ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 137, 2016-06-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ו בסיוון תשע"ו, 22 ביוני 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הבנקאות (רישוי) (תיקון מס' 22) (סגירת סניפים), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעקב פרי, ענת ברקו ואלי אלאלוף בנושא: הסדרת מעמדם של הפוסט-דוקטורנטים ועצירת בריחת המוחות בישראל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו גם מקבלים בברכה קורס קצינים מתקדם של מטה משטרת ישראל הנמצאים ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: סיור פורה ומוצלח לכם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני שר הבריאות, חבר הכנסת יעקב ליצמן, בבקשה, תעלה לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: שר הבריאות ישיב על שאילתה דחופה מס' 205 מאת חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: קמפיין תזונה נכונה במגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חאג' יחיא, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, משרד הבריאות יצא לאחרונה בקמפיין הסברה על בעיות ההשמנה בקרב ילדים, תוך התעלמות מהילדים מהאוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברצוני לשאול: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יֵצֵא המשרד בקמפיין דומה בשפה הערבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הקמפיין נועד לילדים ולמשפחות מהמגזר היהודי בלבד? 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם תתייחס לאוכלוסייה הערבית כמו לאוכלוסייה היהודית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, דבר ראשון, אני רוצה לאחל לך שוב מזל טוב והרבה בריאות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, משרד הבריאות רואה חשיבות רבה בהפעלת קמפיינים ותוכניות התערבות במגזר הערבי ופועל בהתאם, כפי שיפורט להלן: המשרד מפעיל תוכניות רבות לקידום בריאות במגזר הערבי, ובכלל זה במסגרת תוכנית "אפשריבריא".

יעקב ליצמן: ניתן לציין, למשל, שכמה רשויות ערביות נכללו במסגרת הפיילוט שנערך בנושא לרשויות: פעילות ובריאות.

יעקב ליצמן: כמו כן נערכו פגישות רבות עם מנהיגות הקהילה הערבית במסגרת התוכנית.

יעקב ליצמן: באשר לקמפיינים שנערכים לאחרונה – בשנת 2016.

יעקב ליצמן: מתחילת ינואר 2016 ועד היום פורסמו מודעות רבות בשפה הערבית בנושאי בריאות: תשע מודעות בעיתון "פנורמה", שבע מודעות בעיתון "כל אל-ערב" ושבע מודעות בעיתון "א-סנארה".

יעקב ליצמן: סך הכול פורסמו 23 מודעות מתוך 99 מודעות שפורסמו בעיתונים בתקופה זו, יותר מ-20% מהמודעות.

יעקב ליצמן: כמו כן, אתר משרד הבריאות המתורגם לשפה הערבית כולל מידע והמלצות בנושא תזונה, בין היתר בנושאים האלה: 1.

יעקב ליצמן: המלצות תזונה לחגים של הציבור הערבי; 2.

יעקב ליצמן: המלצות לחג הרמדאן; 3.

יעקב ליצמן: המלצות לעיד אל-אדחא; 4.

יעקב ליצמן: בימים אלו מעדכנים דף בנושא עיד אל-פיטר; 5.

יעקב ליצמן: תורגמו הדפים של פירמידת המזון; 6.

יעקב ליצמן: קמפיין בנושא מלח.

יעקב ליצמן: באשר לסרטון המשקאות הממותקים, הרי שהוא תורגם לערבית והופץ ברשת, כמו הסרטון בשפה העברית.

יעקב ליצמן: בנוסף, נציין כי לאחרונה הקצה המשרד שני תקנים למשכילים ערבים אשר יאיישו משרות במחלקה לקידום בריאות ובמחלקה לתזונה בשירות בריאות הציבור, במטרה לפתח עוד תוכניות התערבות ספציפיות במגזר הערבי.

יעקב ליצמן: אנו עובדים עם הרשות לפיתוח כלכלי של המגזר הערבי כדי לקדם תוכניות המותאמות לחברה הערבית.

יעקב ליצמן: כמו כן קיימת נציגות של המגזר הערבי בוועדת האסדרה המקדמת תזונה בריאה, כדי לתת מענה המותאם לצורכי החברה הערבית.

יעקב ליצמן: בקיצור נמרץ, התשובה: אנחנו דואגים לכולם.

יעקב ליצמן: בבריאות אין מחסומים.

יעקב ליצמן: הכול אותו דבר למגזר היהודי והערבי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן – לחברי הכנסת איציק שמולי וטלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר ישיב לכולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, הפרסום באתר האינטרנט הוא זמני ליום-יומיים, וזה נעלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רציתי לשאול אם יש את אותם קמפיינים באתר של משרד הבריאות בשפה הערבית – כי חיפשנו ולא מצאנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא, האם יש לשר כוונות שגם השפה הערבית תופיע באופן קבוע ומלא בכל הקמפיינים ובכל הפרסומים של משרד הבריאות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני השר, קודם כול זאת הזדמנות טובה לברך אותך שוב על מה שאתה עושה במשרד.

איציק שמולי: אני חושב שאתה עושה פעילות מצוינת במשרד, וכולם צריכים להודות לך על כך.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך:

איציק שמולי: לפני כמה חודשים העליתי כאן

איציק שמולי: הצעת חוק לגבי טיפולי שיניים לאזרחים ותיקים.

איציק שמולי: אמרת שהעניין בבדיקה, ולבך במקום הנכון, ואתה רוצה לעשות את זה.

איציק שמולי: שאֵלתי: האם יש התקדמות בעניין?

איציק שמולי: האם אתה רואה אפשרות לקדם את העניין בזמן הקרוב?

איציק שמולי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר ישיב לכולם.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, בבית-החולים סורוקה, שהוא בית-החולים היחיד שמשרת את כל האוכלוסייה הבדואית בנגב, לרבות רהט, יש מחסור בתקנים לרופאים, לאחים ולאחיות.

טלב אבו עראר: יש לנו, ברוך השם, הרבה רופאים שסיימו ועברו את הבחינה, אבל אין תקנים שם, בבית-החולים סורוקה, דבר שגורם לעיכובים.

טלב אבו עראר: חולים ואחרים שמגיעים לבית-החולים סורוקה עומדים שם בתורים.

טלב אבו עראר: רציתי שמשרדך, כבודך, יתערב בזה ויוסיף תקנים.

טלב אבו עראר: זה הרי בית-החולים היחיד לכל האוכלוסייה הבדואית, כולל באר-שבע והשכנים.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני לא אתן לשום אפליה – לא בפרסום, בשום דבר – בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה יהודית.

יעקב ליצמן: אני חושב שמגיע לכולם אותו דבר; בריאות שייכת לכולם אותו דבר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באתר.

יעקב ליצמן: אמרתי, היות שאני – אתה יודע, אני לא מסתכל באתרים.

יעקב ליצמן: אז אני צריך לבדוק אם יש ומה המצב.

יעקב ליצמן: אז אשאל אחרי השאילתות.

יעקב ליצמן: אני ארד לחדר ואני אבדוק אצלי מה קרה.

יעקב ליצמן: אבל העיקרון אומר, חד-משמעית, שלא יהיה שום שינוי בין זה לזה.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת שמולי, חד-משמעית, אנחנו דנים ורוצים אולי במסגרת התקציב להכניס פה ושם.

יעקב ליצמן: דיברתי עם השרה גילה גמליאל, ואנחנו מחפשים.

יעקב ליצמן: זה תקציב לא קטן.

יעקב ליצמן: מדובר, נדמה לי, על למעלה מ-100 ומשהו מיליון שקל.

יעקב ליצמן: אבל בכל אופן אנחנו מחפשים את הדרך לכלול את זה.

יעקב ליצמן: אני מקווה שתהיה לי בשורה בשבועות הקרובים.

יעקב ליצמן: אני לא מבטיח, אבל נראה לי שתהיה.

יעקב ליצמן: לגבי תקנים בסורוקה – קודם כול, סורוקה, צריך להבדיל: יש בתי-חולים של קופת-חולים כללית, בתי-חולים שהם ממשלתיים, ויש ציבוריים.

יעקב ליצמן: בית-החולים סורוקה שייך לקופת-חולים כללית.

יעקב ליצמן: לקראת התקציב נדבר גם על תקנים חדשים נוספים בכל בתי-החולים.

יעקב ליצמן: לקראת הדיון התקציבי הבא – ברור שצריך להוסיף רופאים, צריך להוסיף תקנים.

יעקב ליצמן: האוכלוסייה גדלה, ואנחנו במשא-ומתן – במשרד האוצר ובמשרד הבריאות דנים גם בזה.

יעקב ליצמן: אני מבין שצריך להעלות, אבל אני מניח שזה לא יהיה בדיוק במספר התקנים שאתה רוצה או בית-החולים רוצה, אבל בהחלט, צריך תוספת תקנים.

יעקב ליצמן: אל תשכח שאנחנו צריכים לדאוג לכל האוכלוסייה, ולא רק לבית-החולים סורוקה.

יעקב ליצמן: אבל בהחלט אנחנו דנים על זה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יעקב ליצמן, שר הבריאות, על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכוון להזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: השר אריאל ישיב על שאילתה דחופה מס' 206 מאת חבר הכנסת איציק שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הרג מאות עטלפים בחדרה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני כבוד השר – נושא השאילתה: הרג מאות עטלפים בחדרה.

איציק שמולי: ביום חמישי נהרס בחדרה – יותר נכון בלילה בין חמישי לשישי – מבנה נטוש ששימש כבית זה כ-20 שנה לאלפי עטלפים.

איציק שמולי: אף שהיה ידוע על הימצאות העטלפים והתקיימו הליכים להצלתם, ההריסה התבצעה.

איציק שמולי: רצוני לשאול: 1.

איציק שמולי: מה עשה ויעשה המשרד בעניין?

איציק שמולי: 2.

איציק שמולי: מה ייעשה כדי למנוע אירועים דומים בעתיד?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: תודה לחבר הכנסת שמולי.

אורי אריאל: קודם כול, אני שמח שיש מודעות הולכת וגדלה, ודאי בבית הזה, חברי הכנסת, אבל גם בציבור, לנושא צער בעלי-חיים, כמו שציוותה עלינו התורה וכמו שיש בחוקים שלנו, וטוב שכך, ואני שמח לטפל בכל מקרה ובכל בעיה שנולדה.

אורי אריאל: 1.

אורי אריאל: אנחנו כמשרד כמובן לא ידענו על הריסת הבית, ולא היינו מעורבים בשום צורה.

אורי אריאל: פניתי לראש עיריית חדרה, שבמקרה או שלא במקרה הוא גם יושב-ראש ועדת צער בעלי-חיים – אני מקווה שאני אומר את זה נכון.

אורי אריאל: איך קוראים לזה?

איציק שמולי: בשלטון המקומי.

יולי יואל אדלשטיין: בשלטון המקומי.

אורי אריאל: בשלטון המקומי.

אורי אריאל: כן, תודה – היושב-ראש.

אורי אריאל: ברח לי.

אורי אריאל: זאת אומרת, הוא איש בעל מודעות לעניין, מתעסק בעניין.

אורי אריאל: מה שהוא אומר, שאכן התקבלה פנייה מעמותת "תנו לחיות לחיות", או ארגונים אחרים.

אורי אריאל: סגנית ראש העיר חדוה יחזקאלי, הממונה על תיק הגנת הסביבה, עומדת בקשר רצוף עם אנשי העמותות הפועלות למען העטלפים, עם היזם, עם אנשי רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע, על מנת לוודא כי הנהלים נעשים בתיאום בין הצדדים.

אורי אריאל: בין היתר סיירו במקום לפני ההריסה וקיימו ישיבה שבה הוחלט לפתוח במבנה שני פתחים ייעודיים שיאפשרו לעטלפים לצאת מן המבנה עם תחילת ההריסות.

אורי אריאל: במהלך פתיחת הפתחים כמסוכם קרס חלק מן הבניין, בין היתר כתוצאה מכשלים שנגרמו בעקבות הפסקת בנייתו בעבר.

אורי אריאל: הוא נבנה שלא לפי התקנים, וכשנגעו בו הוא כנראה קרס כתוצאה מהניסיון לפתוח פתחים לעטלפים.

אורי אריאל: 2.

אורי אריאל: המשרד בודק את הפרטים לעומק.

אורי אריאל: אם נמצא שהיו הפרות של דין צער בעלי-חיים – כמובן נמשיך בחקירה, ואם יהיה צורך כמובן נגיש תלונות.

אורי אריאל: נמצה את ההליכים בעניין הזה כפי שצריך, ונעשה את הדברים כדי שהמקרים האלה לא יישנו.

אורי אריאל: אנחנו עומדים בקשר עם השלטון המקומי כדי להוציא רענון ותזכורת, ואם צריך – גם שיפור של הוראות מסוימות בנושא צער בעלי-חיים, כדי שמקרה כזה או דומה לו לא יישנה.

אורי אריאל: אנחנו מקווים שהמודעות של ראשי הערים, שזה בתוקף אחריותם, תביא לכך שמקרים כאלה לא יחזרו.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת איציק שמולי, וכן לחברי הכנסת תמר זנדברג וטלב אבו עראר, ואז השר יתייחס לכל השאלות.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני השר.

איציק שמולי: ראשית, אני מבקש ומצפה שאתם בכל מקרה תיכנסו לעניין ותבצעו חקירה משלכם.

אורי אריאל: נכנסנו.

אורי אריאל: חבר הכנסת שמולי, אמרתי.

אורי אריאל: אני אומר במפורש: נכנסנו, אנחנו נמצה את כל ההליכים שמוטלים עלינו.

איציק שמולי: מצוין.

אורי אריאל: נתתי רקע יותר רחב.

איציק שמולי: אני רוצה רק להסב את תשומת לבך.

איציק שמולי: אני הייתי בסוד העניינים.

איציק שמולי: אני יודע, לכנסת יש עניינים "קצת" יותר חשובים מכמה מאות עטלפים שהרגו בסוף שבוע, אבל אני ראיתי את התמונות ואני התחלחלתי.

איציק שמולי: ומה שסיפרו לך – וזה התבטא בתשובה שלך – זה פשוט שקר.

איציק שמולי: להגיד שמפני שמישהו פתח חלון בקיר – גם למה צריך לפתוח חלון בקיר?

איציק שמולי: מי שראה את המבנה רואה שהכול שם פרוץ.

איציק שמולי: להגיד שמפני שפתחו חלון בקיר כל העסק קרס, זה פשוט שקר.

איציק שמולי: היו הריסות מכוונות.

איציק שמולי: יותר מזה, אתה יודע מה האבסורד הגדול?

איציק שמולי: שבשבועות האחרונים התנהל משא-ומתן להעברה מוסדרת של העטלפים מהמקום הזה למקום ייעודי בעמק-האלה.

איציק שמולי: מה הייתה הבעיה לעשות את הדברים באופן מסודר ולהציל חיים של עוד כמה בעלי-חיים?

איציק שמולי: ועל זה באמת כל ההתקוממות והתרעומת.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לך משפט אחד ברמה העקרונית: אני יודע שהלב שלך במקום הנכון בעניין של צער בעלי-חיים, ואני אומר לך שמאז הוחלט שהסמכויות של אכיפת צער בעלי-חיים נשארות במשרד שלך יש ירידה דרמטית באיכות התפקוד של יחידת הפיצו"ח במשרד.

איציק שמולי: לא שקודם היא הייתה כליל השלמות, אבל נראה שהדברים עוברים לידה ושום דבר לא מזיז לה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג – בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אדוני השר, אני רוצה רק להצטרף במילה לנושא העטלפים, כי אותו מקרה חזר במבנה בבסיס נטוש של צה"ל לפני כמה חודשים.

תמר זנדברג: קרה אותו דבר.

תמר זנדברג: כלומר, יש כאן איזו תחילה של הבנה – וציינת בתחילת דבריך – תחילה של הכרה בנושא העטלפים והצורך לשמר אותם ולהעביר אותם ממקום למקום, אבל משום מה זו כבר פעם שנייה לפחות שהדברים האלה נופלים בין הכיסאות, ובית-המשפט פוסק, אבל לא מספיק, ונהרס, ובדיוק בבסיס צה"ל קרה אותו דבר, שבמסגרת מגעים עם המשרד להגנת הסביבה – צה"ל לא ידע והרס את המבנה, ועטלפים גם שם נהרגו.

תמר זנדברג: אז אני מברכת על הכניסה שלך לנושא, אבל זה צריך להיכנס הרבה יותר לסדר-היום.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אותך שאלה נוספת, בנושא אכיפה בעבירות התעללות בבעלי-חיים: פניתי למשרדך פעמיים בחודש האחרון, בשני מקרים באמת מחרידים של כמעט-סדיזם בבעלי-חיים – אחד מהם על-ידי שכן, והשני, לצערנו הרב, על-ידי בעלים של אותה כלבה.

תמר זנדברג: יש איזו תחושה שאולי מכיוון שהאכיפה של נושא התעללות בבעלי-חיים מחולקת בין כמה גורמים – חלק במשרד החקלאות, חלק במשטרה ובמשרד לביטחון פנים וחלק במשרד להגנת הסביבה – עולה איזה רושם שמרוב גורמים הדברים נופלים בין הכיסאות, ואנחנו לא שומעים על טיפול מספיק תקיף במקרים האלה, שבאמת, מחלקם עולה תמונה של אכזריות וסדיזם נטו.

תמר זנדברג: ואם גורמי האכיפה, אם אותם גורמים ידעו שמדובר בהתעללות שנובעת מאכזריות אנושית ותו לא, והדברים האלה מטופלים על-ידי המשרדים בצורה המיטבית – ואני כן רואה את המשרד שלך כמוביל בנושא, בגלל הנושא של צער בעלי-חיים – אז יכול מאוד להיות שנראה פחות מקרים כאלה, או מסר ציבורי הרבה יותר תקיף שעולה.

תמר זנדברג: ונשאלת השאלה איפה הדברים עומדים מבחינתך; האם אתה מודע למקרים האלה ואיך הם מטופלים?

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, אתה האחראי, כבוד השר, לכל מה שקשור למגזר הבדואי בנגב.

טלב אבו עראר: אתמול נדרסה למוות ילדה, תלמידה בת שבע, באזור כסייפה.

טלב אבו עראר: המינהלת, שאתה אחראי לה – הרבה פעמים, מאות פעמים, ביקשנו לפרק אותה, כי היא לא עושה כלום – המדינה משקיעה הרבה תקציבים במינהלת, ובשטח, בפועל, לא ראינו כלום.

טלב אבו עראר: ולכן, אין כניסות ליישובים, כמה שביקשנו ומבקשים להסדיר שם את הכניסות ליישובים, עם נקיטת אמצעי בטיחות לתלמידים שיוצאים משם וחוזרים לבתיהם לשם.

טלב אבו עראר: דבר שני, עד עכשיו אני שואל ולא זכיתי לתשובה לגבי היתרי בנייה – היתרי בנייה ביישובים המוכרים, שהמדינה הכירה בהם בעשור האחרון.

טלב אבו עראר: עד היום אין ולו היתר אחד, מלבד היישוב תראבין-א-סאנע, ומי כמוך יודע ומכיר שם.

טלב אבו עראר: עד עכשיו אין היתרים.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: כדי להרוס את הבתים או מה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, אתה יכול להתייחס לשאלה.

אורי אריאל: תודה לשואלים.

אורי אריאל: אני רוצה לפתוח בשני היגדים כלליים, ואחרי זה לרדת לפרטים.

אורי אריאל: ראשית, אמרתי פה בכנסת, אמרתי במקומות אחרים, אומר עוד פעם: מבחינתי אפס סובלנות לעניין צער בעלי-חיים.

אורי אריאל: אין הנחות, אין הבנות – אין.

אורי אריאל: עכשיו, להגיד לכם שהכול בסדר?

אורי אריאל: לא.

אורי אריאל: ואמרתי, פתחתי את דברי פה עכשיו, חבר הכנסת שמולי, שאני שמח שאתה מעלה את זה.

אורי אריאל: לא שזה בסדר, אתה לא צריך אישור ממני, אבל אני שמח.

אורי אריאל: וזה לא על חשבון זמן הכנסת, זה תפקידה של הכנסת.

אורי אריאל: ואני שמח שיותר חברי כנסת ויותר אזרחים מגלים עניין – כן, בעטלפים, בכל דבר שהוא בעל-חיים שנברא על-ידי הקדוש-ברוך-הוא, ואנחנו מחויבים לעשות ככל שאנחנו יכולים כדי לשמור עליהם.

אורי אריאל: עכשיו, מה שאמרת פה, מה שאני יכול להגיד לך זה דבר אחד: תעביר לי את החומר, אני לא כל כך מהר קורא לראשי ערים שקרנים וכו', אבל בבקשה תעביר לי את החומר שיש – – –

איציק שמולי: לא דיברתי עם ראש העיר, רק לפרוטוקול, דיברתי עם חברי מועצה.

אורי אריאל: לא, אמרתי שהקראתי תשובה של ראש העיר.

אורי אריאל: אמרת שזה לא היה כך, כי היו פתחים.

איציק שמולי: זה לא היה ככה.

אורי אריאל: אז אני שומע, אני לא ער לזה.

אורי אריאל: אבקש את החומר, אבדוק אותו, אמרתי, עד הסוף.

אורי אריאל: אנחנו לא מתכוונים לוותר כי הייתה אי-הבנה, גם באי-הבנה מישהו צריך להסביר למה הייתה אי-הבנה ואם זו רשלנות או מה.

אורי אריאל: נראה, אני לא רוצה לחרוץ פה דין מעל הבמה, בסדר?

אורי אריאל: זה לא כמנהגי, אני חושב שגם לא כמנהגנו.

אורי אריאל: מבררים, אני חייב תשובה ואתן לכם תשובה, זה בסדר.

אורי אריאל: אז זה ייקח בטח כמה ימים.

אורי אריאל: 2.

אורי אריאל: הנתונים שיש לי על הפיצו"ח הם לא כפי שאתה מציין.

אורי אריאל: גם שם יש לנו הרבה דברים עוד לשפר, אנחנו מקבלים עוד משימות, ברוך השם, עכשיו זה הדיג בים התיכון, שאתה מכיר, ואפשר להמשיך.

אורי אריאל: כן, מרובים צורכי עמך.

אורי אריאל: ואני גם פה מבקש חומרים, אם אפשר, כי באופן כללי אבדוק בכל מקרה.

איציק שמולי: לא תעמוד בקצב, תאמין לי.

אורי אריאל: מה?

איציק שמולי: לא תעמוד בקצב, זה כמה תלונות ביום.

אורי אריאל: אני אומר לך שזה תפקידי.

אורי אריאל: אני לא עושה לך טובה, ואבדוק כל דבר שיגיע אלי.

אורי אריאל: אם זה לא יגיע אלי, מבטיח לך שלא אבדוק, בסדר?

אורי אריאל: אני לא יכול.

אורי אריאל: אם אני לא יודע, והייתה תלונה, אז לא אבדוק.

אורי אריאל: אם תעביר לי, חובתי לבדוק, חובתי לענות, וזה מה שאעשה, בלי נדר, ואשתדל, כל ההסתייגויות, לא כדי לא לעשות אלא כדי לעשות.

אורי אריאל: לגבי הערתה של חברת הכנסת זנדברג – אני לא יודע מה קרה בצה"ל.

אורי אריאל: עוד פעם, אם אתם רוצים להעביר לי, היום בעידן הווטסאפ וכל המילים האלה, הרי זה בשנייה מגיע – עושים ככה, אני פחות טוב מזה בעניין הזה, אבל מי שיודע יודע.

תמר זנדברג: נעביר לך.

אורי אריאל: יש תמונות היום, מצלמים הכול, רואים.

תמר זנדברג: יש תמונות משם – – –

אורי אריאל: כן, אני רק פונה אלייך, כמו גם לשאר חברי הבית: יש בעיה?

אורי אריאל: תעבירו אותה.

אורי אריאל: למה לחכות לשעת שאלות, לשאילתה דחופה?

תמר זנדברג: העברתי בזמנה, אגב, אבל פשוט אני אומרת שיש כאן איזה – – –

אורי אריאל: טוב, אני לא מכיר את זה.

אורי אריאל: אני אומר עוד פעם – –

תמר זנדברג: אעביר אליך – – –

אורי אריאל: – – המציאות שבה אתם מעלים את זה פה בכנסת, במקומות אחרים, מביאה ליותר מודעות.

אורי אריאל: אני חושב שבעיקר הבעיה היא עניין של מודעות והבנה והפנמה.

אורי אריאל: ויש גם סדיזם, מה לעשות, אנחנו בני-אדם, נבראנו כנראה גם עם היצר הזה, או חלקנו.

אורי אריאל: וצריך לטפל בזה.

אורי אריאל: ולא כי אני אומר את זה כהשלמה, אלא יש.

אורי אריאל: אבל הסדיזם הוא לא הדבר המוביל, אלא בעיקר חוסר מודעות, הבנה.

אורי אריאל: יש אנשים שלא יודעים מה זה עטלף, תסלחי לי, חברת הכנסת תמר זנדברג.

אורי אריאל: אנחנו מדברים פה כאילו הכול מובן – לא.

תמר זנדברג: זה – דיברתי על הכלבים.

אורי אריאל: אז בכל אופן תעבירו.

אורי אריאל: בעניין הסדיזם – עוד הפעם, ישבתי על העניין הזה עם המפכ"ל.

אורי אריאל: יש עוד כמה בעיות למפכ"ל, וגם לי יש עוד כמה דברים שהייתי רוצה לדבר אתו עליהם.

אורי אריאל: זה היה אחד הנושאים היותר-חשובים, כי אני חושב שיש לנו יחד עם המשטרה – יחד – מה לעשות.

אורי אריאל: הוא אמר לי שהוא מקבל את זה, והוא יפעל כדי להנחות את מפקדי המחוזות, את מי שאחראי לזה, לתת יותר תשומת לב, כולל קרבות כלבים וכן הלאה וכן הלאה, אני משתדל לקצר.

אורי אריאל: אני לא מתחלק בסמכויות עם אף אחד, בדרך כלל אני רק יודע לקחת מאחרים.

אורי אריאל: ואני גם פה לא אומר שזה באשמת מישהו אחר.

אורי אריאל: אני אומר: מה שבאחריותנו – באחריותנו.

אורי אריאל: בסך הכול הרוב אצלנו, נגיד ככה.

אורי אריאל: לעתים צריך את המשטרה, כי אני לא יכול לגשת להחרים או לעשות משהו.

אורי אריאל: אני לא מתחלק עם אחרים, זו אחריותנו.

אורי אריאל: עוד פעם, אני מזמין אתכם לנצל את המערכת של משרד החקלאות, היא בסך הכול מערכת טובה.

אורי אריאל: עוד פעם, יש מה לתקן.

אורי אריאל: היא טובה, תשתמשו בנו, אבל תשתמשו לא כי הגיעה איזה שאילתה עכשיו, אלא כי קרה עכשיו, או מחר, לא עלינו, יקרה משהו.

אורי אריאל: לטלב אבו עראר – מנהלת בית-ספר לא כפופה אלי, אתה יודע את זה.

אורי אריאל: היא כפופה לאח שלי, לשר בנט.

טלב אבו עראר: אמרתי מנהלת בית-ספר?

טלב אבו עראר: אמרתי מינהלת הבדואים.

אורי אריאל: מה?

קריאה: מינהלת.

טלב אבו עראר: לא אמרתי מנהלת בית-ספר.

אחמד טיבי: מינהלת הבדואים.

אורי אריאל: לא לא, שמעתי מינהלת הבדואים, ואמרת – או אולי לא הבנתי אותך, אז אין בעיה.

אורי אריאל: אז אני – בסדר, אם לא הבנתי – – –

אחמד טיבי: אתה כבר שנים לא מבין אותנו, אדוני השר.

אורי אריאל: לא, אני דווקא תמיד מבין אתכם.

אורי אריאל: ואני קודם כול מנצל – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: מבין לא נכון.

אורי אריאל: – – אני מנצל את ההזדמנות, עוד פעם, כי אמרתי את זה כבר בשבוע שעבר: רמדאן כרים לכל אחינו המוסלמים והבדואים.

אורי אריאל: אהיה בסעודת אפטאר באיזה יום, לא יודע איזה, לא זוכר, בשבוע הבא, כדי להיות שותף למנהג החשוב הזה ולהזדהות עם המאמינים שמקפידים ובהחלט נותנים.

אורי אריאל: אנחנו נמצאים בשלב שביישובים הלא-מוכרים – במוכרים הוצאנו עכשיו כ-2,000 יחידות לשיווק, דבר שלא היה כדוגמתו הרבה זמן, אבל בלא-מוכרים, אני רוצה לענות על שאלתך המדויקת, נביא בזמן הקרוב למועצת המינהל הקרובה, אם לא תהיה תקלה, בלי נדר, נביא אישור לביר-הדאג' ואולי גם לוואדי-אלנעים.

טלב אבו עראר: ואדי אלנעם.

אורי אריאל: אלנעם, סליחה.

אורי אריאל: אז נתקדם עם השניים האלה, עוד פעם, אחרי שנים, אני מסכים, שלא התקדמנו, לא משנה עכשיו ההסברים.

אורי אריאל: עכשיו אנחנו מתקדמים, אני מקווה.

אורי אריאל: כידוע, רוב הפזורה היא לא בתביעות בעלות ולא בזה.

אורי אריאל: נשווק השנה עוד כ-1,000 יחידות, ובשנה הבאה לפי התוכנית, בעזרת השם, נשווק כ-3,500 יחידות.

אורי אריאל: זה שינוי, הייתי אומר, דרמטי, בהיקפים, במספרים, בהתנהלות.

אורי אריאל: זו הזדמנות טובה לברך את המנכ"ל החדש של הרשות, יאיר מעיין, בהצלחה גדולה, שתהיה הצלחה של כולנו, בעזרת השם.

אורי אריאל: ואני מקווה מאוד, נתתי עובדות עכשיו, שנצליח לשנות את הדברים הרבה הרבה יותר מהר ממה שהיה עד עכשיו.

אורי אריאל: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר אריאל, שענה גם בכובע של שר החקלאות ופיתוח הכפר, גם כמי שממונה על מינהלת הבדואים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר הביטחון ישיב על שאילתה דחופה שמספרה 207, מאת חבר הכנסת יעקב מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: פינוי מבני קבע בשכונת גבעת-גל ליד קריית-ארבע.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי סגן השר, מבנה קבע, בית-כנסת, בשכונת גבעת-גל בסמוך לקריית-ארבע נהרס השבוע על-ידי כוחות משמר הגבול בצו המינהל האזרחי, חרף הפעילות המואצת להכשיר את המבנה.

יעקב מרגי: רצוני לשאול: 1.

יעקב מרגי: האם המידע נכון?

יעקב מרגי: 2.

יעקב מרגי: אם כן – האם נבדקה הטענה על אלימות מיותרת?

יעקב מרגי: 3.

יעקב מרגי: מדוע לא ניתנה ארכה למיצוי הכשרת המבנה?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, לפני דברי אומר שהאכיפה שנעשתה בחוות-גל אכן נעשתה באישורו ועל-פי מדיניותו של שר הביטחון הקודם בוגי יעלון, וכידוע יש רצף שלטוני, וכך הדבר נמשך.

אלי בן-דהן: בהתאם לאותו אישור, ננקטו ביום 13 ביוני השנה הליכי אכיפה כנגד מבנה מגורים מבנייה קלה, שאוכלס כמה ימים קודם לביצוע ההריסה.

אלי בן-דהן: המבנה עצמו נמצא מחוץ לתוכנית המתאר של קריית-ארבע.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר קצת מה היו התהליכים הקודמים: ביום 21 באוקטובר 2015 נמסר צו הפסקת עבודה וזימון בפני ועדת המשנה למי שמחזיק באותו בינוי.

אלי בן-דהן: בשלב הזה היה מדובר רק ביציקת רצפת בטון במאחז חוות-גל.

אלי בן-דהן: ביום 5 בנובמבר 2015 התקיים דיון בוועדת המשנה ונתנו למחזיק זכות שימוע.

אלי בן-דהן: לצערנו, המחזיק בחר שלא להתייצב בוועדה, ולכן הוועדה החליטה להוציא צו סופי להפסקת עבודה ולהריסה בתוך שבעה ימים.

אלי בן-דהן: זה היה ב-5 בנובמבר 2015.

אלי בן-דהן: למעשה ניתנו חודשיים, ורק בסוף דצמבר נמסר צו ההריסה הסופי בשטח, ועדיין לא בוצעה הריסה.

אלי בן-דהן: ב-1 במאי 2016 נערך סיור במקום על-ידי רכז הפיקוח, ואז התברר שעל משטח הבטון הוקם מבנה מבנייה קלה, שוב – הפרת הצווים התכנוניים ללא קבלת אישור.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין שביחס לאותם מבנים התקיים שיח נרחב עם ראש המועצה כדי לפעול או לפינוי עצמי או להסדרה.

אלי בן-דהן: אני רוצה להדגיש שעד היום לא הוגשה הבקשה להיתר עבור המבנים הבלתי-חוקיים.

אלי בן-דהן: עוד יצוין כי למרות פעולת האכיפה נמשכו בפועל עבודות במקום עד לאכלוסו הסופי של המבנה, רק ימים מספר לפני ביצוע ההריסה.

אלי בן-דהן: בהתאם לאישור, ביום 13 ביוני ננקטו הליכי אכיפה כנגד המבנה הבלתי-חוקי במקום.

אלי בן-דהן: מטבע הדברים, באירוע כזה האווירה נרגשת, הרוחות סוערות ונעשות פעולות שאינן ראויות, שבמצב רגיל אף אחד מהצדדים לא היה נוקט.

אלי בן-דהן: אני אסיים ואומר שאם תוגש בקשה מתאימה להסדרה ולביצוע של הליכים תכנוניים, הבקשה תידון בכובד ראש במגמה שניתן להסדיר את המקום; נשמח לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, שני חברי כנסת – יהודה גליק ובצלאל סמוטריץ – הגישו הצעה לדיון דחוף בנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: הם יקבלו זכות קדימה לשאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: אם סמוטריץ לא יהיה, אז חבר הכנסת אחמד טיבי ישאל שאלה נוספת.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השר, שלא ישתמע, אין ספק שהכול – אנחנו מאלה שתובעים ודורשים שהכול יתנהל לפי החוק ושום עבירה תכנונית או חריגה מלשון החוק לא היה בכוונתנו לעודד.

יעקב מרגי: אלא, השאלה היא כזו: לאור הנסיבות, מה שקרה באירוע שם – אנחנו קוראים שסגן ראש המועצה נפצע, והייתה אלימות.

יעקב מרגי: אפילו יש מי שאומר שהייתה ברוטליות בפינוי שם.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם הנושא הזה נבדק לעומק.

יעקב מרגי: וגם, התייחסת לקטע שזה היה בשלב תכנון – אז לפחות באלימות, השאלה אם היה הכרח להפעיל אלימות כזו שם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יהודה גליק – בבקשה, אדוני.

יהודה גליק: אדוני סגן השר, בפינוי הזה, המדובר, בגבעת-גל, היו פה כמה וכמה תקדימים.

יהודה גליק: היה בית שהיה מאוכלס – אגב, זה לא היה כמה ימים; כנראה כבר למעלה מחודש גרה שם משפחה.

יהודה גליק: הפינוי בוצע באמצע הלילה.

יהודה גליק: אם באמת המינהל פועל כחוק, למה הדברים האלה צריכים להתבצע באמצע הלילה?

יהודה גליק: גבעת-גל היא לא איזה מאחז שהוקם סמוך לאיתמר קי"ט.

יהודה גליק: מדובר בגבעה שכל-כולה מאוכלסת במשפחות, שגרות שם כבר קרוב 20 שנה.

יהודה גליק: אדוני סגן השר, הייתי מבקש: הייתה תחושה במקרה הזה שניצלו את העובדה שבדיוק נכנס שר ביטחון חדש והוא לא שולט בחומר.

יהודה גליק: אם אפשר, גם שהפינויים יבוצעו לאור יום וגם שתהיה מחשבה שנייה כשמדובר בבית מאוכלס וכשמדובר במאחז או ביישוב שכבר קיים ועומד במקום זמן רב.

יהודה גליק: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גליק.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: מכובדי סגן השר, אתמול פורסם כי הילד מחמוד בדראן, שנורה ונהרג והמכונית שלו רוססה על-ידי חיילי חטיבת כפיר, נורה בשוגג.

אחמד טיבי: כך הייתה ההודעה.

אחמד טיבי: לאחר מכן קראתי שהוטל על מח"ט בנימין תחקיר מבצעי לאירוע.

אחמד טיבי: אני רוצה לשאול, אדוני:

אחמד טיבי: האם מח"ט בנימין הוא אותו אלוף-משנה ישראל שומר, שירה בגב של ילד פלסטיני אחר והרג אותו ולא הועמד לדין?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: לשאלות של חבר הכנסת מרגי – אכן, ראש המועצה נכח באותו אירוע.

אלי בן-דהן: הוא החליק ונפצע, הוא לא קיבל מכות, חס ושלום.

אלי בן-דהן: על כל אלימות אני מצר, ואני אומר לך, כבר בהמשך שאלתו של חבר הכנסת גליק, אני בהחלט מסכים שבית מאוכלס, צריך להתייחס אליו אחרת, בוודאי אם זה בית מאוכלס שיש סיכויים להסדיר אותו, ואני מקווה מאוד שכך יהיה.

אלי בן-דהן: לגבי פינויים בלילה, אני חושב שפה אלה שיקולים מבצעיים, ודאי שאני לא שוקל את השיקולים הללו.

אלי בן-דהן: אני מקבל את דברי שניכם, צריך לבחון בהחלט מניעת אלימות, אבל צריך לדעת שלפעמים, כפי שאמרתי, הרוחות מתלהטות, הרוחות סוערות, ונעשות פעולות משני הצדדים.

אלי בן-דהן: צריך, כמובן, להימנע מכך.

אלי בן-דהן: כל דבר שניתן להסדיר – זאת המדיניות.

אלי בן-דהן: ודאי – זאת המדיניות של שר הביטחון החדש:

אלי בן-דהן: כל דבר שניתן להסדיר – לא יינקטו נגדו פעילויות של אכיפה או הריסה אם זה ניתן להסדרה.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת טיבי, קודם כול אני רוצה לציין לכולם שהמח"ט שומר נמצא זכאי אחרי חקירת מצ"ח שנמשכה שמונה חודשים.

אלי בן-דהן: לא הייתה פה חקירת מצ"ח קלה, והדבר לא נעשה מהיום למחר.

אלי בן-דהן: לאחר שמונה חודשים מצ"ח הגיעו למסקנה שהירי היה מוצדק והוא נמצא זכאי.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר את הפרטים, מי כרגע בוחן אותו, ולכן אינני יכול לתת לך תשובה עניינית.

אלי בן-דהן: אם זה חשוב, אני אבדוק ואשיב לך תשובה.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לבין הכנסת, הלוא הוא חבר הכנסת יריב לוין, להשיב על שאילתה דחופה מס' 209 מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: ליקויי בטיחות בגני-שעשועים.

ג'מאל זחאלקה: מכובדי היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, בכל חופשת קיץ נפגעים ילדים רבים בגלל ליקויי בטיחות בגני-שעשועים.

ג'מאל זחאלקה: ברצוני לשאול: 1.

ג'מאל זחאלקה: מהם הצעדים שננקטו כדי לצמצם את התופעה?

ג'מאל זחאלקה: 2.

ג'מאל זחאלקה: האם ייסגרו גני-שעשועים מסוכנים בגלל ליקויים?

ג'מאל זחאלקה: 3.

ג'מאל זחאלקה: האם נעשתה, או תיעשה, בדיקה תקופתית בגני-שעשועים?

ג'מאל זחאלקה: הכול, לקראת הקיץ.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: שוב, מזל טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

קריאה: גם לך.

יריב לוין: תודה, תודה רבה.

יריב לוין: ותודה לחבר הכנסת זחאלקה על שאלה באמת בנושא שהוא חשוב – – –

אחמד טיבי: – – –

יריב לוין: מקבל את זה גם בתואר הזה.

יריב לוין: – – – בנושא שהוא חשוב, ואני מוכרח לומר שגם הגשתי לגביו שאילתות, בשעתי, כאשר הייתי חבר הכנסת, והוא באמת נושא מטריד.

יריב לוין: 1.

יריב לוין: לגבי השאלה הראשונה, צעדים שננקטים כדי לצמצם את התופעה הזאת – שאין חולק שהיא תופעה קיימת ואפילו בהיקף לא מבוטל – האחריות לביצוע האכיפה על-ידי זרוע האכיפה של הממונה על התקינה, כאשר האכיפה מתמקדת בתקנים היא כדלקמן: תקן 1498, שעניינו מתקני משחקים; תקן 1604, שעניינו מתקני לונה-פארק, תקן 5378, שעניינו מתקנים מתנפחים, ותקן 1605, שעניינו מגלשות מים.

יריב לוין: לקראת החופש הגדול נעשים מבצעי אכיפה ממוקדים, לדוגמה המבצע שהתקיים באילת במהלך החודשים מאי ויוני.

יריב לוין: כמובן, ההיקף של המבצעים הוא בסוף מוגבל ביחס להיקף המתקנים שקיימים בכל הארץ, פונקציה של כוח-האדם המוגבל שישנו בנושא הזה.

יריב לוין: 2.

יריב לוין: האם ייסגרו גני-שעשועים מסוכנים בגלל ליקויים?

יריב לוין: הממונה על התקינה מפעיל סמכויות המוקנות לו בחוק התקנים, לרבות לשם מניעת סכנה לציבור – להורות לעסקים לסגור ולהפסיק שימוש במתקנים מסוכנים.

יריב לוין: הסמכות מופעלת בהתאם לממצאים ולהליך שימוע מול העסקים.

יריב לוין: לגבי מתקנים שנמצאים בתחומי רשויות מקומיות, כשאנו מגלים ברשויות מקומיות מתקנים בלתי מתאימים לתקן 1498, מאחר שהמתקנים הם בבעלות הרשויות ובאחריותן, מופעלות סמכויות אכיפה, לרבות הוראות לסגירת המתקנים המסוכנים, ובהמשך – דרישה ראויה מהרשויות לביצוע הסגירה; כל זאת על מנת לשמור כמובן על חיי הילדים, לשמור על הבטיחות ועל הבריאות שלהם.

יריב לוין: 3.

יריב לוין: האם נעשתה או תיעשה בדיקה תקופתית בגני-השעשועים?

יריב לוין: במסגרת האכיפה אכן נעשות בדיקות תקופתיות או בדיקות מדגמיות.

יריב לוין: אין יכולת – שוב, כפי שאמרתי – לנוכח בעיות כוח-אדם, לסרוק כל מתקן ומתקן ברחבי המדינה.

יריב לוין: מדובר הלוא במספרים עצומים.

יריב לוין: אני כן חושב, ואת זה אני יכול לומר מתוך הניסיון שלי בעניין הזה בעבר: חשוב מאוד לפנות לציבור.

יריב לוין: ואני מנצל את הבמה הנכבדה הזאת ואת השאילתה של חבר הכנסת זחאלקה כדי לעשות זאת, ולבקש שיתריעו קודם כול בפני הרשות המקומית על כל מפגע מן הסוג הזה.

יריב לוין: ואם מתברר שהדברים אינם מטופלים, בהחלט, שיפנו כאן לחברי הכנסת.

יריב לוין: אני חושב שהגשת שאילתות נקודתיות, כפי שעשיתי אני ועושים אחרים לא פעם, לגבי מפגעים בגן מסוים או במקום מסוים או בעיר מסוימת, בדרך כלל הביאה לכך שהדברים באמת תוקנו וטופלו באופן מהיר.

יריב לוין: ואני חושב שהתגייסות שלנו, עם הרשויות המקומיות ועם הממונים על האכיפה – זרוע האכיפה של הממונה על התקינה – ביחד נוכל באמת לצמצם את התופעה הזאת עד כמה שניתן.

יריב לוין: וכל תיקון וכל טיפול בוודאי יחסכו פגיעה, ולפעמים אפילו חיי אדם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לוין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת זחאלקה – שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, גם חבר הכנסת דב חנין – שאלה נוספת.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, המחסור במפקחים שציינת גובל בהפקרות.

ג'מאל זחאלקה: כי כל נושא הבטיחות, גם בנושא הבניין וגם בכל מקום שנלך – יש מחסור במפקחים, כלומר לא נעשה פיקוח.

ג'מאל זחאלקה: זה אחד הדברים שהם כמו בעולם שלישי.

ג'מאל זחאלקה: אין פיקוח.

ג'מאל זחאלקה: גם הרשויות המקומיות – מי יפקח שאכן הרשויות המקומיות ממלאות את החוק בנושא הזה?

ג'מאל זחאלקה: האם יוטלו עונשים?

ג'מאל זחאלקה: זה מצב – איך אומרים – שהרבה ילדים נפגעים, כל שנה, וחוזרים לאותו סיפור, ואין שינוי.

ג'מאל זחאלקה: אני לא שמעתי מהשר בשורה שהמצב ישתנה.

ג'מאל זחאלקה: ייסגרו גני-שעשועים?

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שיש סמכות לממשלה או לאחת מזרועות הממשלה – אני לא יודע בדיוק – לבוא, לסגור גן-שעשועים מסוכן, אם הרשות המקומית רוצה, לא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: ואם ייסגרו ככה כמה גני-שעשועים – יתחילו לעבוד.

ג'מאל זחאלקה: אבל עד עכשיו אני לא שמעתי על גן-שעשועים אחד שנסגר, אפילו כאלה שיש בהם מפגעי בטיחות גלויים לעין, מזדקרים לעין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – התייחסות השר.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, במאה השנייה לפני הספירה פעל ברומי סנטור שנזכר בהיסטוריה, ועד היום אנחנו זוכרים אותו.

דב חנין: כוונתי למרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס, שהיה ידוע – – –

יריב לוין: אני חשבתי שבנימין נתניהו.

קריאה: הוא דיבר – – –

יריב לוין: אני רואה שאז הוא לא היה.

יריב לוין: טוב.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: בנימין נתניהו לא ייזכר עד כדי כך בהיסטוריה.

דב חנין: עדיין אין לו – – –

יריב לוין: אז הוא עוד לא היה.

יריב לוין: טוב.

יריב לוין: טוב.

דב חנין: אין לו ביטוי כזה – –

יריב לוין: הנה, למדנו משהו – – –

דב חנין: – – שיישאר כל כך הרבה שנים.

דב חנין: בכל אופן, הסנטור קאטו, שידוע כקאטו הזקן, היה ידוע בכך שאת נאומיו בסנאט היה מסיים בביטוי: וחוץ מזה, צריך להרוס את קרתגו.

דב חנין: אני לא אגיד את זה בלטינית; אפשר להגיד את זה גם בלטינית, אבל התרגום העברי מספיק יפה.

דב חנין: אני לא – קטונתי מללכת ולמלא את נעליו הגדולות של הסנטור קאטו, אבל אני בכל זאת רוצה, אדוני השר, שאני מאוד מכבד אותך, לשאול אותך: מתי אנחנו נזכה סוף-סוף לימות המשיח האלה שבהם שר הכלכלה בכבודו ובעצמו יתייצב כאן, על דוכן הכנסת – –

יעקב מרגי: מי זה?

דב חנין: – – ויענה לנו – –

יעקב מרגי: מי זה?

דב חנין: – – על השאילתות של חברי הכנסת?

דב חנין: יש לי הרבה הערכה אליך, אדוני השר.

דב חנין: אתה עושה עבודה טובה: גם עונה על שאילתות, לומד לקראת – בכל זאת, יש שר אחראי.

דב חנין: זה חלק מהאחריות המיניסטריאלית של השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין – מעתה קאטו הזקן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה – –

יריב לוין: טוב – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – השר לוין ישיב, גם לחבר הכנסת זחאלקה וגם לחבר הכנסת חנין.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: ראשית, חבר הכנסת זחאלקה, אין חולק שמספר המפקחים לא מספיק.

יריב לוין: אבל אני יכול לומר לך שאין כמעט תחום ואין נושא שניגע בו ואין צורך בעוד ובתוספת ובתגבור.

יריב לוין: ובסוף זה עניין של כמות המשאבים שיש אל מול האפשרויות.

יריב לוין: אני גם חושב שבסופו של עניין, האחריות בעניין הזה נמצאת אצל הרשות המקומית.

יריב לוין: ואני חושב שברוב-רובם של המקרים, כאשר הציבור פונה ומתלונן, הרשות המקומית מטפלת בדבר, כי אף אחד לא רוצה שאצלו בחצר או במגרש המשחקים יתרחשו אירועים כאלה.

יריב לוין: יש, לצערי, גם הרבה מאוד תופעות של ונדליזם, כך שהרבה מאוד רשויות שמתקנות ועושות את מה שהם נדרשות לעשות – בכל זאת, הדברים, כמעט על בסיס יומי, נהרסים ומתקלקלים.

יריב לוין: ואני חושב שבהחלט יש כאן שיתוף פעולה שבסך הכול עובד טוב.

יריב לוין: הוא כמובן לא מביא פתרון מלא וכולל ב-100% המקרים, בין היתר, כפי שאמרתי קודם, בגלל תופעות כאלה של ונדליזם, שגורמות לנזקים חוזרים ונשנים.

יריב לוין: ואני חושב, כפי שאמרתי קודם, ששיתוף פעולה טוב בין הציבור, בין הרשויות המקומיות, ובמקרה שצריך גם בהתערבות של חברי כנסת, שיביאו תלונות כאלה ובעיות כאלה, אני חושב שבסך הכול יכול לתת מענה טוב וסביר לסוגיה הזאת.

יריב לוין: אני בכלל רוצה לומר שבכל דבר – אתה יודע, יש לי את אותו ויכוח בסוגיה של ויזות כניסה לישראל.

יריב לוין: אפשר פשוט לסגור את המדינה ושאף תייר לא יבוא – במצב הזה אין ספק שיהיו פה הרבה פחות אנשים שהם שוהים בלתי חוקיים והרבה פחות בעיות מן הסוג הזה.

יריב לוין: אני רק לא חושב שזאת הדרך הנכונה.

יריב לוין: בסוף אתה צריך למצוא איזה איזון נכון בין הדברים.

יריב לוין: אז אפשר בהחלט להציף את המדינה במפקחים בתחום הזה, וזה יהיה חשוב וזה יהיה מועיל, רק זה יבוא על חשבון אחיות במחלקות בבתי-חולים ודברים אחרים, ואני לא בטוח שזה יהיה האיזון הנכון.

