –

מאיר כהן: כן, חבר הכנסת יוסי יונה.

מאיר כהן: כך נהוג בכנסת, אנא ממך.

מאיר כהן: לא נהוג לשבת בכיסאות של שרים, כך אומר התקנון.

מאיר כהן: סליחתך, אדוני.

מאיר כהן: שוב, סליחתך.

מאיר כהן: בבקשה.

משה גפני: – – לתת הטבות מס ומענקים מכוחם באזור.

משה גפני: אך מענקים לעידוד השקעות הון ניתנים היום באזור בהתאם להסדר מינהלי שנקבע בהחלטות הממשלה.

משה גפני: בהצעת החוק מוצע לאפשר לתושב האזור אשר זכאי למענק לעידוד השקעות הון מכוח ההסדר המינהלי כאמור, להיות זכאי גם להטבות המס הניתנות בישראל לפי חוקי עידוד השקעות הון.

משה גפני: אבקשכם, חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, וסליחה שהפרענו לך.

מאיר כהן: הוגשו הסתייגויות להצעת החוק הנ"ל.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, הממשלה, באמצעות ועדת הכספים ועכשיו המליאה, מצאה עוד דרך לצ'פר את ההתנחלויות.

זהבה גלאון: רק בשבוע שעבר הממשלה אישרה 82 מיליון שקלים להתנחלויות.

זהבה גלאון: בהתחלה ניתן אישור להחלטה להעביר 72 מיליון שקלים על רקע מה שהם הגדירו – אני מצטטת – מציאות ביטחונית ייחודית שחווים היישובים הישראליים ביהודה ושומרון.

זהבה גלאון: אחר כך השר כץ הודיע בדיון על תוספת של 10 מיליון שקלים נוספים, כששימו לב – הכסף הזה מצטרף ל-340 מיליון שקלים שהובטחו בהסכם הקואליציוני בין הבית היהודי לליכוד במסגרת הרכבת הממשלה.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה להסב את תשומת לבכם, אדוני היושב-ראש, מה קרה כאן, למה פתאום מגיע חבר הכנסת גפני ומסביר לנו שבעצם כנסת ישראל הולכת לעשות מה שנקרא סיפוח זוחל – להחיל את החוק להטבות מס לעידוד השקעות הון, שעד היום לא חל על השטחים.

זהבה גלאון: עד היום הוענקו מענקים לעידוד השקעות הון למפעלי תעשייה בשטחים מתוקף הסדר מינהלי שנקבע בהחלטות ממשלה, אבל בכל מה שנוגע להטבות מס למפעלים ידיה של הממשלה היו כבולות, כי יש לזה השלכות מדיניות.

זהבה גלאון: אבל הממשלה הזו מצפצפת על הכול.

זהבה גלאון: היא מגיעה היום למליאה ואומרת בעצם לציבור הרחב בישראל שהיא מתעדפת את ההתנחלויות על חשבון הפריפריה, וגם על חשבון הציבור הרחב, לא רק בפריפריה.

זהבה גלאון: אני חושבת שאנחנו מדברים על רמות חדשות של ציניות, כשחוק שנועד מלכתחילה – החוק לעידוד השקעות הון, והטבות המס דרכו, נועדו מלכתחילה לצ'פר מפעלים בפריפריה, במקומות המרוחקים, ובעצם זו עוד שיטה שעכשיו מצאה הממשלה לרפד בכסף נוסף גם את ההתנחלויות.

זהבה גלאון: עכשיו, שימו לב מה קורה כאן – אנחנו בעצם עדים לזה שממשלת נתניהו עושה צעד נוסף בכיוון של החלת החוק הישראלי באופן מלא על שטחי יהודה ושומרון.

זהבה גלאון: המדיניות הזאת, מדיניות הסיפוח הזוחל, כמו שאני קוראת לה, עולה לנו גם במחירים מדיניים, גם במחירים כלכליים הולכים וגוברים.

זהבה גלאון: המשמעות של זה – להפוך את מדינת ישראל למדינה מוקצה בעולם.

זהבה גלאון: כשנתניהו הולך להיפגש עכשיו עם קרי, והוא מסביר לו למה לרכך את הדוח של הקוורטט על הבנייה בהתנחלויות, ממשלת ישראל מסבירה לו שכנסת ישראל עכשיו מעבירה חוק שמפלה לטובה את ציבור המתנחלים מול הציבור הלא-מתנחלי.

זהבה גלאון: רק בימים האחרונים שוב ושוב מתפרסמים הנתונים של העוני בישראל שמרקיע שחקים, שמעמד הביניים מתקשה לגמור את החודש.

זהבה גלאון: ממשלת נתניהו עושה עוד ועוד מאמץ איך היא מעודדת להעביר הטבות ומענקים דווקא להתנחלויות.

זהבה גלאון: אני חושבת שהדבר הזה צריך להדליק נורה אדומה.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, הטענות ששמענו מנציגי הממשלה, שבחוק לעידוד השקעות הון יש אפליה לרעה כנגד המתנחלים – הטענות האלה, לא רק שהן משוללות יסוד, הן גם, בעיני, חושפות עזות מצח.

זהבה גלאון: הממשלה, ציינתי בפתח דברי, מרעיפה תקציבים ממשלתיים, בין באופן גלוי ובין באופן סמוי באמצעות כל מיני העברות דרך ועדת הכספים, העברות תקציביות הרחק מעיני הציבור.

זהבה גלאון: ועכשיו מה באים ואומרים?

זהבה גלאון: ניקח את החוק שחוקק בזמנו – שדרך אגב, אין בו שקיפות.

זהבה גלאון: חבר הכנסת מיקי זוהר ואני הגשנו הצעת חוק לתיקון החוק לעידוד השקעות הון כדי להחיל עליו שקיפות.

זהבה גלאון: באה הממשלה שחוקקה את החוק הזה, שבזמנו נתן הטבות למפעלים כמו "אינטל" ו"טבע" להקים מפעלים בדרום ובצפון לצורכי הפריפריה – אז אמרו: בואו נצ'פר את המפעלים האלה, ניתן להם הטבות מס, ניתן להם פטור.

זהבה גלאון: דרך אגב, הפטור הזה שניתן להם, שהייתה לו הצדקה בזמנו, הצדקה משמעותית, הפך להיות פטור גורף.

זהבה גלאון: אם מפעל כמו "טבע" משלם 0.3% מס, ו"אינטל" ומפעלים אחרים, ואומרים לנו: אם תתקנו את זה, אז בכלל – מהלכים עלינו אימים – המפעלים האלה יעתיקו את הפעילות שלהם למדינות אחרות או למקומות אחרים.

זהבה גלאון: אז חוק שנועד במקור לסייע לפריפריה, ממשלת ישראל מבקשת להחיל אותו עכשיו על יהודה ושומרון.

זהבה גלאון: זו לא פריפריה, זו לא מדינת ישראל הריבונית; זה שימוש, הייתי אומרת, נועז, בצורה זוחלת להחיל ולספח את ההתנחלויות לתוך מדינת ישראל באמצעות חקיקה שהיא חקיקה ראשית.

זהבה גלאון: הדבר הזה הוא מסוכן – חברי חברי הכנסת, אני קוראת לכם לשים לב.

זהבה גלאון: הדבר הזה הוא מסוכן, כי בכנסת הזו כל יומיים אנחנו עדים לעוד ועוד הצעות חוק שמבקשות להכיל את מה שנקרא "האזור" – שזה השטחים – מבקשות להכיל אותו בתוך החקיקה הישראלית הראשית.

זהבה גלאון: לא נראה לי שלזה התכוון המחוקק.

זהבה גלאון: אני חושבת שהדבר הזה הוא לא קביל, הוא לא מתקבל על הדעת, ואני קוראת לכנסת להתנגד להצעת החוק הזאת.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה.

מאיר כהן: בין 19:30 ל-20:30 לא נערוך הצבעות, אבל אנחנו נמשיך בסדר-היום.

מאיר כהן: נשמע את הצעות החוק ואת ההסתייגויות ונצביע לאחר 20:30.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: 15 דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': אדוני, עכשיו מתקיים משחק רבע הגמר, והוא משחק לוהט ומעניין.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, עבודה זה עבודה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, אם יש שר במליאה, מונחת בפנינו, חברים, הצעת חוק – איך הגדירה אותה חברתי זהבה גלאון?

עיסאווי פריג': עוד חוק סיפוח.

עיסאווי פריג': בתחילת המושב דיברו על האפשרות להביא למליאה את חוק הנורמות, לעשות נורמליזציה עם ממלכת יהודה.

עיסאווי פריג': אז אני שואל את עצמי: מה צריך את חוק הנורמות?

עיסאווי פריג': מביאים לנו כאן חוק הנורמות בחלקים, בשלבים, חוק הנורמות מתבצע בממשלה הזו ובממשלה הקודמת בחלקים.

עיסאווי פריג': כל שבוע מונח כאן חוק, שאם אנחנו מעיינים בו לעומק, מדובר בעוד חוק לסיפוח, עוד חוק לסיפוח.

עיסאווי פריג': קשה לנו להביא את זה במכה אחת, כולם יקומו, ידברו, העולם יתקומם, בוא נעשה להם את זה אחד אחרי השני, בשלבים.

עיסאווי פריג': ולא נעים להם – יאשרו.

עיסאווי פריג': גם חברים מהמחנה הציוני ומיש עתיד – יאללה, לא נעים לכם.

עיסאווי פריג': ניתן להם עוד חוק, ניתן להם עוד חוק.

עיסאווי פריג': הרי הם משלנו, ניתן להם עוד חוק.

עיסאווי פריג': כשמדברים על חוק הנורמות אתם קמים, פוחדים, קופצים, אבל כשמביאים לכם את זה בחלקים – טוב, אפשר לאכול את זה.

עיסאווי פריג': וזאת שיטה שעובדת.

עיסאווי פריג': השיטה עובדת, חברים.

עיסאווי פריג': כאן מונח בפנינו עוד חוק מחוקי הסיפוח, ואנחנו צריכים לאשר את זה.

עיסאווי פריג': ואתם צריכים לשאול את עצמכם: לאן זה מוביל?

עיסאווי פריג': פוליטית זו שגיאה פטאלית, חברתית פי כמה וכמה.

עיסאווי פריג': אז בוא אחזור אתכם קצת להיסטוריה: מה זה חוק עידוד השקעות הון?

עיסאווי פריג': החוק הזה בא לעולם כדי לעודד את התעשייה והייצור והיצוא בפריפריה – סליחה, עכשיו יש ויכוח: פריפריה או שולי.

מאיר כהן: שולה.

עיסאווי פריג': שולה או שולי?

עיסאווי פריג': שולי – שולה.

מאיר כהן: אין ויכוח.

מאיר כהן: אין ויכוח, לא קיבלו את זה.

עיסאווי פריג': השם לא צריך להפריע, אני רוצה לראות את העשייה.

עיסאווי פריג': החוק קם בהתחלה – אתה כראש עיריית דימונה בא, אדוני היושב-ראש, הביאו לך חוק, רוצים לעודד תעסוקה, ייצור, פעילות עסקית, בכל המתחם שהוא לא במרכז, לעודד מפעלים לעבור מהמרכז לפריפריה ולהתחיל לייצא.

עיסאווי פריג': ואני נותן לכם מענקים שיגיעו עד 20% מכל הרכישות שלכם, אם זה ציוד, אם זה רכוש קבוע, עם כל הפיתוח שאתם עושים, ותקבלו הטבות.

עיסאווי פריג': תקבלו.

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': החוק יפה.

עיסאווי פריג': יש מטרה נכונה ויפה כדי להרחיב את הפעילות העסקית במדינה, לאו דווקא במרכז.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: החוק חוקק למען הפריפריה, שעכשיו נמצאת בצעדת השוויון.

עיסאווי פריג': החוק חוקק למענם.

עיסאווי פריג': מה קורה עכשיו?

עיסאווי פריג': צריך מוח יצירתי, צריך חשיבה.

עיסאווי פריג': הרי מפלגת המתנחלים, הבית היהודי, שנמצאת אתנו, צריך למצוא דרכים איך להיטיב אתה, איך להשקיע בה, איך לתת לה עוד כסף.

עיסאווי פריג': אנחנו לא יכולים לתת העברות כספיות בוועדת הכספים – יקומו עלינו – לא, מדי פעם עושים העברה כאן, העברה שם, וקמים.

עיסאווי פריג': בוא נמצא דרכים אחרות להעביר לכם כספים.

עיסאווי פריג': בוא נחשוב.

עיסאווי פריג': אז הראש של הממשלה – אכן הוא יצירתי עם כל הפיתולים שבו – מצא: יש לי חוק עידוד השקעות הון, בוא נחיל את החוק הזה עליכם, בואו אתם, תיהנו מזה.

עיסאווי פריג': עשינו את זה למען דימונה ושדרות ולמען היישובים בצפון, איפה שיש אזורי תעשייה, עכשיו בוא ניקח את ה-benefit של זה ותיהנו מזה.

עיסאווי פריג': וזה מה שקורה: מונחת אצלנו כאן, לפתחנו, הצעת חוק שבאה לתת רוח גבית לתעשייה שם, להיטיב, להשקיע בעשרות-מיליוני שקלים.

עיסאווי פריג': חברים, עושים צעדת שוויון, שהיא צודקת – צודקת – שצריך לחלק את העוגה אחרת, אבל במבחן העשייה מביאים כאן הצעת חוק, שבוא נראה להם את הדרך בצורה אחרת.

עיסאווי פריג': מה נגיד עליה?

עיסאווי פריג': – סיפוח?

עיסאווי פריג': נורמליזציה?

עיסאווי פריג': חוק הנורמות?

עיסאווי פריג': חוק לשדוד את הקופה הציבורית בדרך עקיפה?

עיסאווי פריג': זה החוק, זה מה שבאים ואומרים לנו.

עיסאווי פריג': ואני אומר: חברים, הצביעות שקיימת אצל חלק ניכר מהחברים בבית הזה מקוממת.

עיסאווי פריג': ישנם אנשים, ואנשים מתבטאים גם בעיתונות ואומרים את דעתם, שהם בעד שתי מדינות – יפה מאוד.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים לשמור על החזון הציוני, ומדברים, ואנחנו בעד שתי מדינות, ולתת לעם הפלסטיני את מדינתו, במיוחד המחנה הציוני.

עיסאווי פריג': אומרים את זה בכל מקום.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, חברים – אתם, תומכי פתרון שתי המדינות, בשיטה ובהצבעה שלכם, השיטתית, בעד חוקי הסיפוח למיניהם – זאת לא צביעות?

עיסאווי פריג': כשאתם מדברים ביניכם לבין עצמכם, מה יש לכם להגיד?

עיסאווי פריג': שאתם באים ותומכים בהצעות חוק כאלו?

עיסאווי פריג': הרי ברגע שאני מאשר את הצעת החוק, אני צריך למצוא דרכים איך לנצל את הכספים, איך לנצל את הכספים.

עיסאווי פריג': אז אני צריך להקים מפעלים חדשים, להרחיב מפעלים קיימים.

עיסאווי פריג': אין בעיה, יש את חבר הכנסת גפני, ועדת הכספים, כמו מסננת – יאללה, תפאדל, הכול קח, קח, קח.

מיקי לוי: חכה, אתה לא יודע מה מחכה לך מחר.

עיסאווי פריג': מה מחכה לי? אין בעיה.

עיסאווי פריג': גפני נמצא?

מיקי לוי: אתה לא יודע.

עיסאווי פריג': בסדר, חברים, לא נעים לי, אוריד את – – –

מיקי לוי: העברות תקציביות של מיליארדים.

עיסאווי פריג': אני, יושב-ראש ועדת הכספים, אעשה בניגוד לתפיסת עולמי, בניגוד ל"אני מאמין", מקסימום אשים את היד על הראש, אוריד את זה – מה אעשה?

עיסאווי פריג': מה אעשה?

עיסאווי פריג': אני בקואליציה, מחויב.

עיסאווי פריג': יאשר, זה מה שיעשה.

עיסאווי פריג': זה מה שיעשה גפני.

עיסאווי פריג': צר לי מאוד, לא רציתי לראות אותו שם.

עיסאווי פריג': אבל הוא עושה את זה, הוא עושה את זה.

עיסאווי פריג': מסננת.

עיסאווי פריג': אתה, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים – בזמנו, כשהיינו עם סלומינסקי, וכל הזמן אמרנו: תראה מה סלומינסקי מעביר, אבל הוא יצא peanuts לעומת מה שאתה עושה.

עיסאווי פריג': כלום.

עיסאווי פריג': הוא, כמה מסכן, ירדנו עליו, מה שהוא עושה.

עיסאווי פריג': אבל מה שאתה עושה ומה שאתה מעביר, אם זה ישירות או בעקיפין או בכל הדרכים – וואי, וואי, וואי, וואי.

עיסאווי פריג': יעני, נותן את הצ'פחה ואת החיוך, אבל יאללה, תפאדל.

עיסאווי פריג': גפני, לא מתאים לך.

עיסאווי פריג': לא מתאים.

עיסאווי פריג': אני עוקב ורואה איך אתה עושה את זה, ועם החיוך היפה שלך אתה ממשיך עם זה.

עיסאווי פריג': זה דבר חמור.

עיסאווי פריג': כשאתה בא, מעביר בוועדת הכספים הצעת חוק כזו, אתה לא תישן בלילה עליה.

עיסאווי פריג': מה ההבדל בין הצעת חוק כזו לבין העברה תקציבית שאתה עושה?

עיסאווי פריג': מחר יש לך העברות תקציביות, כמה למתנחלים יש?

משה גפני: מה?

עיסאווי פריג': כמה למתנחלים יש?

עיסאווי פריג': יש איזה 12 מיליון, לא? אתה רואה, מכניסים לך את זה בדלת האחורית.

עיסאווי פריג': אם לא – נראה.

משה גפני: אין אצלי דלת אחורית.

עיסאווי פריג': אני שואל: מה ההבדל בין העברת – – –

משה גפני: עיסאווי, אין, אין דלת אחורית.

עיסאווי פריג': מה השוני בין ההעברות שעשית ומה שתעשה, לעומת החוק הזה?

עיסאווי פריג': מה השוני?

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, מה השוני?

ניסן סלומינסקי: אתה יכול לחזור על זה עוד פעם?

ניסן סלומינסקי: לא שמעתי.

מיקי לוי: עיסאווי, ניסן לא שמע.

מיקי לוי: תחזור על זה, ניסן לא שמע.

עיסאווי פריג': ניסן לא שמע, אתה רואה?

עיסאווי פריג': אני אייעץ לשר נפתלי שאתה, אסור לך לעמוד בוועדת הכספים, כי אתה מפלה את המתנחלים לרעה.

עיסאווי פריג': אתה, כמתנחל, כשב"ח, מפלה אותם לרעה, לעומת ידידי חבר הכנסת גפני, שעושה לכם את העבודה נאמנה, ועומד כאן, מנמק את החוק בשני משפטים: אני מניח בפניכם את הצעת החוק לעידוד השקעות הון ולהחיל את זה על השטחים.

עיסאווי פריג': נו, תנמק, אמרת שני משפטים וירדת?

עיסאווי פריג': תנמק.

עיסאווי פריג': אתה מביא חוק ענק, חוק יפה, חוק שבא מיצירה מחשבתית נכונה, אתה מביא ואתה רוצה להחיל את החוק הזה על המתנחלים, על השטחים, בשני משפטים שאתה לא מנמק – מה זה?

עיסאווי פריג': אתם עושים צחוק מעבודה.

עיסאווי פריג': חברים, המחנה הציוני הצבוע, דיברנו?

עיסאווי פריג': הוא בעד שתי מדינות, בעד בכותרת, בעשייה – יאללה, הצבעה גורפת.

עיסאווי פריג': את גפני, דיברנו?

עיסאווי פריג': שהוא נותן: יאללה, קח, חופשי – דיברנו?

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': מה יהיה הלאה?

עיסאווי פריג': תגידו לי, מה יהיה הלאה?

עיסאווי פריג': נו, מה הלאה?

עיסאווי פריג': יהיו עוד כמה מפעלים, עוד כמה אזורי תעשייה, באריאל, בברקן, בכל מיני מקומות, נו?

עיסאווי פריג': לאן אתם רוצים להגיע?

עיסאווי פריג': לאן?

עיסאווי פריג': אתם רוצים ליישם את חוק הנורמות בדרכים העקומות, המפותלות שלכם?

עיסאווי פריג': חוק הנורמות שדיברו – להביא לנו את הכול, וקם קול צעקה בקרב החברים ובתקשורת, אמרו: נביא את זה בעניין.

עיסאווי פריג': חברים, המתנחלים, ששיעור העוני אצלם בכלל לא מוזכר בספרים, לא קיים, שיעור האבטלה לא קיים, לנסוע בכבישים הרחבים החוצים את השטחים – בכיף, בכיף, וצועדים בצעדת השוויון, ומהצד השני, למרות כל הנתונים האלה, ממשיכים בבכי ובנהי: אנחנו מופלים לרעה, אנחנו מופלים לרעה, תנו לנו, אנחנו מופלים לרעה, אנחנו מופלים לרעה, נגד אפליה.

עיסאווי פריג': אין שיעור עוני שם, יש וילות ויש תעסוקה בשפע, והפכו להיות סקנדינביה של מדינת ישראל, בכל התחומים.

עיסאווי פריג': סקנדינביה של מדינת ישראל זה ההתנחלויות.

עיסאווי פריג': ועכשיו, באים לפנק, לפנק, לפנק, ועוד פינוק, עוד חוק ועוד חוק, העיקר: יאללה, תפאדלו, העיקר תהיו מרוצים ותהיו חלק מהממשלה.

עיסאווי פריג': איך אתם, חברי הכנסת, יכולים להיות שלמים עם תהליך כזה?

עיסאווי פריג': איך?

עיסאווי פריג': איך?

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, במיוחד את חברי מהמחנה הציוני, ואפילו יש עתיד, שיש להם אמונה בפתרון שתי המדינות: איך אתם יכולים לירות לעצמכם ברגל?

עיסאווי פריג': זה לא מסתדר לי.

עיסאווי פריג': הדבר לא מסתדר לי.

עיסאווי פריג': אתה, אדוני היושב-ראש, שבא מעיירת פיתוח, כשצועקים על חוסר שוויון, ופחות תקציבים בחינוך וברווחה, לא שאלת את עצמך: עשרות-מיליוני השקלים האלה, כמה אנשים וכמה בעיות מסוגלים לפתור בשכבות החלשות, הן בפריפריה והן במגזר הערבי והן אצל החרדים?

עיסאווי פריג': החרדים, גפני – – –

משה גפני: מה?

עיסאווי פריג': עשרות-מיליוני השקלים האלה, אם היית מקבל את זה לבני-ברק, מה היה עושה לך? מה היה עושה לך?

עיסאווי פריג': אבל מה נתנו לך במקביל?

עיסאווי פריג': תגיד, מה נתנו לך?

משה גפני: אין במקביל, על השולחן.

זהבה גלאון: לא, הוא קיבל הבטחת הכנסה – – –

עיסאווי פריג': אתה רואה?

עיסאווי פריג': יאללה.

עיסאווי פריג': אני מקבל הבטחת הכנסה לאברכים – לאברכים, אה?

עיסאווי פריג': – ואני אתן לכם, ואחרי המבול, לא מעניין.

עיסאווי פריג': מי אלה הערבים?

עיסאווי פריג': הם קיימים בכלל?

עיסאווי פריג': פריפריה?

עיסאווי פריג': מרוקאים?

עיסאווי פריג': תימנים?

עיסאווי פריג': הם קיימים?

עיסאווי פריג': יאללה, ערבים סוג ב'.

עיסאווי פריג': הם, יש להם בעיה שהם ערבים.

עיסאווי פריג': יאללה, שימשיכו לסבול.

עיסאווי פריג': צעדת שוויון?

עיסאווי פריג': שיעשו.

עיסאווי פריג': העיקר, אני ריציתי אותם – אתה צוחק, ידידי עמר?

עמר בר-לב: אני מעריץ אותך.

עיסאווי פריג': איך אתה שלם עם הצבעתך בעד חוק כזה, שבניגוד לייעודו – תכליתו טובה, אבל בניגוד לייעודו – –

עמר בר-לב: צודק.

עיסאווי פריג': – – זאת רמאות, רמאות, רמאות, לחוקק חוק למטרה מסוימת, ולהסיט אותו לפי צרכים פוליטיים – זאת רמאות.

עמר בר-לב: אתה צודק.

עיסאווי פריג': ואיך אתם יכולים לתת יד לחוק כזה?

עמר בר-לב: – – –

עיסאווי פריג': כך אוזני אמרו, איך אתם יכולים?

עיסאווי פריג': חוק פוליטי, בניגוד מוחלט לתכלית שלשמה הוא קם.

עיסאווי פריג': לשם כך, חברים, יש גבול.

עיסאווי פריג': אני פונה אליכם, תצביעו נגד החוק הזה.

עיסאווי פריג': החוק הזה נגד כל משפחה ענייה, מוחלשת, בתוך מדינת ישראל.

עיסאווי פריג': זאת גנבת כספים לאור היום.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מי הערבים סוג ב'?

מאיר כהן: למי התכוונת?

עיסאווי פריג': אני לא, אני מבקש – – –

מאיר כהן: אוקיי, תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: הוגשו בקשות לרשות דיבור: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: אדוני, חמש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני השר – יש שר?

מאיר כהן: יש שרה, השרה גמליאל נמצאת כאן.

דב חנין: השרה גמליאל?

מאיר כהן: כן, היא כאן.

דב חנין: גברתי השרה, עמיתי חברי הכנסת, אני קורא לחברי הכנסת להתנגד לתיקון הזה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אנחנו עדים בכנסת למפעל של חקיקה לטובת מפעל ההתנחלויות, והחוק הזה, עמיתי חברי הכנסת, הוא עוד חלק, עוד חוליה, באותו מפעל של תמיכה במעשה ההתנחלויות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הכנסת כולה מגויסת לתמוך בהתנחלויות.

דב חנין: התמיכה הזאת היא רבת ממדים: היא כוללת מנגנונים של העדפה, כמו המנגנון שנמצא כאן לפנינו; היא כוללת מנגנוני העדפה כמו אלה שאושרו בכנסת בשבוע שעבר ובחודש שעבר; היא כוללת העדפה במנגנונים של הקצאת כספים גלויים, כמו החלטת הממשלה רק מהשבוע שעבר, שמעבירה עוד 88 מיליון שקלים לטובת התנחלויות, והיא כוללת שורה ארוכה של מנגנונים לא מדווחים לכנסת, באמצעות החטיבה להתיישבות, באמצעות סעיפים עמומים בתקציב משרד הביטחון ומשרדים אחרים שדרכם מועבר כסף רב ומשמעותי להתנחלויות.

דב חנין: הסיבה למערך האדיר הזה של התמיכה היא שמפעל ההתנחלויות לא הצליח.

דב חנין: מפעל ההתנחלויות, עד היום, אדוני היושב-ראש, לא מסוגל להחזיק את עצמו, לא מסוגל לפרנס את עצמו, לא מסוגל לאזן את עצמו ברמה התקציבית, ולכן אנחנו כל הזמן מזרימים למערכת הזאת כספים נוספים.

דב חנין: כל הזמן הציבור הישראלי, האנשים בפריפריה, האנשים במרכז, העובדים, מערכת הבריאות, מערכת החינוך, כל המערכות החברתיות האחרות, כולנו נושאים בנטל המימון של מערכת ההתנחלות בשטחים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהנושא הזה, הגיע זמנו לבירור ולדיון רציני.

דב חנין: הגיע הזמן לשים על שולחנה של הכנסת את השאלה: כמה כסף אנחנו מוכנים להמשיך ולהשקיע בכל שנה בהשקעה בהתנחלויות, במימון התנחלויות ובהעדפת ההתנחלויות והמתנחלים?

דב חנין: לפרויקט הגדול הזה יש מחיר חברתי וכלכלי קשה; כשאנחנו מדברים על אפליית הפריפריות, עמיתי חברי הכנסת, כשאנחנו מדברים על משבר במערכת החינוך, כשאנחנו מדברים על חסרון כסף במערכת הבריאות, כשאנחנו מדברים על ההידרדרות במצבם של בתי-החולים הציבוריים, ואומרים לנו: אבל אין כסף, תביאו לנו מקורות – הנה, עמיתי חברי הכנסת, הנה הכסף, הנה המקורות.

דב חנין: הכסף הזה נמצא בהחלטות שהגיע הזמן לקיים לגביהן דיון מערכתי וכולל כאן בכנסת.

דב חנין: הגיע הזמן שאנחנו ניתן דין-וחשבון לחברה הישראלית, כמה זה עולה לכל אחד ואחת מאתנו, ההשקעה הזו בהתנחלויות; כמה זה עולה לכל אחד ואחת מאתנו בבריאות, בחינוך, בשירותי רווחה, בפתרונות חברתיים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, צריך לזכור, בדמוקרטיה, בסופו של דבר, מתקבלות החלטות על-ידי רוב, אבל הן מתקבלות אחרי שהאינפורמציה והמידע מגיע לרוב הזה.

דב חנין: התמונה הכללית של כמה אנחנו משקיעים, כמה החברה שלנו, המדינה שלנו, משקיעה בהתנחלויות, היא תמונה שאיננה מוצגת בפני הציבור במלוא חומרתה ובמלוא חריפותה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הדרך הזו של לקדם העדפות להתנחלויות ולמתנחלים בשיטת הסלאמי, בפרוסה אחרי פרוסה – הדרך הזאת צריכה להגיע לידי סיום.

דב חנין: אנחנו צריכים לבוא ולדרוש מהממשלה להביא בפני הכנסת, אחת ולתמיד, דיון רוחבי, דיון עקרוני, בשאלה אם ההתנחלויות עדיפות על החברה הישראלית, או שהחברה הישראלית עדיפה, ולכן אין כסף להתנחלויות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – יש שרים?

מאיר כהן: יש.

מאיר כהן: כן.

באסל גטאס: כן?

באסל גטאס: טבעי הוא שהייתי עומד כאן ומתפלמס ותוקף את הקואליציה על חוק.

באסל גטאס: עוד חוק מבית-מדרשם של הימין המתנחל, הימין הקיצוני.

באסל גטאס: בעצם זהו חוק – גפני, אתה צריך לקרוא לו בשמו: זה חוק סמוטריץ.

באסל גטאס: זה חוק סמוטריץ, שאני מבין שבשבוע שעבר בעצם הייתה אמורה להיות הצבעה עליו.

באסל גטאס: אבל אני לא עומד כאן להתפלא ולתקוף את הקואליציה.

באסל גטאס: בעצם החשבון שלי הוא עם המחנה הציוני ועם מפלגות האופוזיציה שתומכות בחוק הזה.

עמר בר-לב: אנחנו לא תומכים – – –

באסל גטאס: איך יכול להיות?

באסל גטאס: הצבעתם בעדו – אתם נגד החוק?

עמר בר-לב: כן.

באסל גטאס: כל המחנה הציוני יצביע נגד החוק?

עמר בר-לב: כן.

באסל גטאס: אז אני מושך את דברי.

באסל גטאס: אני כמעט תקפתי על העניין של איך בעצם יכולים לדבר על שתי מדינות, ובאותה נשימה לתמוך בעצם בחוק שבא לתת הטבות בהשקעה, הטבות בהשקעה בהון, גם להתנחלויות.

באסל גטאס: אז ברור שגם הממשלה בעצמה – אנחנו שמענו היום את השרה איילת שקד, שהיא מחויבת – היא שרת המשפטים בממשלה שהראש שלה עומד ואומר שהוא עדיין מחויב כביכול לפתרון שתי מדינות – עומדת כאן ואומרת שהיא בעד סיפוח שטחי C למדינת ישראל, ושהשאר – יבוא הזמן.

באסל גטאס: קונפדרציה עם ירדן, לא קונפדרציה עם ירדן – ימצאו; האוטונומיה חזרה עכשיו מהשרוול – שלפה את עניין האוטונומיה.

באסל גטאס: איזו ממשלה?

באסל גטאס: באיזו שפה היא מדברת?

באסל גטאס: האם היא באמת מתכוונת לפתרון של חלוקה גיאוגרפית, או שזו רק הסחת הדעת – עוד פעם ועוד פעם, עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה של ניהול הסכסוך, עד כדי כך שתהיה מציאות אחרת?

באסל גטאס: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שבמציאות הקיימת, פתרון גיאוגרפי של הקמת מדינה פלסטינית בגבולות 67' ובירתה ירושלים – זה עבר מהעולם.

באסל גטאס: ואת זה לא רק אני אומר, אלא מומחים לעניין.

באסל גטאס: האיחוד האירופי כבר מדבר על זה.

באסל גטאס: בדוח שהגיש רוברט סרי, שהיה נציג האו"ם באזור שבע שנים רצופות, אומר את זה במילים שלו, במאמר שפרסם ב"וושינגטון פוסט": חוששני שהפתרון של שתי המדינות הוא כבר מאחורינו.

באסל גטאס: והנה, רואים.

באסל גטאס: רואים מה קורה יום-יום, מה מיושם יום-יום: עוד ועוד ועוד ועוד השקעות, עוד ועוד ועוד שקר לעולם.

באסל גטאס: והחוק הזה הוא עוד חוק שיבוא להנציח את הכיבוש, עוד חוק שינציח את הדיכוי, את השליטה בעם שלם.

באסל גטאס: שלילת העצמאות שלו, שלילת החירות שלו, שלילת התקווה לשלום.

באסל גטאס: אתם רוצים להצביע על חוק כזה?

באסל גטאס: בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: – – – הצבעות.

מאיר כהן: אני חוזר על כך: ההצבעות תחלנה ב-20:30, ועד אז אנחנו נשמע את הצגת החוקים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: אין לך על מה להצביע.

איתן ברושי: אתה יכול לדבר בלי גבול.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השרה, אני חושב שהקרקס מתמשך וממשיך.

עבדאללה אבו מערוף: כנראה הממשלה לא יכלה להמשיך בקרקס.

עבדאללה אבו מערוף: ואני הייתי קורא לזה עכשיו, לחוק הזה, אירוניה.

עבדאללה אבו מערוף: אירוניה מכאיבה.

עבדאללה אבו מערוף: רק עכשיו, לפני כמה דקות, דיברנו, התווכחנו, ולשבח אמרנו שהדוח של המבקר – ועדת הביקורת של המדינה, שהתעסקה בדוח – שהוא חיובי ואובייקטיבי.

עבדאללה אבו מערוף: וזה היה שם טוב.

עבדאללה אבו מערוף: אומנם הרבה דברים חסרים; הקואליציה הכריזה להימנע, לצערי הרב – על הדוח שהיה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל עכשיו מצביעים על חוק שמעביר כספים בצורה בזויה, בצורה פזיזה, לשווא.

עבדאללה אבו מערוף: ואני אומר לשווא – אכן לשווא.

עבדאללה אבו מערוף: מישהו מבטיח כמה זמן יתמשך הכיבוש?

עבדאללה אבו מערוף: מישהו מבטיח כמה זמן המצב במזרח התיכון הוא לטובת ישראל?

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, אם מישהו מבטיח עוד שנים.

עבדאללה אבו מערוף: התמזל מזלם של ההתנחלויות, של הכיבוש, שישנו מצב שהוא לא טוב, היחס.

עבדאללה אבו מערוף: שנמצא המצב, הסטטוס-קוו הזה – אמרתי לפני כמה ימים: (אומר דברים בערבית: פרעה, מיהם הפרעונים שלך?

עבדאללה אבו מערוף: אמר: לא מצאתי אף אחד שיענה לי.) זה מכאיב, לצערי הרב.

עבדאללה אבו מערוף: רק לפני כמה חודשים בקושי בקושי בקושי העברנו את הטבות המס לכל האזרחים, כולל הפריפריה.

עבדאללה אבו מערוף: זה היה טוב, זה היה חיובי.

עבדאללה אבו מערוף: אבל כמה כוח וכמה עצבים עד שהעברנו ממשרד האוצר וממשרד ראש הממשלה; עשינו קמפיין שלם עם חברת הכנסת טלי פלוסקוב, ולזכותה גם ייאמר שהצלחנו להעביר את הטבות המס שהממשלה התנגדה להן, למה?

עבדאללה אבו מערוף: כי רצו להכניס את העזים האלו שעכשיו מכניסים אותן – הטבות להתנחלויות.

עבדאללה אבו מערוף: בסך הכול 800 מיליון שקל, סך הכול כל הטבות המס שהיו לכל האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו היינו בעד ובירכנו על הצעד הזה.

עבדאללה אבו מערוף: ועכשיו מעבירים חוק מענקים – לא רק הטבות מס, גם מענק.

עבדאללה אבו מערוף: וכמה כסף חסר לבריאות?

עבדאללה אבו מערוף: היום קראנו את הדוח.

עבדאללה אבו מערוף: החדרים היו מפוצצים, זיהומים בבתי-חולים.

עבדאללה אבו מערוף: רק לפני כמה ימים הממשלה העבירה חוק – היא רצתה להעלות את קצבת הזיקנה בכמה שקלים לטובת כל האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: כמה זה יעלה לאוצר המדינה?

עבדאללה אבו מערוף: לא יעלה משהו מזערי מהטבות המס שעכשיו מעבירים להתנחלויות.

עבדאללה אבו מערוף: משהו מזערי ביותר – –

טלי פלוסקוב: רק 26 מיליארד שקל.

עבדאללה אבו מערוף: – – רק 26 מיליארד שקל.

טלי פלוסקוב: זה מה שאמר שר הרווחה כאן.

עבדאללה אבו מערוף: בכל החוקים שאנחנו מציעים לטובת כל האזרחים, בגבולות 67' כמובן, שקלים בודדים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, אני קורא לחברי הכנסת לדחות ולהתנגד לחוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה הוא בושה לכנסת שתחוקק אותו.

עבדאללה אבו מערוף: שיגידו שיחוקקו חוק אחר, שאנחנו מנציחים את הכיבוש, שאנחנו מספחים את כל השטחים הכבושים של 1967.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תחוקקו חוק כזה.

עבדאללה אבו מערוף: יש אומץ למחוקק לחוקק חוק כזה, שמנוגד לכל האמנות הבין-לאומיות?

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, בואו תהיו גלויים.

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי המצב הזה יימשך?

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי האזרח הפשוט בישראל צריך לסבול את עומס ההתנחלויות?

עבדאללה אבו מערוף: עד מתי?

עבדאללה אבו מערוף: בואו נתנגד לחוק הבזוי הזה, ופעם אחת נציל את כבודה של הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: כאמור, אנחנו נחזור להצבעות אחרי השעה 20:30.

מאיר כהן: [מס' מ/1013; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 10083; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אבי דיכטר להציג את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 70), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 70), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

אבי דיכטר: חוק השיפוט הצבאי קובע כי, ככלל, בבית-דין צבאי מחוזי ישבו בדין שלושה או חמישה חברי בית-דין, אשר רובם יהיו קצינים.

אבי דיכטר: נוסף על כך נקבע כי בהרכב יהיה שופט צבאי אחד לפחות, שאינו חייב להיות בעל רקע משפטי, ושופט צבאי משפטאי אחד לפחות, שיהיה בעל רקע משפטי.

אבי דיכטר: סעיף 203 לחוק הוא חריג לכלל זה.

אבי דיכטר: בסעיף קבועות כמה עבירות שבהן מוסמך לדון שופט צבאי משפטאי אחד, כדן יחיד, כדי לייעל את הדיונים.

אבי דיכטר: העבירות הקבועות בסעיף כיום כוללות עבירות היעדרות משירות ועבירות סמים על נגזרותיהן, שהן כ-80% מכלל התיקים הנדונים בבתי-הדין הצבאיים.

אבי דיכטר: סמכותו של דן יחיד היא מוגבלת בהשוואה להרכב מורחב, במובן זה שהעונש המרבי שהוא רשאי לגזור הוא שנת מאסר אחת.

אבי דיכטר: בהצעת החוק מוצע לקבוע כי דן יחיד ידון גם בעבירות של התנהגות מבישה, התנהגות שאינה הולמת ואי-מילוי הוראה, אם נעברו בנסיבות של החזקת חומר משכר, מכירתו ושימוש בו או הכנסתו למחנה צבאי בניגוד לפקודות הצבא.

אבי דיכטר: העונש המרבי על עבירות אלה הוא שנת מאסר.

אבי דיכטר: בדיון שנערך בוועדת החוץ והביטחון בהצעת החוק היו חברי כנסת שסברו כי יש חשיבות בהותרת הרכב הכולל גם שופטים שאינם משפטנים, כדי שתיוותר נקודת המבט הצבאית, ואולם רוב חברי הוועדה סברו כי שיקול היעילות גובר במקרה הזה, שעניינו עבירות קלות יחסית, הדומות במהותן לעבירות סמים, שנדונות אף הן בפני דן יחיד.

אבי דיכטר: על כן החליטה הוועדה לאשר את הצעת החוק ולהביאה לקריאה שנייה ושלישית.

אבי דיכטר: גברתי היושבת-ראש, להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות ולא הוגשו בקשות רשות דיבור, לכן אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

אבי דיכטר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה ליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת אבי דיכטר.

טלי פלוסקוב: כאמור, עד השעה 20:30 לא יהיו הצבעות.

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/969; "דברי הכנסת", חוב' ל', עמ' 14210; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת מאיר כהן, בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להציג לנו את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 179), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 179), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר כהן: הצעת חוק זו היא הצעת חוק ממשלתית.