ג'מאל זחאלקה: רק שיהיה המספר סביר – – –

יריב לוין: כן.

יריב לוין: לכן, אני באמת חושב, מכיוון – – –

ג'מאל זחאלקה: – – – אז לא.

ג'מאל זחאלקה: פחות מהסביר.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת זחאלקה, מכיוון שבאמת מדובר במספרים אדירים – בכל יישוב ובכל שכונה, לפעמים כמעט בכל פינת רחוב יש מתקנים מהסוג הזה – ואני חושב שמדינת ישראל, אגב, בעניין הזה עשתה כברת דרך מאוד חשובה.

יריב לוין: אני חושב שהיום מוקמים מתקנים בהיקפים הרבה יותר גדולים, בנגישות הרבה יותר טובה, כמעט בכל שכונה ובכל קרן רחוב; אגב, גם מתקנים יותר בטיחותיים ויותר עמידים.

יריב לוין: ולכן, אני חושב שבסך הכול אנחנו נמצאים באיזו נקודת איזון נכונה.

יריב לוין: אני חושב, עוד פעם, שבשיתוף פעולה, כפי שציינתי קודם, אפשר להגיע לתוצאות טובות, ואני באמת פונה: כל בעיה נקודתית שישנה, תעלו אותה, בין ישירות אלי ובין באמצעות שאילתות שיוגשו בעניין הזה, וודאי שגורמי המקצוע האמונים על כך אצל הממונה על התקינה יטפלו בנושא הזה.

יריב לוין: לשאלתו של חבר הכנסת חנין, אני פירטתי.

יריב לוין: אני יכול להגיד.

יריב לוין: אני לא רואה טעם שאני אחזור על הדברים שאמרתי בפעם הקודמת שהנושא הועלה.

יריב לוין: אמרתי: הנושא חשוב.

יריב לוין: הוא חלק ממכלול שלם של שאלות שנוגעות להסדרת יחסי העבודה בין הכנסת לממשלה.

יריב לוין: אני מאוד בעד שהנושא הזה יטופל.

יריב לוין: אני חושב שיש כאן גם הזדמנות מיוחדת שדווקא מצד הממשלה, אני כשר המקשר מאוד רוצה להסדיר את הדבר הזה, ואני חושב שצריך לעשות צעדים משמעותיים של הגברת – שייתנו לכנסת כלי פיקוח הרבה יותר טובים על עבודת הממשלה.

יריב לוין: צריך לשבת ולראות איך עושים את הדברים.

יריב לוין: אני, שוב, מוכן להיקרא ללשכת היושב-ראש או לכל מקום אחר שאתבקש כדי לקדם את העניין הזה, ואני מאוד מקווה שבאמת נצליח להגיע להסדר שייתן פתרון נכון.

יריב לוין: כפי שאמרתי בפעם הקודמת: אני לא אסיק שיש כאן איזו בקשה לפתוח במשא-ומתן קואליציוני, אבל אם אני טועה, תודיע לי.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לוין, וגם ודאי ברכות ליום-ההולדת.

יולי יואל אדלשטיין: אומנם התאריך הוא תאריך לא פשוט של פתיחת מבצע ברברוסה, אבל יום-הולדת – – –

יריב לוין: זה תאריך הטבעת "אלטלנה".

יריב לוין: זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא רציתי ללכת למחוזות מקומיים.

יריב לוין: זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אבל עדיין, יום-הולדת שמח.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/3056/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יעקב מרגי להציג לנו את הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב מרגי, מטבע הדברים, וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, והיא עולה בתמיכת הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן שר החינוך מאיר פרוש ימסור לנו בסוף דבריו של חבר הכנסת את עמדת הממשלה המדויקת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי סגן השר, אני אקרא את הרציונל של החוק ואומר מה הביא אותנו לחוקק את החוק הזה.

יעקב מרגי: בהתאם לחוק לימוד חובה, חלה על אוצר המדינה חובה לשאת בשכר הלימוד של תלמיד הזכאי לחינוך חינם על-פי חוק חינוך חינם.

יעקב מרגי: עם זאת, חוק לימוד חובה קובע חריגים.

יעקב מרגי: נכון שחוק החינוך הוא חינם, אבל יש לו חריגים.

יעקב מרגי: הוא מאפשר גביית תשלומים נוספים מההורים.

יעקב מרגי: התשלומים, כאמור, מחולקים לתשלומי חובה, שחובה על כל תלמיד לשלמם, אשר כוללים את התשלום עבור ביטוח תאונות אישיות, ואת תשלומי הרשות, שאין חובה מוחלטת לשלמם.

יעקב מרגי: מכאן, חברי חברי הכנסת, נוצר מצב שרשויות מקומיות יוצאות למכרז לביטוח הילדים.

יעקב מרגי: בשנה שעברה בדקה התשעים, עם פתיחת שנת הלימודים, הגיע לוועדה התעריף של ביטוח תאונות אישיות לתלמיד, עם פער באחוזים בגידול של יותר מ-75% לעומת השנה שעברה.

יעקב מרגי: ניסינו להתמודד עם זה בדקה – לא רצינו לתקוע את זה, כי אז היינו משאירים מיליון תלמידים ללא ביטוח תאונות אישיות, אבל לא יכולנו להשלים עם המצב שמשנה לשנה הסכום עלה.

יעקב מרגי: כדי לסבר את האוזן אני אומר לכם פחות או יותר, אני לא אדייק בשקלים, אבל בעשרות כן, הוא היה 40 ומשהו ש"ח לתלמיד וקפץ ל-75 ש"ח.

יעקב מרגי: גידול בשיעור כזה לא היה בשום מוצר ביטוחי בעשור האחרון.

יעקב מרגי: לכן נכנסנו לסוגיה והתחלנו לחקור זאת מבעוד מועד, כדי להגיע למצב הזה שבשנת הלימודים הקרובה התלמידים יוכלו לשלם ביטוח תאונות אישיות זול יותר.

יעקב מרגי: בבדיקה שערכנו מצאנו שחלק מהרשויות המקומיות יצאו למכרזים, והנה, ראו פלא, יצאו לבד, השיגו תעריף אפילו זול יותר מבשנה שעברה.

יעקב מרגי: לכאורה, התלהבנו ובאנו בטענה לשלטון המקומי ולאוצר: איך יכול להיות, אם רשות כזו השיגה 35 שקלים לתלמיד, מדוע אנחנו צריכים לאשר 75 ש"ח לתלמיד?

יעקב מרגי: אבל בד בבד פנו אלינו רשויות מקומיות שבשנים עברו ניגשו למכרז ביטוחי לבד, ומה לעשות, בגלל רמת – וזה קורה תמיד ליישובים החלשים – רמת הבטיחות הנמוכה שם, נפגעו תלמידים, וכשבאו לחדש את הפוליסה, חברות הביטוח הרימו להם את – חשבנו, הנה, לכאורה עקרון הגודל במכרז קובע ומביא, אבל יש השלכות אחרות.

יעקב מרגי: אז בהידברות עם השלטון המקומי הגענו למסקנה שאכן צריך לעשות מכרז אחד כולל לכל השלטון המקומי, ואי-אפשר לחייב את זה רק בחוק.

יעקב מרגי: והיתרון של הגודל יקבע, במקרה הזה, לא רק את הכדאיות של חברת הביטוח לבטח, שגם אם בכפר קטן – וידידי, תשמע את זה, מסעוד גנאים – גם אם באיזה כפר בגליל או ביישוב בדואי, בגלל חוסר תשתיות נפגע תלמיד, ומספר התאונות האישיות של תלמידים הוא גבוה יותר, הגודל של כלל המכרז לא יביא להעלאת הפוליסה בשנה הבאה.

יעקב מרגי: לכן נאלצנו להביא חוק שיכלול את כל השלטון המקומי ביחד, שגם אם יש תאונה ויש תביעה, התביעה לא תשפיע בשנה הבאה בגלל גודל המכרז על התעריף הזה.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה למשרד החינוך, למשרד המשפטים, למשרד האוצר, לחברי הכנסת המציעים ולכל מי שליווה את הנושא הזה, ואני אבקש את תמיכת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי.

טלי פלוסקוב: ישיב, כאמור, סגן שר החינוך מאיר פרוש.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת הרב יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, הציג פה הצעת חוק בשמו כמובן ובשם קבוצת חברי הכנסת: חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, נורית קורן, מירב בן ארי, קארין אלהרר, עאידה תומא סלימאן, עליזה לביא, סתיו שפיר, נחמן שי, איציק שמולי, עבדאללה אבו מערוף, עבד אל חכים חאג' יחיא, דב חנין, דוד ביטן, אלי אלאלוף, מנואל טרכטנברג, הרב אורי מקלב, יגאל גואטה.

מאיר פרוש: ראשית, אני רוצה לומר, השר גם ביקש ממני אישית לומר שזה חוק ראוי, ולכן הוא בוודאי עזר להגיע להצעת החוק שנתקבלה בוועדת השרים.

מאיר פרוש: הצעת החוק הזו נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום 19 ביוני 2016, והחלטת ועדת השרים הייתה לתמוך בהצעת חוק זו בכפוף להסכמת משרדי החינוך, המשפטים והפנים ולתיאום עם משרד האוצר.

מאיר פרוש: אמר זאת גם בצורה נכונה המציע, ואני מבקש להוסיף ולומר שהצעת החוק מבקשת לקבוע כי עריכת ביטוח בגין תאונות אישיות לתלמידים, הנעשית כיום על-ידי כל רשות מקומית בנפרד, תיעשה על-ידי מבטח אחד עבור כלל הרשויות המקומיות.

מאיר פרוש: מבטח זה ייבחר במכרז שבמסגרתו גם ייקבעו מראש דמי ביטוח אחידים לכלל התלמידים על-ידי שר החינוך וכמובן באישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

מאיר פרוש: עם המבטח הנ"ל תתקשרנה כל רשויות החינוך המקומיות.

מאיר פרוש: על-פי הצעת החוק, הזוכה במכרז יהיה המבטח שיציע את היקף הביטוח המיטבי בגין דמי הביטוח האחידים כאמור, ואת המכרז לבחירת המבטח תפרסם חברה שבעלי המניות בה הם מרבית הרשויות המקומיות בישראל.

מאיר פרוש: חברה זו, בעצמה או באמצעות חברה-בת שלה, תנהל ותרכז את הסדר הביטוח עבור כל רשויות החינוך המקומיות במסגרת המכרז, וכן תבצע בקרה על פעילותו של המבטח במסגרת המכרז.

מאיר פרוש: הצעת חוק זו נוצרה נוכח השונות והפערים הגדולים הקיימים בין הרשויות המקומיות בישראל בתנאי ביטוח תאונות אישיות לתלמידים.

מאיר פרוש: חברת הכנסת שאשא ביטון, אני מציע הצעה – – –

קריאה: מירב.

טלי פלוסקוב: מירב בן ארי.

מאיר פרוש: מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר פרוש: חברת הכנסת מירב בן ארי, אני מציע הצעת חוק שאת תומכת בה ואת הגשת אותה, ואני מבקש – – –

מירב בן ארי: צודק.

מאיר פרוש: – – – אבל את לא נותנת לחברי הכנסת שגם מבקשים לתמוך בזה לשמוע את התשובה.

מירב בן ארי: אתה צודק.

מאיר פרוש: הצעת חוק זו נוצרה נוכח השונות והפערים הגדולים הקיימים בין הרשויות המקומיות בישראל בתנאי ביטוח תאונות אישיות לתלמידים.

מאיר פרוש: יוצא אפוא כי במצב הנהוג כיום רשויות גדולות ואיתנות כלכלית מצליחות לרכוש ביטוח בדמי ביטוח נמוכים, ואילו רשויות קטנות וחלשות נאלצות לרכוש ביטוח בדמי ביטוח גבוהים, ובהפרש נדרשים לשאת בדרך כלל הורי התלמידים.

מאיר פרוש: הצעה זו היא פרי דיונים משותפים של חברי הכנסת המציעים עם נציגי משרד החינוך ומרכז השלטון המקומי, והמשרד רואה בה הצעה חשובה אשר תאפשר הסדר ביטוחי אחד ואחיד לכלל התלמידים במערכת החינוך בגין תאונות אישיות, זאת נוסף על סטנדרט אחיד ואיכותי של פוליסת ביטוח.

מאיר פרוש: אנו צופים כי הצעת חוק זו תוכל להביא לכך שהרשויות הקטנות תוכלנה ליהנות מתנאי פוליסה במחירים נמוכים יותר מאלו הקיימים עבורן כיום.

מאיר פרוש: לאור האמור, מוצע לחברי הכנסת להצטרף לעמדת הממשלה ולתמוך בהצעת החוק בכפוף לתנאים האמורים.

מאיר פרוש: אני מבקש רק להוסיף ולומר – אני מתאר לעצמי שאני אומר את זה בשם חבר הכנסת המציע ויתר החברים שהציעו זאת – בואו נתפלל לקדוש-ברוך-הוא שלא יצטרכו לשלם ביטוח עבור תאונות, שלא יהיו, בעזרת השם.

מירב בן ארי: אמן.

יעקב מרגי: אמן.

טלי פלוסקוב: אמן, אמן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר החינוך מאיר פרוש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מרגי, עמדתה של הממשלה מקובלת?

יעקב מרגי: מקובלת.

טלי פלוסקוב: מקובלת.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 31 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק ביטוח תאונות אישיות לתלמידים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת יעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החינוך, התרבות והספורט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2922/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק קביעת מועדים בערעור של ניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, עד עשר דקות להציג לנו את הצעתך.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, האמת שמן הראוי היה שאני אדבר עשר דקות מפאת חשיבותו של הנושא, כי זה נושא חשוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני אעשה את זה בהרבה פחות, פשוט כי אני חושב שההצעה היא פשוטה, טריוויאלית.

בצלאל סמוטריץ': חתומים על ההצעה הזו 50 חברי כנסת מכל סיעות הבית.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאין ויכוח על זה שעלינו כמדינה מוטלת חובה מוסרית ראשונה במעלה לעשות הכול, אבל הכול, כדי לאפשר לאותם הניצולים שחיים בתוכנו למצות את מלוא הזכויות שלהם במינימום ביורוקרטיה, הכי מהר שאפשר.

בצלאל סמוטריץ': מהר זה אף פעם לא יהיה, אנחנו כבר מדברים אחרי הרבה מאוד שנים, וגם הנתונים ידועים.

בצלאל סמוטריץ': יש במדינת ישראל היום קצת פחות מ-190,000 ניצולי שואה, 14,000 מהם נפטרים בכל שנה – הביולוגיה עושה את שלה.

בצלאל סמוטריץ': והמציאות הזאת, שבה אנשים בגילים האלה, אחרי כל כך הרבה שנים, עדיין נאלצים להילחם על זכויותיהם ולהיגרר בבתי-משפט ובכל מיני הליכים מהליכים שונים, כשכבר לא נשאר להם באמת הרבה זמן ליהנות מאותן הזכויות, היא מציאות בלתי נסבלת וצריך לעשות לה סוף.

בצלאל סמוטריץ': הסחבת בבתי-המשפט היא מחלה ידועה במדינת ישראל, וצריך להתמודד אתה גם בהקשרים הרחבים יותר שלה, ולא כאן המקום להרחיב עליה.

בצלאל סמוטריץ': רק נאמר שבתי-המשפט, כנראה, אינם האשמים, בוודאי אינם האשמים היחידים.

בצלאל סמוטריץ': זה נושא שהוא הרבה הרבה יותר מורכב.

בצלאל סמוטריץ': אבל בחוק הזה למעשה אנחנו מנחים את בתי-המשפט לתעדף תיקים שנוגעים למימוש זכויות של ניצולי שואה, לתת להם קדימות, להכריע בהם בתוך 90 יום, כדי שאותם הניצולים, כפי שאמרתי, יקבלו את הזכויות שלהם הכי מהר שרק אפשר.

בצלאל סמוטריץ': זה יבוא על חשבון תיקים אחרים, כי בסוף, מה לעשות, העומס הוא עומס ושעות השיפוט הן שעות שיפוט.

בצלאל סמוטריץ': אז זאת בדיוק האמירה שלנו כמחוקק.

בצלאל סמוטריץ': הנהלת בתי-המשפט, אגב, לא אהבה את זה, כי אף אחד לא אוהב שמתערבים לו, לא בסדרי העדיפויות ובטח לא בקציבת לוחות-זמנים.

בצלאל סמוטריץ': אבל האמירה שלנו אל מולם בדיאלוג המקדים שקיימנו, ואני חושב שזאת האמירה שהיום הכנסת תאמר בעזרת השם לבתי-המשפט: אנחנו מכבדים את האוטונומיה שלכם, אבל זה בדיוק המקום שאנחנו כמחוקקים יכולים וצריכים לקבוע את סדרי העדיפויות, ומאחר שאנחנו מדברים על ערך חברתי ועל מחויבות חברתית שלנו לטובתם של ניצולי השואה, אז בהחלט לגיטימי שאנחנו נתערב בשיקולי סדרי העדיפויות שלכם ונבקש או נורה לכם לתעדף את אותם התיקים.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הזו לא מדברת על תיקים שמתבררים בערכאה ראשונה, לא מפני שבערכאה ראשונה אין סחבת, אלא כי בערכאה ראשונה הרבה יותר קשה לקצוב לוח-זמנים, כי ההליך הוא מורכב.

בצלאל סמוטריץ': יש עדויות וראיות ומסמכים וחקירות עדים, זה משהו שמאוד קשה להכניס אותו לתוך איזו קופסת סרדינים של זמן מוגבל.

בצלאל סמוטריץ': אבל בדיונים בערכאה שנייה, בערעורים, אין הליכי בירור ראיות מסובכים.

בצלאל סמוטריץ': מוגש כתב ערעור, כתב תשובה; דיון בדרך כלל אחד, סיכומים ופסק-דין.

בצלאל סמוטריץ': אין שום סיבה בעולם למרוח את זה.

בצלאל סמוטריץ': 90 יום זה הרבה מאוד, ואנחנו קובעים היום שבתוך 90 יום מהרגע שמוגש אותו הליך בערכאה שנייה לבית-משפט, בית-המשפט ייתן פסק-דין.

בצלאל סמוטריץ': מובן שמכך הוא יצטרך לגזור את כל לוחות-הזמנים, והוא יקצר הרבה מאוד את לוח-הזמנים לתשובה ואת לוח-הזמנים לדיון ואת לוח-הזמנים לסיכומים.

בצלאל סמוטריץ': כך צריך להיות, וכמובן אחר כך – את לוח-הזמנים בפסק-דין.

בצלאל סמוטריץ': אני מודה מאוד לשרת המשפטים ולכל חברי ועדת השרים לחקיקה שתמכו.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה תומכת בהצעת החוק הזאת.

בצלאל סמוטריץ': אני כמובן מודה מאוד לכל חברי הכנסת שהצטרפו להצעה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאנחנו עושים היום צעד נוסף בתיקון הכל-כך מוסרי שאנחנו מחויבים בו לניצולי השואה.

בצלאל סמוטריץ': אני כמובן סמוך ובטוח שכולנו נתמוך בחוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: בשם הממשלה ישיב לנו שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, ממשלת ישראל תומכת בהצעת החוק, וזאת הזדמנות לתת דין-וחשבון מה עשינו בקשר לניצולי השואה בחודשיים האחרונים.

חיים כץ: דרך אגב, בחודשיים האחרונים, מאז קיבלנו את הנתונים, מ-20 במרס עד 20 במאי, נפטרו 3,032 ניצולי שואה.

חיים כץ: 3,032 נפטרו בין התאריכים 20 במרס עד 20 במאי.

חיים כץ: במדינת ישראל חיים היום 191,560 ניצולי שואה, 56,000 מהם מקבלים הבטחת הכנסה, 3,381 מהם לא עשו מיצוי זכויות.

חיים כץ: הם לא ידעו שמגיע להם לקבל תשע שעות נוספות.

חיים כץ: מי מקבל את השעות?

חיים כץ: מקבלים שעות אלה שזכאים לביטוח.

חיים כץ: מחוק הסיעוד של הביטוח הלאומי מקבלים בין 16 ל-18 שעות, ואלה שהכנסתם פחותה מ-9,090 שקל, זכאים לקבל עוד תשע שעות מהקרן לניצולי השואה.

חיים כץ: תשע השעות האלה ממומנות על-ידי ועידת התביעות – שני-שלישים, ועל-ידי האוצר – שליש.

טלי פלוסקוב: תשע שעות חודשיות?

חיים כץ: תשע שעות שבועיות.

טלי פלוסקוב: שבועיות.

חיים כץ: שבועיות זה 1,978 לפי מחירי הביטוח הלאומי, ו-1,450 לפי הקרן לניצולי שואה.

חיים כץ: 126 אנשים מתוך ה-3,281 לא ממצים את זכויותיהם כבר עשר שנים.

חיים כץ: שתבינו, עשר שנים זה רבע מיליון שקל לבן-אדם כזה.

חיים כץ: רבע מיליון שקל.

חיים כץ: מדינת ישראל והגרמנים לא שילמו לאנשים האלה 240 מיליון שקל, לאלה שחיים היום.

חיים כץ: אני לא מדבר על אלה שנפטרו ואנחנו מורידים אותם.

חיים כץ: דרך אגב, מה-3,281 בחודשיים האלה נפטרו 88 אנשים.

חיים כץ: אנחנו במשרד הרווחה והביטוח הלאומי הלכנו לאיתור.

חיים כץ: בחודשיים האחרונים, מאז קיבלנו את הנתונים, הקרן לניצולי השואה אישרה עוד כ-700 איש.

חיים כץ: אנחנו עכשיו צריכים לראות כמה הולכים לשלם להם.

חיים כץ: התברר לנו שיש אנשים מעל גיל 90 שמקבלים 16 שעות סיעוד ולא 18.

חיים כץ: אנחנו נבדוק.

חיים כץ: רציתי לראות, ואתה, חיים, תיהנה מזה.

חיים כץ: ראיתי אחת בת 107, מקבלת 16 שעות.

חיים כץ: אמרתי: אני רוצה שיביאו לי את האחות, שתגיד לי איך היא החליטה 16 ולא 18.

חיים כץ: במקום להביא לי את האחות, או עד שיביאו לי את האחות, קיבלנו החלטה גורפת, וכ-11,000 אנשים מעל גיל 90 שמקבלים סיעוד של 16 שעות, קיבלו אוטומטית 18 שעות.

חיים כץ: זה 438 שקלים לחודש.

חיים כץ: כל אחת ואחד מהם קיבלו מכתב – עלה ב-438.

חיים כץ: ראיתי עוד נתון מעניין על ניצולי השואה – – –

אורלי לוי אבקסיס: חיים, חיים – – –

חיים כץ: אני אענה לך בסוף.

חיים כץ: 4,193 אנשים מעל גיל 90 לא היו אף פעם בביטוח הלאומי.

חיים כץ: לא ביקרו.

חיים כץ: ניסינו לאתר אותם, ואיתרנו אותם.

חיים כץ: מצאנו שם 560 בני סיעוד.

חיים כץ: מה שמעניין, מצאנו שם 1,463 שלא איתרנו.

חיים כץ: עשינו מבצע בשבועיים האחרונים במשרד הרווחה והיינו אצל כולם בבתים.

חיים כץ: אחד-אחד – הלכנו לבתים שלהם.

חיים כץ: התברר: 248 עזבו את הארץ.

חיים כץ: קיבלו את הביטוח הלאומי, ואחרי שהיה להם אירוע וקיבלו ביטוח לאומי, עזבו את הארץ, לכן הם ממשיכים לקבל ביטוח לאומי בחו"ל.

חיים כץ: 250 הלכו למעונות, למוסדות.

חיים כץ: מה שמעניין, 204 לא רוצים לקבל מהגרמנים כלום.

חיים כץ: הם אומרים: אנחנו לא רוצים מהם, לא קיבלנו עד עכשיו.

חיים כץ: 30 – עוד לא הגענו אליהם.

חיים כץ: והלכנו ואיתרנו ועשינו מבצע בחודשיים האחרונים, מבצע אחד לאחד.

חיים כץ: קצב הפטירה שלהם זה 50 ליום, 50 ליום.

חיים כץ: במעגל הראשון יש כ-60,000, 65,000 – זה אלה שנקבעו עד 1953.

חיים כץ: במעגל השני יש היתר, כ-140,000.

חיים כץ: אנחנו מבחינתנו, במשרד הרווחה והביטוח הלאומי, לקחנו פרויקט על עצמנו, לנסות ולעזור לניצולי השואה, ואנחנו נוגעים באחד-אחד בחודשיים האחרונים, ואנחנו נמשיך לעשות את זה.

חיים כץ: להערכתי – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה עשו עם הנתונים עד היום?

אורלי לוי אבקסיס: איך לא איתרו אותם עד היום?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: תקשיבי, מאחר שלא היו לי נתונים – –

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

חיים כץ: – – ושמונה חודשים נאבקתי לקבל את הנתונים, ואחרי שקיבלתי – – –

אורלי לוי אבקסיס: הם היו איפשהו – – –

חיים כץ: אני, לא מעניין אותי יותר, אני לא נובר בעבר.

חיים כץ: מהרגע שקיבלתי – מה אני עושה, איפה אני עוזר?

חיים כץ: מה, אני אתחיל – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש עוד אוכלוסיות כאלה.

חיים כץ: ברגע שאני אנבור בעבר, אני לא אגיע לשום מקום.

חיים כץ: הם מתים, 50 ביום.

חיים כץ: בעוד עשר שנים נעשה ועדת חקירה, מה היה עם אלה שלא עזרו להם.

חיים כץ: העניין פה הוא לעזור לאלה שאפשר היום – והיום אנחנו עושים מבצע.

חיים כץ: אני אומר לך, בשבועיים – – –

אורלי לוי אבקסיס: יש עוד אוכלוסיות כאלה – – –

חיים כץ: אורלי, בשבועיים האחרונים עובדי משרד הרווחה היו ב-1,402 בתים של ניצולי שואה, בית-בית, בית-בית.

חיים כץ: מישהו אחר היה עושה מזה סיפור לעיתונות: היינו בבתים, הלכנו.

חיים כץ: אנחנו היינו, אחד לאחד.

חיים כץ: אם את רוצה, אני אתן לך דוח מפורט.

חיים כץ: יש 204 שאמרו שהם לא רוצים לקבל, אני הולך להיפגש אתם אחד-אחד; אני רוצה לדעת למה הם לא רוצים לקבל.

חיים כץ: אני הולך לעשות את זה.

חיים כץ: ולכן, מר בצלאל סמוטריץ, בכל מה שאתה מקל על ניצולי השואה, תבורך.

חיים כץ: אני בטוח שהבית הזה מבין את זה שאנחנו חייבים; חייבים לתת להם לסיים את חייהם בכבוד, ואיפה שאנחנו יכולים לעזור, אנחנו נעזור, ואיפה שלא נוכל, נתאמץ לעזור.

חיים כץ: תודה רבה לכם, ואני מקווה שנתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר חיים כץ.

טלי פלוסקוב: רבותי, אם כן, אני מזמינה אתכם לחזור למקומכם – לחזור להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק קביעת מועדים בערעור של ניצולי שואה (תיקוני חקיקה).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 46 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק קביעת מועדים בערעור של ניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 46 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

איתן ברושי: – – –

טלי פלוסקוב: דקה, דקה, אני אגיד עכשיו את התוצאה, ואז אני אוסיף לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק קביעת מועדים בערעור של ניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: עכשיו-עכשיו, מי שמעוניין להוסיף: חבר הכנסת אלי אלאלוף, חבר הכנסת רוברט אילטוב, חבר הכנסת חמד עמאר, חבר הכנסת זוהיר בהלול – עוד מישהו?

טלי פלוסקוב: – חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, מבקשים להוסיף אותם כתומכים בהצבעה על הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2710/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – גמול והחזר הוצאות לעובד סיעה, מפלגה ויועץ פרלמנטרי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, הנמקה מהמקום?

אוסאמה סעדי: כן, כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת תיקון לחוק הבחירות לכנסת.

אוסאמה סעדי: מדובר בהצעת חוק חוצת מפלגות וסיעות בבית הזה.

אוסאמה סעדי: חתמו עליה יותר מ-21 חברי כנסת מכל סיעות הבית.

אוסאמה סעדי: אני, מניסיוני כחבר ועדת הבחירות המרכזית במשך 15 שנים, ראיתי שנגרם קיפוח לחברי ועדת הבחירות המרכזית שהם עובדי מפלגה או עובדי סיעות או יועצים פרלמנטריים, שלפי החוק אסור לתת להם גמול והחזר נסיעות, ולכן אני הגשתי את הצעת החוק הזאת, על מנת לתקן את הקיפוח הזה ושהם כן יזכו לגמול עבור השתתפותם בישיבות ועדת הבחירות המרכזית.

אוסאמה סעדי: חשוב לזכור שבתקופת בחירות מדובר בישיבות רבות שנמשכות שעות ארוכות, והם באים בדרך כלל מהצפון והמרכז או מהדרום, ולכן מגיעה להם השתתפות.

אוסאמה סעדי: אני מודה לממשלה על התמיכה שלה בהצעת חוק הזאת, וליושב-ראש הקואליציה, חברי דוד ביטן, שתמך ועזר בהעברת הצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי אין לנו תשובה של הממשלה.

טלי פלוסקוב: אנחנו יודעים שהיא תומכת, ואנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – גמול והחזר הוצאות לעובד סיעה, מפלגה ויועץ פרלמנטרי).

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – גמול והחזר הוצאות לעובד סיעה, מפלגה ויועץ פרלמנטרי), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 43 חברי כנסת, אחד מתנגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – גמול והחזר הוצאות לעובד סיעה, מפלגה ויועץ פרלמנטרי), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי וקבוצת חברי הכנסת, עברה בקריאה טרומית ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: עכשיו בבקשה, מי שרוצה להצטרף להצבעה – חבר הכנסת איתן ברושי, חבר הכנסת איל בן ראובן וחבר הכנסת דוד ביטן – אתה מצטרף להצבעה?

טלי פלוסקוב: – –

מרדכי יוגב: גם אני.

טלי פלוסקוב: אמרת שלא הספקת.

טלי פלוסקוב: – – וחברת הכנסת נורית קורן, וחבר הכנסת מוטי יוגב.

טלי פלוסקוב: תודה, רבותי.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1967/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון – התאמת תקציב הרווחה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת קארין אלהרר וחיים ילין.

טלי פלוסקוב: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: היא בדרך.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קארין אלהרר תציג לנו את הצעת החוק, וישיב לנו, בתקווה, סגן שר הפנים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, יש לך עד עשר דקות להציג את ההצעה.

קארין אלהרר: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי שרים נכבדים, חברי וחברות הכנסת, בעוד שעות מספר תגיע לירושלים צעדת השוויון.

קארין אלהרר: המטרה של ההצעה הזאת היא קודם כול לגרום לנו כאן בכנסת ולממשלה להתעורר ולהבין שבישראל יש אי-שוויון זועק לשמים.

קארין אלהרר: עכשיו, קרה דבר מדהים.

קארין אלהרר: ביום ראשון האחרון, בוועדת שרים, ממשלת ישראל הופיעה במלוא הצביעות שלה, כי הם מדברים גבוהה-גבוהה שהם חברתיים והם רוצים לעזור לחלשים, אבל כשמדובר בהעברת תקציבים לטובת המטרה הזאת, פתאום לא, לא מתקבלת הצעת החוק.

קארין אלהרר: זו הצעת חוק שכתבתי יחד עם חבר הכנסת חיים ילין, והמטרה שלה היא לשנות את המצ'ינג עבור הרשויות החלשות.

קארין אלהרר: בעיקרון, למי שלא מכיר, יש מצ'ינג, יש הסכם בין השלטון המרכזי לשלטון המקומי.

קארין אלהרר: בשירותי הרווחה יש חלוקה: 75% מועבר מהשלטון המרכזי, 25% אמור להיות ממומן על-ידי השלטון המקומי.

קארין אלהרר: רשויות שהן לא איתנות פיננסית לא מסוגלות לשלם את ה-25%, וכך קורה שהתושבים לא מקבלים את השירות.

קארין אלהרר: איך יכול להיות שדווקא מי שגר ברשויות החלשות, דווקא אלה שזקוקים לשירותי הרווחה, דווקא הם לא מקבלים?

קארין אלהרר: איך זה עולה על הדעת?

קארין אלהרר: הצעת החוק פשוט ביקשה לתקן את העוול ההיסטורי הזה, לשנות את המצב הקיים ולחלק חלוקה לפי אשכולות; כל אשכול יקבל בהתאם ליכולות שלו.

קארין אלהרר: למה לילד שגר באופקים מגיע פחות מאשר לילד שגר ברמת-השרון?

קארין אלהרר: למה?

קארין אלהרר: המצב החדש אמור להיות מותאם למצב הכלכלי של הרשות, כדי שהיא תוכל לעמוד בהתחייבות שלה.

קארין אלהרר: כי אחרת מראש אנחנו דנים את הרשות הזאת לכישלון במתן השירותים.

קארין אלהרר: אבל החוק הזה נפל.

קארין אלהרר: כי בממשלה הנוכחית, להיות חברתי זה קל – עד שצריך להעביר תקציבים.

קארין אלהרר: ואנחנו מדברים בדיוק בשבוע שבו, איך אומרים, ברוך השם מצאו כספים.

קארין אלהרר: מצאו כספים לשירותי תיירות מחוץ לקו הירוק, מצאו כספים להסכמים קואליציוניים.

קארין אלהרר: היה כסף, זה לא שאין כסף.

קארין אלהרר: עכשיו, מי העיריות שמוותרות על התקציב הזה?

קארין אלהרר: הרשויות שנמצאות באשכול 1–4: ביתר-עילית, רהט, תמרה, טייבה, בית-שמש, נתיבות, צפת, סח'נין, אופקים, קריית-מלאכי, נצרת, לוד, רמלה, קריית-גת, דימונה.

קארין אלהרר: חברים, האנשים שם הצביעו בשביל הממשלה הזאת – איפה אתם בשבילם?

קארין אלהרר: בדוח מבקר המדינה על היעדר שוויון בתקצוב שירותי הרווחה לרשויות המקומיות נמתחה ביקורת חריפה על שיטת המימון התואם בתקצוב.

קארין אלהרר: בבדיקה נמצא כי ההוצאה הממוצעת של משרד הרווחה בעבור כל מטופל ברשויות החזקות גדולה מההוצאה הממוצעת ברשויות החלשות.

קארין אלהרר: הפער בין הרשויות החזקות ביותר לחלשות ביותר הגיע עד פי-ארבעה.

קארין אלהרר: גם מבקר המדינה הגיע למסקנה שהפערים האלה הם בלתי סבירים, והם מצביעים על כך שבמשך שנים רבות הוקצו עשרות-מיליארדי שקלים באופן שאינו מצמצם פערים, אלא רק מגדיל אותם.

קארין אלהרר: מה קרה להזדמנות השווה שצריך לתת לכולם?

קארין אלהרר: איפה היא נעלמה?

קארין אלהרר: או שמא אנחנו נשאיר אותה ברמת הססמה?

קארין אלהרר: ההצעה הזאת, אני חוזרת ואומרת, באה לתקן עיוות.

קארין אלהרר: בימים אלה צועדים מיכאל ביטון, ראש מועצת ירוחם, וראשי מועצות נוספות – וגם בבית הזה אני שומעת קריאות, מהקואליציה כמו מהאופוזיציה, לתקן את זה.

קארין אלהרר: אז הנה, יש לכם הזדמנות, קחו אותה בשתי הידיים ותצביעו על-פי צו המצפון שלכם, אל תתחבאו מאחורי שיקולים קואליציוניים.

קארין אלהרר: תזכרו שהאנשים שצועדים ואלה שהחוק מדבר עליהם הצביעו גם הם עבורכם.

קארין אלהרר: הגיע הזמן שממשלת ישראל תקיים את ההבטחות שלה לבוחר.

קארין אלהרר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: ישיב על ההצעה הזאת סגן שר הפנים משולם נהרי.

משולם נהרי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה שבנדון מבקשת לקבוע תקצוב דיפרנציאלי של שירותי הרווחה מהמדינה לרשויות המקומיות, בהתאם לדירוג החברתי-כלכלי.

משולם נהרי: על-פי ההצעה – מה, הם עוסקים עכשיו בגיוס?

טלי פלוסקוב: כנראה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת קצת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: אדוני יושב-ראש הקואליציה, בבקשה קצת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: גם הצוותים – בבקשה.

משולם נהרי: על-פי ההצעה, שיעורי השתתפות המדינה בשירותי הרווחה וההקצבות למטרת רווחה יהיו על-פי החלוקה הזו: 1.

משולם נהרי: רשויות מקומיות באשכול חברתי 1–4 – השתתפות המדינה תהיה 90% לפחות; 2.

משולם נהרי: רשויות מקומיות באשכול חברתי 5 ו-6 – השתתפות המדינה תהיה 85% לפחות; 3.

משולם נהרי: רשויות מקומיות באשכול חברתי 7 ו-8 – השתתפות המדינה תהיה 75% לפחות; 4.

משולם נהרי: רשויות מקומיות באשכול חברתי 9 ו-10 – השתתפות המדינה תהיה 70%.

משולם נהרי: יצוין כי הצעת החוק מתייחסת לתקציב המועבר ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים בלבד לרשויות המקומיות, לשם מימונם של שירותי רווחה שניתנים על-ידי הרשות המקומית.

משולם נהרי: אבל זה גם קיים במשרד החינוך, וזה לא עולה פה, ואני אתייחס לזה בסוף דברי.

משולם נהרי: כיום, בהתאם למידע שבידנו, משרד הרווחה משתתף ב-75% מהוצאות הרווחה של הרשות המקומית, ללא הבחנה בין הרשויות.

משולם נהרי: שיטת מימון אחידה זו נהוגה זה עשרות שנים ומוצאת את ביטויה בחוקי התקציב השנתיים.

משולם נהרי: נציין כי שיטת התקצוב היא בצורה של מימון תואם, מה שנקרא מצ'ינג, כך שהתקציב המועבר ממשרד הרווחה לרשויות המקומיות תלוי בסכום ההשתתפות של הרשות המקומית.

משולם נהרי: בדוח הוועדה לניסוח הצעה לרפורמה בשירותי הרווחה המקומיים משנת 2010, ועדה של משרד הרווחה, הומלץ שככלל, שיעור ההשתתפות של משרד הרווחה בהפעלת השירותים יהיה אחיד ולא יבחין בין רשויות.

משולם נהרי: בדברי ההסבר להצעת החוק נטען כי בשל הדרישה להשתתפות של 25% מתקציב הרשות המקומית, רשויות מקומיות במצב סוציו-אקונומי נמוך נאלצות במקרים מסוימים לוותר על שירותי רווחה חשובים בשל היעדר יכולת תקציבית לגייס את התקציב המשלים.

משולם נהרי: נציין כי בעבר טענה זו נדחתה על-ידי משרד הרווחה והשירותים החברתיים, לרבות במסגרת הליך משפטי שנערך, ונטען על-ידיהם כי הנתונים נבדקו ואין הבדל מובהק בין האשכולות בשיעור ניצול התקציב.

משולם נהרי: בהקשר זה אציין כי מהותה של הצעת החוק היא הגדלת התקציבים בעבור הגדלת תקצוב המדינה בעבור רשויות מקומיות חלשות, אך מנגד, הפחתת התקצוב לגבי רשויות מקומיות חזקות – הפחתת שיעור התקצוב של המדינה מ-75% ל-70% – כך שלגבי חלק מהרשויות המקומיות יושתו עלויות תקציביות חדשות.

משולם נהרי: האמת היא שגם זה לא רק – חברת הכנסת קארין, חברת הכנסת קארין, לפני שאני מסיים במשפט האחרון, אני רוצה רק להוסיף שהבעיה היא לא רק במשרד הרווחה והשירותים החברתיים; גם במשרד החינוך יש מצ'ינג – – –

קארין אלהרר: אתה צודק – – –

משולם נהרי: – – – שזה מותנה בהשתתפות הרשות המקומית.

משולם נהרי: למשל בקידום נוער, כאשר מדובר בנערים נושרים – – –

קארין אלהרר: אתה צודק.

קארין אלהרר: אתה מוזמן להציע – – –

משולם נהרי: עכשיו, אני רק לא הבנתי מדוע הלכת על הפחתה דיפרנציאלית?

משולם נהרי: מדוע לא לבטל את זה לגמרי?

משולם נהרי: יש רשויות – גם 10% הן לא יכולות לתת.

משולם נהרי: אני מכיר, אני נתקל בהן ביום-יום, לא יכולים להשתתף.

משולם נהרי: ברגע שמשרד החליט לתת סכום, לא משנה אם זה 75%, זה ה-100% בעצם; להפוך אותו ל-100%.

משולם נהרי: מה שאתה נותן זה 100%, ואל תתנה אותו בהשתתפות של הרשות.

משולם נהרי: אבל אז אתה עושה פעילות.

משולם נהרי: מדוע להתנות את זה?

משולם נהרי: אני לא יודע למה צריך ללכת על התקצוב הדיפרנציאלי הזה, צריך לבטל לגמרי.

משולם נהרי: אבל לא – – –

קריאה: – – –

משולם נהרי: כי אז את יוצרת בעיה עם רשויות אחרות שמתנגדות: מה פתאום על חשבוני?

חיים ילין: כבוד השר, תעביר בטרומית; כל התיקונים שאתה רוצה לעשות, אין שום בעיה.

משולם נהרי: לא, זה כבר שונה.

משולם נהרי: זה תיקון אחר.

עיסאווי פריג': איך אתה יכול להיות נגד?

עיסאווי פריג': איך אתה יכול להיות נגד?

עיסאווי פריג': איך אתה יכול להיות נגד?

עיסאווי פריג': – – –

משולם נהרי: אני אומר יותר מזה: אני אומר שצריכים לבטל לגמרי, לא צריך להיות מצ'ינג.

עיסאווי פריג': אין בעיה.

משולם נהרי: אני הצעתי את זה לא היום אלא עוד כשהייתי במשרד החינוך.

עיסאווי פריג': אז למה אתה הולך נגד ה"אני מאמין" שלך?

משולם נהרי: זו הצעה אחרת.

משולם נהרי: זאת לא ההצעה, זאת הצעה שונה לגמרי.

משולם נהרי: ההצעה שלי היא לבטל לגמרי.

משולם נהרי: מפני שאני יודע ואני מכיר, מתוקף עבודתי במשרד החינוך, שזה הקשה.

משולם נהרי: מי שסבלו מזה אלה התלמידים הנזקקים.

עיסאווי פריג': – – – פרה-פרה – – –

טלי פלוסקוב: כבוד סגן השר, אני אבקש לסיים.

משולם נהרי: בכל אופן, מאחר שוועדת השרים לענייני חקיקה התנגדה להצעה הזאת, אני מבקש להתנגד להצעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר הפנים משולם נהרי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, אני הבנתי שביקשת שלוש דקות לשכנע.

טלי פלוסקוב: רבותי, לאחר מכן אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: על-פי בקשת האופוזיציה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה – –

טלי פלוסקוב: רבותי, מאוד קשה לדבר מכאן כשיש רעש כזה באולם.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מהסדרנים לעבור באולם ולבקש מחברי הכנסת שרוצים לדבר, לצאת ולעשות את זה מחוץ לאולם.

חיים ילין: – – חברי היקרים, כולכם, בצורה זו או אחרת, השתתפתם בהפגנה של השוויון.

חיים ילין: כולכם הצטלמתם בעיתונות, וכולכם, קואליציה ואופוזיציה, תמכתם בהפגנה ותמכתם בשוויון.

חיים ילין: חברים, אני חייב להגיד לכם שמסימפתיה לא מצמצמים פערים במדינת ישראל.

חיים ילין: תסבירו לי, אם כולם תומכים, איך הפלתם את החוק?

חיים ילין: אני אומר לך, סגן השר, אני אתך: תעביר בטרומית את החוק, וקארין ואני, ושנינו כתבנו את החוק, מוכנים ל-100%.

חיים ילין: רק חשבנו שאם נכתוב 100% יגידו לנו: זה הרבה כסף, אין לנו כסף; שתתחילו עכשיו את כל התירוצים ותגידו: אתם רוצים גם ביטחון בפריפריה, אתם רוצים גם כבישים בפריפריה, אתם רוצים גם זה.

משולם נהרי: אתה לא הבנתי אותי.

חיים ילין: סגן שר הפנים, כראש רשות לשעבר, והיושבת-ראש, כראש עיר לשעבר, מכירים את המצ'ינג הזה, שלפעמים אין לו מאיפה לגייס אותו.

חיים ילין: כשאנחנו לא מסוגלים לגייס אותו, ה-75% הופכים להיות מקור שהרשויות החזקות מקבלות.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי השרים חייבים לנצל את התקציב עד תום עד סוף השנה.

חיים ילין: זה הטריק הידוע: החלשים נדפקים, החזקים מקבלים עוד.

חיים ילין: אני לא מבקש להוריד שקל מהרשויות החזקות.

חיים ילין: אני דורש מממשלת ישראל להוסיף כסף, כדי שיהיה שוויון.

חיים ילין: זאת לא אמירה בעלמא, השוויון.

חיים ילין: אנחנו חברה עם ערבות הדדית.

חיים ילין: כולנו מצפים מהפריפריה להתגייס ברגע שיש מלחמה ולעמוד איתן מול האויב המר.

חיים ילין: כולם נגד הטרור, כולם בעד השוויון, אבל אף אחד לא עושה כלום.

חיים ילין: חברים יקרים, אני חייב להגיד לכם משהו: משלמים לנו משכורת לא רק בשביל לנאום ולדבר, גם בשביל לעשות.

חיים ילין: גם בשביל לעשות.

חיים ילין: לכן אני אומר: סימפתיה, חברים, קחו אותה, זה מאוד נחמד; תשימו את הצ'ק כדי לצמצם פערים בפריפריה: חינוך, רווחה ותשתיות.

חיים ילין: אם שלושת הדברים האלה יתקיימו, אנחנו נהיה מדינה שוויונית יותר, צודקת יותר, מאוחדת יותר, לא מפוצלת.

חיים ילין: כשיהיו מבחני המיצ"ב וכל המבחנים שכולם גאים בהם, כולל חמש יחידות, כבוד השר, כשזה יהיה בפריפריה, אז נגיד אמן.

חיים ילין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: רבותי, כאמור, על-פי בקשת 20 חברי כנסת, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקשת להתחיל בהצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שקט באולם, כי אנחנו לא שומעים את ההצבעות.

טלי פלוסקוב: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד

עיסאווי פריג': – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד

עיסאווי פריג': – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לעבור על שמות חברי הכנסת שלא השתתפו בהצבעה עד כה – סיבוב שני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יעל גרמן – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת עליזה לביא – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שמעוניינים עדיין להצביע ולא עשו את זה עד כה?

טלי פלוסקוב: ג'מאל זחאלקה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ג'מאל זחאלקה – בעד

טלי פלוסקוב: עוד מישהו?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תמה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 42 חברי כנסת, נגד – 52 חברי כנסת.

טלי פלוסקוב: לכן הצעת חוק הרשויות המקומיות (תיקון – התאמת תקציב הרווחה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת קארין אלהרר וחיים ילין, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1298/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעת החוק הבאה: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך עד עשר דקות להציג את הצעת החוק.

טלי פלוסקוב: אדוני, דקה, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תיקון של ההצבעה: 53 נגד.

טלי פלוסקוב: בעד – 42, כפי שהיה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, עד עשר דקות.

אראל מרגלית: כבוד היושבת-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת מוגשת בשיתוף עם אורלי לוי אבקסיס, מיקי רוזנטל, עיסאווי פריג', איציק שמולי ומירב בן ארי מהקואליציה.

אראל מרגלית: ההצעה בעצם מדברת על איזה יחס נורמלי – השר שטייניץ, אתה היית שר אוצר, כדאי שתקשיב – יחס נורמלי בין ריבית הזכות לריבית החובה שהבנקים גובים מהאזרחים.

אראל מרגלית: כרגע המצב, כמו שהוא, שבבנקים במדינת ישראל יש בעצם הפערים הגדולים ביותר – בין הריביות של החובה ובין הריביות של הזכות אין שום קשר.

אראל מרגלית: כלומר, יכול להיות מצב שנגידת בנק ישראל מחליטה להוריד את הריבית באופן דרמטי, ואז הבנקים הגדולים מקבלים את הריבית במחיר מאוד מאוד נמוך, ויחד עם זאת, כשאתה בחריגה, באוברדרפט, או כשאתה לוקח ריבית חובה – במדינת ישראל כשאתה בריבית זכות נותנים לך 0.01%, לפעמים נותנים לך 0.03%; כשאתה בריבית חובה לוקחים לך בין 12% ל-13%.

אראל מרגלית: עכשיו, ריבונו של עולם, בעיקר אנחנו מדברים על מעמד הביניים, על אנשים שמקבלים כסף לתוך החשבון שלהם, שאולי רוצים לעכב אותו, לקנות – או לחסוך כסף כדי לשלוח את הילדים ללימודים, או לקנות משהו במועד מאוחר יותר, או לעשות כל מיני פעולות שהם רוצים לעשות – כשהם שמים את הכסף בבנק הם בעצם מקבלים אפס ריבית, ואם הם חורגים, הם מקבלים ריבית של שוק אפור.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, ריבית שוק אפור, ריבית נשך, גם אם הריבית במשק היא ריבית נמוכה מאוד מאוד מאוד.

אראל מרגלית: עשיתי את זה בתיאום גם עם חברים בקואליציה, דיברתי עם האוצר, אמרו לי בעצם: אין תקדים לדבר הזה בעולם.

אראל מרגלית: אמרתי להם: לא נכון.

אראל מרגלית: תסתכלו על ארצות-הברית, על שבדיה, על בלגיה, על גרמניה, על איטליה, על אוסטריה – בכל המדינות האלה קובעים איזה יחס של פער נורמלי, ונותנים גם על ריבית הזכות איזו ריבית מינימלית.

אראל מרגלית: עכשיו, אני לא אמרתי שחייב להיות דווקא פעמיים, דווקא פי-שניים.

אראל מרגלית: אולי זה פי-שלושה, אולי זה פי-3.5, אבל אי-אפשר שהיחס בין ריבית החובה לריבית הזכות יהיה 0.01 אם יש לך כסף בחשבון, ו-12% או 13% אם אין לך כסף בחשבון.