מאיר כהן: חוק הביטוח הלאומי קובע את זכאותו של מבוטח שהגיע לגיל פרישה ותלוי במידה רבה בעזרת הזולת לביצוע רוב פעולות היום-יום, או הזקוק להשגחה, לגמלת סיעוד.

מאיר כהן: כיום קובע החוק את גובה גמלת הסיעוד כסכום כסף שהוא שיעור מסוים מתוך קצבת יחיד מלאה, אף שהרוב המכריע של הזכאים מקבל אותה כשירותי סיעוד בעין ולא בכסף.

מאיר כהן: מוצע לקבוע שהזכאות במסגרת גמלת סיעוד תהיה לכמה יחידות שירות מסוים לשבוע, ולא לסכום כסף.

מאיר כהן: יחידות שירות אלו יקנו למבוטח זכות לקבלת שירותי סיעוד.

מאיר כהן: כיום אין בחוק פירוט של שירותי הסיעוד שאותם זכאי המבוטח לקבל במסגרת הגמלה, ובהצעת החוק המונחת לפניכם מוצע לפרט את שירותי הסיעוד האמורים ואת השווי שלהם ביחידות שירות.

מאיר כהן: כך, לדוגמה, שתי יחידות שירות יקנו למבוטח שתי שעות טיפול אישי בביתו בשעות היום, או שהות במרכז-יום במשך שש שעות.

מאיר כהן: החוק המוצע אינו משנה את מבחני התלות כתנאי לזכאות לגמלה, או את החלוקה לשלוש דרגות זכאות לגמלה הקבועות כיום בחוק.

מאיר כהן: מבחינת היקף שעות הטיפול הניתנות לזכאי בכל דרגת זכאות, החוק המוצע מעגן את המצב הקיים בפועל.

מאיר כהן: מי שבחר לקבל את הגמלה בכסף, והוא זכאי לכך, תחושב גמלתו לפי מספר יחידות השירות שהוא זכאי להן בהתאם לדרגת הזכאות שלו, כאשר השווי של כל יחידה יהיה בהתאם לתעריף שמשלם המוסד לביטוח לאומי לחברות הסיעוד בעבור שעת טיפול.

מאיר כהן: בדומה לחוק הקיים, הגמלה המשולמת בכסף תהיה שווה ל-80% מערך הגמלה בעין, ולכן, מהסכום המתקבל ינוכו 20%.

מאיר כהן: ככל שהתעריף המשולם לחברות הסיעוד יעלה בעקבות שינויים שונים בעלויות ההעסקה, תגדל גם הגמלה המשולמת לזכאים שבחרו לקבל את הגמלה בכסף.

מאיר כהן: אציין כי לפי החוק המוצע, כבר כעת גמלת הסיעוד המשולמת בכסף תגדל בכ-230 ש"ח בממוצע לעומת המצב הקיים היום.

מאיר כהן: תיתכן העלאה נוספת בתעריפים המשולמים לחברות הסיעוד בתחילת חודש יולי, ובעקבותיה גם תהיה העלאה נוספת בסכום הגמלה בכסף.

מאיר כהן: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ואני קורא לכם לאשרה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: אני מציעה לך לא לרדת.

טלי פלוסקוב: אה, הבנתי, אתה מוכן גם להצעה הבאה.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/630; "דברי הכנסת", חוב' כ"ה, עמ' 12634; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: היות שלא הגענו לשעה 20:30, יש לנו הצעת חוק נוספת מטעם הוועדה: הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 54), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 54), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: הצעת החוק קובעת לראשונה בספר החוקים הישראלי חופשה לאב לאחר לידת ילדו.

מאיר כהן: כיום, חוק דמי מחלה (היעדרות עקב היריון ולידה של בת-זוג), התש"ס–2000, והתקנות מכוחו קובעים, בין היתר, כי עובד רשאי להיעדר ביום הלידה של בת-זוגו על חשבון ימי המחלה הצבורים שלו.

מאיר כהן: יום הלידה מוגדר מתחילת הופעת צירי לידה ועד 24 שעות מתום הלידה.

מאיר כהן: כעת מוצע לאפשר לעובד להיעדר מעבודתו חמישה ימים נוספים, החל ביום שלאחר יום הלידה.

מאיר כהן: שלושת ימי ההיעדרות הראשונים ייחשבו חופשה שנתית, או חופשה ללא תשלום אם אין לעובד ימי חופשה, והיומיים הנותרים ייחשבו חופשת מחלה.

מאיר כהן: מוצע לראות ביומיים האלו כאילו הם המשך רציף לתקופת המחלה שהחלה ביום הלידה, ולפיכך העובד יהיה זכאי לתשלום מחצית דמי מחלה בעבור כל יום משני ימי ההיעדרות הללו.

מאיר כהן: יש לציין שעל-פי המוצע ניתן יהיה לנצל ימי מחלה לאחר הלידה רק אם העובד לא ניצל את מלוא ימי המחלה שניתנים כיום לצורך ליווי בת-הזוג לטיפולים ולבדיקות הקשורים להיריון לפי חוק דמי מחלה (היעדרות עקב היריון ולידה של בת-זוג).

מאיר כהן: מדובר בהצעת חוק חשובה מאוד, שמעודדת מעורבות של אבות בגידול ילדיהם ומעודדת את השוויון במימוש ההורות בין בני-זוג.

מאיר כהן: להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות, ולפיכך אבקשכם לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח שאישרה הוועדה.

מאיר כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: להצעת החוק הזאת אין הסתייגויות, אך הוגשה בקשת רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות, אדוני, לרשותך.

עודד פורר: תודה, גברתי, אני אשמח גם אם השרה לשוויון חברתי – גילה, אני אשמח דווקא הפעם אם תהיה קצת יותר קשובה, כי זה נוגע גם למשרדך.

גילה גמליאל: – – –

עודד פורר: אני אגיד לך למה.

עודד פורר: הציג את הצעת החוק חברי, שתופס את כיסא היושב-ראש עכשיו, היושב-ראש, והוא הציג אותה כהצעת חוק שקובעת באמת לראשונה שיש שוויון – נותנים איזשהו משהו שיעשה את השוויון בין הגברים לנשים ויאפשר לאבות גם להיות עם ילדיהם בחופשת הלידה.

עודד פורר: בהחלט אחד המהלכים המבורכים.

גילה גמליאל: כל הכבוד.

עודד פורר: לצערי, הוא מבורך רק כלפי חלק מהאוכלוסייה, ורק כלפי השכירים.

עודד פורר: כי חבר שלי שהוא עצמאי ויש לו חנות, הוא עובד בחנות של עצמו, מתפרנס, עובד קשה מאוד, וימי חופשה אין לו.

עודד פורר: כשהוא יוצא לחופשה עם המשפחה הוא סוגר את החנות, הוא משלם על החופש הזה גם כשהוא לא עובד וגם על החופש כחופש.

עודד פורר: אז גם עכשיו כשאשתו תלד והוא יבקש לצאת לחופשת לידה ולהיות עם הילד בימים שמייד אחרי החופשה, הוא לא יוכל לצאת לחופשה הזו.

עודד פורר: גילה, כשאשתו תלד, של אותו עצמאי, והוא ירצה לצאת לחופשת לידה, הוא לא יצא לחופשת לידה.

גילה גמליאל: – – –

עודד פורר: כי הוא לא יכול.

עודד פורר: כי מה שעשו, בניגוד למה שעשו עם האימהות – שזה נכון, אימא עצמאית שיוצאת לחופשת לידה, הביטוח הלאומי משלם את חופשת הלידה שלה – כאן אמרו: זה יהיה על חשבון ימי החופש, והרי לעצמאים אין ימי חופש.

עודד פורר: ולצערי, מה שעושים פה בחקיקה הזו כאן בכנסת, מייצרים פה שוב את שני המעמדות האלה: מעמד השכירים, שימשיך ליהנות מכל ההטבות שנהנה מהן שכיר, כשהעצמאי משלם עליהן.

עודד פורר: ולצערי, אותם עצמאים, כשהם ירצו את ימי החופש האלה, הם לא יקבלו את ימי החופש.

עודד פורר: אז אני חושב שזאת הצעת החוק שלראשונה ככה – בתוך כנסת שאומרת שהיא דואגת לעצמאים – ממסדת את שתי המדינות שמקימים כאן:

עודד פורר: יש כאן

עודד פורר: מדינה אחת לשכירים ויש מדינה אחת לעצמאים.

עודד פורר: אני אישית חושב שלא היה מקום ללכת למהלך הזה בלי שזה היה עובר יחד עם הביטוח הלאומי.

עודד פורר: ואם רוצים לחוקק חוקים שייצרו איזשהו שוויון, הם צריכים ליצור שוויון כמו שיוצרים שוויון, ולא רק על חשבון חצי מהאזרחים.

עודד פורר: מי שהוא עובד מדינה, המדינה תשלם את שכרו כשהוא יצא לאותה חופשה כשכיר, ומי שמביא את לחמו לא כעובד מדינה, מי שהוא עצמאי, מי שהוא סוחר, שלעתים מרוויח אפילו פחות מהשכר הממוצע במשק ואפילו פחות משכר המינימום, לא יוכל ליהנות מהחופשה הזו.

עודד פורר: אני הייתי מציע שהעוול הזה – לפחות אולי נצליח עוד לתקן אותו גם בכנסת הזו, כי אני לא ישן בשקט כשאני יודע שאני נותן הטבה רק לאזרחים מסוג מסוים ושולל אותה מאזרחים אחרים.

עודד פורר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזכיר שאנחנו לא מצביעים.

מאיר כהן: הודעה לסגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק דין משמעתי במשטרת ישראל ובשירות בתי-הסוהר (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה; הצעת חוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הכלכלה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 180), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 128) (הבניית שיקול הדעת השיפוטי בענישה), התשע"ו–2016.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת עמר בר-לב בנושא: רב הקהילה האתיופית פוטר על רקע תמיכתו במאבק בגזענות.

נאזם בדר: תשובת סגנית שר החוץ חברת הכנסת ציפי חוטובלי על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת ענת ברקו, עליזה לביא ומירב בן ארי בנושא: ההסתה במערכת החינוך של הרשות הפלסטינית.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אני מזמין להצגת תיקון טעות בהצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 3) את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, יש כאן איזושהי הצעת תיקון, באמת מה שנקרא טעות סופר.

דוד אמסלם: חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, התקבל בכנסת ביום י"ט באדר ב' התשע"ו, 29 במרס 2016, ופורסם ברשומות בספר חוקים התשע"ו, עמ' 682.

דוד אמסלם: בשל השמטה מקרית, לא נכללו בנוסח שהובא לאישור הכנסת בקריאה השנייה והשלישית כמה מילים שנכללו בנוסח שאישרה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: על כן, מוצע לתקן את הטעות ולהוסיף בסעיף 1 לחוק, בסעיף 29ב(ב) המובא בו, אחרי המילים: "הודעה כאמור בסעיף קטן (א)" את המילים "לעניין תוכנית רחבת היקף לדיור בתוקף".

דוד אמסלם: תחילתו של התיקון תהיה ביום תחילתו של החוק, קרי 60 יום מיום פרסומו של החוק.

דוד אמסלם: אני מבקש מהכנסת לאשר את תיקון הטעות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו נאשר אחרי השעה 20:30.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1049); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 7) (נציג הרשות הלאומית להגנת הסייבר – קצין מוסמך לעניין גופים המנויים בתוספת הרביעית), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק השרה גילה גמליאל.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא בפניכם לקריאה ראשונה את הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 7) (נציג הרשות הלאומית להגנת הסייבר – קצין מוסמך לעניין הגופים המנויים בתוספת הרביעית לחוק), התשע"ו–2016.

גילה גמליאל: מטרת הצעת החוק להסמיך את ראש הממשלה להעביר את הסמכות להנחות גופים המפעילים מערכות ממוחשבות חיוניות, המנויים בתוספת הרביעית לחוק, משירות הביטחון הכללי לרשות הלאומית להגנת הסייבר שהוקמה זה מכבר במשרד ראש הממשלה, בהתאם להחלטות הממשלה.

גילה גמליאל: מערכות ממוחשבות חיוניות הן מערכות מידע שהפגיעה בהן עלולה לגרום לנזק חמור ברמה הלאומית, כגון פגיעה במערכת ממוחשבת של חברת החשמל, במערכת ממוחשבת של בנק הדם וכדומה.

גילה גמליאל: כאשר החל הטיפול המדינתי בנושא זה בשנת 2002, הוטלה האחריות בנושא זה על שירות הביטחון הכללי כתפקיד ייחודי ורגיש, בנוסף על יתר תפקידיו וייעודו.

גילה גמליאל: היום מופיעים בתוספת הרביעית לחוק 28 גופים אשר מופעלות בהם מערכות ממוחשבות חיוניות הנמצאות בהנחיית השב"כ.

גילה גמליאל: על רקע מדיניות הממשלה בדבר היערכות מדינתית כוללת והקמה של גוף לאומי ייעודי שאחריותו על כלל מרחב הסייבר, מטרתו של תיקון זה להסמיך את ראש הממשלה להורות כי הגורם המנחה יהיה ראש הרשות הלאומית להגנת הסייבר או מי שהוא מינה לכך.

גילה גמליאל: זאת, בהמשך לעבודת המטה שקדמה להחלטות, שבה התבססה תמימות דעים של כלל הגורמים המקצועיים בדבר הצורך לרכז בידי גוף אחד את האחריות להגנה על מרחב הסייבר – להוציא מערכות גופי הביטחון – לרבות הטיפול בהגנת מערכות ממוחשבות חיוניות לפי החוק להסדרת הביטחון.

גילה גמליאל: הרשות הלאומית להגנת הסייבר החלה לפעול השנה, לאחר שראש הרשות מונה לתפקידו בתחילת חודש ינואר.

גילה גמליאל: תיקון החקיקה נדרש כעת לצורך מימוש סדור של העברת האחריות שגובש בצוותא בין הגורם המוסר את האחריות, השב"כ, לגורם המקבל את האחריות, הרשות הלאומית להגנת הסייבר.

גילה גמליאל: בנוסף, בהחלטות נקבע כי הרשות הלאומית להגנת הסייבר תהיה אחראית להגנת הסייבר של מערך הסייבר הלאומי, הכולל כיום את הרשות הלאומית להגנת הסייבר ואת מטה הסייבר הלאומי.

גילה גמליאל: בעניין זה נדרשת הבהרה בחוק, בדומה לגופים ביטחוניים אחרים, באופן שראש הרשות יהיה אחראי למכלול הפעולות הכרוכות בתחום זה.

גילה גמליאל: אני מבקשת להעביר את התיקון לדיון בוועדת חוץ וביטחון – זה היה אמור להיות בוועדת הפנים – על דעת יושב-ראש הוועדה, כחלק מהעיסוק של הוועדה בתחום הסייבר, ובנושא זה ספציפית.

גילה גמליאל: להבנתי, יש כוונה בוועדת החוץ והביטחון להעלות את ההצעה הזו כהוראת שעה, והממשלה לא תתנגד לכך.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: נעבור לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: מירב בן ארי – מוותרת.

מאיר כהן: נחמן שי, בבקשה.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך.

מאיר כהן: סליחה, שלוש דקות.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – אני אהיה הרבה יותר קצר.

נחמן שי: אנחנו דנו בנושא בוועדת חוץ וביטחון, ונוצר מצב שהחוק ה"קטן" הזה נכנס לתוך מכלול הרבה יותר גדול, שהוא חוק הסייבר שהממשלה מכינה עכשיו, וגם הוא הובא לדיון בוועדה ונדון בהרחבה.

נחמן שי: כשעמדנו בפני הדילמה אם להעביר את החוק הזה, ואחר כך לגדול, הציע יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון לקחת פסק זמן, שזה, לצורך העניין, הוראת שעה, ולהעביר את החוק הזה כהוראת שעה, ותוך כדי התהליך, בשנה הקרובה – יש גם נושא אחר שהוא הבטיח לנו לטפל בו באופן כזה – נוכל לדון בחוק הגדול, ואז ממילא החוק הקטן ייכנס לתוך החוק הגדול, ואז נוכל לעסוק באמת במכלול כולו ולא רק בפרטים שלו.

נחמן שי: עולם הסייבר הוא עולם חדש, מורכב מאוד.

נחמן שי: הוא טעון חקיקה, ויחד עם זאת אנחנו יודעים גם שבעתיד נצטרך לשוב ולטפל בו, בגלל שהוא מתפתח כל הזמן לכיוונים בלתי צפויים.

נחמן שי: זו מין מערכת דינמית ומלאת הפתעות.

נחמן שי: אז אנחנו הסכמנו לכך, אבל פתאום כמובן מצאנו את החוק הזה לפנינו – זה היה שונה מהסיכום בוועדה.

נחמן שי: אני שמעתי את דברי השרה וקיבלתי גם את הסכמתו של היושב-ראש, ואנחנו נתמוך בכך שהחוק הזה יעבור לוועדת החוץ והביטחון, לא לוועדת הפנים, ושם תיעשה עבודה.

נחמן שי: הוא יחזור כהוראת שעה, ואחר כך נמשיך בעבודה הגדולה והיסודית שלנו בחוק הסייבר.

נחמן שי: אם זה כך, מבחינתנו זה מניח את הדעת, ואנחנו נתמוך בכך.

נחמן שי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – לא נמצאת; חברת הכנסת מיכל רוזין – לא נמצאת; חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא; חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת זוהיר בהלול – לא נמצא; חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא; חברת הכנסת זהבה גלאון – לא נמצאת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – לא נמצאת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – לא נמצאת; חבר הכנסת דב חנין – לא נמצא; חבר הכנסת אחמד טיבי – לא נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא; חברת הכנסת יעל גרמן – לא נמצאת; חברת הכנסת רויטל סויד – לא נמצאת; חבר הכנסת עפר שלח – לא נמצא; חבר הכנסת אורן חזן – לא נמצא; חבר הכנסת חיליק בר – לא נמצא; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

מאיר כהן: חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: נמצאת.

מאיר כהן: נמצאת.

מאיר כהן: גברתי, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 7) בעצם הוגש כחוק קבוע לקריאה ראשונה, אך הוועדה החליטה שנצמצם את החוק לשנה אחת כהוראת שעה.

ענת ברקו: אין מדובר בחוק הסייבר, כפי שהיו כאלה שטענו.

ענת ברקו: החוק נותן סמכויות לרשות החדשה שהוקמה להנחות גופים, וכדי שהחוק יגיע לדיון בוועדה, השאיפה היא להפוך אותו להוראת שעה על מנת לעצב אותו תוך כדי תנועה ולמידה.

ענת ברקו: הובלה עבודה מאוד מאוד מעמיקה על-ידי חבר הכנסת אבי דיכטר, יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, בתפקידו כיושב-ראש ועדת המשנה להגנה בסייבר.

ענת ברקו: בעצם, רשות – בקטע של הסדרת הסמכויות לרשות שהיא בתחילת דרכה, יש כאן איזושהי התייחסות לכלל ההיבטים.

ענת ברקו: יש היבטים מסוימים שנצטרך לטפל בהם, כמו הסדרת הסמכויות עם גופים אזרחיים ביטחוניים, תקינת סייבר למשל.

ענת ברקו: ועמ"ש הסייבר עסקה בנושא, ואני חושבת שהמסקנות שלה יבואו לידי ביטוי בחקיקה המשכית, ואולי, לדעתי, בראייה שלי, גם באיזושהי חקיקה מודולרית שתתעצב בהרבה מאוד מובנים אולי בדומה לחוק המאבק בטרור.

ענת ברקו: ההתפתחות בתחום הסייבר היא בקצב מסחרר, והטכנולוגיה משתנה במהירות האור.

ענת ברקו: כל מקרה של חקיקה בתחום יצטרך להיות באופן כזה שהחוק יהיה נושם ומתעדכן בהתאם לצרכים העולים גם בבחינה הטכנולוגית וגם בבחינה הביטחונית.

ענת ברקו: אני חושבת שמדובר בחוק חשוב מאוד, ואני באמת רוצה להודות לחברי חבר הכנסת דיכטר על ההובלה של הדברים בוועדה.

ענת ברקו: אני חושבת שהחוק הזה הוא חוק חיוני, והוא כמובן אות לבאות, ושבעתיד – ואנחנו מקווים שיבוא כמה שיותר מהר, אבל זה כנראה ייקח קצת זמן – יחוקק חוק סייבר מקיף ומרחיק לכת; כיוון שגם נושא הסייבר, אפילו באלמנטים של מאבק בטרור, לא בא לידי ביטוי בחקיקה נגד טרור.

ענת ברקו: אז אני מזמינה את כולם להצטרף לתמוך בו.

ענת ברקו: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים ברשימת הדוברים: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – לא נמצא; חבר הכנסת טלב אבו עראר – לא נמצא; חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, נושא הסייבר הוא אחד מהנושאים היותר-מאתגרים והיותר-המורכבים בביטחון ישראל, אין ספק בעניין הזה.

איל בן ראובן: צריך להודות על האמת גם, ונדמה לי – ויתקן אותי יושב-ראש ועדת הסייבר עד לאחרונה; היום יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – שיש די מעטים שבאמת מבינים את עומק הנושא.

איל בן ראובן: כחבר בוועדת המשנה, אנחנו עשינו תהליך מאוד ארוך ועמוק ומשולב עם כלל הגופים המעורבים בנושא, ובעצם גם נדמה לי שתרמנו לא מעט למה שיהיה בעתיד חוק הסייבר, שיסדיר בעיקר את סוגיית הסמכויות בין הגופים שונים, מי אחראי על מה; בקיצור, את כל סוגיית האחריות והסמכות.

איל בן ראובן: האמת היא שאנחנו כבר לפני שבוע די הופתענו מהחוק שעולה עכשיו.

איל בן ראובן: אבל בדיון שעלה בוועדה הבנו שבעצם החוק שעולה היום תכליתו בעצם לאפשר להמשיך לעבוד על החוק הרחב והגדול, לאפשר לרשות הלאומית לסייבר להמשיך את עבודתה.

איל בן ראובן: ולכן אני חושב שבסופו של עניין החוק הזה הוא חוק נכון, אבל מאוד מאוד חשובה ההדגשה שעלתה פה, והיא ההגדרה של החוק כנכון לשנה הקרובה, על מנת שיאפשר גם לנו להמשיך בעבודת הבקרה והעבודה המסודרת של כלל הגופים.

איל בן ראובן: ולכן, הוראת השעה היא תיקון מאוד מאוד חשוב, ואם זה כך אז אנחנו אכן נצביע בעד החוק הזה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת ציפי לבני – לא נמצאת; חבר הכנסת יואל חסון – לא נמצא.

מאיר כהן: אם כן, ברשותכם, אנחנו נעבור להצבעה על החוק הזה, ונחזור להצביע על החוקים שלא הצבענו עליהם.

מאיר כהן: הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים הציבוריים (תיקון מס' 7) (נציג הרשות הלאומית להגנת הסייבר – קצין מוסמך לעניין גופים המנויים בתוספת הרביעית), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה – מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: מי נמנע?

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 7) (נציג הרשות הלאומית להגנת הסייבר – קצין מוסמך לעניין גופים המנויים בתוספת הרביעית), התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 31 בעד, ארבעה מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: החוק עובר להמשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אפשר – – –?

קריאה: חוץ וביטחון.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: הייתה בקשה לחוץ וביטחון?

מאיר כהן: הממשלה מבקשת שזה יעבור – יש מישהו שמתנגד שזה יעבור לוועדת חוץ וביטחון?

קריאות: הייתה הסכמה, יש הסכמה שזה יעבור – – –

קריאה: חוץ וביטחון.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: אם כך, זה חוזר לוועדת החוץ והביטחון.

יואל חסון: אפשר לתקן את ההצבעה?

יואל חסון: בטעות הצבעתי נגד – – –

מאיר כהן: אני מבקש, לפרוטוקול, חבר הכנסת יואל חסון בטעות הצביע נגד והוא התכוון בעד.

מאיר כהן: חבר הכנסת – גם אתה.

מאיר כהן: גם חבר הכנסת איתן ברושי לא הצביע, והוא תומך בהצעת החוק.

מאיר כהן: אנחנו מוסיפים לפרוטוקול את חברת הכנסת עאידה תומא שמתנגדת.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמר בר-לב תומך בהצעה.

מאיר כהן: מתנגדים – טלב אבו עראר וחאג' יחיא מתנגדים.

מאיר כהן: מי עוד?

מאיר כהן: חבר הכנסת יואב צור תומך בהצעה, חבר הכנסת יוסי יונה תומך בהצעה.

גלעד ארדן: אדוני – – – לשאול – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אנחנו מפסיקים.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: כן, השר?

מאיר כהן: למה אדוני מתרעם?

גלעד ארדן: לא מתרעם בכלל.

מאיר כהן: יופי, תודה.

מאיר כהן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מאיר כהן: רבותי, אנחנו חוזרים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 226).

מאיר כהן: להצעת החוק היו הסתייגויות לסעיף 1, ואני מבקש להצביע על הסתייגות הרשומה לסעיף 1, הסתייגות מס' 1 לסעיף 1, של חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג – להלן: קבוצת סיעת מרצ.

מאיר כהן: אני עובר להצבעה.

מאיר כהן: אני חוזר: הסתייגות לסעיף 1, הסתייגות מס' 1, של סיעת מרצ.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד ההסתייגות – 27 נגד – 35 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 27, נגד – 35, אין נמנעים.

מאיר כהן: ההסתייגות לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להסתייגות מס' 2 לסעיף 1, של קבוצת סיעת מרצ.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 36 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 28 בעד, 36 מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, גם הסתייגות מס' 2 לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להסתייגות מס' 3 של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1.

מאיר כהן: אני מצטער.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההסתייגות – 28 נגד – 37 נמנעים – אין ההסתייגות (3) של קבוצת סיעת מרצ לסעיף 1 לא נתקבלה.

מאיר כהן: 28 בעד, 37 מתנגדים.

מאיר כהן: גם הסתייגות מס' 3 ירדה מהפרק.

זהבה גלאון: ההסתייגויות הבאות עד לסעיף – – – אנחנו – – –

מאיר כהן: גברתי מודיעה שאת שאר ההסתייגויות אתם – – –

זהבה גלאון: – – – הסעיף הבא.

מאיר כהן: עד הסעיף הבא.

מאיר כהן: אוקיי, זה מה שיש – סעיף אחד.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו עכשיו מצביעים על סעיף 1, כהצעת הוועדה, בבקשה.

מאיר כהן: על סעיף 1, כהצעת הוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1, כהצעת הוועדה – 38 נגד – 29 נמנעים – אין סעיף 1, כהצעת הוועדה, נתקבל.

מאיר כהן: 38 בעד, 29 מתנגדים.

מאיר כהן: הסעיף עבר כנוסח הוועדה.

זהבה גלאון: לסעיף הבא – – –

מאיר כהן: אין סעיף הבא.

מאיר כהן: אוקיי, אחרי סעיף 1 אנחנו – – – אנחנו עוברים לקריאה שנייה על כל החוק.

מאיר כהן: שלישית, סליחה – לקריאה שלישית.

קריאה: יש עוד הסתייגות?

מאיר כהן: לא, אין עוד הסתייגות.

מאיר כהן: הסירו אותה.

מאיר כהן: ובכן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 226), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 38 נגד – 30 נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 226), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 38 בעד, 30 מתנגדים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית.

מאיר כהן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מאיר כהן: להזכירכם, אנחנו ממשיכים ועוברים אחורה להמשיך להצביע.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה שנייה ושלישית על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 70).

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: מי בעד? ומי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד סעיף 1 – 63 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מאיר כהן: 63 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אנחנו עוברים מייד לקריאה שלישית.

מאיר כהן: הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד החוק – 65 נגד – אין נמנעים – אין חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 70), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 65 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 70), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מאיר כהן: אנו עוברים להצבעה על סעיף מס' 7 – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 179), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אנחנו עכשיו נצביע בקריאה שנייה.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–6 – 71 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–6 נתקבלו.

מאיר כהן: 71 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 71 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 179), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 71 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 179), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 54), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: נתחיל בהצבעה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 14 בעד סעיף 1 – 70 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מאיר כהן: 70 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: החוק עבר בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד החוק – 64 נגד – אין נמנעים – אין חוק עבודת נשים (תיקון מס' 54), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 64 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: החוק עבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בקיצור, תברך.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: זה חוק באמת היסטורי.

תמר זנדברג: זאת הפעם הראשונה בתולדות מדינת ישראל שהמושג "חופשת אבהות" נכנס לספר החוקים, ומזכה את האבות בחופשה שתעניק להם שותפות בגידול הילד בימים הראשונים שלו, בנוסף ובמקביל לחופשת הלידה של האישה.

מאיר כהן: סליחה, גברתי.

מאיר כהן: רבותי, אני אבקש שקט מכולם.

מאיר כהן: בבקשה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: נכון, זה לא מושלם.

תמר זנדברג: על החוק הזה היה מאבק מאוד מאוד קשה, אבל הנה הגענו לרגע שהמושג הזה, חופשת אבהות, נכנס לספר החוקים הישראלי, ואתו ההבנה והרעיון שבימים הראשונים מקומם של האבות הוא ליד התינוק, בדיוק כמו של האימא.

תמר זנדברג: על החשיבות כבר דיברו, אבל אני חייבת ממש בקיצור תודות: קודם כול לשר אורי אריאל, שיזם את החוק הזה כחבר כנסת מהאופוזיציה לפני שלוש כנסות.

תמר זנדברג: עם אורי אריאל מגיע גם העוזר שלו דאז, אריק בן שמעון, שבאמת הוא דוגמה נדירה ליועצים בכנסת – לדעתי כולם מכירים – שהמשיך ללוות את החוק הזה, לדחוף אותו ולהאמין בו גם ברגעים הקשים, עד הרגע האחרון.

תמר זנדברג: הוא נמצא עכשיו בחופשה בחו"ל.

תמר זנדברג: אריק, תודה רבה לך.

תמר זנדברג: כל הכבוד, החוק הזה הוא גם שלך.

תמר זנדברג: תודה רבה לדוד ביטן, היום יו"ר הקואליציה.

תמר זנדברג: דוד ביטן, תודה רבה לך על השותפות בחוק הזה ועל הקידום שלו ועל הדחיפה שלו בראש רשימה ארוכה של חברי כנסת, אבל אתה באמת התגייסת מתוך אמונה והתלהבות בחוק, ובאמת תודה.

תמר זנדברג: תודה רבה לשר זאב אלקין על התמיכה, גם בוועדת השרים, יחד עם שרים נוספים, שחלקם יושבים כאן, ובאמת על הליווי, על האמונה ועל העזרה גם כשהיה קשה מול הצוותים ומשרדי הממשלה האחרים.

תמר זנדברג: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אלי אלאלוף, שניהל את הדיונים בחוק וככה עזר לו לעבור חלק; לצוות הוועדה – לענת מימון מהייעוץ המשפטי וענת כהן שמואל, מנהלת הוועדה; לנעמי הימיין-רייש, ראש תחום רגולציה וחקיקה בסוכנות לעסקים קטנים, משרד הכלכלה, ולמאיה טאוסיג ממשרד הכלכלה, הלשכה המשפטית.

תמר זנדברג: תודה לאורי שיינין מאגף התקציבים במשרד האוצר.

תמר זנדברג: תודה לחברי הכנסת שנכחו בדיונים ותמכו ועזרו להעביר את החוק הזה: דב חנין, טלי פלוסקוב, מיכל בירן ומאיר כהן.

תמר זנדברג: תודה רבה לצוות שלי.

תמר זנדברג: אני חייבת להתחיל עם קשת קורם, שהתחילה – – –

מאיר כהן: חבריא, מפרגנים לעוזרים פרלמנטריים.

מאיר כהן: יגיע גם תורכם.

מאיר כהן: אנא תקשיבו.

תמר זנדברג: – – – לקשת קורם, שהתחילה לעבוד על החוק הזה בהיותה העוזרת הפרלמנטרית הראשונה שלי כשנבחרתי לכנסת.

תמר זנדברג: תודה גם לטל ולליר, המשפחה הקטנה שלה, שליוו אותנו וכל הזמן הדגישו בפנינו את החשיבות של החוק הזה.

תמר זנדברג: תודה לשאר העוזרים שלי – לטלי טסלר, לאופיר בר-זהר, לתום כהן ולדור בן דור ולכל צוות המתנדבות והמתנדבים בלשכה שסייע לנו באיסוף נתונים ומחקר.

תמר זנדברג: היו כאן הרבה נתונים והרבה עבודת שכנוע.

תמר זנדברג: תודה לשרות – גילה גמליאל, תודה רבה לך, השרה לשוויון חברתי, שעזרת בוועדה והאמנת בחוק הזה באמת מהרגע הראשון שלו.

תמר זנדברג: תודה אחרונה להמון המון אבות שיישארו בלי שמות, אבל פנו אלי במשך שלוש שנים.

תמר זנדברג: בכל פעם שהיה איזה שר או חבר כנסת או פקיד משרד ממשלתי או יועץ משרד הכלכלה או האוצר שאמר לי: למה צריך את החוק הזה?

תמר זנדברג: הייתה לי כזאת ערימה של פניות מאבות ששאלו – שלאורך כל שלוש השנים לא שכחו את החוק הזה ושאלו: מתי הוא נכנס?

תמר זנדברג: מה אתו?

תמר זנדברג: האם אני אספיק?

תמר זנדברג: אשתי יולדת עוד שלושה שבועות, אשתי יולדת עוד שלושה חודשים.

תמר זנדברג: כל כך הם חיכו וקיוו לחוק הזה.

תמר זנדברג: עכשיו אני שמחה לבשר לכולם שזהו, הוא עבר, הוא נכנס והוא הופך למציאות.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו ממשיכים בהצבעות.

מאיר כהן: אנחנו עכשיו בסעיף 9.

מאיר כהן: נאשר את תיקון הטעות שהציג חבר הכנסת דודו אמסלם.

מאיר כהן: אני מזכיר, תיקון טעות בהצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: מי בעד?

מאיר כהן: מי נגד?

מאיר כהן: הצבעה מס' 16 בעד ההחלטה – 61 נגד – אין נמנעים – אין החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר תיקון טעות בהצעת חוק לקידום הבנייה במתחמים מועדפים לדיור (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, נתקבלה.

מאיר כהן: אם כן, 61 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: הכנסת מאשרת את התיקון בהצעת החוק.

מאיר כהן: (קריאה ראשונה)

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף 10, גם להצבעה, ברשותכם.

מאיר כהן: הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 7) (נציג הרשות הלאומית להגנת הסייבר – קצין מוסמך לעניין גופים המנויים בתוספת הרביעית), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: אני אבקש מכולם לשבת, אנחנו רוצים להצביע בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (תיקון מס' 7) (נציג הרשות הלאומית להגנת הסייבר – קצין מוסמך לעניין גופים המנויים בתוספת הרביעית), התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: בכל אופן, התוצאה היא כזאת: 51 בעד, שבעה מתנגדים.

מאיר כהן: זה עובר לוועדת – – –

נחמן שי: אנחנו מבקשים כלכלה.

מאיר כהן: לא, לא, זאת הייתה טעות.

מאיר כהן: זה עובר לוועדת חוץ וביטחון.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1048); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים לסעיף 11: הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: תציג את הצעת החוק השרה גילה גמליאל בשמו של השר לביטחון פנים.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להציג בפניכם ובפניכן ולבקשכם לאשר בקריאה ראשונה את הצעת חוק לייעול האכיפה והפיקוח העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, בשם השר גלעד ארדן.

גילה גמליאל: עניינה של הצעת החוק שבפניכם הוא הסדרת האפשרות להסמיך פקחים עירוניים לאכוף עבירות תעבורה הנוגעות בעיקר לנסיעה אסורה של רכבים דו-גלגליים על מדרכות, הכול בהתאם להגבלות שנקבעו בהצעת החוק.

גילה גמליאל: בשנים האחרונות הולכת ומתרחבת התופעה של נסיעת אופניים, אופניים חשמליים וקורקינטים חשמליים על מדרכות בתחומי הרשויות המקומיות, באופן שגורם הפרעה להולכי הרגל ויוצר סיכון כלפיהם.

גילה גמליאל: במקביל, קיימת ברשויות המקומיות תופעה של שימוש הולכי רגל בשבילים המיועדים לאופניים באופן שיש בו כדי לסכן את הולכי הרגל ולמנוע מרוכבי האופניים את השימוש בהם, וכן התופעה של נסיעת אופנועים על מדרכות או שבילי אופניים.

גילה גמליאל: היות שיש בתופעות אלו כדי לפגוע פגיעה של ממש בהתנהלות היומיומית של תושבי הרשויות המקומיות, החליט השר כי במקביל לאכיפה המבוצעת על-ידי המשטרה בתחום זה, יוסמכו פקחי הרשויות המקומיות בעלי כשירות, שעברו הכשרה מתאימה לכך כמפורט בחוק, לאכוף עבירות תעבורה המוגדרות בתוספת הראשונה לחוק זה, וזאת בנוסף לעבירות אשר אכיפתן בתחום המוניציפלי מצויה בסמכות הרשויות המקומיות.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם שקט.

מאיר כהן: אנא מכם, מי שרוצה לדבר שיצא החוצה.

גילה גמליאל: בין העבירות שפקחי הרשויות המקומיות יורשו לאכוף מכוחו של חוק זה: נסיעת אופניים חשמליים, אופניים וכן קורקינטים חשמליים על מדרכות או במעבר החציה; עבירות נוספות המתבצעות על-ידי רוכבי האופניים במהלך נסיעתם ויש בהן כדי לסכן את הולכי הרגל במדרכה, ובהן נסיעה תוך שימוש אסור באוזניות או הרכבת אנשים על האופניים באופן אסור; נסיעת אופנועים על מדרכות או על שבילי אופניים, וכן הליכת הולכי רגל על שבילי אופניים – הכול בהתאם למפורט בתוספות הראשונה והשנייה להצעת החוק.

גילה גמליאל: הסמכויות שיוענקו לפקחים העירוניים במסגרת חוק זה יהיו סמכות עיכוב, סמכות למתן קנס, סמכות לתפיסה או הרחקה של הרכב שבו נעברה העבירה או חלק ממנו, וכן סמכות להוצאת אוויר מגלגליו – הכול בהתאם לתנאים המפורטים בחוק ובתוספת השנייה בו.

גילה גמליאל: כמו כן מוצע להסמיך מועצה של רשות מקומית להתקין חוקי עזר בדבר אופן תפיסת והרחקת הרכב על-ידי פקח כאמור ואופן אחסנתו, וכן בדבר חיוב בעל הרכב לשלם אגרות או תשלומים בעד הרחקת הרכב, תפיסתו ואחסנתו.

גילה גמליאל: חוקי עזר אלו יועברו לידיעת שר הפנים ושר התחבורה והבטיחות בדרכים טרם פרסומם ברשומות.

גילה גמליאל: כן נקבע כי פקחים לא יוכלו לעשות שימוש בסמכויותיהם כלפי עובר דרך או רכב המשתייכים לגופי מערכת הביטחון או של גופי הצלה, כשעובר הדרך האמור נמצא בעת מילוי תפקידו וכשיש במקרה זה כדי למנוע ממנו את מילוי התפקיד.

גילה גמליאל: יצוין כי מחוק זה הוחרגו עבירות של חניה אסורה או שימוש שלא כדין בנתיב תחבורה ציבורית, שאותן מוסמכים כיום פקחים עירוניים לאכוף בהתאם להסדרים הקבועים לכך בפקודת התעבורה ולתקנות מכוחה.

גילה גמליאל: כן חשוב לציין כי סמכות הרשויות המקומיות לפעול בתחום שיפוטן לאכיפת עבירות תעבורה בהתאם להוראות חוק זה תהיה כפופה למדיניות אכיפה שתיקבע בנוהל שגובש בידי נציגי משרדי הממשלה וגופים רלוונטיים אחרים ושאושר בידי היועץ המשפטי לממשלה.

גילה גמליאל: נוהל זה נחוץ, בין השאר, כדי להבטיח את אחידותה בכלל הרשויות המקומיות, וכן את הסבירות, המידתיות והתקינות המינהליות שלה, לרבות לעניין הסדרת אופן האכיפה כלפי קטינים והבטחת השמירה על זכויותיהם.

גילה גמליאל: לאור האמור, מבקש השר לאשר את הצעת חוק זו בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכלכלה – על דעת יושב-ראש ועדת הפנים – לוועדת הכלכלה של הכנסת, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גילה גמליאל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, גברתי השרה, כנסת נכבדה, החוק הראשון שהבאתי למליאת הכנסת הוא חוק העוסק באכיפה של הרשויות בנושא אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: שמעתי את השרה מציגה את החוק של השר גלעד ארדן, שהוא חוק מבורך, וגם הוא מתעסק באכיפה.

מירב בן ארי: לצערי, אנחנו נמצאים בפתחו של החופש הגדול, ובחופש הגדול הפגיעות – אם עד עכשיו הן היו גדולות, אז בחופש הגדול הפגיעות של בני-נוער מאופניים חשמליים הולכות וגדלות.

מירב בן ארי: רק בשנה שעברה שמענו על אותו אדם תושב גבעתיים בן 85 – לא יודעת איך להגדיר את זה, נהרג מפגיעה של אופניים חשמליים, לא יודעת אם המילה "נהרג" זוהי המילה, מישהו שאופניים חשמליים נכנסו בו והוא מת.