אראל מרגלית: עכשיו, אני אומר לכם, איפה אתם?

אראל מרגלית: הממשלה שרוצה להטיב עם האזרחים, שיושבת בוועדת הרפורמות, שמדברת על איזה יחס הוגן כלפי האזרחים, איפה אתם?

אראל מרגלית: איפה אתם נמצאים?

אראל מרגלית: ש"ס, אתם עשיתם איזו שביתה על זה שמינו יושב-ראש לערוץ 10, אבל אתם מדברים?

אראל מרגלית: תסתכלו על האזרחים שאתם משרתים.

אראל מרגלית: תסתכלו איזה ריביות נשך הם משלמים על החובה ואיזה ריביות אפסיות הם מקבלים על הזכות.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה להגיד משהו לאדוני ראש הממשלה.

אראל מרגלית: תראה, אני רוצה שאיכשהו תזדהה עם הבעיה.

אראל מרגלית: אני רוצה שתפנים את הבעיה, שאת האנשים שאתה משרת – תחשוב שזו בעיה שלך לפתור.

אראל מרגלית: אז אני חשבתי אולי על שתי דוגמאות.

אראל מרגלית: תאר לך ששלדון אדלסון מעביר את חשבון הבנק שלו לישראל, ותאר לך שהוא מפקיד אותו בבנק, ותאר לך שהוא אומר לך: ביבי, אני לא יכול.

אראל מרגלית: אתם לא נותנים פה שום ריבית.

אראל מרגלית: היינו רואים אותך פה למחרת דואג לכך שיהיו ריביות כמו בכל העולם.

אראל מרגלית: תאר לך שמימרן היה רוצה להעביר את הכסף שלו מצרפת לישראל, הרי בסך הכול עורכי-הדין שלך פתחו להם פה חשבון בחברה.

אראל מרגלית: והם שמים את הכסף בחשבון – בבנק הפועלים, בבנק לאומי, באחד הבנקים.

אראל מרגלית: הרי לא ייתכן שאתה היית מפקיר אותם ולא נותן להם הגנה שיקבלו איזו ריבית נורמלית על הכסף שלהם.

אראל מרגלית: הרי, אדוני, כשהם מפקידים את הכסף אצלך, אתה מקבל הרי ריבית דריבית דריבית, אז מה הבעיה?

אראל מרגלית: אז עכשיו תחשבו, במקום שלדון אדלסון איזו משפחה בחדרה, איזו משפחה בערד, איזו משפחה במקום אחר, שיש לה קצת כסף – היא רוצה לשים אותו בבנק ולא מתחת למזרן, והיא רוצה שזה יצבור ריבית מינימלית ביחס לריבית החובה.

אראל מרגלית: או אולי הפתרון הוא אחר: אם זה כמו ביפן – ביפן יש ריבית שלילית בכלל, אז מה עושים?

אראל מרגלית: אז זה נכון שלא נותנים לאנשים ריבית זכות בהפקדה, אבל גם כשהם לוקחים הלוואה לא לוקחים מהם ריבית.

אראל מרגלית: זה הרעיון, שיהיה יחס: אם הריבית במשק יורדת – שתרד, אין לי בעיה.

אראל מרגלית: רבותי, זה נראה לכם דבר קטן, אבל זה דבר ענק.

אראל מרגלית: זה יוקר מחיה.

אראל מרגלית: זה לא נכון שזה חוק לעשירים.

אראל מרגלית: העשירים דואגים לעצמם ומפקידים את הכספים שלהם בכל מיני מקומות, הם לא צריכים את הבנקים הישראליים כדי לפתור לעצמם את הבעיות.

אראל מרגלית: החוק הזה מיועד בעיקר למעמד הביניים, שמתפרנס – נכנסת משכורת, הוא רוצה לשמור על כספו, הוא רוצה לשמור על איזו ריבית מינימלית ורוצה לחסוך לילדיו, למשפחתו, לאנשים שהוא חפץ ביקרם.

אראל מרגלית: לא ייתכן, פשוט לא ייתכן שיהיה כזה פער, ושאנחנו ככנסת, בעיקר עכשיו, כשיש את הוועדה של הרפורמה של הבנקים, וכממשלה, לא ייתכן שלא נידרש לסוגיה הזאת, כי זו סוגיה שקוברת מתחת לקו האדום ולא נותנת למשפחה אחרי משפחה להרים את הראש, עם ריביות מטורפות באוברדרפט של 13%, וכשיש לה סוף-סוף קצת כסף, נותנים להם ריבית של 0.01%.

אראל מרגלית: שערורייה שמוטל עלינו להידרש אליה ולתקן אותה.

אראל מרגלית: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם הממשלה השר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: כאמור, לפי הבקשה של האופוזיציה, שוב ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תהיה שמית, אדוני יושב-ראש הקואליציה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן, אתה לא מקשיב למה שאני אומרת.

טלי פלוסקוב: יש בקשה להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: יש לי רשימה של חברי כנסת מהמחנה הציוני להצבעה שמית.

איילת נחמיאס ורבין: גברתי היושבת-ראש, אני תוהה לעצמי – – –

דוד ביטן: אין בעיה, בינתיים שידבר.

אורי אריאל: גברתי היושבת בראש – – –

איילת נחמיאס ורבין: היושבת-ראש, מדוע שר החקלאות משיב?

איילת נחמיאס ורבין: זה אמור להיות – – – מה זה השטויות האלה?

אורי אריאל: מה?

אורי אריאל: מה?

טלי פלוסקוב: שנייה, שנייה.

טלי פלוסקוב: יש פה טענה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין ששואלת איך שר החקלאות משיב בשם הממשלה.

טלי פלוסקוב: האם זה – – –

אורי אריאל: זה הפלא הכי גדול שיש לך, איילת?

טלי פלוסקוב: התשובה אומרת שהשרים כן יכולים להשיב.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך – – – אני תוהה לעצמי אם גמל – – – או כבשה – – –

אורי אריאל: משתפרים.

אורי אריאל: לאט-לאט אתם באופוזיציה, אתם משתפרים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה בריביות – – –

אורי אריאל: תודה רבה, גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת הנכבדים, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

אורי אריאל: מוצע לתקן את החוק כך שתוטל חובה על התאגידים לשלם ללקוחותיהם ריבית על יתרת הזכות בחשבונות העובר-ושב בשיעור שיעמוד על מחצית משיעור הריבית כמשמעותו לפי סעיף 15(3) לחוק בנק ישראל, 2010.

אורי אריאל: כיום, חוק הבנקאות מטיל חובה על כל תאגיד בנקאי לתת שירות של פתיחת חשבון עו"ש – עובר-ושב – וניהולו כל עוד החשבון ביתרת זכות לטובת הלקוח.

אורי אריאל: הצעת החוק מבקשת אפוא להטיל חובה נוספת של תשלום ריבית על הכספים המצויים ביתרת הזכות.

אורי אריאל: בנק ישראל סבור, כפי שיפורט להלן, שאין באף אחד מהטעמים להצעת החוק ולא בהצטברותם כדי להצדיק התערבות מרחיקת לכת ביחסים החוזיים בין הבנקים ללקוחותיהם בדרך של חקיקה, שאין לה למיטב ידיעתו של בנק ישראל מקבילה בעולם כולו.

אורי אריאל: יתר על כן, הטלת חובה על הבנקים לשלם ריבית על יתרות הזכות עלולה לפגוע באוכלוסיות החלשות בעלות יתרות החובה, אשר עלולות לסבסד את תשלום הריבית בגין יתרות הזכות.

אורי אריאל: הטעם הראשון להצעת החוק הוא יצירת הסדר מקביל לגביית עמלות על-ידי הבנקים בגין כל פעולה ולחיוב חשבונות הלקוחות בריבית על יתרת החובה.

אורי אריאל: טעם זה לא מצדיק כפיית תשלום ריבית על יתרות הזכות בחשבונות העובר-ושב.

אורי אריאל: ריבית על יתרת חובה נגבית כאשר הלקוח מנצל את מסגרת האשראי שהעמיד לו הבנק, ומשמעותה למעשה קבלת הלוואה מאת הבנק.

אורי אריאל: במצב זה הבנק אינו רשאי לדרוש את הכסף חזרה בכל עת – מה שאין כן לגבי לקוח בעל יתרת זכות בחשבון עובר-ושב, שרשאי לדרוש את הכסף בכל עת.

אורי אריאל: לפיכך, ההקבלה אינה צריכה להיעשות בין יתרת זכות בחשבון עו"ש לבין חיוב בריבית על יתרת חובה, כי אם בין תשלום ריבית על פיקדון לבין חיוב ריבית על יתרת חובה.

אורי אריאל: יצוין כי כבר כיום קיימים מוצרים בנקאיים המאפשרים ללקוחות לצבור תשואה המושפעת מריבית בנק ישראל, וביניהם, בין היתר, פיקדונות בנקאיים, קרנות כספיות ומק"מ.

אורי אריאל: הטעם השני להצעה הוא חידוש נוהג שלפיו חלק מהבנקים שילמו ריבית על יתרת זכות.

אורי אריאל: אולם, אותם בנקים אשר שילמו או משלמים ריבית בגין יתרת זכות לא עושים זאת בשל חובה שבדין, אלא מתוך בחירה הנוגעת לשיקוליהם העסקיים.

אורי אריאל: במובן זה, הצעת החוק, המבקשת לכפות בדרך של התערבות חקיקתית תשלום ריבית בגין יתרת זכות, אינה בבחינת "חידוש נוהג", הנובע כאמור מתוך הסכמה ובחירה של הצדדים, וודאי שאין זה בבחינת נוהג מחייב.

אורי אריאל: כמו כן, הטלת חובה חוקית כאמור עלולה לפגוע בכלי תחרותי הקיים כיום, שכן עיגון שיעור ריבית קבוע שיחול על כל התאגידים הבנקאיים צפוי להגביל את התמריץ של בנק מסוים לנצל את היתרון היחסי שלו – –

אראל מרגלית: אף אחד לא אמר שזו תהיה ריבית קבועה.

אורי אריאל: – – ולהציע תנאים משופרים, או ריבית גבוהה יותר על יתרת הזכות, מעבר לקבוע בחוק.

אורי אריאל: יצוין כי בעקבות הצעות חוק קודמות בנושא, אימצו הבנקים, כבר לפני שנים, תוכניות וולונטריות שונות לתשלום ריבית לכלל הלקוחות בגין יתרת הזכות בחשבון העובר-ושב.

אורי אריאל: כפועל יוצא מכך, נראה שהצורך בהסדרת הנושא בחקיקה מתייתר.

אראל מרגלית: מתייתר?

אראל מרגלית: 0.01%.

אורי אריאל: הטעם השלישי להצעה נעוץ ברצון לעודד לקוחות למחוק את יתרת החובה כדי לזכות בריבית בגין יתרת זכות.

אורי אריאל: בנק ישראל סבור כי מטרה זו לא תושג באמצעות תשלום ריבית בגין יתרת זכות.

אורי אריאל: התמריץ הגדול ביותר למחיקת יתרות החובה, כמובן, ביחס למי שיכול לעשות כן, נמצא דווקא בריבית החובה, אשר הלקוח שואף להימנע מלשלמה.

אורי אריאל: אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

אורי אריאל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: רבותי, כפי שציינתי, על-פי בקשת 20 חברי כנסת מסיעת המחנה הציוני, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר –

טלי פלוסקוב: רבותי, בבקשה שקט באולם.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא שומעים את ההצבעות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת מכל אחד – למה הצילומים כאן ורעש?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להוריד את הקול.

טלי פלוסקוב: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לעבור שוב על שמות חברי הכנסת שלא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת איל בן ראובן – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח אילן גילאון – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד יוסי יונה – אינו נוכח חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת עליזה לביא – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: האם נמצאים באולם חברות או חברי כנסת אשר לא השתתפו עד כה בהצבעה, וכן מעוניינים?

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תמה.

טלי פלוסקוב: גברתי, נא לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 41, נגד – 51.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – ריבית על יתרת זכות), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: זה המקום לברך את תלמידי בית-אקשטיין מאבן-יהודה, שככה יושבים ורואים אותנו.

טלי פלוסקוב: תודה לכם.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1329/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – דוח שנתי מטעם מדור נפגעי עבירות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת חנין זועבי, לרשותך עד עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק שלך.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, חוק זכויות נפגעי עבירה אמור לספק תשתית חוקית להגנה על נפגעי עבירה, במיוחד – אך לא רק – נשים וילדים שנפגעו כתוצאה מאלימות מינית או אלימות במשפחה.

חנין זועבי: החוק גם אמור להסדיר את זכויותיהם של בני משפחה של נרצחים ושל נרצחות.

חנין זועבי: מדובר בחוק חשוב, נאור, פשוט, לא פוליטי, עוד פעם, ולא אידיאולוגי, חוק אנושי מדרגה ראשונה.

חנין זועבי: חוק זכויות נפגעי עבירה מחייב את המשטרה להתנהל מול הנפגעים או משפחותיהם של הקורבנות באופן שקוף, הוא חוק של שקיפות.

חנין זועבי: אומנם עכשיו, גם במתכונת הנוכחית, החוק מחייב את המשטרה לדווח לנפגעים עצמם או למשפחותיהם על השלבים שבהם החקירה נמצאת – לדוגמה, מעצרו של חשוד, אם הוא שוחרר למעצר בית, אם הוא שוחרר בכלל, אם התיק נסגר ועוד.

חנין זועבי: החוק מחייב את המשטרה להיות שקופה ולהתנהל באופן שקוף מול הקורבן או מול המשפחה של הקורבן.

חנין זועבי: יחד עם זאת, המשטרה, יש לה סמכות, מהשיקולים שלה, לא לדווח פרטים מלאים לנפגע או למשפחתו.

חנין זועבי: הפרקטיקה יותר גרועה מאשר החירות, החופש שהחוק נותן למשטרה, במיוחד בחברה הערבית; בפרקטיקה קיימת בעיה חמורה.

חנין זועבי: חברי הכנסת וחברות הכנסת, המשטרה לוקחת לעצמה את הזכות לא להודיע למשפחה או לנפגעת – גברתי היושבת-ראש, את מקשיבה – את הפרטים על אודות התנהלות החקירה, זאת אומרת, לא ליישם את החוק, מתוך שיקולים שהיא לא מפרטת.

חנין זועבי: היא מתרצת זאת, במיוחד בחברה הערבית, בשתי סיבות: מניעת נקמה ושמירה על שלום הציבור.

חנין זועבי: לפעמים שיקול זה נכון, אבל בכך יש פגיעה בזכויות.

חנין זועבי: על כן, השיקול חייב להיות מאוד מדויק ומאוד קונקרטי.

חנין זועבי: כדי שהשיקול יהיה מוצדק וקונקרטי, ועל מנת לעמוד על נכונות שיקול זה, על היקף השימוש בשיקול זה, אנחנו צריכים לקבל אומדן לגבי היקף התופעה והשיקולים מאחורי הסתרת מידע על החקירה מפני משפחת הנפגעת או הנפגעת עצמה.

חנין זועבי: אציין שקיימים חשדות בחברה הערבית שהמשטרה במקרים מסוימים מתכוונת לא לנהל חקירה יסודית ומקצועית.

חנין זועבי: אנחנו מצהירים על זה.

חנין זועבי: אנחנו מאשימים את המשטרה שלפעמים היא מתכוונת לא לנהל חקירה יסודית.

חנין זועבי: אלה דברים חמורים, טענות חמורות, אבל אנחנו אומרים אותם בגלל שהם מבוססים על אינפורמציה מהשטח, על ניסיון מר עם המשטרה, על אחוזים הזויים של פשע ושל אלימות ברחוב ובחברה הערבית.

חנין זועבי: אז המשטרה מתכוונת לפעמים לא לחקור בצורה יסודית; המשטרה מתכוונת לפעמים להסתיר מידע על מהלך החקירה, והיא מתכוונת לפעמים לא להביא את הפושעים לדין.

חנין זועבי: כן, אלה דברים חמורים, אבל אנחנו אומרים אותם בשיא האחריות.

חנין זועבי: בשיא האחריות, ועל מנת לשפר את השירות של המשטרה, ולהפוך אותה ממשטרה לא רק מזלזלת אלא גם לפעמים עוינת למשטרה מקצועית.

חנין זועבי: זאת המטרה.

חנין זועבי: אבל בשביל להגיע למטרה הזאת אנחנו חייבים לחשוף מידע מסוכן, מידע חמור מאוד.

חנין זועבי: אנחנו רוצים להגן על הציבור.

חנין זועבי: לכן אנחנו רוצים מידע שקוף על אופן התנהלות החקירה וגם על המקרים שבהם המשטרה מסתירה.

חנין זועבי: מדובר בדוח פנימי שהמשטרה עצמה מנהלת.

חנין זועבי: לפעמים – ואלה דברים חמורים, ואנחנו מוכנים להביא תיעוד.

חנין זועבי: חברי הכנסת עצמם הביאו את הטענות האלה עשרות פעמים לשרים לביטחון פנים, ביניהם השר ארדן, וגם למבקר המדינה.

חנין זועבי: אנחנו הבאנו טענות חמורות אלה בפני מבקר המדינה.

חנין זועבי: אנחנו חושדים – יש לנו בסיס אינפורמטיבי, אובייקטיבי, להגיד שלפעמים המשטרה מסתירה את זהותם של החשודים, ועל כן מסתירה את המהות והאיכות של החקירה שהיא מנהלת.

חנין זועבי: קיים חשש – ועוד פעם, אלה דברים חמורים – שהמשטרה רוצה למנוע שקיפות ומתן דין-וחשבון לנפגעת, או למשפחה, או אפילו לנו, חברי הכנסת ואנשי הציבור.

חנין זועבי: ולמה?

חנין זועבי: הטענה אומרת שהמשטרה לפעמים מנהלת מאזן אימה בתוך החברה הערבית.

חנין זועבי: אדוני השר לביטחון הפנים, יש לנו טענה שהמשטרה מנהלת מאזן אימה בתוך החברה הערבית, כלומר היא מנסה לשמור את מעגל העבריינות בחברה הערבית מחשש שאין אותו מאזן בין כוחות שפועלים בשוק העבריינות, ואז קיימת האפשרות של פלישה לחברה היהודית.

חנין זועבי: אנחנו אומרים את זה, לא זורקים את זה ככה.

חנין זועבי: זאת לא טענה סתמית, זאת לא טענה על מנת להאשים.

חנין זועבי: זאת טענה מבוססת, אדוני השר לביטחון פנים.

חנין זועבי: יש שיקול שהדרך היחידה לשלוט בפשע היא לשמור אותו בתוך מעגל העבריינות בחברה הערבית.

חנין זועבי: מי שישלוט בעולם הפשע בחברה הערבית בצורה בלעדית יפלוש בסופו של דבר לרחוב היהודי.

חנין זועבי: כדי שהוא לא יפלוש, המשטרה מקיימת מאזן כוחות.

חנין זועבי: אלה טענות חמורות, חברי הכנסת מהמחנה הציוני, אבל אנחנו אומרים אותן, ואנחנו מוכנים גם – לא לאמת, אלא לחשוף אינדיקציה לפניכם; טענות שיש להן על מה להתבסס.

חנין זועבי: ייתכן, אדוני השר, שהפרשנות היא קיצונית.

חנין זועבי: אתה תבוא ותגיד, קיצונית, מוגזמת; אולי תגיד שהיא גזענית; אולי תגיד שזה בגלל חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: אז אנחנו נותנים פתרון אובייקטיבי.

חנין זועבי: אני מציעה פתרון אובייקטיבי כדי שלא לאשר את הטענות האלה.

חנין זועבי: ואני אומרת לך, בדיוק בגלל הסיבה הזאת כל כך חשוב לקבל דיווח כמותי ואיכותי על אופן התנהלות החקירות, וגם שקיפות הדיווח על-פי חוק נפגעי עבירה – על מנת לאפשר למשטרה לאמץ פרקטיקה מיטבית ועל מנת לאפשר לנו לפקח.

חנין זועבי: אם הטענה הזאת כל כך חמורה, שהמשטרה בכוונה מנסה לשמור על מעגל העבריינות בתוך החברה הערבית, אז אפשר לא לאמת את זה.

חנין זועבי: אפשר להפריך את הטענה הזאת, אבל לנסות לבסס או להפריך אותה בצורה אובייקטיבית, ואין שום אפשרות אלא על-ידי מאגר מידע.

חנין זועבי: לכן חוק זה מחייב את המשטרה עצמה לתעד מה היא דיווחה לנפגעות או לבני משפחתן, מה היא בחרה לדווח או לא לדווח ומה היו השיקולים לבחירה, ולהוציא דוח שנתי בעניין, אשר יכלול, נוסף על הדיווח הכמותי, גם ניתוח מעמיק והצעות להפקת לקחים.

חנין זועבי: היום המשטרה, במקום להשקיע במטרה הזאת, משקיעה בחיפוש אינפורמציה ומידע על אזרחים ועל אנשי ציבור.

חנין זועבי: על 30% מהאזרחים והאזרחיות במדינה יש מאגר מידע אינפורמטיבי כלשהו במשטרה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם, גברתי.

חנין זועבי: החוק הזה כן מתייחס למאגרי המידע של המשטרה ואופן ניהולם, אבל אנחנו צריכים מאגרי מידע לא כדי לנקום באנשי ציבור – –

טלי פלוסקוב: משפט אחרון.

חנין זועבי: – – ולא על מנת לנקום באזרחים, אלא על מנת לעקוב אחר עבודתה של המשטרה עצמה.

חנין זועבי: החוק הזה מאוד חשוב.

חנין זועבי: הוא מאוד אנושי.

חנין זועבי: אדוני השר לביטחון פנים, החוק הזה עוזר למשטרה עצמה.

חנין זועבי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת חנין זועבי.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם הממשלה השר גלעד ארדן.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – דוח שנתי מטעם מדור נפגעי עבירות), שהגישו חברת הכנסת חנין זועבי ואחרים, מבקשת לקבוע חובה של המשטרה לערוך דוח שנתי על טיפול המשטרה בתיקי עבירות מין ואלימות חמורה, ולהעביר אותו לשוטרים בתחנות המשטרה לשם ייעול והפקת לקחים.

גלעד ארדן: התכלית העומדת בבסיס ההצעה היא תכלית ראויה.

גלעד ארדן: אין ספק שמאבק באלימות ובעבירות מין בתוך המשפחה זה דבר חשוב מאוד.

גלעד ארדן: אין ספק, ואמרתי זאת בעבר, שהמשטרה צריכה לשפר את מתן המענה שלה על עבירות של אלימות במשפחה.

גלעד ארדן: גם חברת הכנסת זועבי פונה אלי בנושא הזה מעת לעת.

גלעד ארדן: ודאי, כדי להשתפר צריך להפיק לקחים.

גלעד ארדן: כל מנהל, כל איש מקצוע וכל מי שהיה בתפקיד ניהולי בארגון מבין שכדי להשתפר צריך להפיק לקחים.

גלעד ארדן: אבל יחד עם זאת אני בטוח שחברי הכנסת גם מבינים שחקיקה היא לא האכסניה המתאימה כדי לקבוע סדרי עבודה מקצועיים, ועניינים כאלה עדיף, או זה יהיה הרבה יותר משמעותי אם הם ייקבעו במשטרת ישראל על-ידי המפקדים, מרמת השטח ועד רמת המפקח הכללי, וגם במסגרת האחריות שלי כשר במשרד לביטחון הפנים, שנושא באחריות לבקרה, פיקוח ושיפור של מה שקורה במשטרת ישראל.

גלעד ארדן: יתרה מכך, כלי של עריכת דוח שנתי איננו בהכרח המנגנון המתאים לשיפור העבודה ולהטמעת הלקחים המקצועיים.

גלעד ארדן: דוח שנתי, כפי שמעיד עליו שמו, נערך אחת לשנה ומיועד להגשה בתאריך קבוע מראש, בעוד שבעיני הליכים של הפקת לקחים צריכים להיות מיידיים וקרובים ככל שניתן למועד האירוע, ולהיות מנוהלים באופן תדיר ורציף על בסיס צורך מעשי ולא במועד שמוכתב מראש, ואולי באמצעות המועד הזה אפשר להתכסות ולומר: הנה, עשינו דוח שנתי.

גלעד ארדן: על-פי המידע שנמסר לי ממשטרת ישראל, קציני נפגעי עבירה מחוזיים וקציני מדור נפגעי עבירה עורכים כבר היום פיקוח ובקרה בתיקי חקירה בעבירות מין ואלימות במשפחה ומדווחים על כך.

גלעד ארדן: באירועי אלימות במשפחה שהסתיימו למרבה הצער ברצח, מתבצע תחקיר, ועל-פי הצורך נערך גם מינוי של קצין בודק לחקירת השתלשלות האירוע.

גלעד ארדן: עיקרי הממצאים מועברים לגורמי הפיקוד בתחנות המשטרה, ובאמצעותם גם לחוקרים עצמם.

גלעד ארדן: בנוסף, במשטרה נערכות הכשרות ייעודיות לחוקרי עבירות אלה, הן לשם ייעול החקירה ומיצויה והן לשם הקפדה על זכויות נפגעי העבירה על-פי חוק.

גלעד ארדן: אני שוב רוצה להדגיש ולומר לחברי הכנסת, וכמובן לחברת הכנסת המציעה: אני מודע לצורך לשפר את התמודדות המשטרה עם עבירות של אלימות בתוך המשפחה, לרבות עבירות מין.

גלעד ארדן: יש לי על כך דו-שיח עם חלק נכבד מחברי הכנסת, חברות הכנסת, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ועוד חברי כנסת אחרים.

גלעד ארדן: אנחנו שוקלים לתמוך וגם תומכים בהצעות חוק, כולל פרטיות, בנושא הזה.

גלעד ארדן: קיימתי רק השבוע דיון גם עם המשטרה וגם עם שירות בתי-הסוהר על יצירת מנגנוני פיקוח חדשים וחדשניים אחרי גברים אלימים, ואני אומר לך, וזו התחייבות גם אישית שלי, שהנושא הזה יקבל תשומת לב מיוחדת, גם בתוך המשטרה פנימה, כולל שינוי המבנה הפנימי במשטרה שמתמודד ומבצע גם פיקוח והפקת לקחים.

גלעד ארדן: אבל אני לא חושב שהדרך הנכונה היא עוד פעם להעמיס על המשטרה יצירת כל מיני מנגנוני איסוף נתונים, כשבסוף התשומות של המשטרה הולכות למקומות האלה במקום למקומות הנכונים.

גלעד ארדן: לכן הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

גלעד ארדן: תודה, ואני מבקש להסירה מעל סדר-היום.

גלעד ארדן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני השר.

טלי פלוסקוב: גברתי חברת הכנסת חנין זועבי, האם את מעוניינת לחזור לכאן לשכנע?

חנין זועבי: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נצביע על הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – דוח שנתי מטעם מדור נפגעי עבירות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: על-פי בקשת הממשלה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להיערך להצבעה שמית.

טלי פלוסקוב: נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – נגד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יהודה גליק – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד אכרם חסון – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח אוסאמה סעדי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – נגד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: נא להתחיל בהצבעה של חברי כנסת שלא השתתפו עד כה בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת איל בן ראובן – אינו נוכח ענת ברקו – אינה נוכחת יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: האם יש באולם חברי כנסת שעדיין מעוניינים להשתתף בהצבעה?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תמה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם את ההצבעה ולהציג לנו את התוצאות.

טלי פלוסקוב: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 32, נגד – 43.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – דוח שנתי מטעם מדור נפגעי עבירות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת, אינה מאושרת.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1189/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק המים (תיקון – פיקוח על תעריפי מים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לך עד עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק שלך.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו על הצעת החוק הזו שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים חבר הכנסת יובל שטייניץ.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, עד עשר דקות.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני עולה לדבר על עניין המים ומשק המים ומחירי המים אולי מאז שנכנסתי לכנסת ב-2013, כמעט כל חודש – – –

דוד ביטן: באסל, הצבעה – – –

באסל גטאס: תשובה והצבעה – מה?

דוד ביטן: תודיע על זה בהתחלה.

באסל גטאס: אה, להודיע?

באסל גטאס: סיכמנו שהתשובה וההצבעה על החוק יהיו במועד מאוחר יותר.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

באסל גטאס: כל זה בתקווה שנצליח איכשהו באמת לקיים דיון ענייני עם האוצר, עם משרד התשתיות, עם ועדת השרים.

באסל גטאס: כי העניין הוא כל כך חשוב ומקצועי, ואני חושב שהוא חוצה מחנות פוליטיים.

באסל גטאס: מחיר המים, שהיום נקבע – בעצם מ-2006, חברי חברי הכנסת, מחיר המים, שהם מצרך חיוני, בסיסי, שכבות אוכלוסייה שלמות היום סובלות מאותו מחיר – נקבע על-ידי מה שנקרא מועצת הרשות, שהיא מורכבת מפקידי ממשלה, שמונה מנכ"לים ועוד שני נציגי ציבור, פלוס יושב-ראש הרשות שממונה על-ידי השר – הם קובעים לנו מה מחיר המים.

באסל גטאס: אז אתרכז במה שנותר מהדקות שלי בהסבר מה זה מחיר המים, איך הוא אמור להיות מורכב וממה הוא אמור להיות מורכב, ולמה, ואיך הכנסת צריכה להיות מעורבת בעניין.

באסל גטאס: אבל לפני שאני מתחיל לגופו של עניין, אני רוצה להגיד שאנחנו היום יושבים ומדברים על מחיר המים, בעוד שמיליוני פלסטינים, לפחות 2.5 מיליון פלסטינים החיים תחת כיבוש בגדה המערבית, סובלים ממחסור אדיר במים, כי "מקורות" וישראל החליטו להתחיל לצמצם את כמויות המים המוקצות לרשות.

באסל גטאס: וזה כשלעצמו אומר דורשני.

באסל גטאס: למה ישראל צריכה לספק מים לרשות בכלל?

באסל גטאס: המים מופקים מאקוויפר ההר, שהוא כולו אקוויפר הנמצא מתחת לגדה המערבית בשליטה ישראלית.

באסל גטאס: ובמקום שבעצם על-פי החוק הבין-לאומי לישראל אסור לשאוב מים, היא שואבת את המים – שזה גנבה לאור יום – וגם מוכרת את המים בחזרה לרשות על-פי הסכם אוסלו, ולא לפי מה שסוכם בהסכם אוסלו.

באסל גטאס: אז אני חושב שהרי אי-אפשר להתחיל לדבר על המים בישראל ועל מחיר המים בישראל מבלי להגיד שההתעמרות הזו בתושבים – יש כמה כפרים, סלפית וכמה כפרים לידו – שבועיים שלמים אין להם טיפת מים אחת.

באסל גטאס: אנחנו מדברים על אזור כמו דרום הגדה, חברון וכל האזור שלה, שבקיץ ימים ושבועות שלמים אין להם מים.

באסל גטאס: אנשים פיתחו תעשייה שלמה של איך להעביר מים בג'ריקנים, בעגלות, בשביל למלא, שתהיה להם טיפת מים לשתייה או לרחצה.

באסל גטאס: המצב הזה אסור שיימשך.

באסל גטאס: אני דורש ומבקש שהעניין של שימוש במים ככלי נוסף להנצחת הכיבוש – צריך להיפסק מייד.

באסל גטאס: רבותי, כולנו זוכרים, אדוני השר, שאתה שילמת בעצמך משהו כמו 2 שקלים לקוב מים לפני 15 שנה.

באסל גטאס: 2 שקלים, 2.20 שקל.

באסל גטאס: אני גם הייתי ראש מועצה בשנות ה-80; כשמכרנו את המים לתושבים שלנו ב-2.20 שקל היינו משיגים רווח של 100%.

באסל גטאס: יעני, המועצה קנתה את המים מ"מקורות" בשקל, מכרה אותו לתושבים ב-2 שקל.

באסל גטאס: מה יותר טוב מזה?

באסל גטאס: ומשק המים, כולנו יודעים שראשי המועצות המקומיות, בעצם היה להם מקור הכנסה מהמים.

באסל גטאס: אומנם הם לא השתמשו בו לפיתוח הרשת ולפיתוח הצנרת, אלא השתמשו בו לדברים אחרים.

באסל גטאס: אבל מה קורה היום?

באסל גטאס: עכשיו דיבר אתי מאיר כהן, שבתאגיד מים – אדוני השר, השר חיים כץ – תאגיד המים של דימונה, היה בו רווח של 28 מיליון שקל, כשהיום גם חלוקת הדיבידנדים מתוך התאגידים לרשויות המקומיות דורשת אישור של מועצת הרשות.

באסל גטאס: למה, ריבונו של עולם, תאגיד מים צריך להרוויח כסף?

באסל גטאס: למה צריך להרוויח כסף?

באסל גטאס: ואתם אומרים שזה מפעל סגור.

באסל גטאס: יש פה אנדרלמוסיה שלמה, גם במושגים, גם בחישובים, ומנצלים את זה שהכנסת מתבטלת מול האוצר, מתבטלת מול המשרדים, לא יודעת איך לחשב, אין לה ייעוץ כלכלי נכון.

באסל גטאס: אני רוצה להבהיר כמה עובדות.

באסל גטאס: מחיר המים בישראל, כולל הכול – כולל העלויות של המנכ"לים של "מקורות" והרכבים שלהם, והמשכורות שלהם, כולל גם את עלויות רשות המים – עולה 3 שקלים.

באסל גטאס: 3 שקלים.

באסל גטאס: the full real cost של המים בישראל הוא 3 שקלים.

באסל גטאס: אתם יודעים כמה עולה מטר מעוקב מים מותפלים?

באסל גטאס: כמה המדינה משלמת עבור מטר מעוקב מים מותפלים?

באסל גטאס: חברות בין-לאומיות שהשקיעו עשרות מיליונים של דולרים במתקני התפלה, כמה הן גובות על מטר מעוקב מים?

באסל גטאס: מישהו יכול, ככה, לשער?

באסל גטאס: 50 סנט, 55 סנט.

באסל גטאס: המכרזים האחרים הסתכמו ב-55 סנט.

באסל גטאס: כלומר 1.80 שקל.

עמר בר-לב: איפה?

באסל גטאס: בישראל.

באסל גטאס: ישראל קונה – קונים מים מותפלים, נכון?

באסל גטאס: ונותנים לנו אותם.

באסל גטאס: כמה הם משלמים לחברות האלה?

באסל גטאס: כמה הם משלמים?

באסל גטאס: פחות מ-2 שקלים.

יעל גרמן: לכן רוצים עכשיו להקים במטה-אשר, על שטח חקלאי של 200 דונם, מתקן התפלה – – – למה לא?

באסל גטאס: אני בעד התפלת מים, אני לא נגד.

באסל גטאס: והטכנולוגיה משתפרת, וממכרז למכרז, אני אומר לך, זה ילך ויהיה יותר זול.

באסל גטאס: אבל למה – מגיעים אלי הביתה, נגיד, רק מים מותפלים, שאמורים להיות כביכול יותר יקרים ממים שאובים – למה אני משלם 7.9 שקלים, 8 שקלים, ואם אני עובר את המכסה אני משלם 12 שקל?

באסל גטאס: למה?

באסל גטאס: זו שאלה.

באסל גטאס: ושאלה אחרת – למה זה נקבע על-ידי מועצת הרשות, מבלי שתהיה לכנסת אפשרות אפילו לדון בזה.

באסל גטאס: אני אומר לך, הצעת החוק הזו שלי הייתה אותה הצעה שהגישו גפני וקבוצת חברי הכנסת, וגם הגישה אותה מירי רגב כשהייתה יושבת-ראש ועדת הפנים, עם קבוצת חברי הכנסת.

באסל גטאס: איך זה קרה שבמצרך כה חשוב, משאב כה חשוב, הכנסת מסכימה שייקחו ממנה אפילו את האפשרות לדון בזה ולשאול שאלות על זה?

באסל גטאס: עכשיו אני מספר לכם את הסיפור – מאיפה נבעו 8 השקלים, ואת הפיקציה הזו שנקראת – אנחנו משלמים את מחיר המים גם על התשואה על ההון, או במילים אחרות: אנחנו משלמים באותו מחיר של קוב מים גם על התשתיות.

באסל גטאס: אבל על איזה תשתיות?

באסל גטאס: כל אחד מאתנו היום – ב-8 השקלים יש מרכיב של בערך עוד 3 שקלים שמשלמים על תשתיות הביוב.

באסל גטאס: למה אני, בקוב המים שלי, צריך לשלם על תשתיות הביוב?

באסל גטאס: א.

באסל גטאס: כל אחד – היה עד לפני כמה שנים, פחות מעשר שנים, היה מה שנקרא פרויקט ביוב ארצי, שהמדינה מימנה.

באסל גטאס: למה אנחנו משלמים מס הכנסה?

באסל גטאס: למה משלמים מס הכנסה, ואנחנו לא משלמים על תחבורה?

יעל גרמן: – – –

באסל גטאס: כשעושים כביש, באים לבקש ממך לשלם כשאת עולה על הכביש עם האוטו?

באסל גטאס: אני אומר לכם, חוץ מ-3 השקלים הראשונים, כל מה שאנחנו משלמים היום במחירי המים זה מס.

באסל גטאס: בעצם זה מס שאנחנו נותנים למדינה, כמו מס הכנסה, על מנת לתת לנו שירותים בחזרה.

באסל גטאס: אז תחליטו – זה מחיר מים או שזה מס?

באסל גטאס: אתם רוצים לגבות מתושבים מס בשביל לממן תשתיות של מים וביוב?

באסל גטאס: תעשו את זה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

באסל גטאס: תעשו את זה נכון, שקוף.

באסל גטאס: תבואו ותגידו: אנחנו מגדילים את מס ההכנסה בעוד 2% בשביל לממן תשתיות של ביוב ושל מים – אבל לא באופן מוסתר כזה לשים אותו בתוך מחיר המים ולהגיד שזה המחיר האמיתי של המים.

באסל גטאס: אני מציע וחושב שמן הראוי שהכנסת תיטול לידיה בחזרה את עניין הפיקוח על מחירי המים.

באסל גטאס: אנחנו מבקשים בסך הכול משפט אחד: מועצת הרשות תעשה את כל העבודה, שר האוצר ושר התשתיות יחתמו על זה, וכשזה יבוא לוועדת הכספים היא תאשר את זה; היא תקיים דיון – או שתאשר או שלא תאשר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2823/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק השירותים החשאיים, התשע"ו–2016, של חברי הכנסת עפר שלח ויעקב פרי.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת עפר שלח.

טלי פלוסקוב: לרשותך עד עשר דקות, אדוני.

עפר שלח: תודה, גברתי היושבת-ראש.

עפר שלח: קודם כול אני רוצה להציג את תוכנה של הצעת החוק.

עפר שלח: להצעת החוק שלושה פרקים, והיא נועדה להסדיר את פעולתם של השירותים החשאיים, שירות הביטחון הכללי והמוסד.

עפר שלח: פרק אחד הוא בעצם אימוץ של חוק השב"כ הקיים, שחברי יעקב פרי, שחתום על ההצעה יחד אתי, יודע היטב כמה הוא סייע לפעולתו וליעילותו של שירות הביטחון הכללי.

עפר שלח: פרק שני הוא התחייבות לחוקק בתוך 12 חודשים את חוק המוסד; המוסד מבקש את החוק הזה כבר שנים, הטיוטה שלו תקועה במשרד המשפטים, וזה לא מתבצע.

עפר שלח: אבל הפרק שבגללו עומדת הקואליציה להצביע נגד ובגללו ועדת השרים דוחה את הדיון פעם אחרי פעם הוא הפרק שעוסק בסמכויותיו של השר לענייני מודיעין, ופה אני רוצה להציג לכם את הנימוקים.

עפר שלח: מכיוון שאני אומנם איש אופוזיציה, אבל אני איש ריאלי, אז הלכתי לחקור – חבר הכנסת בר-לב, שאתה עוסק בזה יחד אתי הרבה מאוד – את הנימוקים בעד ונגד.

עפר שלח: בוא נראה: מצד אחד, חברי מאיר כהן, מדובר בשני ארגונים – השב"כ והמוסד.

עפר שלח: התקציב הכולל שלהם עולה על זה של רוב משרדי הממשלה; המשמעות של מעשיהם, אני מניח שכולם יסכימו אתי, עולה על זו של רוב משרדי הממשלה – אבל אין עליהם שום פיקוח וניהול של הדרג המבצע.

עפר שלח: פורמלית, מי שאחראי לפיקוח הזה הוא ראש הממשלה.

עפר שלח: לכאורה אין בכיר מזה.

עפר שלח: בפועל, לראש הממשלה, כפי שאנחנו יודעים, אין באמת זמן לפקח ולבקר ולהחליט בנושאים קריטיים של ייעודי פעולה, של ארגון ותקציב של המוסד ושירות הביטחון הכללי.

עפר שלח: הוא לא יכול לעשות לארגונים האלה את מה ששר הביטחון עושה לצה"ל, שגם עליו ראש הממשלה מופקד.

עפר שלח: בפועל, שר המודיעין – לא נעים לי, כי נמצא פה ידידי שר התחבורה – נכון להיום זו חלטורה של כבוד של שר כזה או אחר.

עפר שלח: בפועל, כמו שכולנו יודעים, החלטות עתירות משמעות ותקציב מתקבלות בתוך הארגונים עצמם, ללא שום תהליך מול הדרג הממשלתי.

עפר שלח: ועכשיו מהצד השני.

עפר שלח: אנחנו אנשים הוגנים – נכון, מאיר?

עפר שלח: שירותי המודיעין הם היום נחלתו הבלעדית של ראש הממשלה, אפילו אם אין לו זמן וקשב כדי לנהל אותם.

עפר שלח: על צעצוע שהוא "רק שלי" – אני לא יודע איך מקובל – כנראה לא מוותרים.

עפר שלח: וחוץ מזה, ישראל כץ הוא שר המודיעין.

עפר שלח: ואם יהיה לתפקיד הזה משמעות – חס וחלילה, גם לשר כץ עלולה להיות משמעות בענייני ביטחון, הוא עלול להתקדם בתודעה הציבורית.

עפר שלח: את זה ראש הממשלה לא יכול לסבול, וזה כמובן עניין קיומי לביטחון ישראל.

עפר שלח: הלכתי לבדוק עוד עניין.

עפר שלח: מצד אחד, המאמצים לסדר את קהילת המודיעין מתקיימים כבר משנת 1963 – ועדת ידין-שרף.

עפר שלח: בטח, יענקל'ה, אתה היית מזכיר הוועדה או משהו כזה.

יעקב פרי: משהו דומה.

עפר שלח: משהו דומה.

עפר שלח: כן.

עפר שלח: אחרי מלחמת יום כיפור הייתה ועדת אגרנט.

עפר שלח: דן מרידור נדרש לזה יותר מפעם אחת.

עפר שלח: השר שטייניץ, שהיה פה קודם, נדרש לזה כיו"ר ועדת החוץ והביטחון אחרי מלחמת עיראק, וכן הלאה.

עפר שלח: ויש מספר רב מאוד של פתרונות, איך אנחנו מסדרים את תחומי האחריות בקהילת המודיעין: יועץ לענייני מודיעין, קבינט לענייני מודיעין.

עפר שלח: אני חושב שצריך שר במשרה מלאה.

עפר שלח: כולם מסכימים שהמצב הנוכחי הוא בלתי קביל.

עפר שלח: אבל כמובן, ידידי, יש גם צד שני.

עפר שלח: בצד השני, שירותי המודיעין הם נחלתו הבלעדית של ראש הממשלה, אפילו אם אין לו זמן וקשב לנהל אותם.

עפר שלח: ועל צעצוע שיש והוא "רק שלי", לא נהוג לוותר.

עפר שלח: וחוץ מזה, ישראל כץ הוא שר המודיעין.

עפר שלח: ואם החוק הזה יעבור, הוא יכול לקבל נפח בענייני ביטחון, להתקדם בתודעה הציבורית.

עפר שלח: זה עניין קיומי לביטחון ישראל, ואת זה ראש הממשלה לא יכול לסבול.

עפר שלח: אז אמרתי: אולי יש עוד נימוק.

עפר שלח: רוב החברים בוועדת השרים לחקיקה יודעים את האמת.

עפר שלח: השר אלקין דיבר אתי על חוק כזה כשהוא היה יו"ר ועדת החוץ והביטחון.

עפר שלח: השר לוין הוא בוגר מערכת הביטחון, מכיר את זה מצוין.

עפר שלח: הוא יודע בעל-פה, אגב, כשדיברתי אתו, באיזה עמוד בספר שלי מופיעה ההמלצה הזאת, הוא אפילו מכיר את זה.

עפר שלח: השר שטייניץ ביקש את ההסדרה הזאת, אותה הסדרה עצמה, מראש הממשלה, כשהוא היה שר המודיעין בממשלה הקודמת.

עפר שלח: ראשי הארגונים בעבר תומכים.

עפר שלח: אנשי המקצוע תומכים.

עפר שלח: אבל תמיד יש "מצד שני" – –

קריאה: – – –

עפר שלח: – – ומצד שני, שירותי המודיעין הם היום נחלתו הבלעדית של ראש הממשלה, אפילו אם אין לו זמן וקשב לנהל אותם.

עפר שלח: ועל צעצוע שהוא "רק שלי" לא נהוג לוותר.

עפר שלח: וחוץ מזה, ישראל כץ הוא שר המודיעין.

עפר שלח: ולישראל כץ, אם יעבור החוק, יכול להיות נפח בענייני ביטחון, הוא יכול להתקדם בתודעה הציבורית – –

מאיר כהן: ישראל – – –

עפר שלח: – – זה עניין קיומי לביטחון ישראל, ואת זה ראש הממשלה לא יכול לסבול.

מאיר כהן: ישראל – – –

עפר שלח: מאיר, עכשיו תקשיב טוב, כי אנחנו מגיעים לדבר האמיתי.

מאיר כהן: אני רוצה שהוא יקשיב.

עפר שלח: הוא יקשיב.

עפר שלח: תאמין לי שהוא שומע.

עפר שלח: מצד אחד, ישראל הגיעה למבצע "צוק איתן" עם חוסרים מודיעיניים קריטיים בשני תחומים, סופר-חשובים: האחד הוא המנהרות; השני הוא תהליך קבלת ההחלטות ב"חמאס".

עפר שלח: זה נבע, בין השאר – ויש פה באולם הזה רבים שמכירים את זה – משאלות של תחומי אחריות והקצאת משאבים.

עפר שלח: איש בדרג הממשלתי לא עסק בזה לפני המבצע, כי איש באמת לא היה אחראי לזה, לא היה שר שיהיה אחראי לזה.

עפר שלח: לדברים האלה – חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים פה באירוניה, אבל זה ממש ברצינות – לדברים האלה יש משמעות שנמדדת בדם, וזאת לא הפעם הראשונה שאנחנו משלמים את המחיר הנורא הזה.

עפר שלח: הלכתי לבדוק ויש צד שני.

עפר שלח: מצד שני, שירותי המודיעין הם היום נחלתו הבלעדית של ראש הממשלה, ועל צעצוע שהוא "רק שלי" לא מוותרים.

עפר שלח: וחוץ מזה, שר המודיעין הוא ישראל כץ – –

עמר בר-לב: כל הזמן אותו צד שני.

עפר שלח: לא, לא, עמר, זה משתנה באינטונציה מפעם לפעם.

עפר שלח: – – ואם לתפקיד הזה תהיה משמעות, הוא יכול לקבל נפח בענייני ביטחון, להתקדם בתודעה הציבורית.

עפר שלח: זה עניין קיומי לביטחון ישראל, ואת זה ראש הממשלה לא יכול לסבול.

עפר שלח: אז היות שאני אדם רציונלי, ואני מודע לכובד הנימוקים נגד הצעת החוק, ולעובדה שלכל טיעון בעד שהעליתי היה, כמו שאומר חבר הכנסת בר-לב, טיעון-נגד מכריע, כמו שהשמעתי לכם אותו, הייתי מוכן אפילו – תקשיבו טוב – שהצעת החוק הזאת תיכנס לתוקף רק מהכנסת הבאה.

עפר שלח: אפילו העליתי את זה לוועדת השרים.

עפר שלח: ואז מישהו אחר אולי ימונה לשר המודיעין, ותחלוף הסכנה הקיומית לביטחון ישראל שהבאתי בפניכם.

עפר שלח: אבל ראש הממשלה הוא הראשון לזהות דברים, אנחנו יודעים את זה, והתכסיס העלוב שלי לא נסתר מעיניו, ובפקודתו חברי ועדת השרים דחו את זה – פעם בשבוע ופעם בחודש – וידחו את זה כמובן עד אין קץ.

עפר שלח: הקואליציה תצביע עכשיו נגד.

עפר שלח: ואני חייב להגיד לכם לסיום: כחבר כנסת תמיד מצער אותי שהצעת חוק שלי נדחית, אבל כאזרח אני שמח וגאה שיש לי ראש ממשלה כזה ושרים כאלה, שכל הנימוקים הבטלים שלי לא מבלבלים אותם.

עפר שלח: הם מזהים סכנה קיומית כשהם רואים אותה ופועלים בהתאם.

עפר שלח: תודה רבה לכם.

חמד עמאר: ישיב בשם הממשלה שר המודיעין השר ישראל כץ.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת עפר שלח, תאר לעצמך שהייתי אומר עכשיו: שמע, שמעתי אותך והשתכנעתי ואני בעד.

ישראל כץ: בוא.

עפר שלח: אני יודע שאתה בעד.

ישראל כץ: אבל החיים הפרלמנטריים והקואליציוניים יותר מורכבים.

ישראל כץ: ועדת השרים, שאני לא חבר בה, ועדת השרים לחקיקה, החליטה שלא לתמוך כרגע.

ישראל כץ: היא פנתה, ביקשה ארכה של חודש ימים על מנת לשקול, אני מבין שהתשובה היא שלילית.

ישראל כץ: ולכן אנחנו, כרגע, בעצם, עמדת ועדת השרים היא במקרה הזה להצביע נגד החוק.

ישראל כץ: אנחנו עצמנו, גם במשרד המודיעין וגם אני, כן בחנו את ההצעה וכן בדקנו, ואני, ברשותכם, אתן כמה התייחסויות לתוכן החוק עצמו.

ישראל כץ: ההצעה שהוגשה על-ידי חבר הכנסת עפר שלח, יעקב פרי – זה רק שניכם או גם אחרים?

עפר שלח: רק שנינו.

ישראל כץ: שניכם.