מירב בן ארי: נהרג, נראה לי שזו הגדרה קשה.

מירב בן ארי: לצערי, הדרך להילחם בנהיגה בריונית על אופניים חשמליים היא דרך אכיפה, ובעיקר דרך הפקחים.

מירב בן ארי: היום החוק בעיקר נמצא אצל השוטרים, והשוטרים הם אנשים מאוד עסוקים, כמו שאנחנו יודעים.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להגיד משהו בעניין הזה של הפקחים.

מירב בן ארי: היה איזשהו מבצע אכיפה שהתנהל במשך יומיים, ואז בעצם הנהגים של האופניים החשמליים קצת חששו, קיבלו דוחות, ואז זה נעלם כלא היה, אין פקחים, וזה עוד בתל-אביב.

מירב בן ארי: אני לא מדברת אתך, אדוני היושב-ראש, על מה שקורה בבאר-שבע, בחיפה, בהרצליה, בנתניה.

מירב בן ארי: זאת אומרת, מראש עשו איזה יום כזה מיוחד של אכיפה, שמו בתל-אביב כמה פקחים ונתנו דוחות, ואז נעלמו אל השקיעה, מה שנקרא, אין דוחות ואין פקחים.

מירב בן ארי: אני חושבת שהנושא הזה חייב עכשיו, כבר עכשיו לקראת החופש הגדול – לתת את הסמכויות האלה לפקחים, למנוע את הנהיגה הבריונית הזו על אופניים.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה לומר עוד משהו, אני שמחה שאתה מקשיב לי, בתור אחת שגם רוכבת על אופניים חשמליים, שזה כלי תחבורה מצוין, חסכוני, ירוק, כלי תחבורה טוב, ואנחנו צריכים לעודד כמה שיותר רוכבי אופניים במדינת ישראל, אבל לצערי יש בעיה מאוד משמעותית של נהגי המכוניות – לא מכבדים את נהגי האופניים, לא נותנים להם את המקום שלהם בכבישים.

מירב בן ארי: רוכבי אופניים נדרסים כאן כמעט כל שבוע רק מחוסר זהירות, לא שלהם, אלא בעיקר של הנהגים.

מירב בן ארי: אני חושבת שצריכה להיות כאן תרבות של חינוך גם אצל רוכבי האופניים, וכמובן צריך להתייחס לזה ברצינות, אבל גם של הנהגים.

מירב בן ארי: אני רוצה להזכיר לנהגים, ובכלל, גם מי מכם שנוהג ברכב, ורואה רוכב אופניים, צריך להבין שיש לו זכות קדימה והוא אמור לרכוב על הכביש כשאין שביל אופניים.

מירב בן ארי: וחבל מאוד שכל כך הרבה נהגים לא מכבדים את רוכבי האופניים, וכל שבוע מחדש אנחנו שומעים על כאלה שנדרסים.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון.

מאיר כהן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, ממש בקצרה.

תמר זנדברג: תראו, לרגע אני ממש לא נכנסת שוב לדיון על האופניים החשמליים, דיון שגם חברתי מירב בן ארי ואני, והרבה כאן, מקיימים הרבה מאוד.

תמר זנדברג: ממש לא נכנסת לזה.

תמר זנדברג: החוק הזה ממשיך במגמה זוחלת של העברת סמכויות לאומיות, שלטוניות – במקרה הזה גם סמכויות שיש בצדן אופציה לאלימות, לחיכוך עם האזרחים, סמכויות שהמשטרה מוסמכת באופן בלעדי, ולא בכדי, לבצע אותן – אל פקחים ברשויות המקומיות.

תמר זנדברג: וכמה הסמכה שלא ניתן וכמה הכשרה שלא ניתן, בסופו של דבר, מבנה הרשויות המקומיות במדינת ישראל לא בנוי על מנת להפעיל סמכויות שיטור וסמכויות שיש בהן פוטנציאל הפעלת אלימות.

תמר זנדברג: עוד ועוד אנחנו מעבירים ומקימים משטרות עירוניות ומכשירים פקחים לדבר שבמבנה הסמכויות הדמוקרטי של מדינת ישראל הם לא כשירים לעשות.

תמר זנדברג: והנה עכשיו, אותו פקח שיעצור אזרח ויעכב אותו, כי זאת הסמכות שאנחנו נותנים לו, בגלל שהוא נסע עם האופניים או בגלל שהוא עשה כל עבירת תנועה כזו או אחרת, ואותו אזרח יתנגד ולא ירצה, אז מה יעשה הפקח?

תמר זנדברג: יש פה פוטנציאל להידרדרות לקטטה אלימה.

תמר זנדברג: ייתכן שאותו פקח יצטרך להפעיל אלימות או כוח בעוצמה כזו או אחרת כדי לעכב את האזרח, כדי לעצור אותו.

תמר זנדברג: הפקחים שלנו, ולא בכדי, הם לא שוטרים.

תמר זנדברג: אין להם את ההכשרה ואין להם את הסמכות לעשות את זה.

תמר זנדברג: ופעם אחרי פעם, בגלל המחסור ואוזלת היד והמחסור התקציבי ומחסור כוח-האדם של המשטרה, אנחנו מפרקים, חותכים סמכויות-סמכויות כמו קוביות ונותנים אותן למי שרק רוצה לקחת.

תמר זנדברג: לא כך נבנתה מדינת ישראל, לא כך נבנו הסמכויות.

תמר זנדברג: אם למשטרה יש בעיית תקציב או כוח-אדם, אז בבקשה, נעצים את התקציב ואת כוח-האדם, ולא נפרק את הסמכויות שלה ונפזר אותן לכל עבר וניתן לכל ראש עיר או לכל פקח עירוני כזה או אחר לעשות כרצונו.

תמר זנדברג: התוצאה היא מסוכנת והיא בפוטנציאל הידרדרות.

תמר זנדברג: ולכן, ברמה העקרונית בכלל, בלי לדבר על האופניים, אנחנו נתנגד להצעת החוק הזו.

תמר זנדברג: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגלית – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת וחברתי תמר זנדברג, אני רוצה לנסות לשכנע אותך – מדוע אני חושבת אחרת.

יעל גרמן: אני חושבת שהיום הכוח שנמצא בידי הרשויות, הכוח של המפקחים, הוא כוח מבוזבז בצורה בלתי רגילה.

יעל גרמן: הפקחים הם למעשה אלה שאוכפים את הסדר ואת החוק, את חוקי העזר בדרך כלל ברשויות המקומיות, אבל גם חלק מחוקי התנועה.

יעל גרמן: עכשיו, מה קורה?

יעל גרמן: יש לנו עשרות עיניים ופקחים שנמצאים ברחוב ויכולים לעזור למשטרה.

יעל גרמן: למשל, בכל חוקי התעבורה, למה שפקחים לא יוכלו לתת דוח למי שלא עוצר באדום, למי שעוצר באדום-לבן, למי שחוצה קו לבן?

תמר זנדברג: ואם האזרח יתנגד?

יעל גרמן: תני להם את הסמכות.

יעל גרמן: למה לא לתת לפקחים את הסמכות?

יעל גרמן: זה בזבוז לא נורמלי.

תמר זנדברג: זה לא התפקיד שלהם.

יעל גרמן: מצד אחד אנחנו באים ובוכים שלמשטרה אין מספיק כוח.

יעל גרמן: מאותו צד אנחנו גם באים ואומרים שלא אוכפים את החוקים.

יעל גרמן: ומאותו צד אנחנו גם באים ואומרים, בצדק, שיש תאונות דרכים בעקבות זה שאין מספיק כוח-אדם לאכוף את החוקים.

יעל גרמן: אז הנה, יש לנו פה פקחים מוכשרים שיכולים באמת להיות לעזר למשטרה.

יעל גרמן: למה לא לנצל אותם?

מירב בן ארי: תספרי לה מה קורה עם האופניים החשמליים בהרצליה.

מירב בן ארי: מה קורה שם.

יעל גרמן: וודאי ובוודאי באופניים החשמליים, שזו השתוללות חסרת אחריות, מסכנת חיי אדם ומסכנת ילדים, גם את אלה שנוסעים וגם את אלה שהולכים בדרך של אלה שנוסעים.

יעל גרמן: ולכן החוק הזה מבורך, והלוואי שיבואו עוד כמוהו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

מאיר כהן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא מוותר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, חברת הכנסת גרמן, את היית ראש רשות ושמך הלך לפנייך.

עיסאווי פריג': מוצלחת.

עיסאווי פריג': אני מתנגד לחוק מסיבה אחרת.

עיסאווי פריג': יש יתרונות ויש חסרונות.

עיסאווי פריג': יכול להיות שיתרונותיו של החוק, איך שאמרת את זה, רבים, אבל יש בו חיסרון אחד, והחיסרון הזה יאפיל, יכסה על כל היתרונות.

עיסאווי פריג': את יודעת מהו?

עיסאווי פריג': אני פוחד מהיום – ויש כאלו, לא את, ויש כאלו שיעשו את זה – שישתמשו בחוקי התעבורה ובהצעת החוק הזו כמכשיר פוליטי בתוך היישובים שלהם.

יעל גרמן: אהה.

עיסאווי פריג': אל תגידי "אהה".

עיסאווי פריג': שלטון מקומי – מה זה שלטון מקומי?

עיסאווי פריג': שלטון מקומי, ראש רשות רוצה להמשיך ולהיות ראש רשות; משתמש בכל הכלים שעומדים לרשותו, כמו ראש הממשלה, כדי לשרוד; יכופף את הכול כדי לשרוד.

עיסאווי פריג': השחיתות שחוגגת ברשויות, וכל המכרזים המפוקפקים והכול.

עיסאווי פריג': וגם אני נותן עכשיו כלי נוסף לראש הרשות – אני לא מכליל, כמובן; אני לא מכליל – אני נותן לראש הרשות כלי נוסף שיכול להיות שהוא ישתמש בו פוליטית לצרכיו הפוליטיים.

עיסאווי פריג': איך זה?

עיסאווי פריג': איך זה?

מירב בן ארי: מה זה קשור בכלל?

מירב בן ארי: זה כדי לשמור על הסדר.

עיסאווי פריג': מי אחראי על הפקחים?

מירב בן ארי: מה זה קשור בכלל?

עיסאווי פריג': זה כן קשור.

עיסאווי פריג': מי אחראי על הפקחים?

עיסאווי פריג': מי אמור לקלוט אותם?

עיסאווי פריג': מי אמור לשלוח אותם?

עיסאווי פריג': זה ראש הרשות מאחורי כל המהלך הזה.

עיסאווי פריג': ואותו ראש רשות, אני מקנה לו סמכות ועוצמה שיפעיל את הפיקוח הזה לצרכיו הפוליטיים.

עיסאווי פריג': אסור לתת עוד כלי להשחית את המערכת.

עיסאווי פריג': זה – 1.

עיסאווי פריג': הדבר השני, וחברתי חברת הכנסת זנדברג ציינה את זה – סוגיית ההפרטה של השיטור, לתת את השיטור לידיים אזרחיות, פחות מיומנות.

עיסאווי פריג': די, חברים.

עיסאווי פריג': די.

עיסאווי פריג': זו, אני חושב, הצעת חוק, שאם מסתכלים עליה מכל הזוויות, היא הצעת חוק שחסרונותיה רבים מיתרונותיה.

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים לחשוב כמה שנים קדימה, ואני חושב שאנחנו במדרון בכיוון לא נכון.

עיסאווי פריג': צריך להילחם בתופעה של האופניים על המדרכות, תופעה מסוכנת.

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: איך תילחם?

עיסאווי פריג': יפה מאוד, אבל לא באמצעות חקיקה פופוליסטית.

עיסאווי פריג': היא לא נכונה.

מירב בן ארי: זאת החקיקה הכי לא פופוליסטית שיש.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: יש לנו שר באולם או שרה?

מירב בן ארי: יש, יש, השר שם.

מירב בן ארי: השר שם.

בצלאל סמוטריץ': השר בנט בפינה.

דב חנין: אה, השר בנט.

דב חנין: מכובדי השר, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו מבקשת לתת פתרון לבעיה שהיא בעיה קיימת.

דב חנין: אכן, ישנה מצוקה של חוסר אכיפה של חקיקה במרחב העירוני.

דב חנין: אבל השאלה היא אם זהו הפתרון.

דב חנין: המשטרה צריכה יותר תקציבים, המשטרה צריכה יותר כוח-אדם, המשטרה צריכה יותר יכולת לבצע אכיפה.

דב חנין: האם הפתרון הוא להוציא את הסמכויות ולהעביר אותן או לחלק אותן גם לגורמים אחרים?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הסוגיות שהחוק הזה מטפל בהן הן סוגיות סבוכות מאוד.

דב חנין: קחו למשל את השאלה של מה שמתרחש על מדרכות הערים.

דב חנין: יש פה מציאות בלתי אפשרית ובלתי נסבלת, שבה המדרכות הולכות ונעשות צרות יותר ויותר, ועל המרחב הצר של המדרכה אנחנו שולחים להתחרות גם את רוכבי האופניים, ששמים את השבילים שלהם על גבי המדרכות, וגם את הולכי הרגל וגם את המשפחות שמנסות ללכת עם עגלת ילדים.

דב חנין: זו מציאות בלתי אפשרית, זו מציאות בלתי נסבלת.

דב חנין: וצודקים אלה שאומרים – נדמה לי שחברת הכנסת בן ארי הזכירה את הפגיעות מרוכבי אופניים חשמליים.

דב חנין: באמת מצוקה קיצונית.

דב חנין: אבל מה עושים עם זה?

דב חנין: מה שעושים עם זה צריך להיות קודם כול להוריד את האופניים החשמליים אל הכביש וליצור שבילי אופניים חדשים, ליצור תשתיות שיתאימו יותר למאה ה-21.

דב חנין: היום אנחנו מציעים פתרון אחר.

דב חנין: אנחנו אומרים: בואו נאכוף איסור על הולכי רגל ללכת על-גבי המדרכה במקום שהוא מסומן לרוכבי אופניים.

דב חנין: זה אחד הדברים שיעבירו לפקחים עירוניים.

דב חנין: האם זה דבר שפקח עירוני, נכון שיעשה אותו?

דב חנין: האם זו לא דוגמה מובהקת לאכיפה שצריכה להיעשות על-ידי אנשים שהוכשרו לעשות את האכיפה הזו?

דב חנין: ואם המשטרה צריכה תוספת של כוח-אדם ואמצעים, אז בואו ניתן את התוספת הזאת כדי שהמשטרה תוכל לבצע את תפקידה.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני מצטרף להתנגדותה של חברת הכנסת זנדברג.

דב חנין: אני חושב שהצעת החוק הזו הולכת בכיוון לא נכון.

דב חנין: אנחנו לא יכולים בכל מקום שהמשטרה לא מסוגלת לתת פתרון, במקום לחזק את המשטרה, להציע חלופות ומנגנונים עוקפי-משטרה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני אתייחס לנושא אחר לגמרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביום רביעי בשבוע שעבר הייתה שאילתה, וענה עליה סגן שר הביטחון, שדיברה על הריסת מבנה לא חוקי ליד ההתנחלות קריית-ארבע, ובמפורש התברר שהוא מחוץ לתוכנית המתאר המאושרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התשובה – המבנה נהרס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה שמעניין, שכל הבכי, כל הדמעות שירדו על המבנה הזה – תיארתי לעצמי מה זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה שהיה קשה זה התשובה – מדיניות שר הביטחון החדש היא להסדיר מבנים של מתנחלים ולא להרוס; אם היו מגישים תוכניות, היו מסדירים אותן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו המדיניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נתנו הזדמנות ועוד הזדמנות ועוד הזדמנות כדי לא להרוס את המבנה – והוא מבנה קל; הוא אפילו לא מבנה קבע, אלא מבנה קל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה בלילה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה הפעילו כוח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדיניות הזו של שר הביטחון מתיישרת עם מה שאמר סגן שר הביטחון באותה ההזדמנות, שהוא בעד לספח את כל שטח הגדה המערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה הוא גם אמר פה, וזה, אני מבין, בניגוד לעמדת הממשלה, אם אני לא טועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, היום שרת המשפטים אומרת: אני בעד לספח בשלב ראשון את אזור C.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני שואל בקשר למבנה הזה, הרי ממשלה שלמה מתכנסת כדי לדון ולהחליט – קודם כול ללכת להרוס את הבתים של הערבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל למה לא לתת את ההזדמנות להסדיר אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי הם נבנים על קרקע פרטית; הם נבנים בגלל המדיניות של הממשלות העוקבות שלא מאשרות תוכניות מתאר; הם נבנים כדי לפתור את הבעיה של מצוקת הדיור שהממשלה בעצמה מכירה בה, והיא הקימה את "צוות 120 הימים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לאוכלוסייה הערבית – שהיא לא פלשה, היא לא מתנחלת, לא פלשה לאדמה של אחרים, היא לא נכנסה לאדמה של אחרים, היא בנתה על האדמה ועל הקרקע שלה – והמדינה גם קושרת בינה לבין התוכנית, שהיא אשליה גדולה, שהיא שקר גדול, התוכנית הכלכלית, שבאה כאילו להקציב תקציבים לאוכלוסייה הערבית, והיא לא יכולה לבנות, לא יכולה לאשר כל עוד אין תוכניות מתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי מאשר תוכניות מתאר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הרמאות הזו צריכה להיפסק, והמבנים הערביים – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – לא ייהרסו, וראשי רשויות לא ישתפו פעולה עם הממשלה – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – וימשיכו לבנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, נא תפסו את מקומותיכם כדי שנוכל להצביע, איש-איש במקומו.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה גמליאל, אנחנו רוצים להצביע.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 9 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לייעול הפיקוח והאכיפה העירוניים ברשויות המקומיות (תעבורה), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': הרי התוצאות: 41 תומכים, תשעה מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה מבקשת להוסיף את תמיכתה בחוק לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1051); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום – הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מציגה את הצעת החוק, בשם השר לביטחון הפנים, השרה לשוויון חברתי חברת הכנסת גילה גמליאל.

בצלאל סמוטריץ': גברתי, בבקשה.

גילה גמליאל: כבוד היושב-ראש, שרים, חברי וחברות כנסת, אני מתכבדת להציג בפניכם את הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2) התשע"ו–2016, בשם השר גלעד ארדן.

גילה גמליאל: כידוע לכם, בשנים האחרונות נפוצה במדינת ישראל, בעיקר בקרב בני-נוער וצעירים, תופעת השימוש בחומרים בעלי השפעה פסיכואקטיבית, אשר נמכרים בשוק כסמים חוקיים.

גילה גמליאל: מכירתם הנרחבת בקיוסקים ברחבי הארץ נתנה להם את הכינוי "סמי פיצוציות", והם מכונים גם "סמים סינתטיים".

גילה גמליאל: חומרים מסכנים אלה מיוצרים באופן מלאכותי במעבדות לא חוקיות, ללא כל פיקוח רפואי, ומכילים חומרים רעילים.

גילה גמליאל: הם נתפסים כתחליפים זמינים לסמים, כגון סם הקנאביס, אך מדובר בחומרים שהשפעתם חזקה מאוד והסיכון הנשקף מהם רב.

גילה גמליאל: החומרים המסכנים נפוצו במהירות, עוד לפני שעלה בידי הרשויות לאסור את השימוש בהם.

גילה גמליאל: בשל העובדה שחומרים אלה אינם נכללים בפקודת הסמים המסוכנים [נוסח חדש], התשל"ג–1973 – להלן: פקודת הסמים המסוכנים – הם יוצרו והופצו באופן גלוי, לכל דורש, למרות הסיכון הרב הנשקף מהם.

גילה גמליאל: לפיכך נחקק בשנת 2013 חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים, התשע"ג–2013, אשר מטרתו לתת בידי הרשויות כלים ראויים להתמודדות עם תופעת החומרים המסכנים.

גילה גמליאל: בחוק נקבעו הסדרים דומים להסדרים שהתגבשו במדינות העולם המתמודדות עם אותה בעיה.

גילה גמליאל: במסגרת ההסדרים שנקבעו בחוק, נקבעו בפרק ב' הוראות לעניין סמכויות תפיסה והשמדה של חומר מסכן.

גילה גמליאל: על-פי הוראות הפרק, מוקנית לשוטר סמכות להיכנס למקום שבו יש חשד סביר להניח כי אדם מחזיק חומר מסכן, לבצע חיפוש במקום וכן לתפוס חומר החשוד כמסכן כדי לסלק את הסיכון לאלתר.

גילה גמליאל: כמו כן, הוסדרה סמכותו של קצין משטרה להשמיד את החומר המסכן, כפוף לסייגים המפורטים בפרק.

גילה גמליאל: בשל העובדה שההסדר שבפרק ב' לחוק הוא ייחודי, נקבע כי הפרק ייקבע כהוראת שעה לתקופה של שלוש שנים, היינו עד 13 באוגוסט 2016, ובמהלכן יהיה אפשר לבחון את יעילותו ואת תרומתו למאבק בתופעת השימוש בחומרים המסכנים.

גילה גמליאל: ממועד חקיקת החוק ועד היום מתמודדת משטרת ישראל באופן יומיומי עם תופעת השימוש בחומרים המסכנים, ובין השאר מפעילה את הסמכויות המוקנות לה מכוח פרק ב' האמור.

גילה גמליאל: כך, למשל, פועלת משטרת ישראל לתפיסת כל מוצר שהחזקתו אינה חוקית, כגון כלי עישון, תכשירי הרזיה, תרופות חשודות כמזויפות וכיוצא בזה.

גילה גמליאל: מהניסיון שנצבר ממועד תחילת החוק ועד היום עולה כי להסדר ולסמכויות שבפרק ב' לחוק תרומה משמעותית להתמודדות עם התופעה השלילית של שימוש בחומרים מסכנים.

גילה גמליאל: מוצע על כן להפוך את הוראות פרק ב' להוראות של קבע, ובכך לחזק את ידי רשויות החוק במאבק בתופעה שלילית זו.

גילה גמליאל: לאור האמור, אבקשכם לאשר את החוק המוצע בקריאה ראשונה ולהניחו על שולחן ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

גילה גמליאל: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי השרה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור כעת לשמוע את הדוברים על החוק.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת בן ארי – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – חבר הכנסת טרכטנברג – חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, אדוני רשום לדבר על הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש – – –

מנואל טרכטנברג: לא, תודה.

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג מצילה את כבודנו.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חברי הכנסת יעל גרמן, מיכל רוזין ועיסאווי פריג'.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש, ממש בקצרה.

תמר זנדברג: החוק הזה הוא חוק מאוד מאוד חשוב.

תמר זנדברג: הוא חוק שמטרתו להתמודד בעיקר עם סמים סינתטיים, הידועים בשמם "סמי פיצוציות", "נייס גאי", כל השמות ששמענו עליהם, שהפכו לפני כמה שנים באמת למכת מדינה, במיוחד לבני-נוער ולאנשים צעירים שלא היו מודעים לנזקים הכבדים שהסמים האלה גורמים, לפעמים נזקים בלתי הפיכים שנגרמים משימוש אחד בודד, כי יש בפנים באמת חומרים – בשפה לא פרלמנטרית אני אגיד – זבל וחומרים באמת גרועים מאוד.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שהרבה בזכות החוק הזה בתוך שנים ספורות עלתה בהרבה המודעות לתופעה, המשטרה קיבלה כלים שבאמצעותם היא יכולה להתמודד באמת עם חומרים שמופצים, לפעמים אפילו בפיצוציות, והייתי אומר בחסות החוק, כי עד שמעבדות משרד הבריאות והמשטרה מדביקות את התהליך ומזהות חומר כסם שצריך להוציא לפי החוק, בינתיים החומרים האלה מסתובבים וכל פעם בשינוי הרכב כימי כזה או אחר גורמים נזקים מאוד גדולים.

תמר זנדברג: החוק הזה סייע הרבה מאוד בהתמודדות, ואני חייבת לציין עוד דבר שמאוד מייחד את החוק הזה, וזה שהוא מיועד למפיצים, לסוחרים, לחנויות, לקיוסקים, ולא פונה, בסופו של דבר, למשתמש; לא מסתכל על הבן-אדם שעשה טעות, או לא הבין, או כן הבין, והשתמש באיזה סם – לא מתייחס אליו כעבריין, אלא הולך אחר המפיצים, החנויות שמוכרות ודברים מן הסוג הזה, ואני חושבת שזו דרך התמודדות מאוד מאוד נכונה, ולראיה, באמת בתוך זמן מאוד קצר עלתה מאוד המודעות לסמים האלה, והחוק הזה משמש כלי מאוד מאוד משמעותי במלחמה נגדם, ולכן טוב עושה הכנסת שעכשיו מקבעת את החוק הזה, לצד כלים נוספים שצריך לתת.

תמר זנדברג: עם זאת, אני חייבת להוסיף מילה; יש לנו סמים מחומרים אחרים, שנחשבים היום סמים מסוכנים, כמו קנאביס, למשל, שהשימוש בהם הוא עבירה פלילית, אף שהם מסוכנים הרבה פחות, מזיקים הרבה פחות, בטח ובטח ממכרים הרבה פחות, ושם אנחנו דווקא מחפשים להפליל את השימוש העצמי, ולא את הסחר, את ההפצה ואת המכירה.

תמר זנדברג: החוק הזה הוא בדיוק דרך נכונה להתמודד עם החומרים האלה, וטוב אם נעשה זאת גם לחומרים נוספים.

תמר זנדברג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, אני זוכרת שכאשר העברנו את החוק הזה כהוראת שעה, זה בא למעשה לעצור את המירוץ אחרי הזנב של עצמנו, מפני שמה שקרה זה שאנחנו, במשרד הבריאות, היינו מוציאים צו איסור על חומר בהרכב מסוים, ואז אלה שנמצאים באיזה מעבדה סודית היו משנים את ההרכב, משנים חומר אחד, וזה כבר לא נכלל בצו, כבר הם יכלו לשווק את זה, וכל הזמן רצנו אחרי הזנב של עצמנו לנסות לתפוס את אותן מעבדות שיוצרות חומרים שמסכנים את בני-הנוער שלנו, שלא יודעים בכלל מה הם לוקחים.

יעל גרמן: אני חייבת לומר בהקשר זה שאני מברכת על הקמפיין של הרשות למניעת סמים, באמת קמפיין מבורך, שמדבר על כך שסמים זה סמים, וסמים זה דבר מסוכן, וסמים זה דבר שגורם לאיבוד התודעה של האדם, שלא לדבר – שלפעמים גם גורם למקרים הרבה יותר אקוטיים.

יעל גרמן: ולכן, מרגע שהמשטרה גילתה שהוראת השעה הזאת עוזרת לה, אכן, למצוא את אותם עבריינים שמייצרים את החומרים האלה בחשכה, והיא יכולה באמת להתגבר במירוץ אחרי הזנב של עצמה – מרגע שהמשטרה אמרה שזה עוזר, זה המקום להפוך את הוראת השעה לחוק קבע, כדי באמת להילחם בתופעה המסוכנת הזאת של "נייס גאי" ושל כל אותם חומרים שאף אחד לא יודע מה הם, מאיפה הם באים ואיזה נזק אדיר הם גורמים בעיקר לבני-הנוער שלנו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת גרמן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, ראש מועצת דימונה לשעבר ידידי חבר הכנסת מאיר – – –

טלי פלוסקוב: ראש עיריית דימונה.

טלי פלוסקוב: עיריית דימונה.

עיסאווי פריג': עירייה באה בכותרת.

טלי פלוסקוב: למה?

טלי פלוסקוב: זה לפי מספר התושבים.

עיסאווי פריג': ולפי מספר העוני?

עיסאווי פריג': ולפי האבטלה?

עיסאווי פריג': זה לא צריך להיות קריטריון?

טלי פלוסקוב: – – –

עיסאווי פריג': זה לא צריך להיות קריטריון בעיר?

עיסאווי פריג': אין אבטלה ואין עוני?

מאיר כהן: זאת עיר נהדרת וחזקה, תדלג, תדלג.

עיסאווי פריג': לדלג?

יעל גרמן: גם בתל-אביב יש אבטלה ועוני.

עיסאווי פריג': בסדר גמור.

עיסאווי פריג': אני מדלג.

עיסאווי פריג': זה לא באשמתך, המיקום הגיאוגרפי קובע.

עיסאווי פריג': חברים, אני תומך בהצעת החוק.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזאת צריכה להיות שנים אחורה.

עיסאווי פריג': אני רק רוצה להתייחס לזה ולהגיד שני משפטים, וחברים יסכימו אתי, ושמעתי את זה.

עיסאווי פריג': בשטח אני מכיר עשרות בני-נוער, זה שנים רבות, עשרות שנים אפילו, שאיבדו את עצמם בגלל סמי הפיצוציות למיניהם.

עיסאווי פריג': בכל שנה יש שם חדש לסמים האלה.

עיסאווי פריג': האבסורד שהוזכר לפני כאן, שהסמים האלה, עדיין אנחנו משחקים בהגדרתם: סמים מסוכנים, לא מסוכנים, חשד לסכנה, חומר מסכן.

עיסאווי פריג': חברים, הגיע הזמן שהסכנה הזאת, ששמה סמי פיצוציות – לשים לה גבול ולהיות ממש חד ואגרסיבי בטיפול בה.

עיסאווי פריג': עשרות בני-נוער, אם לא מאות, אני אישית מכיר חלק מהם, נפלו קורבן לסמים האלה, ואסור לנו ללכת בין הטיפות בחקיקה הזאת.

עיסאווי פריג': אנחנו צריכים להיות החלטיים, החלטיים וחדים, במלחמה בתופעה הזאת.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת זנדברג הביאה דוגמה, דוגמה לאבסורד בחקיקה שאנחנו מנהלים, שהבית הזה מנהל זה שנים ארוכות.

עיסאווי פריג': תארו לעצמכם – קנאביס, שהוא פחות מסוכן, הרבה פחות מסוכן, הוא חומר אסור בשימוש, לעומת סמי פיצוציות.

עיסאווי פריג': הזבל, הזבל של הסמים הוא אסור – ומותר בשימוש.

עיסאווי פריג': אני מברך על ההצעה הזו, וצריך לשים חקיקה קשה וענישה חמורה כנגד כל מי שמתעסק ומוכר את החומר המסוכן הזה.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, החוק הזה הוא חוק מחויב המציאות.

מיקי לוי: מספר הפיצוציות שנמצאות ברחבי ישראל, ברחבי הערים, שילש וריבע את עצמו בשנים האחרונות, חלקן אף מוכר סמים מסוגים שונים, בעיקר סמים שמורכבים מחומרים כימיים שמזיקים לבריאות בצורה נוראית.

מיקי לוי: במדינת ישראל, מי שלא יודע, יש בסך הכול שתי מעבדות לבדיקת סמים: מעבדה אחת בתל-השומר ומעבדה אחת במטה הארצי.

מיקי לוי: כאשר משטרת ישראל – שוטר בעיר כזו או אחרת תופס חומר שחשוד כסם, הוא היה אמור לקחת אותו לאחת המעבדות האלה, ולהמתין לבדיקה כמה חודשים בגלל התור הארוך שם וחוסר בתקנים לבודקים כימאים מומחים – מספר חודשים רב – והנושא היה מתמסמס וחלק מהעבריינים לא היו מובאים אפילו לדין.

מיקי לוי: יתרה מכך, כשנתפס חומר החשוד כסם והוכח שהוא היה סם, בהתאם לפקודת הסמים היו לוקחים אותו לאותה מעבדה עלומה, משנים חלקי חלקיק של חומר כימי כזה או אחר במרכיב המרכזי של הסם, והנה לנו סם מסוג חדש שלא נכנס לפקודת הסמים ואי-אפשר להוכיח שאכן הוא סם, כי הוא לא הופיע בפקודה.

מיקי לוי: בתופעה הזו צריך להילחם, והחוק הזה היה חוק של הוראת שעה, ובבדיקה שעשיתי הוכיחה הוראת השעה את האפשרות הזו של שוטר שנכנס לפיצוצייה או לכל מקום אחר ותופס חומר לא מזוהה החשוד כסם – יכול לקחת אותו ולהחרים אותו.

מיקי לוי: התרגילים האלה שעשו אותן פיצוציות לאורך השנים בשינוי הרכב, חלקיקי הרכב כזה או אחר, מנעו ממשטרת ישראל למלא את תפקידה, ועל כן החוק הזה הוא חוק חשוב מאין כמוהו במלחמה המתמשכת והבלתי-נגמרת במאבק שלנו כמחוקקים, כחברה, בשוק הסמים במדינת ישראל.

מיקי לוי: אני אישית, כמובן גם בגלל עברי וגם בגלל ישיבתי בבית הזה, אתמוך בחוק בגלל חשיבותו.

מיקי לוי: אני חושב שכל מי שירים כאן את היד בתמיכה חיובית יסייע בידי החברה בישראל, בידי משטרת ישראל, להתמודד מול תופעת הסמים.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': תפסו נא מקומותיכם, אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 19 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 38 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי מצרפת את תמיכתה לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת אכרם חסון, חברת הכנסת יוליה גם כן, והשר בנט.

בצלאל סמוטריץ': ברוך השם, כולם מצטרפים לתמיכה בחוק.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק עוברת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1043); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, ברוך השם, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (שיפוט משמעתי של עצורים) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מציג את החוק, בשם שרת המשפטים, שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט.

בצלאל סמוטריץ': השר בנט.

בצלאל סמוטריץ': השר בנט, אדוני מציג את הצעת חוק.

גילה גמליאל: בטוח שזה הוא מגיש?

בצלאל סמוטריץ': חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים).

יואל חסון: השר בנט כל היום באוזנייה.

חיים ילין: עם האוזנייה עדיין בחדר כושר.

מיקי רוזנטל: הוא מחפש את החוק.

בצלאל סמוטריץ': רק בגלל שאתה משלנו אנחנו – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: חדר-כושר מנקה את הראש, אבל לא עד כדי כך.

עיסאווי פריג': טורקיה אשמה – – –

מיקי רוזנטל: זה החומרים – – –

חיים ילין: האנדורפינים, האנדורפינים בחדר-הכושר.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עם חקיקת חוק סדר הדין הפלילי נקבע קודקס שונה ביחס לעצורים ולאסירים.

נפתלי בנט: בין היתר, מגוון אמצעי המשמעת שניתן להטיל על עצורים מצומצם ביחס לסמכויות הענישה הנתונות כלפי אסירים.

נפתלי בנט: בשנים האחרונות הושלם תהליך העברת מתקני המעצר שהוחזקו על-ידי משטרת ישראל לרשות שירות בתי-הסוהר, כמו גם החזקתם של העצורים והטיפול בהם.

נפתלי בנט: אמצעי המשמעת הקיימים אינם נותנים מענה מספק בידי שירות בתי-הסוהר לאכיפת המשמעת בקרב עצורים ומניעת גרימת נזק מכוון למתקני שירות בתי-הסוהר.

נפתלי בנט: לפיכך מוצע לתקן את החוק העיקרי ולהתאים את הדין המשמעתי החל על אסירים – –

יואל חסון: אם אתה יכול עם קצת יותר תשוקה, אדוני השר.

יואל חסון: תשכנע אותנו.

נפתלי בנט: – – לדין המשמעתי שיחול על עצורים, לרבות עבירות המשמעת ואמצעי המשמעת שיוטלו על עצורים, בשינויים המתאימים.

נפתלי בנט: על-פי ההצעה, בנוסף לאמצעי המשמעת הקיימים היום מכוח חוק המעצרים, ניתן יהיה להטיל קנס כספי וחיוב כספי בשל נזקים שנגרמו על-ידי עצורים.

נפתלי בנט: עוד מוצע כי הסכומים שייגבו מכוח הטלות הקנסות והחיובים ישולמו לקרן לרווחת אסירים ועצורים.

נפתלי בנט: כמו כן, מוצע כי הסדרים מהותיים הנוגעים לדין המשמעתי של עצורים, שהיו מעוגנים עד כה בתקנות סדר הדין הפלילי, יוחלפו בהוראות המקבילות הקיימות ביחס לאסירים ויעוגנו בחקיקה ראשית.

נפתלי בנט: בנוסף, מוצע לאפשר השגה על תוצאותיו של הליך משמעתי, בדרך של הסמכת סוהר בכיר לביטול עונש או הקלה על עונש שניתן על-ידי קצין שיפוט במסגרת הליך משמעתי.

נפתלי בנט: נוכח הצורך בתיקון, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור כעת לרשימת הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי.

חיים ילין: – – – כנראה נצביע בעד – – –

מירב בן ארי: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי.

נחמן שי: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, את רשימת הדוברים בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': המזכירה מעדכנת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב.

עמר בר-לב: – – –

בצלאל סמוטריץ': מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו מבקשת להחיל את הדין המשמעתי וליצור דין משמעתי גם לגבי עצורים, כמו שיש היום לאסירים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מצבם של העצורים בישראל הוא על הפנים.

דב חנין: עצורים בישראל, הזכויות שלהם מועטות מאוד, והיום מציעים לנו גם לאפשר עוד מערכת של פגיעה וענישה כלפיהם.

דב חנין: אותו עציר שנמצא בבית-מעצר, עולמו חרב עליו, הוא נמצא בשוק ובזעזוע, הוא עדיין אפילו לא התרגל, כמו אסיר – אסיר לפחות יודע באיזה מקום הוא נמצא, הוא יודע שיש לו זכויות, שיש לו מעמד, הוא יכול בכלל להתמודד.

דב חנין: ממילא מצבם של העצורים גרוע, ממילא מצבם של העצורים בעייתי; אנחנו לא צריכים ליצור עוד מערכת, שתפגע עוד יותר בעצורים; אנחנו לא צריכים ליצור עוד כלים שיאפשרו להעניש אותם, לצמצם את זכויותיהם, לשלול מהם זכויות, להטיל עליהם ענישה, לפגוע בהם באמצעי משמעת שונים.

דב חנין: לא זה הכיוון שצריך ללכת בו, עמיתי חברי הכנסת; אנחנו צריכים חקיקה בדיוק בכיוון ההפוך, אנחנו צריכים חקיקה שתגן על העצורים, תגן על מעמדם.

דב חנין: אנחנו צריכים לזכור, כשאנחנו מדברים על עצורים אנחנו על מדברים אנשים שמבחינה משפטית הם חפים מפשע.

דב חנין: הם נמצאים במעצר כדי לאפשר חקירה, כדי לאפשר למשטרה לעשות את עבודתה.

דב חנין: ומה שעושים כאן זה – לוקחים את האנשים האלה, שממילא נמצאים במצב הכי מוחלש, שממילא הם הכי נפגעים, ומייצרים עוד מערכת של ענישה מיוחדת וספציפית כלפיהם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין שום סיבה, אין שום טעם, אין שום הצדקה אמיתית להחיל דין משמעתי על עצורים כך שהוא ידמה לדין שחל על אסירים.

דב חנין: אנחנו צריכים רפורמה שלמה בדיני המעצר של מדינת ישראל כדי להגן על העצירים.

דב חנין: אנחנו צריכים לזכור, עמיתי חברי הכנסת, את הנתונים, כמה רבים הם העצירים שנעצרים ובסופו של דבר אפילו כתבי-אישום לא מוגשים בעניינם; אנשים ש"מבלים" בבתי-המעצר ועניינם אפילו לא מגיע לאישום בסופו של דבר.

דב חנין: האם באלה אנחנו רוצים לפגוע?

דב חנין: האם נגד אלה אנחנו רוצים היום ליצור מערכת חדשה ונוספת של עונשים?

דב חנין: ממש לא, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: צריך להתנגד להצעת החוק הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה – ויתרה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דוד אמסלם – חבר הכנסת אמסלם, מעוניין לדבר?

בצלאל סמוטריץ': הגיע תורך, על חוק סמכויות אכיפה – מעצרים; אדוני מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, היום עמדה פה שרת המשפטים ואמרה שהכנסת מאבדת את עצמה לדעת מרוב חוקים שהיא מחוקקת.

יעל גרמן: הנה דוגמה לחוק מיותר לחלוטין, שהייתי שמחה אם שרת המשפטים לא הייתה מביאה אותו לידי חקיקה ולא הייתה מבקשת מאתנו להצביע בעדו.

יעל גרמן: מדוע?

יעל גרמן: מדוע – העונשים המוטלים על עצירים, כפי שאמר חברי דב חנין – עצור הוא אדם שלא הובא לדין, שאשמתו לא הוכחה, שאין לו עונש, שאולי בכלל הוא זכאי, ואחרי שהוא יהיה עצור במשך תקופה מסוימת השופט ישחרר אותו – מדוע שנחיל עליו עונשים של אסיר, שהובא לדין, ששמעו אותו בבית-משפט, שנקבע עונשו והוא אכן חייב בדין?

יעל גרמן: זה לא יעלה על הדעת, לא יכול להיות שעונשים שמוטלים על אסירים יוטלו על עצירים.

יעל גרמן: וסתם, כדי שתבינו מה מבקשים מאתנו:

יעל גרמן: מבקשים מאתנו שאפשר יהיה להטיל – נוסף על העונשים האלה אפשר יהיה להטיל על עצור עונש של שלילת הזכות להחזיק חפצים, לקבל מבקרים, לשלוח מכתבים, לקיים קשר טלפוני, זכויות נוספות, אלה ועוד, וכמובן, אפשר לעצור אותו ולבודד אותו – לא יותר משבעה ימים, אבל הוא יכול להיות בבידוד.