ישראל כץ: ההצעה מבקשת להסדיר את היחסים שבין הדרג המדיני לבין השב"כ והמוסד.

ישראל כץ: לגופו של עניין, הצעת החוק עוסקת בשר המודיעין ופחות בארגוני המודיעין, ואינה מבהירה עד תום את מערכת היחסים בין הארגונים.

ישראל כץ: כמו כן, הצעת החוק מתעלמת ממערכת היחסים בין שב"כ, מוסד ואמ"ן, ובין שר המודיעין, שר הביטחון וראש הממשלה.

ישראל כץ: נקודה מרכזית בהצעת החוק היא התעלמות כמעט מוחלטת מאמ"ן וממערכת יחסיו ההדוקה עם השב"כ והמוסד.

ישראל כץ: ההסדרה הקיימת כיום בין הארגונים עלולה להיפגע עקב כך.

ישראל כץ: יודגש כי למרות הכפיפות המיניסטריאלית השונה הקיימת היום: אמ"ן – שר הביטחון, ושב"כ והמוסד – ראש הממשלה, ניתן לקבוע כי מתבצעים בשנים האחרונות מהלכים שמאפשרים בפועל כינונה של קהילת מודיעין מתפקדת במדינת ישראל.

ישראל כץ: פיצול האחריות בין הפעלת הכוח – שזה ראש ממשלה, לבין תהליכי בניין הכוח – שזה שר המודיעין, אינו תורם לתפעול אקטיבי של השירותים, שכן טיפול בבניין הכוח והפעלת הכוח הם שני חלקים אלה של תהליך שלם.

ישראל כץ: חברי הכנסת שלח ופרי, אלה הערות ראשוניות מקצועיות, מפי גורמים מקצועיים, בהתייחסות.

ישראל כץ: עכשיו, נחזור למסגרת עצמה, וכמו שאמרתי מלכתחילה, ועדת השרים, ממשלת ישראל, טרם גיבשה את עמדתה בהצעת החוק, היות שהדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה נדחה לעוד חודש ימים.

ישראל כץ: לפיכך, עמדת הממשלה היא כרגע להתנגד לחוק המוצע.

ישראל כץ: אני אומר, על רקע ההערות שהבאתי כאן, ההערות המקצועיות, יכול להיות – מאחר שתוצאות ההצבעה הצפויה הן ברורות – שאני כן פונה, בכל זאת, אחרי שעמדתכם הובהרה, כן לקיים דיון ב-30 הימים האלה, דיונים מקצועיים.

ישראל כץ: גם, משרד המודיעין בוודאי יהיה שותף, וכמובן כל הגורמים האחרים ומשרד ראש הממשלה, כדי לנסות לפחות לגבש משהו שתוכנית – מבחינת תוכן – הוא יכול להיות יותר מתאים, יותר מאפשר שינוי, בין המצב כפי שהוא קיים היום לבין הכיוון שאתם רוצים להוביל אליו.

ישראל כץ: אני חושב שההערות שקיימות כאן, יש להן משמעות.

ישראל כץ: גם מתפקידי – שר מודיעין השותף בדיונים ובהחלטות, גם אם הסמכות הפורמלית היא לא סמכות נפרדת מזו של ראש הממשלה – אין לי ספק שהמציאות שמתוארת כאן והבעייתיות שעלולה להתפתח כתוצאה מההפרדה המוחלטת בין בניין הכוח להפעלת הכוח כתוצאה מאי-הקניית כלים למערכת המודיעין הצבאית שבעצם יבטאו דברים שקורים גם בפועל, באותה מערכת פורמלית שנבנית, מחייבות דיון.

ישראל כץ: ואתם בוודאי יודעים לקיים את הדיון הזה.

ישראל כץ: אתם מצוידים בידע.

ישראל כץ: ואני הייתי כן מציע, מאחר שהנושא מאוד משמעותי, הוא עוסק בביטחון מדינת ישראל – אומנם לפי השקפות ומיקומים כרגע במרחב הפוליטי, אבל הוא עוסק באמת בליבת אחד הנושאים הכי חשובים.

ישראל כץ: אפשר להגיד שהמודיעין – זו המלחמה שבין המלחמות שיכולה למנוע מלחמות או לאפשר הכרעה טובה יותר במלחמות, אם הן מתבצעות.

ישראל כץ: ולכן התחום הוא חשוב ביותר.

ישראל כץ: משקל המודיעין עולה במרחב הזה ובכל העולם.

ישראל כץ: ישראל מובילה בתחומים האלה מבחינת יכולות, ידע.

ישראל כץ: המון גורמים, גם שלא מקיימים יחסים פורמליים, באים וכן משתפים ונעזרים, ואם הליך החקיקה, ההליך הזה, יוכל להביא לחקיקה מוסכמת – זה דבר שבהחלט יהיה צורך לברך עליו, כי הוא יוכל לשפר עוד יותר את המערכת, שגם היום היא מערכת מצוינת שעושה באמת דברים מופלאים.

ישראל כץ: אז זו הצעתי.

ישראל כץ: אם אתם תיענו לה, אני אבקש מהיושב-ראש לייתר הצבעה, ואם אתם עומדים על עמדתכם, אולי אפשר לקרוא לחבר הכנסת שלח – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עפר שלח, אתה מסכים עם השר או שאתה רוצה הצבעה?

ישראל כץ: – – שיגיד את עמדתו, ואני אקשיב לעמדתו.

עפר שלח: – – – התשובה היא שלילית.

ישראל כץ: מה העמדה?

חמד עמאר: לא שמעתי אותו.

חמד עמאר: לא שמעתי.

חמד עמאר: מה?

חמד עמאר: אתה רוצה הצבעה?

עפר שלח: – – –

ישראל כץ: מה?

ישראל כץ: אתה רוצה לעלות לדוכן ולפרט?

ישראל כץ: בוא.

ישראל כץ: בבקשה.

ישראל כץ: תזמין אותו.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת שלח.

חמד עמאר: ברגע שהוא עולה יש הצבעה.

דוד ביטן: מה עולה?

דוד ביטן: תסביר שהיא מתנגדת.

חמד עמאר: הממשלה מתנגדת.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

עפר שלח: אני לא זקוק לשלוש דקות.

עפר שלח: הערה אחת לדברים של השר כץ, ואחר כך תשובתנו – של חבר הכנסת פרי ושלי.

עפר שלח: הכפיפות של אמ"ן לשר הביטחון – לרמטכ"ל ולשר הביטחון – איננה מפריעה לאמ"ן לשרת את ראש הממשלה שירות מלא לחלוטין ואיננה מפריעה לתיאום שלו עם הארגונים האחרים, ככה שהטיעון המבני הוא מופרך על פניו.

עפר שלח: ולמהלך הפוליטי, השר כץ, כמו שאתה יודע, זאת דחייה שנייה; כמו שאתה יודע, אחריה יבואו עוד.

עפר שלח: והסיבה היחידה שהיא דוחה היא שוועדת השרים, שרוב חבריה תומכים, פשוט מתביישת להצביע נגד.

עפר שלח: אי לכך, אין שום טעם בקבלת הצעתך, שאני מודה לך עליה.

עפר שלח: תשובתנו היא שלילית.

עפר שלח: תודה.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

דוד ביטן: רגע, תשובת השר, מה?

חמד עמאר: השר השיב.

חמד עמאר: יש לו אפשרות להשיב?

חמד עמאר: אתה לא יכול להשיב עוד פעם.

חמד עמאר: אתה לא יכול.

דוד ביטן: השר יכול להשיב.

חמד עמאר: הוא השיב פעם אחת, הוא לא יכול להשיב עוד פעם.

קריאות: – – –

דוד ביטן: רגע, רגע, שנייה אחת.

נחמן שי: מה זה רגע?

קריאות: – – –

חמד עמאר: שר אחר יכול לעלות להשיב, אבל הוא מוגבל בזמן לחמש דקות.

חמד עמאר: חבר הכנסת, מי עולה מהשרים?

חמד עמאר: מי החליט לעלות?

חמד עמאר: יש לך חמש דקות להשיב.

חמד עמאר: חמש דקות, בבקשה.

עפר שלח: יריב, אתה מכל האנשים, עליך הפילו את הדבר הזה.

יריב לוין: דווקא אני, דווקא אני צריך.

עפר שלח: אתה היית כותב את זה יחד אתי.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, מאחר שאני מוצא את עצמי משיב כאן על המון הצעות בנושאים של כל מיני משרדים שאני לומד אותם ככה תוך כדי תנועה, הפעם אני באמת רוצה להתייחס לנושא שמעלה כאן חבר הכנסת שלח, שהוא בעיני נושא מאוד מאוד חשוב, שעסקנו בו גם הרבה מאוד בעבודה שלנו בוועדת החוץ והביטחון.

יריב לוין: כפי שאני מבין גם נאמר כאן, כשלא הייתי באולם – השר שטייניץ, אדוני היושב-ראש, אני לא – – –

חמד עמאר: חברי חברי הכנסת, אני מבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: חברי חברי הכנסת, לשבת, בבקשה.

חמד עמאר: בבקשה.

חמד עמאר: אני אוסיף לך דקה, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: הנושא, כפי שאמרתי קודם, הוא באמת נושא חשוב, נושא שעסקנו בו לא מעט.

יריב לוין: אני מבין שנאמר כאן, כאשר לא הייתי במליאה, שהוא באמת נמצא אפילו בעמודים האחרונים של ספרו של חבר הכנסת שלח, ואני מוכרח לומר – – –

חמד עמאר: לדבר בטלפון בחוץ, חברי כנסת.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר שאני באופן אישי חושב שיש בהצעת החוק הזו לא מעט נקודות שהן נכונות, שהן בהחלט ראויות לדיון.

יריב לוין: אדוני, אם לא מקשיבים לי – אני לא יכול להתחרות בחבר כנסת שטייניץ, בשר שטייניץ.

יריב לוין: חבר הכנסת שלח, רציתי לתת תשובה מלומדת, אבל אני מבין שקיבלת כבר הסברים מהשר שטייניץ.

יריב לוין: אני רק כן אומר בכל זאת שאני חושב שהנושא באמת – – –

עפר שלח: – – – תאריך.

יריב לוין: לא, לא, אמרו לי כבר לסיים.

יריב לוין: אמרו לי כבר לסיים.

יריב לוין: אבל אני באמת חושב שהנושא הוא אמיתי וחשוב.

יריב לוין: יש לא-מעט נקודות שאני חושב שאנחנו מסכימים עליהן; אני חושב שהוא מצריך – נכון שיתקיים בו באמת דיון אמיתי.

יריב לוין: אני חושב שהוא צריך להיעשות באיזו הסדרה שמקובלת גם על ראש הממשלה, גם על שר הביטחון, גם על שר המודיעין.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה הוא בהחלט אתגר, ויכול להיות שנמצא גם את הדרך להגיע בעניין הזה להבנות.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: חברי הכנסת, נא לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק השירותים החשאיים, התשע"ו–2016, של חברי הכנסת עפר שלח ויעקב פרי.

חמד עמאר: נא להצביע, חברי הכנסת.

חמד עמאר: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 50 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק השירותים החשאיים, התשע"ו–2016, נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 27, נגד – 50.

חמד עמאר: הצעת החוק לא התקבלה ויורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/873/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, של חברי הכנסת יעל גרמן, קארין אלהרר ויואל רזבוזוב.

חמד עמאר: תנמק חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: רק תבקש שקט, אי-אפשר לדבר ככה.

חמד עמאר: לפני שאני מתחיל להפעיל את השעונים, אני מבקש שקט.

חמד עמאר: סדרנים, העוזרים מפריעים.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות, בבקשה.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, אדוני ראש הממשלה, חברותי וחברי חברות הכנסת, ההצעה שאנחנו מגישים היום – חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת יואל רזבוזוב ואנוכי – באה למעשה לתת מענה לאוכלוסיות שפשוט אין להן האפשרות לנסוע בשישי ובשבת.

יעל גרמן: מדובר על ילדים, בני-נוער, צעירים וקשישים שאין להם רישיון נהיגה, וכמובן מדובר גם על אותה אוכלוסייה שלא יכולה להרשות לעצמה רכב פרטי; וכן, יש בארצנו אוכלוסייה כזו.

יעל גרמן: כל אותם המגזרים, כל אותם האנשים, צעירים וקשישים, נאלצים בשישי ובשבת להסתמך על טובות של חברים ושכנים או פשוט להישאר בבית ולא להגיע, לא לחוף הים, לא לפארקים, לא למקומות הבילוי ולא לחבריהם.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: מפני שמדינת ישראל לא מוכנה להפעיל תחבורה ציבורית מצומצמת בשבת.

יעל גרמן: ההצעה שלפני

יעל גרמן: כם היא הצעה מידתית – אם אפשר לבקש שם שקט.

יעל גרמן: שם.

יעל גרמן: נורא, נורא, נורא מרעישים.

חמד עמאר: חברי הכנסת, אני מבקש לשבת.

חמד עמאר: חברי הכנסת מהקואליציה, לשבת בבקשה.

חמד עמאר: מי שרוצה לדבר יכול לצאת החוצה.

יעל גרמן: ולהאריך לי את הזמן בכמה דקות האלה.

חמד עמאר: גם העוזרים.

חמד עמאר: סדרנים, אני מבקש שוב מהסדרנים.

חמד עמאר: בבקשה.

יעל גרמן: מדובר על הצעה מידתית.

יעל גרמן: ההצעה באה ואומרת שכל רשות מקומית היא זו שתקבל החלטה דמוקרטית בתחומה אם תופעל שם תחבורה ציבורית או לא.

יעל גרמן: משמע, בהרצליה, ברעננה, בתל-אביב, ברמת-גן, בגבעתיים, בבאר-שבע, אולי אפילו בקריית-שמונה ובשלומי, בהחלט יכול להיות שיקבלו החלטה להפעיל; יכול להיות שבירושלים ובבני-ברק יקבלו החלטה לא להפעיל.

יעל גרמן: מה יותר דמוקרטי מזה?

יעל גרמן: אבל לא רק זה.

יעל גרמן: ההצעה באה ואומרת שהתחבורה הציבורית תהיה מצומצמת לקו אחד או שניים.

יעל גרמן: לא כל האוטובוסים ייסעו בשישי-שבת, אלא רק קו אחד או שניים העוברים במרכזי הערים, שיוכלו באמת לתת מענה למרבית התושבים שיגיעו אליהם במרחק של חמש עד שבע דקות, ועל-ידי כך אנחנו מקיימים למעשה את האיזון.

יעל גרמן: מצד אחד, אנחנו שומרים בהחלט על רגשותיהם של האוכלוסייה, על רגשותיה של האוכלוסייה הדתית והחרדית, כי הקו הזה לא יעבור בשכונות חרדיות, לא יעבור ליד בתי-הכנסת, ומן הצד השני, אנחנו נותנים מענה לאותן אוכלוסיות שציינתי, שהיום לא יכולות להגיע למקומות הבילוי.

יעל גרמן: ראו, יש לנו למעשה אפשרות בחוק הקיים, בפקודת התעבורה, לעשות זאת.

יעל גרמן: מה אומרת פקודת התעבורה?

יעל גרמן: פקודת התעבורה נותנת את הסמכות לרשות, שזה המפקח על התעבורה, לקיים אוטובוס ציבורי בימי המנוחה מאחת מהסיבות הבאות: אוטובוס שמשרת נוסעים לבית-חולים; מדוע, אדוני השר, עד היום לא אפשרת באמת הפעלת אוטובוסים או קו שירות כזה או אחר לבית-חולים?

יעל גרמן: הוא מאפשר קו שירות לנוסעים ליישובי הספר; מדוע, אדוני שר התחבורה, אינך מאפשר קווי שירות ליישובי ספר?

יעל גרמן: הוא מאפשר לך לתת קו שירות לנוסעים ליישובים שתושביהם אינם יהודים; מדוע אותם יישובים שתושביהם אינם יהודים, לא תהיה להם תחבורה ציבורית בשבת?

יעל גרמן: מה הם חטאו?

יעל גרמן: ואפשר כמובן גם לתת קו שירות שהוא חיוני מבחינת קיום שירותי תחבורה ציבורית.

יעל גרמן: למעשה, החוק הקיים מאפשר לך, שר התחבורה, לקיים תחבורה ציבורית מצומצמת בשבת ולתת מענה לאותן אוכלוסיות שחייבות להישאר בביתן.

יעל גרמן: ושימו לב, רק לפני שבוע התפרסם סקר של עמותת חדו"ש.

יעל גרמן: עמותת חדו"ש היא עמותה לחופש דת ומצפון ושוויון, והעמותה הזו עשתה סקר בקרב כל האוכלוסיות במדינת ישראל.

יעל גרמן: למעלה מ-72% מכל תושבי מדינת ישראל הם בעד תחבורה ציבורית מצומצמת בשבת.

יעל גרמן: אבל יותר מזה, כשאנחנו מנתחים את תוצאות הסקר אנחנו רואים שגם בקרב המסורתיים יש רוב לתחבורה ציבורית בשבת; גם בקרב אנשים שמצהירים על עצמם כדתיים יש רוב לתחבורה ציבורית מצומצמת בשבת.

יעל גרמן: ואם אנחנו מנתחים מבחינת חברי הקואליציה – וכאן אני מבקשת מהיושב-ראש להשתיק, כדי שחברי הקואליציה ישמעו מה חושב באמת הציבור שבחר בהם.

חמד עמאר: יושב-ראש הקואליציה, יושב-ראש הקואליציה, אני שומע אותך עד כאן.

חמד עמאר: בבקשה, רוצים לדבר – אתם יכולים לצאת החוצה.

חמד עמאר: אני מוסיף לך עוד דקה.

חמד עמאר: ואם ימשיכו לדבר בקואליציה, אני אוסיף לך עוד דקה.

חמד עמאר: בבקשה.

יעל גרמן: אני רוצה שקט ולא דקות.

יעל גרמן: חברים יקרים, 65% ממצביעי הליכוד הם בעד תחבורה ציבורית מצומצמת בשבת, 86% ממצביעי כולנו הם בעד תחבורה ציבורית בשבת; מה שמאוד מפתיע הוא שגם 65% ממצביעי הבית היהודי הם בעד תחבורה ציבורית בשבת, אדוני שר החקלאות.

יעל גרמן: 91% ממצביעי ישראל ביתנו.

יעל גרמן: משמע, רוב הציבור שהצביע בעד הקואליציה, לא האופוזיציה, הוא בעד תחבורה ציבורית בשבת.

יעל גרמן: וכבר אמרו מצביעי ליכוד שאין זה נושא לימין ולשמאל, זה נושא של צדק חברתי, זה נושא שדרוש לכולם.

יעל גרמן: זה נושא שאסור לשים אותו בסטטוס-קוו, ואסור בשום פנים ואופן לבוא ולנמק שכביכול הוא מנוגד לדת.

יעל גרמן: הרי בסופו של דבר כולנו נוסעים ברכבים.

יעל גרמן: זה לא שהחוק אוסר נסיעה ביום שבת.

יעל גרמן: כל אחד – כמובן חוץ מהחרדים והדתיים – מחברי הכנסת שיושב כאן נהנה מרכב פרטי ויכול להגיע לכל מקום.

יעל גרמן: אז מדוע, חברי הכנסת, לא נחשוב על אלו שאין באפשרותם לרכוש רכב פרטי, או שאין באפשרותם לקבל רישיון כי הם צעירים מדי או מבוגרים מדי?

יעל גרמן: מדוע לנו יש חופש התנועה לנוע לכל מקום, להגיע לכל מקום בשבת, ואוכלוסיות מוחלשות, הצעירים והקשישים – אנחנו מונעים מהם את האפשרות לנוע בחירות ממקום למקום?

יעל גרמן: ותוך כדי כך אנחנו גם מונעים מהמגזר ומהאוכלוסייה הערבית.

יעל גרמן: יש פה אי-צדק, שהרוב במדינת ישראל, רוב הציבור, מוקיע, והרוב, גם של מצביעי הקואליציה וגם של מצביעי האופוזיציה, מבקש מכם, חברי הבית הזה, חברי הכנסת, לשנות את העוול הזה, לבוא ולומר: תהיה תחבורה ציבורית מצומצמת בשבת, ונעשה בכך צדק חברתי.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב בשם הממשלה שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מטרתה של הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, של חברת הכנסת יעל גרמן ואחרים, לקבוע את העקרונות להפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי בתחומי הרשויות המקומיות, בהתחשב באופייה השונה של כל רשות מקומית ובמגוון האוכלוסייה המתגוררת בשטחה, וזאת באמצעות מיניבוסים ברשות מקומית שבה מועצת הרשות קיבלה החלטה על כך.

ישראל כץ: מוצע בהצעת החוק להסמיך את שר התחבורה והבטיחות בדרכים להתקין תקנות לביצוע החוק, ובכלל זה לקבוע משיקולים כלכליים, בהתייעצות עם שר האוצר ושר המשפטים, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, כי קו שירות המופעל ביום המנוחה השבועי על-פי הוראת חוק זה יפעל בתדירות השונה מתדירות פעילותו בימי חול, ובלבד שאין בהחלטה כדי להפסיק את פעילות הקו.

ישראל כץ: ועדת השרים לחקיקה, הממשלה, החליטה להתנגד ליוזמות חקיקה שיש בהן כדי לפגוע בסטטוס-קוו בענייני דת.

ישראל כץ: יובהר כי הצעת החוק אינה עולה בקנה אחד עם הוראות סעיף 71(7א) לפקודת התעבורה, המסמיך את שר התחבורה להתקין תקנות בעניין איסור הפעלת אוטובוס ציבורי בימי מנוחה בקו שירות, ולפיו בעניין זה יתחשב שר התחבורה ככל שניתן במסורת ישראל.

ישראל כץ: אני מדגיש, חברת הכנסת גרמן, ראשת העיר המצטיינת של הרצליה לשעבר – – –

יעל גרמן: ישראל, אני לא שומעת.

יעל גרמן: אני לא שומעת.

יעל גרמן: שיהיה שקט.

ישראל כץ: הנה, אז מי ממונה על הגברת הרמקולים?

ישראל כץ: יש כאן נוהל כזה?

חמד עמאר: תגביה, תגביה.

ישראל כץ: אני מכיר פורומים שהיו מכבים למישהו את הרמקול – בעוצמה חלשה, ואחרי זה מגבירים.

ישראל כץ: כאן – – –

חמד עמאר: הנה, הגבירו, אדוני השר.

אראל מרגלית: מי בעד ביטחון ישראל?

ישראל כץ: אני עוד פעם מדגיש – אני אחזור גם על המחמאה: חברת הכנסת גרמן, ראשת העיר המצטיינת של הרצליה לשעבר – בחוק עצמו, החוק, בסעיף 71(7א) לפקודת התעבורה, מסמיך את שר התחבורה להתקין תקנות בעניין איסור הפעלת אוטובוס ציבורי בימי מנוחה בקו שירות, ולפיו – וזה המשפט החשוב – בעניין זה יתחשב שר התחבורה, ככל שניתן, במסורת ישראל.

ישראל כץ: זה החוק.

ישראל כץ: זה החוק במדינה, כל עוד הוא לא שונה.

ישראל כץ: ורק כדי לאזן את המחמאה שנתתי, אני חייב לציין שגם כשהיית בממשלה לא יזמת את תיקון החוק הזה.

ישראל כץ: כלומר, החוק הוא חוק מדינה, ולא חשוב מי שר התחבורה.

ישראל כץ: החוק הזה מחייב את שר התחבורה להתחשב ככל שניתן במסורת ישראל.

ישראל כץ: בהתאמה נקבע בתקנה 386(א) לתקנות התעבורה, התשכ"א–1961, כי הרשות לא תיתן רישיון קו להפעלת אוטובוס ציבורי בשבת, אלא בקו שירות המשרת נוסעים לבתי-חולים – – –

יעל גרמן: אני לא שומעת את התשובה בגלל הרעש.

יעל גרמן: אדוני יפסיק, שיהיה שקט.

יעל גרמן: אני לא שומעת.

חמד עמאר: חברת הכנסת גרמן, אם לא תצעקי לא יהיה רעש.

חמד עמאר: גם את צועקת, ואני שומע את הרעש שלך.

יעל גרמן: – – –

חמד עמאר: תודה.

ישראל כץ: – – – בבתי-חולים, ביישובי ספר וביישובים שתושביהם אינם יהודים, או שהקו חיוני מבחינת ביטחון הציבור או מבחינת קיום שירותי תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: אלה שתי המגבלות שנמצאות בחוק, בשני החוקים – בחוק עצמו – גם על שר התחבורה וגם על הרשות המקומית.

ישראל כץ: אלה החוקים כפי שהם קיימים.

ישראל כץ: לכן זה עומד בסתירה ליוזמת הצעת החוק הזאת, ולכן הממשלה החליטה להתנגד להצעת החוק.

ישראל כץ: מה שאני רוצה לחזור ולהדגיש, שזה לא עניין תחבורתי במובן של איך לתכנן קווי תחבורה, איך להעביר אנשים לתחבורה ציבורית, איך להקים תשתיות, איך לשפר את הבטיחות.

ישראל כץ: כאן מדובר בעניין עקרוני, פוליטי, שבעצם נוהג בנוהג ולאחר מכן בחקיקה מקום המדינה, עם שלטון מגוון בממשלות שונות, שמעולם הסטטוס-קוו לא שונה.

ישראל כץ: הסטטוס-קוו קיים, והממשלה הזאת נוהגת, וכך החליטה לנהוג, לפי הסטטוס-קוו, שהוא מעוגן כאן בשני הסעיפים האלה בחקיקה עצמה.

ישראל כץ: לכן הממשלה, כאמור, החליטה לשמור על הסטטוס-קוו, שהוא מעל תפקודו של כל שר ושר במשרדו שלו, מעל לשיקול המקצועי הספציפי.

ישראל כץ: ואני עוד פעם חוזר ואומר: כל הממשלות, מבן-גוריון ועד היום, לא ביטלו את הסטטוס-קוו.

ישראל כץ: הוא התחיל בראייה של איך הוא רוצה – נכון שהיו פרופורציות שונות, אבל העיקרון היה אותו עיקרון – איך חיים ביחד עם מגוון אוכלוסיות, כולל האוכלוסייה החרדית, כולל האוכלוסייה הדתית, כולל האוכלוסייה החילונית, כולל האוכלוסייה הלא-יהודית.

ישראל כץ: למשל באזור חיפה, מהקמת המדינה ועד היום, נוהגת תחבורה ציבורית בשבת, וגם ביישובים לא יהודיים ובמקומות אחרים.

ישראל כץ: אני חייב לומר שאני לא עוסק בדבר הזה במובן הטכני שלו.

ישראל כץ: מאחר שהנחיית הסטטוס-קוו קיימת, הפקידות המשרדית – שעון חורף, שעון קיץ, התאמות, פתיחת קווים חדשים – היא מתרגמת את החוק לשפה המקצועית, לשפת המעשה, ולכן רואים שבשעון קיץ זה פתאום מתארך, בשעון חורף זה מתקצר, אבל אנחנו חוזרים עוד פעם וחייבים לומר בכנות שגם כשהיית בממשלה ומילאת את תפקידך לא הייתה הצעה לשנות את הסטטוס-קוו.

ישראל כץ: אנחנו נוהגים לפי מה שגובש ונקבע, גם אם יש ציבורים ויש דברים שהשירות שניתן להם כתוצאה מזה הוא פחות מושלם.

ישראל כץ: לכן עמדת הממשלה – אדוני היושב-ראש ואדוני יושב-ראש הקואליציה, האם אתה עומד על עמדת הממשלה, שהיא – –

דוד ביטן: – – –

ישראל כץ: – – להתנגד לדבר הזה?

ישראל כץ: טוב, עכשיו חברת הכנסת עוד משיבה על הדברים?

חמד עמאר: כן.

חמד עמאר: אם היא משיבה, אתה לא יכול לעלות.

חמד עמאר: שר אחר יכול לעלות לחמש דקות.

ישראל כץ: בסדר, אז אני אסכם את עמדת הממשלה, נכון לעכשיו, שהיא עמדת הממשלה כמות שהיא, להתנגד להצעת החוק.

ישראל כץ: תודה רבה.

חמד עמאר: חברת הכנסת יעל גרמן, יש לך שלוש דקות, בבקשה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, אני מאוד מאוד מעריכה את הכנות שהייתה בתשובתו של שר התחבורה.

יעל גרמן: אני לא יודעת איך אתם, אבל אני הרגשתי את המצוקה בשפת הגוף שלו.

יעל גרמן: אני רוצה לספר לך, שר התחבורה, שבעיריית הרצליה, כאשר אנחנו קיבלנו את ההחלטה להפעיל תחבורה ציבורית מצומצמת בשבת, היו בקואליציה גם החרדים וגם הדתיים – אז זה היה המפד"ל, עוד לא הבית היהודי, אבל יהדות התורה וש"ס – ויהדות התורה, ש"ס והמפד"ל הצביעו נגד, אבל נשארו בקואליציה, והקואליציה לא נפלה.

יעל גרמן: והשאלה היא, אדוני שר התחבורה, ולצורך העניין גם ראש הממשלה שעומד כאן בצד ומדבר ואולי שומע משהו מהדברים, השאלה היא: מה באמת חשוב?

יעל גרמן: אני לא חושבת שהקואליציה תתמוטט, ואני לא חושבת שהסטטוס-קוו ייפגע אם נוסף על הרכבים שממילא נוסעים על כבישי ישראל יהיו גם מוניות שירות – לא אוטובוסים, לא מיניבוסים – מוניות שירות, שיובילו בקווים קבועים ובמועדים קבועים את אנשי השכונות, הצעירים והקשישים, אל הים ואל הפארק.

יעל גרמן: אדוני שר התחבורה, זה בסמכותך בלי החוק.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה – הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015.

חמד עמאר: אבקש מכולם לשבת.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הפעלת תחבורה ציבורית ביום המנוחה השבועי, התשע"ה–2015, נתקבלה.

אורן אסף חזן: בעד מדינה יהודית.

חמד עמאר: בעד – 33, נגד – 45.

חמד עמאר: הצעת החוק לא עברה, והיא יורדת מסדר-יומה של הכנסת.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2948/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת חוק תמרוץ הליכים דמוקרטיים פנים-מפלגתיים (תיקוני חקיקה), של חבר הכנסת עמר בר-לב וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות, אדוני חבר הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: האמת, אני מאוכזב.

עמר בר-לב: אני מאוכזב משר האוצר.

עמר בר-לב: חששתי שהוא יפיל את הצעת החוק שתכף אניח לפניכם, ובאיזו תואנה?

עמר בר-לב: שאין כסף בקופת המדינה.

עמר בר-לב: אך מתברר שכסף דווקא יש בקופה.

עמר בר-לב: אם כסף היה הבעיה, הייתי יכול להבין את ההתנגדות של שר האוצר, אך מתברר שוב שהבעיה היא לא כסף, לפחות לא אצל השר כחלון.

עמר בר-לב: מסתבר ששר האוצר הציע שבמקום לממן את עלויות הבחירות המקדימות המתקיימות בכמה מפלגות, כפי שמציעה הצעת החוק המונחת לפניכם, יחלקו כסף לכולם, למה לא.

עמר בר-לב: לא העליתי על דעתי שמשה כחלון, שר האוצר, יציע לשדוד את קופת המדינה ולחלק כ-40 מיליון שקל – כן, חברים, 40 מיליון שקל – לכל מפלגות הבית, כל מי שיושב כאן.

עמר בר-לב: זה מזכיר לי את האמירה הידועה המיוחסת למרי אנטואנט מלכת צרפת, שקראה להמון הרעב ואמרה: אם אין לחם, תאכלו עוגות; והנמשל, אם אין כסף לעידוד הדמוקרטיה הישראלית, בואו נשדוד כולנו את הקופה ונחלק לעצמנו כסף.

עמר בר-לב: כן, זה מה שהציע שר האוצר.

עמר בר-לב: חברי חברי הכנסת, לכם אני לא צריך לספר שאת מפלגות הבית הזה אפשר לחלק לשתי קבוצות: מפלגות דמוקרטיות שבהן חברי המפלגה בוחרים את נבחריהן, ומפלגות שבראשן עומד מנהיג יחיד, כמו דיקטטור, והוא הקובע את שמות חברי הכנסת ואת הסדר שלהם.

עמר בר-לב: מטרת הצעת החוק המונחת עכשיו על שולחנכם היא לעודד ולתמרץ את המפלגות הבוחרות את רשימתן לכנסת בתהליך פתוח של בחירות פנימיות מקדימות, או במילים לועזיות פריימריז; לעודד את אותן מפלגות דמוקרטיות, המאפשרות לכל אחד מחבריהן גם להתמודד וגם להשפיע מי יהיו נבחריו, ולסייע למפלגות האלה במימון ההוצאה הישירה, רק ההוצאה הישירה, שכרוכה בהרצת מנגנון הפריימריז.

עמר בר-לב: אז כמה מכם בוודאי יאמרו לי: הרי הנושא כבר מכוסה במסגרת חוק מימון מפלגות.

עמר בר-לב: אז, חברים, זה לא ממש כך.

עמר בר-לב: חוק מימון מפלגות קובע את גובה המימון שתקבל כל מפלגה למימון מסע הבחירות שלה על-פי מספר חברי הכנסת שבהם היא זכתה.

עמר בר-לב: למפלגת העבודה, כמו לליכוד, כמו לבית היהודי, למעט החלק של תקומה, שבהן יש פריימריז לבחירת המועמדים לכנסת, יש הוצאות נוספות הכרוכות בארגון וניהול תהליך הבחירות המקדימות, וזאת לעומת המפלגות הדיקטטוריות, כמו ישראל ביתנו, יש עתיד וכולנו, שלהן אין הוצאות כאלה.

עמר בר-לב: לכן הצעת החוק הזאת באה לעודד את מעורבותם של חברי המפלגה בכל המפלגות לקבוע את הרשימה לכנסת ואת הזכות של כל אחד מהם גם להיבחר וגם לבחור; וגם כמובן לשפות את המפלגות שבהן התהליך הזה קיים בהוצאה הנוספת הזאת.

עמר בר-לב: חברי חברי הכנסת, וינסטון צ'רצ'יל אמר שהדמוקרטיה היא שיטת המשטר הגרועה ביותר הקיימת – מלבד כל יתר השיטות שנוסו עד היום.

עמר בר-לב: ויש אמת בדבריו.

עמר בר-לב: גם שיטת הפריימריז היא לא מושלמת; היא רחוקה מלהיות מושלמת.

עמר בר-לב: אבל אני עדיין מאמין בלב שלם שהיא נותנת ביטוי טוב בהרבה להלך רוחו של הציבור, ולכן יתרונותיה עולים על חסרונותיה.

עמר בר-לב: ועכשיו נחזור לקרקע המציאות ולנתונים.

עמר בר-לב: מדוע כחלון מעדיף לחלק עוד 40 מיליון שקל על פני ההצעה שלי?

עמר בר-לב: הסיבה פשוטה: שר האוצר כחלון, מתאים לו פוליטיקה קטנה, פוליטיקה נמוכה.

עמר בר-לב: כחלון מעדיף אבסורד על פני ההיגיון.

עמר בר-לב: כחלון מעדיף לעשוק את הקופה הציבורית.

עמר בר-לב: אני רוצה לומר לכם שבניסיון שניסו לשכנע אותי להצטרף להצעה של שר האוצר הוסבר לי שעל-פי ההצעה של שר האוצר המחנה הציוני יקבל 7 מיליון שקל, שזה יותר מפי-שלושה מאשר בהצעה שאני הצעתי.

עמר בר-לב: אבל לא, אותי לא יקנו בכסף; לא תומך ולא אתמוך בהצעה הרעה הזאת של שר האוצר, אני לא אתן את היד למהלך כזה, גם אם כחלון יחגוג על חשבון הקופה הציבורית.

עמר בר-לב: אפרים סידון כתב פעם שבשביל הפוליטיקאים האזרח הוא ארבע שנים סמרטוט ורק יום אחד נסיך; ארבע שנים שפן ורק יום אחד נמר; ארבע שנים "תצא" ורק יום אחד "תבוא"; ארבע שנים דחייה ויום אחד חיבוק; ארבע שנים אטימות ויום אחד דמוקרטיה.

עמר בר-לב: אבל זו לא דרכי.

עמר בר-לב: בשבילי ובשביל המפלגה שלי – דמוקרטיה כל הזמן, כל ארבע השנים.

עמר בר-לב: ועכשיו אחרים צריכים להוכיח שגם בשבילם.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני יודע שאנחנו חיים בעידן של מפלגות של תדמית, מפלגות שהן מופע של איש אחד, מפלגות פייסבוק, מפלגות שלטון יחיד שבהן קובע היושב-ראש את הרשימה מבלי להתייעץ עם אף אחד, ולא כך אנחנו רוצים שתיראה הדמוקרטיה הישראלית – סטריליות מדומה שנובעת משלטון היחיד.

עמר בר-לב: אנחנו רוצים לראות מפלגות המקדשות את התהליך הדמוקרטי, לא רק בדיבורים אלא גם במעשים; מפלגות השומרות על קשר יומיומי עם הבוחרים שלהן, מתחשבות בהם וכמובן נותנות להם את ההזדמנות לבחור ולהשפיע, גם אם זה במידה צנועה, להשפיע גם על דרכה של המפלגה – – –

חמד עמאר: חברי כנסת, לא לדבר בטלפון בתוך המליאה, בבקשה.

עמר בר-לב: – – – גם אם זו מידת השפעה צנועה, על דרכה של המפלגה ולעתים גם על דרכה של המדינה.

עמר בר-לב: בחירות פנימיות מאפשרות את זה, וזה נותן במה להחלפת דעות בין הציבור לבין נבחריו.

עמר בר-לב: לסיכום, אדוני היושב-ראש – אדוני יושב-ראש הקואליציה, אני בדיוק רוצה להזכיר אותך, לפרגן לך.

עמר בר-לב: אני רוצה להודות לחברי חברי הכנסת דוד ביטן וניסן סלומינסקי, שחתומים על הצעת החוק הזאת יחד אתי.

עמר בר-לב: הם הבינו שאין כאן עניין של אופוזיציה וקואליציה.

עמר בר-לב: אני יודע שחבר הכנסת ביטן עשה את המרב כדי לקדם את ההצעה, ולכן גם ביקשת ממני לדחות את ההצבעה על ההצעה למועד אחר, וכך אעשה.

עמר בר-לב: אני מאוד מקווה ששר האוצר משה כחלון יתעשת ויחזור בו מהצעתו לשדוד את הקופה הציבורית ויצטרף להצעה הזאת.

עמר בר-לב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: תשובה והצבעה במועד אחר.

חמד עמאר: [הצעת חוק פ/2862/20; נספחות.

חמד עמאר: ]

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

חמד עמאר: הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון – החלת החוק על פרסומות שאורכן אינו עולה על חמש דקות), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת עיסאווי פריג' וקבוצת חברי הכנסת.

חמד עמאר: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי.

חמד עמאר: יש לך עשר דקות, בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים – איפה חבר הכנסת דוד ביטן?

עיסאווי פריג': הוא לא נמצא באולם.

עיסאווי פריג': הוא חתן השמחה היום.

מירב בן ארי: אם הוא היה, היית שומע אותו.

עיסאווי פריג': לא, חתן השמחה.

עיסאווי פריג': תראו, חברים, לא כל יום אנחנו באופוזיציה מעלים הצעות חוק ומקבלים את תמיכת הממשלה, זה דבר חריג.

עיסאווי פריג': אבל טוב שיש חריגים, והם טובים.

עיסאווי פריג': חברים, הצעת החוק שהיום מקבלת – חבר הכנסת דוד ביטן, אני התחלתי אתך.

עיסאווי פריג': אני אומר שלא כל יום מביאים כאן

עיסאווי פריג': הצעות חוק מהאופוזיציה בתמיכת הממשלה, זה חריג.

עיסאווי פריג': אבל יש לך חלק מכובד בחריג הזה, וזה ראוי לציון.

עיסאווי פריג': חברים, הצעת החוק שאני מעלה כאן מתייחסת לשידורי טלוויזיה.

עיסאווי פריג': המצב הקיים היום בטלוויזיה הוא שיש תרגום בכתוביות לכל תוכנית שאורכה מעל חמש דקות.

עיסאווי פריג': זה המצב הקיים היום – תרגום בכתוביות, תמלול, של כל תוכנית שהיא מעבר לחמש דקות.

עיסאווי פריג': הצעת החוק באה לבטל את זה ולעשות תרגום ותמלול ללא הגבלת זמן; להוציא את החריג הזה של חמש דקות, והכתוביות והתמלול יהיו מהדקה הראשונה.

עיסאווי פריג': זאת הצעת החוק, פשוט מאוד.

עיסאווי פריג': לכל אחד מאתנו יש חושים – חוש ראייה, שמיעה; ויש כאלה בתוכנו שאין להם כל החושים האלה – יש להם ליקוי שמיעה, ליקויים מהסוג הזה.

עיסאווי פריג': הצעת החוק הזאת באה להגיד שלאותם חברים מתוכנו שיש להם בעיית ליקוי שמיעה – ואני בטוח שגם חלק מהחברים באולם הזה יש להם חלק מהבעיה הזאת – שעקרון השוויון צריך להיות לכולם; שגם הם חלק מהחברה, ומגיע להם לראות ולהבין תוכניות של פחות מחמש דקות.

עיסאווי פריג': מה לעשות, זה קיים בתוכנו.

עיסאווי פריג': אחד הטיעונים ששמעתי בתחילתה של הצעת החוק הוא שמדובר בעיקר בפרסום.

עיסאווי פריג': הרי התשדירים שהם פחות מחמש דקות הם בעיקר תשדירי פרסום.

עיסאווי פריג': אז אני אומר לאלה שמתייחסים אל הסוגיה הזו: גם למי שיש לו מגבלה בשמיעה מגיעה הזכות לראות פרסום ולהחליט אם זה טוב לו או לא טוב לו.

עיסאווי פריג': אתם מדברים על עקרון השוויון – יש לנו צעדת שוויון עכשיו.

עיסאווי פריג': ועקרון השוויון מאפשר ומחייב אותנו לעשות את הדבר הזה.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים כל הזמן, חברים, על נגישות.

עיסאווי פריג': וחברי חבר הכנסת אילן גילאון, שהוא שותף שלי בהצעת החוק – אני אומנם נכנסתי לתחום ההתמחות שלך, אבל הנגישות היא דבר שמדבר מאוד לכל אחד ואחד מאתנו, וגם הנגישות של המדיה היא סוגיה שמאוד חשוב שתהיה לנו.

עיסאווי פריג': סוגיה נוספת שרציתי לציין, חברים, הייתה מחלוקת לגבי הזמן, שכן הזמן המקורי לתרגום הוא חמש דקות, המצב העכשווי.

עיסאווי פריג': שמענו כל מיני טענות מכל מיני בעלי עניין שאפשר להוריד את זה לארבע או שלוש דקות, להגביל את זה בזמן מסוים – חברים, אם אתם מתייחסים ופוחדים מתשדירי הפרסומות – הרי בתשדירי הפרסומות אין מלל, אין מלל.

עיסאווי פריג': כמה מלל יש בתשדירי פרסומות?

עיסאווי פריג': כמה?

עיסאווי פריג': שורה אחת?

עיסאווי פריג': שתי שורות?

עיסאווי פריג': על מה אתם מפחדים?

עיסאווי פריג': איזו עלות תקציבית יש לכם שאתם באים ומגבילים את זה בשלוש או ארבע דקות במקום חמש?

עיסאווי פריג': אני חושב בסוגיה הזו שאם כבר, אם מחליטים להנגיש את המדיה ללקויי השמיעה, לעשות את זה מהדקה הראשונה.

עיסאווי פריג': אסור לנו להדיר את האוכלוסייה הזו.

עיסאווי פריג': זכותו של כל אחד, כל אזרח באשר הוא, לצפות, לראות ולעיין ולהחליט מה טוב לו ומה לא מתאים לו.

עיסאווי פריג': סוגיה נוספת שרציתי לציין – אני חייב לציין שהצעת החוק הזאת, העלות התקציבית שלה היא עלות מינורית מאוד, עלות קטנה.

עיסאווי פריג': התמיכה שקיבלנו מהממשלה בהצעת החוק באה לתת פתרון שאינו עולה מאות מיליונים לקבוצה בתוכנו, לקבוצה בתוך האוכלוסייה, וזה צעד מבורך.

עיסאווי פריג': אני בסוף רוצה להודות לכל החברים שחתומים אתי על הצעת החוק, וכפי שהתחלתי את דברי, במיוחד לחבר הכנסת דוד ביטן שליווה אותנו ועמד על זה שהצעת החוק מתאימה וצריכה להיות מאושרת.

עיסאווי פריג': שמח – תודה מראש לכל החברים שתמכו, ואני מאוד מקווה שאני אקדם את זה ואנחנו נקדם את זה כמה שיותר מהר בתהליך חקיקה, כדי להנגיש את המדיה לציבור לקויי השמיעה בארץ.

עיסאווי פריג': תודה לכם.

חמד עמאר: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

חמד עמאר: ישיב בשם הממשלה השר יריב לוין – בשם שר התקשורת.

איילת נחמיאס ורבין: על זה שר התקשורת לא מנוע מלדבר?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לברך את חבר הכנסת פריג' על הצעת חוק ראויה וחשובה.

יריב לוין: חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים), התשס"ה–2005, קובע הוראות לעניין ליווי משדרי טלוויזיה מסוגים שונים בכתוביות ובתרגום לשפת הסימנים.

יריב לוין: סעיף 10 לחוק קובע פטורים מתחולת הוראת החוק.

יריב לוין: בהצעת החוק מוצע לתקן את סעיף 10 בחוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) ולמחוק את סעיף קטן (ח) הקובע כי הוראות החוק לא יחולו על תשדיר פרסומת שאורכו אינו עולה על חמש דקות.

יריב לוין: הצעת החוק מבקשת לבטל את הפטור הקבוע כיום בחוק מהחובה ללוות בכתוביות או בתרגום לשפת סימנים תשדירי פרסומת אשר אורכם אינו עולה על חמש דקות.

יריב לוין: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בכפוף לתיאום הנוסח בהמשך הליכי החקיקה עם משרד התקשורת.

יריב לוין: עיקר ההסכמה הנדרשת הוא לעניין היקף ההסדרה הסופית בין המצב היום, של חמש דקות, לבין ההצעה של פטור מוחלט.

יריב לוין: בוועדה עלתה העמדה שהפטור יצומצם לתשדיר שאורכו לא יעלה על דקה וחצי.

יריב לוין: הוועדה ביקשה שלאחר שיסתיים הליך התיאום הנושא הזה יחזור לאישור נוסף לוועדה לקראת הקריאה הראשונה, כדי באמת להגיע לנוסח שיהיה מוסכם לחלוטין.

יריב לוין: אני מניח שזה מקובל עליך, חבר הכנסת פריג'.

חמד עמאר: זה מקובל, חבר הכנסת?

עיסאווי פריג': כן.

יריב לוין: לכן אני כמובן מבקש מהמליאה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית.

חמד עמאר: תודה, אדוני.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון – החלת החוק על פרסומות שאורכן אינו עולה על חמש דקות), התשע"ו–2016.

חמד עמאר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 30 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון – החלת החוק על פרסומות שאורכן אינו עולה על חמש דקות), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 30, אין מתנגדים, אין נמנעים.

חמד עמאר: הצעת החוק תעבור להמשך טיפול בוועדת הכלכלה להכנתה לקריאה ראשונה.

יעל גרמן: תוסיף אותי להצבעה.

חמד עמאר: אני מוסיף אותך לפרוטוקול.

חמד עמאר: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המחדלים החמורים בהתנהלות משטרת ישראל

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא המחדלים החמורים בהתנהלות משטרת ישראל, הצעה לסדר-היום מס' 4012.

חמד עמאר: זה הפך להצעה לסדר-היום, נכון?

מיכל רוזין: כן.

חמד עמאר: זה הפך להצעה לסדר-היום ולא הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.

חמד עמאר: בבקשה.

מיכל רוזין: כנסת נכבדה, חברי וחברות הכנסת, קודם כול ברצוני באמת להודיע שעקב פנייתו של יושב-ראש הקואליציה אלי הסכמתי להפוך את ההצעה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית להצעה לסדר-היום על התנהלות המשטרה.

מיכל רוזין: הדבר יעבור בימים הקרובים לוועדת הפנים לדיון, בהסכמת יושב-ראש ועדת הפנים.

מיכל רוזין: אני מקווה ששם נוכל לפתח את הנושא.

מיכל רוזין: גם בעקבות הפגישה שמתנהלת ברגעים אלה בלשכת יושב-ראש הכנסת עם המפכ"ל ועם יצחקי, אני מקווה מאוד שהדברים – אכן נקבל עליהם תשובות.

מיכל רוזין: התחושה הקשה שעולה מהפרסומים בשבועות האחרונים, בימים האחרונים במיוחד, ובכלל, אני חושבת, מאז שהתמנה המפכ"ל אלשיך לתפקידו, מעמדה של משטרת ישראל הולך ומידרדר, מעמדה המוסרי והערכי.

מיכל רוזין: אני מסכימה וחושבת שנכון שהמשטרה חוקרת גם אותנו, את נבחרי הציבור.

מיכל רוזין: לא רק שאנחנו לא חסינים, אלא זה מתפקידה של המשטרה לחקור כאשר מגיע אליה מידע, כמובן, בוודאי כשמדובר בעבירות או בעבירות פליליות לכאורה, כפי שפורסם.

מיכל רוזין: ודאי שאנחנו צריכים בהחלט לשמוח על כך שגם כאשר מתברר ששר או ראש ממשלה או נשיא חטאו, פשעו, בעבירות פליליות מוגש נגדם כתב-אישום, הם עומדים לדין ואפילו מרצים את עונשם.

מיכל רוזין: זאת הוכחה לכך שאנחנו חיים במדינה דמוקרטית, אין בזה ספק.

מיכל רוזין: אבל לצד הצורך בחיזוק המשטרה וחיזוק אמון הציבור במשטרה, אני חושבת שהפרסום האחרון לגבי אותו מסמך שמחזיקה המשטרה על שליש – חברים יקרים, חברים, כולם פה, החשידו את כולנו – שליש מחברי הכנסת והשרים, שליש מנבחרי הציבור, של העם, יש נגדם חשדות על עבירות או עבירות פליליות לכאורה שנמצאות בידי המשטרה.

מיכל רוזין: מה עושה המשטרה?

מיכל רוזין: היא אינה מעלה את הדברים בפני היועץ המשפטי לממשלה, היא אינה בודקת את הדברים, פותחת בבדיקות או בחקירות, אלא היא בעצם מחזיקה את המידע לשעת הצורך.

מיכל רוזין: אולי לפני הצבעות על עמדות כאלה ואחרות כמו בחירות לנשיאות?

מיכל רוזין: אולי, למשל, היא מחזיקה את המידע נגד אנשים כאלה ואחרים עד אשר יוכרז על בחירות.

מיכל רוזין: המטרה שלי היא לא לצנן לחלוטין את המשטרה.

מיכל רוזין: להפך, אני רוצה שהמשטרה תחקור.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש לנו זכות במדינה דמוקרטית שהמשטרה בהחלט חזקה מספיק לחקור שרים וראשי ממשלה ונשות ראשי ממשלה ונשיא לשעבר – כן.

מיכל רוזין: אבל לא ייתכן שבכך שנחשף שיש מסמך שמדבר על שליש מחברי הכנסת והשרים, ולא ברור איך נאסף המידע – האם הוא נאסף על-ידי ציתות לא חוקי?

מיכל רוזין: האם האזנות?

מיכל רוזין: האם הוא נחשף לכל מיני – כמו שאמרו, לקט איסוף של מידע שעבר?

מיכל רוזין: האם מתלונות הציבור?

מיכל רוזין: אני חושבת שבאמת אמון הציבור גם במשטרה וגם בנבחריו, אחרי השבוע האחרון, שואף לאפס.

מיכל רוזין: כי מה צריך לחשוב הציבור?

מיכל רוזין: כשהוא מסתכל על הפרסום הזה, הוא אומר שני דברים לעצמו.

מיכל רוזין: הוא אומר: הנה, כל הפוליטיקאים מושחתים – ובכך זה פוגע באמון הציבור במוסד הכל-כך חשוב הזה, מוסד הכנסת.

מיכל רוזין: זה לא בנו, זה לא באופן אישי; זה במוסד הכנסת, בנבחרי הציבור של העם הזה, שמחליטים וקובעים עבורו את גורלו.

מיכל רוזין: מצד שני, זה גם פוגע באמון הציבור במשטרה, כי אם אני, כמו שאמרתי עכשיו, חושבת שנכון שהמשטרה חוקרת את נבחרי הציבור ונכון שהיא מעמידה אותם לדין בשעת הצורך, עכשיו מה יחשוב הציבור?

מיכל רוזין: שהנה, המשטרה יודעת על חברי כנסת, על נבחרי ציבור שייתכן שיש נגדם עדויות או תלונות או מידע שנעברו עבירות פליליות לכאורה, והיא אינה עושה אתם דבר.

מיכל רוזין: יש פה תחושה של ניצול כוח לרעה, ניצול של שררה של בכירי המשטרה, שלוקחים לעצמם את הזכות לאסוף את החומר ולהשאיר אותו במגירות הפרטיות שלהם.

מיכל רוזין: ראינו את זה במשטרים חשוכים, במקומות שלא היו דמוקרטיים, בדיקטטורות טוטליטריות, ששם אספו חומר על פוליטיקאים וכך הפילו אותם.

מיכל רוזין: ראינו את זה גם בדמוקרטיות, לצערנו, בהיסטוריה.

מיכל רוזין: לא ייתכן שבמדינת ישראל אנחנו נאפשר לדבר הזה להתקיים.

מיכל רוזין: רביב דרוקר, שחשף את מסמך יצחקי בחדשות 10, בהחלט יצר זעזוע, אין לי ספק, גם בתוך המשכן הזה וגם במדינת ישראל.

מיכל רוזין: מדובר פה בזעזוע פוליטי, זעזוע חברתי, וכמו שאמרתי, אמון הציבור.

מיכל רוזין: ולכך מצטרף, לא פחות מ-24 שעות לאחר מכן, גילוי חדש שאנחנו מגלים, של יניב קובוביץ מעיתון "הארץ", שמפרסם כי 80% מהשוטרים שעברו תחקיר ביטחוני במשטרה בשנים האחרונות, העידו כי עשו שימוש פרטי, לצרכים אישיים, פרטיים, במאגר המידע המשטרתי.

מיכל רוזין: אתם מבינים?

מיכל רוזין: יש פה מידע משטרתי שמגיע, ואנשים, חלק מהשוטרים, חלק מהבכירים, עושים בו שימוש לצורכיהם הפרטיים, אם בהליכי גירושים, אם בסכסוך שכנים, ואם – אנחנו לא יודעים במה עוד.

מיכל רוזין: וזה מצטרף למסמכים שנאספים על נבחרי הציבור.

מיכל רוזין: אתה לא יודע כיצד אותם שוטרים עושים שימוש במידע האישי הזה לסחוט, ללחוץ, לאיים.

מיכל רוזין: הדברים מתחברים, הם לא מנותקים.

מיכל רוזין: אין ספק שאנחנו במצב קשה מאוד.

מיכל רוזין: וכשמוזמן מפכ"ל המשטרה לוועדה לביקורת המדינה, הוא לא מגיע בתירוצים שמדובר בהליכים פליליים.

מיכל רוזין: הוא לא מגיע להסביר לכנסת – וטוב, כמו שאמרתי, שהוא נמצא עכשיו אצל יושב-ראש הכנסת לתת הסבר.

מיכל רוזין: הוא לא מגיע לוועדה לביקורת המדינה להסביר את האמירות שלו, אמירות אומללות, שיאח"ה יכולה להקים ממשלות ולהפיל ממשלות.

מיכל רוזין: איזו אמירה זאת ממפכ"ל משטרה במדינה דמוקרטית?

מיקי לוי: אסרו עליו.

מיכל רוזין: כן, לא הבנו אותו.

מיכל רוזין: מיקי לוי, ניצב לשעבר.

מיכל רוזין: עוד הפעם לא הבנו אותו?

מיכל רוזין: עם התלונות האנונימיות לא הבנו אותו, ועכשיו – מקים ומפיל ממשלות.

מיקי לוי: אסרו עליו.

מיכל רוזין: לא הבנו אותו.

מיכל רוזין: הבעיה היא לא רק בעיה של תקשורת.

מיכל רוזין: אומרים לי: הוא צריך ללמוד תקשורת.

מיקי לוי: אסרו עליו.

מיכל רוזין: הבעיה היא לא רק של תקשורת, הבעיה היא איך הוא מנהל את הדברים, וכפי שאנחנו רואים – שמחתי הבוקר מאוד לשמוע, וצר לי אם מדובר במצב בריאותי, ואני מאחלת לו החלמה מלאה, אבל שמחתי מאוד לשמוע שהמינוי של אילן מור לא יתקיים, והוא לא ייצג אותנו בוושינגטון.

מיכל רוזין: אדם שהורשע בשלוש עבירות של התנהגות בלתי ראויה, שבעצם רק אחרי – – –

קריאה: – – –

מיכל רוזין: שתיים וחצי.

מיכל רוזין: לא נתווכח על זה.

מיכל רוזין: – – – התנהגות בלתי ראויה, כאשר מדובר בהטרדות מיניות ופגיעה בנשים, וזו הייתה עסקת הטיעון שבה הוא הודה.

מיכל רוזין: אני חושבת שלא ראוי שאדם כזה ישודרג לתפקיד כל כך חשוב – לייצג את מדינת ישראל, את משטרת ישראל וכמובן גם את ממשלת ישראל בארצות-הברית.

מיכל רוזין: לכן אני שמחה על ההחלטה הזאת, ואני מקווה, השר ארדן, שההחלטה הזאת, גם אם היא החלטה אישית, כפי שפורסם, של ניצב מור, אני מקווה שאחרי הקמפיין הבאמת-מוצלח שנעשה בעניין הזה, של ארגון "זזים" – וכמובן אני פניתי אליך, גם בשאילתות דחופות, ישירות, גם, בהחלט, במכתבים שבהם דרשתי ממך לבטל את המינוי הזה – אני מקווה שהדברים ימשיכו בכיוון הזה, ואנחנו לא נקבל שוב מפכ"ל שמצ'פר, מצ'פר בתפקידים, ניצבים או אנשי משטרה שמעלו בתפקידם, פגעו בנשים, השפילו וביזו אותן.

מיכל רוזין: כמו שחשף גיא פלג ב"אולפן שישי" את ההקלטות של החוקר במח"ש שטוען בתוקף שהיה צריך להעמיד את ניצב ריטמן לדין על מעשים פליליים, ווינשטיין, שקבע שאם לא הייתה התיישנות אז בוודאי היה צריך להעמיד אותו לדין משמעתי – ולמרות זאת מחליט המפכ"ל, וזו אולי ההחלטה הראשונה שהוא קיבל כשנכנס לתפקידו, להחזיר את ניצב ריטמן לפקד על "להב 433", אותה יחידה שאחר כך תחקור שר לשעבר שיצא מהכנסת על עבירות מין, חבר כנסת לשעבר שעזב את הכנסת בגלל עבירות מין.

מיכל רוזין: זה האדם שצריך לחקור אותנו, את נבחרי הציבור, אם אכן, כמו שנחשף במסמך יצחקי, יש פה באמת חשד לעבירות פליליות של נבחרי ציבור, לכאורה.

מיכל רוזין: וזה האדם שעכשיו מנהל איזה מאבק מול קצינים, מול הקצינה שנפגעה ממנו, כל מיני – ראינו אתמול סולחה בינו לבין יורם הלוי, כי הוא גם האשים אותו.

מיכל רוזין: זאת ההתנהלות של המשטרה?

מיכל רוזין: אתם באמת חושבים שזה משפר את מעמדה של המשטרה?

מיכל רוזין: זה יוצר אמון של הציבור במשטרה?

מיכל רוזין: תסתכלו איך משטרת ישראל נראית, ואני אפילו עוד לא מתחילה לדבר על ההתייחסות שלה למיעוטים, לחרדים, לערבים, לישראלים ממוצא אתיופי.

מיכל רוזין: על מה אתם מדברים?

מיכל רוזין: המשטרה שלנו בהידרדרות מוסרית וערכית, וכל עוד ימשיך המפכ"ל הזה להתנהג באופן הזה, לצערי הרב, השר ארדן, זה על ראשך, ותפקידך ליישר את הדברים ולדאוג לאמון הציבור גם במשטרת ישראל וגם בנבחרי הציבור של ישראל.

מיכל רוזין: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר לביטחון פנים גלעד ארדן.

חמד עמאר: בבקשה.

מיקי לוי: דבר אחד: אסרו עליו.

מיכל רוזין: מי אסר עליו?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: היועץ המשפטי אסר עליו.

מיקי לוי: יש גבול.

מיקי לוי: יש גבול.

מיכל רוזין: יועץ משפטי של מי?

מיקי לוי: גם של המשטרה וגם של הכנסת.

מיקי לוי: תשאלי אותו.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: תודה רבה.

גלעד ארדן: אני פספסתי את תחילת דבריה של חברת הכנסת רוזין – אני רק רוצה לוודא שאכן ההליך השתנה, ואנחנו לא עוסקים בהצעה להקמת ועדת חקירה פרלמנטרית אלא אנחנו עוסקים בהצעה רגילה לסדר-היום.

חמד עמאר: נכון.

גלעד ארדן: אז קודם כול, אני שמח שחברת הכנסת רוזין הבינה את מה שבעיני חבר כנסת אמור להבין: הכנסת לא צריכה ולא אמורה לחקור במובן הזה.

גלעד ארדן: לפקח – כמובן, לבקר – כמובן; לחקור את עבודת המשטרה – זה ממש לא תפקידה של הכנסת ולא תפקידם של נבחרי ציבור.

גלעד ארדן: בשביל זה יש במדינה מנגנוני בקרה, יש מבקר מדינה, יש מפקח כללי, יש יועץ משפטי לממשלה, וזה התפקיד שלהם.

גלעד ארדן: אני רוצה לומר עוד שתי הערות כהקדמה.

גלעד ארדן: קודם כול – ואמרתי זאת כאן בעבר – אחזור ואומר זאת כי אין ברירה, כי כשאני שומע דברים שכואב לי לשמוע, כמו אלה שמטיחה חברת הכנסת רוזין, אני חייב להציג גם את הצד השני.

גלעד ארדן: מי שמדבר כל הזמן נגד הכללות, לא יכול להכליל איפה שזה נוח לו.

גלעד ארדן: חברת הכנסת רוזין, משטרת ישראל מונה 30,000 שוטרות ושוטרים, שכל יום עושים מלאכת קודש ברחובות המדינה; בכבישים, באירועים הציבוריים, במאבק בטרור.

גלעד ארדן: לא כל פרסום שיש כנגד מאן דהוא במשטרה הופך את כל מי שנמצא במשטרה לאשם או לאחראי.

גלעד ארדן: לא כך זה.

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: לא כך זה כלפי צה"ל, לא כך זה כלפי השב"כ, לא כך זה כלפי אף ארגון ציבורי ואף קבוצת אוכלוסייה.

גלעד ארדן: אתם אלה שמדברים בדרך כלל בצורה הזאת, ובעניין הזה אני מסכים אתכם.

גלעד ארדן: אז אי-אפשר לומר: יש לנו צבא אחד, שב"כ אחד, אבל המשטרה היא כאילו גורם זר.

גלעד ארדן: זה לא גורם זר.

גלעד ארדן: משטרת ישראל שלנו.

גלעד ארדן: היא של חברי הכנסת, היא של הציבור, היא של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: כולנו רוצים שהיא תהיה טובה וכולנו רוצים שהיא תהיה מקצועית.

גלעד ארדן: אז לי קשה מאוד לשמוע אמירות כלליות על המשטרה והמשטרה והמשטרה.

גלעד ארדן: יש במשטרה, כגוף גדול מאוד, כמו בכל גוף ציבורי, גם דברים שצריך לשפר, ועובדים כדי לשפר אותם, וגם שם יכולות להיות תקלות.

גלעד ארדן: וכרגע אני בגדר האמירות הכלליות.

גלעד ארדן: עכשיו בואו נדבר רגע על אגף החקירות; את זה עוד הספקתי לשמוע שהזכרת.

גלעד ארדן: אבל גם פה – אני לא אתן לזה לעבור בלי להדגיש: בשנים האחרונות אגף החקירות והמודיעין ו"להב 433" הגיעו להישגים מדהימים, לא פחות מכך.

גלעד ארדן: מדהימים.

גלעד ארדן: הם חקרו בלי שום מורא ובלי משוא פנים ראש ממשלה, ונשיא מדינה, ושרים, וחברי כנסת וראשי ערים.

גלעד ארדן: דרך אגב, לא רק אותם; חקרו גם את ראשי ארגוני הפשע.

גלעד ארדן: לא במקרה – וזה לא כבוד ולא גאווה לאף אחד מאתנו, אבל לא במקרה יש היום מאחורי סורג ובריח גם נבחרי ציבור.

גלעד ארדן: זה כואב ומצער את כולנו, אבל זה בזכות העבודה המקצועית של אגף החקירות והמודיעין.

גלעד ארדן: וגם לא במקרה רוב ראשי ארגוני הפשע נמצאים היום בבתי-סוהר.

גלעד ארדן: זה לא קרה במקרה.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, שוב – זה בזכות המאבק הנחוש של אגף החקירות והמודיעין ושל "להב 433" גם בפשיעה החמורה וגם בפשיעה הציבורית.

גלעד ארדן: ולכן, כולנו צריכים לזכור שאסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

גלעד ארדן: אזרחי מדינת ישראל, הביטחון האישי שלהם, המינהל הציבורי – כל הדברים האלה קיבלו שיפור בשנים האחרונות בזכות הגופים האלה שאת עומדת כאן ושופכת עליהם כאילו מדובר באיזה גופים שכולם, כל מי שנמצא בהם פועל נגד טובת האזרח, כשהמציאות היא לגמרי ההפך.

גלעד ארדן: עכשיו אני מבקש להתייחס לנקודות הספציפיות שהעלית לגבי פרסומים על דברים שהם בתוך המשטרה ובתוך אגף החקירות והמודיעין.

גלעד ארדן: אז קודם כול, לגבי שימוש במידע פנים לצרכים אישיים – אני מציע שוב לא להתבסס על כל נתון שמתפרסם בתקשורת כאילו מדובר בתורה למשה מסיני.

גלעד ארדן: אז כתוב 80%.

גלעד ארדן: המשטרה לא מכירה נתון כזה.

גלעד ארדן: המשטרה כן מכירה – והיא גם ארגון לומד שמוכן להכיר בתקלות שיש בו ולהשתפר – שאכן היו מקרים של שימוש במידע פנים במשטרה לצרכים אישיים של שוטרים.

גלעד ארדן: לכן הופצו הנחיות ברורות, גם התחילו להחתים שוטרים על הצהרות, גם ננקטו שם צעדים משמעתיים וגם שוטרים הועברו מתפקידם והודחו, וכך צריך להיות.

רויטל סויד: מי הגורמים הבכירים שמנסים להלך אימים על המשטרה?

גלעד ארדן: את יודעת שאני יודע מה אני רוצה להגיד ואני יודע מה אני לא רוצה להגיד.

רויטל סויד: אבל אנחנו יודעים מה אנחנו רוצים לשאול.

גלעד ארדן: בסדר, אבל לא שמעו את ההערה שלך.

זהבה גלאון: – – –

מיקי רוזנטל: אז אתה לא מתכוון – – –

גלעד ארדן: מי אמר?

גלעד ארדן: אם תקשיבו בסבלנות אז תראו למה אני מתכוון להתייחס ולמה אני לא מתכוון להתייחס.

גלעד ארדן: אתה במתח?

גלעד ארדן: קח כוס מים, שתה, שב.

מיקי רוזנטל: תודה, תודה.

גלעד ארדן: הכול בסדר.

רויטל סויד: אז רק תאמר לנו אם הגורמים הבכירים הם פוליטיקאים שמנסים להלך אימים על המשטרה, או שאלה סכסוכים פנימיים במשטרה.

רויטל סויד: לפחות את זה אנחנו צריכים לדעת.

גלעד ארדן: אני חושב שכל מי שיתעמק – באמת, לעומק – במה שקורה בתקופה האחרונה ומה העיתוי ומה ההקשרים, ידע להגיע למסקנות הנכונות.

גלעד ארדן: אני חושב שחברי הכנסת הם מאוד אינטליגנטים, אני בטוח שהם יגיעו למסקנות.

גלעד ארדן: לגבי האמירות שלך בעניין ניצב רוני ריטמן.

גלעד ארדן: אז קודם כול, בשונה ממה שאת אמרת, היועץ המשפטי לממשלה, שהוא זה שמוסמך, בסופו של דבר, לאחר חקירות מח"ש, לבחון ולקבל החלטות, בחן אישית את עניינו של ניצב רוני ריטמן.

גלעד ארדן: והוא כתב בהחלטה שלו, שלאחר בחינת חומר הראיות שנאסף, הוא החליט ש"נסיבות המקרה בכללותן", אני מצטט, "כפי שהן עולות מהראיות, אינן מתאימות לניהול הליך פלילי".

מיכל רוזין: נכון – – –

גלעד ארדן: עוד כתב היועץ המשפטי לממשלה, כי ההחלטה על סגירת התיק הפלילי התקבלה, בין היתר, בשל בעיות מסוימות במסכת הראייתית, בעיות שאני אומר לך שרק החריפו עוד יותר במסגרת בדיקה מעמיקה שנעשתה לאחר מכן במשטרה, לאחר שהסתיימה החקירה של מח"ש.

גלעד ארדן: ולכן, ולא מהרמזים והסיבות שאת תיארת ורמזת כאן – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: – – לאור הבעיות הראייתיות וכלל נסיבות העניין, לרבות אופי המעשים לכאורה – אני עכשיו מתאר לך את הנימוק המשטרתי – – –

מיכל רוזין: יש לי את זה כתוב.

גלעד ארדן: אבל לא כולם קיבלו את מה שאת קיבלת בכתב.

גלעד ארדן: – – – לרבות אופי המעשים לכאורה, חלוף הזמן והעובדה שהתלונה בעניינו של ניצב ריטמן הוגשה רק סמוך לאחר פתיחת בדיקה פנימית נגד המתלוננת ומפקדה, ולאחר בחינת כלל השיקולים הנוגעים בדבר, החליט המפכ"ל על השבתו של ניצב ריטמן לתפקידו.

מיכל רוזין: זה לא מה שווינשטיין אמר, אתה לא דייקת.

מיכל רוזין: וינשטיין אמר בפירוש שאם לא הייתה התיישנות היה נכון להעמיד אותו לדין משמעתי.

מיכל רוזין: זה היה חד וחלק.

מיכל רוזין: והבדיקה של הקבו"ד, גם למרות – – – כרמלי אמר שעדיין הייתה עילה.

גלעד ארדן: אז תקשיבי לעצמך.

גלעד ארדן: את אומרת שהיועץ המשפטי לממשלה אמר שאין עילה להעמדה לדין פלילי, ובהקשר של הליכים מינהליים יש התיישנות.

מיכל רוזין: וזה אדם שצריך ב"להב 433"?

מיכל רוזין: זה בן-אדם שצריך להושיב אותו בתפקיד כל כך רגיש?

אורלי לוי אבקסיס: – – – התיישנות.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אתה פקיד עם כזה כוח, זה בעייתי – – –

גלעד ארדן: נכון.

גלעד ארדן: ולכן המפכ"ל ביצע את הבדיקה והעיר את אשר צריך להעיר.

אורלי לוי אבקסיס: – – – ושם אותו בחזרה בתפקיד, בוא נאמר, מאוד בעייתי – – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: בעינייך, בעינייך.

אורלי לוי אבקסיס: מה "בעינייך"?

גלעד ארדן: את לא מכירה, הרי, את כל פרטי הבדיקה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

גלעד ארדן: חברת הכנסת לוי אבקסיס – –

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מחוסר אשמה.

גלעד ארדן: – – את לא מכירה את כל פרטי – – –

חמד עמאר: כבוד השר, מכיוון שזה הפך להצעה לסדר-היום, הזמן של השרים הוגבל לעשר דקות.

חמד עמאר: נשארו דקה ו-20.

חמד עמאר: אבקש להספיק להשיב.

אורלי לוי אבקסיס: – – – מה דעתך בעניין.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מחוסר אשמה.

גלעד ארדן: היושב-ראש מסיעתך לשעבר קוצב לי עוד כדקה להשיב, אז אני אשמח להרחיב בהמשך באופן פרטי.

רויטל סויד: למה?

רויטל סויד: גם ההווה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא באמת נתן לך דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא מוגבל בזמן.

חמד עמאר: אני אתקן – הוא מוגבל בזמן, כי זה הפך להצעה לסדר-היום.

חמד עמאר: יש לו עשר דקות להשיב; תשובת השר.

גלעד ארדן: ובזבזתם לי – – –

רויטל סויד: דבר על המסמך הסודי.

אוסאמה סעדי: – – – התוספת.

מיקי רוזנטל: אדוני השר – – –

חמד עמאר: אם השר יבקש, יקבל תוספת.

גלעד ארדן: אז קודם כול, איך אומרים, ברגעים אלה ממש, מה שנקרא, יושב-ראש הכנסת נפגש עם מפכ"ל המשטרה ועם ראש אגף החקירות והמודיעין בעניין פרסומים על קיומו של מסמך שעל-פי מה שפורסם מרכז מידע שנתקבל על נבחרי ציבור.

גלעד ארדן: אז קודם כול, אני רוצה להדגיש שאני, באופן אישי, כשר לביטחון הפנים, מעולם לא נחשפתי לקיומו של מסמך כזה – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

גלעד ארדן: – – לא מכיר אותו ולא יודע מה יש בתוכו.

גלעד ארדן: דבר שני, מי שכן נחשף, וזה היועץ המשפטי לממשלה – –

מיכל רוזין: שאמר שהוא לא נחשף.

מיכל רוזין: הוא אמר שהוא לא נחשף – – –

מיקי רוזנטל: היועץ המשפטי לממשלה אמר שהוא לא נחשף – – –

גלעד ארדן: – – שזה תפקידו, ולא תפקידכם – –

מיקי רוזנטל: יש מסמך.

גלעד ארדן: – – ובדק בפגישה מאוד ארוכה וממושכת את הדברים אל מול נציגי המשטרה – –

מיקי רוזנטל: אדוני השר – – –

גלעד ארדן: – – והסמיך את עוזרו לכתוב כך – הוא כתב שמשטרת ישראל איננה יוזמת איסוף מידע על שרים או חברי כנסת.

מיכל רוזין: היא מאגדת, היא מאגדת.

גלעד ארדן: הוא כתב שעל-פי הנהוג, מידע מהותי – מהותי – מי שרוצה – השאלה מה אתם רוצים להבין מזה; מי שרוצה להבין ולחפש תמיד ביקורת – ימצא; מי שרוצה לשמוע את האמת, לדעתי גם אותה הוא יוכל למצוא – מידע מהותי המגיע למשטרת ישראל, המעלה חשד לכאורה לפלילים, על שר או חבר כנסת, מועבר באופן מיידי לפרקליט המדינה וליועץ המשפטי לממשלה.

גלעד ארדן: כל טיפול נוסף במידע זה – כשצריך טיפול נוסף, כפרשנות, כן – מחייב את אישורם המוקדם.

גלעד ארדן: נתתי לכם פה כמה דוגמאות למקרים כאלה, של אנשים בתפקידים מאוד מאוד בכירים, שלגביהם כך זה פעל.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש מסמך – – –

גלעד ארדן: ועכשיו התייחס היועץ המשפטי לממשלה למסמך שאתם מדברים עליו.

גלעד ארדן: הוא כותב כך: המסמך הוכן לצורכי בקרה כדי לוודא שאין שום מידע מהותי כאמור אצל גורמי המודיעין והחקירה במשטרת ישראל, שטרם הגיע לידיעת ראש אגף חקירות ומודיעין במשטרת ישראל והובא דרכו לידיעת פרקליט המדינה והיועץ המשפטי לממשלה, שלהזכירכם – פה אני לא מצטט אלא מזכיר את החוק – רק הוא מוסמך להחליט על פתיחת חקירה נגד נבחרי ציבור.

גלעד ארדן: מוסיף עוזרו של היועץ וכותב – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – היועץ המשפטי?

גלעד ארדן: – – למותר לציין כי חלק מהמידע במסמך הבשיל ושימש בסיס לחקירות פליליות, חלקן מוכרות.

רויטל סויד: רגע, אז אם זה עבר לחקירה פלילית, זה גם – – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, בואו ניתן לשר לסכם.

חמד עמאר: תודה רבה.

גלעד ארדן: לסיכום – אומר את משפט הסיכום שלי.

מיכל רוזין: לא, אבל תענה למה הדברים האלה לא – – – ליועץ המשפטי לממשלה – –

גלעד ארדן: עשרות החקירות הפליליות – –

מיכל רוזין: – – למרות מה שאמרת.

גלעד ארדן: – – שכן הבשילו לכתבי-אישום הן בעיני ההוכחה הטובה ביותר שמשטרת ישראל לא מעניקה חסינות לאף אחד מצד אחד – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: – – לא יוזמת איסוף מידע על נבחרי ציבור מצד שני – –

רויטל סויד: וטוב שכך.

רויטל סויד: אז בשביל מה המסמך?

גלעד ארדן: – – ואת זה כותב היועץ המשפטי לממשלה – –

מיקי רוזנטל: – – –

גלעד ארדן: – – ולא משנה מה מעמדו ומה תפקידו.

מיקי רוזנטל: שלא ראה את המסמך.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

רויטל סויד: – – –

גלעד ארדן: כך המשטרה נהגה בעבר, כך היא נוהגת בהווה, וכך אני בטוח שהיא – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – – היועץ המשפטי.

חמד עמאר: – – –

אורלי לוי אבקסיס: האם יש מצב – – –?

גלעד ארדן: אני מקבל את הצעת המציע, אבל אם הכנסת רוצה – –

חמד עמאר: להעביר לוועדת הכנסת?

גלעד ארדן: – – עיסוק בכך – ואני אדגיש: במגבלות הסביר, ההגיוני והחוקי, כי בעיני לקיים דיונים בוועדות כנסת ולעמת בתוכן קציני משטרה שכרגע מתנהל בעניינם הליך משפטי בבתי-משפט, זה לא דבר ראוי.

גלעד ארדן: אבל ככל שהיועץ המשפטי של הכנסת יסבור שיש מתכונת שאפשר לקיים איזו פעילות במסגרת אחריות ועדות הכנסת על הבקרה על עבודת המשטרה – –

מיכל רוזין: אבל – – – נגד הקצינה הנפגעת – – –

חמד עמאר: יש ועדה חסויה בוועדת הפנים.

גלעד ארדן: – – ודאי שאני לא אתנגד לכך.

קריאה: למה לא ביקורת המדינה?

חמד עמאר: יש ועדה חסויה בוועדת הפנים.

חמד עמאר: ועדת הפנים, ואם היועץ המשפטי יראה לנכון לקיים את זה שם, הוא יכול – – –

גלעד ארדן: תודה רבה.

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: סליחה.

מיכל רוזין: זה כבר מוסכם שזה עובר לוועדת הפנים.

חמד עמאר: אז אנחנו הסכמנו – לוועדת הפנים.

חמד עמאר: כן.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה.

חמד עמאר: נא להצביע.

חמד עמאר: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 22 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

אורן אסף חזן: כבוד השר, מה אתה – – –?

חמד עמאר: הצעה לסדר-היום: בעד – 22, נגד – אין, ונמנעים – אין.

חמד עמאר: מחדלים חמורים בהתנהלות משטרת ישראל – עובר לוועדת הפנים.

אורן אסף חזן: אפשר לפרוטוקול?

חמד עמאר: לפרוטוקול.

חמד עמאר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 54), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

חמד עמאר: עוברים לנושא הבא – חמש שנים למחאת הקוטג': שוק המזון עדיין מופקר; הצעות לסדר-היום מס' 3987, 4004 ו-4013.

חמד עמאר: חבר הכנסת אורי מקלב.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: אבקש לדייק בזמן.

חמד עמאר: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, את הכותרת להצעה לסדר-היום הזאת נתן מיקי פֶּלֶד או מיקי פֵלְד ב"כלכליסט", אבל אנחנו באמת היום חמש שנים אחרי המחאה החברתית, ואנחנו עומדים כאן, שואלים את עצמנו, שואלים את הממשלה ושואלים את כל מי שאמונים על כך: מה נשתנה?

אורי מקלב: האם נשתנה משהו מאז?

אורי מקלב: ובעיקר, מה נעשה מאז הייתה מחאה חברתית אמיתית וכנה לגבי יוקר המחירים?

אורי מקלב: והאם אנחנו היום עומדים באותו מקום, או שמשהו השתנה לנו?

אורי מקלב: האם הריכוזיות נשארה?

אורי מקלב: האם המונופולים נשארו?

אורי מקלב: האם מתח הרווחים ופערי המחירים נשארו?

אורי מקלב: האם יש כוחות שוק שפועלים באופן חזק במשק, כדוגמת רשתות השיווק?

אורי מקלב: האם אנחנו בכלל בעניין הזה שיש שקיפות בכל נושא המחירים?

אורי מקלב: לצערנו, לא רק שלא נהיה טוב – נהיה הרבה יותר גרוע.

אורי מקלב: אם כאן הבן ישאל: הרי בכל אופן העלייה במחירים אינה דרמטית?

אורי מקלב: התשובה שניתנת על זה היא לא שאין עלייה – העלייה היא דרמטית, אבל יש ירידה במחירי המזון ובמחירי הסחורות בעולם, וזה ממילא היה אמור להוריד את המחירים.

אורי מקלב: לדוגמה, אם מחיר הקפה ירד בעולם בקרוב ל-50%, מטבע הדברים, לא רק שמחיר הקפה לא היה צריך לעלות אלא הוא היה צריך לרדת.

אורי מקלב: אם מחירי השעורה, שהיא חלק מהמרכיבים של התערובות שאנחנו צריכים וזה משפיע על מחירי הבשר, העופות, או לא, או בכלל מחיר הקטניות, ובאופן כללי במחיר הממוצע של הסחורות בעולם הייתה בחמש השנים האלה ירידה של קרוב ל-20% או 20% – זו ירידה דרמטית.

אורי מקלב: אני אשאל: אם היה קורה הפוך; אם הממוצע היה עולה ב-20%, מה היה קורה?

אורי מקלב: המחירים היו עולים, והיו שואלים למה ומדוע, מה היו עונים לנו?

אורי מקלב: – מחירי הדלקים עולים.

אורי מקלב: דרך אגב, גם מחיר תשתיות הדלק וכל האנרגיות ירד באופן דרמטי, וזה גם משפיע.

אורי מקלב: לכן כשאנחנו היום נמצאים בזמן כזה ואנחנו נמצאים באותו מקום או אפילו עם עלייה מתונה, אנחנו צריכים לשאול מה עשינו בעניין הזה.

אורי מקלב: אני לא יודע מי הולך לענות – יענו – –

חמד עמאר: חברי הכנסת, אתם מפריעים לנו.

אורי מקלב: – – שאנחנו מחכים לחוק הריכוזיות.

אורי מקלב: ומה עשה לנו חוק המזון?

אורי מקלב: במה הוא השפיע?

חמד עמאר: נא לסיים.

חמד עמאר: בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, קח כדוגמה את מחירי הפירות והירקות, ובזה אני אסיים, שם זה בולט לעין.

אורי מקלב: בולט לעין הפער הזה שמישהו משלם עליו.

אורי מקלב: אם אנחנו רוצים לדעת אם זה נכון ואם מישהו מרוויח עלינו קופה, נסתכל על דבר אחר.

אורי מקלב: נסתכל בסוף השנה על המאזנים של רשתות השיווק, של החברות הגדולות.

אורי מקלב: כשנראה שיש רווחים של מאות מיליונים, כשרשתות שיווק לוקחות נפח מסוים של 6%-5% ועושות רווח של מאות מיליונים, מאיפה זה?

אורי מקלב: זה לא מן מן השמים – זה מהציבור.

אורי מקלב: איך ידענו – ובזה אני אסיים – למדוד האם חברות הסלולר עשקו את הציבור?

אורי מקלב: בזה שהרוויחו מיליארד דולר.

אורי מקלב: ידענו שמישהו עושה עלינו קופה.

חמד עמאר: תודה.

אורי מקלב: גם היום נסתכל על כל רשתות השיווק ונראה אם הן הורידו מחירים או שהן מרוויחות.

אורי מקלב: נראה את זה לפי המאזנים שלהם.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: – – – וכמה – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

חמד עמאר: אבקש להקפיד בזמנים.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר יריב לוין, מחאת הקוטג' שהייתה ביוני 2011 היא ביטוי למצב העוני הקיים אצל יותר מחמישית מאזרחי המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: כעת לא אפרט על דוח העוני ועל העוני המתמשך שהולך ומתרחב, על העוני אצל האזרחים הערבים והשכבות המוחלשות האחרות, שהוא הרבה יותר נפוץ ובאחוזים יותר גבוהים לעומת שאר האוכלוסייה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מודה שעד מחאת הקוטג' לא ידעתי מה זה קוטג', ובבקרים אכלתי לבנה תוצרת בית.

אוסאמה סעדי: עם זעתר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אפרט כעת על מחירי הקוטג' ושאר מוצרי המזון.

עבדאללה אבו מערוף: הרי ידוע שמאז יוני 2011 לא חלה ירידה מהותית במחירי המזון, אלא להפך, אף שחלה ירידה במחירי חומרי הגלם, המחירים לא ירדו.

עבדאללה אבו מערוף: מחאת הקוטג', שהצביעה על הקיטוב החברתי והפערים החברתיים שישנם, הייתה הסנונית הראשונה שהובילה לפריצת המחאה החברתית על משבר הדיור בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: היום אנחנו חמש שנים אחרי המחאה החברתית, ושום דבר לא השתנה.

עבדאללה אבו מערוף: ציפינו שהאזרח הפשוט יוכל לגמור את החודש בלי מינוס ובלי אשראי בנקאי, אבל אנו עדים להעמקת העוני: מחירי הדירות בעלייה, מחירי מוצרי המזון גם בעלייה, והנתונים מעידים על הפערים הגדולים במחירים במוצרי המזון ובכלל בין ישראל לבין מדינות אירופה.

עבדאללה אבו מערוף: הרי המדינה מאוד רוצה ושואפת להיות חברה קבועה ב-OECD, אבל אני אומר שלאור המשך המדיניות הכלכלית של הממשלה הקפיטליסטית החזירית כנראה זה לא יקרה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: הממשלה לא רק שלא נקטה צעדים לצמצום הפערים החברתיים וללחימה בעוני, אלא להפך – היא משקיעה בכיבוש ובהתנחלויות על חשבון הבריאות והרווחה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מחאת הקוטג' לא הייתה חדשה בשבילי.

עבדאללה אבו מערוף: הרי אנחנו, בחד"ש ובמפלגה הקומוניסטית, תמיד העלינו את הדגל החברתי ותמיד נאבקים למען שוויון צודק ושלום צודק, ותמיד קשרנו בין העוני ויוקר המחיה ובין המיליארדים שמושקעים לשווא בהתנחלויות, שהן גורם מרכזי להמשך העוני ולעליית מחירי הדירות.

עבדאללה אבו מערוף: לצערנו, רוב ההמונים שיצאו, ובצדק, למאבק למען הצדק החברתי לא המשיכו בדרך ולא הפנימו ולא הבינו שיש צורך חיוני בסיום הכיבוש כדי לקבל את התוצאות הרצויות של המחאה החברתית.

חמד עמאר: נא לסכם.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן המחאה החברתית לא יכלה לפלס את הדרך לכיוון השינוי הנכון והנדרש.

עבדאללה אבו מערוף: עדיין יש רק חמש חברות ששולטות בשוק המזון, ללא מתחרים, והנכון הוא לשנות את כל השיטה הקיימת – שינוי עדיפויות להשקעות בבריאות, ברווחה, בדיור ובחינוך, ורק בכיוון הזה אפשר להתחיל את הדרך לצדק חברתי ולהוריד את מחירי הקוטג' וכל מוצרי המזון.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: נכבדי היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, האם מחאת הקוטג' לפני שנים, חמש שנים, הצליחה והובילה לכך שהממשלה באמת השקיעה מאמצים גדולים להביא לירידה במחירי המזון?

יחיאל חיליק בר: יעלה השר ויגיד: בוודאי, עשינו כך וכך פעולות, וחלקן אולי הצליחו.

יחיאל חיליק בר: אבל על פניו, מבחינת המספרים היבשים, אין שינוי, וגם צריך להודות שזה הרבה בזכות הצרכן הישראלי והפעולות שעושים האזרחים שלנו – שאם יש שינוי אז זה בגללם.

יחיאל חיליק בר: שוק המזון הוא שוק ריכוזי; גם ביבוא וגם בייצור לא מתקיימת תחרות הוגנת ומפוקחת, אין רגולציה משמעותית, וכל הרפורמות בתחום הזה כשלו בשנים האחרונות.

יחיאל חיליק בר: שוק חופשי שמתקיימת בו תחרות הוגנת עם רגולציה ופיקוח נכון לא קודם פה כבר שנים רבות.

יחיאל חיליק בר: כל רפורמה, חוק או שינוי מפוקח נבלמים מטעמים שונים ולחצים שונים.

יחיאל חיליק בר: חוק המזון, למשל, הוא על פניו יוזמה חיובית, אבל גם באוצר מודים היום שבסופו של דבר זאת יוזמה שתומכת בהורדת המחירים אבל לא מעבר לכך.

יחיאל חיליק בר: כלומר, לא מדובר ביוזמה שהרגולטור יכול לשווק כשינוי מבני עמוק בשיטה הישראלית, בשוק המזון הישראלי, אלא איזו תמיכה.

יחיאל חיליק בר: ואת הקרדיט, שוב, אדוני היושב-ראש, לבלימת עליית המחירים צריך לתת לצרכנים הישראלים, שהמחאה שלהם והשימוש בכוחם כצרכנים השפיעו יותר מהכול על השינוי הזה, אם היה.

יחיאל חיליק בר: הרבה אומרים שזה בזכות העולם ולא בזכות ישראל, כמו שאמר פה ידידי אבו מערוף.

יחיאל חיליק בר: חלק גדול מהמזון שנצרך בישראל מקורו באופן ישיר או עקיף – דרך חומרי הגלם – ביבוא.

יחיאל חיליק בר: לדוגמה, 92% מאספקת הדגנים בישראל, 87% מאספקת הדגים, 57% מאספקת הבקר, כל הסוכר כמעט, 40% מהשמנים, 60% מהקטניות – כל זה מיבוא.

יחיאל חיליק בר: אפשר להמשיך עם הרשימה הזאת עוד הרבה.

יחיאל חיליק בר: והמצב הזה, אדוני השר, מייצר משוואה מובהקת: כשהמחירים בעולם עולים – המחירים בישראל עולים.

יחיאל חיליק בר: זה בדיוק מה שקרה פה לפני עשור, כששורה של בצורות פקדו את העולם והביאו לעלייה במחירי הסחורות החקלאיות.

יחיאל חיליק בר: וכשהמחירים בעולם יורדים, אז מטבע הדברים גם המחירים אצלנו יורדים.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, לפי מדד ה-IMF – של קרן המטבע הבין-לאומית – מאז יוני 2011 ירדו מחירי הסחורות בעולם ב-18.9%.

יחיאל חיליק בר: כלומר, כשהמחירים בעולם ישובו לעלות – וזה רק עניין של זמן – גם המחירים בישראל ישובו לעלות, אלא אם כן אנחנו כממשלה, אנחנו כמדינה, נבצע רפורמות גדולות ועמוקות במבנה של שוק המזון הישראלי.

יחיאל חיליק בר: הקשר בין המתחולל בעולם למתחולל ארץ הוא קשר הדוק, אבל כשמתבוננים בנתונים עולה שאלה מהותית: מדוע אין זהות בין הירידה במחירים בעולם לבין מה שמתחולל בישראל?

יחיאל חיליק בר: התשובה – –

חמד עמאר: אבקש לסכם.

יחיאל חיליק בר: – – ואני מסיים – נעוצה במבנה המשק הישראלי שהוא ריכוזי מאוד, ולכן, כדי לדאוג שקוטג' בישראל לא יעלה יותר מאותו קוטג', מוצר ישראלי, בניו-יורק, צריך לתקוף את נושא הריכוזיות במשק מהמקום של חוסר רגולציה ומונופולים של בעלי ההון, ויפה שעה אחת קודם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: ישיב השר יריב לוין, בשם שר הכלכלה והתעשייה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, בשנתיים האחרונות נרשמה ירידה במחירי המזון כמעט בכל הקטגוריות המרכזיות.

יריב לוין: ירידה זו מתואמת עם ירידת מדד המחירים לצרכן.

יריב לוין: עם זאת, צודקים המציעים בכך שהירידה הזאת היא מתונה מהירידה שהייתה במחירי המזון בהשוואה בין-לאומית.

יריב לוין: הירידה במחירי המזון בשנתיים האחרונות נבעה בעיקרה מירידה בערך הסחורות המיובאות ומצעדים שביצעה הממשלה בעניין הורדת המע"מ והגברת התחרות בתחום המזון.

יריב לוין: עם זאת, צריך כאן לומר ביושר שלצד הירידה במחירים, בשתי קטגוריות מרכזיות – בשר וירקות ופירות – נרשמה במהלך שנת 2015 דווקא עלייה.

יריב לוין: המוצרים האלה מתאפיינים בחסמי ייבוא רגולטוריים כבדים שמייקרים את עלותם.

יריב לוין: גם מוצרי מזון אחרים נמצאים כאן תחת משטר רגולטורי מקיף, לעתים מחמיר, ביחס למקובל בעולם.

יריב לוין: בשנת 2014 נדרשה הוועדה להגברת התחרות והסרת חסמים בתחום היבוא, בראשות מנכ״ל משרד הכלכלה עמית לנג, לכל הנושא הזה, והמלצותיה אומצו בהחלטת ממשלה מס' 2318, שמיושמת בימים אלה.

יריב לוין: אחד מתוצרי החלטת הממשלה הוא חוק בטיחות המזון, המכונה "רפורמת הקורנפלקס", שמייצר תורת פיקוח שונה על ייצור ועל ייבוא של מוצרי מזון – דבר שאמור להשפיע על התחרות בשוק, וכפועל יוצא מהגדלת התחרות גם להביא להורדת המחירים.

יריב לוין: פתיחת היבוא למוצרי מזון – מזון רגיל – תחל בחודשים הקרובים.

יריב לוין: כיום משרדי האוצר, הבריאות והכלכלה עמלים על גיבוש תקנות שיאפשרו הקלות בייבוא בהקדם על מנת לחזק את מגמת הירידה במחיר, לייצר ירידה במקום שבו היא איננה קיימת עדיין וליהנות כמובן בדרך הזאת גם מירידת המחירים בשווקים הבין-לאומיים.

יריב לוין: צריך לציין ששוק המזון בישראל מתאפיין ברמה גבוהה של ריכוזיות.

יריב לוין: הצעדים שהממשלה נוקטת משפיעים לטובה, ניכרת ירידה בריכוזיות, אבל אנחנו עדיין בעיצומו של תהליך שנעשה אחרי עשרות שנים רבות שבהן המשק היה בנוי באופן מסוים, והתהליכים והשינויים האלה לוקחים זמן.

יריב לוין: הצעדים שמשרד הכלכלה נוקט מורכבים מכמה ערוצים: הגברת התחרות דרך פתיחת שוק המזון הלא-רגיש ליבוא מקביל, ייעול הרגולציה והשוואתה לסטנדרטים מקובלים במדינות המערב, בחינה מחדש של דרישות ייחודיות בתקני מזון שאינן מקבילות לדרישות בעולם ומהוות חסם, הפעלת תוכניות סיוע לתעשייה המקומית להגברת התחרות בענפים ריכוזיים ועוד.

יריב לוין: אבל כאן אני גם מוכרח לומר דבר נוסף, ונדמה לי שזה נכון בעיקר מהכיוון שלך, חבר הכנסת בר, משום שאני חושב שלפחות מפלגת העבודה באופן מסורתי ייצגה לפחות חלק ממה שמכונה, ובצדק, ההתיישבות העובדת.

יריב לוין: צריך להבין שבנושאים האלה צריך גם להיות מאוד מאוד זהירים, כי פתיחה של כל הנושא הזה ליבוא ללא שום בקרה עלולה להביא באחת לחיסול מוחלט של כל העוסקים בענפי החקלאות לסוגיהם במדינה, מענפי חקלאות של גידולים, של ירקות, פירות וכדומה, ועד מה שקשור בלולים, בקר וענפים דומים.

יריב לוין: צריך להבין – – –

עבדאללה אבו מערוף: בעמדה הזאת אני תומך בך – – –

יריב לוין: מה?

עבדאללה אבו מערוף: אני תומך בך בעמדה הזאת.

יריב לוין: כן, אני אומר, לכן, חבר הכנסת אבו מערוף, צריך להיות – אתה יודע – הגונים ולשים את כל התמונה על השולחן.

יריב לוין: צריך להבין שאין ספק ששמירה על החקלאות הישראלית, שהיא נחוצה גם לטובת החקלאים, גם לטובת האזורים הפריפריאליים שבהם היא פועלת, וגם, הייתי מציין, זה לא שאנחנו עושים להם טובה אלא להפך – אני חושב שהם מקיימים ענפים שחיוניים למשק בכלל ובעתות חירום בפרט – אני חושב שהשמירה הזאת כמובן מצריכה איזו חסימה של יבוא שיכול היה להוזיל באופן משמעותי את המחירים בהרבה מאוד מוצרים.

יריב לוין: צריך לעשות כאן איזון נכון על-ידי כך שמצד אחד נעודד תחרות, נביא לאיזו הוזלה, ומצד שני, אם אנחנו רוצים לשמור על החקלאות כפי שהיא צריכה להיות, בהחלט יכול להיות שאנחנו לא מסוגלים להוריד את המחירים עד הסוף ולהביא אותם למקום נמוך כפי שאולי יכלו להיות לו היינו יוצאים מנקודת הנחה שאנחנו מוותרים על הענפים האלה ופשוט פותחים את השוק לתחרות בלתי מוגבלת וליבוא בלתי מוגבל.

יריב לוין: ולכן אני חושב שהממשלה, ובפרט משרד הכלכלה, נוהגים כאן באחריות, בזהירות, מתקדמים בתהליכים האלה צעד-צעד, ואני מקווה שבסוף נגיע באמת לנקודת האיזון הנכונה.

יריב לוין: תודה.

חמד עמאר: מה אתה מבקש?

יריב לוין: אני מוכן לכל הצעה של המציעים.

יריב לוין: אין שום בעיה.

עבדאללה אבו מערוף: ועדת הכספים.

חמד עמאר: ועדת הכספים.

חמד עמאר: חברי הכנסת, ועדת הכספים?

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

חמד עמאר: בסדר.

חמד עמאר: הבעת דעה של חבר הכנסת אורן חזן.

חמד עמאר: יש לך דקה, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מיתממים, בואו נודה על האמת.

אורן אסף חזן: יש מאבק אחד שאנחנו צריכים להתמודד בו, וזה המאבק מול רשתות השיווק.

אורן אסף חזן: הן גוזרות את הקופונים, הן מענישות את הציבור; פעם אחר פעם הן מעלות סיפורים ובדיות כאילו החקלאים אשמים, כאילו היבואנים אשמים, כאילו הסיטונאים אשמים – כולם אשמים.

אורן אסף חזן: אלה שעובדים, קמים בבוקר לעבודה, אומרים שחרית ואז יוצאים לעבד את האדמה, אלה שהולכים ועובדים בנגריות, אלה שהולכים ועובדים באריזות – הם כולם אשמים.

אורן אסף חזן: כולם מרוויחים כמו ברשתות השיווק.

אורן אסף חזן: ואנחנו מגיעים לפה, ופעם אחר פעם נושאים נאומים, עושים דיונים, ולא משנים שום דבר בפועל.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לחתוך את פערי התיווך, הגיע הזמן לעצור את הרעבתנות, לעצור את החזירות.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שמוצר – אני, למשל, אני לא יודע אם שמעתם, גרתי פעם בבולגריה – שמֵי-פה בבולגריה עולים 7 שקלים ואותו בקבוק מי-פה בישראל עולה 37 שקלים.

אורן אסף חזן: ומי מרוויח?

אורן אסף חזן: רשתות השיווק.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שלחם, חלב, ביצים, שלדברים שאנשים עובדים בוקר-בוקר – –

חמד עמאר: נא לסכם.