יעל גרמן: זה לא יעלה על הדעת.

יעל גרמן: אם אנחנו אכן רוצים לשמור על מדינת חוק, על מדינה ששומרת על זכויות האזרח ועל זכויות האדם, אנחנו לא יכולים להצביע בעד החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, טורקיה היא מדינה חשובה, חשוב שיהיו לנו יחסים נורמליים עם טורקיה, אבל חשוב גם שלא נשלם מחיר יקר, וחשוב שנשמור על ההרתעה הישראלית.

יואל חסון: תגידו לי, חברי בספסלי הקואליציה: עד כדי כך הכיסאות שלכם נוחים?

יואל חסון: עד כדי כך אתם שומרים עליהם, בכל הכוח, ואוחזים בכיסאות האלה, גם כשאתם יודעים שההסכם הזה, לו היה נחתם על-ידינו, הייתם תוקפים אותנו, הייתם משמיצים אותנו מעל כל במה, הייתם מספרים עד כמה מכרנו את האינטרסים של מדינת ישראל, עד כמה פגענו בכבוד הלאומי?

יואל חסון: זה הרי מה שהייתם אומרים, חבר הכנסת אמסלם, אתה יודע את זה, והשר בנט.

יואל חסון: הרי זה מה שהייתם אומרים.

יואל חסון: אבל לא, עכשיו הכול בסדר.

יואל חסון: אתם שותקים, אף-על-פי שאנחנו שומעים מה אתם אומרים במסדרונות.

יואל חסון: אבל אי-אפשר לתאר את שיתוף הפעולה הזה שיש בין הממשלה הזאת לבין ה"חמאס".

יואל חסון: כן, תשמעו מה אני אומר לכם.

יואל חסון: הממשלה הזאת, הימנית ביותר, עושה הכול כדי לחזק את שלטון ה"חמאס".

יואל חסון: אתם מדברים על זה שטורקיה ויתרה על המצור.

יואל חסון: על איזה מצור היא ויתרה בדיוק?

יואל חסון: על זה שעכשיו היא הולכת לבנות מתקן התפלה בעזה?

ענת ברקו: אנחנו בעד.

יואל חסון: ובית-חולים בעזה?

ענת ברקו: אנחנו בעד.

יואל חסון: ומה זה יעשה, חברת הכנסת ברקו, אם לא יחזק את שלטון ה"חמאס" בעזה?

יואל חסון: אתם רוצים שה"חמאס" יישאר בעזה – –

דוד אמסלם: היא לא רוצה שהם – – –

יואל חסון: – – כי כל עוד ה"חמאס" בעזה אין תהליך מדיני, אין אפשרות לשתי מדינות.

ענת ברקו: הם יתלוננו – – –

יואל חסון: אתם רוצים שה"חמאס" יישאר בעזה.

דוד אמסלם: תגיד לנו מה אתה רוצה.

יואל חסון: זה מה שאתה רוצה.

יואל חסון: אני רוצה, אדוני, הפרדה בינינו לבינם; אני רוצה שמדינת ישראל תהיה מדינה יהודית ודמוקרטית, ואני לא אצטרך לחלק תעודות זהות למיליוני פלסטינים.

יואל חסון: זה מה שאני רוצה.

ענת ברקו: – – – לחלוטין.

יואל חסון: ואתם משמרים בכוח, באידיאולוגיה, את שלטון ה"חמאס", כי זה טוב לכם, כי כשיש "חמאס", מה ידברו, על פתרון של שלוש מדינות?

יואל חסון: לא, אי-אפשר, אז אין גם פתרון של שתי מדינות.

יואל חסון: ואתם הופכים להיות המשת"פים הגדולים של "חמאס", שמשמרים את שלטון ה"חמאס" בעזה, מחזקים אותו, מחזקים את הקיצונים, נותנים בראש למתונים וחושבים שמהדבר הזה תבוא איזושהי גאולה או טובה לעם ישראל.

יואל חסון: ממש לא.

יואל חסון: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב וחבר הכנסת מאיר כהן, ואנחנו נצביע.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך.

באסל גטאס: אני – יואל חסון התגרה בי בעצם, גרם לי לעלות ולדבר על אותו נושא.

יואל חסון: מה, אתה מייצג את ה"חמאס"?

באסל גטאס: שמרתי אותו לחוק אחר, אבל אם כבר מדברים על זה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, השרים – אתה יכול לבקש קצת שקט באולם?

באסל גטאס: אני לא שומע את עצמי.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול, כן.

בצלאל סמוטריץ': חברים, אני מבקש קצת שקט באולם.

באסל גטאס: אני חושב שההסכם שהוכרז היום, צריך לקרוא אותו טוב, בכמה מובנים: 1.

באסל גטאס: שההתנצלות בעצם אומרת שהמשט הזה, ההפך ממה שנאמר, לא היה משט של טרור.

באסל גטאס: ו-2.

באסל גטאס: שהפיצויים ששולמו, זה אומר שישראל לקחה אחריות לתוקפנות ולהרג של הפעילים הטורקים.

באסל גטאס: זה אחד-אחד, לא צריך הרבה פילוסופיה בשביל להבין את זה.

יואל חסון: הנה, בבקשה, תראו מה קיבלתם.

יואל חסון: תקשיבו טוב עם מי אתם – – –

ענת ברקו: הוא פשוט מתוסכל, הוא יודע שאין לו יותר משטים.

באסל גטאס: והדבר השלישי, שנוגע לנו, כאן – –

ענת ברקו: הוא מתוסכל, אין לו משטים.

באסל גטאס: – – הוא שהכנסת – ואני מציע, מבקש – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו – – –

באסל גטאס: – – ואפנה לוועדת האתיקה – יואל חסון, אתה מפריע לי.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, בואו ננהל דיון תרבותי.

באסל גטאס: דיברת וקיבלת את התמונות שלך.

ענת ברקו: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו – – –

ענת ברקו: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, בואו ניתן לדובר לדבר.

באסל גטאס: אני חושב שוועדת האתיקה של הכנסת צריכה להתכנס ולהחליט על התנצלות שלה כלפי חברת הכנסת חנין זועבי – –

קריאה: שקודם אתה תתנצל.

איציק שמולי: אחרי שהיא תתנצל.

באסל גטאס: – – ועל העונש שהוענשה על עצם היותה בספינה.

באסל גטאס: חנין זועבי הייתה בספינה, היא לא גרמה לשום תוקפנות, לשום דבר.

יואל חסון: ממש לא.

באסל גטאס: לא.

באסל גטאס: עובדה שהיועץ המשפטי אמר את זה.

איציק שמולי: – – –

יואל חסון: – – –

באסל גטאס: היועץ המשפטי אמר את זה.

באסל גטאס: היא הוענשה.

באסל גטאס: אם אתם מכבדים את עצמכם, אם אתם מכבדים את עצמכם – –

נחמן שי: היא תקבל את פרס ישראל.

מיקי לוי: עצם הנוכחות שלה גרמה לכך.

באסל גטאס: – – היום, התוצאה הראשונית של ההסכם הזה – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת – – –

באסל גטאס: – – היא התנצלות פומבית לחנין זועבי על מה שנגרם לה על-ידיכם – –

יואל חסון: את רואה, ההסכם הזה טוב לזועבי, מה את מגינה על ההסכם הזה?

באסל גטאס: – – על ההסתה, על רצח האופי, על הפיכתה לשטן בעיני היהודים הישראלים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון, דיברת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב – חבר הכנסת מקלב.

ענת ברקו: צריך להתנצל בפני – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני מוותר.

יואל חסון: איך את מגינה?

יואל חסון: את, פרופסור לביטחון וטרור?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אנא, תפסו מקומותיכם.

ענת ברקו: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ענת ברקו וחבר הכנסת יואל חסון, נצביע, ואחר כך תוכלו לתפוס פינה ולדבר ביניכם, לא צריך לצעוק מצד לצד של האולם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (שיפוט משמעתי של עצורים) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016.

בצלאל סמוטריץ': קריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 20 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – 22 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (שיפוט משמעתי של עצורים) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 38 תומכים, 22 מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה, והיא עוברת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1045); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בשעה טובה, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הירושה (תיקון מס' 15) (הליך חלופי לסילוק חובות מכספי העיזבון), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מציג את הצעת החוק בשם שרת המשפטים – השר נפתלי בנט.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יואל חסון: אם אפשר, קצת עם תשוקה, השר.

יואל חסון: תשכנע אותנו.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חסון, הצעת חוק הירושה (הליך חלופי לסילוק חובות מן העיזבון), של משרד המשפטים, מבקשת לתקן את חוק הירושה ולקבוע בו הליך נוסף – לסילוק חובות מן העיזבון.

נפתלי בנט: לפי חוק הירושה, היורשים מחויבים בשלב ראשון לפרוע את החובות של הנפטר, ורק אחר כך לחלק ביניהם את מה שנשאר מן העיזבון.

נפתלי בנט: עם זאת, הניסיון מלמד כי בהרבה מהמקרים היורשים אינם פועלים לסילוק החובות מן העיזבון.

נפתלי בנט: יש כמה סיבות אפשריות לכך; לדוגמה, כאשר יש סכום כסף קטן בעיזבון שהוטל עליו עיקול, אין ליורשים אינטרס לפעול.

נפתלי בנט: במקרה זה, האפשרות העומדת כיום לפי חוק הירושה בפני נושה העיזבון היא לפנות לבית-המשפט בתור מעוניין בדבר ולבקש מינוי מנהל עיזבון זמני.

נפתלי בנט: עם זאת, לעתים חובות העיזבון לנושים מסתכמים בסכומים נמוכים יחסית, שבהם הליך מינוי מנהל עיזבון זמני אינו משתלם ואינו כדאי גם עבור הנושה.

נפתלי בנט: כך נוצר מצב שבו מוטלים עיקולים כספיים בחשבונות בנקים, אבל הנושה אינו יכול לממש אותם, וגם היורשים לא יכולים להשתמש בכספים.

נפתלי בנט: מדובר בתופעה נרחבת ובחובות בהיקף כולל גדול מאוד.

נפתלי בנט: לאור האמור, הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק הירושה ולהוסיף דרך חלופית למימוש חובות, בסכומים נמוכים בלבד, עד 20,000 שקלים, בהתקיים כמה תנאים הכרחיים שנועדו לשמור על האינטרסים של נושים אחרים ויורשים.

נפתלי בנט: ההצעה היא שעל אף הוראות חוק הירושה, בהתקיים התנאים שבחוק ולאחר ביצוע כל הפעולות הנדרשות בידי הנושה, הבנק יהיה רשאי לסלק את החוב לטובת הנושה.

נפתלי בנט: כך, למשל, נדרשת המתנה של חצי שנה מהפטירה כדי לאפשר ליורשים לפעול בעצמם לסילוק החובות.

נפתלי בנט: נוסף על כך, נושה שירצה לפעול בהליך החלופי יצטרך לפרסם הודעה לציבור על כוונתו לפעול בהליך החלופי, כדי לוודא שאין נושה אחר שזכותו תקופח.

נפתלי בנט: אם הוגשה התנגדות בידי נושה אחר או יורש, ההליך החלופי נפסק אוטומטית, ועל המתנגד יהא לפעול למימוש החוב בהליך הרגיל לפי חוק הירושה.

נפתלי בנט: במקרה של חובות לרשויות מינהליות, הליך הגבייה יתבצע ישירות אל מול הבנקים.

נפתלי בנט: הליך הגבייה של נושים אחרים ייעשה בלשכות ההוצאה לפועל, אשר יבחנו את התקיימות התנאים ההכרחיים.

נפתלי בנט: חשוב להדגיש כי מדובר בהליך אשר בא נוסף על ההליך הקבוע כיום בחוק.

נפתלי בנט: בכל מקרה שלא מתקיימים התנאים, הנושה תמיד יוכל לפעול בהליך הרגיל, הקבוע כיום, למינוי מנהל עיזבון זמני.

נפתלי בנט: בראייתי, יש אינטרס ציבורי בקיום ההליך החלופי, שיאפשר לנושים לסגור תיקים רבים בהוצאה לפועל ולממש חובות בלתי ממומשים.

נפתלי בנט: לאור האמור, הממשלה מבקשת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': רשימת הדוברים שלנו: ראשון הדוברים – חבר הכנסת זוהיר בהלול, אשר אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב – חבר הכנסת מקלב – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': אין ספק, חוק מעורר עניין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – –

מיכל רוזין: השעה, השעה.

בצלאל סמוטריץ': – – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרה, החוק הזה, הייתי תומך בו אם הייתה כתובת ללכת אליה, מנהל העיזבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני קורא – בקשר לחלוקת הירושה, בדת האסלאם יש סדר עדיפויות, והסדר הזה הוא כזה: הצוואה בראש ובראשונה, אחר כך החובות ואחר כך היורשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הסדר, ויש אנשים שהתפלאו ואמרו: למה הצוואה לפני החובות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכתוב בקוראן (אומר בערבית: כך תחלקו לאחר קיום צוואתו וסילוק חובותיו) – החלוקה מתחילה אחרי הצוואה ואחרי החובות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי ינהל את החובות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך ישלמו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי ידע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי יבדוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי יוודא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להיות מנהל עיזבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לוותר על מנהל העיזבון, זה מקשה את היישום הצודק של החוק כך שכל אחד יקבל את מה שמגיע לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל שאלו: למה צוואה לפני חוב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: והתשובה החכמה היא – קודם כול, צוואה, לפי דת האסלאם, לא צריכה לעבור את השליש; שליש מהנכס זה המקסימום בצוואה, אז גם כדאי לדעת את זה; אבל למה צוואה לפני?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי צוואה, כשאתה תורם לגופים ציבוריים, לנזקקים, הם לא יודעים בכלל שאתה כתבת צוואה בשמם, ואז הם לא יכולים לבוא ולדרוש אותה, ובעל החוב יכול לבוא ולדרוש אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני הייתי בעד ללכת לסדר הזה, אם היה מנהל עיזבון שאפשר לבוא ולדבר אתו, ולדעת שהוא יוכל לנהל, שאליו מגישים את תביעות החוב, את הדרישות שלהם עם ההוכחות, ואז כל אחד יקבל את הזכות שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אני פשוט רוצה לתקן; קודם, בנאומים בני דקה, דיברתי על כך שהחברה לשיקום הרובע היהודי בירושלים החליטה לשדרג את הדרך לכותל המערבי משער יפו, וההצעה היא לסגור את הדרך לכותל בשעות הלילה, ללא התחשבות בציבור המתפללים הבאים לכותל בשעות הלילה לתיקון חצות או לתפילת ותיקין, כי הולכים לסגור את זה משעה 22:00 עד 06:00.

מנחם אליעזר מוזס: בינתיים התקשרו אלי והודיעו לי שזה לא החברה לפיתוח הרובע אלא זו העירייה ושלוחותיה, באמצעות חברת "מוריה".

מנחם אליעזר מוזס: ולא מדובר, כפי שאני חששתי, שזה יזלוג לימי חודש אלול והחגים, אלא מדובר כאן על סגירת הכביש היחיד לכותל המערבי ולרובע היהודי למשך 14 חודש, אדוני היושב-ראש, ל-14 חודש.

בצלאל סמוטריץ': כל לילה.

מנחם אליעזר מוזס: 14 חודש הולכים לסגור את כל הכביש, משער יפו עד לכותל המערבי, כל ערב מ-22:00 עד 06:00.

מנחם אליעזר מוזס: המשמעות של זה – 14 חודש, ואם יהיו חפירות ארכיאולוגיות זה יכול לקחת אפילו שנתיים.

מנחם אליעזר מוזס: את כל העניין הזה צריכים לבטל מיידית.

מנחם אליעזר מוזס: זה לא יכול להיות, במקום כה מרכזי, עורק כה חשוב.

מנחם אליעזר מוזס: ומה עוד, פנו אלי מהעיר העתיקה ואנשים גם מהמינהלת ואמרו: הגע בעצמך שאם צריכים שם אמבולנס, או טיפול נמרץ, או כבאים, איך הוא יגיע לשם?

מנחם אליעזר מוזס: אז הם אומרים: יגיעו לשער האשפות למטה, ומשם יכוונו השוטרים למעלה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו מכירים את כל הדברים האלה, אנחנו מכירים את הביורוקרטיה.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו צריכים לדרוש בתוקף מעיריית ירושלים לרדת מכל האילוזיה הזאת, מכל החלום הזה, ולבטל את הסיפור הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לפנות לשר לענייני ירושלים, אלקין, ולמי שנוגע בדבר, כדי לברר את הדבר ולבטל את זה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין – נאום הסנגור.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה, חברי באופוזיציה, לפנות אליכם ולהציע לכם לפחות, אתם לא מחויבים במשמעת קואליציונית, להצביע נגד החוק הזה.

דב חנין: החוק הזה, אין בו שום היגיון; החוק הזה בעצם מאפשר לרשויות מינהליות – שימו לב – לגבות כסף מעיזבון בלי שמישהו יגן על העיזבון הזה.

דב חנין: הרי בהיעדר מנהל עיזבון אין מי שמגן על העיזבון.

דב חנין: כשאני בא לדרוש ממישהו שישלם לי חוב, אותו בן-אדם יכול להגן על עצמו ולהגיד שהוא לא חייב, אבל אם האדם מת, מי נכנס בנעליו?

דב חנין: מי יכול להגן על הכסף שנמצא בעיזבון אם האדם מת?

דב חנין: רק מנהל עיזבון.

דב חנין: ולכן, כל הרעיון שאומר שרשויות מינהליות יכולות להיפרע מכספים של אדם, מעיזבון של אדם, כשאין אפילו מנהל עיזבון שיכול להגן על הכסף הזה ולהגן על הזכויות של העיזבון, זה רעיון מוטעה, זה רעיון לא נכון, זה ערוץ שאי-אפשר לאפשר אותו וצריך להתנגד לו.

דב חנין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי?

מיקי לוי: מה שאמר חבר הכנסת חנין זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

בצלאל סמוטריץ': מצטרף לדבריו של חבר הכנסת חנין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואל חסון – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר, בכובעו כחבר הכנסת, איוב קרא, בבקשה.

איוב קרא: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאב לי לעמוד מהצד ולראות את הצביעות שזועקת לשמים בעניין ההסכם הזה שאנחנו בעצם מובילים היום עם טורקיה, ובעצם מחנה השלום הפך מחנה אנטי הסכם שבא להביא לאווירה טובה באזור הזה.

איוב קרא: כן, יואל חסון, הייתי מצפה מכם – זה לא בגלל אהבת מרדכי, לא כי אנחנו גאונים, אבל – להביא למצב שמדינה עם 80 מיליון אזרחים שהופכים להיות אנשים שאולי יחזרו בעוד חודש, בעוד שנה, בעוד שנתיים, להיות עם אותם ערכים שהיו עם מדינת ישראל, הייתי מצפה מכם לבוא ולתמוך, כי זה דבר לא פוליטי, זה משהו לאומי.

איוב קרא: אנחנו לא יכולים לדבר על 20 מיליון דולר כאשר אנחנו הולכים לחתום חוזים אתם על מיליארדים של דולרים בעניין הגז.

איציק שמולי: זה 20 מיליון לטרוריסטים, זה לא לטורקיה, על מה אתה מדבר?

איוב קרא: להציג אותנו כאילו אנחנו אנשים שבעצם נשמעים או ממוקדים עם "חמאס" זה פרדוקס שאין כמוהו – – –

יואל חסון: – – –

איוב קרא: ההסכם הזה הוא היחידי שיחזיר את הילדים הביתה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון.

איציק שמולי: זה 20 מיליון לטרוריסטים.

איוב קרא: אין משהו יותר טוב, עם כל הכבוד.

יואל חסון: הכול לטרוריסטים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, אתה דיברת באריכות.

איוב קרא: האנטי הזה, שכל דבר שעושים – כן, יש לנו לגיטימציה.

איציק שמולי: למי נותנים את ה-20 מיליון, למי?

איוב קרא: אנחנו ממשלה כן עם לגיטימציה.

איוב קרא: אנחנו הולכים עם טורקיה.

איוב קרא: אנחנו לא מתביישים בכך.

איציק שמולי: אתם הולכים עם טרוריסטים, לא עם טורקיה.

איוב קרא: אתם תמשיכו לעשות מלחמות, אתם תמשיכו לברוח כמו מעזה, אנחנו נמשיך לעשות דברים טובים למדינת ישראל.

יואל חסון: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אתה דיברת באריכות.

איוב קרא: אלה דברים שצריכים להסתכל עליהם, עם כל הכבוד.

יואל חסון: טרור – – –

איוב קרא: אתם עם ה"חמאס" – מי ברח מעזה?

איוב קרא: מי ברח מעזה חוץ מהבוס שלך?

איוב קרא: מי ברח מעזה?

איוב קרא: מי השאיר ל"חמאס" את עזה?

איציק שמולי: מה הצביע נתניהו?

איציק שמולי: תגיד מה הצביע נתניהו בהתנתקות.

איציק שמולי: מה הצביע נתניהו?

איוב קרא: תתביישו לכם, תלכו עם השלום, תלכו עם האמת.

איוב קרא: בושה וחרפה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איציק שמולי: תגיד מה הצביע נתניהו, מה הצביע נתניהו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם, אנחנו עוברים להצבעה על הצבעת חוק הירושה (תיקון מס' 15) (הליך חלופי לסילוק חובות מכספי העיזבון), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 21 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הירושה (תיקון מס' 15) (הליך חלופי לסילוק חובות מכספי העיזבון), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 41 תומכים, 12 מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה ועוברת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [מס' מ/867; "דברי הכנסת", חוב' כ"ו, עמ' 13172; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, ברצות השם, עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דיו רציפות על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – המצאה, חיפוש ותפיסה), התשע"ד–2014; מ/867.

בצלאל סמוטריץ': ההודעה נמסרה ביום 23 במאי 2016.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להנמקות של הערעורים לפי הסיעות.

בצלאל סמוטריץ': ראשית, הרשימה המשותפת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חברות הכנסת, הצעת או הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – המצאה, חיפוש ותפיסה).

עאידה תומא סלימאן: מי שרואה את ההודעה הזאת וחושב על הרצון של הממשלה להחיל את דין הרציפות חושב שאולי המשטרה, באמת חסרים לה כמה כלים בארגז הכלים המונח בידיה, כדי לבצע את האכיפה ואת החובה המוטלת עליה כלפי האזרחים.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, המציאות היום גוברת על כל דמיון שאפשר לחשוב עליו, על מה כן המשטרה נותנת לעצמה, מבחינת סמכויות – כן לערוך חיפוש, לערוך חיפוש ולתפוס אנשים, ומשתמשת בכוח שאי-אפשר להגיד עליו "סביר", בעת מעצר.

עאידה תומא סלימאן: אם הייתם רואים את כמויות הווידיאו המצולם כאשר שוטרים עוצרים אנשים או כאשר שוטרים מעכבים אנשים ומבצעים עליהם חיפושים – אם הייתם רואים כמויות הווידיאו שמסתובבות ברשתות החברתיות ומעידות על אלימות וברוטליות, הייתם אולי לא רק מסתפקים בדיונים שהיו עד היום הזה, במליאה הזאת, על הברוטליות של המשטרה בהתייחסותה למי שהיא מגדירה אותם חשודים, אלא הייתם אולי מקימים באמת, כפי שהוצע לפני שבועיים, ועדת חקירה לחקור איך המשטרה מבצעת את העבודה שלה.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר יומיים מטפלת במקרה של חברה טובה, שכל הבעיה שלה או כל האשם שלה הוא שהיא ארגנה פעילות תרבותית חברתית לרגל חודש הרמדאן בעיר שלה.

עאידה תומא סלימאן: האישה הזאת עברה התקפה בפרסום סטטוס בפייסבוק, שמתייחס אליה בהכפשה נוראית, בסיפורים שיכולים באמת להיחשב כמו התרת דם.

עאידה תומא סלימאן: החברה הזאת, סמרה מהעיר טירה, היא פעילה חברתית.

עאידה תומא סלימאן: היא וקבוצת חברים טובים עשו פעילות נהדרת בעיר, שלוותה בהתנגדות.

עאידה תומא סלימאן: האישה הלכה למשטרה, כמו כל אזרח שעדיין מנסה למצות את זכויותיו מול הרשויות, והתלוננה על הפרסום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שיצאה מתחנת המשטרה, חצי שעה – כבר סגרו את התלונה שלה, והמשטרה החליטה שהיא לא רוצה לערוך חקירה נוספת בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: למה אני אומרת את זה?

עאידה תומא סלימאן: כי כאשר המשטרה רוצה, היא אכן גם משתמשת בכוח, משתמשת בברוטליות, פורצת לבתים, עושה חיפושים – היא לא צריכה לא דין רציפות ולא הרחבת סמכויות, והיא משתמשת בכל כוחה כאשר היא רוצה להגיע לאנשים מסוימים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו בתקופה האחרונה איך יחידת הסייבר עוקבת אחרי צעירים שמפרסמים סטטוסים שמעידים על עמדות פוליטיות.

עאידה תומא סלימאן: היא מגיעה אליהם בשנייה.

עאידה תומא סלימאן: התגובה הייתה, של חוקרים, שקשה להגיע למי פרסם את הסטטוס הזה, והם לא רואים סכנה, בהתחלה, על הפרסום שנעשה כלפי האישה.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נודה: באמת, מה שחסר למשטרה זה לא עוד כלים בארגז הכלים, כי הם משתמשים בכל הכלים שעומדים לרשותם לפי החוק, ושלא הועמדו לרשותם לפי החוק, והם מבצעים את העבודה כראות עיניהם, לפי החלטות, כנראה, שלא נבין ולא אמורים להבין.

עאידה תומא סלימאן: אבל שתדעו, אנחנו כן מבינים על מה מסתמכים בהחלטות האלה.

עאידה תומא סלימאן: ההחלטות האלה, לצערי הרב, אפילו שוטרים בשטח מבצעים הרבה פעמים את ההחלטות שלהם על-פי שיקולים פוליטיים.

עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו נגד החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה רבה.

בצלאל סמוטריץ': את הנמקת הרשימה המשותפת נימקה לנו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' סימן ויתור, ועל כן אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא לא לא, הוא הודיע לי שהוא איננו – מוותר על זכותו לנמק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה על הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – המצאה, חיפוש ותפיסה), התשע"ד–2014.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה בעד היא הצבעה בעד החלת דין רציפות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה נגד – נגד.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים, מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 22 בעד הודעת הממשלה – 39 נגד – 7 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – המצאה, חיפוש ותפיסה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 39 תומכים, שבעה מתנגדים.

בצלאל סמוטריץ': דין הרציפות הוחל.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, וממשיכה מן הנקודה שבה נפסקה.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/641); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 21) (הסדרת השימוש במקווה טהרה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': יציג את ההצעה חבר הכנסת הרב גפני.

בצלאל סמוטריץ': מעניין מתי כתוב חבר כנסת אחד וקבוצת חברי הכנסת ומתי כתובה רשימת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה לא מתחלק בקרדיט?

בצלאל סמוטריץ': מי חתום אחריך?

משה גפני: זה מה שאני הולך לעשות עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': מי חתום אחריך?

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 21) (הסדרת השימוש במקווה טהרה), התשע"ו–2016, שהגישו חברי הכנסת אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, יעקב מרגי, יצחק וקנין, יואב בן צור, ישראל אייכלר, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, ניסן סלומינסקי, שולי מועלם-רפאלי, יגאל גואטה ואנוכי הקטן.

משה גפני: הצעת החוק הזאת שונתה מהקריאה הטרומית לקריאה ראשונה, כפי שהתחייבתי כאן, במליאת הכנסת, וזאת גם הייתה הכוונה בהצעת החוק, לאחר דיון שהיה בוועדת הפנים בעניין הזה.

משה גפני: הצעת החוק לא הולכת לשנות – ועכשיו רואים את זה גם כתוב שחור על גבי כחול – הצעת החוק לא באה לשנות דבר וחצי דבר בעניין של המקוואות.

משה גפני: כל מי שרוצה לבוא, לטבול במקווה, בין גברים ובין נשים – יש הפרדה כמובן – רשאי.

משה גפני: אף אחד לא בודק מיהו ומהו וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: יש דבר אחד: שהמועצה הדתית, שהיא הגוף שמנהל את המקוואות מטעם המדינה, רשאית שלא להתקשר בהסכם לשם שימוש במקווה טהרה.

משה גפני: זאת אומרת, אם רוצים להשתמש במקווה הטהרה, רוצים להשתמש לצרכים אחרים, שאינם עניינו של המקווה עצמו, היא רשאית שלא לעשות הסכם אלא עם גוף שהוא רשות – – –

מיכל בירן: ומה עם ענייני המקווה עצמו של זרמים אחרים, גפני – – –?

משה גפני: אין דברים אחרים.

משה גפני: המקווה בנוי למקווה טהרה.

מיכל בירן: כן – – –

משה גפני: מה שהיה, מה שקרה עם הבג"ץ היה שמינהל הגיור במשרד ראש הממשלה הגיע להסכם עם המועצה הדתית בבאר-שבע, והוא שילם על זה כסף.

משה גפני: על זה היה הבג"ץ.

משה גפני: בית-המשפט המחוזי אישר את ההסכם הזה, ובית-המשפט העליון אמר שאם עושים אתם, צריך לעשות עם כולם.

משה גפני: והמציאות היא שהמקווה בנוי, כשבונים מקווה, בונים את זה רק לצורך טהרה, וכל אחד וכל אחת יכול לבוא, ואף אחד לא שואל ולא יכול לשאול ואסור לו גם לשאול.

מיקי לוי: כשעושים שימוש במקווה הזה?

משה גפני: יכולים לעשות שימוש איפה שרוצים, אבל לא לזה נבנה המקווה.

משה גפני: סיפרתי במה מדובר, מדובר בשני מקוואות שבהם עושים גיור.

מיקי לוי: אתם עושים.

משה גפני: אנחנו לא עושים.

משה גפני: מינהל הגיור, שעושה, עשה הסכם עם המועצה הדתית בבאר-שבע, אפילו לא עם ירושלים.

משה גפני: עשה הסכם ושילם כסף.

משה גפני: אגב, יותר מחצי מהמקוואות – אתה יודע מה, אני לא יודע את הנתון, אבל להערכתי חצי מהמקוואות בארץ הם בכלל פרטיים, ואם מישהו היה רוצה מקווה – מקווה זה לא דבר יקר, זה לא דבר שקשה לעשות אותו.

משה גפני: אם רוצים לעשות מקווה, אין בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: טוב, עליזה לא מסכימה שאני אדבר יותר על מקוואות – – –

מיכל רוזין: – – – צריך להיות בשוויון, לכולם.

משה גפני: לכולם, מסכים.

מיכל רוזין: מבחינתי אתה יכול – – –

משה גפני: אני בעד, הוא לכולם.

עליזה לביא: אז למה אתה – – –

יואל חסון: מה החוק אומר?

משה גפני: החוק אומר על דבר אחר שהוא איננו צורך המקווה.

יואל חסון: מה, מסיבות יום הולדת?

יואל חסון: מה?

משה גפני: גיור למשל, אבל גיור זה לא המקווה, עם כל הכבוד.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: נשים – – –

משה גפני: מה זה נשים?

משה גפני: גיור זה גם גברים.

משה גפני: אל תגידי נשים.

משה גפני: נשים.

משה גפני: מה נשים?

משה גפני: אישה, כל אישה במדינת ישראל, לא חשוב מי היא.

משה גפני: גבר, לא חשוב מי הוא, לא חשוב למי הוא שייך.

משה גפני: הוא יכול לטבול במקווה, אף אחד לא יכול לעצור אותו.

משה גפני: החוק הזה לא בא לשנות אפילו כהוא זה מהסטטוס-קוו.

משה גפני: אמרתי את זה בקריאה הטרומית – –

עליזה לביא: – – –

מיכל רוזין: – – –

משה גפני: – – אמרתי את זה בוועדת הפנים, שיניתי את החוק – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת, לא בעמידה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לביא, לא בעמידה.

משה גפני: – – אני מציע לתמוך בהצעת החוק הזאת.

משה גפני: אגב, היא אמורה להיכנס לתוקף לאחר תשעה חודשים.

משה גפני: אם מישהו רוצה, הוא יכול לעשות משהו, ואני מבקש את התמיכה של הכנסת – – –

בצלאל סמוטריץ': למה תשעה חודשים?

משה גפני: כי אפשרנו להתארגן, אני יודע, לגיורים.

משה גפני: אני לא לחוץ בעניין הזה, ולכן, אני מסכים – – –

יואל חסון: אבל גיורים של הרבנות כן יתקיימו שם?

משה גפני: רשאית.

משה גפני: כתוב בחוק שרשאים לעשות הסכם עם רשות מרשויותיה של המדינה.

משה גפני: לא עם גופים פרטיים.

משה גפני: היא יכולה לא לעשות עם גופים פרטיים, היא יכולה לא לעשות עם גופים חרדיים.

משה גפני: היא יכולה.

משה גפני: זה מה שהחוק אומר, שוויוני לחלוטין.

משה גפני: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יואל חסון: מה זה שוויוני?

יואל חסון: צועק שוויוניות.

משה גפני: אבי אבות השוויוניות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור לרשימת הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

בצלאל סמוטריץ': לכולם תהיה הזדמנות לדבר.

זהבה גלאון: – – חבר הכנסת גפני, למה אתה מעמיד אותנו במצב הזה, שאתה מביא לנו פשרות רקובות, שאנחנו צריכים להגיד: הכנסת הזאת מביאה פשרה רקובה?

זהבה גלאון: זה מה שהבאת, כי בפעם הקודמת, כשעלית, לפחות הצגת את השקפת העולם שלך.

זהבה גלאון: איך אמרת?

זהבה גלאון: הנשים האלה, או איך שלא קראת להן, לא רצית לקרוא להן בשם המפורש – אנחנו מדברים על החלטת בית-המשפט העליון בשבתו כבג"ץ, שקבע שגם הרפורמים וגם הקונסרבטיבים, כשהם רוצים אחרי תהליך גיור לטבול, הם רשאים כמוכם, כמוני וכמו כל אחד.

זהבה גלאון: ואתם באים ואתם אומרים: מה פתאום?

זהבה גלאון: אוי ואבוי לנו, שהרפורמיות האלה יטבלו עם הנשים שלנו במקווה?

זהבה גלאון: מה פתאום?

זהבה גלאון: מאיפה זה בא?

זהבה גלאון: איך זה יכול להיות?

זהבה גלאון: אז מה המצאתם לנו כאן עכשיו?

זהבה גלאון: באמת פשרה רקובה, אין לי דרך להגדיר את זה: מצאתם גוי של שבת, הסוכנות, אמריקה, אמריקה – –

משה גפני: אין סוכנות – – –

זהבה גלאון: לא משנה, לא קראתם לזה הסוכנות.

זהבה גלאון: – – הסוכנות תביא כסף ותבנה מקוואות – – –

יואל חסון: מה נהיית ציוני גדול פתאום.

זהבה גלאון: חבר הכנסת גפני, בסדר, לא כתבת את הסוכנות פה.

זהבה גלאון: אני מכירה את השיטות שלכם.

זהבה גלאון: הסוכנות או מי שזה לא יהיה – יבואו האמריקנים, והם יזרימו כסף כדי שיבנו מקוואות לאנשים המצורעים האלה, לנשים המצורעות האלה.

זהבה גלאון: זה מה שאתם אומרים.

זהבה גלאון: זה מה שהצעת החוק אומרת, גם אם זה לא כהאי לישנא, זה המסר המובלע בהצעת החוק שלכם, שיש כאן קבוצה שאתם מבקשים להדיר מהיהדות.

זהבה גלאון: היהדות היא לא רק שלכם, אין לכם מונופול עליה.

זהבה גלאון: יש אנשים מזרמים אחרים, שהגיע הזמן לתת להם כבוד ומקום של כבוד, והם ביקשו להצטרף לעם היהודי, והם עברו תהליך של גיור, אז אתם לא נותנים להם עכשיו לטבול במקוואות?

זהבה גלאון: מה קורה לכם?

זהבה גלאון: מה שיכרון הכוח הזה עושה לכם?

זהבה גלאון: איך זה עלה לכם לראש, שאתם מחוקקים חוקים כאלה?

זהבה גלאון: ואיך זה עובר בוועדה?

זהבה גלאון: ואיך הממשלה הזאת שלכם מביאה את החוק הזה?

זהבה גלאון: מה קורה לכם, חבר הכנסת גפני?

זהבה גלאון: אנחנו במציאות שאתם צריכים להשלים אתה, מציאות של חברה פלורליסטית, שיש בה זרמים שונים; יש בה חילונים, ויש בה דתיים אורתודוקסים, ויש בה אנשים דתיים רפורמים וקונסרבטיבים, שמפרשים את היהדות בדרכם שלהם, ואתם לא יכולים לתת להם גט כריתות בחוקים מחפירים כאלה, בחוקים שמדירים אותם, ומפלים אותם, ומתייגים אותם, והופכים אותם למצורעים.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

זהבה גלאון: ולפיכך, אדוני, אני קוראת לכנסת להתנגד להצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח – –

משה גפני: יושבת-ראש מרצ, המשיח הגיע.

משה גפני: יושבת-ראש מרצ ואת תטבלו במקווה.

משה גפני: המשיח צריך להגיע.

משה גפני: חוץ מזה הכול מסודר.

משה גפני: הרפורמים והקונסרבטיבים – יש מיליונים, אין להם מקווה אחד.

משה גפני: אחד.

בצלאל סמוטריץ': – – חברת הכנסת תמר זנדברג.

זהבה גלאון: הם לא צריכים שם מקווה – – –

משה גפני: הם לא צריכים – – – תאמיני לי, את הנאום הזה שלך צריך לרשום.

תמר זנדברג: חבר הכנסת גפני, וחברי כנסת נוספים, אני חייבת להגיד, אני גם חיה עם חברת הכנסת שולי מועלם, וחברת הכנסת רחל עזריה, וחברי כנסת רבים שהם דתיים, כאן, בבית – כמה שאתם הייתם רוצים שזה עניין שלכם בלבד, רק של הדתיים, נכון?

תמר זנדברג: הרי מה לנו, אנחנו מרצ, אנחנו מייצגים ציבור חילוני, מה לנו ולסיפור הזה?

תמר זנדברג: זה עניין פנים-דתי, ש-אתה יודע מה, אתם גם הפכתם אותו לפנים-אורתודוקסי, בפשרה הרקובה הזאת, שדיברה עליה זהבה גלאון.

תמר זנדברג: הרי לנו אין יד – אני לא טבלתי במקווה.

תמר זנדברג: אתה יודע מה?

תמר זנדברג: גם לא התחתנתי ברבנות.

תמר זנדברג: אבל מה, מכיוון שאתם מחזיקים ביד את המפתח לנישואים, לגירושים, לגיור, למקוואות, לכל אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל היהודים – לא רק לדתיים, לא רק לאורתודוקסים – לנו יש יד ורגל בעניין הזה, כי את הציבור שלנו, החילוני, המסורתי, האורתודוקסי המסורתי, כל אחד לפי איך שהוא מגדיר את עצמו, הרפורמי, הקונסרבטיבי – אתם שולחים אותם למקווה שלכם.

תמר זנדברג: כשאישה חילונית רוצה להתחתן, לאיזה מקווה היא תלך?

תמר זנדברג: אז לכן יש לכם שתי אפשרויות: האחת זה להסכים להפרדת הדת מהמדינה, לנישואין אזרחיים, לגיורים פתוחים ופלורליסטיים, ואז תסתדרו ביניכם – מה שאתם רוצים.

תמר זנדברג: במקוואות שלכם, איך שאתם רוצים – ותיתנו את שירותי הדת הממלכתיים בצורה שוויונית, כי ככה זה במדינה דמוקרטית.

תמר זנדברג: אבל אם אתם לא רוצים, אז לנו יש יד ורגל בדבר הזה; לנו יש יד ורגל בשירותי הדת הממלכתיים של מדינת ישראל, כי הם לא של זרם כזה, והם לא של חסידות כזאת, והם לא של זרם אורתודוקסי אחד או אחר.

תמר זנדברג: הם של כו-לם, ולכן אנחנו תובעים ותובעות שהם יינתנו בצורה שוויונית.

תמר זנדברג: אבל זה לא מה שעשיתם.

תמר זנדברג: אתם סגרתם ביניכם דיל אורתודוקסי.

תמר זנדברג: אתה, אתה יודע – ואני חייבת להגיד, אתה לפחות ביושר, באמת – – –

משה גפני: אני מחזיק את החוק.

תמר זנדברג: כן כן, אני מדברת על החוק הזה, שבצורה מאוד מאוד – – –

משה גפני: – – –

תמר זנדברג: – – – שבצורה מאוד מאוד מיתממת אמר לנשים האורתודוקסיות: בואו, אנחנו ניתן לכם משהו קטן, אבל את הרפורמים ואת הקונסרבטיבים, או יותר נכון את הרפורמיות והקונסרבטיביות, נשאיר בחוץ.

תמר זנדברג: אז סגרתם דיל ביניכם – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי, משפט סיכום.

תמר זנדברג: – – הכול טוב ויפה, אבל גם לנו יש מה להגיד, וגם אנחנו מייצגים ציבור שמגיע לו להשתמש בכל שירותי הדת, לפי אמונתו, ולא לפי אמונתכם.

תמר זנדברג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין – חס וחלילה, הפקיר את המשמרת.