אורן אסף חזן: – – בעמל כפיים כדי להביא פרנסה סבירה הביתה בסוף נמכרים במאות אחוזים יותר, ואנחנו מבליגים על כך.

חמד עמאר: תודה רבה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לחתוך את רשתות השיווק.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חבר הכנסת דב חנין.

חמד עמאר: יש לך דקה, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אכן חמש שנים למחאה שלא הייתה רק מחאת קוטג', היא הייתה מחאה חברתית גדולה ומשמעותית.

דב חנין: המחאה בתחום הקוטג' הייתה התחלה, אבל היה פה גל אדיר של התנגדות ומחאה ציבורית שאמר שאנחנו רוצים לחיות בחברה צודקת יותר, שאנחנו רוצים שוויון, שאנחנו רוצים הגינות, שאנחנו רוצים פתרון לבעיות החברתיות.

דב חנין: חמש שנים עברו ומעט מדי השתנה, מעט מדי השתנה.

דב חנין: ואם אנחנו מדברים על תחום המזון, אדוני היושב-ראש, הבעיה העיקרית בתחום המזון נותרה בעיית פערי התיווך, חקלאים שעובדים קשה ומרוויחים ומשתכרים מאוד מעט, אבל המחירים של מוצרי המזון בישראל עדיין גבוהים, גבוהים מדי, ויוצרים יוקר מחיה מאוד גדול בתחום המזון.

דב חנין: ולכן צריך להתמודד פרונטלית עם פערי התיווך האלה, בין היתר באמצעות מנגנונים של פיקוח.

דב חנין: אי-אפשר להשאיר את שוק המזון פרוץ.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: אנחנו עוברים להצבעה ומעבירים לוועדת הכספים.

חמד עמאר: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

חמד עמאר: בעד – 14, נגד – אין, נמנעים – אין.

חמד עמאר: ההצעה תועבר לוועדת הכספים.

חמד עמאר: תופעת כניסת שב"חים מהר-חברון – כדוגמת המחבלים שביצעו את הפיגועים בשרונה בתל-אביב

חמד עמאר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: תופעת כניסת שב"חים מהר-חברון – כדוגמת המחבלים שביצעו את הפיגועים בשרונה בתל-אביב, מס' 3842, 3851, 3870, 3879, 3898 ו-3899.

חמד עמאר: אני מזמין את חבר הכנסת יהודה גליק.

חמד עמאר: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת חמד עמאר, כבוד השר, שר הפנים, חברי חברי הכנסת המתוקים והיקרים מן האופוזיציה ומן הקואליציה, כולנו זוכרים, לפני שבועיים – ב' בסיוון, 8 ביוני – פיגוע קשה במתחם שרונה בתל-אביב, שבו נהרגו ארבעה אזרחי ישראל: עידו בן ארי, אילנה נבעה, מיכאל פייגה ומילה מישייב, השם ייקום דמם.

יהודה גליק: לפיגוע הזה יצאו שני מחבלים בני-בליעל מהכפר יטא שבדרום הר-חברון.

יהודה גליק: אני תושב היישוב עתניאל שבדרום הר-חברון, שנמצא בקו אווירי פחות מ-2 ק"מ מהכפר יטא.

יהודה גליק: מאותו מתחם, אזור, מרחב, יטא, יצאו לפני כמה חודשים – יצא מחבל שירה בשכנה שגרה בבית לידי, דפנה מאיר, השם ייקום דמה.

יהודה גליק: כולנו אותה מטרה של אותם אנשים בני-בליעל, שרוצים לרצוח בנו, לפגוע בנו, להרוג בנו ולראות פה יותר רצח, ועבורם אין דבר יותר לגיטימי מאשר רצח.

יהודה גליק: עם זאת, איננו יכולים לשבת רגל על רגל ולומר "יד הגורל".

יהודה גליק: אז כמובן, שר הביטחון, כוחות הביטחון, אנחנו רואים אותם ביום ובלילה פועלים כדי ליצור הרתעה, כדי להילחם נגד אותם פושעים ועבריינים, אבל חלה עלינו גם חובה, חובה למנוע את אותה כניסה של אותם בני-בליעל לתוך ארץ-ישראל, לתוך שטחי מדינת ישראל, כדי שנוכל לומר שההזנחה הזאת היא לא על כתפינו.

יהודה גליק: יש במרחב שבין הר-חברון לבין מרכז ישראל, בין חבל-לכיש, באזורים שבין היישובים שקף מצד אחד ונגוהות מצד שני, בין המרחב אשכולות לבין היישוב סנסנה, בין הקו של הר-חברון לכיוון באר-שבע – יש קטעים, פרצות בגדר, ואנחנו חייבים שלא לאפשר את אותה רשלנות, אנחנו חייבים למנוע את כניסתם של אותם מחבלים שרוצים לפגוע בנו.

יהודה גליק: אני קורא – –

חמד עמאר: נא לסכם.

יהודה גליק: – – לסגן שר הביטחון, שר הביטחון, לבדוק את הדברים האלה ולמנוע את אותה כניסה של אותם מחבלים, כדי לחסוך דם, יחד עם אותן פעולות הרתעה שנעשות.

יהודה גליק: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי.

חמד עמאר: יש לך שלוש דקות, נא לדייק.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, נושא השב"חים, השוהים הבלתי-חוקיים, לא נולד אתמול וגם לא יסתיים מחר, וגם אין תרופה אבסולוטית לתופעה הזאת.

מיקי לוי: התרופה האבסולוטית לתופעה הזאת היא ההפרדה בין העמים.

מיקי לוי: הגדר הזאת היא גדר ארוכה – חבר הכנסת גליק, אי-אפשר להציב לוחם מג"ב על כל מטר, ואי-אפשר להציב לוחם צה"ל על כל מטר, והגדר הזאת היא גדר ארוכה, וכל זמן שנשב בצד השני, המעבר מצד אל צד – ואני אומר לך את זה כאיש מקצוע – אין שום כוח בעולם, מלבד הפרדה בין עמים.

מיקי לוי: תיקח את ההפרדה שנעשתה בקפריסין לפני 25 שנה – ב-25 שנה שני הרוגים בסך הכול.

מיקי לוי: היום פותחים את השערים שהם שערי מסחר ויחסי שלום כאלה או אחרים בין שני הצדדים, הטורקי והיווני.

מיקי לוי: אז אתם יכולים לעמוד פה על הדוכן ולהגיד 20 פעם "למנוע" ו"למנוע".

מיקי לוי: כן, אפשר להקטין.

מיקי לוי: כן, תכף יעלה לכאן סגן שר הביטחון, ואני משוכנע, מתוך היכרות אישית, שכוחות הביטחון עושים את המרב ואת המיטב 24 שעות ביממה, יום, לילה, שבתות וחגים, מתי שאתה רוצה; אנשי מילואים, סדיר.

מיקי לוי: אי-אפשר למנוע את הכניסה האבסולוטית.

מיקי לוי: אני אומר לך את זה כאיש מקצוע.

מיקי לוי: ונכון, חסרים חלקי גדר, נכון, יש בעיות עם בית-המשפט העליון שעדיין לא התיר במקומות מסוימים להציב גדר כי יש ויכוח על הקרקע שבה צריך להציב את הגדר, אבל אם חפצי חיים אנו, יש רק פתרון אחד, והוא הפתרון המדיני.

מיקי לוי: נשים אמצעים טכנולוגיים, נמשיך להשקיע, נמשיך לסגור את הפרצות בגדר.

מיקי לוי: אמר ראש הממשלה: נתתי הוראה לסגור את החלק הדרומי של הפרצות בין ירושלים – לפני גוש-עציון, אבל אני רוצה את גוש-עציון בתוך מדינת ישראל.

מיקי לוי: אני מדבר על שלושת הגושים כמעט כמו כל חלקי הבית הזה.

מיקי לוי: אז אנחנו שמים גדר בין ירושלים לבין גוש-עציון לבין המקום שאתה גר בו, עתניאל – האם זו הדרך?

מיקי לוי: והיישובים עצמם?

מיקי לוי: ובעיני אני רואה בלהות – מה קורה כשיישוב כזה זוכה לביקורים – והיו לנו אירועים, אתה ציינת אותם.

מיקי לוי: ואני אומר לכם, חברים, כל אלה לא יועילו, והדרך היחידה היא הפרדה בין העמים, אם חפצי חיים אנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

יהודה גליק: כמו שעשו בגוש-קטיף.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: כן, בגוש-קטיף.

חמד עמאר: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו נוכח.

יהודה גליק: היה ריבוי של שלום – – –

מיקי לוי: אין כניסות.

מיקי לוי: יש פחות הרוגים מאז עזבנו שם.

חמד עמאר: חברת הכנסת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, זה כואב ומתסכל מאוד לדעת כמה אנשים איבדו את חייהם או נפצעו בגלל אותן פרצות ואותן בעיות שמאפשרות לשב"חים, מאפשרות לפלסטינים, להיכנס באופן לא מבוקר לתוך מדינת ישראל.

יואל חסון: צריך לומר, ארגוני הטרור יודעים ומבינים שאפשר להיכנס למדינת ישראל, מכיוון שלא הצלחנו עד היום ליצור הפרדה ברורה בינינו לבין הפלסטינים.

יואל חסון: לא הצלחנו עד היום ליצור גבול, גדר שתסגור בינינו לבין ריכוזי האוכלוסין הגדולים של הפלסטינים.

יואל חסון: כמה פעמים התרענו, כמה פעמים דיברנו על כך שיש פרצות, ובעיית השב"חים היא מסוכנת ומסכנת את חיי כולנו, ושום דבר לא נעשה.

יואל חסון: ולמה שום דבר לא נעשה, חברי חברי הכנסת?

יואל חסון: חבר הכנסת גליק, אני רוצה לומר לך משהו – אתה בשיחה עם השר דרעי.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת גליק.

יואל חסון: אני דווקא רציתי להתייחס – לא לא, זה בסדר, אני – – –

יהודה גליק: סליחה, אתה צודק, אני מתנצל.

יואל חסון: אבל מכיוון שזה דיון משותף, רציתי שנחלוק את הדעות האלה – יחד.

יואל חסון: צריך להביא בחשבון, כי אני שומע הרבה מהמתנחלים שבאים ומספרים בגאווה כמה הם חיים לצד הפלסטינים בשלום, בעבודה, בחדווה, באהבה, ותמיד מציגים את זה שאפשר ויכולים לחיות יחד לנצח נצחים.

יואל חסון: אז, אדוני, אחרי מה ששמעתי אותך פה – זה קצת מנוגד למה שאתה אומר.

יואל חסון: זה קצת מנוגד, כי או שצריך לסגור ולהגדיר גבול ברור, זה לא רק לתוך – – –

יהודה גליק: רגע, בחיפה וביפו לא חיים בשלום?

יהודה גליק: צריך הפרדה?

יואל חסון: לא, אנחנו מדברים על – – –

יהודה גליק: גם אתה חושב שאפשר לחיות יחד.

יהודה גליק: אפשר לחיות יחד.

יואל חסון: תראה, רוב פיגועי הטרור מגיעים מיהודה ושומרון, הם לא מגיעים מתוככי מדינת ישראל.

יואל חסון: יש שיתופי פעולה, יש גם שם מעורבות, אין ספק, אבל אם אתה יודע, באחוזים זה הרבה פחות.

יהודה גליק: הפיגוע הקודם בתל-אביב היה – – –

יואל חסון: מאה אחוז, אבל אני אומר: הרבה פחות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה נדיר, זה נדיר.

יואל חסון: זה נדיר וזה הרבה פחות.

יואל חסון: אנחנו אומרים, אדוני חבר הכנסת גליק, שהגיע הזמן לקבל החלטות קשות.

יואל חסון: ההחלטות הקשות הן – – –

יהודה גליק: תחיל את החוק הישראלי על הכול.

יואל חסון: אדוני, ההחלטות הקשות הן להגדיר גבול בינינו לבינם, שיכניס לתוך הגבול הזה ובגדר הסופית והמוחלטת את גושי ההתיישבות העיקריים, ולהגדיר את הגבול בינינו לבין הפלסטינים.

יואל חסון: וגם אז, כשיהיה גבול, להבטיח שהכניסה של הפלסטינים לעבודה בישראל או בתוככי יהודה ושומרון – אתה יכול לחזור לדבר עם השר – בתוככי יהודה ושומרון – תהיה בצורה מבוקרת, מפוקחת ומאורגנת.

יואל חסון: עוד, אדוני היושב-ראש, צריך לומר, שזה קצת מוזר, ואני אומר את זה לך, סגן השר, שמערכת הביטחון שלנו יודעת, באמת, להתמודד עם הסייבר – –

חמד עמאר: לסכם בבקשה.

יואל חסון: – – עם כל מיני טכנולוגיות, עניינים, עדיין את הגדר לא יכולים להשלים?

יואל חסון: אז תנו בבקשה לתושבי מדינת ישראל תשובה, מדוע לא מצליחים למנוע את תופעת השב"חים, ומדוע יש פרצות בגדר – –

חמד עמאר: תודה רבה.

יואל חסון: – – במיוחד בדרום הר-חברון.

יואל חסון: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

חמד עמאר: שלוש דקות.

חמד עמאר: בבקשה, נא לדייק.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש, חברים, כולכם יודעים שאני גרה בערד, וערד נמצאת במרחק מאוד מאוד קטן מהגבול שאנחנו מדברים עליו ומאותו כפר, יטא, שעכשיו המחבל יצא ממנו.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל זאת לא הפעם הראשונה שיוצא משם מחבל.

טלי פלוסקוב: אתם זוכרים את הפיגוע בדימונה, שהיה – לפני חמש, שבע שנים – אני לא זוכרת.

טלי פלוסקוב: גם אז, במקרה הזה, המחבל יצא מיטא.

טלי פלוסקוב: ואני רוצה להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, שלפני כשלוש שנים, כשעוד כיהנתי כראש עיריית ערד, הזמנתי את סיעת ישראל ביתנו, וגם את שר הביטחון של היום, אביגדור ליברמן, לראות מה קורה שם.

טלי פלוסקוב: רבותי, הגענו לתל-ערד, כולנו יחד, יש לי תמונות מהביקור – אני לא זוכרת, אדוני היושב-ראש, אם היית שם גם כן.

חמד עמאר: הייתי.

טלי פלוסקוב: היית, נכון?

טלי פלוסקוב: אנחנו עומדים בתל-ערד, ואנחנו רואים את הגבול הפרוץ הזה.

טלי פלוסקוב: ביקשתי אז, אחרי הביקור, מאנשי משטרה, לקחת אותי לסיור לאורך הגבול, ומה אני מגלה?

טלי פלוסקוב: אני מגיעה לכביש עם מחסום.

טלי פלוסקוב: בצד שמאל של המחסום יש לנו גדר, ובצד ימין של המחסום הכול פתוח.

טלי פלוסקוב: אמרתי: מה הולך פה?

טלי פלוסקוב: ועומדים חיילים במחסום.

טלי פלוסקוב: אז למה בכלל לעבור במחסום?

טלי פלוסקוב: אם זה לא היה כל כך עצוב, היינו צוחקים.

טלי פלוסקוב: אבל גם לא מעט גנבות בעיר ערד – דרך השער שלא קיים.

טלי פלוסקוב: ועכשיו יש לנו תופעה חדשה, של מחבלים שעוברים דרך הגבול הפרוץ.

טלי פלוסקוב: וכמה פעמים אני רואה שעומדים רכבים בחצר של המשטרה, וכל השב"חים נמצאים שם ולא יודעים מה לעשות אתם.

טלי פלוסקוב: רבותי, הגיע הזמן לשים קץ לכל הסוגיה הגדולה הזאת, ולמצוא תקציבים.

טלי פלוסקוב: וגם אז דיברתי, אבל לצערי הרב אף אחד לא שמע אותי.

טלי פלוסקוב: ואני שמחה מאוד שיש לי היום אופציה לדבר כאן, מעל דוכן הכנסת.

טלי פלוסקוב: אולי כולנו יחד כן נצליח לשנות את המצב.

טלי פלוסקוב: הגיע הזמן לדרוש תקציבים לכך שקיר ההפרדה שאנחנו מדברים עליו, שהוא כן יקום.

טלי פלוסקוב: ואני רוצה לפנות לחבר הכנסת גליק, שאומר שלא צריך – – –

מיקי לוי: – – – רק על-ידי הפרדה בין העמים.

מיקי לוי: שום גדר לא תמנע את זה.

יואל חסון: חד-משמעית.

טלי פלוסקוב: מיקי, אני מזמינה אותך לבוא לגור בערד.

מיקי לוי: אל תזמיני אותי, אני מומחה.

מיקי לוי: אני מכיר את כל שטח – – – ככף ידי.

טלי פלוסקוב: אה, אין לי ספק.

טלי פלוסקוב: אבל מישהו צריך לפחות לבקר את כניסת האנשים משם לכאן.

יואל חסון: צריך הפרדה, ואז תהיה ביקורת.

חמד עמאר: לסכם בבקשה.

יואל חסון: עד שלא תהיה הפרדה ברורה – – –

חמד עמאר: משפט סיכום.

טלי פלוסקוב: משפט סיכום שלי – –

אורן אסף חזן: תכף אענה לך.

טלי פלוסקוב: – – רבותי – –

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן חזן.

חמד עמאר: משפט סיכום.

טלי פלוסקוב: – – אני מקווה – – –

יואל חסון: אי-אפשר – – –

קריאה: למה לא?

יואל חסון: אי-אפשר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון, אדוני – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, דיברת.

חמד עמאר: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, דיברת, אף אחד לא הפריע לך.

חמד עמאר: בוא ניתן משפט סיכום.

טלי פלוסקוב: אני פונה לחברי הכנסת – להמשיך את הדיון הזה בוועדות הרלוונטיות ולדרוש תקציבים להצבת גדר הפרדה גם במקום הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו נמצא.

חמד עמאר: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

חמד עמאר: שלוש דקות – סליחה – עשר דקות.

אלי בן-דהן: אני לא אנצל את כל הזמן.

מירב בן ארי: קשוח, היושב-ראש.

אריה מכלוף דרעי: מספיק לו שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בדרך כלל אנחנו לא מגבילים את השרים, לא?

מירב בן ארי: כן כן, זה היה בטעות.

אלי בן-דהן: טעות, טעות.

יהודה גליק: סגן השר בן-דהן יודע – – –

אלי בן-דהן: אקצר.

חמד עמאר: אתקן אותך:

חמד עמאר: בהצעה רגילה לסדר-היום יש הגבלה על שר או סגן שר שמשיב עד עשר דקות.

אורן אסף חזן: אבל אף פעם לא אכפו את זה, היושב-ראש.

חמד עמאר: בבקשה.

אלי בן-דהן: בסדר גמור.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכם, רבותי, לפחות בחלק מהדברים הסכמתי עם חבר הכנסת מיקי לוי.

אלי בן-דהן: בחלק מהדברים יכולתי להסכים גם עם חבר הכנסת יואל חסון, עם חברת הכנסת טלי פלוסקוב ועם חבר הכנסת יהודה גליק.

אלי בן-דהן: אבל בואו תראו, שעם כל הכבוד, אם נחבר את כולכם, אי-אפשר לעשות פה מיקס אחד גדול.

אלי בן-דהן: ותרשו לי.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר לכם, כמובן, ממשלת ישראל אחראית לביטחונם של תושבי מדינת ישראל, ומערכת הביטחון, כפי שאמר חבר הכנסת מיקי לוי, אכן עושה מאמצעים אדירים – אדירים – למנוע חדירה של שב"חים מהר-חברון או מכל מקום אחר לתוך מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: לא לחינם מוקמת הגדר ומוקמים מעברים, עם בדיקות ועם בחינות, כדי למנוע מעבר של שוהים בלתי חוקיים דרך גדר הביטחון לתוך מדינת ישראל.

אלי בן-דהן: כוחות צה"ל וכוחות משטרת ישראל מקיימים כל העת פעילות גלויה ופעילות סמויה שמטרתן היא אחת: לסכל את מעבר השב"חים ולשמור על ביטחון היישובים.

אלי בן-דהן: בין היתר מבוצעת פעילות מבצעית קבועה בקו התפר, הכוללת תגבור סד"כ ועוד פעילויות נוספות של מעקב, אכיפה, ענישה – כל זה כנגד תופעת השב"חים, המובילים, המלינים והמעסיקים.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, לאחר מה שהיה בפיגוע בשרונה – הקבינט הביטחוני אכן הקציב סכום כסף גדול כדי להשלים את המכשול הביטחוני באזור הדרום, בעוטף-ירושלים ובעיקר בין תרקומיא למיתר.

אלי בן-דהן: מערכת הביטחון החלה בעבודות, ולפחות לפי הנתונים שבידינו בתוך שמונה חודשים העבודה תסתיים.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, רבותי, עם כל הכבוד לחלומות הנעימים שאנחנו יכולים לעשות הסכם שלום, חבר הכנסת חסון, עם הגושים – אתה הרי יודע שהמקסימום שאנחנו רוצים לתת לפלסטינים הוא הרבה פחות מהמינימום שהם מוכנים לקבל.

יואל חסון: אבל זה לא משנה.

יואל חסון: בוא נחליט מה – – –

אלי בן-דהן: רגע, רגע, רגע.

אלי בן-דהן: אתה יודע – תן לי.

אלי בן-דהן: אתה יודע לבד.

אלי בן-דהן: אתה יודע לבד, היו פה שני ראשי ממשלות אֱהודים – אני אזכיר לך, חבר הכנסת חסון – שני ראשי ממשלות, שני אהודים; כל אחד מהם היה מוכן לתת הרבה יותר ממה שאני בחלומות הכי רעים שלי מוכן, ואני לא מוכן לכלום, והם קיבלו תשובה שלילית, אף שנתנו להם הרים וגבעות.

אלי בן-דהן: נתנו להם את ירושלים.

יואל חסון: וזה טוב לנו?

אלי בן-דהן: רע לנו.

אלי בן-דהן: מה שאני רוצה לומר לך זה שהאשליה שיש פה איזה – רק נקום היום בבוקר ונגיד: אנחנו מוכנים, בואו ניתן לכם כמה חלקים, ומייד נעשה שלום – היא לא כזו.

אלי בן-דהן: אתה יודע את זה לבד.

אלי בן-דהן: היא לא כזו, לצערנו הרב, ואנחנו רחוקים מאוד מזה.

אלי בן-דהן: המציאות היא שאין לנו שום אפשרות בכלל להגיע להסכם כזה.

אלי בן-דהן: אני, כמובן, אומר לכם את דעתי האישית: אני לא מתבייש, אני בעד החלת החוק הישראלי על יהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: אני אומר לכם, אני נגד הקמת מדינה פלסטינית, כי אין מקום למדינה פלסטינית בתוך – – –

יואל חסון: מה תעשה עם הפלסטינים?

אלי בן-דהן: אין מקום.

אלי בן-דהן: אני אגיד לך מה אני אעשה עם הפלסטינים: עם כל הכבוד, הם יכולים לבחור להיות אזרחי ירדן או אזרחי מדינה ערבית אחרת, או, אם הם רוצים להיות אזרחי מדינת ישראל, הם יצטרכו להוכיח את נאמנותם למדינה.

אלי בן-דהן: אנחנו לא פחות מארצות-הברית.

אלי בן-דהן: כמו שארצות-הברית יודעת לדרוש – – –

יואל חסון: בסדר, אבל הם יצביעו למפלגות ערביות.

אלי בן-דהן: תקשיב רגע, חבר הכנסת חסון.

אלי בן-דהן: לפני – – –

אורן אסף חזן: אז מה?

אורן אסף חזן: אז מה?

אורן אסף חזן: זה גזענות מה שאתה עושה עכשיו.

אורן אסף חזן: זו האמת שלכם?

קריאות: – – –

יואל חסון: זה מדינת ישראל שאתה רוצה?

אורן אסף חזן: יצא המרצע מן השק.

אורן אסף חזן: אתה גזען.

קריאות: – – –

חמד עמאר: חבר הכנסת אורן חזן.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, תודה.

יהודה גליק: בתוכנית החלוקה, בחלק היהודי היו 55% יהודים, ואף אחד לא – – –

קריאות: – – –

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: בואו ניתן לסגן השר להשיב.

יואל חסון: הם יצביעו לכנסת או לא?

קריאות: – – –

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אחרי עשר שנים, כשתיבדק נאמנותם ונאמנות בני משפחתם ויתברר שאין להם שום מעורבות בשום פעילות טרוריסטית – כן, אני אתן להם.

אלי בן-דהן: אני לא שונה מארצות-הברית.

אלי בן-דהן: למה בארצות-הברית לוקח לפחות חמש שנים עד שמקבלים אזרחות?

אורן אסף חזן: הרב בן-דהן, הרב בן-דהן – – –

אלי בן-דהן: כן, אינני חושש מכך.

אורן אסף חזן: הרב בן-דהן, הרב בן-דהן, מורי ורבי – – –

מיקי לוי: זה סופה של המדינה היהודית.

קריאה: אני מקווה שזה לא – – –

אלי בן-דהן: לא.

אלי בן-דהן: אני אמרתי את עמדתי האישית.

חמד עמאר: הוא אמר באופן ברור, חבר הכנסת.

חמד עמאר: הוא אמר באופן ברור "זו עמדתי".

אלי בן-דהן: אמרתי "עמדתי האישית".

אורן אסף חזן: אתה מורי ורבי.

אורן אסף חזן: אני מבקש, לפני שאתה מדבר ככה, בוא נשב, אולי אני אשנה את דעתך.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן חזר.

חמד עמאר: מה אתה מציע, סגן השר?

יואל חסון: הרי בסוף, אדוני סגן השר – – –

טלי פלוסקוב: יש לנו הצעה להסתפק בתשובתו של סגן השר – –

אלי בן-דהן: אני מקבל.

טלי פלוסקוב: – – ולבקש מעקב אחרי שמונה חודשים.

טלי פלוסקוב: אמרת שאחרי שמונה חודשים – – –

אלי בן-דהן: כן, הגדר תושלם.

טלי פלוסקוב: הנה, דיברתי עם חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: לא, עזוב.

מיקי לוי: אין שום טעם בשום ועדה.

חמד עמאר: הוא מציע להסתפק בדבריו.

חמד עמאר: אתם מסכימים?

מיקי לוי: אבל בעוד שמונה חודשים אנחנו – – –

אלי בן-דהן: בעוד שמונה חודשים יתקיים דיון.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: חברי הכנסת – – –

יואל חסון: סגן השר, אדוני סגן השר.

יואל חסון: הסכנה של מדינה דו-לאומית, כי מדינת ישראל יכולה להיות יהודית ודמוקרטית רק כשרוב אזרחיה רוצים שהיא תהיה יהודית ודמוקרטית.

יואל חסון: במקום שהם לא ירצו, היא לא – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: זה נושא אחר.

חמד עמאר: חבר הכנסת – תודה רבה.

חמד עמאר: בואו נסכם את הנושא.

חמד עמאר: חבר הכנסת יואל חסון, אתה מסכים?

חמד עמאר: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מסכים?

חמד עמאר: תודה רבה, הסכימו.

חמד עמאר: עוברים לנושא הבא.

חמד עמאר: אין הבעת דעה אם יש הסכמה.

חמד עמאר: תודה רבה.

קריאות: – – –

קריאות: איומים על מפקד הפלוגה של החייל היורה

חמד עמאר: אנחנו עוברים לנושא הבא: איומים על מפקד הפלוגה של החייל היורה, הצעות לסדר-היום מס' 3997, 4010 ו-4017.

חמד עמאר: חברת הכנסת מירב בן ארי, שלוש דקות.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, אנחנו מבקשים, בבקשה, לעבור לנושא הבא שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': עלתה כבר אל הדוכן חברת הכנסת מירב בן ארי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, חברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, כנסת נכבדה, מסע ההשתלחות נגד רב-סרן תום נעמן, המ"פ של החייל היורה, עורר סערה השבוע.

מירב בן ארי: רב-סרן נעמן הוא קצין מצטיין, סיים את תפקידו כמ"פ הפלוגה, וכל חטאו היה שהוא אמר את האמת בבית-המשפט.

יואל חסון: ולא ראיתי אותך מצביעה אי-אמון בראש הממשלה שעשה ההפך – – –

מירב בן ארי: הייתה הצבעת אי-אמון ופספסתי בחודש האחרון?

מירב בן ארי: כי לא הייתה.

מירב בן ארי: אז אל תפריע לי.

מירב בן ארי: אל תפריע לי.

מירב בן ארי: אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: – – –

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: אל תפריע לי גם אתה.

מירב בן ארי: אני מסתדרת, תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו: כשאני – שקט.

מירב בן ארי: כשאני העליתי את ההצעה הזאת – – –

אורן אסף חזן: – – –

מירב בן ארי: זה מפריע לי.

מירב בן ארי: תן לי לדבר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: הוא פגע בה.

אורן אסף חזן: תתנצל, תתנצל.

מירב בן ארי: אני בסדר, אורן.

מירב בן ארי: לא צריך לדאוג.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, חבר הכנסת חסון.

אורן אסף חזן: – – –

מירב בן ארי: לא, לא.

מירב בן ארי: תנסה רגע להקשיב לי.

מירב בן ארי: תנסה.

מירב בן ארי: אני מודה לך, אבל זה בסדר.

מירב בן ארי: זה בסדר.

מירב בן ארי: כשאני באתי והעליתי את הנושא הזה, אמר לי אחד מחברי הכנסת מהאופוזיציה: איך זה שאת מעלה את ההגנה על רב-סרן תום נעמן?

מירב בן ארי: ואמרתי לו שאני מחויבת, אוקיי?

מירב בן ארי: וזה בכלל לא משנה אם זה ימין או שמאל.

מירב בן ארי: זה עניין – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, עוד רגע תהיה לך זכות דיבור על זה.

בצלאל סמוטריץ': אז בוא, תן לחברת הכנסת בן ארי לדבר.

מירב בן ארי: רגע, עכשיו לא הצלחתי להתחיל.

מיקי לוי: – – – מטיל דופי בכולנו.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: ואני רוצה להקריא לכם חלק מהציטוטים – מה שאפשר להקריא, כי יש דברים שאי-אפשר להקריא – אבל אנשים שגם אומרים את השם שלהם, אז אם הם לא מתביישים להיחשף, בוא נקריא מה שעוד סביר.

מירב בן ארי: דוד הגואל: בושה וכלימה, לאדם שנשבע בקורס קצינים תמיד לשמור על חייליו ופקודיו, ותמיד להיות סמל והשראה.

מירב בן ארי: אתה פשוט טיפוס פחדן, שפן קטן, במקומך הייתי פושט את המדים, מסתכל במראה ושואל את עצמי איפה טעיתי.

מירב בן ארי: שרית שריתוש: זה מפקד?

מירב בן ארי: זה מזבלת חירייה.

מירב בן ארי: טפו על הפרצוף שלו.

מירב בן ארי: מפקד אמיתי לא מפקיר את החיילים שלו.

מירב בן ארי: חתיכת סירחון מהלך, בושה וחרפה לדעת שיש אפסים מושתנים כאלה במדינה שלנו.

מירב בן ארי: בני משולם: אם החייל כשל זה בגלל שהמ"פ הוא סוג של כישלון, שהמ"פ חלש ופחדן.

מירב בן ארי: אוי למפקדים כמוך שמפקירים חייל בשדה הקרב.

אורן אסף חזן: את מקריאה שמות של אנשים?

מירב בן ארי: שמות?

מירב בן ארי: הם כותבים בפייסבוק.

מירב בן ארי: אני מדגיש, חייל, אתה נמושה ובושה לעם ישראל ולצה"ל.

מירב בן ארי: עדיף שתסתלק מצה"ל, עם ישראל לא ירפה מכישלון.

מירב בן ארי: התמונה שלך תרוץ ברשתות.

מירב בן ארי: רחל עבו – הכול בפייסבוק, הכול פתוח: אתה מחפש דרגה על גבו של חייל.

מירב בן ארי: אלוהים לא יסלח לך, ירדפו אחריך, אתה ובני משפחתך וילדיך עד שארית חייך.

יואל חסון: חבל לתת מקום אפילו – – –

מירב בן ארי: אתה יודע למה אני אתן מקום לזה?

מירב בן ארי: כי זה בושה.

מירב בן ארי: וחבר הכנסת מיקי לוי אמר, ובצדק: זה בושה לנו, שעולה מ"פ ואומר את האמת, את מה שהוא ראה, ואומר שם שמדובר בחייל מצטיין.

מירב בן ארי: מי שקרא את העדות – הוא אומר במפורש: מדובר בחייל מצטיין.

מירב בן ארי: סגן השר, הוא אומר דבר מאוד פשוט – שואלים אותו: מי אישר לו לירות?

מירב בן ארי: העיד נעמן.

מירב בן ארי: שאלתי את החייל: מי אישר לך לירות?

מירב בן ארי: הוא ענה שהמחבל היה חי והיה צריך למות.

מירב בן ארי: גם העדים הבאים, גם החיילים, גם מפקד חטיבת חברון, אלוף-משנה יריב בן עזרא – אנחנו מצפים שהם כנראה ייתנו את העדויות, כי מי שמכיר את הפרשייה – יודע.

מירב בן ארי: ומסתבר – הם ממש הפריעו לי בהתחלה, אז אתה, באמת – לא יכולתי לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אני אכן לא הערתי.

בצלאל סמוטריץ': רק הערתי את תשומת לבך.

מירב בן ארי: אני רק רוצה להגיד את המשפט, שהוא בעיני הכי מרכזי: מסתבר שהפייסבוק הפך לזירת בית-המשפט.

מירב בן ארי: ומסת

מירב בן ארי: בר שהיום שיבוש הליכי משפט, או לגרום למצב שחייל או מפקד חוששים – זה בעצם שיבוש הליכי משפט אמיתי.

מירב בן ארי: ואני רוצה לומר משהו אחד למפקד הפלוגה ולחיילים ולמפקדים: אתם אמורים לומר את האמת.

מירב בן ארי: וסגן השר בן-דהן, סגן השר, אני רוצה להגיד לך משהו, כי אתה הולך להתייחס לדברים שאני אומרת, ונראה לי שהמינימום זה שתקשיב, אוקיי?

מירב בן ארי: זה שלוש דקות, שמתוכן כבר נשאר לי כמה שניות.

מירב בן ארי: בבית-משפט אמורים להגיד את האמת ורק את האמת, ואנחנו מצפים שחיילים ומפקדים לא יחששו.

מירב בן ארי: ואני חוששת.

מירב בן ארי: אתה יודע למי אני חוששת?

מירב בן ארי: לא למח"ט חברון, שהוא כבר איש מבוגר; לא לאותם אנשים, שהם יחטפו, והם יחטפו אש; לאותם ארבעה חיילים בני 20 שהיו שם, ועכשיו אני מניחה שהם חוששים מאוד.

מירב בן ארי: ואני גם רוצה להגיד לך עוד משהו, שאני רוצה שתתייחס אליו בדבריך: למה פרסמו את התמונה, את השם, את הטלפון הנייד שלו?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה האנשים האלה – שלא רק כותבים בפייסבוק; שולחים לו הודעות נאצה – למה צריך להגיע למצב שמפקד בכיר אומר למ"פ: אולי עדיף שתטוס לחו"ל ותנוח שם ותתנתק?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: אנחנו לא יכולים להגן עליהם?

מירב בן ארי: אנחנו?

מירב בן ארי: אם אנחנו לא מצליחים, אני לא – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת בן ארי, תודה.

מירב בן ארי: ואני מודה, דרך אגב – מילה אחרונה – לרמטכ"ל שהתקשר ואמר לחייל: תמשיך עם האמת שלך.

מירב בן ארי: זה מה שאנחנו מצפים ממפקדים וחיילים בצה"ל.

מירב בן ארי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': ואחריו – חבר הכנסת יעקב מרגי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חבר חברי הכנסת, רוח רעה נושבת בארץ; רוח של שנאה, של הקצנה, של קללות וגידופים; רוח של אלימות.

מיקי לוי: הרוח הרעה הזאת מנשבת ומגיחה כמו הוריקן פעם בכמה זמן, והורסת את כל מה שנקרה בדרכה.

מיקי לוי: היא לא מרחמת ולא חסה על אף אדם, ואין אחד מאתנו, חברי חבר הכנסת, שלא זכה להיתקל בה ולראות את פרצופה המכוער.

מיקי לוי: עבורה ועבור האנשים חסרי הבושה שעומדים מאחוריה, כל מטרה יכולה להיות לגיטימית לקללות, לגידופים נוראיים, לאיומים.

מיקי לוי: אין פרות קדושות ואין שום קווים אדומים.

מיקי לוי: הפעם, אדוני היושב-ראש, המטרה לגידופים ולקללות הייתה, לא פחות ולא יותר, קצין קרבי בצבא ההגנה לישראל.

מיקי לוי: רב-סרן תום נעמן, שבסך הכול מילא את תפקידו נאמנה.

מיקי לוי: הוא פעל לפי אמות המידה המוסריות שאנו מצפים מקצין צה"ל: הוא ראה פגם מוסרי, דיווח על כך למפקדיו, ולאחר שנפתח משפטו של החייל, בא והעיד את האמת שראו עיניו.

מיקי לוי: ותחשבו על זה רגע, חברי חברי הכנסת: מפקד פלוגה בחטיבת כפיר, בחור מרשים שהתגייס לגדוד 101 בצנחנים, לחם במלחמת לבנון השנייה, סיכן את חייו ב"עופרת יצוקה" וב"צוק איתן".

מיקי לוי: קצין קרבי, אמיץ, שסיכן את חייו ומפקד על 120 לוחמים; אותו, את מלח הארץ הזה, ממיטב האנשים שהארץ הזו יודעת להצמיח – אותו הפכו לאויב?

מיקי לוי: אותו מקללים?

מיקי לוי: לו מאחלים למות?

מיקי לוי: לו קוראים בוגד?

מיקי לוי: בו מתביישים?

מיקי לוי: חברי חברי הכנסת, כל חיי לבשתי מדים כאלה או אחרים.

מיקי לוי: משהו לא טוב עובר עלינו בשנים האחרונות.

מיקי לוי: אני חושב שאנחנו עושים לעצמנו חיים קלים כשאנחנו מאשימים את הרשתות החברתיות בהקצנה.

מיקי לוי: יש פה הלך רוח של הפקרות שמוכתב על-ידי ההנהגה, לעתים.

מיקי לוי: במקום שההנהגה תהיה מצפון מוסרי, היא בודקת לאן נושבת הרוח הציבורית ורצה אחריה.

מיקי לוי: איזה מסר שידר בדיוק שר הביטחון הנוכחי כשהגיע לבית-המשפט כדי להביע תמיכה בחייל שעומד לדין על הריגה?

אורן אסף חזן: – – – מיקי, זה לא פייר.

מיקי לוי: איזה מסר משדר ראש הממשלה – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: – – כשהוא מתקשר לאביו של החייל – –

אורן אסף חזן: מיקי – – –

מיקי לוי: – – ואפילו משתעשע ברעיון – –

אורן אסף חזן: – – – זה לא פייר.

מיקי לוי: – – להזמין את הוריו ללשכתו?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן.

קריאה: – – –

מיקי לוי: ואיזה מסר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי.

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי, זמנך תם.

אורן אסף חזן: וזה היה – – – צריך להגיד איזה מסר.

אורן אסף חזן: זה לא פייר.

מיקי לוי: ואיזה מסר מעביר – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת, חבר הכנסת אורן חזן – – –

אורן אסף חזן: אתה צריך להגיד איזה מסר מעביר שר הביטחון שאומר על חייל: חייל שסרח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן – –

אורן אסף חזן: זה מה שצריך להגיד.

בצלאל סמוטריץ': – – אני לא רגיל שקוראים לסדר בהצעות לסדר-היום.

יואל חסון: הרגתם את שר הביטחון הזה.

יואל חסון: הוא לא נמצא שם.

בצלאל סמוטריץ': אז – – –

מיקי לוי: ואין – – –

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: – – –

יואל חסון: – – –

אורן אסף חזן: שר הביטחון לשעבר.

יואל חסון: תגיד לשעבר.

בצלאל סמוטריץ': – – – משפט סיכום, בבקשה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: והפריעו לי – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, לא הפריעו לך – – –

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: כשנגמר הזמן הפרעתי.

מיקי לוי: – – – 20 שניות.

אורן אסף חזן: סליחה, סליחה, סליחה – –

בצלאל סמוטריץ': 20 שניות – – –

אורן אסף חזן: – – אחרי שנגמר הזמן אני הפרעתי.

אורן אסף חזן: אין לך מה להוסיף לו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן – – –

אורן אסף חזן: מה?

מיקי לוי: ואיזה מסר – חבר הכנסת חזן, כשאתה תשב על הדוכן, אתה תוכל לתת הוראות.

אורן אסף חזן: אווו, הנה, זה מתחיל.

מיקי לוי: בינתיים, נראה לי – – –

אורן אסף חזן: הנה, זה מתחיל.

מיקי לוי: איזה מסר משדר ראש – – –

אורן אסף חזן: אני – – – היושב-ראש.

יעקב מרגי: אורן, זה הזמן שלי – – –

מיקי לוי: איזה מסר משדר – אם אתם לא רוצים את האמת, זה בסדר.

מיקי לוי: אתם ממשיכים את מה שקורה ברשתות.

יואל חסון: ברור שהם רוצים.

יואל חסון: הם שנים – – –

אורן אסף חזן: – – –

מיקי לוי: איזה מסר משדר ראש הממשלה כשהוא מתקשר לאביו של החייל, ואפילו משתעשע ברעיון להזמין את הוריו ללשכתו?

אורן אסף חזן: מנהיגות מחוברת לחיילים.

מיקי לוי: ואיזה מסר מעביר ראש הממשלה – –

יואל חסון: חבר הכנסת חזן, תקשיב לו טוב.

מיקי לוי: – – כשהוא משתהה ארוכות – –

אורן אסף חזן: מנהיגות – – –

יואל חסון: תקשיב לו טוב.

מיקי לוי: – – בגינוי התקפה נפשעת כנגד קצין צה"ל – –

אורן אסף חזן: למה אתה – – –?

מיקי לוי: – – ובסוף ממלמל – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורן אסף חזן: – – –

מיקי לוי: – – כמה מילים רפות?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: מפחד לעצבן מישהו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, תודה.

מיקי לוי: אני אגיד לכם משהו: הם משדרים מסר חמור של קריצה, של תמיכה במסווה של מי שמזמין את ההתקפה הבאה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, תודה רבה.

מיקי לוי: במקום להיות מצפן מוסרי ולהרגיע – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי – – –

קריאה: – – –

מיקי לוי: – – ההנהגה הזאת מלבה את האש המסוכנת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת לוי – – –

מיקי לוי: ושלא יהיה לאיש ספק: כמו במקרים רבים, ברגע אחד הכול יצא מכלל שליטה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, תודה רבה.

מיקי לוי: והאש הזאת שאתם משחקים בה תשרוף את כולנו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

מיקי לוי: אני מצדיע לרב-סרן תום על היושר ועל הערכים שלו.

מיקי לוי: אני מצדיע לו – שאלה הם בנינו ואלה הם קצינינו.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגי.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: המסר הוא שאנחנו עומדים לצד החיילים, אדון חבר הכנסת מיקי – – –

בצלאל סמוטריץ': המסר הוא בעיקר – – – לתת לדובר – – –

מיקי לוי: המסר הוא שתהיו מוסריים.

אורן אסף חזן: – – –

מיקי לוי: המסר הוא – – – מוסריים.

אורן אסף חזן: – – –

מיקי לוי: זה הכול.

מיקי לוי: זה המסר שאתם צריכים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – רק שלא תקבל התקף לב.

בצלאל סמוטריץ': בנחת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל דווקא ברצח חברת הפרלמנט הבריטי השבוע; ודווקא ברצח חברת הפרלמנט הבריטי שנרצחה על מזבח ויכוח לגיטימי על פרישה מהאיחוד האירופי בבריטניה או הישארות באיחוד האירופי.

יעקב מרגי: אבל מה זה קשור לעניינינו?

יעקב מרגי: זה אותו דבר: ההתלהמות, ההשתלחות במ"פ רב-סרן תום נעמן, היא לא בעיה של רב-סרן תום נעמן בלבד.

יעקב מרגי: אלו פני החברה הישראלית; אלו פני הוויכוח הציבורי בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: תבינו טוב טוב, הרצח בבריטניה הוא על סף חלוננו.

יעקב מרגי: אנחנו בחברה הישראלית במצב שאנשים חוששים להביע את עמדתם הלגיטימית כמעט בכל תחום.

יעקב מרגי: פיתחנו תרבות – – –

מירב בן ארי: – – –

יעקב מרגי: אז אני אזכיר לך את הקמפיין שעשינו במשותף, את הובלת אותו, על הסתה ברשת כלפי חברי כנסת – – –

מירב בן ארי: כן.

יעקב מרגי: – – – שהרצנו את הטוקבקים הארורים והאיומים האלה.

יעקב מרגי: אז שתבינו, אנחנו בחברה הישראלית היום במצב שאדם בעל תפקיד, נבחר ציבור, מעצב דעת קהל בחברה הישראלית, חושב יותר מפעמיים אם לכתוב או לומר את דעתו – דעתו הלגיטימית.

יעקב מרגי: הוא מייד חוטף מבול של קללות, נאצות ברמה של תת-תרבות, ברמה מאיימת, מסיתה, מכפישה.

יעקב מרגי: על מה אנחנו מלינים היום?

יעקב מרגי: רב-סרן תום נעמן – זאת התוצאה של ההבלגה שלנו, זאת תוצאה של הסלחנות שלנו לאורך השנים האחרונות.

יעקב מרגי: אנחנו פיתחנו בידינו את תרבות הרייטינג: מסתכלים אחורה מה חושב הציבור, ולפי זה קובעים את עמדתנו.

יעקב מרגי: אנחנו הבאנו את התופעה הזאת על עצמנו.

יעקב מרגי: ואנחנו, חברי הפרלמנט, צריכים להלין רק על עצמנו.

יעקב מרגי: אם אנחנו לא נרים את הכפפה, נתקן את החוקים ונצמצם את התופעה של ההשתלחות, ההתבהמות, בטוקבקים, בתגובות בפייסבוק – תום נעמן זה רק אמצע הדרך, הקצה זה רצח חברת הפרלמנט הבריטי – זה יכול להיות גם אצלנו – ויפה שעה אחת קודם.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה – ובזה אני מסיים.

יעקב מרגי: כן כן, אני לא – – –

בצלאל סמוטריץ': זה נשמע היה שיפה שעה אחת קודם שזה יקרה גם אצלנו, אז חס וחלילה.

יעקב מרגי: – – – שאנחנו נטפל בכך.

בצלאל סמוטריץ': או.

בצלאל סמוטריץ': שיהיה ברור, לפרוטוקול.

יעקב מרגי: לכן – הפסקת אותי בדיוק.

יעקב מרגי: הפסקת אותי – וכדי שזה לא יהיה בחלוננו, ולא בפתחנו, אנחנו כחברי הכנסת לא צריכים להסתפק בהצעה לסדר-היום; עלינו החובה להמשיך לטפל בזה גם בחקיקה, גם בחקיקה, כי לא ייתכן שמי – ובזה סיימתי – לא ייתכן שמי שיאמר את דעתו הלגיטימית, גם אם היא לא תמצא חן בעיני או בעיני אחרים, גם אם היא תפוצץ לנו את שרירי הבטן, אנחנו צריכים לסגל, כחברה בריאה, לסגל את התכונות האלה, שאפשר לשמוע גם דברים שלא נוח לנו אתם.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יעקב מרגי על דבריו היוצאים מן הלב.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה סגן שר הביטחון הרב אלי בן-דהן.

אורן אסף חזן: שר הביטחון בפועל זה ביבי.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מניח שבאופן לא מפתיע אני אומר לכם שאני מסכים עם דברי כולכם.

אלי בן-דהן: אכן צריך לאפשר לכל מפקד ולכל חייל בצה"ל לומר את האמת, בוודאי לפחות כפי שהם מבינים ומכירים אותה.

אלי בן-דהן: כל פעולה של שיימינג, ביוש, איום, הטרדה, כלפי כל אדם, בוודאי כלפי קצין בצבא, אנחנו, כחברה, כחברי הכנסת, מצווים לגנות את התופעה הזאת.

אלי בן-דהן: כפי שראיתם, צה"ל, הרמטכ"ל, שר הביטחון, כולם נותנים גיבוי מלא לרב-סרן תום נעמן, שמילא את חובתו כקצין, כאזרח, ומסר את עדותו בבית-הדין הצבאי.

אלי בן-דהן: צה"ל – והחברה כולה – אנחנו מצפים שקציניו וחייליו יאמרו את האמת, וימסרו עדות אמת בכל מקום שהם יהיו.

אלי בן-דהן: ולכן, כל ניסיון לפגוע באמירת האמת, אנחנו – –

מירב בן ארי: לפגוע בקצין.

אלי בן-דהן: – – נגנה – נגנה כל ניסיון כזה ולא ניתן לו שום מקום.

אלי בן-דהן: אני כמובן סמוך ובטוח שההליך המשפטי יתנהל בצורה תקינה וראויה, ובית-הדין הצבאי ייתן את פסק-דינו כראוי.

אלי בן-דהן: אנחנו כאן, בעניין הזה, של ההצעה לסדר-היום, אני חושב שכולנו מתאחדים – חופש הביטוי הוא ערך עליון בחברה דמוקרטית.

אלי בן-דהן: לכל אדם יש זכות לומר את דעתו, אבל לומר אותה בכבוד, בנימוס, במכובדות, ובוודאי ובוודאי לא באיום.

אלי בן-דהן: אני מקווה שכולנו כך ננהג.

אלי בן-דהן: אני מציע להסתפק באמירה הזאת.

אלי בן-דהן: כולנו פה באותה עמדה.

יעקב מרגי: כן כן, ועדה.

אלי בן-דהן: מקובל עליכם, נכון?

מירב בן ארי: אני רוצה ועדת החוץ והביטחון.

יעקב מרגי: ועדת החינוך.

אלי בן-דהן: מה יש לך בוועדת – – – מה?

אלי בן-דהן: מה?

יעקב מרגי: ועדת החינוך.

מירב בן ארי: תשמע, אני מעריכה אותך – – –

יעקב מרגי: ועדת החינוך.

אלי בן-דהן: איזה דיון?

אלי בן-דהן: דיון על מה?

מירב בן ארי: – – – כבודו, אני מעריכה אותך כל כך, הרב בן-דהן, אתה יודע, אבל זו הייתה תשובה – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': טוב, אנחנו נעבור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר מבקש להסתפק בדבריו.

אלי בן-דהן: אה, עזבי את זה.

בצלאל סמוטריץ': הבעת דעה.

יעקב מרגי: ועדת החינוך.

מירב בן ארי: ועדת החינוך, בסדר?

קריאה: תרבות השיימינג.

קריאה: נתמודד עם תרבות השיימינג.

מירב בן ארי: אתה מדבר על שיימינג.

בצלאל סמוטריץ': הבעת דעה מן הצד, חבר הכנסת אורן אסף חזן, במשך דקה.

יעקב מרגי: מה יש לך להוסיף אחרי מה שאמרנו?

אורן אסף חזן: אני לא רוצה לדבר – – –

בצלאל סמוטריץ': דקה, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: זה התפקיד שלנו, להגיד את עמדתנו, לשמש קול של הציבור.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, השעון רץ.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, החברים, ראשית, מובן שבאמת נשאלתי על-ידי חברי חבר הכנסת יעקב מרגי מה יש עוד להוסיף – אכן, לכאורה אין מה להוסיף, באמת נאמרו דברים והם ברורים.

אורן אסף חזן: כולנו מתנגדים לתרבות השיימינג הארורה הזאת, הבזויה הזאת, והגיע הזמן שנעמוד מאחורי המילים שאנחנו אומרים כאן.

אורן אסף חזן: אבל יחד עם זאת, אנחנו מתחילים אותה כאן בבית הזה.

אורן אסף חזן: עומד חבר הכנסת מיקי לוי מעל הדוכן – –

יעקב מרגי: הנה, תגובה אישית, עוד עשר דקות.

אורן אסף חזן: לא תהיה תגובה אישית.

אורן אסף חזן: אתה מפריע לי, אדוני, סליחה.

אורן אסף חזן: – – ומבקר אותנו על כך שאנחנו הלכנו לעמוד לצדו של חייל.

אורן אסף חזן: חברי חבר הכנסת מיקי, זה שאני בוחר להגיד לחיילי צה"ל: לעולם לא תצעדו לבד, וכשהם בצרה, וכשהם מרגישים שכל העולם נגדם וכל העולם לוחץ עליהם, זה לא הופך אותי לכזה שיוצר שיימינג לאחר.

מירב בן ארי: זה עובד על שני הצדדים.

אורן אסף חזן: זה שאני צריך למצוא את עצמי בכנסת הזאת עושה את הדברים ממקום של התמודדות כאשר שר הביטחון, יותר נכון לומר שר הביטחון לשעבר, עומד מעל דוכן הכנסת ופוגע ישירות באחרון החיילים, שלא לומר חייל מצטיין, ואפילו מגדיר – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה.

אורן אסף חזן: אני מסיים, כן.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

אורן אסף חזן: – – אותו "חייל שסרח", מוצא אותנו – להיות כנגדו, ולשמור על המטוטלת.

אורן אסף חזן: צריך להיאבק בשיימינג, אבל גם צריך לזכור, אנחנו כאן בשביל אלה שעושים הכול כדי שאנחנו נחיה בשקט.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על הבקשה של המציעים להעביר את ההצעה לדיון בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: אנחנו מעבירים לחינוך.

מירב בן ארי: רגע, חכה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 11 תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': צעדת השוויון – מחאה ודרישה לצמצום פערים בין המרכז לפריפריה

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, בשעה טובה, לסעיף הבא שעל סדר-היום: צעדת השוויון – מחאה ודרישה לצמצום פערים בין המרכז לפריפריה, הצעות לסדר-היום מס' 3954, 3946, 3949, 3989, 3990, 3993, 3996, 4002 ו-3951.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, ראשון הדוברים.

אורן אסף חזן: נחמן, אני, יש לי טרוניה אחת; במכתב לקליבלנד, למה לא כתבת שגם אני אקבל טבעת אליפות?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נחמן שי, כולנו ממתינים לך.

מירב בן ארי: על מה?

נחמן שי: – – – שאני מקבל בה היא עם ארצות-הברית, לא עם יהודה ושומרון.

אורן אסף חזן: לא לא, אני רוצה מקליבלנד גם טבעת.

נחמן שי: אם תקדם את יחסי ישראל עם יהודה ושומרון תוכל גם כן לבקש בקשות.

אורן אסף חזן: אני מבקש טבעת אליפות.

נחמן שי: אבל אני יכול להביא לך טבעת מפלסטיק אם אתה רוצה.

אורן אסף חזן: לא, כשאני אתחתן תהיה טבעת – – –

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

נחמן שי: בעזרת השם, בעזרת השם, תתחתן, אורן.

נחמן שי: חברתך עזבה אותך, קראתי.

אורן אסף חזן: אתה יודע שאני עכשיו בתהליך התערבות – – –

קריאה: יאללה, אורן, אורן, אורן – – –

נחמן שי: תכף יתברר שאתה פוגש – – –

אורן אסף חזן: הרב מרגי, אני צריך לעבוד פה, יש פה אקשן.

נחמן שי: – – – פוגש ומכיר בימים אלה אישה וכו'.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש – זה כבר מתאים – אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

קריאה: – – –

נחמן שי: תן לי את 18 השניות שלי.

נחמן שי: – – באולם אחר בכנסת, בשדולה של חברי חיליק בר, יושבים כרגע מיכאל ביטון וחילי טרופר ועוד חברים מיישובי הדרום, שצעדו בימים האחרונים לירושלים צעדת מחאה, צעדה קשה, בשמש, מרחקים ארוכים, כדי לצעוק בקול רם את מה שהם יודעים, מה שאנחנו יודעים, שהפריפריה נמצאת בשוליים – בשולי החברה, בשולי ההשקעה הלאומית, בשולי שימת הלב של הממשלה.

נחמן שי: אתן לכם שניים-שלושה נתונים במהירות: בכל המחוזות בארץ הייתה ירידה בשנים 2003–2012 בשיעור בני 15–30.

נחמן שי: רק באזור אחד הייתה עלייה – באזור תל-אביב, המרכז.

נחמן שי: משתכרים: בכל הארץ השכר הממוצע – באזור המרכז הוא 10,040, בדרום הוא 7,370.

נחמן שי: האי-שוויון בין המחוזות מתרחב, והאי-שוויון בתוכם מצטמצם, קובע דוח של בנק ישראל.

נחמן שי: וכמה חיים בסוף?

נחמן שי: כשבודקים את ההשקעה בבריאות, ברעננה חיים שש שנים יותר מבאזור חדרה; תמותת התינוקות בנתיבות גבוהה פי-חמישה מאשר בהוד-השרון – כך אומר דוח של ה-OECD.

נחמן שי: תראו, אני לא צריך להוסיף.

נחמן שי: כל אחד יודע את האמת העצובה, שלגור בפריפריה יותר קשה, יותר גרוע מאשר לגור במרכז, וכל המרחקים הם לפעמים שעה, שעה וחצי.

נחמן שי: אני לא מדבר על פריפריה חברתית, שנמצאת לפעמים בערים עצמן, וגם היא פריפריה לכל דבר.

נחמן שי: מה אני רוצה לשמוע סוף-סוף מממשלת ישראל, שיושב בה האדם שרץ בבחירות האחרונות על הכרטיס של השקופים?

נחמן שי: למה אתם לא פועלים לסגור את הפערים?

נחמן שי: אבל לא בסדרי גודל של פה עוד 100 מיליון, עוד 200; להפוך את זה למשימה לאומית, שמי שחי בנתיבות ומי שחי בירושלים – היא יותר קרובה לנתיבות מאשר לתל-אביב – ומי שגר בתל-אביב ומי שגר בחיפה ומי שגר בערים היותר משופעות, יהיה לו או לה שוויון בהזדמנויות.

נחמן שי: רק את זה אני רוצה: הזדמנות בחינוך, הזדמנות בתרבות, הזדמנות בבריאות, הזדמנות לחיות חיים שוויוניים.

נחמן שי: אם זאת תהיה המטרה של הממשלה הזאת, אני אצביע בשבילה.

נחמן שי: אבל המצב הוא הפוך, והכספים הולכים ומחולקים לכל מיני משימות, ורק המשימה הלאומית הזאת, שקובעת לדעתי את עתידה של מדינת ישראל, נדחקה לשוליים.

נחמן שי: כמו האנשים שגרים – גם המשימה הזאת היא בשוליים.

נחמן שי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, ראשית – ברכות: ברכות על צעדת השוויון, ברכות למיכאל ביטון, ראש עיריית ירוחם, יוזם ומוביל הצעדה, ברכות לתנועת הפריפריות, התנועה שקידמה את הצעדה, וברכות לכל הצועדים ולמצטרפים לצעדה הזאת.

דב חנין: זו מחאה של פריפריות, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: אבל פריפריות בישראל הן לא רק עניין גיאוגרפי.

דב חנין: גבעת-עמל בתל-אביב זו פריפריה, ושכונת-הארגזים בתל-אביב זו פריפריה, וגם שכונות נוספות בירושלים ובערים נוספות.

דב חנין: אז המאבק הזה הוא מאבק חשוב, וטוב שהוא נבנה ונוצר כמאבק לא מפלגתי ושיש בו אנשים ממפלגות שונות שבאים ומצטרפים, וגם עכשיו באולם "נגב" יושבים חברי כנסת ממפלגות שונות שתומכים במאבק הזה.

חיים ילין: באולם "ירושלים".

דב חנין: אבל בואו לא נטעה, עמיתי חברי הכנסת: זה מאבק שאיננו מאבק מפלגתי, וטוב שכך, אבל זה בהחלט מאבק שיש מאחוריו ויכוח על השקפת עולם, ויש מאחוריו מאבק על סדרי עדיפויות פוליטיים.

דב חנין: בואו נדבר על שאלת החינוך, הנושא שעליו יצאו למאבק כאן.

דב חנין: בתי-ספר תיכוניים בישראל – אתם יודעים מה התקצוב לתלמיד?

דב חנין: התקצוב לתלמיד איננו שוויוני בישראל.

דב חנין: יש פה סולם, אדוני השר.

דב חנין: בראש – תלמידי בתי-הספר הממלכתיים-דתיים, אחריהם – תלמידי בתי-הספר הממלכתיים בשפה העברית, אחריהם – תלמידי בתי-הספר הממלכתיים בשפה הערבית, והתלמידים בבתי-הספר החרדיים למטה.

דב חנין: זה המצב.

דב חנין: ההשקעה איננה שוויונית.

דב חנין: אם אתה תלמיד חרדי או תלמיד ערבי במדינת ישראל אתה מקבל הרבה פחות; אם אתה תלמיד בחינוך הממלכתי-דתי אתה מקבל הרבה יותר.

דב חנין: למה?

דב חנין: זה שוויון?

דב חנין: אותו דבר בבתי-הספר היסודיים, זה לא רק בבתי-הספר התיכוניים.

דב חנין: בכלל, עמיתי חברי הכנסת, יש פה ויכוח על סדר עדיפויות.

דב חנין: בזנב נמצאות הפריפריות, הציבור הערבי, השקופים, הקשישים, הצעירים שלפני חמש שנים יצאו למחאה חברתית עצומה ועדיין לא השיגו פה שינוי, ציבור העובדים.

דב חנין: אבל יש גם מי שנמצא בראש סדר העדיפויות של הממשלה הזאת.

דב חנין: בראש סדר העדיפויות שלה נמצאים בעלי ההון, שממשיכים לעודד אותם; בראש סדר העדיפויות של הממשלה הזאת נמצאת העמקת השליטה בשטחים.

דב חנין: רק לפני שבוע – מעבירים עוד 80 מיליון שקלים נוספים להשקעה בהתנחלויות.

דב חנין: יש פה סדרי עדיפויות פוליטיים.

דב חנין: ואם אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, רוצים חברה שוויונית יותר, בואו נגדיר מחדש את סדר העדיפויות שלנו; בואו נחליט באמת לשים בראש את הפריפריות, את הציבור הערבי, את הקשישים, את הצעירים חסרי הבית, את השקופים למיניהם; בואו נעשה פה באמת שינוי חברתי גדול.

דב חנין: אני מברך על הצעדה הזאת.

דב חנין: היא צעדה חשובה מאוד.

דב חנין: היא העלתה על סדר-היום שלנו שאלות שהיו אנשים שכבר חשבו שאפשר לדחוק אותן אל מתחת לשטיח.

דב חנין: אבל הצעדה הזאת תצליח אם היא תהיה התחלה, אם היא תהיה קריאה למאבק ולהתגייסות של כולנו, מעבר להשתייכויות המפלגתיות, על סדרי עדיפויות אחרים לחברה הישראלית.

דב חנין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת חיים ילין.

אריה מכלוף דרעי: זו כמעט הצעה ראשונה שכל הרשומים נמצאים.

אריה מכלוף דרעי: סימן שהנושא חשוב.

בצלאל סמוטריץ': אין ויכוח.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מי שמסתכל באתר הכנסת בבית ורואה את המליאה, חושב שהנושא הזה לא מעניין את יושבי הבית, כי בואו נודה, המליאה נראית ריקה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל סמוך אלינו יש כנס השדולה לצדק חלוקתי, ביחד עם כנס השדולה של הפריפריה, ושם אנחנו קיבלנו את הצועדים יחד עם ראשי הערים והמנהיגים, וביניהם מיכאל ביטון ואחרים, שנושאים את הדגל הזה – דגל שראוי וצריך היה לשאת אותו מזמן, אדוני השר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, עומדת בפניך עכשיו הזדמנות פז.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך, אני חושבת, הקרקע הפורייה ביותר לעשות את השינוי החברתי המתבקש, שאפשר וראוי וצריך היה לעשות אותו מזמן.

אורלי לוי אבקסיס: בידיך הדבר.

אורלי לוי אבקסיס: הבשלות של החברה שלנו ושל המנהיגים היא לא בכדי.

אורלי לוי אבקסיס: ראינו בשמונת הימים האחרונים מנהיגים מהאופוזיציה ומהקואליציה הולכים כמה צעדים או כמה מטרים כדי להשתתף בדבר הזועק הזה של להשוות את מה שנותנים לילדים שלנו למה שנותנים לילדים האחרים, ולא משנה מי הנותן, אם השלטון המרכזי, אם השלוחה שלו דרך השלטון המקומי.

אורלי לוי אבקסיס: כי מהו בעצם השלטון המקומי?

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא התברך והוא נמצא במרכז הארץ, יש לו יכולת לגבות מסים, יש לו יכולת של מסחר, יש לו יכולת של תקציבים מאוד גדולים ושל מסים שבהם הוא יכול לשחק, ולכן התברך הילד שנולד באזורים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, לא בכדי אתה גם שר הפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמבקשים מאתנו, תושבי הפריפריה, הדור השני לאותה עלייה – וגם אתה מכיר את התחלואים ואת הקשיים ואת הטעויות שנעשו; שלחו אותם ליישב את הארץ, שלחו אותם לפריפריה הגיאוגרפית ושכחו אותם, וגם את הזכויות של הילדים שלהם לפרוח ולמצות את הפוטנציאל שלהם, פוטנציאל שהמדינה יכולה להרוויח ממנו, כי אולי המדען הבא, הזוכה הבא בפרס נובל, או אולי סתם הספורטאי או הסופר הבא, נמצא שם, אך בלי ארגז הכלים הוא לא יוכל להביא למיצוי את אותו פוטנציאל.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לתת לך אבסורד קטן, אדוני השר.

אורלי לוי אבקסיס: ראש-פינה יכולה להוסיף על התקציבים שנותן השלטון המרכזי הרבה מעבר למה שיכולה לתת עיריית צפת, שנמצאת במרחק גיאוגרפי קטן מאוד מאוד, אולי כמה קילומטרים בקו אווירי, וזה משנה מציאות.

אריה מכלוף דרעי: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך מה ההבדלים: אם ראש-פינה יכולה להוסיף פר-ילד כמעט 20,000 שקל, פר-ילד – וזה פרט לכך שהיא מוסיפה פר-תושב עוד 10,500 שקל בערך – אז בצפת יכולים להוסיף פר-ילד בסך הכול 2,000 ומשהו שקל.

אורלי לוי אבקסיס: זה פי-עשרה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורלי לוי אבקסיס: וזה פרט למה שהורים בראש-פינה יכולים לתת לעומת מה שההורים יכולים לתת בצפת.

אורלי לוי אבקסיס: האם הילד בצפת צריך להתחיל את המירוץ 10 קילומטרים לפני הילד בראש-פינה?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הדברים האלו מתחדדים גם בתמר, בירוחם, בדימונה ובערים החזקות.

אורלי לוי אבקסיס: מאיפה יבוא הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: תשברו את הראש עם האוצר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים לא צריכים לשלם את המחיר על כך שהם נולדו באזור הלא-נכון או למשפחה שבעיני השלטון היא לא המשפחה הנכונה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתנצלת, אני לא אשאר עד הסוף, כי אני צריכה לרוץ לשדולה, שדנה בדיוק בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אתעדכן.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני מברך אותך על כך שבמשך כל הדיון אתה מקשיב לכולם בסבלנות, אבל עכשיו אתה לא מקשיב בסבלנות.

אריה מכלוף דרעי: – – –

חיים ילין: אני חושב שזה מכבד גם את הדובר, אבל מכבד אותך כשר, ההקשבה.

חיים ילין: בהיסטוריה של העם היהודי, הלימודים, הידע, יש להם משמעות הרבה יותר עמוקה מאשר לכל עם אחר, והסיבה היא מאוד פשוטה – אף אחד במשך ההיסטוריה של העם היהודי לא הצליח לקחת מאתנו את הדעת ואת הדעה.

חיים ילין: הכול יכלו לקחת – רכוש, בית, הכול; את זה לא הצליחו לקחת.

חיים ילין: התודעה הזאת שעברה מדור לדור זאת התודעה שבסופו של דבר לפיה אחד היהודים הגדולים, קרל מרקס, כתב שהמקום היחידי לסגור פערים חברתיים זה אך ורק דרך החינוך.

חיים ילין: המקום היחידי שיכול להוציא ממעגל העוני משפחה זה רק דרך החינוך.

חיים ילין: ואני שואל, איך עושים את זה?

חיים ילין: הרי, כבוד השר, כולם צעדו, כולם תומכים, כולם בעד, והיום בבוקר הפילו לנו את החוק של המצ'ינג, חוק שבא ואומר שהמצ'ינג של הפריפריה יהיה אפס, לפי מצב סוציו-אקונומי, כי לפעמים גם 25% אין להם.

חיים ילין: ומה קורה עם ה-75% שהממשלה נותנת?

חיים ילין: הרי השר בשום פנים ואופן לא רוצה שיישארו לו רזרבות ולהביא לאוצר, אז הוא נותן לעשירים, למי שיש לו המצ'ינג, וככה אנחנו מנציחים – אף שאנחנו אומרים משהו – פערים.

חיים ילין: לא הגיוני.

חיים ילין: בינינו, תקשיבו, אני לא רוצה להיות לא מפה ולא מפה ולא לצבוא בהפגנות, והקושי שיש למשפחות שייך למדינות, אבל הוא לא שייך למפלגה.

חיים ילין: כבר שנים המדיניות של ממשלות ישראל היא לא לסגירת פערים, ועל זה אני מוחה.

חיים ילין: אני מוחה, ואין לי כלים אחרים, אין לי.

חיים ילין: משלמים לי משכורת בשביל לנאום, כי אין לי כלים לבוא ולהגדיר לך, כבוד השר, יאללה, מה אתה צריך – אני אתך.

חיים ילין: עכשיו, אני יודע בדיוק את הדאגה שלך.

חיים ילין: דרך אגב, יש פה טעות בין פריפריה לפריפריה חברתית, כי בינינו, חבר'ה, מי שבדרום-תל-אביב, בחמש דקות נמצא במרכז, ומי שנמצא בפריפריה – לוקח לו שלוש שעות להגיע לאותו מרכז.

חיים ילין: אבל האפשרות שלנו לסגור פערים, הסימפתיה שכל חברי הכנסת והשרים נתנו, כבוד היושב-ראש – ובזה אני מסיים – לא סוגרת פערים.

חיים ילין: פעם סבתא שלי שאלה: ממה תתפרנס?

חיים ילין: אמרתי: מאהבה – הייתי ילד קטן – האהבה קונה הכול.

חיים ילין: אני אומר לכם את זה, לכל השרים ולממשלת ישראל, כבוד היושב-ראש, עם סימפתיה לא סוגרים פערים במדינת ישראל.

חיים ילין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – חבר הכנסת אכרם חסון.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, היות שכולם נואמים והולכים לאולם "ירושלים", וגם אני צריך להיות באולם "ירושלים", אני אתן את התשובה באולם "ירושלים" וגמרנו; בשביל מה אני אתן פעמיים תשובות?

בצלאל סמוטריץ': אז תיתן את התשובה בשבילנו.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה שנשכנע את חברי הכנסת – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, סגן יושב-ראש הכנסת, סגן מזכירת הכנסת ואנוכי גם ראויים לתשובה.

אריה מכלוף דרעי: אבל גם אני צריך להיות באולם "ירושלים" – – –

חיים ילין: רגע, אבל אם יש לו צ'ק שמן שהוא מבטיח – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת תמר זנדברג, תודה רבה, שלוש דקות לרשותך.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, יש רגעים כאלה בחיי הבית הזה, שנופלת עלינו איזו שעת רצון, שאנחנו פתאום מסתכלים על עוול שהיה שם כל הזמן, ופתאום כאילו מגלים אותו מחדש ומתעוררים לפעולה.

תמר זנדברג: והיה כבר מי שאמר שגאונות להסתכל על משהו שכולם הסתכלו עליו קודם ופתאום לראות אותו באור אחר ובצבעים אחרים.

תמר זנדברג: במקרה שלנו זאת בדיוק הדרך של הנעה לפעולה.

תמר זנדברג: ואני מסתכלת כאן, לקראת הדיון הזה מדברים על כל מיני מושגים – תקצוב דיפרנציאלי, השוואה.

תמר זנדברג: תראו, אני מסתכלת כאן על טבלה שצריכה לעמוד לנגד עינינו; מפורטות בה 248 הרשויות המקומיות במדינת ישראל, כל אחת מהן – כמה כסף היא משקיעה מתקציבה שלה, מתקציבה המוניציפלי, פר-תושב, וכמה כסף היא נותנת לחינוך הילדים במועצה שלה.

תמר זנדברג: כמובן, מובילה את הרשימה, במקום הראשון, אולי זה לא יפתיע אתכם, המועצה האזורית תמר – 80,000 שקלים השקעה כללית לתושב, השקעה של הרשות, מתוכם 26,000 פר-תלמיד.

תמר זנדברג: כל תלמיד במועצה האזורית תמר מקבל מכספי המועצה 26,000 שקלים רק בחינוך.

תמר זנדברג: סוגרת את הרשימה בועיינה-נוג'ידאת, מקום 248, אפס שקלים.

תמר זנדברג: כמה מקומות מעליה, 241 – עילוט, 20 שקלים לתלמיד.

תמר זנדברג: בכלל, מהמקום 248, אם נספור אחורה, עד המקום 184, כל 80-70 המקומות האחרונים, כמעט כולם יישובים ערביים, רשויות ערביות, למעט כמה בודדים, בודדות יוצאות דופן, שהן חרדיות.

בצלאל סמוטריץ': מה זה אומר, שלא חשוב להן החינוך, לרשויות הערביות?

תמר זנדברג: שאלה מצוינת.

אריה מכלוף דרעי: זה לא שהן בודדות, זה מה שיש – חרדיות.

תמר זנדברג: לא, יש עוד כמה חרדיות קצת יותר למעלה, אבל בגדול, כשמסתכלים על 248, זה נותן איזו תמונה כוללת.

אריה מכלוף דרעי: – – –

תמר זנדברג: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, מפאת קוצר הזמן, אני אענה לך.

תמר זנדברג: אפשר להוציא כאן סטטיסטיקות מרתקות מהרשימה הזאת, אבל אני אענה לך על דבר אחד – אגב, יש כאן מועצות – – –

בצלאל סמוטריץ': מאיפה הטבלה הזאת?

תמר זנדברג: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, זה מסמך ממלכתי.

תמר זנדברג: אני רק אענה לך, וזה יהיה לסיום מפאת קוצר הזמן, כי באמת יש כאן סטטיסטיקות מאלפות שאפשר להוציא מהרשימה הזאת, אבל אם מסתכלים על הרשימה מאלף ועד תיו, ממקום ראשון ועד אחרון, אפשר למצוא רשויות חלשות יותר שנמצאות במקום קצת יותר גבוה וחזקות יותר שנמצאות במקום טיפה יותר נמוך לפי סדר העדיפויות של אותה רשות.

תמר זנדברג: ייתכן שיש רשויות שמעדיפות להשקיע אינני יודעת במה מאשר בחינוך הילדים, אבל בגדול, גרוסו מודו, מה שנקרא, מהמקום הראשון עד האחרון הדבר הזה מייצג אך ורק דבר אחד, והוא היכולת הכלכלית של הרשות; ויכולת כלכלית של רשות במדינת ישראל נקבעת אך ורק כתוצאה מדבר אחד: הכנסות מארנונה לעסקים, נקודה.

תמר זנדברג: החינוך הוא לא באחריות מוניציפלית במדינת ישראל, והרשימה הזו מתייחסת לחינוך בלבד.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

נחמן שי: אבל הרשות מתגברת.

תמר זנדברג: הרשות מתגברת ב-25%, אבל החינוך הוא אחריות משרד החינוך, ולכן עולה מכאן תופעה אחת – מי שיש לו לתת, מקבל עוד יותר, ומי שאין לו, נמנע ממנו עוד יותר.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי תקציב משרד החינוך מותנה בתקציב הרשות, ואז אנחנו מגיעים למצב שבו מדינת ישראל נותנת – – –

בצלאל סמוטריץ': תם הזמן, חברת הכנסת זנדברג, משפט סיכום.

תמר זנדברג: זה המשפט האחרון שלי.

תמר זנדברג: מדינת ישראל נותנת, אבל היא נותנת על-פי היכולת הכלכלית הראשונית שאליה אותו ילד נולד, בין שהיא יכולתה הכלכלית של הרשות – ולא דיברנו על היכולת הכלכלית של ההורים, כי זה לא מענייננו כאן.

תמר זנדברג: ולכן יש כאן מצב שדורש תיקון מיידי.

בצלאל סמוטריץ': משפט ארוך.

תמר זנדברג: יש כאן מצב שדורש תיקון מיידי, והתיקון הזה הוא אפשרי.

תמר זנדברג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אכרם חסון.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת גואטה.

אריה מכלוף דרעי: אולי אפשר, באולם "ירושלים", שתשמעו את התשובה ואז – – –

תמר זנדברג: בבקשה, אין בעיה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': נשתדל לעמוד בזמנים כדי שהשר יספיק לענות לנו.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול צריך להודות לראש מועצת ירוחם ולכל אלה שצעדו עד לעיר הקודש כדי לבטא את הפערים הגדולים שקיימים בחברה הישראלית מאז קום המדינה ועד עצם היום הזה.

אכרם חסון: הפעם הראשונה שנבחרתי, כבוד השר, למועצת דאלית-אלכרמל הייתה בשנת 1989, לפני 27 שנים.

אכרם חסון: כיהנתי בתפקיד ממלא-מקום ראש המועצה, ואז טענו שהמדינה נגמרת בחדרה, והיא לא מגיעה לא לגדרה ולא לירוחם ולא לדימונה; לא מגיעה לבדואים, לא מגיעה לערבים, לא מגיעה לדרוזים וגם לא מגיעה לחלק מהחרדים וגם לא מגיעה לעולים, והפערים גדולים מאוד.

אכרם חסון: מאז אולי התקדמנו קצת, אבל האחרים התקדמו הרבה, ולכן אף פעם לא הצלחנו לגשר על הפערים האלה.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לכבוד השר: אם אתה מבקר בבית-ג'ן, היישוב ששכל הכי הרבה במדינת ישראל, אני אומר לך, חלק מהכבישים נראים כאילו הם במחנה פליטים.

אכרם חסון: אפילו מפעל אחד לא הוקם בבית-ג'ן ובשום כפר דרוזי מאז אולי 1985.

אכרם חסון: אנחנו חיים ממשכורת אחת, וזה לא חדש.

אכרם חסון: מצב סוציו-אקונומי – מאז הקימו את המדינה אנחנו אשכול 3-2, עד עצם היום הזה.

אכרם חסון: דאלית-אלכרמל, אולי במצב הכי טוב, 3 מ-10.

אכרם חסון: אם במשך 68 שנים לא הצלחנו להעלות שום כפר ערבי או כפר דרוזי או כפר בדואי או כל כפר אחר חלש במדינת ישראל למצב סוציו-אקונומי 4 או 5, אז כל ממשלות ישראל נכשלו בתפקיד, ואני אומר, מעלו בתפקיד ופשעו כלפי אלה שהם נאמנים והם אזרחים טובים.

אכרם חסון: ואני שואל, מתי המצב ישתנה?

אכרם חסון: אנחנו מסתכלים על החינוך – הפערים בחינוך בין ילד חלש לבין ילד חזק במדינת ישראל רק גדלים, ואנחנו בין המדינות המובילות.

אכרם חסון: אני אתן עוד דוגמה, אדוני השר.

אכרם חסון: בית-ג'ן קיבלו מקום ראשון בזכאות לבגרות; אני מציע לכבודו לבקר בבית-ספר תיכון – הטיח מתקלף.

אכרם חסון: מתי השקיעו בהקמת מועדונים?

אכרם חסון: מתי השקיעו בהקמת מגרשים?

אכרם חסון: מתי השקיעו בהקמת בתי-ספר חדשים?

אכרם חסון: אז אם לא הקימו מפעלים, ולא משקיעים בחינוך, מתי אנחנו נצליח להדביק את הפערים?

אכרם חסון: מתי אנחנו נהיה אזרחים שווים?

אכרם חסון: אומרים לנו: תבנו לא כחוק.

אכרם חסון: מתי נבנה לא כחוק כאשר יש לנו תוכניות מתאר, כאשר אנחנו מסודרים כמו שכל יישוב יהודי במדינת ישראל מסודר, כאשר הממשלות ישקיעו בנושא התכנון, כאשר ייתנו מענה לחיילים המשוחררים ולזוגות הצעירים.

אכרם חסון: ולכן אני – לא יודע.

אכרם חסון: אני חסיד העם היהודי, ואני נבחנתי, כפי שאמרתי, בתנ"ך בבגרות, ואני אוהב את העם היהודי.

אכרם חסון: אבל כאשר הדברים האלה באים לשולחנם של מקבלי ההחלטות, שהם היהודים, כאילו החמלה נעלמת להם מהלב – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אכרם חסון: – – כאילו הדרוזים לא קיימים, כאילו שברית החיים שמדברים עליה וברית הדמים היא רק על הנייר.

אכרם חסון: ולכן אני אומר, כבוד השר, אני מכיר אותך מאז 1989, במשרד הפנים.

אכרם חסון: אני אומר: אתה תתחיל.

אכרם חסון: ואתם צריכים יותר לעשות אפליה מתקנת – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת חסון.

אכרם חסון: – – לא צריך להתבייש מאף אחד, ולא צריך לדאוג, ולא צריך לפחד מאף אחד.

אכרם חסון: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יגאל גואטה, אולי תתרום ליושב-ראש המפלגה שלך איזו דקה מזמנך.

בצלאל סמוטריץ': כבוד השר, אני מקווה שלך הוא שומע, לי קצת פחות, איך שזה נראה.

בצלאל סמוטריץ': למה כולכם מתעללים במיקרופון?

בצלאל סמוטריץ': הדבר הזה עולה ויורד חשמלית.

יגאל גואטה: כי אכרם גבוה ואני נמוך.

יגאל גואטה: יש בעיה אמיתית פה.

בצלאל סמוטריץ': אז יש לך פה – זה עולה חשמלית, עולה, יורד, לא צריך סתם להתעלל במיקרופון.

יגאל גואטה: אז אני רוצה לראות אותך מדבר אחרי אכרם, אם לא תוריד את זה.

אורן אסף חזן: – – –

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני רוצה לפתוח בתנחומים למורנו ורבנו, מרן ראש הישיבה, נשיא מועצת חכמי התורה, החכם שלום כהן שליט"א, ולהשתתף באבלו הכבד על פטירת רעייתו, מרת יעל כהן, עליה השלום.

יגאל גואטה: מן השמים תנוחמו.

יגאל גואטה: האמת היא, לדבר שלוש דקות על צעדת השוויון ועל פערים בין המרכז לפריפריה זה קצת עוול לנושא, אבל אני אשתדל לתמצת בקצירת האומר.

יגאל גואטה: הרבי מקוצק אמר: אין לך דבר יותר בלתי שווה ממתן יחס שווה לבלתי שווים.

יגאל גואטה: בדוח שפורסם לא מזמן – הקראנו אותו – על עשר הערים העניות מבחינת ההשקעה באזרח – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מכיר את זה מאהרן ברק, להבדיל.

יגאל גואטה: והבאתי פה מלא נתונים – הזמן הזה על חשבונך, אדוני היושב-ראש.

יגאל גואטה: עשר הערים העניות במדינת ישראל, הצד השווה שבהן: בני מיעוטים, חרדים ומזרחים.

יגאל גואטה: מה לעשות, זה מה שמפורסם.

יגאל גואטה: ואין ברצוני להלאות אתכם בנתונים, כי כבר דיברתי על הנתונים פה לפני כחודש ימים.

יגאל גואטה: אבל לא ייתכן שברעננה – נתון קטן – ישקיעו בשנה 6,000 שקל באזרח, ובאופקים – 500.

יגאל גואטה: ברמת-השרון משקיעים בחינוך, בילד, 1,180 שקלים, וברהט – 7 שקלים.

יגאל גואטה: זה פי-170.

יגאל גואטה: זאת אומרת, ילד ברהט – אמרתי את הדברים פה – צריך לחכות 170 שנה כדי שישקיעו בו בחינוך מה שמשקיעים בהרצליה.

יגאל גואטה: חינוך הוא לא יקבל, אבל סגולה לאריכות ימים אולי תהיה לו; 170 שנה זה יפה מאוד.

יגאל גואטה: דרך אגב, סתם להזכיר לחברי נחמן שי, כל צעדת השוויון – שאנחנו מדברים לפני שר הפנים, שאני לא מבין בכלל למה הוא המשיב – הייתה בנושא חינוך ורווחה.

נחמן שי: נכון.

יגאל גואטה: בשנת 2003 אמר מישהו, אתם בטח זוכרים: אני אחסל את העוני בתוך שלוש שנים.

יגאל גואטה: אתם זוכרים מי אמר את זה?

אריה מכלוף דרעי: מתי?

יגאל גואטה: ב-2003.

יגאל גואטה: הוא נכנס לתפקידו כשר האוצר.

יגאל גואטה: קוראים לו בנימין נתניהו.

יגאל גואטה: בתחילת כהונתו כשר הוא אמר:

יגאל גואטה: אני אחסל את העוני בתוך שלוש שנים.

יגאל גואטה: את העוני הוא לא חיסל, אבל את העניים מחסלים באופן שיטתי פעם אחר פעם.

יגאל גואטה: אנחנו מתכנסים כאן מעת לעת ודנים בנושא הפערים בין מרכז לפריפריה, אבל, רבותי, זה רק סימפטום של המחלה.

יגאל גואטה: ולכן אני קצת מאריך, כי אני חושב שלא נגעו בזה.

יגאל גואטה: המחלה היא שבכל מערכת בחירות משתמשים ראשי הממשלה בקולות המזרחים וערי הפריפריה, ואחר כך משתמשים בקולות שלהם כדי להפלות אותם לרעה.

יגאל גואטה: כפי שאמר ראש הממשלה שלנו – – –

איתן ברושי: אבל הם ממשיכים לבחור אותו דבר.

יגאל גואטה: בסדר, אנחנו נשנה את זה, נשים ראש ממשלה מזרחי.

איתן ברושי: נראה שהשיטה עובדת – –

יגאל גואטה: כפי שאמר ראש הממשלה בנימין נתניהו לשר כחלון לפני הבחירות – אמר לו – – –

איתן ברושי: – – מי שדופק אותך, אתה תומך בו אחרי זה.

יגאל גואטה: תביאו אלטרנטיבה מעניינת, ברושי.

אריה מכלוף דרעי: יש תופעה של התמכרות – לשוביך.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום – – –

יגאל גואטה: – – – התקנון – – –

בצלאל סמוטריץ': קשה להפסיק אותך, אבל משפט סיכום, זהו.

יגאל גואטה: אפליה.

בצלאל סמוטריץ': לא לא, ממש משפט סיכום.

יגאל גואטה: לא דיברתי.

יגאל גואטה: רק מפריעים לי לדבר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש הדקות הסתיימו, מה לעשות.

איתן ברושי: – – –

אורן אסף חזן: אני לא מבין, ביום שני יצאת – – –

יגאל גואטה: ראש הממשלה אמר לשר כחלון ערב הבחירות: את קולות המצביעים המזרחיים אתה לא תקבל אף פעם, רק אני יודע להביא אותם.

יגאל גואטה: רבותי, אני לא רוצה לחזור ולהסביר לכם איך נראית שדרת המנהיגות של מדינת ישראל, אבל בקצרה, אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': לא לא, אתה תבחר משפט סיכום.

יגאל גואטה: באמת בקצרה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אתה תבחר משפט סיכום, ואנחנו נסיים.

יגאל גואטה: משפט סיכום?

בצלאל סמוטריץ': כן, משפט סיכום.

יגאל גואטה: טוב.

יגאל גואטה: אז אם כבר השר המשיב הוא שר הפנים, אני רק אגיד בקצרה, לשאלתו של נחמן שי: בימים אלו עמל שר הפנים אריה דרעי על תוכנית שתביא לצדק חלוקתי.

בצלאל סמוטריץ': אבל הוא פה כדי לומר את הדברים.

יגאל גואטה: כחלק מהתוכנית תוקם קרן ייעודית – לא, הוא עונה על משהו אחר; אבל מה הוא עושה באמת?

יגאל גואטה: – אשר תתוקצב מכספי הארנונה שהתווספו עקב ביטול מעמד ערי עולים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יגאל גואטה: נוסף על זה, הקמת ועדות גיאוגרפיות.

יגאל גואטה: אבל לא רק שר הפנים עושה בשביל הפריפריות, יש עוד שר אחד שעושה בשביל הפריפריות, ואני רוצה לשבח אותו על כך.

יגאל גואטה: קוראים לו שר הפריפריה, הנגב והגליל, שעשה עכשיו למען הקייטנות בערי הפריפריה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: משפט סיכום.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה, תודה רבה.

יגאל גואטה: אחי ואחיותי המזרחים, ראשי ערי הפריפריה, אנחנו יותר מ-50% מאזרחי מדינת ישראל, ואין מצב – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן המזכירה, אני מבקש שתשימו לי איזה זרם חשמלי במיקרופון שאני יכול להפעיל כשנגמר הזמן.

יגאל גואטה: – – שאנחנו טובים – אין מצב שאנחנו – אתה יכול לכבות את המיקרופון – אין מצב שאנחנו טובים רק בחאפלות, בקלפי ובמופלטות – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: – – אנחנו ראויים לנהל את ההנהגה ולהנהיג את מדינת ישראל.

יגאל גואטה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

אורן אסף חזן: – – – אני יכול להתפטר?

אריה מכלוף דרעי: אורן, אתה יכול להתפטר.

אורן אסף חזן: אני יכול להתפטר – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר – חבר הכנסת גליק, יש לו איזה מסורת, זה כבר חוזר אצלו, שהוא תמיד משאיר קצת זמן ממה שהוא מקבל.

בצלאל סמוטריץ': אז פה אנחנו בטוחים – – –

אורן אסף חזן: מה שכן, השר דרעי, הנוכחות שלך נורא משפיעה על כבוד היושב-ראש – הוא פחד לעצור אותו.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יהודה גליק: מר חזן – –

אורן אסף חזן: הוא שמע שמדברים עליך – – –

יהודה גליק: – – אני רוצה לעמוד בזמנים, אז בבקשה.

יהודה גליק: תודה.

אורן אסף חזן: לעצור לכם את השעון?

יהודה גליק: אדוני היושב-ראש חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, אדוני השר, חברי חברי הכנסת המתוקים מן האופוזיציה ומן הקואליציה – חברים, ראינו פה כמה דוברים שדיברו על הפגיעה בשוויון.

יהודה גליק: דיבר חבר הכנסת היקר גואטה על פגיעה במזרחים; דיבר שכני היקר והמתוק חבר הכנסת אכרם חסון על הפגיעה בדרוזים.

יהודה גליק: דיבר חבר הכנסת – כל אחד מתמקד בחבר'ה שלו.

יהודה גליק: אני יכולתי לעלות ולדבר על הפגיעה במתנחלים.

יהודה גליק: סולידריות תהיה כאשר חבר הכנסת גואטה ידבר על הדרוזים וחבר הכנסת אכרם חסון ידבר על המתנחלים – – –

יגאל גואטה: אני דיברתי על – – –

אורן אסף חזן: סליחה, חבר הכנסת גליק, זה נורא – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש לא להפריע.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חזן, לא להפריע.

יהודה גליק: חברי חברי הכנסת – – –

יגאל גואטה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה, לא להפריע.

אורן אסף חזן: לא, אני מדבר – – – אני מדבר על – – – כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן חזן.

יהודה גליק: אורן, אתה מתוק, אתה כלל-ישראלי, נשמה גבוהה, חלק אלוק ממעל.

יהודה גליק: מורי ורבותי, הייתי השבוע בקריית-מלאכי.

יהודה גליק: עמדו שם שש ילדות צעירות ואמרו: פנינו למנהלת בית-הספר שלנו וביקשנו ללמוד מגמת ביולוגיה.

יהודה גליק: אמרה מנהלת בית-הספר: אני נורא מצטערת, אצלנו יש תקציב רק למגמת תקשורת.

יהודה גליק: ריבונו של עולם, אנחנו עם אחד, מפי עוללים ויונקים ייסדת עוז.

יהודה גליק: העוצמה שלנו היא בילדים שלנו; העוצמה שלנו היא בסולידריות של כולנו.

יהודה גליק: אדוני השר, אני פונה אליך ואני מציע בסופו של דבר שנעביר את הנושא פה לוועדת הפנים.

יהודה גליק: אני קורא לך, אדוני השר, אתה נבחרת בשם אלה שלכאורה הם שקופים, אבל הם לא שקופים, הם שם, והם קיימים, וכל היסוד והתשתית של קיומנו הם בזכותם.

יהודה גליק: אני קורא לך, אדוני השר, לפעול כך שכל אחד ואחד מאזרחי ישראל יקבל הזדמנות שווה לתרום לחברה הישראלית, הזדמנות שווה בחינוך, הזדמנות שווה בעשייה, בתשתיות, בכלכלה, בכל דבר שרק אפשר.

יהודה גליק: אין לי ספק שזה מה שיחזק את התשתית האנושית.

יהודה גליק: על כן נוכל, כמו שאמרו אותם שני מרגלים: "טובה הארץ מאד מאד.

יהודה גליק: אם חפץ בנו ה'" – אם אנחנו חפצים, אין לי ספק שנעשה ונצליח.

יהודה גליק: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה בשם הממשלה שר הפנים, שר הפריפריה, שר הנגב והגליל, חבר הכנסת אריה דרעי.

בצלאל סמוטריץ': כתוב לי כאן שאדוני משיב בכובע של שר הנגב והגליל.

בצלאל סמוטריץ': אני מרשה לו להשיב בשלושה כובעים.

אריה מכלוף דרעי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת, היות שגם אני מוזמן לאולם "ירושלים", אני רוצה להופיע שם, להביע את הערכתי ואת הוקרתי – אולי אם הם ישמעו אותי עכשיו בערוץ הכנסת – אולי אני אצא ידי חובה, כי אני רוצה בכל זאת להיכנס קצת לתוכן הדברים, מכיוון שהנושא הוא חשוב ביותר.

אריה מכלוף דרעי: תראו, אני רוצה לשתף את חברי הכנסת עכשיו, כדי שנדע נתונים ומידע כשאנחנו מדברים על פריפריה ועל תקצוב דיפרנציאלי.

אריה מכלוף דרעי: אני כשר הפנים וכשר הפריפריה צריך לענות, אז אני רוצה שנעמיד את הדברים על דיוקם.

אריה מכלוף דרעי: תראו, כשאני נכנסתי למשרד הפנים – לא עכשיו, כמנכ"ל משרד הפנים, בשנת 1987 – מענק האיזון – לא קראו לו מענק איזון, מענק משרד הפנים לרשויות המקומיות – התחלק בצורה כזאת פחות או יותר: כ-60% ויותר, טיפה, הלך לרשויות הגדולות, "העשירות", ו-35% בערך הלכו לכל שאר הרשויות.

אריה מכלוף דרעי: 150 הרשויות המקומיות החלשות, הקטנות, הדרוזיות, הערביות והקטנות האחרות, כל חודש לא שילמו משכורות.

אריה מכלוף דרעי: ואז שינינו – בכל הצניעות – שיניתי את המגמה, והפכנו את זה למענק איזון.

אריה מכלוף דרעי: מאז – תקשיבו טוב – נמצא פה השר ארדן, שהיה שר הפנים לפני, בסיבוב הזה – כל מענקי משרד הפנים, לא רק מענק האיזון, 3.2 מיליארד, אלא גם מענקי פיתוח ואחרים, הולכים אך ורק לכ-35% מהאוכלוסייה במדינת ישראל, שזה אוכלוסיית הרשויות החלשות, המיעוטים, ערי הפריפריה ואחרים.

אריה מכלוף דרעי: 65% – שומע, חבר הכנסת נחמן שי?

אריה מכלוף דרעי: 65% מתושבי מדינת ישראל לא מקבלים אגורה אחת מתקציב משרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: תקציב משרד הפנים, אני חושב, מתחלק בצורה הכי צודקת שאפשר במדינת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: אני לא אומר שאנחנו בזה מכסים את כל הצרכים, אבל במה שיש לנו אנחנו מחלקים לא פר-קפיטה אלא פר-צרכים, ולפי מה שחלש יותר מקבל יותר, כאפליה מתקנת.

אריה מכלוף דרעי: זה דבר ראשון.

אריה מכלוף דרעי: כדי להשלים את התמונה, משרד החינוך ומשרד הרווחה מעבירים תקציבים לרשויות המקומיות יותר ממה שמשרד הפנים מעביר בסך הכול עבור חינוך ועבור רווחה.

אריה מכלוף דרעי: הם מחלקים – אני לא מכיר את כל הנוסחאות שלהם, אבל בגדול זה הולך לפי פר-קפיטה.

אריה מכלוף דרעי: נכון שיש העדפה, קצת, ליישובים חלשים או לבתי-ספר יותר זקוקים.

אריה מכלוף דרעי: המאבק שאתם רואים היום, של הרשויות המקומיות, של חלק מהרשויות המקומיות, לתקצוב דיפרנציאלי – הם מעוניינים שהתקציב שמשרד החינוך ומשרד הרווחה מעבירים, יעבור לא בצורה של פר-קפיטה, אלא יעבור יותר לחלשים ופחות לחזקים, כמו מענק משרד הפנים או לפי השיטה של משרד הפנים.

אריה מכלוף דרעי: זה למעשה לב המאבק.

אריה מכלוף דרעי: הם טוענים שלרשויות הגדולות יש בין כה וכה הכנסות אחרות, אז למה המדינה צריכה לתת להם – צריך להתחשב במי שאין לו הכנסות אחרות של ארנונה ושל עסקים.

אריה מכלוף דרעי: לא לחינם אתם רואים שבמאבק הזה לא משתתפות רוב הרשויות המקומיות.

אריה מכלוף דרעי: זה לא מאבק של מרכז השלטון המקומי, כיוון שבתוך מרכז השלטון המקומי עצמו יש מאבק גדול מאוד בין הרשויות האלה לרשויות אחרות.

אריה מכלוף דרעי: זה מאבק פנים של השלטון המקומי, וגם בתוך הממשלה יש דעות כאלה ודעות כאלה מה צריך לעשות.

אריה מכלוף דרעי: יש גישה שאומרת: מדינת ישראל, כשלטון מרכזי, חייבת להעביר את התקציב המלא לחינוך ולרווחה לכל תושב, ולא לה להחליט מי כן ומי לא.

אריה מכלוף דרעי: יש מאבק אחר שאומר שכשאין לך מספיק תיתן למי שחלש יותר.

אריה מכלוף דרעי: אני, דעתי ברורה וחד-משמעית, שהתקציבים של משרד החינוך ומשרד הרווחה צריכים לעבור בצורה דיפרנציאלית יותר ולעבור יותר לרשויות החלשות.

אריה מכלוף דרעי: כשאין לך מספיק בעוגה המרכזית אתה צריך לעשות יותר צדק חלוקתי.

אריה מכלוף דרעי: בתפקידי כשר הפנים וכשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, כפי שאמרתי, את כל תקציב משרד הפנים כולו אנחנו מחלקים רק לחלשים.

אריה מכלוף דרעי: גם במשרד הפריפריה אני חושב שקודם כול – צריך להגיד את האמת – פעם ראשונה בתולדת מדינת ישראל שבהחלטת הממשלה ובהחלטת הכנסת יש משרד פריפריה, שכולל לא רק פריפריה גיאוגרפית, שזה 165 רשויות מקומיות, אלא גם 135 שכונות שנמצאות בתוך הערים הגדולות ועל-פי החלטת הממשלה הן חלק ממשרד הפריפריה החברתית.

אריה מכלוף דרעי: גם האמירה היא, בכל זאת, לפי דעתי, קביעת מדיניות וקביעת יעד, וזאת התחלה.

אריה מכלוף דרעי: יש לנו תקציב – לא גדול, אבל תקציב; כפי שאתם בטח עקבתם, המשרד שלנו, בגלל המצוקה של הקייטנות וכדי לתת כוח לפריפריה – החלטתי – אנחנו מסבסדים את הקייטנות לכל ילדי הפריפריה החברתית והגיאוגרפית בסכום משמעותי מאוד, כדי שכל ילד יקבל גם הזדמנות של קייטנה.

אריה מכלוף דרעי: קייטנה זה לא מותרות, זה לא מס; קייטנה זה שירות שצריך לתת לכל אחד ואחד.