משה גפני: – – – לא, שסיעת מרצ מגינה עליו.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: חבר הכנסת גפני – –

משה גפני: – – –

מיכל רוזין: – – חבר הכנסת גפני, הבעיה העיקרית בדבריך זה בדיוק המשפט שאמרת עכשיו, בזמן שעליתי פה לפודיום.

משה גפני: מה המשפט?

מיכל רוזין: המשפט שלך שהעובדה שמרצ – ומי אנחנו, חברות הכנסת ממרצ, שמתערבות – – –

משה גפני: לא, להפך, אני שמח.

מיכל רוזין: – – – מתערבות בנושא של – –

משה גפני: מיכל, אני שמח על זה.

משה גפני: המשיח יכול לבוא.

מיכל רוזין: – – דת ומדינה, ומה לנו ולנושא הזה?

מיכל רוזין: קודם כול, אני רוצה להזכיר לך – – –

משה גפני: לא אמרתי את זה.

משה גפני: להפך, אני שמח על זה – –

מיכל רוזין: יופי.

משה גפני: – – אני מודה לקדוש-ברוך-הוא שסיעת מרצ, לראשונה – – –

מיכל רוזין: אז אני לא אומרת תודה לקדוש-ברוך-הוא, אבל אני אומרת שהיהדות היא שלי בדיוק כמו שלך, והזהות היהודית שלי תיקבע על-ידי, ולא על-ידיך.

משה גפני: החוק – – –

מיכל רוזין: ואני אומרת שכל עוד המדינה דורשת מאתנו לחיות תחת חוקים שהם חוקי דת, היא חייבת ליצור שוויון.

משה גפני: נכון.

מיכל רוזין: לא ייתכן – אני לא באה אליך לבית-כנסת, ואני לא באה אליך למקווה, ואני אומרת: אצלך, דווקא אצלך, אני רוצה לטבול.

משה גפני: את מוזמנת.

מיכל רוזין: אני אומרת שאם המדינה – לא, אני אומרת שאם המדינה – –

משה גפני: את מוזמנת.

מיכל רוזין: – – נותנת שירותי דת – אני רוצה להגיד לך, התחתנתי ברבנות, אבל לא הייתי במקווה, אז אני לא יודעת אם זה תופס.

משה גפני: אבל עכשיו – – –

מיכל רוזין: אבל אני, יש לי מין דרך כזאת, אני עושה הרבה דברים גם וגם, איך שנוח לי ואיך שנכון לי – –

משה גפני: אני בעד.

מיכל רוזין: – – על-פי אמונתי, על-פי תפיסתי – –

משה גפני: בסדר.

מיכל רוזין: – – על-פי היהדות שלי.

מיכל רוזין: ולכן – החוק הזה אומר ששירותי הדת במדינת ישראל לא יהיו שווים.

מיכל רוזין: אני מבקשת – – – תעזור לי.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו מבקשים קצת שקט.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בגין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

מיכל רוזין: עמדה פה היום השרה שקד וענתה לי על העניין של עתירות לבג"ץ, ואמרה: ראוי שחברי כנסת וראוי שקבוצות ימצו הליכים מול המוסדות שבהם הם פועלים – חברי כנסת בכנסת, גורמי ממשלה בממשלה.

מיכל רוזין: שנים התנהלו התנועה הרפורמית והתנועה הקונסרבטיבית מול הממשלה והגיעו לסיכומים עם הממשלה על הקמת מקוואות מיוחדים לשימוש הקהילה הרפורמית והקונסרבטיבית.

מיכל רוזין: הממשלה חזרה בה מהדבר הזה.

מיכל רוזין: לכן פנו לבית-המשפט העליון.

מיכל רוזין: בית-המשפט העליון קבע שאפשר – –

בצלאל סמוטריץ': ששש.

מיכל רוזין: – – לקבוע הסכמים, הסכמים עם רשות מקומית, כדי שיהיה אפשר לטבול לצורך גיור.

מיכל רוזין: מה שאתה מנסה לעשות הוא לא להגיד: אל תבואו אלי למקווה; אתה בא ואומר: אין לכם זכות ללכת לשום מקווה.

מיכל רוזין: המקוואות במדינת ישראל סגורים בפניכם, אין שוויון לאזרחים ואזרחיות במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אלה שירותים שניתנים על-ידי המדינה בכספנו.

מיכל רוזין: הכסף הזה הוא כסף של כולנו, כולנו משלמים על המקוואות האלה, ולכן אתם לא יכולים להחליט שיש אזרחים ואזרחיות שלא ייהנו מהשירותים האלה.

מיכל רוזין: אתם חוטאים פה לכל כך הרבה חוקים, גם חוק-יסוד: כבור האדם וחירותו, אבל יותר מזה, לזכות שלנו, לעובדה שנקבל שירותים מהמדינה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

מיכל רוזין: אני לא חושבת שכל שירותי הדת צריכים להינתן על-ידי המדינה.

מיכל רוזין: אפשר להתווכח מה צריך להפריד ומה לא להפריד.

מיכל רוזין: אני כמובן מסכימה עם חברתי בנישואים וגירושים.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: אבל כל עוד שירותי הדת הם שירותים שניתנים על-ידי המדינה, אי-אפשר להפלות בין אזרח לאזרח – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיכל רוזין: – – בין אזרחית לאזרחית, והגיע הזמן שתבינו את זה.

מיכל רוזין: והיהדות שלנו היא יהדות, והיהדות הרפורמית והקונסרבטיבית היא יהדות, בדיוק כמו שלכם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיכל רוזין: – – ואין לכם מונופול לקבוע מיהו אלוהים ומהי יהדות.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': אתם לא טובלים במקווה, חבר הכנסת פריג'?

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול להתגייר.

עיסאווי פריג': אילן לא מרשה.

עיסאווי פריג': אילן לא מרשה.

בצלאל סמוטריץ': אם תתגייר, תצטרך.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא.

יואל חסון: גפני, אל תלך, גפני, תשב ותקשיב לנו.

יואל חסון: תשב ותקשיב לנו.

בצלאל סמוטריץ': עיסאווי, אנחנו מכניסי אורחים לא רק בארץ, גם ביהדות, אתה מוזמן.

עליזה לביא: חבר הכנסת גפני ואדוני היושב-ראש, זה לא – –

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

עליזה לביא: – – זה לא נושא לבדיחות, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': אני מרכך מדי פעם קצת את האווירה – –

עליזה לביא: זה לא נושא לבדיחות.

בצלאל סמוטריץ': – – בדיונים קשים זה מועיל לכולם.

יואל חסון: גפני, תישאר.

עליזה לביא: חבר הכנסת גפני, אתה לא היית צריך להניח את החוק הזה.

עליזה לביא: החוק הזה הוא חוק מיותר.

עליזה לביא: אומנם באת בדרך שלך להביא איזשהו חוק יותר גדול, ולכאורה הצרת אותו, אבל בוא נראה מה עשית.

עליזה לביא: מה עשית?

עליזה לביא: באת ואמרת: מה יש לנו כאן?

עליזה לביא: מועצה דתית שמקבלת את הסמכות להחליט באופן שרירותי עם מי היא לא תבוא בהתקשרות.

עליזה לביא: בואו רגע נבין מה חבר הכנסת גפני, הממולח, עם הרבה מאוד שעות כאן, במליאה, יש לו ותק על כולנו, יודע לעשות את העבודה – ומביא פה נזק עצום.

עליזה לביא: זה לא יהודי וזה לא ערכי, חבר הכנסת גפני.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני, אתה מקבל מחמאות – –

עליזה לביא: מדוע לא תבוא בהתקשרות?

עליזה לביא: מדוע?

עליזה לביא: איזה תנאים?

בצלאל סמוטריץ': – – תשב, תקשיב להן.

משה גפני: – – –

עליזה לביא: אתה לא רוצה להקשיב, אבל אתה בא והורס, ואתה מביא לשנאה, ואתה מביא לכך שהרבה מאוד לא ירצו לקיים את המצווה וגם לא יוכלו לקיים את המצווה הזאת.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על אחת משלוש מצוות הנשים, ומה שאתה בא – במקום לתקן, במקום לאפשר – הרי אתה יודע בדיוק מה היה המצב.

עליזה לביא: אז אתה בא עכשיו ואומר: לא.

עליזה לביא: אתה גם עוקף חוק בבג"ץ, ואנחנו נמשיך אחרי זה ונשתמש, ומה אתה אומר בעצם?

עליזה לביא: שמועצה תוכל להחליט עם מי היא מתקשרת ועם מי היא לא מתקשרת.

עליזה לביא: אז זה לא רק הזרמים, זה גם כל מי שתתגייר ויתגייר בגיור פרטי – ואתה יודע שזה מה שקורה במדינת ישראל.

עליזה לביא: ואתם יודעים שבמדינת ישראל כל כלה צריכה ללכת לטבול במקווה.

עליזה לביא: החוק הזה שלך פה מאפשר כל מיני פתרונות עוקפים של מקוואות או מועצות דתיות שלא ירצו לאפשר לכאלה ולאחרים.

עליזה לביא: מה אתה עושה?

משה גפני: – – –

עליזה לביא: למה אתה עושה את זה?

משה גפני: – – –

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: מה?

עליזה לביא: למה אתה עושה את זה?

משה גפני: אין קשר בין הדברים שלך לעובדות.

עליזה לביא: מתגיירים אורתודוקסים פרטיים – – –

משה גפני: למה את אומרת את זה?

עליזה לביא: מתגיירים אורתודוקסים פרטיים, ורק לפני שלושה חודשים בג"ץ התיר את הגיורים האלה – –

משה גפני: – – –

עליזה לביא: – – ורק לפני שלושה חודשים בג"ץ פסק – –

משה גפני: פסק.

עליזה לביא: – – שהוא מכיר בגיורים האלה בצורה שאינה משתמעת לשני פנים, והם באים לעשות גיור, אז מה אתה בעצם, בחוק הזה שלך, בניסוח העמום הזה, מה אתה עושה?

עליזה לביא: בעצם, המועצה הדתית לא תהיה חייבת לאפשר להם להתגייר.

משה גפני: למי?

עליזה לביא: לגיורים הפרטיים, למתגיירות שבאות בגיור פרטי, ואתה יודע את זה.

משה גפני: גם חרדים.

עליזה לביא: למה הנוסח כל כך עמום?

משה גפני: גם חרדים.

עליזה לביא: גם חרדים.

עליזה לביא: באמת, יש לכם מקוואות שלכם.

משה גפני: מה הבעיה?

עליזה לביא: מה הבעיה?

עליזה לביא: איפה טובלות המתגיירות של קרליץ?

משה גפני: במקוואות פרטיים.

עליזה לביא: אה, במקוואות פרטיים.

משה גפני: מה הבעיה?

עליזה לביא: במקוואות פרטיים.

עליזה לביא: באמת.

עליזה לביא: באמת.

מיכל רוזין: – – –

עליזה לביא: אז מה אתה עושה כאן?

משה גפני: מה אני עושה?

עליזה לביא: מה אתה עושה כאן?

משה גפני: מה אני עושה?

קריאות: – – –

עליזה לביא: למה לא באת ואמרת – אתה חוזר – אם כבר לבוא ולעשות תיקון, אם כבר לעשות, לעשות תיקון.

משה גפני: את יודעת הכול.

עליזה לביא: הרי אתה ראית בדיוק מה השיבה המדינה, מה השיבה המדינה לגבי כל מקום של נשים במקוואות, אז מה אתה בא ועושה כאן?

עליזה לביא: אתה נותן כוח למועצות הדתיות, של איפה ואיפה.

עליזה לביא: שירותי הדת שייכים לכל האזרחים והאזרחיות במדינת ישראל, ולא רק לקבוצה מסוימת אחת.

משה גפני: נכון.

עליזה לביא: ואתה בא ומצמצם את שירותי הדת.

משה גפני: לא מצמצם.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: באיזה כוח?

עליזה לביא: באיזה כלי?

עליזה לביא: איפה המוסר היהודי שלך?

עליזה לביא: איפה המוסר היהודי שלך?

עליזה לביא: זה לא עניין של לבוא ולא לספור.

משה גפני: המוסר היהודי אומר שאסור לשקר.

עליזה לביא: כן, המוסר היהודי שלך – – –

משה גפני: את חמש דקות עומדת פה ומשקרת.

עליזה לביא: אני משקרת?

משה גפני: כן.

עליזה לביא: אתה בא ושם כאן חוק אומלל, שיכול לתת למועצות דתיות – –

משה גפני: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לביא, הזמן תם, אז אנא, משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עליזה לביא: – – לנהוג איך שהן רוצות, וכך להביא אחת משלוש המצוות של נשים למקום לא טוב ולא נכון.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

עליזה לביא: ואם באמת זה חשוב לך, בוא ותעגן בחוזר מנכ"ל את כל מה שצריך היה לעגן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – מוותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: גפני, אל תלך.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה, אדוני היושב-ראש, אני אינני מתעסק בטבילה עצמה ובכל הסידורים שמסביב לכך, אבל אני מבין שהממשלה הזאת החליטה לחסל ולהוציא מכלל הקהילה היהודית את הקהילות הרפורמיות והקונסרבטיביות.

מיקי לוי: הרי החוק מכוון רק נגדן, נגד אף אחד אחר לא.

מיקי לוי: הצעת החוק מכוונת ישירות נגד הקהילות הלא-אורתודוקסיות בישראל, המבקשות להתקשר בהסכמים עם המועצות הדתיות ברחבי הארץ כדי לטבול את המתגיירים במסגרתן, וזה על-פי פסיקת בג"ץ בכלל, שאמר שלאחר שנים ארוכות של משא-ומתן בינם לבין נציגי הממשלה, הסכימו למעשה לפתרונות.

מיקי לוי: אז בשביל מה?

מיקי לוי: מה זה מוסיף לכם?

מיקי לוי: אני לא מבין את זה, באמת, אני לא מבין את זה.

מיקי לוי: הציעו פתרונות, אמרו: אוקיי, אתם רוצים לקחת את המקוואות האלה, שהממשלה מממנת – אתם שייכים לקואליציה – שהממשלה תבנה עבורם מקוואות אחרים, שהם יעשו בהם על-פי ראות עיניהם ומנהגיהם.

מיקי לוי: מה החלטתם?

מיקי לוי: להוציא אותם מכלל קהילת ישראל.

מיקי לוי: זה מה שאתם החלטתם.

מיקי לוי: אני אומר לכם שהמקוואות, אם אתם כבר מציעים עצה – ואתה יושב-ראש ועדת הכספים, ואתה יודע להביא תקציבים – היית אומר:

מיקי לוי: אוקיי, אנחנו נביא 60–70 מיליון שקל לבנות כמה מקוואות עבורם, כדי שהם ינהגו בהם לפי מנהגיהם, ואז היה בא שלום על ישראל ולא היו פה סכסוכים בין קהילות.

מיקי לוי: אני מבין שראש הממשלה החליט לחסל ולחרב את יחסי מדינת ישראל עם הקהילות הרפורמיות והקונסרבטיביות, הוא נפל על הראש.

מיקי לוי: כשהוא יגיע לארצות-הברית, נשאלת השאלה מי יקבל אותו.

מיקי לוי: הרי בארצות-הברית יש רק קהילות של קונסרבטיבים.

מיקי לוי: מי יקבל אותו, אתם?

מיקי לוי: הרפורמים?

מיקי לוי: מה, הוא הולך לברוקלין?

מיקי לוי: לאן הוא הולך, ראש הממשלה?

מיקי לוי: אתם נפלתם על הראש.

מיקי לוי: אתם מוציאים קהילות שלמות מעדת מדינת ישראל, וכולנו נשלם.

מיקי לוי: אם אתה רוצה לעשות תיקון, גפני – ואני לא נכנס לצד הדתי – תעלה לכאן ותגיד שאתה מביא 80 או 100 מיליון שקל, כמו שהבאת 120 מיליון שקל רק בימים האחרונים, ותבנו מקוואות עבור הקהילות האלה, ואז אני אצביע בעדך.

מיקי לוי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי – סליחה, חבר הכנסת יואל חסון.

בצלאל סמוטריץ': מחילה.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: קודם קסניה.

בצלאל סמוטריץ': את מחוקה.

קסניה סבטלובה: עוד פעם – – –

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, קסניה, את מחוקה.

בצלאל סמוטריץ': אם את מבקשת, אני אוסיף אותך.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ידידי היקר חבר הכנסת גפני, כמה יהודים יש בעולם?

יואל חסון: כמה?

משה גפני: 20 מיליון.

יואל חסון: 20?

יואל חסון: אני אגלה לך – פחות מ-15 מיליון, אדוני.

יואל חסון: בסך הכול פחות מ-15 מיליון יהודים בכל העולם.

יואל חסון: יש לנו פריבילגיה להתחלק בינינו?

משה גפני: לא.

יואל חסון: יש לנו פריבילגיה לקבוע מי יהודי יותר ומי יהודי פחות – –

משה גפני: לא, אין.

יואל חסון: – – ולבנות עכשיו מתקנים לזרם הזה ומתקנים לזרם הזה?

משה גפני: לא.

יואל חסון: ואתה עכשיו מעלים עין ואומר, מה אכפת לי אם בכסף של היהודים האלה יבנו איזה מקוואות עבורם, העיקר ששלי יישאר שלי – –

משה גפני: לא.

יואל חסון: – – והעיקר שאני לא אצטרך קצת לפתוח את העיניים, את האוזניים ואת הידיים, חבר הכנסת גפני?

יואל חסון: חבר הכנסת גפני, אתה מכיר אותי הרבה שנים פה, ואתה יודע שאף פעם לא הצבעתי באופן אוטומטי נגד חוקים דתיים או חס ושלום נגד הדת היהודית.

יואל חסון: אני חושב ומאמין שמדינת ישראל היא מדינת העם היהודי, וחשוב שתהיה בה מסורת יהודית.

יואל חסון: אבל אני כואב, אדוני – כמי שמכיר את הקהילה הבין-לאומית היהודית שחיה בעולם – אני כואב את הפירוד הזה באמת.

יואל חסון: אני כואב את ההפרדה הזאת, שמנסים לעשות.

יואל חסון: זה מסוכן ביותר.

יואל חסון: אתה יודע, חבר הכנסת גפני, שאנחנו עומדים היום ברמה של 50% התבוללות בארצות-הברית, מכיוון שבמקום לחבק ולחבר ולהביא, אנחנו מרחיקים אותם מאתנו; אנחנו הופכים להיות כאלה שאומרים: הם לא מספיק יהודים עבורנו.

משה גפני: למה אנחנו אשמים?

משה גפני: גם בהתבוללות הזאת?

יואל חסון: הרב גפני, אני לא אומר "הרב" כי אתה רב אתי עכשיו, אלא כי אתה באמת רב.

יואל חסון: אז אני אומר לך, מר גפני, ברצינות, אתה לא יכול להתעלם.

יואל חסון: הרי אתה יודע שבאמת מקום המדינה ועד היום הזרם האורתודוקסי קובע את הטון.

יואל חסון: אתם נותנים את הטון בעולם היהודי, בדת במדינת ישראל.

יואל חסון: זאת עובדה, אתה יודע את זה.

יואל חסון: אתה הרי לא תיתמם לי ותגיד לי שלא.

יואל חסון: ואני אומר לך באהבה גדולה, אמיתית: תפתחו קצת את הידיים, את האוזניים ואת העיניים, ותבינו שאחינו הם, בני הדת היהודית.

יואל חסון: אין לנו פריבילגיה להתחלק ולוותר עליהם, ואנחנו גם לא יכולים לוותר על מי שפה, וגם לא יכולים לוותר על מי ששם, מעבר לים.

יואל חסון: אנחנו חייבים לעבוד יחד.

יואל חסון: לכן אני חושב, אדוני – למה החוק הזה מטריד אותי?

יואל חסון: ובאמת, תבדוק בהיסטוריית ההצבעות שלי מ-2006, שאני פה, ועד היום – ואתה יודע את זה – אבל למה החוק הזה?

יואל חסון: כי נראה לי שעליתם על איזשהו פטנט; אתם אומרים עכשיו: טוב, הבנתי שמשהו קורה בעולם היהודי, אז תעזבו לנו את המתקנים שלנו לבד, אל תיגעו לנו בהם, ותקימו לכם מתקנים של עצמכם, לא אכפת לי מאיפה זה יבוא.

יואל חסון: זה לא בא מכספי מדינה – כספי נדיבים.

יואל חסון: ראש הממשלה יתחיל לגייס עכשיו כספים למקוואות.

יואל חסון: ואני אומר לך, גפני – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: אני מסיים, אדוני.

יואל חסון: חבל, אני אומר דברי טעם, אתה יודע.

יואל חסון: אז אני אומר לך, הרב גפני, זה כיוון רע.

יואל חסון: עדיף להתווכח אתך, עדיף למצוא את הנוסחה אתך, מאשר שכל אחד, אדוני, יעשה לעצמו בית-כנסת.

יואל חסון: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה, ואחריה – מרב מיכאלי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת גפני, ואני מכבדת אותך מאוד מאוד, שקודם כול, המידע שיש לך הוא, לצערי, מידע שגוי.

קסניה סבטלובה: אני בדקתי.

קסניה סבטלובה: גם במסצ'וסטס, גם במנהטן בניו-יורק וגם בקליפורניה יש מקוואות לרפורמים.

קסניה סבטלובה: אני אשמח להעביר לך את הכתובות, ואולי בביקורך בארצות-הברית תבוא ואולי תנהל אתם ויכוח תיאולוגי כזה או אחר, אבל זה לשיקולך.

משה גפני: – – –

– – –

קסניה סבטלובה: דבר שני, רות המואבייה – אתם מכירים את הסיפור שלה כמובן – אז אילו רות המואבייה הייתה מגיעה למדינת ישראל, והייתה נכנסת עכשיו לאחד ממקוואות הטהרה, מה היא הייתה רואה?

קסניה סבטלובה: שלא נותנים לה להיכנס.

קסניה סבטלובה: הגיורת הכי מפורסמת בעם שלנו, באומה שלנו, הייתה מגיעה, והיו אומרים לה: גברת, את לא עברת גיור כמו שלנו נראה נכון, מקומך לא אתנו.

קסניה סבטלובה: את נמצאת איפשהו בצד השני.

קסניה סבטלובה: אם את אפילו תעברי את הגיור הזה, אולי נקבור אותך אחרי זה מחוץ לגדר, כמו שקוברים את היהודים ממוצא רוסי שמוכרים כיהודים הלכתיים בפתח-תקווה, ואולי נסרב לחתן אותך במועצה הדתית בפתח-תקווה, ונעשה כהנה וכהנה, כי פשוט ככה בא לנו, כי לא נראה לנו.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת לך בצער רב, כי זה מעציב אותי מאוד, ואני הייתי מעדיפה לא להיות פה עכשיו ולא לדבר על העניין הזה, אלא שכולנו נעבוד לטובת האחדות ולטובת עם ישראל, שיקר לנו מאוד, ולטובת האחדות היהודית.

קסניה סבטלובה: תשמע, אתה מכיר את ההיסטוריה היהודית.

קסניה סבטלובה: לאויבים שלנו תמיד הייתה מספיקה טיפה קטנה מאוד של דם יהודי כדי לרצוח בנו ולהרוג אותנו, ואתה מכיר היטב מהם חוקי נירנברג.

קסניה סבטלובה: אבל כאן במדינת ישראל דווקא אנחנו עושים איפה ואיפה בין יהודים ליהודים, בין דם יהודי כזה לדם יהודי אחר, ואנחנו אומרים: אלה טובים, ואלה לא מספיק טובים.

קסניה סבטלובה: ואני אומרת שזה מה שלצערי הרב הממשלה שלכם עושה כל הזמן; אתם תופרים חוקים כאלה ואחרים שמיועדים נגד קהילות כאלה ואחרות: חוק העמותות – נגד שמאל; חוק המקוואות – נגד רפורמים וקונסרבטיבים.

קסניה סבטלובה: לאן תרחיקו עם הדבר הזה?

קסניה סבטלובה: לאן אנחנו נגיע?

קסניה סבטלובה: ככה בשקט בשקט אתם מפוררים את העם היהודי, זה שנמצא במדינת ישראל וזה שנמצא בגולה.

קסניה סבטלובה: אז אני קוראת לכולכם, לכל בר-דעת שנמצא פה: אל תצביעו על החוק כזה, אל תפוררו את העם שלנו.

קסניה סבטלובה: העם שלנו נמצא פה, אחרי כל כך הרבה שנות גלות הגענו לארץ-ישראל, כאן, בשביל מה?

קסניה סבטלובה: בשביל שעכשיו יגידו לנו: טוב, תבנו לכם מקוואות, אתם עשירים אז תבנו לכם מקוואות?

קסניה סבטלובה: לאן הגענו?

קסניה סבטלובה: ככה יהודי מדבר אל יהודי?

קסניה סבטלובה: אני חושבת שזה מבזה את כבודנו כעם היהודי ומפורר את האחדות שלנו.

קסניה סבטלובה: אז כבוד חבר הכנסת הרב גפני, תחשוב שוב על החוק הזה שלך, ותגיע להסכמה כך שזה באמת ירצה את כל העם היהודי.

קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לקרב, לא לפלג.

קסניה סבטלובה: תמיד לקרב.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי חותמת את הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אדוני המזכיר יצלצל לנו.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מרב מיכאלי: רות המואבייה לא הייתה עוברת גיור, רות המואבייה לא הייתה יכולה להתחתן, לא עם בועז, ולא – – –

בצלאל סמוטריץ': בועז היה רפורמי?

משה גפני: – – – במחנה הציוני – – –

מרב מיכאלי: ויותר מזה, היא גם לא הייתה – חכה, אני רוצה להגיד משהו.

מרב מיכאלי: רגע.

מרב מיכאלי: אבל, גפני, אני עמדתי להגיד.

מרב מיכאלי: עוד לא אמרתי שום דבר שבאמת ירגיז אותך, חכה.

קריאה: אל תזלזלו ברות המואבייה.

קריאה: היא הגיבורה האישית שלי.

משה גפני: – – –

מרב מיכאלי: רציתי להגיד שרות המואבייה לא הייתה יכולה להתחתן, גם לא עם נעמי אהובתה האמיתית, והילד שהיה נולד להן, לשתיהן, לא היה יכול להירשם על שמה.

מרב מיכאלי: רות המואבייה הייתה פה באמת עובדת זרה, במובנים הרעים ביותר.

מרב מיכאלי: היא הייתה סובלת פה.

מרב מיכאלי: באמת, אי-אפשר לתאר איך היא הייתה סובלת במדינה של האנשים שלמישהי מהם היא אמרה: עמך עמי, אלוהייך אלוהי.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה להגיד שאני לא באתי לדבר.

מרב מיכאלי: דווקא חברותי פה כיסו את הסוגיות האלה בהרחבה.

מרב מיכאלי: אני רציתי לדבר על משהו אחר, ברשותך, מר גפני היקר.

מרב מיכאלי: אני יודעת שמבחינתך ומבחינת חבריך, אתם מסרבים לראות בבית-המשפט העליון סמכות.

מרב מיכאלי: אבל בכל זאת, בית-המשפט העליון מאפשר לכם – ואני אומרת "לכם" – מאפשר לכם את המכונה סטטוס-קוו.

מרב מיכאלי: בית-המשפט העליון הוא הצינור הזה שמוציא את הקיטור, הצינור הזה שנותן לציבור במדינת ישראל את הזכויות – חבר הכנסת גפני, הוא מפנה אלי את הגב.

מרב מיכאלי: זה – איך להגיד?

מרב מיכאלי: שובר לב.

מרב מיכאלי: אני לא מדברת כבר על – – –

קריאה: – – – מה זה אומר?

משה גפני: מה?

משה גפני: מה בית-המשפט העליון?

משה גפני: מה אתו?

מרב מיכאלי: ישב, ישב כבודו.

זהבה גלאון: בית-המשפט העליון אמר שלא מפנים את הגב – – –

מרב מיכאלי: בית-המשפט העליון, אמרתי, הוא מה שמאפשר לכם להחזיק את המצב החוקי המעוות במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': המרפסת שם בקואליציה, קצת יותר בשקט, בבקשה.

מרב מיכאלי: אני אגיד מהתחלה את המשפט הזה.

מרב מיכאלי: בית-המשפט העליון הוא מה שמאפשר להחזיק במדינת ישראל את המצב החוקי המעוות, שבו יש גוף מונופוליסטי אורתודוקסי אחד שקובע לא רק מיהו יהודי, מיהו לא יהודי, אלא גם מה מותר למי, ומהן זכויות האזרח הכי בסיסיות שאפשר או אי-אפשר לקבל כאן.

מרב מיכאלי: בית-המשפט העליון הוא הצינור הזה שמוציא את הקיטור של הציבור, מאפשר להחזיק מצב חוקי מעוות, אבל במקביל, כדי שבכל זאת אפשר יהיה לחיות פה – כאלה שאתם קוראים להם פסולי חיתון, השם המזעזע הזה, כאלה שאתם קוראים להם ממזרים, כאלה שהדת שלהם לא יושבת לכם פיקס, כאלה שהזהות המינית שלהם לא יושבת לכם פיקס.

מרב מיכאלי: בית-המשפט העליון, לאלה ולעוד הרבה מאוד אחרים – מאפשר לכם להחזיק את המצב החוקי המעוות, ובכל זאת למדינה להתקיים.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חברת הכנסת מיכאלי.

מרב מיכאלי: מה אתה עושה?

מרב מיכאלי: אתה לוקח פסיקה של בית-המשפט העליון ואומר: נא-נא בעין ובאוזן, ובכל אבר אחר אפשרי, גם כזה שהמקווה לא יטהר.

מרב מיכאלי: וזה, מר גפני, צעד אחד רחוק מדי.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני מעוניין להשיב?

בצלאל סמוטריץ': אתה נכנס אתנו עכשיו לפלפול במגילת רות?

בצלאל סמוטריץ': שיעור במגילת רות?

משה גפני: אתה ידעת שזה הכנסת במדינת ישראל?

בצלאל סמוטריץ': אני מצביע על החוק שלך בכאב לב אחרי שקיצצת אותו כל כך.

בצלאל סמוטריץ': רק בגלל שאתה הולך אתי על הכשרות אני מצביע בעד.

בצלאל סמוטריץ': אחרי שסירסת אותו, הוצאת ממנו את כל – – –

משה גפני: אפילו מילה לא שמעת – – –

זהבה גלאון: רגע, רגע, רגע, מה?

זהבה גלאון: מה?

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: אמרתי לו משהו.

משה גפני: הוא מרוגז עלי, ובצדק.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש, גבירותי ורבותי, חברי וחברות הכנסת, אני לא זוכר דיון כזה שבינו לבין החוק שמוצג אין בכלל קשר, אין קשר.

קריאה: מה אתה אומר?

קריאה: – – – לגייס רוב – – –

משה גפני: רוצים לדבר על רות המואבייה?

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: תכף נדבר עליה.

משה גפני: רוצים לדבר על ההתבוללות בארצות-הברית ובאירופה ובקנדה?

משה גפני: זה בסדר.

קריאה: על הסוכנות.

משה גפני: רוצים לדבר על הסוכנות?

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אין בחוק הזה לא התבוללות ולא רות המואבייה ולא הסוכנות, אין כלום.

זהבה גלאון: מה יש בו?

זהבה גלאון: מה יש בו?

משה גפני: יש מה שכתוב בחוק.

משה גפני: מילא אני לא יודע לקרוא בלי נקודות, אבל אתם במרצ לא יודעים לקרוא בלי נקודות?

עליזה לביא: מועצה דתית מקבלת סמכות – – –

משה גפני: עליזה, את נמצאת בקטגוריה של הנקודות.

משה גפני: נדבר אלייך רגע, אבל קודם אני מדבר עם מרצ.

משה גפני: אז אל תתערבי.

משה גפני: בחוק הזה כתוב דבר אחד – אגב, אני דיברתי עם אחד משופטי בית-המשפט העליון, אחד מאלה שפסקו את פסק-הדין, אני אומר לכם שזה על דעתו.

משה גפני: אני אומר לכם.

משה גפני: מכיוון שמה החוק הזה אומר?

משה גפני: החוק אומר שכל אחד וכל אחת שמגיע למקווה, איש לא יכול לעצור בעדו.

משה גפני: החרדים שעושים גיורים, יש בתי-דין כאלה, יש להם מקוואות פרטיים.

משה גפני: כל אחד אחר יכול לעשות את זה.

משה גפני: אין חוק במדינת ישראל שאוסר לבנות מקווה בבית.

משה גפני: אין דבר כזה, זה דבר שהוא הזוי לגמרי.

זהבה גלאון: – – –

משה גפני: בא בית-המשפט העליון ואמר:

משה גפני: לא יכול להית שישתמשו במקווה לצרכים אחרים, שלא עבורם זה נבנה, למשל גיור, לא יכול להיות שזה לא רשות מרשויות המדינה.

משה גפני: בסדר, הסכמתי לכל התהליך הזה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לכם משהו.

משה גפני: עם כל הכבוד למחנה הציוני, ועם כל הכבוד, את לא דיברת על רות המואבייה, אבל עם כל הכבוד לאלה – באה רות המואבייה ואומרת לחמותה, היא אומרת לה, בניגוד לשנייה, לעורפה, שהיא עזבה הכול, היא אמרה: אני לא יכולה לעמוד באיסורים של עם ישראל, אני חוזרת למולדתי.

משה גפני: אומרת רות המואבייה: עמך עמי – – –

עליזה לביא: אלוהייך אלוהי.

משה גפני: אולי תירגעי רגע, אני מדבר עם זהבה גלאון.

משה גפני: עמך עמי – אבל היא לא מסתפקת בזה.

משה גפני: היא אומרת לה, תקשיבי, היא אומרת לה: אלוקייך אלוקי.

משה גפני: אני מאמינה באלוקים, אני הולכת בדרכך.

משה גפני: רות המואבייה הייתה בדור שלנו – היו מקבלים אותה במאה-שערים.

משה גפני: אתם פשוט טועים.

משה גפני: איך לבוא ולקחת את רות המואבייה ולעשות מזה דוגמה, עם כל הכבוד לכם, לבוא ולעשות מזה דוגמה – – –

אילן גילאון: – – –

עליזה לביא: מואבייה – – – לכלל ישראל?

מיכל רוזין: – – – את זה לא היו נותנים לה – – –

משה גפני: עליזה, אם לא תסמני לי אני אגיע בכלל עד בועז.

משה גפני: המציאות הזאת שבאה לקחת את רות המואבייה, שהיא הייתה אמהּ של מלכות, שהיא הייתה זו שהיא סמל ודוגמה לאישה היהודייה של "עמך עמי, אלוקייך אלוקי", לחלל את הקודש?

משה גפני: על מה אתם מדברים?

משה גפני: על מה אתן מדברות?

משה גפני: לקחת את רות המואבייה?

זהבה גלאון: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברות הכנסת, אתן דיברתן באריכות רבה.

משה גפני: עכשיו אני רוצה להגיד לכם עוד משהו.

משה גפני: האמת היא, לפי דעתי, המשיח, המשיח יכול לבוא, אני אומר לכם.

קריאה: המשיח יכול לבוא?

משה גפני: יכול לבוא.

בצלאל סמוטריץ': לא מוגבל, עשר דקות.

קסניה סבטלובה: אנחנו מחכים לו כל הזמן.

מיקי רוזנטל: הוא לא יבוא, אלא אם – – –

זהבה גלאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת זהבה גלאון.

משה גפני: 27 שנים אני בכנסת, אני לא זוכר שסיעת מרצ נלחמה כל כך בעד זה שיטבלו במקווה.

משה גפני: מתי היה דבר כזה?

משה גפני: מתי היה דבר כזה?

אילן גילאון: הנה, באו לך.

זהבה גלאון: חבר הכנסת – – –

משה גפני: אני אומר לכם, בניגוד למה שאמרת, יש מיליונים בארצות-הברית, ששם יש את ההתבוללות – פה לשמחתנו לא, בגלל שפה אנחנו נמצאים והרפורמים לא, הרפורמים לא פה – הרפורמים שם, והם גורמים להתבוללות בממדים של קטסטרופה, של שואה של העם היהודי.

זהבה גלאון: אל תגזים עכשיו, אל תגזים עכשיו.

קסניה סבטלובה: – – –

משה גפני: אנחנו אשמים בזה?

משה גפני: מה עשינו?

משה גפני: ואין להם מקוואות.

משה גפני: המקוואות שעליהם דיברתם אינם מקוואות של הרפורמים.

משה גפני: הן לא הולכות – יש פסק-דין של המועצה שלהן – אצלם בכלל המועצות זה גם כן דבר מעניין – שאפשר לטבול בבריכת שחייה, עליזה לביא.

משה גפני: למה את מחייכת?

משה גפני: למה את מחייכת?

משה גפני: לא חשוב, לא חשוב, לא חשוב.

עליזה לביא: למה אני מחייכת?

עליזה לביא: – – – למה אתה עושה את ההופעה הזו?

משה גפני: מה המצב, עליזה?

משה גפני: אני חושב שאתם צריכים להצביע בעד החוק הזה.

משה גפני: הוא חוק פשוט, לא מסובך.

משה גפני: אפשר לקרוא אותו בלי נקודות.

משה גפני: תודה רבה.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, נא תפסו מקומותיכם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 21) (הסדרת השימוש במקווה טהרה), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 23 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – 18 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון מס' 21) (הסדרת השימוש במקווה טהרה), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 28 תומכים, 18 מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק התקבלה בקריאה ראשונה, והיא עוברת לדיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/638); נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים בשעה טובה לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות ציבוריים (תיקון מס' 4) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ו–2016 – לקריאה ראשונה – של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, שתציג לנו כרגע את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': עד עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש – אני ממש תפסתי אתכם על הצ'ופצ'יק – חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מבקשת להעלות, לקריאה ראשונה, את הצעת החוק שנועדה למגר אפליה.

שולי מועלם-רפאלי: מדובר על אפליה מצד בעלי עסקים וספקי שירותים כלפי תושבי הפריפריה, אזרחי המדינה הערבים והמתיישבים ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: לצערי, אני מבקשת לציין שבדיון לפני הקריאה הראשונה בוועדה, חברי הכנסת הערבים ניסו לטרפד – –

עיסאווי פריג': הערבים והמתנחלים?

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק, עיסאווי.

שולי מועלם-רפאלי: – – ואף אחד לא מבין למה.

שולי מועלם-רפאלי: האמת, אף אחד לא מבין למה ניסיתם לטרפד את זה, ולמה הצעת החוק שאמורה למנוע אפליה גם כלפי ציבור הבוחרים שלכם – הדברים נאמרו וכתובים ומכוונים – אמורה למגר אפליה גם כלפי הציבור הערבי.

שולי מועלם-רפאלי: ההיגיון הוא פשוט: לא אכפת לכם להוציא שתי עיניים לציבור הערבי, העיקר שעל הדרך תצא גם עין אחת למתיישבים ביהודה ושומרון.

שולי מועלם-רפאלי: זאת הייתה המטרה שלכם.

זהבה גלאון: – – –

שולי מועלם-רפאלי: בעין אחת לערבים ושתיים ליהודים.

שולי מועלם-רפאלי: איזו הצלחה מסחררת הייתה לנו, זהבה.

עיסאווי פריג': להוציא כמה עיניים.

מיכל רוזין: הצעת החוק שלי קובעת שכל אפליה היא אסורה; גם כלפי יהודים, גם כלפי ערבים, גם כלפי מתיישבים בפריפריה, גם כלפי מתיישבים ביהודה ושומרון.

מיכל רוזין: שלא יתפלאו רק חברי הכנסת הערבים שחלק מראשי הרשויות הערבים יוצאים בהצהרות שאתם לא ממש מייצגים אותם.

מיכל רוזין: על מהות האפליה שאני מבקשת לתקן אני רוצה פשוט לספר לכם דרך פנייה נוספת, ולא ראשונה, אלא אחת ממאות פניות, שהגיעה ללשכתי רק ביום שישי האחרון והגיעה לחברי כנסת נוספים.

מיכל רוזין: שוב אותה כותרת מייאשת: "אפליה מצד חברות משלוחים נגד תושבים מעבר לקו הירוק", והשאלה היא אם זה רק מעבר לקו הירוק.

מיכל רוזין: הוא כותב כך, האדון הזה: "אני פונה אלייך בעקבות מקרה תמוה ביותר של אפליה ופגיעה בצרכנים שבו נתקלתי לאחרונה.

מיכל רוזין: לאחרונה עברתי להתגורר ביישוב הר-אדר" – היישוב הר-אדר שנמצא פה, בהרי יהודה, מעברו הצפון-מזרחי של קו שביתת הנשק מ-1949.

מיכל רוזין: "בעקבות המעבר נזקקתי לרכוש כמה מוצרי חשמל חדשים למטבח.

מיכל רוזין: כאשר ניגשתי לבצע הזמנה, התברר לי למרבה ההפתעה כי כמעט כל חברות המשלוחים במדינת ישראל גובות תשלום נוסף עבור משלוחים ליישובים אשר מעבר לקו הירוק.

מיכל רוזין: לדוגמה, כאשר ביקשתי לרכוש מכשיר מיקרוגל דרך אתר האינטרנט של אחת מרשתות החשמל הגדולות, יצר אתי קשר נציג החנות והסביר כי מכיוון שהיישוב הר-אדר נמצא מעבר לקו הירוק" – פה, ממש ליד מעלה-החמישה – "המשלוח עלול להתעכב זמן רב, אך אם אני אסכים לשלם 150 שקלים נוספים, הם ישלחו לי אותו עם שליח מיוחד.

מיכל רוזין: כאשר שאלתי מדוע, נאמר לי בתגובה כי הדבר נובע משיקולי מרחק וביטחון" – כן, מעלה-החמישה.

מיכל רוזין: "הסברתי לנציג כי לא מדובר ביישוב מרוחק, ואין שם שום בעיה ביטחונית, אבל הוא התעקש שזה מעבר לקו הירוק ולכן צריך להוסיף כסף".

מיכל רוזין: "אני סבור", כותב לי האדון הפונה, "שלא יעלה על הדעת מצב שבו מאות-אלפי אזרחים שומרי חוק, משלמי מסים, המשרתים במילואים, יהיו קורבן לאפליה שרירותית אך ורק בשל מקום מגוריהם.

מיכל רוזין: מדוע אפשר לשלוח מוצר בכל רחבי הארץ, אך לקוח המתגורר ביישוב הר-אדר, דקות נסיעה ספורות מבירת ישראל, נדרש להוסיף כסף עבור משלוח?

מיכל רוזין: התמשכותו של המצב התמוה הזה הופכת למעשה את כל אזרחי ישראל המתגוררים ביהודה ושומרון, בבקעה, בפריפריה, בחלק מהכפרים הערביים, ללקוחות סוג ב' ומהווה פגיעה חמורה בזכויותיהם כצרכנים.

מיכל רוזין: כולי תקווה", הוא מבקש, "שיהיה אפשר למצוא פתרון חקיקתי לעניין במהרה, וכך לשים קץ לאפליה מתמשכת נגד ציבור כה גדול".

מיכל רוזין: האמת?

מיכל רוזין: הוא ניסח את זה בדרך הכי טובה, הרבה יותר טובה כנראה ממה שאני הייתי מצליחה בהצעה שלי.

מיכל רוזין: אני מבקשת שתצביעו בעד, כדי שאחת ולתמיד נמגר את התופעה הגרועה הזאת.

מיכל רוזין: אני רוצה, בבקשה, לציין מעל הדוכן את ועד מתיישבי השומרון, שמפעיל מערך משפטי נגד בתי-עסק שבוחרים שלא לתת שירות, או לגבות תעריף מיוחד.

מיכל רוזין: במדינה מתוקנת זה לא אמור היה לקרות.

מיכל רוזין: אסור לגורמים מסחריים להפלות אזרחים בשל מקום מגוריהם, גם אם הם מתגוררים בפריפריה, ביישובים ערביים או ביהודה ושומרון.

מיכל רוזין: אני מבקשת להודות לחבר הכנסת איתן כבל על הסיוע בקידום הצעת החוק, וקוראת לכולכם להצביע בעד ולהפסיק את האפליה הפושעת שלה אנו עדים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי.

עיסאווי פריג': להפסיק את האפליה הפושעת.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות לרשותך.

זהבה גלאון: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, אני שומעת את חברת הכנסת מועלם, חברתי, עומדת על הדוכן ומסבירה לנו איזו אפליה יש וכורכת בכריכה אחת את הערבים, את הפריפריה, את המתיישבים ואת ועד מתיישבי השומרון, אותו ועד שנהנה מכספים של המדינה ומפרסם סרטונים על השמאלנים התלויים על העצים.

זהבה גלאון: לבי יוצא אלייך, איך יכול להיות שכנסת ישראל תאפשר אפליה, היעלה על הדעת?

זהבה גלאון: רק דבר אחד לא אמרת, מה מובלע בהצעת החוק הלכאורה צרכנית, הנוגעת ללב, המתחשבת באלה שגרים כאן וכאן ולא מביאים להם את המוצרים.

זהבה גלאון: במובלע מסתתר כאן מהלך מתוחכם, שאתם עושים כבר שנים, וזה סיפוח זוחל – בחקיקה הישראלית הראשית – של השטחים.

זהבה גלאון: לפני כמה שעות עברה כאן הצעת חוק מתן הטבות במסגרת החוק לעידוד השקעות הון, גם על ההתנחלויות.

זהבה גלאון: אז בחקיקה ראשית מספחים את ההתנחלויות, ועכשיו רוצים להביא את חוק הנורמות, שבכלל כל ההתנחלויות יהפכו חלק ממדינת ישראל, ועכשיו האפליה, והסיפור קורע הלב הזה, שעמדת כאן וסיפרת עליו, ולבנו יצא אלייך, כי מי רוצה שיפלו אנשים?

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם, החלת החוק הישראלי על יהודה ושומרון.

זהבה גלאון: אבל מה לעשות?

זהבה גלאון: יש מחיר.

זהבה גלאון: יש מדינת ישראל הריבונית, הלגיטימית, ויש מי שבחר לגור במקום אחר.

זהבה גלאון: אל תחילו עליו חקיקה ראשית, יש מחיר.

זהבה גלאון: ועכשיו, זה שאת כורכת באותה הצעה – דחפת את הערבים, דחפת את הפריפריה, ועל הדרך הגנבת גם את המתנחלים.

שולי מועלם-רפאלי: מעולם לא הגנבתי את המתנחלים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מייצגת את ציבור המתנחלים, ואני מייצגת אותו באהבה.

זהבה גלאון: הגנבת אותם בחקיקה ראשית באמתלה של אפליה.

זהבה גלאון: האפליה היחידה שאני מכירה – האפליה היחידה היא של הציבור שחמסתם את האדמות שלו, של הציבור שהוא נתין שלכם.

זהבה גלאון: זאת האפליה היחידה שאני מכירה.

זהבה גלאון: אז יש לי אלייך הרבה הערכה.

זהבה גלאון: סימפתיה בחוק הזה – לא.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: גברתי, עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיכל רוזין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, יש לי אלייך שלוש נקודות חשובות מאוד, ותקשיבי היטב, למרות השעה המאוחרת.

מיכל רוזין: קודם כול, כפי שאת מנסה להטעות את חברי הכנסת והציבור, החוק הישראלי חל על יחידים, על אזרחים ואזרחיות ישראלים שחיים בשטחים הכבושים.

מיכל רוזין: כמו שאמר בית-המשפט העליון: "בתיק הגב אתם נושאים עמכם את החקיקה הישראלית".

מיכל רוזין: מה שאת מנסה לעשות זה לא לתת שוויון זכויות למי שגר בהתנחלויות; את זה כבר יש לו, על-פי החוק שקובע שאין להפלות על מוגבלות, על מוצא אתני, על מין וכדומה.

מיכל רוזין: את רוצה לקבוע שלא תהיה אפליה מבחינת מקום.

מיכל רוזין: מקום – איננו אפליה שאתה מפלה אדם בגין תכונות שאין לו שליטה עליהן, בין אם זה מוגבלות, מין, מגדר, מוצא אתני וכדומה; מקום זה עניין של בחירה, ולכן אין פה אפליה שפוגעת בכבוד האדם וחירותו.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

מיכל רוזין: ולכן, זה חוק טריטוריאלי, ולא חוק פרסונלי.

מיכל רוזין: עכשיו את באה ואומרת, יש פה אפליה כלפי האזרחים.

מיכל רוזין: חברות ממשלתיות, כמו שאמרה חברתי חברת הכנסת גלאון, בין אם זה מים וחשמל, קופות-חולים, בתי-ספר, הכול, אין אפליה.

מיכל רוזין: את רוצה לכפות על חברות מסחריות פרטיות, להחליט שהן יהיו חייבות לבצע משלוחים ושירותים – –

שולי מועלם-רפאלי: מיכל, לא, אני לא כופה עליהן.

מיכל רוזין: אני מכירה היטב את הצעת החוק, שולי.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא אומרת – – – להוציא – – –

מיכל רוזין: – – לחייב אותן לתת שירותים.

מיכל רוזין: את אומרת "להפלות".

שולי מועלם-רפאלי: לא – – – על המתיישבים – – –

מיכל רוזין: וכאשר אני גרה בפתח-תקווה, ויש מסעדות בתל-אביב שאני רוצה שישלחו לי take away, והם אומרים לי: סליחה, אנחנו לא מגיעים אלייך עם שירות – חברה מסחרית פרטית, מותר לה לעשות כן.

מיכל רוזין: ולכן, מה שאני חושבת שאת צריכה לזכור – ואולי זו המסקנה הכי קשה מהחוק שלך – שמפעל ההתנחלויות נכשל.

מיכל רוזין: את יודעת למה הוא נכשל?

מיכל רוזין: כי למרות כל מה שאתם מנסים לצייר, בסופו של דבר מאות מיליונים עוברים בשנה להתנחלויות.

מיכל רוזין: חינוך, ותיירות, ומסחר, ובנייה, ומה לא, אתם מעבירים, ובסופו של דבר את צריכה חוק כדי לאלץ חברות מסחריות פרטיות לספק לך שירותים.

שולי מועלם-רפאלי: מיכל – – –

מיכל רוזין: זו ההוכחה הניצחת לכך שמפעל ההתנחלויות נכשל.

מיכל רוזין: נכשלתם.

שולי מועלם-רפאלי: הוא כל כך נכשל שאתם כל כך עסוקים בו כל הזמן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

קריאה: עיסאווי אתה גם גר בהתנחלות – – –

עיסאווי פריג': תראה, אני עכשיו צריך – – – אני אני מתלבט בין – – –

קריאה: אבל אתה בעצמך גר בהתנחלות.

קריאה: כפר-קאסם זה לא התנחלות ערבית?

עיסאווי פריג': אתה רואה, אתה רואה, אתה מחדש לי.

עיסאווי פריג': כבוד היושבת-ראש, מכובדי, חברים, את יודעת מה, חברת הכנסת שולי, את זוכה לסימפתיה בקרב החברים במרצ, אבל איך סיכמה זהבה את זה – סימפתיה אבל לא הערכה מהחוק.

עיסאווי פריג': אני אפתיע אותך – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – זוכה להערצה – – –

עיסאווי פריג': – – אני בעד – אני רוצה לבוא אתך כמה משפטים – אני בעד הצעת החוק, הצעת חוק טובה.

עיסאווי פריג': אסור להפלות, אבל בוא נעשה אותה בגבולות מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אבל – – – בוועדה.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': בואו נעשה את זה אחלה הצעת חוק – נגביל אותה למדינת ישראל הריבונית, מסכימה?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': את רואה, עכשיו את מתחילה לגלות את הכוונות שלך.

שולי מועלם-רפאלי: – – – אבל אני מעולם לא הסתרתי אותן, עיסאווי.

עיסאווי פריג': יפה, אז – יפה מאוד.

עיסאווי פריג': הנה, הוצאת את זה מפיך, יפה.

עיסאווי פריג': אז הכוונות שלך לא מדינת ישראל, לא הערבים ולא חבל-עזה, ידידי.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק הפוך.

עיסאווי פריג': הבנת מה המטרות?

עיסאווי פריג': אנחנו בעד – – –

חיים ילין: חבל-עזה זה עוטף-עזה.

עיסאווי פריג': סליחה, עוטף-עזה.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

עיסאווי פריג': אז את רואה כוונות – את רואה לאן זה חותר.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני ישבתי כאן וממש התרגשתי, וחיפשתי איזה משהו כדי לנגב את הדמעות.

עיסאווי פריג': מסכנים אתם, מפלים אתכם לרעה, אני ריחמתי עלייך, ריחמתי, ממש מסכנים.

עיסאווי פריג': ממש.

עיסאווי פריג': נתת נאום כאן, ואני לתומי ישבתי, אמרתי, וואי, איזה מסכנים, מפלים אותם לרעה, איזה מסכנים.

עיסאווי פריג': אתה יודע מה?

עיסאווי פריג': מסכנים – חוק הדגל עוד יבוא.

עיסאווי פריג': נותנים לך דגל – שנייה, שווייה שווייה, רמדאן כרים.

עיסאווי פריג': מיקי, לפני שבוע, הבת שלי הזמינה זר פרחים לאחותה, שהיה לה יום הולדת.

עיסאווי פריג': אמרו לנו, סליחה, לא מספקים בכפר-קאסם.

עיסאווי פריג': אין לי מה לעשות, מה לעשות, בית-עסק לא מביא לכפר-קאסם, בסדר.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הלכתי לחוק, קראתי את החוק הקיים, והשוויתי עם הצעת החוק של שולי, חברת הכנסת מועלם.

עיסאווי פריג': מה השוני?

עיסאווי פריג': אותו חוק קיים, השוני: מקום מגורים.

עיסאווי פריג': זה השוני היחידי.

עיסאווי פריג': אני, במדינת ישראל, בכל מקום – ערבים, יהודים, עוטף-עזה – כל מקום, על-פי החוק אסור להפלות, צריך לספק שירותים.

עיסאווי פריג': זה קיים בחוק, אין שום חידוש.

עיסאווי פריג': באה חברת הכנסת עם עוד חוק סיפוח – כן, עם האוכל בא התיאבון; היום חוק השקעות הון, ועכשיו זה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם, אדוני.

עיסאווי פריג': אז באה ומציעה את החוק הזה, עוד חוק סיפוח, ואתם הולכים, יאללה, יאללה, קדימה אתם, קדימה, יאללה, עוד סיפוח, ותמשיכו, תמשיכו עם ההצבעות שלכם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', אני מבקשת לסיים.

עיסאווי פריג': תפסיקי לעשות צחוק – תפסיקי לעשות צחוק מחברי הכנסת.

עיסאווי פריג': אומנם יש, חלקם, בצד שלנו, שמשחקים אותה, אבל זה חוק סיפוח.

עיסאווי פריג': איך אמרה לך חברת הכנסת רוזין – חוק מפעל ההתנחלויות נכשל, והוא ייכשל.

עיסאווי פריג': הוא ייכשל, לא יעזור לך עם כל הצעות החוק.

עיסאווי פריג': אה, עיניים, שכחתי להתייחס למי יש שתי עיניים.

טלי פלוסקוב: בפעם הבאה בבקשה, בשלוש הדקות הבאות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עאידה תומא סלימאן.

קריאה: בחוק הדגל.

עיסאווי פריג': בחוק הדגל, קיבלתי הכשר.

יואל חסון: אנחנו עושים פיליבסטר לקואליציה.

נאוה בוקר: ממש גבורה גדולה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אתה בטוח בשעה 23:00, תמיד אני שמה לב.

טלי פלוסקוב: משהו קורה לך.

טלי פלוסקוב: אתה פתאום מתעורר.

אכרם חסון: אני – – – או שאני ישן – – –

טלי פלוסקוב: אז תבקש עכשיו מנהל מליאה בשעה 23:00, ואז אתה תהיה ער.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: לא להפריע.

טלי פלוסקוב: רבותי, זהו, אנחנו ממשיכים בדיון, נא לחזור לריכוז.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אני צריכה דקה – חצי דקה נוספת על הזמן.

טלי פלוסקוב: את תקבלי אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי בקשב רב – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – לדבר על התנחלויות?

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא אדבר על התנחלויות.

טלי פלוסקוב: זהו, רבותי, אני מבקשת להירגע, ולא להפריע לחברת הכנסת לנאום.

יואל חסון: גברתי, אין פה שר.

טלי פלוסקוב: אנחנו בודקים.

עאידה תומא סלימאן: אני הקשבתי לחברת הכנסת – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: – – – אי-אפשר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, ברגע ששר לא נמצא, אני יכולה להמשיך לדבר, לתת לגברת בלי הגבלה.

יואל חסון: זה לא נכון, זה המצאה שלנו.

יואל חסון: התקנון קובע: כשאין שר, לא יכול להתקיים דיון, נקודה.

טלי פלוסקוב: אז עכשיו השר ייכנס לאולם.

עאידה תומא סלימאן: תזעיקו שר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון.

עאידה תומא סלימאן: נו, איפה עליזה כשצריכים אותה?

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: קודם כול, השר כבר בפנים.

טלי פלוסקוב: ושוב, אני לא מפסיקה את הישיבה גם כאשר אין שר בפנים.

יואל חסון: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, חבר הכנסת יואל חסון, גם אתה סגן יושב-ראש הכנסת; אם לא נמצא שר באולם, אנחנו לא סופרים את הזמן שהנואמת כאן נמצאת.

יואל חסון: מי קבע את זה?

יואל חסון: איפה זה כתוב?

טלי פלוסקוב: תיגש בבקשה לסגן המזכירה ותבדוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, אני שוב מאפסת את השעון.

טלי פלוסקוב: את מקבלת את שלוש הדקות.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אולי תיתנו לי עכשיו להגיד כמה מילים.

עאידה תומא סלימאן: מאחר שהחוק הזה, על פניו, נאמר לי, ואני אשתמש במשפט שחברי לסיעה השתמש בו, פתגם שאומרים אצלנו: (אומרת בערבית ומתרגמת:) – כלומר, כאילו דברי אמת ודברים מוסריים, שבעצם מובילים לעשייה ומתכוונים לעשייה לא מוסרית.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שולי מועלם, את שוב השתמשת בנו; שוב, לאחר כל האפליה שאנחנו חווים כאוכלוסייה ערבית, אזרחי מדינת ישראל, השתמשת בנו כדי להכשיר מה שאי-אפשר להכשיר.

עאידה תומא סלימאן: השווית בין המצב שלנו לבין המצב של המתנחלים בשטחים הפלסטיניים הכבושים – ככה אני רואה את זה.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לעשות השוואה מסוג זה, כי אנחנו, לעומת המתנחלים, לא גזלנו את האדמה של אף אחד; כי אנחנו לא בנינו את הבתים שלנו על חורבן של בתים של עם אחר.

עאידה תומא סלימאן: ואנחנו, האזרחים הערבים, הייתי רוצה לראות, באמת – בסופו של דבר, חברת הכנסת שולי מועלם, את יושבת בקואליציה, את יושבת בממשלה שפעם אחרי פעם מובילה מדיניות – מדברים על הנגשת שירות ושוויון בשירות לכלל האזרחים במדינה?

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, תדברו על זה שאפילו השירותים שהממשלה אמורה להגיש לאזרחים הם בבסיסם מושתתים על אפליה גזענית כלפי האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו מקבלים את השירותים שאנחנו צריכים לקבל כאזרחי המדינה?

עאידה תומא סלימאן: ברור שלא.

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו – – –

עודד פורר: לא רק שירותים, גם שירות לאומי אתם לא – – –

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו כאזרחים ערבים, וגם כתושבי מה שנקרא הפריפריה, האם אנחנו מקבלים את הזכויות שלנו כמו שאמורים לקבל כל האזרחים במדינה דמוקרטית שוויונית?

עאידה תומא סלימאן: ברור שלא.

עאידה תומא סלימאן: ולמה, למה האפליה הזו לא קוממה אף אחד?

עאידה תומא סלימאן: כי בעצם לא רק ששותקים על האפליה הזו ולא שמשתפים אתה פעולה, אלא להפך, מתכננים אותה ומובילים אותה.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שיושב בקואליציה של הממשלה הזו אחראי לאפליה נגד האוכלוסייה הערבית, לוקח על עצמו את האחריות בגזלת האדמות, בהריסת מבנים, באפליה בשירותים, בחינוך לקוי, בכל מה שתרצו מהשירותים.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: אז עכשיו רוצים שהחוק יתבצע אצל עסקים פרטיים שלא יפלו?

עאידה תומא סלימאן: תיתנו דוגמה.

עאידה תומא סלימאן: שהממשלה תיתן דוגמה ותתנהג בשוויון לאזרחים שלה, שנמצאים בתוך המדינה.

טלי פלוסקוב: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ודבר אחרון, מי שמבצע עבירות על חוק בין-לאומי, שלא יתפלא שהוא משלם מחיר.

עאידה תומא סלימאן: ותאמינו לי, המחיר הזה הוא זול ביותר.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

נחמן שי: לא, לא תודה.

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק הגיעה לוועדת הכלכלה שבה אני חבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דנו והעלינו גם את ההסתייגויות שלנו, ומה לא נכון בהצעה הזו, וכנראה אני אחזור על חלק ואני אוסיף עוד כמה דברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדבר הראשון, צריך להפנים, כל עוד ממשלת ישראל אין לה את האומץ, לא מעזה ולא החליטה שהיא מספחת את השטחים האלה – ברור שאני נגד; ברור שאני רוצה פתרון של שלום ואני רוצה נסיגה ישראלית והקמת מדינה פלסטינית ריבונית במלוא הזכויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כל עוד אין לכם את האומץ לספח, אל תבואו ברמאות – – –

יהודה גליק: תגיש את ההצעה, אני בעד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – אל תבואו ברמאות ותבקשו סיפוח זוחל, אל תבקשו עוד שעל ועוד שעל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הניסיון – ואני מדבר על האוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האזרחים הערבים עובדים גם בחברות שמספקות כל השירותים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שאף אזרח ערבי יהיה חייב להגיע להתנחלות – כדי שישפילו אותו במחסומים, כדי שיעשו עליו חיפוש, כדי שיעכבו אותו וכדי פשוט לפגוע בכבוד שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההשוואה ליישובים הערביים היא פשוט זולה, ולמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אנחנו אזרחי מדינת ישראל, ואחרי 68 שנים עדיין הרוב היהודי – רוב האזרחים היהודים לא יודעים להבדיל בין אזרח ערבי של המדינה לבין פלסטיני בשטח כבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל מערכת החינוך – אני פונה עכשיו לשר החינוך – מערכת החינוך במדינה לא מבדילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וראינו גם את ספר האזרחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא רק זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשחברה פרטית לא רוצה להגיע למקום מסוים – בסדר; אבל להגיע למצב שהמדינה עצמה מתכננת כביש בגליל שעוקף יישובים ערביים – כדי להגיע לכמה יישובים קטנים אתה צריך לעקוף את כל היישובים הערביים באזור – כביש שעוקף יישובים ערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ופה באים לדבר על אנשים שצריכים לבוא, להודיע למתנחל ביום שקנה אצלו שהוא לא מגיע להתנחלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אנשים לא יודעים בכלל, לא שואלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הולך לקנות, לא שואלים אותי מאיפה אני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא יגיד, אז הוא חייב להגיע.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הניסיון הזה, הניסיון הזה לנסות ולתת זכויות – מדינה שעד היום, לפי החוק שלה, אתם מחוץ לגבולות מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שאתם חוזרים לגבולות, או שאתם מקבלים את הדין ואתם איכשהו תסתפקו במה שאתם גוזלים מהמדינה במאות מיליונים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זה ברור שיש פה ערכים מתנגשים.

איציק שמולי: ואני אגיד גם יותר מזה – בהצבעה שהייתה פה בפעם הקודמת אני נמנעתי.

איציק שמולי: אבל אני חושב שלאור הדברים שנשמעים כאן במליאה אני באופן אישי לא יכול שלא להתנגד לפחות משלושה טעמים להצעת החוק.

איציק שמולי: 1.

איציק שמולי: אין שום ספק – ובחודשים האחרונים נקרעו המסכות – בכל מה שקשור לרצון, למוטיבציה, לנכונות האמיתית של הממשלה לטפל באפליה ובקיפוח של האוכלוסייה הערבית.

איציק שמולי: יש היום דור שלם של אנשים בגיל שלי באום-אלפחם, בנצרת וברהט ובכל מיני מקומות ברחבי הארץ, שלא מקבלים את אותה הזדמנות.

איציק שמולי: וזה נכון שעד היום הממשלות הסתכלו על זה בעיקר כסוג של הזדמנות כלכלית, אבל גם כאשר זה היה קו החשיבה, זה לא עניין כל כך אף אחד.

איציק שמולי: וכן, אני ציוני, אבל אני לא חושב שכדי לפנות את האשפה או לתת הזדמנויות תעסוקה ביישוב ערבי, מישהו צריך לקום כל יום ולהצדיע לדגל.

איציק שמולי: הם צריכים לקבל את זה מתוקף היותם אזרחים.

איציק שמולי: הדבר השני זה – תעשי לי שקט פה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ביטן, זה נורא מפריע.

טלי פלוסקוב: או שתצאו החוצה, תדברו שם עד שאנחנו נסיים את הדיון.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לך משהו, חברתי חברת הכנסת שולי מועלם.

איציק שמולי: אני חושב שהמחלוקת הפוליטית בינינו לא תיפתר דרך ההחלטה אם יש מופעים או אין מופעים.

איציק שמולי: ביטן.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת על בקשתי לצאת מהאולם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אי-אפשר ככה.

איציק שמולי: אני חושב שהמחלוקת הפוליטית בינינו לא תיפתר דרך כן הצגות או לא הצגות במרכז באריאל, או האם ייסעו טוסטוסים עם פיצה או שליחים עם וספות לכל מיני מקומות כדי להביא מוצרים.

איציק שמולי: אבל אני אגיד לך טיעון, שבעיני הוא טיעון אמיתי: הממשלה מעבירה וממגנת רכבי הסעה ונותנת תוספת תקציבית למיגון בצירים ביהודה ושומרון.

איציק שמולי: מה הציפייה?

איציק שמולי: שחברות פרטיות ייקחו על עצמן את הסיכון, שהוא לא רק סיכון כלכלי, הוא גם סיכון שהוא ביטחוני?

שולי מועלם-רפאלי: אף אחד לא מבקש מהן.

שולי מועלם-רפאלי: הן צריכות להודיע שהן לא מגיעות לשם.

שולי מועלם-רפאלי: רק מבקשים מהן להודיע שהן לא מגיעות לשם.

איציק שמולי: אני לא יודע.

איציק שמולי: אני קראתי את דברי ההסבר לחוק לפני שעליתי לדוכן, וזה ממש לא מה שכתוב שם.

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה שנאמר.

איציק שמולי: ובסופו של דבר – – –

שולי מועלם-רפאלי: שהחברות צריכות רק להודיע, ולקבל החלטה שחלק מהציבור לא יקנה מהן, כי אף אחד לא רוצה לקנות מקרר ושיגידו לו שמביאים לו אותו רק למחסום.

עיסאווי פריג': יודעים.

עיסאווי פריג': יודעים.

איציק שמולי: בסופו של דבר, ההחלטה הזו היא החלטה שהיא גם לא מוסרית, מכיוון שהיא מקפלת בתוכה אמת אחרת מהאמת שמוצגת בתוך הצעת החוק.

איציק שמולי: היא לא מוסרית, מכיוון שהאפליה, והטיפול באפליה כלפי האזרחים הערבים במדינה, היא מהממשלה הזאת והלאה.

איציק שמולי: והדבר השלישי – אני לא חושב שניתן פה מענה אמיתי לשאלה של הביטחון של אותן חברות פרטיות, לא בצד הכלכלי ולא בצד הביטחוני.

איציק שמולי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו עדים בשנים האחרונות, במיוחד בכנסת הנוכחית, לשני תהליכים שהולכים במקביל: תהליך של חקיקה שמטרתה להצר את השוליים של הדמוקרטיה, או מה שנשאר מהדמוקרטיה, בישראל.

באסל גטאס: כל סנטימטר שאפשר לגזור אותו, להצר אותו – אנחנו נראה עוד שני חוקים כאלה הלילה.

באסל גטאס: וזה תהליך שרואים אותו לא רק כאן.

באסל גטאס: בעולם מסתכלים על מה שקורה בישראל מבחינת חירויות, מבחינת זכויות אדם, חופש ביטוי.

באסל גטאס: כל המגמה הזאת של הפאשיזציה הזוחלת שבאה לידי ביטוי בחקיקה בכנסת.

באסל גטאס: זה מצד אחד.

באסל גטאס: מצד שני, גם כן חקיקה שמכשירה את השרץ, מכשירה את מפעל ההתנחלויות, מכשירה את כל מה שיוביל להפך ממה שאומר ביבי נתניהו, לפחות מהשפתיים החוצה, בעניין קבלתו העקרונית של מפעל – – –

יהודה גליק: אל תקרא למתנחלים שרץ.

יהודה גליק: אל תקרא למתנחלים שרץ.

באסל גטאס: אבל לא אמרתי על המתנחלים.

יהודה גליק: אם אני הייתי קורא לערבים שרץ – הם לא שרץ.

באסל גטאס: התנחלויות אמרתי, לא מתנחלים.

באסל גטאס: לא אמרתי.

באסל גטאס: אל תשים מילים בפה שלי.

יהודה גליק: הם לא שרץ.

יהודה גליק: הם לא שרץ.

באסל גטאס: במובן הלא-מילולי.

יהודה גליק: תודה.

קריאה: אז באיזה מובן?

קריאה: באיזה מובן?

קריאה: קשה להבין אותו.

באסל גטאס: אבל החוק הזה במיוחד, לא רק שהוא מאותה אסכולה של חוקים שבאה להכשיר ולתמוך בהתנחלויות, הוא גם ציני.

באסל גטאס: יש בו ציניות.

באסל גטאס: כי הוא רוצה להשתמש בעניין כאילו שוויון הזדמנויות, להביא לכולם, ובמיוחד לפריפריה ולערבים, בשביל להכניס מהדלת האחורית את עניין ההתנחלויות.

באסל גטאס: יעני, זה אך טבעי שהחוק הזה בא מבית-מדרשה של חברת הכנסת שולי מועלם, ורק טבעי שאנחנו מתנגדים לו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – לא היה לי ספק, אבל בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר הנעלם – – –

טלי פלוסקוב: השר חוזר בתוך דקה.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להמשיך לדבר.

יואל חסון: זה השר הכי קופצני בממשלה, גברתי.

יואל חסון: מה הדבר הזה?

יואל חסון: אי-אפשר – צריך בשלשלאות לקשור אותו לכיסא.

יואל חסון: יכול להיות שהוא לא רוצה להישאר שם בכלל.

קריאה: יואל חסון, הטבע קרא לו.

קריאה: דקה.

יואל חסון: לא, יכול להיות שהוא לא רוצה להיות בממשלה בכלל.

יואל חסון: הוא לא מסוגל לשבת על כיסא השר, באמת.

טלי פלוסקוב: אדוני, או שאתה מעוניין להתייחס להצעת החוק – – –

יואל חסון: אבל יש לי זמן.

יואל חסון: אל תפעילי את השעון.

טלי פלוסקוב: אני לא מפעילה את השעון.

טלי פלוסקוב: אני רואה את זה, בסדר?

טלי פלוסקוב: אל תדאג.

טלי פלוסקוב: ברגע שהשר ייכנס, אתה תקבל שלוש דקות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש – אני רוצה לומר לך, חברת הכנסת זהבה גלאון, אני חייב להגיד שאני לא מסכים אתך, ואני לא מייחס כזה תחכום לחבורה משמאלי כרגע.

יואל חסון: אני לא מייחס להם כזה תחכום.

יואל חסון: האמת, אני מייחס להם פחדנות.

זהבה גלאון: האמת שחשבתי עליך הרבה דברים, נאיבי לא חשבתי שאתה.

יואל חסון: באמת?

יואל חסון: אני מייחס להם – גברתי יושבת-ראש מרצ, חברת הכנסת גלאון, אני מייחס להם פחדנות.

יואל חסון: תראו – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: תקשיבו.

יואל חסון: תקשיבו.

יואל חסון: כדאי לכם, באמת.

יואל חסון: תראו, חברת הכנסת מועלם-רפאלי, לאן התדרדרת ולאן ירדת.

יואל חסון: מתעסקת בהובלות של מקררים, מכונות קפה וכל מיני דברים מהסוג הזה.

יואל חסון: איפה האומץ שלכם?

יואל חסון: תספחו.

יואל חסון: מה זה סיפוח זוחל?

יואל חסון: תספחו.

יואל חסון: אל תעשי לי ככה עם הראש, תספחי.

יואל חסון: מי מונע ממך לספח?

יואל חסון: תסתכלי בעיניים של אלה שאמרת שאת בגאווה מייצגת אותם.

שולי מועלם-רפאלי: לא כל – – –

יואל חסון: תסתכלי להם בעיניים – – –

יהודה גליק: תביאו הצעה, אנחנו נתמוך.

יהודה גליק: תביאו הצעה, אנחנו נתמוך.

יואל חסון: אל תפריע לי.

יואל חסון: תסתכלי להם בעיניים ותגידי לי – תגידי להם – למה את לא מספחת?

יואל חסון: למה את מהנהנת בראש, עד כדי כך שהכובע עוד מעט נופל?

שולי מועלם-רפאלי: – – –

יואל חסון: תספחי.

יואל חסון: תספחי את השטחים, לא סיפוח זוחל, לא סיפוח נוסע, לא סיפוח מדדה, לא סיפוח עולה ויורד.

יואל חסון: סיפוח.

יואל חסון: סיפוח.

יואל חסון: סיפוח במלוא מובן המילה.

יואל חסון: אבל איזה פחדנים אתם.

יואל חסון: פחדנים אתם.

יואל חסון: מתעסקים לי עכשיו בהובלה של מקררים ומיקרוגלים ומכונות קפה, ותכף תסבירי לי מי כן יכול להזמין "פיצה האט", ומי יכול להזמין "פיצה דומינו'ס", ולאן זה מגיע.

יואל חסון: על זה ממשלת הימין הגדולה?

יואל חסון: על זה ממשלת הימין הגדולה?

יואל חסון: על מה, על מיקרוגל?

יואל חסון: על הזמנות ומשלוחים?

יואל חסון: לשם האידיאולוגיה שלכם התדרדרה?

יואל חסון: עד כדי כך?

תשחרר אותנו.

יואל חסון: חבר הכנסת אשר, תקשיב לי טוב, אני יודע שהדברים האלה לא מעניינים אותך, כי מה שעניין אותך היה בסיבוב הקודם.

יואל חסון: אז לפחות אל תפריע.

יואל חסון: אז אני רוצה לומר לך, חברת הכנסת מועלם-רפאלי, אני מסתכל עליכם עכשיו, כולכם טרוטי עיניים, חסרי אנרגיה, פלא שבכלל מסוגלים לנהל את המדינה, אז תעשו סיפוח?

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון.

יואל חסון: הרי יש לכם היום ממשלה – הרי הבית היהודי, 30 חברי הכנסת של הליכוד עוזרים פרלמנטריים שלכם בכלל.

יואל חסון: סמוּטריץ יושב בוועדת הכספים, וכל – – –

יחיאל חיליק בר: סמוֹטריץ.

יואל חסון: סמוֹטריץ.

יואל חסון: סמוֹטריץ – – – יושב בוועדת הכספים, וכל חברי הכנסת של הליכוד באים מהר מהר להצביע למה שסמוטריץ רוצה, ובלי שהם יודעים בכלל על מה הם מצביעים.

יואל חסון: אז יש לכם 30 עוזרים פרלמנטריים.

קריאה: יואל, אתה מה-זה לא מגיע לוועדה.

יואל חסון: ממשלת ימין ימין – תספחו את השטחים, תקיימו את האידיאולוגיה שעליה נבחרתם, ואל תגידי לי שאת בגאווה מייצגת את המתנחלים.

יואל חסון: במה?

יואל חסון: שעזרת להם שיקבלו מיקרוגל בתוך שבועיים ולא בתוך חודשיים?

יואל חסון: זו הבשורה הגדולה שאת מבטיחה?

יואל חסון: זה יהיה הדגל המרכזי של הבית היהודי בבחירות הבאות?

יואל חסון: נראה את בנט יושב עם כל מיני מותגים של חברות חשמל ומספר למתנחלים – בזכותי המיקרו הגיע יותר מהר?

יואל חסון: זאת האידיאולוגיה שלכם?

יואל חסון: זה מה שאתם מוכרים?

יהודה גליק: דונם אחרי דונם.

יהודה גליק: דונם אחרי דונם.

יואל חסון: ממש תענוג.

יואל חסון: חבר הכנסת גליק – – –

יהודה גליק: דונם אחרי דונם.

יהודה גליק: זה מה – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גליק, תראה כמה אנשים היו צריכים להתפטר כדי שתשב אתנו.

יואל חסון: שר ביטחון שלם זרקתם לרחוב.

יואל חסון: תראה מה זה.

יואל חסון: וזאת ממשלת הימין-הימין מלאת גאווה, מלאת עזוז.

יואל חסון: אני אומר לכם, איזה מזל שאני לא מצביע שלכם.

יואל חסון: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: איזה מזל שלא נכנסתם לקואליציה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

יהודה גליק: המחנה הציוני זה כבוד גדול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יהודה גליק: המחנה הציוני זה כבוד גדול.

יהודה גליק: המחנה הציוני זה באמת כבוד גדול.

יחיאל חיליק בר: מה קרה, יהודה, קשה לשמוע את האמת?

יחיאל חיליק בר: אני אגיד לך משהו.

יהודה גליק: – – –

יחיאל חיליק בר: אני התחלתי את היום הזה כשאני בעד החוק, אתה יודע למה?

יחיאל חיליק בר: כי אני אדם חברתי שרוצה שכל אחד יקבל שוויון זכויות.

יחיאל חיליק בר: אבל כשאני שמעתי – ואיציק פה עזר לי, וחברים אחרים – שערביי ישראל לא מקבלים שירותים, ושהמדיניות שלך, שולי – –

עיסאווי פריג': גילית את אמריקה.

עיסאווי פריג': הבעיה שהאסימון נופל מאוחר.

יחיאל חיליק בר: – – את יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: אני מצטרף פה ליואל ולא קורא לכם ממשלה רופסת.

יחיאל חיליק בר: אתם ממשלה תבוסתנית שחוטאת לאידיאולוגיה שלכם; אתם הממשלה הכי ימנית בתולדות מדינת ישראל, שלא עשתה שום דבר אמיץ; אתם ממשלה שאומרת מצד אחד שאין פרטנר כשהיא מדברת על אבו מאזן, ומצד שני הולכת ומלקקת לטורקיה ול"חמאס".

ענת ברקו: מלקקת לטורקיה?

יחיאל חיליק בר: בוודאי.

יחיאל חיליק בר: בוודאי – –

ענת ברקו: אתה נגד הסכמים.

יחיאל חיליק בר: – – ומפקירים את המשפחות של החללים וההרוגים.

יחיאל חיליק בר: אבל אני לא – – –

ענת ברקו: אל תשתמש – – –

יחיאל חיליק בר: אני לא אדבר על הדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: אני רק רוצה להגיד לכם דבר אחד: תחליטו מה אתם.

יחיאל חיליק בר: ואם אתם ממשלת ימין אמיצה, גברתי ענת ברקו, עם 66 ח"כים, לכו ספחו את השטחים האלה.

יחיאל חיליק בר: אבל את יודעת מה הבעיה?

יחיאל חיליק בר: שיש לכם ראש ממשלה ויו"ר ליכוד שהוא אותו בן-אדם, אבל שני תפקידים שונים.

יחיאל חיליק בר: כשראש הממשלה שלך הולך ואומר "שתי מדינות" בעולם, אבל יו"ר הליכוד – צועק לו פה אקוניס: הליכוד מעולם לא תמך בשתי מדינות לשני עמים – הוא לא מתכוון לזה.

יחיאל חיליק בר: אתם הולכים עם ומרגישים בלי.

יחיאל חיליק בר: אתם עובדים על הציבור בישראל, כי אתם פחדנים, אתם רופסים, אתם תבוסתנים.

יחיאל חיליק בר: ואת יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: – –

ענת ברקו: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אם יש לי אנרגיה ב-12 בלילה לעלות ולדבר על זה, זה אומר שזה באמת מעצבן אותי.

ענת ברקו: אתם לא מחוברים למציאות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו תומכים בשתי מדינות, אנחנו יושבים באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נהיה מוכנים לשלם מחיר, ומחיר כבד, גם בצד הפלסטיני וגם בצד שלנו, בשביל להתגרש מהפלסטינים – –

ענת ברקו: התגרשנו מעזה – – –

יחיאל חיליק בר: – – אבל מה אתם עושים?

ענת ברקו: התגרשנו מעזה – –

יחיאל חיליק בר: מה אתם עושים?

ענת ברקו: – – מה קיבלת?

ענת ברקו: טילים.

יחיאל חיליק בר: אתם אומרים שאתם רוצים להתגרש מהם, ואתם מביאים אותנו לחתונה קתולית אתם.

יחיאל חיליק בר: חתונה קתולית שהורסת את החזון הציוני, כשאתם מתפארים כמה ציונים אתם, וקוראים לצד הזה של הבית אנטי-ציוני.

ענת ברקו: לא כולו.

ענת ברקו: לא כולו.

יחיאל חיליק בר: אז גם הגיע הזמן להוריד את המסכות הצבועות שלכם.

יחיאל חיליק בר: מה שיואל אמר – זה לא המיקרוגל, ולא מכונת הקפה ולא הבריכה המתנפחת, זה אם אתם רואים בשטחי C – אתם אפילו לא יודעים כמה פלסטינים חיים שם.

יחיאל חיליק בר: היינו ביחד בדיון בוועדת החוץ והביטחון.

יחיאל חיליק בר: אתם רואים בהם שטחי ארץ-ישראל?

יחיאל חיליק בר: ספחו אותם, תסתבכו עם העולם, תסתבכו עם האופוזיציה, תסתבכו עם זהבה ועם עיסאווי, אין בעיה, אבל לפחות תעמדו באידיאולוגיה שלכם.

יחיאל חיליק בר: תפסיקו לשקר לציבור, תפסיקו להונות אותו, תפסיקו לגבות את ראש הממשלה מאחורה כשהוא אומר "שתי מדינות", אבל ללכת ולדקור אותו במרכז הליכוד ולהגיד לו שייזהר.

יחיאל חיליק בר: ויהודה, אני אומר לך, כי אתה איש ישר, אתה יושב בליכוד שלא רק משקר לציבור, הוא משקר לבוחרים שלו, ולכן החוק הזה הוא חוק צבוע, הוא חוק לא נכון – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יחיאל חיליק בר: – – ואני, מה לעשות, תוך פחות מיממה החלטתי להתנגד לו, כי אני מתנגד לצביעות, אני מתנגד לרפיסות ואני מתנגד לתבוסתנות.

יחיאל חיליק בר: וזה מה שממשלת הימין הזאת.

יהודה גליק: אנחנו צבועים?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, ולאחר מכן – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי תסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

איציק שמולי: חיים, אל תהרוס את החגיגה.

יואל חסון: אדוני יושב-ראש הקואליציה, תוריד את החוק הזה.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, רבותי, אם אתם היום לא מעוניינים ללכת הביתה, אני עוצרת את השעון עד שיהיה פה שקט.

יואל חסון: אנחנו מפה – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אתה נשאר פה.

יואל חסון: כל הלילה נשב פה.

טלי פלוסקוב: כן, אבל אני יכולה להמשיך עד מחר בבוקר.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יהודה גליק.

טלי פלוסקוב: אנחנו מבקשים שקט באולם.

יואל חסון: ככה רציתם, ככה יהיה – – –

טלי פלוסקוב: אני אתחיל להוציא אתכם החוצה.

יואל חסון: – – – כל יום שני.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – השר.

טלי פלוסקוב: השר יושב בפינה ומקשיב למה שאמרתם כאן.

שולי מועלם-רפאלי: למה אתם כל כך מוטרדים מהשר?

טלי פלוסקוב: יופי, תודה רבה לך, חבר הכנסת גליק, שהצלחת להרגיע פה שני חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה וחברים יקרים שלי, שמחזיקים מעמד עד השעה 23:45, ועוד הלילה צעיר.

זהבה גלאון: מה יש לנו לעשות, אדוני?

חיים ילין: אני חייב להגיד שאני לא מוכן לוותר על דבר אחד – שתהפכו אותי לציני.

חיים ילין: אני לא ציני.

חיים ילין: וכשאנשים פה דיברו, לא הבינו לפעמים מה הם אומרים.

חיים ילין: כשטילים מתפוצצים בעוטף-עזה, או שיש הסלמה בעוטף-עזה, אף אחד לא רוצה להגיע לשם, אף אחד לא רוצה להגיע, גם מי שכפיצוי על המצב רוצה את המקרר או את המיקרוגל.

חיים ילין: נראה הזוי, נכון?

חיים ילין: אבל באותו רגע כל מי שקונה יודע שהוא רוצה את זה מייד הביתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא צריך את החוק הזה.

חיים ילין: אני הגעתי – – –

זהבה גלאון: – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: אני לא מוכן להיות זה שעכשיו דרך החוק הזה רוצה לתקן את כל מדינת ישראל ואת כל מה שאתם רוצים.

חיים ילין: אני לא שם.

זהבה גלאון: החוק הזה קיים – – –

חיים ילין: אני לא שם, במשחק הזה.

חיים ילין: תסלחו לי, ותקשיבו טוב – אני הקשבתי לכם.

זהבה גלאון: לא.

זהבה גלאון: לא הקשבת.

חיים ילין: יש אפליה במדינת ישראל.

חיים ילין: מדינת ישראל זו מדינה גזענית, והיא מפלה את הערבים ואת המיעוטים.

חיים ילין: מה הקשר בין החוק הזה לזה?

חיים ילין: זה שצריך לתקן את האפליה, צריך לתקן את האפליה.

חיים ילין: זה שצריך שוויון במדינת ישראל, צריך שוויון במדינת ישראל.

חיים ילין: מה קשור?

איציק שמולי: חיים, הקשר נעשה בהצעת החוק.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: הקשר הוא שבשביל מה שאמרתם, יהיה לזה איזה היגיון.

חיים ילין: יש לי היגיון אחר, מה לעשות.

חיים ילין: במשך שבע שנים וחצי נלחמתי ש"איקאה" תגיע לעוטף-עזה, ושהסחורה של "תנובה" תגיע.

קריאה: – – –

חיים ילין: לא צריך להיות ממוגן שם.

חיים ילין: לא צריך להיות ממוגן.

חיים ילין: צריך להגיע.

חיים ילין: אנחנו מגדלים את הילדים שלנו.

חיים ילין: כבר הרגשתי פעם שאני פושע שאני מגדל ארבעה ילדים שם.

חיים ילין: פושע מלחמה שמגדל את הילדים מול עזה.

חיים ילין: כך אני הרגשתי.

חיים ילין: אז עכשיו מגיע חוק שבא ואומר – תקשיבו טוב: הוא ייכנס גם לטירה.

חיים ילין: אוי ואבוי אם הוא לא ייכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

חיים ילין: אוי ואבוי אם הוא לא ייכנס.

חיים ילין: הוא יצטרך לבוא לעוטף-עזה, והוא יצטרך לבוא לכל מקום.

חיים ילין: אבל מה?

חיים ילין: מה הוא יעשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – יש לך תשובה.

חיים ילין: מה הוא יעשה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק הקיים נותן לך תשובה.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: תקשיב טוב, כי החוק החדש לא עושה.

יחיאל חיליק בר: החוק החדש עכשיו יעשה גם את הקשר שעכשיו אני אגיד.

יחיאל חיליק בר: מה חברת "איקאה" עושה ומה עושות כל החברות?

יחיאל חיליק בר: מוכרים לכם את המוצר ואומרים שהם לא אחראים להוביל, החברה הקבלנית אחראית להוביל.

יחיאל חיליק בר: את זה החוק לא קובע.

יחיאל חיליק בר: החוק הישן לא קובע, החוק החדש קובע שחברה שמוכרת לא יכולה לזרוק בעקיפין על החברה הקבלנית להוביל.

יחיאל חיליק בר: כי מה קורה?

טלי פלוסקוב: נא לסכם.

חיים ילין: סליחה, אבל לא נותנים לדבר.

יואל חסון: אין פה שר, אין שר.

טלי פלוסקוב: לא לא, נתתי לך שלוש דקות נקיות.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אין שלוש דקות.

חיים ילין: ועל זה צריך להילחם.

חיים ילין: זה לקריאה ראשונה, יש שנייה ושלישית – אפשר לתקן הרבה מאוד דברים, אבל מי שקונה את המוצר, אותה חברה קבלנית שהמוצר שלה נמכר, חייבת להוביל לבית – –

טלי פלוסקוב: נא לסכם, אדוני.

חיים ילין: – – ואם לא, החברה אחראית, ואי-אפשר בעקיפין להאשים את החברה הקבלנית.

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים ילין: וזה לא קיים בשום חוק, תסתכלו טוב.

חיים ילין: לסיכום, חברים יקרים, הכול נכון – הם פחדנים, הם לא מסוגלים לעשות שום דבר, הם מקובעים, הם מדברים בשני קולות, אבל אל תפילו הכול על החוק הזה.

חיים ילין: אתם טועים בגדול.

טלי פלוסקוב: תודה.

יחיאל חיליק בר: תעשה חוק עוטף-עזה והצפון.

חיים ילין: החוק הזה סוף-סוף יעשה סדר לאותם אנשים שבעוטף-עזה, בכפרים הערביים – –

טלי פלוסקוב: תודה, חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: – – וגם בהתנחלויות, שהוקמו על-ידי מפלגת העבודה, ואל תשכחו את זה.

חיים ילין: סוף-סוף, כבר הרבה מאוד שנים, ויגיעו לשם.

חיים ילין: אל תתביישו בזה.

חיים ילין: זו הגדולה של אחדות העבודה – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: – – מפא"י ומפלגת העבודה.

חיים ילין: אל תזרקו את השורשים, בגלל זה הידרדרתם לאן שהידרדרתם.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: – – –

טלי פלוסקוב: לא מעוניינת?

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: נצביע כעת על הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות ציבוריים (תיקון מס' 4) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 24 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 נגד – 15 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות ציבוריים (תיקון מס' 4) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 32, נגד – 15, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות ציבוריים (תיקון מס' 4) עברה בקריאה הראשונה, ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/639); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 7) (החמרת הענישה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת נאוה בוקר וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נאוה בוקר, בבקשה.

נאוה בוקר: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הגשתי את הצעת החוק בתחילת גל הטרור הנוכחי ובעקבות קיומן של הפגנות תמיכה המוניות כל כמה חודשים במרכזי היישובים הערביים בישראל ובמרכזי הקמפוסים בכמה מהאוניברסיטאות המובילות בארץ.

נאוה בוקר: בהפגנות האלה שורפים המפגינים והמתפרעים את דגלי ישראל, ומייד לאחר מכן הם שבים לשגרת חייהם כאילו דבר לא השתנה.

נאוה בוקר: פעולת שרפת דגל המדינה מתפרשת כפעולה המוכיחה שאותו אדם מתנגד להמשך קיומה של מדינת ישראל – –

זהבה גלאון: מה את אומרת.

נאוה בוקר: – – והצעת החוק מבקשת להפסיק את המצב האבסורדי הזה.

נאוה בוקר: צריך לאפשר ענישה אפקטיבית ומחמירה נגד כל מי שפוגע בדגל המדינה ומבזה אותו.

נאוה בוקר: אני רוצה לציין כי שרפת דגל היא פעולה אגרסיבית, אשר מעבר למעשה השרפה עצמו יש בה מרכיב של הסתה והמרדה כנגד הריבון.

נאוה בוקר: סעיף 5 לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה קובע בנוסח המקורי שלו, כי כל אדם שפוגע בכבוד דגל המדינה, דינו מאסר עד שנה אחת.

נאוה בוקר: תקופת מאסר זו לא עולה בקנה אחד עם סעיף 167 לחוק העונשין, שמדבר על פגיעה בדגל או בסמל של מדינה ידידותית וקובע מאסר של שלוש שנים.

נאוה בוקר: אז אני חושבת שמן הראוי שעונש על פגיעה בדגל המדינה יהיה כבד מן העונשים המוטלים על פגיעה בדגליהן של מדינות ידידותיות אחרות, או לכל הפחות שווה לו.

נאוה בוקר: בהמשך לכך, סעיף 5 לחוק קובע גם אפשרות של מתן קנס בסך 300 לירות לכל מי שמשחית את דגל המדינה.

נאוה בוקר: הסכום הזה לא מעודכן לימינו.

נאוה בוקר: בהצעת החוק המקורית ביקשתי לקבוע קנס של 50,000 שקלים, אך במסגרת תיאום הנוסח – – –

מיכל בירן: נאוה, את צריכה להתלהם יותר בשביל המתפקדים – – –

נאוה בוקר: מיכל רוזין.

מיכל בירן: בירן.

נאוה בוקר: בירן, סליחה.

נאוה בוקר: במסגרת תיאום הנוסח עם משרד המשפטים התבקשתי להוסיף לקנס המרבי 8,400 שקלים ולבצע הפניה לסעיף קנס בחוק העונשין המוצמד למדד, ובכך למנוע את הצורך בתיקון גובה הקנס.

נאוה בוקר: לכן, מוצע לשנות את סעיף 5 לחוק ולקבוע מאסר של שלוש שנים או כפל הקנס, כלומר קנס בגובה מרבי של 58,400 שקלים חדשים, או שני העונשים כאחד, כי רק בדרך של חקיקה אפקטיבית ומחמירה נגד שונאי ישראל מבית ומבחוץ נדע לשמור על הריבונות שלנו בארץ-ישראל.

באסל גטאס: נאוה – – –

נאוה בוקר: אתה תומך בהצעה שלי.

באסל גטאס: – – – כתוב בהצעת חוק, איסלנד ניצחה את בריטניה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס, אני מבינה שיהיו שלוש דקות להודיע לנו על התוצאות של כדורגל.

נאוה בוקר: אני שמחה מאוד שזה מבדר אותך, אבל אנחנו נשים סוף להסתה שלכם – –

טלי פלוסקוב: יש פה הצעת חוק רצינית.

טלי פלוסקוב: באמת, קצת כבוד.

נאוה בוקר: – – חבר הכנסת.

נאוה בוקר: תודה רבה.

זהבה גלאון: מה-זה רצינית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו רשימת דוברים, ואנחנו עוברים לדוברים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי.

זהבה גלאון: אמרת שזו הצעה רצינית.

טלי פלוסקוב: כל הצעת חוק וכל חבר כנסת שעולה לכאן, אני חושבת שמגיע לו כבוד.

טלי פלוסקוב: גם לך לא נעים כשאת מדברת ומישהו באולם פה מודיע על תוצאות משחק כדורגל.

זהבה גלאון: זה משהו אחר.

נחמן שי: מה התוצאה?

עיסאווי פריג': איסלנד ניצחו 2:1.

טלי פלוסקוב: על חשבון שלוש דקות שלך, בבקשה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי, אני מוכן לדבר על התוצאה של המשחק, נראה לי שנפלה שם איזו הפתעה גדולה, אז שווה.

נחמן שי: אבל לא, אנחנו נדבר על החוק הזה, שגם הוא בעיני הפתעה משום מקום.

נחמן שי: תראו, יש כבוד גדול לדגל וכבוד לסמלים הלאומיים של מדינת ישראל, אני חושב, בסך הכול.

נחמן שי: ומי שלא מכבד, יש דרכים להעניש אותו, סבירות, והן כלולות כבר היום בחוק.

נחמן שי: לא ראיתי ואני לא מוצא שום צורך לתגבר את החוק הזה בממדים גדולים, מפלצתיים כאלה, כפי שמוצע.

נחמן שי: הלוא אני לא מאמין שבית-משפט ישפוט מישהו לכלא – –

מכלוף מיקי זוהר: למה לא?

נחמן שי: – – לשלוש שנים על פגיעה בדגל, עם כל הכבוד והאהבה שיש לנו לדגל ישראל – –

מכלוף מיקי זוהר: זה הסמל שלנו.

נחמן שי: – – ואנחנו לא זקוקים לחיזוקים.

נחמן שי: זה אצלנו עמוק עמוק בלב.

נאוה בוקר: זה מתחיל בדגל וזה נגמר ברצח של אזרחים – – –

מכלוף מיקי זוהר: זה הסמל שלנו – – – אבל לא לפגוע בכבוד הדגל.

נחמן שי: אבל אף בית-משפט לא הכניס על פשעים עמוקים וקשים מזה – – –

מכלוף מיקי זוהר: הדגל יכול להיות לא פחות קדוש מהרבה דברים אחרים.

נחמן שי: לא מכניסים לכלא.

זהבה גלאון: קדוש.

זהבה גלאון: קדוש.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

נחמן שי: לכן, יש משהו, וכנ"ל הקנס הזה של 50,000, כמעט 60,000 שקל שחברתי מציעה – הלוא אלה דברים שהם לא עולים על הדעת בחקיקה, ואני לא מבין מאין זה לקוח.

נחמן שי: האמת ששקלנו היום אחרי הצהריים להגיד שזה לא מספיק, ולהציע במקום שלוש – חמש שנים, ובמקום 50 להעלות ל-100.

נחמן שי: גם את זה אפשר להגיד, לעקוף אתכם מימין, אבל אני לא חושב שצריך להיות כך.

איציק שמולי: תשאיר משהו למושב הבא, נחמן.

נחמן שי: נשאיר משהו, שתהיה לנו גם איזו הצעת חוק, ואז אתם תצטרכו להתנגד לזה, כי איך אתם תתנגדו לכך שאני מעלה את זה משלוש לחמש ומ-50 ל-100.

יואב קיש: לא נתנגד.

נחמן שי: בקיצור, אנחנו באמת – אני אומר את זה לא מפני שאני רוצה למצוא חן פה בעיני מישהו – הדגל, הסמלים הלאומיים שלנו, חשובים, יקרים לנו, אנחנו מכבדים אותם.

נחמן שי: מי שלא מכבד, ראוי שייענש; מי שיבזה את הדגל, מי שיבזה סמלים – ייענש, וכך ייעשה.

נחמן שי: לקחתם את זה למקום שהוא מוגזם בכל קנה-מידה.

נחמן שי: למי שירצה, זה לא ירתיע, וזה לא יתרום שום דבר.

נחמן שי: זה הופך את זה למין – זה הופך אותנו – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

נחמן שי: אתה יודע איזה משטרים הופכים את הדגל – – –

מכלוף מיקי זוהר: אנשים לא ישרפו דגלים – – –

נחמן שי: מיקי ידידי, יש משטרים מסוימים – אני לא אזכיר אותם – ששם הדגל היה לב העניין, והגדילו גם את הדגלים כדי שהם יהיו הכי גדולים בעולם.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

נחמן שי: לא צריך.

נחמן שי: לא צריך.

נחמן שי: אני אומר, מוציאים את זה מפרופורציה.

נחמן שי: מוציאים מפרופורציה, שמים את זה במקום אחר רק כדי שיהיה חוק מהסוג הזה.

נחמן שי: בואו נצפה כולנו שתושבי מדינת ישראל כולם, מכל מגזר, מכל תחום, מכל חברה, יכבדו את הדגל.

נחמן שי: לא יעשו כן – ייענשו, ייענשו בצורה המידתית שכרגע ישנה.

נחמן שי: להוציא את זה מחוץ לכל מידה – בסוף זאת תהיה הפגיעה בדגל וזאת תהיה הפגיעה בסמל, שהופכים את זה למשהו שהוא יותר חשוב מאשר הם עצמם.

נחמן שי: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, עד שלוש דקות לרשותך.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להצטרף לדברי חברי חבר הכנסת נחמן שי, שאמר שיש לנו כבוד לסמלי המדינה.

זהבה גלאון: אנחנו לא עוסקים עכשיו בכבוד לסמלי המדינה.

זהבה גלאון: הצעת החוק הזו מבזה את סמלי המדינה במופרכות שלה, בענישה הפשוט-לא-פרופורציונלית על כלום.

זהבה גלאון: ועכשיו אני רוצה להעיר כמה דברים.

זהבה גלאון: אני מכירה אנשים שמבזים את סמלי המדינה.

זהבה גלאון: רק השבוע שמעתי את הרב אליהו, הרב הראשי של צפת, עונה לשאלה האם מותר לקנות במרכול – חבר הכנסת עיסאווי – האם מותר לקנות במרכול שמוכרים בו ערבים.

זהבה גלאון: הרב הראשי של צפת, חבר הרבנות הראשית, אוסר לקנות – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

זהבה גלאון: – – במרכול שקונים בו ערבים.

יהודה גליק: לא אסר.

זהבה גלאון: לא אסר, אבל הוא אסר להשכיר דירות לערבים.

זהבה גלאון: זה רב שמבזה את סמלי המדינה.

זהבה גלאון: לא ראיתי שעצרו את הרבנים שפרסמו את "תורת המלך", שמבזים את סמלי המדינה – –

יהודה גליק: עצרו אותם.

זהבה גלאון: – – ולא את בנצי גופשטיין מלהב"ה, שמבזה את סמלי המדינה.

בצלאל סמוטריץ': – – –

זהבה גלאון: ולכן, כשאתם באים עם הצעה מופרכת כזו – עכשיו, אני חייבת לומר, הייתה אמנית שעשתה את הצרכים שלה על הדגל, ממש לא לטעמי, אבל חמש פעמים חקרו אותה, חמש פעמים עצרו אותה, בזה מתעסקת משטרת ישראל?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

נאוה בוקר: – – –

זהבה גלאון: ועכשיו ההצעה ההזויה הזאת – –

מכלוף מיקי זוהר: לזרוק אותה מהמדינה – – –

זהבה גלאון: – – להחמיר את הענישה לשלוש שנים – אתם השתגעתם?

זהבה גלאון: משהו השתבש לכם במוח?

מיכל רוזין: – – –

זהבה גלאון: קודם זה המקוואות והרפורמים, ואחר כך זה השטחים והמיקרוגל של יואל חסון, ועכשיו הדגל.

זהבה גלאון: שמעתם על המושג הזה, שכבר איבד את המשמעות שלו, של להשאיר שוליים רחבים לחופש הביטוי גם אם הביטוי מקומם?

זהבה גלאון: גם כשזה מקומם אותי ששורפים – – –

יואב קיש: מה זה המיקרוגל של יואל חסון?

זהבה גלאון: מקומם אותי כששורפים את דגלי המדינה, אבל האם זה אומר – כמו שאמרה חברת הכנסת בוקר – שזה אנשים שהם נגד המדינה?

זהבה גלאון: אתם השתגעתם?

זהבה גלאון: מה קורה לכם עם ההצעות ההזויות האלה?

זהבה גלאון: את רוצה להכניס לכלא לשלוש שנים?

זהבה גלאון: את שומעת מה את אומרת – –

נאוה בוקר: כן.

נאוה בוקר: כן.

זהבה גלאון: – – כשאת עומדת כאן?

זהבה גלאון: אתם לא נורמלים.

נאוה בוקר: כי זה מתחיל בדגל וזה נגמר ברצח.

זהבה גלאון: סופית, בערב הזה לא נורמלים.

חיים ילין: זהבה, זהבה, אני רוצה את הכדור שלך.

חיים ילין: איזה כדור – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יואל חסון: זהבה, אני הייתי מציע תיקון לחוק – גם להגלות את אותם אנשים – – –

חיים ילין: היא בוכה מרוב התרגשות.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נגלה אותם.

מכלוף מיקי זוהר: יואל, אתה בעד להגלות אותם?

יואל חסון: בתנאי שאתה אתם.

עיסאווי פריג': כבוד היושב-ראש, חברים, אומנם השעה מאוחרת ועוד שלוש שעות יש סוחור – בעוד שלוש שעות יש סוחור; סוחור זה תחילת הצום.

עיסאווי פריג': ב-04:00 צריך לאכול, צריך להספיק להגיע למשפחה.

עיסאווי פריג': חברים – יש תופעה, זהבה, מעניינת.

עיסאווי פריג': מה מעניינת?

עיסאווי פריג': כל חבר כנסת זוטר מהליכוד, הוא צריך כרטיס ביקור לעולם הפוליטיקה הליכודניקית.

עיסאווי פריג': עכשיו, הם רוצים כרטיס ביקור לחלק לחברים, אז כרטיס הביקור משתנה.

עיסאווי פריג': עכשיו הגענו לכרטיס הביקור של חברת הכנסת נאוה בוקר.

עיסאווי פריג': כרטיס הביקור שלך, בחרו לך את החוק הזה, נאוה?

עיסאווי פריג': שלוש שנים, זה החוק שבחרו לך?

עיסאווי פריג': אני קורא את הצעת החוק – – –

נאוה בוקר: אתה לא מתבייש?

עיסאווי פריג': אני לא מתבייש.

עיסאווי פריג': נתנו לך כרטיס ביקור.

נאוה בוקר: למה, איפה אתה היית לפני שהגעת לכנסת?

עיסאווי פריג': נתנו לך כרטיס ביקור.

עיסאווי פריג': אני, כשאני אהיה בקואליציה, כרטיס הביקור שלי לא יהיה ברמה הזו.

עיסאווי פריג': בסדר?

נאוה בוקר: – – – מכוערות.

עיסאווי פריג': עכשיו אני קורא את הצעת החוק, חברים: מוצע להחמיר – כי צריך להחמיר, אחרת לא תיכנסי למגרש.

עיסאווי פריג': חייבת החמרה, החמרת ענישה – אז בחרנו להחמיר את הענישה בגין העבירה של הפגיעה בכבוד הדגל.

עיסאווי פריג': אני רוצה להגיד לכם, חברים מהימין, שכבודה של המדינה הוא לא בדגל.

עיסאווי פריג': מי שמביא את הכבוד של המדינה זה המדיניות שלה והפעילות שלה.

עיסאווי פריג': זה מה שמביא את הכבוד של המדינה, ולא האפליה, לא סתימת הפיות ולא הכיבוש.

עיסאווי פריג': אלו לא מביאים כבוד למדינה.

מכלוף מיקי זוהר: עוד פעם אתה מתחיל לדבר על כיבוש?

עיסאווי פריג': תגיש הצעה – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להגיש הצעת חוק שעיסאווי יפסיק לדבר על כיבוש.

עיסאווי פריג': לא לא לא, תגיש הצעת חוק וגם – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – די כבר.

עיסאווי פריג': תגיש הצעת חוק שאסור להשתמש במילה כיבוש על הדוכן.

מכלוף מיקי זוהר: אל תגיד כיבוש.

עיסאווי פריג': לא, לא, תגיש, תגיש.

מכלוף מיקי זוהר: לא רוצה – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, זה מעליב את הכנסת.

עיסאווי פריג': עכשיו תארו לכם – ויש לי שאלה: נבחר, היה לו שנה; נהיה שלוש שנים.

עיסאווי פריג': שאלתי – – –

יואל חסון: אז תספח, חבר הכנסת זוהר.

מכלוף מיקי זוהר: אל תגיד כיבוש.

מיכל רוזין: מי אתה שתגיד לו מה להגיד ומה לא להגיד?

עיסאווי פריג': שאלתי: כשאתם מדברים על כבוד, לא חשבתם על הכבוד של תושבי הפריפריה, שאתם מפלים אותם?

עיסאווי פריג': זה לא אומר לכם כלום?

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה – – – מה אתה?

עיסאווי פריג': יש לי שאלה נוספת אלייך: בחרת 58,400; איך הגעת לסכום הזה?

עיסאווי פריג': בחרת קנס 58,400.

עיסאווי פריג': מה הנוסחה?

עיסאווי פריג': שאני אבין, שבקדנציה הבאה אולי נביא טייס אוטומטי לנוסחה, שהיא תתעדכן בהתאם.

עיסאווי פריג': לא, שנבין, רוצים להצביע.

עיסאווי פריג': איך הגעת לנוסחה הזאת?

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': חברים, אמרו לפני שאתם, החקיקה – – –

זהבה גלאון: תסביר את הסוגיה.

טלי פלוסקוב: לא לא לא, לא מסבירים שום דבר.

טלי פלוסקוב: זמנך תם, נא לסכם.

עיסאווי פריג': משפט, לקחו לי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש וחברים, חקיקה כזו – אתם מבזים את המדינה בחקיקה הזו.

עיסאווי פריג': תדעו לכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת עמר בר-לב, נמצא?

טלי פלוסקוב: – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא.

עיסאווי פריג': ביום העצמאות, כמה דגלים שורפים – – –?

זהבה גלאון: מה הנוסחה?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', כבר הזמנו חבר כנסת נוסף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג'.

זהבה גלאון: זוהר, – – – חשובה: מה הנוסחה ל-54,800?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גלאון, היו לך שלוש דקות להביע את עמדתך, בסדר?

טלי פלוסקוב: אז בואו ניתן להשיב.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

יהודה גליק: בואו נשמע את הסטנד-אפ הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סטנד-אפ?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה אתה מתחרה עם מישהו על המעמד של – אז אני אגיד לך אחר כך גם אחר כך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אעוד'ו באללה מן א-שיטאן א-רג'ים, בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני מתבונן בחוק הזה, ואני – ממש מילה במילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש חוק שלא משנים בו כלום אלא את הגודל של הענישה, את ההיקף של הענישה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני שואל שאלה: החוק הזה – ויש חברי כנסת שצחקו מה זה לירה, אפילו אנשים שכחו שהמטבע של המדינה היה לירה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז שהיה לירה ואחר כך יש את השקל ואת השקל החדש – כל כך הרבה שנים מאז חקיקת החוק הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חברת הכנסת נאוה בוקר, האם בדקת לפני שבאת להגדיל את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עזבי את הפופוליזם, אני מדבר ממש ישר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם בדקת – אני שואל את השאלה: האם בדקת כמה אנשים הועמדו לדין על החוק הזה ונענשו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבדקי.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אומר שאתה תשמע ואולי תבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תשמע ואולי תבין, אגיד לך למה.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי תשתוק רגע ואז תבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי, אולי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מבטיח לך שתבין, אבל תהיה אפשרות.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא יכול להגיד לי לשתוק, זה דבר ראשון.

מכלוף מיקי זוהר: דבר שני, אני יכול ללמד אותך.

מכלוף מיקי זוהר: לא רק שאני אבין, אני יכול ללמד אותך.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר שני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד קצת צניעות לא תזיק לך.

מכלוף מיקי זוהר: גם לך לא תזיק.

מכלוף מיקי זוהר: ודבר שלישי, אני אומר לך: לא נורא אם לא תשרפו דגלים.

מכלוף מיקי זוהר: לא נורא.

מכלוף מיקי זוהר: אני יודע שזה קשה – – – לא נורא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פשוט כנראה יש לך בעיה בהבנת הנשמע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תשמע, אולי תבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך בעיה בהבנת הנשמע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק כזה, שלא יושם – חוק כזה שקיים הרבה שנים ולא יושם – היום באים כאילו להכפיל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כאילו שהייתה הענישה, והענישה הייתה לא אפקטיבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגישו כתבי-אישום והענישו אנשים, והענישה לא הייתה אפקטיבית, לכן עכשיו באים להחמיר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה טיפשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פשוט מאוד, זה טיפשות.

מכלוף מיקי זוהר: אתה חכם גדול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב שגילית משהו לפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז ככה, חוק כזה שלא יושם – – –

מכלוף מיקי זוהר: הוא חושב שהוא יכול ללמד אותי, להסביר.

מכלוף מיקי זוהר: תתחיל לכבד את הדגל, ולא נצטרך את החוק הזה.

קריאות: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה יש חוק כזה בעולם?

מיכאל אורן: בארצות-הברית יש חוק כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, שורפים דגל שם.

נאוה בוקר: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אני אשאל שאלה: מה הסמלים של המדינה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאנחנו גם נבין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם משתנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה כל ממשלה משנה את הסמלים?

מכלוף מיקי זוהר: שבעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא משנה את הסמלים כי היא משנה את הערך של הסמלים.

מכלוף מיקי זוהר: – – – מהם שבעת סוגי השלטון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא משנה את הערך של הסמלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו שיבוא ויגיד לי למה אני צריך לעמוד להמנון שמדבר על "נפש יהודי הומייה"?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה מדבר אלי?

ענת ברקו: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אזרח המדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם את רוצה שאני אעמוד להמנון, הוא צריך להתייחס לכל האזרחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא מתייחס אלי.

ענת ברקו: אני מבטיחה לך הרצאה – – –

טלי פלוסקוב: אני הוספתי לך דקה כבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני אומר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: חוק שלא יושם, חוק שבהסבר שלו אומר:

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשמעו, בואו – –

מכלוף מיקי זוהר: מה כואב לך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – בואו נלמד את האזרחים הערבים לקח.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בואו נלמד אותם לקח – זה לא יעבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי החוק הזה הוא פופוליסטי, אין לו ערך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, התיקון לחוק הזה הוא תיקון מיותר, הוא תיקון הזוי, הוא תיקון לא מידתי, אין בו צורך.

מיקי לוי: אל תלמדו אותנו איזה כבוד לתת לדגל ולסמלי המדינה.

מיקי לוי: אנחנו חונכנו לתת כבוד.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כן, אבל יש כאלה שלא.

מיקי לוי: החוק הזה – – –

מכלוף מיקי זוהר: יש כאלה שלא.

מיקי לוי: החוק הזה הוא לא מידתי, והוא לא יבוא לידי מימוש, והוא הזוי.

מיקי לוי: הוא הזוי.

מיקי לוי: וחברי הכנסת מאגודת ישראל, שאינם נוכחים פה – אני אספר לכם כי אני הסתובבתי במאה-שערים בל"ג בעומר וביום העצמאות ובשאר חגי ישראל, כשהדגלים נתלשים מהאוטובוסים של "אגד" ומהמכוניות הפרטיות שלנו, כולל מכונית השרד שלי שהיה עליה מספר משטרתי – –

נאוה בוקר: יושב-ראש המפלגה שלך – – –

מיקי לוי: – – וכמה דגלים נשרפו בל"ג בעומר וביום העצמאות כי זה לא יום העצמאות של העדה החרדית.

מיקי לוי: ואני שואל אתכם, כמה כאלה הובאו לדין?

מיקי לוי: אף אחד, וטוב שכך.

מיקי לוי: אבל ביום שמישהו כאן יתהפך לו המוח ויתפסו כמה כאלה במאה-שערים ויביאו אותם לדין, אני רוצה לראות את השר ליצמן, את חבר הכנסת גפני, איך כולם מתרוצצים בחדרי חדרים אחרי מפקד המחוז על מנת להוריד את רוע הגזירה.

מיקי לוי: ולכן, זהו חוק מיותר, לא מידתי.

מיקי לוי: איננו זקוקים לחוק כדי לכבד את הסמלים של המדינה, לא את המנורה, ולא את הדגל ולא את ההמנון.

מיקי לוי: אנחנו גדלנו בארץ הזו וחונכנו לכבד אותם.

מכלוף מיקי זוהר: אתה כן, יש כאלה שלא.

מיקי לוי: 58,000 השקלים – –

מכלוף מיקי זוהר: יש כאלה שלא.

מיקי לוי: – – לא יוסיפו להרתעה, תאמינו לי.

מכלוף מיקי זוהר: ועוד איך שכן.

מיקי לוי: אני מזמין אתכם, אני מזמין אתכם לסיור מודרך שלי ביום העצמאות במאה-שערים.

מיקי לוי: אני מזמין אתכם לסיור מודרך שלי בל"ג בעומר בשכונות מסוימות – איך הדגל נישא לראש התורן על ראשו של המן הרשע בקצה המדורה ונשרף, ונשרף.

מכלוף מיקי זוהר: – – –

מיקי לוי: והלב נחמץ.

מיקי לוי: הלב נחמץ, חבר הכנסת מיקי זוהר.

מיקי לוי: ולכן אני אומר לך, אותי אל תלמד איזה כבוד אני אתן לדגל, הצדעתי לו כל חיי, 24 שנות שירות, בכמה וכמה אירועים, בכמה וכמה מפגשים, בכל אירוע, בכל מצעד.

טלי פלוסקוב: נא לסכם, אדוני.

מיקי לוי: ולכן, זהו תיקון לחוק הזוי ומיותר לחלוטין.

מיקי לוי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס.

אמיר אוחנה: באסל, אין איזה משט, משהו?

אמיר אוחנה: מאוחר פה.

מכלוף מיקי זוהר: באסל, איך אתה מתמודד עם החלטת סיעת רע"ם-תע"ל – איך זה נקרא עכשיו?

מכלוף מיקי זוהר: איך אתה מתמודד עם ההחלטה?

מכלוף מיקי זוהר: אתה מוכן לקראת הקריירה החדשה שלך?

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש – – –

יואל חסון: אדוני יושב-ראש הוועדה – – –

נאוה בוקר: אתה פחות מדבר כשהוא וחנין זועבי – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, נא להירגע.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי זוהר, חבר הכנסת מיקי זוהר.

באסל גטאס: כנראה מיקי זוהר מתעורר אחרי 24:00.

טלי פלוסקוב: אני ממש מבקשת ממך להירגע הערב, או הלילה.

באסל גטאס: דיברתי על יואל חסון שהוא מתעורר אחרי 23:00, מיקי אחרי 24:00.

טלי פלוסקוב: נכון, כן.

באסל גטאס: כנראה ה"ריטלין" שלו, כבר עבר התוקף, ואז הוא, את יודעת, עכשיו ב"היי".

טלי פלוסקוב: כן.

באסל גטאס: אני, בנאומי הקודם, דיברתי על שני התהליכים שקורים כאן בכנסת: מצד אחד חקיקה נגד זכויות אדם, נגד חירויות, הצרה שהולכת ממש בכיוון של הצרת כל השוליים של הדמוקרטיה לכיוון של שלילת חירויות וכו'; מצד שני דיברנו על חקיקה למען המתנחלים, הגברת האחיזה, הגברת הכיבוש, הנצחת הכיבוש.

באסל גטאס: ועל החוק הקודם אמרתי שיש בו ציניות, ניצול העניין של שוויון כביכול לערבים ולפריפריה בשביל להכשיר את ההתנחלויות, את השרץ של הבנייה וכאילו המעמד החוקי של ההתנחלויות.

באסל גטאס: אבל החוק הזה, נאוה, תסלחי לי, הוא חוק מהאסכולה הראשונה, של שוב שלילת חופש ביטוי, הצרת חירויות, שלילת חירויות, אבל גם טיפשות.

באסל גטאס: שם ציניות, כאן טיפשות.

נאוה בוקר: יהיה לכם על מה – – –

באסל גטאס: איזו, איזו מדינה מגינה על הסמלים הלאומיים שלה?

באסל גטאס: אני מבין, סמלים הם חלק מבניית האומה, חלק מבניית האתוס, היהודים חזרו אחרי אלפיים שנה, ערבוב של דת ולאום, והגברה, וחינוך, אבל להגיע למצב – את יודעת מה?

באסל גטאס: תגדירי לי, מה זו פגיעה בסמל?

באסל גטאס: מה זו פגיעה בדגל?

נאוה בוקר: – – –

באסל גטאס: מה זו פגיעה – שרפה?

נאוה בוקר: היו דוגמאות מאוד יפות.

באסל גטאס: אם מישהו עומד ומשתין על הדגל, זו פגיעה?

נאוה בוקר: ועוד איך.

באסל גטאס: אם מישהו עומד וקורע את הדגל, זו פגיעה?

באסל גטאס: זה מצדיק שלוש שנים?

נאוה בוקר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: מצדיק יותר.

באסל גטאס: הטיפשות כאן היא בזה שאתה חושב שמי שעושה את זה יורתע על-ידי – – –

מכלוף מיקי זוהר: בוא נראה.

באסל גטאס: ועובדה, מה שאמר לך מיקי או חבר הכנסת חאג' יחיא ואתה לא אפילו הקשבת – – –

מכלוף מיקי זוהר: בוא נראה, בוא נראה.

באסל גטאס: ואני גם בספק שאם היית מקשיב היית מבין שהחוק הקיים, בעונשים הקיימים, לא השתמשו בו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אתה יודע איזה ספק יש?

מכלוף מיקי זוהר: יש ספק אחד, ספק אחד, באסל – אם תהיה בכנסת הבאה או לא.

באסל גטאס: יעני, לא הגיע עד כדי כך שאתה תוכל להבין: יש לנו עונשים, אבל לא חזקים מספיק, אנחנו צריכים להגביר את הענישה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי זוהר, חבר הכנסת מיקי זוהר.

באסל גטאס: תפסיקו עם זה, זו פוליטיקה, פוליטיקה זולה – – –

מכלוף מיקי זוהר: זה הספק היחידי.

מכלוף מיקי זוהר: לא בטוח שתהיה חבר כנסת, זה ספק גדול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי זוהר, אני לא אפסיק את הדובר עד שאתה לא תפסיק להפריע לו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

באסל גטאס: אם הדור הבא של חברי הכנסת של הליכוד הוא כמו מיקי זוהר ונאוה בוקר – –

טלי פלוסקוב: תודה.

באסל גטאס: – – אז אני אומר לכם, אתם לא תישארו בשלטון הרבה זמן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

מכלוף מיקי זוהר: זה הספק הכי גדול, אם תהיה בכנסת הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא ספק?

מכלוף מיקי זוהר: זה ספק.

באסל גטאס: אני מאוד אופטימי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

יחיאל חיליק בר: מיקי זוהר, אני יודע שקשה, קשה להתבונן במראה ולהבין שאתה שייך לממשלה ולמפלגה שהיא פקה-פקה, היא דיבורים, היא חלשה, היא תבוסתנית.

יחיאל חיליק בר: הנה, תבקש זכות תגובה עכשיו?

יחיאל חיליק בר: תבקש זכות תגובה, ואני אתן לך עוד כמה סיבות לבוא ולבקש זכות תגובה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש את הזמן הזה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אני לא מוכן להפרעות האלה.

יחיאל חיליק בר: שלפחות ישמע על מה זכות תגובה.

יחיאל חיליק בר: באה נאוה בוקר, חברת כנסת מוכשרת בסך הכול, ומציעה הצעה להעלות משנה לשלוש שנים; מיקי זוהר אומר שהחוק ירתיע, כי זה עולה משנה לשלוש שנים.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני רוצה לראות, איפה הממשלה הזאת הייתה כשביזו את הדגל עד עכשיו?

יחיאל חיליק בר: מי נכנס לכלא לשנה כששרפו דגלי ישראל בהפגנות, כשחרבנו על דגל ישראל במצגות, כשהוציאו אותו לא יודע מאיפה, אני רוצה להגיד לך, איזה אמן?

מכלוף מיקי זוהר: בשביל זה יש את החוק הזה.

יחיאל חיליק בר: רגע, אבל הכנסת אותו לשנה?

יחיאל חיליק בר: קנסת אותו ב-300 לירות?

מיקי לוי: – – –

יחיאל חיליק בר: אתה יודע שהחוק האחרון שהם מתקנים – מיקי לוי, תקשיב – החוק האחרון שהם מתקנים אומר שהוא נותן קנס של 300 לירות; עכשיו אתם נזכרים לתקן?

מכלוף מיקי זוהר: אתה פונה אלי?

מכלוף מיקי זוהר: תפנה לממשלת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אתם יודעים למה אתם נזכרים לתקן עכשיו?

מכלוף מיקי זוהר: אני צריך לאכוף?

יחיאל חיליק בר: אגב, אתה יודע למה נאוה מציעה רק שלוש שנים?

מכלוף מיקי זוהר: חיליק, אני רשות אוכפת?

יחיאל חיליק בר: בוודאי.

מכלוף מיקי זוהר: אני רשות אוכפת?

יחיאל חיליק בר: אתה ממשלה, ואתה אחראי על הרשות האוכפת, בוודאי.

יחיאל חיליק בר: והכנסת, שיש לכם בה רוב, אחראית.

יחיאל חיליק בר: אבל כשמבזים את הדגל אף אחד לא נכנס לכלא, וכשמטילים עליו את הצרכים אף אחד לא נכנס לכלא, אבל מעלים מ-300 לירות ל-50,000 ומשנה לשלוש – למה?

יחיאל חיליק בר: בוא אני אגיד לך למה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: כדי להגיד: אנחנו ציונים, לאומנים.

יחיאל חיליק בר: לאכוף אנחנו לא נאכוף, אבל אנחנו נגדיל את החוק, אנחנו נראה כמה יש לנו גדול בשביל מרכז הליכוד, לא משנה שלא נאכוף אותו.

יחיאל חיליק בר: את יודעת על מה אתם מחפים, נאוה?

יחיאל חיליק בר: וזה הכי כואב לי – אתם, מיקי, רוצים להראות כמה אתם ציונים, כי אתם בפועל כל כך תבוסתניים, מובילים את ישראל למדינה דו-לאומית שמחסלת את הרוב היהודי, חזקים מול ה"חמאס" והולכים ומלקקים לו עם טורקיה.

יחיאל חיליק בר: כל מה שאתם צריכים לעשות אתם עושים אפס – –

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יחיאל חיליק בר: – – אבל בדיבורים אתם כאלה חזקים: ליברמן יחסל את ה"חמאס", נתניהו חזק מול ה"חמאס".

יחיאל חיליק בר: ה"חמאס" בינתיים משפיל, קיץ אחרי קיץ – שמראה שאנחנו לא מסוגלים למוטט אותו, על אף ההבטחות.

יחיאל חיליק בר: אבל בדיבורים אתם חזקים.

יחיאל חיליק בר: ולכן, כשאתם לא מצליחים במעשים – –

יואב קיש: חיליק, זה – – –

יחיאל חיליק בר: – – אתם באים ומראים כמה אתם מאיימים וגדולים על הקהל – –

נאוה בוקר: – – –

יחיאל חיליק בר: – – בזה שאתם מוסיפים עוד שנתיים לחוק הדגל.

יחיאל חיליק בר: בואו נראה אתכם מכניסים אחד לכלא על זה שהוא ביזה את הדגל.

יחיאל חיליק בר: אגב, אני לא נגד.

יחיאל חיליק בר: מי שמבזה את דגל ישראל צריך לקבל עונש, ועונש חמור, אבל לא – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – – אכיפה.

יחיאל חיליק בר: מה זו אכיפה?

יחיאל חיליק בר: מיקי.

יחיאל חיליק בר: מה זו אכיפה?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יחיאל חיליק בר: אכיפה של מה?

מכלוף מיקי זוהר: – – –

יחיאל חיליק בר: תראו שאתם חזקים מול ה"חמאס".

נאוה בוקר: – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תראו שאתם חזקים מול הטרור.

יחיאל חיליק בר: ארבעה חודשים של אינתיפאדה לא הצלחתם למגר.

טלי פלוסקוב: תודה.

יחיאל חיליק בר: אתם ממשלת – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: – – פקה-פקה, שטובה בדיבורים ואפס מעשים – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת לסיים.

יחיאל חיליק בר: – – והגיע הזמן שתורידו את המסכה מהפרצוף – –

נאוה בוקר: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: – – ותודו שאתם תבוסתנים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מעוניין לעלות?

יואל חסון: רק כשחיליק יורד.

יואל חסון: אני לא אסתום לו את הפה.

טלי פלוסקוב: הוא כבר ירד.

קריאה: – – –

יואל חסון: אני לא אסתום לו את הפה.

קריאה: טלי – – –

טלי פלוסקוב: אתה תוכל להתייחס אחרי ההצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי ההצבעה?

נאוה בוקר: כן.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים נעולה, לידיעתכם, כן?

טלי פלוסקוב: אדוני, שלוש דקות.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, קודם כול אני רוצה לומר לך שהאופוזיציה מודה מקרב לב לקואליציה על יום הדיונים הארוך והחשוב הזה שמתקיים כאן, באמת – – –

יואב קיש: בבקשה – – –

יואל חסון: ממש – – –

יואב קיש: בבקשה.

יואב קיש: אבל אתה חייב לנו סיפור על – – –

יואל חסון: טוב שכך.

יואב קיש: – – – שלך.

יואל חסון: טוב שכך.

יואל חסון: טוב שכך.

יואל חסון: את יודעת, חברת הכנסת בוקר, איזה פתוס.

יואל חסון: וואו, איזה פתוס.

נאוה בוקר: איזה שחקן קולנוע – – –

יואל חסון: אילו מילים.

יואל חסון: אילו מילים גדולות, ענקיות.

קריאה: – – –

יואל חסון: הצגת את החוק הזה – –

קריאה: – – –

יואל חסון: – – כאילו השמש תזרח מחר – –

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: – – ואזרחי ישראל כולה ירגישו שחר של יום חדש.

נאוה בוקר: – – – הבית"רי – – –

יואל חסון: איזו התרגשות.

יואל חסון: איזו התרגשות.

קריאה: – – –

יואל חסון: אני אומר לך, אני כולי, חברת הכנסת בוקר, נרגש עד עמקי נשמתי.

יואל חסון: ואני אפילו אומר וטוען: איך עשו העיתונים טעות כזאת – –

נאוה בוקר: איפה – – –?

נאוה בוקר: יואל.

יואל חסון: – – וסגרו את הגיליון לפני שיספיקו להודיע שהחוק הזה עבר?

יואל חסון: איך סגרו את העיתונים?

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: איך יכול להיות?

יואל חסון: איך ידעו מצביעייך שאת הולכת להעביר חוק כזה דגול?

יואל חסון: איך?

יואל חסון: אבל את יודעת מה?

יואל חסון: אני שואל שאלה אחרת.

נאוה בוקר: אתה לא חייב לשאול – – –

יואל חסון: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחרת.

קריאה: – – –

נאוה בוקר: אני לא עונה – – –

יואל חסון: אגב, גברתי את יכולה לשבת, כי את מסתירה לחבר הכנסת אוחנה.

יואל חסון: את יכולה לשבת.

יואל חסון: אני אבל רוצה לשאול אותך, חברת הכנסת בוקר.

יואל חסון: חבר הכנסת אוחנה, אני עזרתי לך.

יואל חסון: אל תפריע לי.

אמיר אוחנה: אגב, חוק דגול כזה – – –

יואל חסון: בוא, בוא.

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: איך אומרים אצלנו: בוא, בוא.

נאוה בוקר: – – –

יואל חסון: בכל אופן, אני רוצה לומר לך, חברת הכנסת בוקר.

יואל חסון: אני בא ושואל: איפה – –

קריאה: – – –

יואל חסון: – – איפה הפתוס הזה?

יואל חסון: איפה ההגנה על סמלי המדינה כשזה בא לזה שדגל, דגל – את שומרת עליו עם 58,400 שקלים – –

נאוה בוקר: זה משרד המשפטים – – –

יואל חסון: – – אבל מי שמכה בחיילי צה"ל באלות ומי שפוגע בחיילי צה"ל – את משלמת 2 מיליון דולר לראש?

קריאה: – – –

יואל חסון: 2 מיליון דולר לראש.

יואל חסון: דגל – 58,000; לפגוע בחייל צה"ל – אנחנו משלמים 2 מיליון דולר לראש.

יואל חסון: איפה הפתוס שלך במקרה הזה?

יואל חסון: איפה?

יואל חסון: איפה הגאווה של שמירה על סמלי המדינה?

יואל חסון: מה, צה"ל והחיילים זה לא סמלי המדינה?

יחיאל חיליק בר: – – –

יואל חסון: החיילים שלנו לא חשובים שככה את הסכמת למכור אותם ב-20 מיליון דולר פיצוי למי שהכה חיילים?

יואל חסון: ואת באה, מדברת אתי היום על החוק הזה.

יואל חסון: אני אגיד לכם לסיום דבר אחד, חברי חברי הכנסת: אני לא אסלח, לא אסלח, לשני השחקנים האלה שעשו כל מיני דברים בזויים עם דגל ישראל, שבגללם אנחנו צריכים לסבול חוקים מגוחכים כמו החוק הזה.

יואל חסון: תודה רבה.

קריאה: אבל החוק לא – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת איזה בית-ספר למשחק אתה סיימת, אבל בטח סיימת אותו בהצלחה רבה.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – –

יחיאל חיליק בר: אני אבקש מהיושבת-ראש לחזור בה מההערה – – –

טלי פלוסקוב: – – אינו נוכח.

יואל חסון: אני נעלבתי, גברתי היושבת-ראש.

נאוה בוקר: אנחנו מעדיפים – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין.

יחיאל חיליק בר: הודעה אישית – – –

יואל חסון: אני מבקש הודעה אישית על מה שנאמר כאן כרגע.

יחיאל חיליק בר: לא, מגיע לו.

יואל חסון: זה נגע אלי.

יחיאל חיליק בר: מגיע לו.

יואל חסון: אני לא צוחק, אגב.

קריאה: – – –

יואל חסון: אני מבקש הודעה אישית.

יחיאל חיליק בר: זה העלבת – זה, אגב, זה עבירה פלילית.

יחיאל חיליק בר: זה העלבת עובד ציבור.

קריאה: ממש, ממש.

טלי פלוסקוב: זה שציינתי – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

טלי פלוסקוב: באמת, נו, באמת.

יואל חסון: אני מבקש הודעה אישית.

טלי פלוסקוב: נו, באמת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: מה פתאום – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

קריאות: – – –

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת שקט באולם.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: את צודקת, "הקאמרי" הפסיד שחקן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שקט באולם.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה – –

טלי פלוסקוב: אנחנו פה בדיון על הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

קריאות: – – –

חיים ילין: – – אני מאוד שמח להודיע לכם שעכשיו כבר זה יום של שחר חדש – 00:30 כבר.

חיים ילין: אחלה דיונים.

חיים ילין: רק התעוררתי.

חיים ילין: תראו, אני אגיד לכם למה דומה החוק הזה: זה בדיוק כמו גומייה שמותחים אותה, ובסוף היא נקרעת.

חיים ילין: כשאנחנו עוברים את הגבול של החקיקה לגבי הסמלים שלנו – בדיוק הדבר הזה נקרע.

חיים ילין: זה זילות, אני אומר לכם את זה, של הסמלים ושל דגל ישראל.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי מי שבאמת מחנך לדגל, לא צריך חקיקה בכלל.

חיים ילין: לְמה החקיקה הזאת, ריבונו של עולם?

חיים ילין: אני מאוד מעריך אותך, נאוה, אני אומר לך את זה עכשיו, באמת, אבל עברנו פה איזשהו גבול.

חיים ילין: כשעוברים את הגבול הזה, אנחנו עושים את הפעולה ההפוכה, וזה מה שקורה עם החוק הזה.

חיים ילין: מה עכשיו יקרה?

חיים ילין: מי שיביע בעד ומי שיצביע, אז הוא יותר ציוני, הוא יותר פטריוט?

חיים ילין: ומי שיצביע נגד, הוא אנטי-ציוני?

חיים ילין: הוא לא פטריוט?

עיסאווי פריג': עוכר המדינה.

חיים ילין: אני חייב להבין את זה.

נאוה בוקר: כן, כן – – –

חיים ילין: מה המשמעות?

חיים ילין: כן?

נאוה בוקר: כן.

חיים ילין: כן?

נאוה בוקר: כן.

חיים ילין: לא מספיק שלחנו את ילדינו למלחמה להגן עלייך, את אומרת את הדברים האלה?

יואל חסון: – – –

חיים ילין: מה זה הדבר הזה?

חיים ילין: זה בדיוק הזילות.

חיים ילין: זה בדיוק מתי את, עם החוק הזה, קורעת את הגומייה, ולא רק, אלא גם את העם הזה.

חיים ילין: ואת הגבול הזה עברתם בחוק הזה.

חיים ילין: זה נקרא זילות של חוק שפוגע בסמל.

חיים ילין: סמלים לא צריכים חוק; סמלים הם ערך.

חיים ילין: מתי אנחנו נתחיל לחוקק פה על ערכים?

חיים ילין: זה שר החינוך.

חיים ילין: זה התפקיד שלו – לחנך, לחנך ולחנך: לאהבת הארץ, לאהבת הדגל ושמירת המדינה.

חיים ילין: ואת זה לא צריך לחוקק.

קריאות: – – –

חיים ילין: ברגע שמחוקקים את זה, אנחנו נופלים למלכודת של פופוליזם בשביל שאת תיבחרי עוד פעם בתוך מרכז הליכוד.

חיים ילין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, רשימת הדוברים תמה.

טלי פלוסקוב: לכן – יש אפשרות לחברת הכנסת נאוה בוקר לעלות לדוכן.

טלי פלוסקוב: האם את מעוניינת, גברתי?

טלי פלוסקוב: לא?

מיקי לוי: כן, כן, שתעלה.

מיקי לוי: נשמע אותה.

טלי פלוסקוב: עוברים להצבעה?

מיקי לוי: שתעלה, שתעלה.

מיקי לוי: למה לא?

טלי פלוסקוב: להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, רבותי.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 7).

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 25 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – 14 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 7) (החמרת הענישה), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

חיים ילין: – – –

טלי פלוסקוב: בעד – 24 חברי כנסת, 14 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 7) (החמרת הענישה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה הראשונה, ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/640); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים אל הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 19) – –

מיקי לוי: – – –

טלי פלוסקוב: – – (כניסה למטווחים), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: לרשותך עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק.

יהודה גליק: לא צריך את כל עשר הדקות.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחשב בכם, אני מסתכלת על השעון.

ענת ברקו: אני מתכבדת להגיש בזאת לקריאה ראשונה את הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 19) (כניסה למטווחים), התשע"ו–2016.

ענת ברקו: קודם כול, הסתבר לי, הגיעו אלי כל מיני פניות שנכנסים למטווחים באופן חופשי, כלומר, יורים גם אנשים שאינם מוסמכים, מתאמנים גם אנשים שעוסקים בפעילות עבריינית, טרוריסטים; יש להם עקבות של אבק שרפה על הידיים – זה גם מסדר להם את האליבי במקרה של חקירה.

ענת ברקו: גם היו מקרים של התאבדויות בתוך מטווחים, וגם ילדים שהשתמשו במטווח ובעצם נכנסו וירו, כמובן כשהם לא מורשים.

ענת ברקו: זה נושא חשוב מדי – ירי בנשק בכדורים חיים וללא בדיקות מקדימות.

ענת ברקו: התקנות אינן נותנות את המענה הרצוי ואת ההסדרה הנדרשת כדי לנהל מטווחים באופן אחיד, עם כללים מאוד ברורים.

ענת ברקו: הבעיה היא שסעיף 7ב לחוק כלי הירייה פשוט מנוסח באופן כללי מדי, ומכאן שגם הוראות הקבע שמתבססות עליו אינן מצע חקיקתי מוצק.

ענת ברקו: התיקון הבא מציע שסעיף 7ב ינוסח כך שיתווה את שיקול הדעת של הרשות המוסמכת ויקבע עבורה עקרונות שעל בסיסם אותה רשות תעצב מחדש את הוראות הקבע לירי במטווחים – למטווחי קליעה, כמובן.

ענת ברקו: לכן, הנושאים שהחוק עוסק בהם הם תנאים לכניסה למטווח; סוג כלי הירייה והתחמושת המותרים לשימוש במטווח; חובותיהם של בעלי תפקידים במטווח, כולל לעניין ניהול המטווח ופיקוח על המתאמנים בו; אופן השימוש בכלי הירייה במטווח; בטיחות והגנה, כולל האמצעים הנדרשים; טיפול בפגיעות גוף שאירעו בשטח המטווח; מבנה המטווח – איך הוא אמור להיות בנוי, לדוגמה, באופן שיותאם לקליבר של כלי הנשק שבו יורים; וגם חובה של תיעוד ורישום של המתאמנים, תקינות המטווח ואמצעי הבטיחות בו, כולל הליקויים ואירועי הבטיחות ופגיעות בגוף שאירעו במטווח.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, תן לנו בבקשה לסיים את הישיבה בשקט.

מיקי לוי: נאוה הלכה – – –

ענת ברקו: הוראות הקבע הללו – סליחה, חבר הכנסת לוי, אתה מבין בחוק הזה, אז כדאי שגם תקשיב.

מיקי לוי: נאוה הלכה.

חיים ילין: אנחנו בעד, מה את רוצה?

חיים ילין: את יכולה להפסיק, כי אנחנו נצביע בעדך.

ענת ברקו: כבר אני מסיימת את החוק הזה.

ענת ברקו: אוקיי.

ענת ברקו: כלומר, הוראות הקבע יוצבו בכניסה לכל מטווח ויחייבו את הנמצאים במטווח.

ענת ברקו: חשוב להדגיש שהתיקון שלי אינו בא לחייב את פקיד הרישוי לקבוע הוראות אחידות, הן לבעלי רישוי לנשיאת נשק שמשתמשים בו במטווח והן לכאלה שמשתמשים במטווח למרות שאין להם רישיון לשאת נשק.

ענת ברקו: פקיד הרישוי בהחלט רשאי לקבוע הוראות שונות לאלו שיש להם רישוי לעומת אלו שאין להם.

ענת ברקו: החוק הזה גם כולל תיירים ואנשים שמזדמנים וכן ירי ספורטיבי, גם העניין הזה יוסדר בחוק.

ענת ברקו: כמובן, השוני בהוראות אמור לנבוע מהצורך לשמור על בטיחות במטווח.

ענת ברקו: אני רוצה להדגיש: החוק עוסק במטווחים פרטיים ואינו חל על מטווחים צה"ליים או משטרתיים, שבעניינם ישנן פקודות הצבא והמשטרה והן נותנות את המענה, והם אינם רלוונטיים לענייננו.

ענת ברקו: הצעתי כוללת הסדרה של עניין חשוב שאי-הסדרתו עלולה לעלות בחיי אדם.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לשר גלעד ארדן ולמשטרת ישראל, ליועצת המשפטית של ועדת החוץ והביטחון עורכת-הדין מירי פרנקל-שור, לעידו, ליועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים יואל הדר, ותודות לחבר הכנסת דודי אמסלם, שהוביל את החוק בוועדת הפנים.

ענת ברקו: תודה, ואני אודה על תמיכתכם בחוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת ענת ברקו.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת מנו טרכטנברג – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אגב, הרשימה נעולה, לידיעתכם.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל בירן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – מוותרת; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 19) (כניסה למטווחים), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 26 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 19) (כניסה למטווחים), התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 23 חברי כנסת, מתנגדים – 2.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 19) (כניסה למטווחים), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איוב קרא מבקש להצטרף לתומכים, לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: מי עוד?

טלי פלוסקוב: זהו?

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/642); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127) (הסתה או שידול לעריקה של מי שהתנדב לשירות בכוח מזוין), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת יואב קיש, דוד ביטן ואיילת נחמיאס ורבין וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש יציג את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: עד עשר דקות לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושבת-ראש, השר, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעה פשוטה יחסית.

יואב קיש: היא באה לתקן מה שאני קורא לקונה בחקיקה.

יואב קיש: חוק העונשין מגן בנושא ההסתה על חיילים שהתגייסו לצה"ל עקב חוק שירות חובה, חוק גיוס חובה.

יואב קיש: בעצם מתנדבים לצה"ל, כביכול אומנם משרתים במדים, אותו דבר, והם חיילים זהים, לצורך העניין, אבל בגלל שהם התנדבו והם לא תחת חוק שירות חובה, הם לא מוגנים בנושא ההסתה.

יואב קיש: כך נוצר מצב שמי שמסית כנגד חיילים שהתנדבו מהמגזר הנוצרי והמוסלמי והבדואי, בעצם כביכול יכול לחמוק תחת הדבר הזה.

יואב קיש: אנחנו מכירים את התופעות האלה, ולצערי גם נתקלתי בהן בוועדת חוקה, שחברי כנסת מהמגזר הערבי, במקום לתמוך בחוק הזה ולהגיד שהחוק הזה הוא הוגן וצודק, יצאו כנגדו והצביעו כנגדו גם בוועדה.

יואב קיש: אז אנחנו באים לתקן פה באמת עוול מאוד פשוט, עוול שהפלה לרעה מתנדבים שרוצים לקחת חלק בעם ישראל, שרוצים להיות שותפים למדינת ישראל, שחובה עלינו לחזק אותם, חובה עלינו לתמוך בהם וחובה עלינו להגן עליהם כמו שמגינים על כל אחד מאלה שמשרתים בצה"ל, בין אם זה חובה ובין אם זה התנדבות.

יואב קיש: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד לגבי המגזר החרדי.

יואב קיש: הייתה איזו שמועה, כביכול, שהם היו, לא היו, כן היו, מה היו, וכאילו היה פה איזה דיל.

יואב קיש: אז בואו, אני אשים את זה הכי פשוט על השולחן: ההצעה הזאת נבעה בכלל מגיוס נוצרים – בדיוק לטפל בדבר שאמרתי.

יואב קיש: החיילים החרדים שמתגייסים לצה"ל משרתים תחת חוק שירות חובה, לא בהתנדבות, ולכן זה לא רלוונטי ואין לזה שום קשר לעניין.

יואב קיש: אז כל מי שמדבר על חרדים – נא לשים את זה בצד; זה לא לענייננו.

יואב קיש: מה שחשוב להבין זה הדבר הזה.

יואב קיש: ואני רוצה לדבר על נושא אחר, שקצת הסעיר פה את הכנסת.

חיים ילין: – – – 35, כבר מי שעושה מילואים עושה – – –

יואב קיש: אני רוצה לדבר על מה שקראו לו "חוק בג"ץ".

יואב קיש: למה קראו לו חוק בג"ץ?

יואב קיש: כי אפילו עוד לא הבינו על מה אני מדבר.

חיים ילין: למה את זה?

יואב קיש: ואני מצטער להגיד – אנחנו ביום שני נעשה דיון בוועדת הכנסת, אני אציג שם את כל הדברים בצורה מסודרת, בעזרת השם גם נביא שופטים, נביא גם שרי משפטים בדימוס, נדון בזה בצורה מקצועית ורצינית וניקח החלטה בוועדת הכנסת.

יואב קיש: מפה לבוא להגיד שאני אויב הדמוקרטיה?

יואב קיש: הרי זה בדיוק ההפך.

יואב קיש: אתם יושבים בכנסת, חברים, אתם יושבים בכנסת.

יואב קיש: אנחנו מנהלים פה דיונים, זה מצוין, מתווכחים.

יואב קיש: בסופו של דבר יש החלטה.

יואב קיש: את ההחלטה הזו – המינימום שיהיה זה כבוד שלנו לא ללכת לבג"ץ לערער עליה.

יואב קיש: תאמינו לי, יהיו מספיק ארגונים ועמותות שיעשו את זה, וטוב שכך.

יואב קיש: אף אחד לא מנסה למנוע את זה.

יואב קיש: אתם יודעים, דיברתי עם חברי כנסת לשעבר – איך זה נקרא?

יואב קיש: חכ"לים.

יואב קיש: דיברתי אתם, שאלתי אותם: מה אתם חושבים?

יואב קיש: אז אמרו לי מהשמאל ומהימין: אני ברמה האישית לקחתי החלטה שאני נגד הכנסת לא הולך לבג"ץ.

יואב קיש: לי זה לא ראוי, זה לא מכבד; זה פוגע בכבודי ופוגע בכבוד המקום שאני נמצא בו.

יואב קיש: מה אתם רוצים?

יואב קיש: שהכנסת תהיה תת-ועדה של בג"ץ?

יואב קיש: באמת, לשם הגענו?

יואב קיש: ולא אמרתי לא להגיש בג"צים נגד הממשלה.

יואב קיש: זה לגיטימי.

יואב קיש: הממשלה היא אורגן נפרד, היא רשות נפרדת, ואתה כחבר כנסת לא משפיע על הממשלה, לך תגיש בג"ץ.

יואב קיש: למה אומרים – חבר הכנסת פולקמן, לצערי, הדוגמה שנתת לא רלוונטית.

יואב קיש: אמרת: יש לי בעיה שמעבירים את רשות השידור למודיעין במקום לירושלים – הגשתי בג"ץ.

יואב קיש: מה שנקרא: אהלן וסהלן.

יואב קיש: אבל למה אתה יוצא נגד החוק הזה בלי שאתה מדבר אתי, בלי שאתה בודק את זה?

יואב קיש: לא מתאים.

יואב קיש: חברים, בואו נהיה קצת יותר רציניים.

יואב קיש: מספיק עם הפופוליזם.

יואב קיש: אני רוצה לכבד את המקום הזה.

יואב קיש: אני חושב שלמקום הזה מגיע הכבוד שלו.

יואב קיש: אנחנו כחברי כנסת מנהלים מאבקים פרלמנטריים ולעתים מפסידים ולעתים מנצחים, ולעתים בקואליציה – וכן, אני גם יודע שאני אהיה באופוזיציה.

יואב קיש: ואני אומר לכם, כשאני אהיה באופוזיציה אני את המקום הזה אכבד, את ההחלטות שלו אני אכבד.

יואב קיש: אני אלחם בכל הדרכים שלי פה, בתוך הבית, כי לפה נבחרתי.

יואב קיש: מי שמע על דבר כזה בארצות-הברית?

יואב קיש: מי שמע על דברים כאלה?

יואב קיש: רק במדינת ישראל זה הפך להיות כך.

יואב קיש: ומי מביא את זה?

יואב קיש: אנחנו מביאים את זה על עצמנו.

יואב קיש: אבל לא, כי יש כותרות, אז בוז'י: הורסים את הדמוקרטיה, וכל אחד קופץ.

יואב קיש: מישהו טרח להרים טלפון, לדבר, להבין על מה מדובר?

יואב קיש: מישהו קרא את הצעת החוק לפני שהגיב על הפרסום הראשון, כשזה יצא?

קריאות: – – –

חיים ילין: דבר לקואליציה.

יואב קיש: שמעתם.

יואב קיש: ונתתי – גם לחברים בקואליציה הסברתי את זה.

חיים ילין: די, חבר'ה, די, די.

חיים ילין: זה חוק שעדיין לא קיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא רוצה שיגיעו לבג"ץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז – – – את האומץ, תכינו ותחוקקו, שתהיה חוקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שתהיה חוקה לא יהיה צורך לדבר על זה.

יואב קיש: יש לך חוקי-יסוד, שגם בהם צריך – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל חוקי-יסוד – גם בג"ץ מפרש אותם.

יואב קיש: – – רוב מיוחד.

יואב קיש: וגם בחוקה, דרך אגב, גם כשיש חוקה ויש בית-משפט לחוקה – גם אז לפרלמנט יש זכות לתקן את החוקה.

יואב קיש: מה לעשות, בסוף, הפרלמנט – גם את החוקה יודע לתקן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מי – – –

יואב קיש: אפשר להגיד מה החוקים, אבל הוא יתקן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואב קיש: גם חוקה צריך לתקן, ומי שמחליט – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שמחליט זה בג"ץ.

יואב קיש: – – בסופו של דבר העם זה הריבון, והבית הזה מייצג את העם, לא שום מקום אחר.

יואב קיש: ואנחנו ניתן למקום הזה את הכבוד שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

מירב בן ארי: – – –

רחל עזריה: – – – פה אנחנו אמורים לקבל את ההחלטות.

יואב קיש: הריבון זה העם – –

רחל עזריה: – – –

יואב קיש: – – ואנחנו מייצגים את העם, לא בית-המשפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואב קיש: ועם כל הכבוד, בואו אנחנו נשמור על הכבוד של הבית הזה.

יואב קיש: זה לא ראוי, וזה פוגע בנו – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואב קיש: – – וזה פוגע בך, וזה פוגע בכל אחד מאתנו שאנחנו אחרי החלטה פה הולכים לבג"ץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עוד – – – נגד הבג"ץ.

קריאות: – – –

יואב קיש: אני רוצה לסיים ולומר שאני מבקש – ביום שני הקרוב אנחנו הולכים לערוך דיון, אני קורא לו "מקצועי".

יואב קיש: חברים, זה לא קואליציה–אופוזיציה, זה החברים בבית הזה – של מה שהם חושבים על הבית הזה.

יואב קיש: אני מבקש מכל החברים לבוא ולשמוע ולהשמיע – – –

מירב בן ארי: תודה רבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אל תבקש משמעת קואליציונית אם אתה רוצה דיון ענייני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תבקש משמעת קואליציונית.

יואב קיש: אז אתה יודע מה – אני לא מבקש משמעת קואליציונית – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נראה.

יואב קיש: – – בסדר?

יואב קיש: הנה, אני אומר פה מעל הבמה הזאת, אני אומר את זה עכשיו, ואתה אומר ככה.

יואב קיש: אני רוצה דיון ענייני, בסדר?

יואב קיש: זאת ועדת הכנסת כוועדה, יש בה חברים מכל סיעות הבית, והיא תיקח את ההחלטה, לא אף אחד אחר.

יואב קיש: זה יהיה חוק של ועדת הכנסת, שיקודם רק אם ועדת הכנסת תחליט ברוב בוועדת הכנסת לקדם אותו, בסדר?

יואב קיש: מקובל?

יואב קיש: אז זה העניין.

דוד ביטן: לא, אבל – – –

מירב בן ארי: – – –

יואב קיש: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים, רבותי.

טלי פלוסקוב: מירב בן ארי, חברת הכנסת; חברת הכנסת זהבה גלאון; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; חברת הכנסת תמר זנדברג; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חברת הכנסת עליזה לביא – מוותרת.

חיים ילין: תשאלי אם יש מישהו שרוצה לדבר.

טלי פלוסקוב: אני לא יכולה, אני חייבת לעבור על הרשימות האלה.

טלי פלוסקוב: אם כן, אתם מחקתם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת אלעזר שטרן – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – מוותר; חבר הכנסת חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי.

מירב בן ארי: מה, אתה רציני?

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, בבקשה, נא להנמיך קצת את הקול, להנמיך בבקשה את הקול, אנחנו לא שומעים כאן.

מיקי לוי: תאפסו לי, בבקשה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, אני נותנת לך שלוש דקות.

מיקי לוי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני יושב-ראש – מרכז הקואליציה חבר הכנסת ביטן, החוק הזה הוא חוק מצוין, ואנחנו נתמוך בו ונעביר אותו.

מיקי לוי: לא לשם כך עליתי.

מיקי לוי: אני עדיין מתייחס לחוק הדגל שעלה כאן לפני שני חוקים.

מיקי לוי: אתם יודעים, לא ראיתי אצלכם איזה גילויי שמחה, לא ראיתי אצלכם איזשהן מחיאות כף כנהוג במחוזותינו כשחוק עובר בקריאה ראשונה אחרי שהוא עבר בטרומית.

מיקי לוי: אתם יודעים שהחוק הזה הזוי, אתם יודעים שהחוק הזה מיותר.

מיקי לוי: וכשישבתי שם ובדקתי את טבלת החוקים ההזויים בכנסת הזאת, בבית הזה, גיליתי – –

מיכל בירן: הייתה תחרות קשה.

מיקי לוי: – – להפתעתי שבתחרות הזו קפץ חוק הדגל למקום הראשון בטבלת החוקים ההזויים בבית הזה.

אמיר אוחנה: זה חוק דגול – – –

מיקי לוי: ולכן, ולכן, ידידי חבר הכנסת, אני מבקש מכם:

מיקי לוי: אל תביישו את עצמכם, אל תביישו את הבית הזה.

מיקי לוי: מקום ראשון בטבלת התחרות של החוקים ההזויים של הכנסת: חוק הדגל, שהוגש – שלוש שנים ענישה ותיקון ל-58,400, כדברי חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

מיקי לוי: לאלוהים הפתרונים איך יודעים, איך, באיזה טבלת "אקסל" הגיעה המחוקקת לסכום הזה.

אמיר אוחנה: לא, זה לא כזה דרמטי – – –

מיקי לוי: זה דרמטי לחלוטין, כי בחוק הזה אתם מביישים את הבית.

מיקי לוי: במקום הראשון בטבלת ההישגים – –

אמיר אוחנה: החוק – – –

מיקי לוי: – – של החוקים ההזויים.

מיקי לוי: החוק הזה תפס מקום ראשון.

מיקי לוי: ראוי שאתם תקברו אותו, כי אתם מביישים את עצמכם.

מיקי לוי: מקום ראשון בטבלת החוקים ההזויים.

מיקי לוי: בראבו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס.

שולי מועלם-רפאלי: באסל בתפקיד נסים זאב.

קריאה: אני לא מאמין.

קריאה: יום עסל, יום בסל.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

באסל גטאס: תודו לאל שאני לא מבקש לדבר עשר דקות או 15 דקות במקום כל החברים שלי שוויתרו.

טלי פלוסקוב: בדיון הזה זה לא רלוונטי.

באסל גטאס: כן, כן, אני יודע, אני יודע.

באסל גטאס: גברתי, זה ממש אבסורד שעומד חבר הכנסת קיש, מצד אחד מגיש בעצמו חוק – חוק ששולל חופש ביטוי, מונע שיח ציבורי, סותם פיות – ומצד שני בא ואומר:

באסל גטאס: אני אביר הדמוקרטיה ורוצה להגן על הבית הזה ולמנוע מחברי הכנסת ללכת לבג"ץ כדי לא לבייש את הבית הזה.

באסל גטאס: אתה מבייש את עצמך.

באסל גטאס: הלילה, הערב הזה, ביישתם ותקעתם את הדמוקרטיה, שכאילו הבית הזה בא להגן עליה, כמה וכמה פעמים.

באסל גטאס: כמה חוקים העברתם שהם אנטי-דמוקרטיים.

באסל גטאס: דמוקרטיה זה לא רק שלטון הרוב.

באסל גטאס: זה לא רק שלטון הרוב.

באסל גטאס: וכשנציג של מיעוט, גם אם הוא חבר כנסת, רוצה להתגונן מפני עריצות השלטון של הרוב – מותר לו.

באסל גטאס: חובתו ללכת לסעד בכל מקום אחר, כולל בבית-המשפט העליון.

באסל גטאס: מה אתה מגיש בחוק הזה?

באסל גטאס: אני יודע שבשורה התחתונה כל הניסיון של גיוס בחורים נוצרים לצה"ל נכשל.

ענת ברקו: הוא לא נכשל.

באסל גטאס: המספרים מדברים על זה, המספרים שקיבלתי משר הביטחון בשאילתה רשמית – –

שולי מועלם-רפאלי: למה אתם כל כך מודאגים אם הוא נכשל?

באסל גטאס: – – המספרים על ניירות של משרד הביטחון אומרים שנכשל.

באסל גטאס: אתם נכשלתם – –

קריאה: – – – כמה שזה מעצבן אותך – – –

באסל גטאס: – – לא תצליחו להפריד את הנוצרים מהעם שלהם, מהאומה שלהם – –

יהודה גליק: אתה – – –

באסל גטאס: – – וזכותי להמשיך ולקרוא לכל הבחורים הנוצרים ולקרוא לאלה שהתנדבו – –

ענת ברקו: זה המקום היחיד במזרח התיכון שיש בו נוצרים.

באסל גטאס: – – כקורבנות של ההסתה, לקרוא להם לחזור לחיק העם שלהם – –

ענת ברקו: זה המקום היחיד שנשארו בו נוצרים.

באסל גטאס: – – ולעזוב את צה"ל.

מירב בן ארי: – – –

באסל גטאס: תכירו בעובדה: יש מיליון וחצי ערבים פלסטינים אזרחי המדינה שרואים בשטחים שטחים כבושים – –

מיקי לוי: – – –

באסל גטאס: – – ורואים בצבא צבא כיבוש – –

מיקי לוי: – – –

באסל גטאס: – – ורואים כזכותם וחובתם המוסרית שלא להתגייס ולקרוא לכל אחד שהתגייס לעזוב את צבא הכיבוש הזה.

באסל גטאס: זה אלף-בית של זהות לאומית; זה אלף-בית של כבוד לאומי.

באסל גטאס: אתם רוצים אותנו בלי כבוד?

יהודה גליק: – – –

באסל גטאס: אנחנו מגינים על הכבוד שלנו, ונמשיך להגן על הכבוד שלנו.

באסל גטאס: החוק שלך, יואב קיש, לא ימנע מאתנו לעשות את זה.

יהודה גליק: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה, חבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – מוותר; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע כעת על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127) (הסתה או שידול לעריקה של מי שהתנדב לשירות בכוח מזוין), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 27 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127) (הסתה או שידול לעריקה של מי שהתנדב לשירות בכוח מזוין), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 27 חברי כנסת, שלושה מתנגדים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מוסיפים את השר בנט כתומך ה-28.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 127) (הסתה או שידול לעריקה של מי שהתנדב לשירות בכוח מזוין), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/620); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת עליזה לביא וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: גברתי חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך עד עשר דקות להציג את הצעת החוק.

עליזה לביא: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עליזה לביא: הצעה אחרונה הערב.

עליזה לביא: תודה שאתם פה.

עליזה לביא: אני מביאה להצבעה את הצעת חוק כלי הירייה – הגבלת גיל למתן רישיונות לכלי ירייה.

עליזה לביא: אז במה דברים אמורים, חברי וחברותי חברי הכנסת?

עליזה לביא: אנחנו מתקנים הערב פער נוסף, תוצר של חקיקה מיושנת, שכמו חוקים רבים נוספים הותאמה לסיפור חיים של גברים.

עליזה לביא: החוק בגרסה הנוכחית שלו – גברתי, אומנם הבית ריק, אבל אפשר קצת שקט?

טלי פלוסקוב: בהחלט.

טלי פלוסקוב: צודקת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בבקשה להוריד את הקול אם אתם מעוניינים לדבר.

טלי פלוסקוב: האולם ריק ושומעים כל מילה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי, אנחנו שומעים אתכם.

עליזה לביא: החוק בגרסה הנוכחית שלו קובע שתנאי הסף לקבלת רישיון נשק במדינת ישראל הוא הגעה לגיל 21.

עליזה לביא: ומהו גיל 21 הישראלי?

עליזה לביא: זהו גיל של השחרור של הגברים מהצבא.

עליזה לביא: המטרה של התיקון היא פשוטה: לענות על הכשל הקיים בנוסח הזה, שאינו מאפשר לנשים רבות המסיימות את שירותן לפני גיל 21 לעבוד במקצועות אבטחה לאחר השירות שלהן.

עליזה לביא: מה המשמעות המיידית של המצב הזה?

עליזה לביא: שחיילות רבות שנשאו נשק במהלך השירות לא יכולות להוציא רישיון לנשק עם השחרור ולעסוק במקצועות שדורשים נשיאת נשק.

עליזה לביא: בעקבות התיקון חיילות וחיילים שהשלימו שירות צבאי מלא יוכלו להגיש בקשה לקבלת רישיון מייד בתום השירות, כפוף לשיקול דעתו של השר.

עליזה לביא: אני חייבת להודות שהופתעתי לגלות שבעוד במסגרת הצבאית המגמה היא לשלב נשים בתפקידי לוחמה ויצירה של גדודים מעורבים – ורק עכשיו שמענו על הגדוד הרביעי שהולך ונפתח – דווקא במישור האזרחי אנחנו לא כל כך מתקדמים.

עליזה לביא: כידוע, המקצועות האלה של האבטחה, במיוחד במציאות הישראלית, הם מקצועות שצריך אותם מאוד, הם מקצועות נדרשים.

עליזה לביא: חברות האבטחה משוועות לתגבור בכוח-האדם, ולאחרונה אף הוזכר שזה יהיה מקצוע מועדף.

עליזה לביא: לכן, באמצעות החוק הזה אנחנו מרוויחים פעמיים: פעם אחת במענה לצורך תעסוקתי שנמצא חסר היום – החברות זקוקות לתגבור; ופעם שנייה, הנשים הצעירות שמשתחררות מהצבא ורוצות או בוחרות לעבוד במקצוע אבטחה – שהמקצוע הזה לא יהיה חסום בפניהן.

עליזה לביא: ופעם נוספת – אנחנו שמים סוף לאפליה רבת השנים.

עליזה לביא: באמת הגיע הזמן לשים לה סוף.

עליזה לביא: אני רוצה לברך על שיתוף הפעולה עם השר לביטחון פנים גלעד ארדן ועם הצוות המקצועי במשרד.

עליזה לביא: יחד גיבשנו נוסח מוסכם להצעת החוק שבמסגרתה שירות צבאי מלא ייחשב קריטריון במסגרת מכלול שיקולי הדעת הניתנים לשר.

עליזה לביא: אני רוצה להודות לאנשי המשרד על שיתוף הפעולה, וגם ליושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת דוד אמסלם וליושב-ראש ועדת החוץ והביטחון חבר הכנסת אבי דיכטר על קידום הצעת החוק.

עליזה לביא: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חברת הכנסת מירב בן ארי; חברת הכנסת זהבה גלאון; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; חברת הכנסת תמר זנדברג; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב; חבר הכנסת אמיר אוחנה; חבר הכנסת חאג' יחיא – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי; חבר הכנסת אורן אסף חזן; חבר הכנסת באסל גטאס; חבר הכנסת יחיאל חיליק בר; חבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 28 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20 נגד – 2 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 20 חברי כנסת, שני חברי כנסת התנגדו, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 20) (מתן רישיון לחיילים משוחררים שטרם מלאו להם 21 שנים), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת חוץ וביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, כ"ב בסיוון התשע"ו, 28 ביוני 2016, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.