אריה מכלוף דרעי: וכן הלאה.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו נעשה ככל יכולתנו שכל השירותים שמקבלים תושבי המרכז, בתרבות, בספורט, בדעת, בכל דבר אחר, בגלל הנגישות ובגלל הכוח של הרשויות המקומיות, יקבלו אותם גם תושבי הפריפריה, במחיר מסובסד.

אריה מכלוף דרעי: אנחנו לא מסתפקים בזה, גם, ואנחנו גם עושים צדק חלוקתי, בפירוש, גם בהכנסות.

אריה מכלוף דרעי: בארנונה אנחנו לוקחים מהחזקות ומעבירים לרשויות הקטנות.

אריה מכלוף דרעי: חבר הכנסת חסון, אתה העלית את הנושא של הרשויות הדרוזיות, שכולן חוץ משתיים נמצאות באשכולות 1 ו-2.

אריה מכלוף דרעי: אני קיבלתי החלטה, לפני שבועיים, על חשבון תקציב משרד הפנים, לתת להם 100% מענק, כשכל הרשויות מקבלות 85% מענק.

אריה מכלוף דרעי: נתתי לכל הרשויות מאשכול 1 עד 2, וכולל 3, 100% מענק.

אריה מכלוף דרעי: אני מנסה להשתדל, במה שיש לנו במשרד הפנים ובמשרד שלנו, לעזור קודם כול לרשויות החלשות, לתת להן אפשרות להמריא.

אריה מכלוף דרעי: זאת לא חוכמה רק לשלם משכורת – ברוך השם, היום כל הרשויות משלמות משכורת.

אריה מכלוף דרעי: אני רוצה – אמרתי, המשימה הראשונה שלקחתי כשבאתי למשרד הפנים – להפסיק עם תוכניות הבראה, להתחיל עם תוכניות המראה.

אריה מכלוף דרעי: להתחיל לתת לרשויות לצמוח, לקפוץ ל-3, ל-4, ל-5, ל-6 – להתחיל להיות עצמאיות.

אריה מכלוף דרעי: איך הן יעשו את זה?

אריה מכלוף דרעי: רק על-ידי חלוקת הכנסות חדשה, לקחת מהחזקים ולתת לחלשים; על-ידי פיתוח של אזורי תעשייה – להוסיף להן שטחים, כדי שיוכלו לפתח תעשייה, לפתוח מסחר.

אריה מכלוף דרעי: אז הן יתחילו להיות עצמאיות יותר.

אריה מכלוף דרעי: הם לא אשמים – היום יש לנו צוות מקצועי של ראשי רשויות המקומיות – אני אומר את זה באחריות – במגזר הערבי והדרוזי, מה שלא היה לפני 25 שנה.

אריה מכלוף דרעי: היום מדובר בראשי רשויות, מנכ"לים, גזברים, מזכירים מקצועיים מאוד.

אריה מכלוף דרעי: אני חילקתי עכשיו ל-16 רשויות מקומיות במגזר הערבי פרס מצטיינים.

אריה מכלוף דרעי: לא הייתה תופעה כזאת.

אריה מכלוף דרעי: אבל אין להם אמצעים מספיקים.

אריה מכלוף דרעי: אין להם הכנסות עצמיות, וזה הצדק החלוקתי שצריך לעשות.

אריה מכלוף דרעי: לכן, בסיכום, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהנושא הזה באמת חשוב שיידון בוועדת הפנים של הכנסת, כדי שימשיכו לעקוב אחרי זה ביסודיות, איך בכל תקציבי משרדי הממשלה הפנים יהיו עם הרשויות החלשות, עם הרשויות הפריפריאליות, ולתת להן יותר צדק, ולעשות צדק חלוקתי אמיתי כמורשת נביאי ישראל ותורת ישראל.

אריה מכלוף דרעי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר.

בצלאל סמוטריץ': השר הציע להעביר את זה לדיון בוועדת הפנים, אם שמעתי נכון.

דב חנין: אולי ועדת החינוך.

יהודה גליק: אולי לוועדה לצדק חלוקתי?

יהודה גליק: יש ועדה חדשה, היא תקום ביום שני.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על העברת הדיון לוועדה, וועדת הכנסת תכריע לאיזו ועדה, מכיוון שנשמעו כאן כמה דעות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים כעת על העברת הדיון לוועדה, כפי שתקבע ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 11 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה עוברת לדיון בוועדה כפי שתקבע ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורן אסף חזן, דקה אחת לרשותך להודעה מהצד.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, נאמר במקורותינו: "אנשי אמונה אבדו, באים בכוח מעשיהם.

אורן אסף חזן: גיבורים לעמוד בפרץ, דוחים את הגזירות".

אורן אסף חזן: לנו כבר לא מאמינים.

אורן אסף חזן: פעם אחר פעם אנחנו נמצאים בכנסת ומדברים בססמאות.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנעמוד כגיבורים בפרץ לדחות את הגזירות; הגיע הזמן שנצביע בעד תיקון חקיקתי לצדק חברתי; הגיע הזמן שלא רק נצעד עם הצועדים שיצאו מירוחם ועברו את כל הדרך עד לירושלים, אלא כשהדברים מגיעים לכאן, לבמת הכנסת, לרגעי ההכרעה, גם נעמוד לצדם בהצבעה שלנו; הגיע הזמן שהממשלה תבין שאי-אפשר לדבר כל היום בססמאות גבוהה-גבוהה ולעבוד על כולם פעם אחר פעם.

אורן אסף חזן: הציבור, נמאס לו.

אורן אסף חזן: שומעים אותנו, את המנהיגים, מספרים – שלום, כבוד השר, מה שלומך?

אורן אסף חזן: זה מדהים.

אורן אסף חזן: יש לי חולשה לאורי אריאל, השר אורי אריאל.

אורן אסף חזן: הייתי בא – עצרְתָ.

אורן אסף חזן: ככה, בום.

אורן אסף חזן: אבל אתה יודע מה אתה מסביר לי, השר אורי אריאל?

אורן אסף חזן: שזו בדיוק הנקודה – שאנחנו עולים, מדברים ולא מיישמים.

אורי אריאל: לא – – –

אורן אסף חזן: אני לא מדבר עליך, אני מדבר עלינו, אני מדבר עלי.

אורן אסף חזן: שלא תהיה אי-הבנה.

אורן אסף חזן: אני גוזל, ברשותך, אדוני היושב-ראש, עוד 20 שניות ומסכם ואומר – אני קורא לחברי חברי הכנסת, מהקואליציה בראש ובראשונה, וגם מהאופוזיציה, שיצטרפו לצעדה, שיצטרפו לא למחאה אלא לדרישה לצדק חלוקתי ולשוויון ולתיקון חברתי; לא רק לדבר כשהמצלמה דולקת, לא רק לחייך כשמקבלים איזה סינק טוב, אלא להצביע פה.

אורן אסף חזן: לא ייתכן מצב שיעבור תקציב שנתי, דו-שנתי או תלת-שנתי בלי תיקון העוול החברתי.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': העברה דחופה של יתרת תקציב 2016 שהובטחה בהחלטת ממשלה למו"פים של הפריפריה החקלאית

בצלאל סמוטריץ': נעבור להצעות לסדר-היום בנושא:

בצלאל סמוטריץ': העברה דחופה של יתרת תקציב 2016 שהובטחה בהחלטת ממשלה למו"פים של הפריפריה החקלאית – מס' 3976, 3994, 4003 ו-4020.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, שר החקלאות ופיתוח הכפר, חברי במליאה, כאילו אין מספיק צרות לחקלאות ולהתיישבות, באה הצרה הזאת, שלא כתובה בתנ"ך; היא מעשי ידי אדם, פקידי מדינה, שרים ומנכ"לים שלא עומדים בהחלטות של הממשלה שהם המרכיבים שלה.

איתן ברושי: קודם ראינו פה חברי קואליציה שמתלוננים, רק לא ברור למי הם מתלוננים.

איתן ברושי: לפחות חלק מהתלונות צריכות להיפתר בתוך הממשלה, שהתרחבה לאחרונה, ויש לה יכולת משילות, אומרים.

איתן ברושי: והנה, מדברים על יוקר המחיה ועל פערי התיווך ועל שאלות של מחאות, מהקוטג' ועד בכלל.

איתן ברושי: ואנחנו יודעים שההתיישבות היא לאורך הגבולות, רובה, והחקלאות היא מרכיב חשוב באזורים הללו, ושמונה מו"פים, שהם הפתרון להתייעלות, לחיסכון במים, לתוצרת איכותית טרייה לאורך כל השנה – אנחנו רואים שהממשלה לא עומדת בהתחייבות שלה לתקציב שהיא קבעה, יחד עם הקרן הקיימת, עם המשרד לפיתוח הנגב והגליל, החטיבה להתיישבות והמשרד לשיתוף פעולה אזורי, עד כדי כך שמו"פים מצמצמים פעילות, מפטרים עובדים ולא עומדים בתוכנית העבודה וביעדים שנקבעו.

איתן ברושי: ואנחנו מדברים, ושר החקלאות, שגם מייצג אותנו בעולם, מתגאה בכל מקום, והתקשורת מביאה את קולו, וזה בסדר, על הישגי החקלאות ועל יכולתה גם לגשר על פערים בין ארצות, מדינות, והיא גם נכס אסטרטגי של ישראל.

איתן ברושי: והנה, כאן הממשלה לא עומדת בהחלטות של עצמה, וזה לא הדבר היחיד וגם לא המקרה הראשון.

איתן ברושי: אני חושב שמוכרחים, אדוני השר, לתת לחקלאים יותר תחושת יציבות.

איתן ברושי: אי-אפשר כל הזמן לא להבין.

איתן ברושי: הרי אנחנו יודעים שיש לנו צורך בהסכמים גם עם הקדוש-ברוך-הוא וגם עם פקידי האוצר, ועם שניהם זה לא פשוט.

איתן ברושי: ובאים ומטילים גזירות, והנה גם לא עומדים בתקציבים, וללא מו"פים אין חקלאות מתקדמת בישראל.

איתן ברושי: וההישגים ששר החקלאות וראש הממשלה מתברכים בהם היום הם לא מהקדנציה הזאת – הם מתשתית שנבנתה כאן הרבה מאוד שנים קודם, בתקופות שלא העזו לפגוע ככה בחקלאות; בתקופות שהממשלות ידעו שהחקלאות וההתיישבות זה ערך בסיסי.

איתן ברושי: לא נתנו לרמי לוי להדליק משואות, אבל נתנו לחקלאות את הכבוד ואת התנאים לייצר.

איתן ברושי: והנה, ממשלה שנותנת לסוחר להדליק משואה היא כאילו ממשלה שאיבדה את דרכה.

איתן ברושי: כבר אמרתי פה יותר מפעמיים: זו ממשלה ששחטה את כל הפרות הקדושות ונשארה עם עגל הזהב.

איתן ברושי: אני חושב שהמצב הזה של חוסר ודאות, שנמשך – וזאת קריאת אזעקה שמגיעה מגרונם של אלפי חקלאים בכל הארץ, ואני משמש להם לפה.

איתן ברושי: ואני מבקש שבעקבות הדיון הזה לא יהיה עוד דיון ולא תהיה עוד ועדה.

איתן ברושי: שהתקציב יתוקצב, ולא 5 מיליון בבסיס התקציב; וקק"ל, בצדק, וגופים אחרים, לא רוצים לתת את מה שהממשלה לא נותנת.

איתן ברושי: ואי-אפשר יותר שהחקלאי יהיה הקמב"ץ של הכנסת.

איתן ברושי: אם קבעו תקציב – הממשלה תיתן את כולו.

איתן ברושי: מה זה הסיפור הזה שצריך לרוץ ממשרד למשרד ולאסוף את השקלים, ואם אתה לא נותן ההוא לא נותן?

איתן ברושי: בישראל בכלל הגיעו למצב ששקל שלא מתחלק לארבע לא יהיה שלם לעולם – המצ'ינג הזה.

איתן ברושי: ואני מבקש לקבוע פה שתקציב 17'-18' לא יכול להיראות כפי שנראה תקציב 15'-16'.

איתן ברושי: גם למשרד החקלאות חסרים מאות מיליונים.

איתן ברושי: מתקיים פה דיון על הפריפריה; זה חלק מהפריפריה – הפרנסה מהחקלאות.

איתן ברושי: היכולת של החקלאות לתת תשובה בכל ימות השנה לכל תושב בישראל במזון טרי ואיכותי היא חלק מהיכולת של קיום בפריפריה.

איתן ברושי: אי-אפשר לדבר – והשר דרעי דיבר, ואחרים – על המצוקות של הפריפריה, ובמו"פים לפגוע, כאילו זה יציל את התקציב.

איתן ברושי: הרי התקציב של המו"פים הוא צנוע.

איתן ברושי: זו אוזלת יד, זה זלזול, זה חוסר התחשבות, זה חוסר משילות, זה חוסר מנהיגות, זה פקידות שמנהלת את השרים, ושרים שלא שולטים במצב.

איתן ברושי: נראה לי שהדיון הזה, מוטב שלא התקיים, אבל אם נכפה עלינו הדיון, נמצה אותו עד תום.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

איתן ברושי: משפט סיכום: להעביר את זה לוועדת הכספים – ולהעביר את זה לתקציב המו"פים, שמשקף חלק קטן מאוד של משרד החקלאות ופיתוח הכפר שמוטלת עליו משימה גדולה מזו שהוא מבצע, והתקציב שלו הוא קטן מדי.

איתן ברושי: ובקטע הזה נפעל ביחד, אבל סדרי העדיפויות בתוך המשרד הם באחריות השר.

איתן ברושי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חמד עמאר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני הצטרפתי להצעה לסדר-היום בנשיאות כי אני רואה חשיבות רבה בנושא החקלאות.

חמד עמאר: ליוויתי את השר יאיר שמיר כשהיה במשרד החקלאות בקדנציה הקודמת ולמדתי את הערך של נושא החקלאות וקידום חקלאות וגם את נושא המו"פים.

חמד עמאר: בכל מקום שאנחנו מגיעים אליו בעולם כחברי כנסת, כנציגי הכנסת וכנציגים שמייצגים את מדינת ישראל, אנו מתגאים בחקלאות המתקדמת שלנו, החקלאות הכי מתקדמת בעולם.

חמד עמאר: והחקלאות לא יכולה להתקדם בלי מרכזי הפיתוח והמחקר.

חמד עמאר: כשאתה רוצה לקבור משהו, או כשאתה רוצה שמשהו לא יקבל את התקציב, אתה מחלק תקציב של 15 מיליון שקל לארבעה משרדים: משרד החקלאות צריך לתת 7.5 מיליון שקל, ומתחילת השנה ועד עכשיו עמד ב-5 מיליון שקל; פיתוח אזורי – 2.5 מיליון שקל, ועד עכשיו לא עמד אף לא בשקל אחד; פיתוח הנגב והגליל – עוד 2.5 מיליון שקל, וגם שם עדיין לא עמדו אפילו בשקל אחד; והחטיבה להתיישבות – בעוד 2.5 מיליון שקל.

חמד עמאר: למה אנחנו צריכים לחלק את זה לארבעה משרדים?

חמד עמאר: למה שלא נעשה – קק"ל מעבירה 15 מיליון שקל, וגם משרדי הממשלה ירכזו את הנושא החשוב הזה במשרד החקלאות, ואני בטוח שמשרד החקלאות יעביר את הכסף.

חמד עמאר: לכן, אדוני שר החקלאות, הכסף הזה צריך להיות אצלך בבסיס התקציב, ואתה תעביר.

חמד עמאר: אני בטוח שאם זה יגיע אליך למשרד החקלאות, אתה תעביר את 15 מיליון השקל בזמן לאותם מו"פים שמקדמים את כל נושא החקלאות.

חמד עמאר: החקלאות בפריפריה מכניסה קרוב ל-14 מיליארד שקל.

חמד עמאר: אנשים מתפרנסים מהנושא הזה, וכשאנחנו באים בנושא חשוב שיכול לקדם אותם תוקעים אותו, ואנחנו לא יכול להתקדם.

חמד עמאר: אבל אני חייב לספר לכם, לפני שאסיים – התחלנו לקדם בממשלה הקודמת, עם שר החקלאות יאיר שמיר, הקמת מו"פ ייעודי לחקלאות במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: נפגשנו עם מיג"ל – מרכז המדע בקריית-שמונה; נפגשנו עם המו"פ החקלאי בצפון.

חמד עמאר: כולם היו שמחים להביא חוקרים דרוזים, להקים מו"פ דרוזי.

חמד עמאר: בתוכנית החומש שהתחלנו להכין בממשלה הקודמת הקציבו בתוך התוכנית 5 מיליון שקל להתחלת הקמת מו"פ דרוזי.

חמד עמאר: ולהפתעתי, בממשלה הנוכחית, כשאני לא הייתי חלק מהקואליציה, העלימו את 5 המיליון, אבל הסעיף עדיין נמצא שם: הקמת מו"פ דרוזי – אפס; כבישים חקלאיים – 5 מיליון שקל.

חמד עמאר: אותו כסף שהיינו צריכים להעביר למו"פ הדרוזי הועבר להקמת כבישים חקלאיים דרוזיים.

חמד עמאר: לכן, אדוני השר, אני מבקש ממך, גם בנושא של הקמת מו"פ דרוזי אני מבקש לשבת אתך.

חמד עמאר: אני יודע שאתה שמח תמיד לשבת ולדון בנושא.

חמד עמאר: אולי נקים סוף-סוף מו"פ חקלאי דרוזי.

חמד עמאר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה שר החקלאות ופיתוח הכפר אורי אריאל.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש – יושבי-הראש, בדיוק מתחלפים – ברשות המציעים, תקציב המו"פים עומד בדרך כלל על 15 מיליון ש"ח.

אורי אריאל: מול זה – הקרן הקיימת, שאני רוצה לשבח אותה על הנכונות שלה לתת סכום זהה, גם כן 15 מיליון שקל.

אורי אריאל: זה הכסף שניתן.

אורי אריאל: הכסף הממשלתי, כפי שציין חבר הכנסת עמאר, יושב-ראש הישיבה, הגיע מארבעה משרדי ממשלה, אחד מהם הוא משרד החקלאות.

אורי אריאל: ההיקף – סך 5 מיליון שקל, הועבר השנה למו"פים.

אורי אריאל: על מה התלונה?

אורי אריאל: מה אתם רוצים?

אורי אריאל: מה אתם מתלוננים?

אורי אריאל: תזמינו את שר האוצר, דברו אתו.

אורי אריאל: כאילו אתם לא יודעים את הכתובת.

אורי אריאל: תראה, חבר הכנסת ברושי – – –

חמד עמאר: אני דווקא, אדוני השר, אמרתי שאתה היחידי שעמדת ואתה כבר העברת את הכסף.

אורי אריאל: אבל אני פונה לחבר הכנסת ברושי.

אורי אריאל: לכן אני לא פונה אליך.

אורי אריאל: לא התבלבלתי.

אורי אריאל: אתה רוצה לעשות גם מזה פוליטיקה?

אורי אריאל: זה בסדר, זה הבית הזה, כאלה אנחנו.

אורי אריאל: בסדר, אני לא נותן מוסר, אני לא מטיף.

אורי אריאל: אתה רוצה לפתור את הבעיה?

אורי אריאל: לא זו הדרך, בסדר?

אורי אריאל: אני אומר לך, עצה של חבר, עצה ידידותית כדי לעזור לחקלאים: תזמינו בבקשה את שר האוצר – או שהאוצר יתקצב את זה, כפי שאמר חבר הכנסת עמאר, בבסיס התקציב של משרד החקלאות; לא צריך כל שנה לדון על זה.

אורי אריאל: מה העניין פה בכלל?

אורי אריאל: אפשר לחשוב.

אורי אריאל: יוסיפו עוד 10 מיליון שקל לבסיס התקציב.

אורי אריאל: אתם יודעים, אני יודע שאתם יודעים, שאני אעביר את כל ה-100% בזמן כמו שצריך, ככל שזה תלוי בי.

אורי אריאל: אני, עם כל הכבוד, לא יודע לרדוף אחרי סגן השר לפיתוח אזורי.

אורי אריאל: מה זאת אומרת "לא יודע"?

אורי אריאל: נכשלתי.

אורי אריאל: כי ניסיתי.

אורי אריאל: הרי אני מוחל על כבודי.

אורי אריאל: מה, אני לא אלך לדבר אתו על זה?

אורי אריאל: דיברתי אתו כמו שדיברתי עם השר דרעי, דיברתי עם אחרים.

אורי אריאל: לפני שנה עשיתי טעות – אני מודה – התנדבתי.

אורי אריאל: במקום לחכות להם ולהגיד: אין, אז המשרד, משרד החקלאות, שילם, אבל לקח את זה מדברים אחרים בגלל החשיבות של המו"פ.

אורי אריאל: אז אם אתם מציעים לי לחזור על אותה טעות שכבר עשיתי, אני לא אחזור עליה.

אורי אריאל: המשרדים הרלוונטיים יתכבדו, או משרד האוצר.

אורי אריאל: משרד החקלאות עשה את שלו, ועשה את זה כמו שצריך ובזמן.

אורי אריאל: אני מחשיב מאוד את המו"פים, ואני אמשיך לטפל בעניין הזה.

אורי אריאל: אם אתם רוצים להעביר את זה לאיזו ועדה, אין לי שום התנגדות, רק כדאי לדעת את מי להזמין לוועדה כדי שזה יהיה גם יעיל.

אורי אריאל: כי משרד החקלאות עשה את שלו.

אורי אריאל: תודה.

איתן ברושי: אני רוצה עוד הערה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר החקלאות.

בצלאל סמוטריץ': לאיזו ועדה אתם מבקשים להעביר?

חמד עמאר: כספים.

בצלאל סמוטריץ': ועדת כספים?

איתן ברושי: כספים.

בצלאל סמוטריץ': כספים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע כעת על ההעברה.

איתן ברושי: רגע, אני יכול להעיר הערה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

איתן ברושי: למה לא?

איתן ברושי: מותר הערה חוזרת.

בצלאל סמוטריץ': יש דבר כזה?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא בהצעה לסדר-היום, רק בחוקים, חבר הכנסת ברושי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים על העברת ההצעות לסדר-היום לדיון בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

איתן ברושי: איך אורן דיבר כרגע?

איתן ברושי: בצלאל, איך אורן דיבר?

בצלאל סמוטריץ': אורן הוא לא אחד המציעים אז יש לו אפשרות להבעת דעה.

בצלאל סמוטריץ': חבר כנסת שאיננו נמנה עם מציעי ההצעה יכול לבקש רשות להבעת דעה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': שלושה תומכים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה עוברת לדיון בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעה של מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה, הצעת חוק המאבק בתופעת השימוש בחומרים מסכנים (תיקון מס' 2), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה למזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': שוב אירוע רפורמי מעורב – דווקא בניגוד לחוקי ההלכה, דווקא ברחבת הכותל, דווקא לקומם ולהתריס

בצלאל סמוטריץ': הסעיף הבא שעל סדר-היום: שוב אירוע רפורמי מעורב – דווקא בניגוד לחוקי ההלכה, דווקא ברחבת הכותל, דווקא לקומם ולהתריס, הצעה לסדר-היום מס' 3995 של חבר הכנסת יואב בן צור.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': זאת הצעה רגילה, ואם כן, עומדות לרשותך עשר דקות.

בצלאל סמוטריץ': נכון, גברתי המזכירה?

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר – אין חברי כנסת, טוב – אני רוצה לפנות אליכם, חברי הנמצאים פה, האם אתם לא שמים לב שיש פה קבוצת ליצנים שמתעתעים בנו, בחברה הישראלית, במערכת המשפט, ובעצם עושים מכולנו צחוק?

יואב בן צור: ולצערי, חלקים מאתנו, לרבות חברי כנסת שיושבים כאן במשכן, בתמימות נשגבה משתפים אתם פעולה והופכים להיות שחקנים משניים בקרקס של אותם ליצני רחוב.

יואב בן צור: הרי מה זה רפורמים?

יואב בן צור: מה פירוש "רפורמה"?

יואב בן צור: זו קבוצה של אנשים שהחליטה לשדרג את היהדות, חבר הכנסת שטרן.

אלעזר שטרן: אה, איך נכנסתי.

יואב בן צור: להפוך אותה ליהדות מתקדמת.

אלעזר שטרן: איך נכנסתי לך בזמן, אה?

יואב בן צור: כן.

יואב בן צור: נאורה יותר.

יואב בן צור: לעשות בר-מצווה לכלב, לקיים טקסי נישואים עם כומר, לקיים טקס קבלת שבת עם כינור ועוד כל מיני התאמות שונות ומשונות שאין בינן לבין היהדות ולא כלום.

יואב בן צור: והנה פתאום, פה בכותל, במקווה, בדברים הכי ארכאיים, הכי גלותיים, הם לא התקדמו.

יואב בן צור: הקדמה שלהם נעצרה.

יואב בן צור: אני באמת רוצה לשאול את הרפורמים: בואו תסבירו לי, מה לרפורמי ולכותל?

יואב בן צור: הרי הכותל זה משהו ארכאי, גלותי, מיושן – למה פה אתם לא מתקדמים?

יואב בן צור: למה נתקעתם אי-שם בעבר?

יואב בן צור: למה שלא תלכו להתפלל ב"סינמה סיטי" או בגן הבהאים?

יואב בן צור: מה נתקעתם בכותל?

יואב בן צור: מה לכם ולכותל?

יואב בן צור: מה לכם ולירושלים שנמחקה מספרי הסידור שלכם?

יואב בן צור: מה לכם ולמקווה?

יואב בן צור: למה שלא תערכו גיור בהזאה של שלוש טיפות קולה, טעם החיים?

יואב בן צור: למה לא, חבר הכנסת שטרן?

יואב בן צור: נו, באמת.

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה שהם יבואו לירושלים?

יואב בן צור: למה מקווה?

יואב בן צור: מה הקשר שלכם למקווה?

יואב בן צור: באיזו קהילה רפורמית בחוץ-לארץ קיים מקווה?

יואב בן צור: בואו תסבירו לי אחת ולתמיד היכן הקדמה נעצרה אצלכם.

יואב בן צור: למה בר-מצווה לכלב נשמע לכם הגיוני וגיור באמצעות הזאה של שלוש טיפות קולה לא מספיק הגיוני?

יואב בן צור: האם לא הגיע הזמן שתתקדמו?

יואב בן צור: אתם הרי תנועה ליהדות מתקדמת, אז למה עצרתם עם הקדמה?

יואב בן צור: ואם החלטתם לעצור את הקדמה, בואו תספרו לנו, לחברי הכנסת, איפה בדיוק נעצרתם.

יואב בן צור: שנדע, שנכיר, שלא תקומו מחר ותחליטו שאתם רוצים לבנות סוכות בפסח ולאכול מצות בסוכות.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, אני אגיד לכם למה הקדמה נעצרה אצל הרפורמים בדיוק בכותל ובמקווה, למה הם מתעקשים לשמר דווקא את המנהגים הכי ארכאיים ומיושנים של היהדות: כי הם ליצנים.

יואב בן צור: כל מה שמעניין אותם זה לעשות ליצנות מהיהדות, מהתורה, מהמסורת היהודית.

יואב בן צור: תאמינו לי, הם לא צריכים, לא את הכותל ולא את המקווה, לא את התפילין והטלית, לא לנשים ולא לגברים.

יואב בן צור: הדת, היהדות והמסורת מעניינות אותם כקליפת השום.

יואב בן צור: כל מה שמעניין אותם זה לחולל פרובוקציות, לחולל מהומות ולקבל כותרות.

יואב בן צור: אני הייתי רוצה לראות את אותם רפורמים שמדברים בשמה של המסורת היהודית, נאחזים במצוות שנעשות בבית, במקום שאף אחד לא רואה ולא שומע.

יואב בן צור: שישימו, למשל, מזוזה עם שיר של ביאליק או של שלמה ארצי.

יואב בן צור: את זה הם לא יעשו.

יואב בן צור: למה?

יואב בן צור: כי זה לא מספיק בשביל פרובוקציה.

יואב בן צור: זה לא מספיק מעניין.

יואב בן צור: התקשורת לא תדבר על זה.

יואב בן צור: הבג"ץ לא יעסוק בזה.

יואב בן צור: תפילה מעורבת בכותל?

יואב בן צור: זה מעניין.

יואב בן צור: טבילה במקווה?

יואב בן צור: זה מעניין, זה יוצר פרובוקציה, זה יוצר בלגן, זה פוגע ברגשות של אנשים.

יואב בן צור: מכאן אני שואל את חברי: האם לא הגיע הזמן שנקלוט, שנבין, שנזהה את אותם ליצנים ונאמר להם, די, יש גבול, רדו מאתנו?

יואב בן צור: האם לא הגיעה העת אחת ולתמיד לשים קץ לקרקס הליצני ולזרוק אותם לכל הרוחות?

יואב בן צור: עד מתי ניתן להם לעשות צחוק מהמסורת היהודית, מאתנו?

יואב בן צור: היכן הכבוד העצמי שלנו?

יואב בן צור: לסיום, אני רוצה לומר לרפורמים מילה אחת: תתקדמו.

יואב בן צור: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה השר לשירותי דת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מצטרף למחאתו של חברי חבר הכנסת יואב בן צור, שמשמש פה לכל אותם מיליוני יהודים וגם כאלה שאינם יהודים בארץ ובעולם שכואבים את חילול הקודש בכותל, שהוא המקום המקודש ביותר לעם ישראל מזה אלפי שנים, וכך יישאר, בעזרת השם, בקדושתו, עד לביאת גואל צדק ולבניית בית-המקדש במהרה בימינו.

דוד אזולאי: עצוב לראות שיש אנשים, קבוצה קטנה, קבוצה שולית, שהם מהרסים ומחריבים מבית, וכל מטרתם היא אחת: לקדם אג'נדה שלהם בכל מחיר תוך כדי רמיסת ערכי כל היהדות מאז ומעולם.

דוד אזולאי: אתם יודעים שהקבוצה הזאת מזכירה לי שכשמכניסים חופן אבנים לקופסת פח זה עושה רעש, צלצולים.

דוד אזולאי: אנשים שאין להם מה לשווק, וכל מה שהם מעוניינים לעשות זה רק לעשות צעקות על מנת לזכות בכותרות שאולי אולי יקבלו איזו הכרה.

דוד אזולאי: שימו לב במה הם עסוקים, והזכיר את זה כאן חברי יואב בן צור: פעם אחת – הם רוצים מניין של נשים, פעם שנייה – הם רוצים תפילין; רוצים ברכת כוהנות.

דוד אזולאי: ואחר כך מה הם עושים?

דוד אזולאי: ממש כמו גנב בלילה הם מנסים להבריח ספר תורה, היות שיש הוראה לא להכניס ספר תורה לכותל.

דוד אזולאי: בניגוד להוראות, הם בכל זאת ביקשו להכניס ספר תורה – לא נעים להגיד, ואני מתבייש להגיד את הדברים האלה, אבל זה כדי שהציבור ידע – לקחו ספר תורה ושמו אותו מתחת לחצאית.

דוד אזולאי: ספר תורה שעיני כל העולם נשואות לו, ספר תורה שהוא מקור חוכמתנו, ספר תורה שהוא כוחנו לעיני כל הגויים, ספר תורה המלווה אותנו אלפי דורות.

דוד אזולאי: מזלזלים בצורה כל כך בזויה ושפלה.

דוד אזולאי: ואלה אנשים שמתיימרים להגיד שהם רוצים להתפלל, רוצים ברכת כוהנים ועוד ועוד.

דוד אזולאי: ועכשיו, ברוב חוצפתם גם התכנסו ברחבת הכותל, בניגוד להוראות, וביקשו שוב פרובוקציה של תפילה.

דוד אזולאי: רבותי, שום דבר אין להם: לא תפילה ולא ברכת כוהנים.

דוד אזולאי: אני מבטיחכם נאמנה: ברגע שהם יזכו להכרה בארץ-ישראל – לא תראו אותם, לא יבואו להתפלל, לא נמצא אותם.

דוד אזולאי: הקבוצה הזאת מבקשת לעקור כל שורש יהודי המסור לנו מדורי-דורות בכל קהילה בעולם.

דוד אזולאי: מבקשים לחדש חידושים.

דוד אזולאי: ואם מישהו היה מעז לעשות את זה בדת אחרת – היה מורחק מזמן.

דוד אזולאי: דמיינו לעצמכם מישהו שהיה מעז להיכנס למסגד עם נעליים ומה היה קורה.

דוד אזולאי: למה אנחנו מביאים דוגמאות ממקום רחוק?

דוד אזולאי: לא מזמן, רק מרשים ליהודי להיכנס להר-הבית – דרך אגב, שלא יהיו אי-הבנות, אני לא מצדד בכניסה להר-הבית, זה בניגוד להלכה – אבל יהודי שנכנס להר-הבית לא יכול להתפלל בהר-הבית, זה בניגוד להוראות.

דוד אזולאי: יהודי שנכנס להר-הבית צריך לעמוד, וחס וחלילה אם הוא ימלמל בשפתיים תפילה.

דוד אזולאי: הוא עובר על החוק.

דוד אזולאי: יגרשו אותו משם מייד.

דוד אזולאי: כשמדובר בקודשים שלנו, אנחנו לארג'ים, מרשים לעצמנו, מאפשרים את זה.

דוד אזולאי: בכל אופן, מי שחושב לקיים את המצוות, לא זו הדרך.

דוד אזולאי: הכותל פתוח 24 שעות לכל אחד ואחד.

דוד אזולאי: גם ליהודים שמבקשים להיכנס לכותל – ייכנסו בדרך הנאותה, בתנאים שקיימים, אבל לא כל אחד יכול לקבוע לעצמו סדרי תפילה בתוך הכותל.

דוד אזולאי: יש סדרים, ויש רב המקום שהוא קובע את הסדרים איך מתפללים ואיפה מתפללים.

דוד אזולאי: כל עוד הדבר הזה קיים, וזה לא שונה, אף אחד לא ישנה את זה.

דוד אזולאי: אני קורא לאותם יהודים: שובו מדרככם הרעה.

דוד אזולאי: תכבדו את מורשת אבותינו שעליה כל כך הרבה יהודים מסרו את נפשם, במיוחד במקום הקדוש הזה, למרגלות הכותל, שהוא מקום של אחדות מאז שחררנו אותו בשנת 1967; אחד המקומות שמאחדים את עם ישראל, שאין בו מחלוקות וכולם מתפללים שם, כולם מגיעים לשם, עד שלאחרונה באה איזו קבוצה פרובוקטיבית שמנסה לערער את היסודות.

דוד אזולאי: אני רוצה לשתף אתכם, חברי חברי הכנסת, ואותך, חבר הכנסת בן צור: הייתה לי בעיה לדעת מי בעל-הבית, מי הסמכות, בכותל.

דוד אזולאי: פניתי ליועץ המשפטי לממשלה וביקשתי הנחיות, וקיבלתי תשובה חד-משמעית שאינה משתמעת לשני פנים: בעל-הבית של הכותל, שיכול לקבוע את הסדרים שם, זה רב הכותל.

דוד אזולאי: הוא הסמכות, ורק הוא יכול לשנות את הדברים.

דוד אזולאי: לכן כל מה שנעשה היום זה בניגוד לעמדתו ולדעתו של רב הכותל.

דוד אזולאי: כל עוד זה כך, אנחנו נמשיך לפעול, ואנחנו לא ניתן לאנשים שבאים לעשות פרובוקציה לקלקל ולפגוע בקדושתו של המקום הזה.

דוד אזולאי: היהדות היא לא תוכנית כבקשתך.

דוד אזולאי: אנחנו יכולים לראות מה קורה בדתות אחרות, מי שמסתובב ורואה, וזה בסדר – איש באמונתו יחיה.

דוד אזולאי: כל אחד מכבד את הדת שלו.

דוד אזולאי: לא יעלה הדעת שמישהו יבוא למקום של תפילה, אם של נוצרים, אם של מוסלמים, אם של דרוזים, למסגד; לא יעלה על הדעת שמישהו ייכנס לשם וינסה לקבוע לעצמו סדרים.

דוד אזולאי: דמיינו לעצמכם מה יקרה כשיהודי יבוא למכה ויחליט שם לפתוח ספר תורה ולהתפלל.

דוד אזולאי: נראה לך שהדבר הזה יכול לקרות בכלל?

דוד אזולאי: מישהו בכלל יכול להעלות על דעתו דבר כזה?

דוד אזולאי: פה באה קבוצת נשים שאומרים עליהן – וזו ההזדמנות להגיד את זה – "נשות הכותל" – תפסיקו עם המושג הזה.

דוד אזולאי: נשות הכותל הן נשים צדקניות, נשים שבאות להתפלל בכותל, נשים שבאות לבכות בדמעות ולהתפלל ולשפוך שיח לפני ה' יתברך.

דוד אזולאי: אלה נשות הכותל.

דוד אזולאי: אלה נשות הפרובוקציה, נשים שבאות רק להפריע – ולא לתת – למהלך התפילה במקום הקדוש הזה.

דוד אזולאי: לכן, אני מודה לך, חברי חבר הכנסת בן צור, על שהעלית את הנושא הזה – אומנם זה בסוף היום, אבל אמרתי, אני אשאר פה – וטוב עשית.

דוד אזולאי: אם אתה מסתפק בהודעה שלי, אני אודה לך, ואם תרצה לקיים דיון בוועדת הפנים או בכל ועדה שתרצה – – –

יואב בן צור: דיון בוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אנחנו נצביע על העברת ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': ארבעה תומכים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה מועברת לדיון בוועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: שאילתות.

בצלאל סמוטריץ': ראשון המשיבים, השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן, ישיב על שתי שאילתות.

בצלאל סמוטריץ': הראשונה, של חבר הכנסת אלעזר שטרן, שיקרא בבקשה את השאילתה שלו מן המקום.

בצלאל סמוטריץ': רק נמתין שנייה, שהשר יעלה לדוכן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, עמיתתי חברת הכנסת, אני רוצה רק לומר שמטרתה של השאילתה הזאת היא זירוז החזרתן של גופות חיילי צה"ל, חללי "צוק איתן", אורון שאול והדר גולדין, זכרם לברכה.

אלעזר שטרן: ברשותכם, אני בטוח שתצטרפו אלי לאיחולי החלמה לאביו של אורון, הרצל שאול, שמתמודד בימים אלה עם מחלה קשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: לפי פרסומים שונים, ומה שבדקתי, אסירים ביטחוניים זוכים לתנאים מפליגים, כגון ערוצי טלוויזיה רבים, יותר מ-200 מוצרים בקנטינה וביקורים ארוכים ומרובים, בזמן ש"חמאס" מחזיק בגופות לוחמי צה"ל.

אלעזר שטרן: שאלותי: 1.

אלעזר שטרן: האם נכונים הדברים?

אלעזר שטרן: 2.

אלעזר שטרן: אם כן – האם ומתי יבוטלו לפחות חלק מההטבות האלה, שאינן מחויבות לפי אמנות בין-לאומיות, לטובת הפעלת לחץ להחזרת גופות לוחמי צה"ל?

אלעזר שטרן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה, אדוני היושב-ראש, ואני קודם כול מבקש להודות לחבר הכנסת שטרן על השאילתה.

גלעד ארדן: אין ספק שכולנו מצטרפים גם לאיחולים שלו וגם לתפילות שלו להחזרתם, החזרת גופותיהם.

גלעד ארדן: מיומי הראשון במשרד אני עוסק – פוגש את המשפחות, מנסה לייצר חשיבה.

גלעד ארדן: יש כמובן גם נציגו של ראש הממשלה ליאור לוטן, ויש פעילות של ראש הממשלה עצמו, לייצר באמת חשיבה שתסייע להגדיל את הסיכוי למציאת, החזרת, גופותיהם.

גלעד ארדן: אז קודם כול, אני רוצה להדגיש שתנאי המחיה של האסירים הביטחוניים בהחלט נקבעים לפי הוראות הדין.

גלעד ארדן: זה נכון שבמהלך השנים – גם אני בעבר כעסתי על כך, ואף פעלתי לצמצם את התנאים של האסירים הביטחוניים.

גלעד ארדן: מה שראיתי אז שהם מקבלים – ועד היום מקבלים – זה ביקורי משפחות, רכישה בקנטינה, צפייה בכמה ערוצים.

ענת ברקו: 14 ערוצי טלוויזיה, אדוני השר.

גלעד ארדן: לא לא, את טועה, גברתי.

גלעד ארדן: זה הופחת.

ענת ברקו: אה.

ענת ברקו: כמה?

גלעד ארדן: במבצע "שובו אחים" זה הופחת לאסירי ה"חמאס" לשלושה ערוצים – –

ענת ברקו: וכל השאר?

גלעד ארדן: – – חלק מהם זה ערוצים שלא בטוח שזה פרס גדול לראות אותם, וכל הנושא, למשל, של לימודים אקדמיים, שזה אגדה שעדיין ממשיכה להיות – –

אלעזר שטרן: זה אנחנו יודעים – – –

גלעד ארדן: – – קיימת באוויר – דבר שבוטל כבר.

גלעד ארדן: גם בגרות זה דבר שבוטל, חוץ מאשר לקטינים, שאנחנו מחויבים לכך על-פי אמנת ז'נבה.

גלעד ארדן: אסירים ביטחוניים אינם זכאים לטלפונים, להתייחדות, לא לחופשות כמובן, לא תעסוקה, לא טיפול סוציאלי.

גלעד ארדן: לאסירי ה"חמאס" גם צומצמו הביקורים באופן משמעותי, הופחת מספר ערוצי הטלוויזיה והופחת סכום הרכישה בקנטינה.

גלעד ארדן: עם זאת, אני מסכים אתך שעדיין צריך לקיים בחינה, ואני מקיים את הבחינה הזאת.

גלעד ארדן: כבר קיימתי שני דיונים אצלי לראות עד כמה אפשר לצמצם.

גלעד ארדן: עוד פעם, אנחנו עושים את זה בתיאום עם ייעוץ משפטי, עם משרד המשפטים, אל מול מחויבויות על-פי הדין, והשאיפה היא, עוד פעם, לצמצם ככל האפשר.

גלעד ארדן: זהו.

גלעד ארדן: כמובן בשאילתה אתה לא ציינת שאתה שואל את זה בהקשר הרחב יותר, ובהקשר הרחב יותר אני חושב שזה תפקידו של ראש הממשלה להשיב בהקשר הזה, ולא תפקידי, ואני אומר בצער, עדיין לא הגענו לתוצאה המיוחלת, ועוד לא עשינו מספיק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שטרן בשאלה נוספת.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני השר.

אלעזר שטרן: אני גם מודה על התשובה; לצערי הרב, אני מכיר את הנתונים האלה.

אלעזר שטרן: כיוון שהזכרת את ראש הממשלה, אני מבקש לשאול, ואתה תחליט אם אתה רוצה לענות על זה או לא: בשנת 2009 הוקם צוות מקצועי לבחינת תנאי הכליאה.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, המסקנות לא פורסמו, והצוות הזה, כל המטרה שלו הייתה לבחון את תנאי הכליאה של המחבלים לעומת מה שאנחנו מחויבים לפי החוק הבין-לאומי.

גלעד ארדן: מתי זה היה?

אלעזר שטרן: 2009.

אלעזר שטרן: זה מזכיר לי שגם המלצות ועדת שמגר, שדנה אומנם לא בתנאי אסירים אבל במה אנחנו רוצים להקשות עליהם כדי להחזיר את גופות חללינו, וחלק מהמלצות ועדת שמגר הן מה מדינת ישראל תהיה מוכנה לשלם, וגם ההמלצות האלה לא פורסמו, אף שגם הן מכשיר, בעזרה לפחות, להחזיר – – –

בצלאל סמוטריץ': מה השאלה, חבר הכנסת שטרן?

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: ועכשיו השאלה, לתכלל את הכול יחד.

אלעזר שטרן: אנחנו שומעים שביום ראשון עומדים לחתום על חידוש היחסים או להודיע על חידוש היחסים עם טורקיה.

אלעזר שטרן: גם חידוש היחסים עם טורקיה – החזרת גופות הדר גולדין ואורון שאול הייתה אמורה להיות חלק מהעניין הזה.

אלעזר שטרן: ועכשיו אני שואל: אחרי שאלה התנאים, שאותם אנחנו לא מצליחים להוריד; אחרי שבאופן שיטתי ראש הממשלה או – ממשלת ישראל לא מפרסמת את המלצות הוועדה שהיא מקימה כדי לדון בדברים האלה; אחרי שממשלת ישראל אומרת למשפחות שבחידוש היחסים עם טורקיה החזרת גופות אורון והדר תהיה חלק מהעניין, מה אנחנו יכולים לומר למשפחות על ההתנהגות הכל-כך אצילית שלהן והכל-כך מכבדת את כולנו וגם את בניהן?

אלעזר שטרן: תודה.

גלעד ארדן: כיוון שאני לא מכיר את המסמך מ-2009, אני אבדוק קיומו של מסמך כזה, וכיוון שאני לא מודע לכך שזה מה שנאמר למשפחות, וכיוון שאני לא יודע איפה עומד המשא-ומתן עם הטורקים, יש לי קושי רב להשיב על שאלתך, והיא תיאלץ להישאר בחלל האוויר.

אלעזר שטרן: תעביר את זה לראש הממשלה.

גלעד ארדן: אני בשמחה אעביר את המסר.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אני מודה לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה נוספת לאדוני, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן: מטרד רעש בראשון-לציון.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, אני מתנצל, את תהיי מייד אחר כך.

ענת ברקו: לא, אני בסדר.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, העירייה בראשון-לציון מנסה למשוך צעירים ובליינים ולהחיות את הרחובות רוטשילד והרצל, ולפיכך, כמדיניות, היא האריכה את שעות הפעילות של מקומות הבילוי.

יעל כהן-פארן: לצד מטרדים רבים נוספים, סובלים התושבים כבר כחמש שנים ואף יותר גם מרעש.

יעל כהן-פארן: התושבים פנו למשטרה, פונים כל הזמן למשטרה, אבל לא חל כל שינוי.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: מדוע לא נאכפות תקנות הרעש?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: מה עושה המשטרה כדי להתמודד עם הפגיעה?

יעל כהן-פארן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר.

גלעד ארדן: אני מודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן על השאילתה.

גלעד ארדן: קודם כול, אני חייב לומר שביקרתי אישית בראשון, ונפגשתי גם עם העירייה וגם עם תחנת המשטרה ואנשיה, ושמענו ועסקנו רבות בעניין מטרדי הרעש.

גלעד ארדן: התחנה תקבל חיזוק משמעותי בשנה הקרובה בהקמת יחידת שיטור עירוני, שלמעשה ההתמקדות שלה היא בעבירות איכות חיים, בהן מטרדי רעש, אז אני מעריך בזהירות שבשנה הקרובה יהיה שיפור משמעותי באכיפה נגד מטרדי רעש.

גלעד ארדן: בכל מקרה, כבר היום – בשנת 2015 טיפלה תחנת ראשון ב-90,000 אירועי תגובה, מהם 3,814 אירועים בגין הקמת רעש מעסק וממקום ציבורי.

גלעד ארדן: הפעילות המשטרתית אשתקד הביאה לירידה של 18.5% באירועי הרעש בהשוואה לשנים קודמות.

גלעד ארדן: בתוכנית העבודה של 2016 הוגדרה הקמת רעש כנושא מרכזי לטיפול ונקבע יעד להפחתה ב-40% נוספים בתחום.

גלעד ארדן: התוכנית קובעת כי הטיפול באירועי הקמת הרעש ברחובות רוטשילד והרצל לא יועבר לפיקוח העירוני אלא יישאר בטיפול משטרתי.

גלעד ארדן: במסגרת זו ערך פיקוד התחנה פגישות הן עם נציגי התושבים והן עם בעלי העסקים לשם תיאום ציפיות והבהרת הגבולות שבהם נדרשים בתי-העסק לעמוד.

גלעד ארדן: מתחילת השנה הנוכחית מבצעת תחנת ראשון-לציון אכיפה בלתי מתפשרת באירועי הקמת רעש ברחובות אלה, בין השאר במתן אזהרות ודוחות לבעלי פאבים ומקומות בילוי, בהחרמת ציוד הגברה, בזימון בעלי עסקים לשיחות הבהרה בתחנה ועוד.

גלעד ארדן: בהתאם לתוכנית העבודה המחוזית הונחתה התחנה לפעול בנחישות להגברת האכיפה, למיצוי שותפויות עם הרשות המקומית ולביצוע פעולות ממוקדות בנושא.

גלעד ארדן: אציין כי באגף המבצעים במשטרה פועל מדור הגנת הסביבה שקציניו משמשים מנחים מקצועיים בתחום.

גלעד ארדן: לאחרונה הייתה הדרכה על-ידי נציג המדור בתחנות ראשון-לציון, ובה ניתנו דגשים לאופן הטיפול היעיל במטרדי הרעש השונים.

גלעד ארדן: ושוב, כפי שפתחתי ואמרתי, מאז שנכתבה התשובה הזאת גם ביקרתי אישית בראשון, לסכם את הקמת יחידת השיטור העירוני, ואני בטוח שבשנה הקרובה יהיה שיפור משמעותי מאוד בנושא הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יעל כהן-פארן: לא לא.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת פארן מבקשת – שאלה נוספת.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לציין שאני שומעת מתשובתך שנעשים מהלכים, וגם שמעתי לפני כן, אבל התושבים לא חשים שום שינוי, ועכשיו, בתקופת הקיץ, יש אפילו החרפה של שעות הפעילות.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שחוקי הרעש, שמגדירים שאחרי 23:00 צריך להיות שקט, למעט אם זה מקום סגור לחלוטין ואתה לא נשמע כלפי חוץ, צריכים להיות ברורים לכל אזרח, לכל תושב ולכל מפעיל של עסק במדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: עצם זה שפאבים מרשים לעצמם להיות עם רמקולים ברחובות גם ב-04:00 – זה המצב שם – אולי כשהמשטרה מגיעה הם בדיוק סוגרים כי הם רואים את האור הכחול.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שיש פה מקום לפעילות הרבה יותר משמעותית של המשטרה, ומתוחכמת.

יעל כהן-פארן: אני באמת פונה אליך – אני שמחה על הקמת היחידה הזאת, אבל אני חושבת שיש מקום לתגבר במיוחד בחודשי הקיץ.

יעל כהן-פארן: אני מקבלת המון פניות ציבור בנושאי רעש, גם במקומות אחרים בארץ.

יעל כהן-פארן: בעבר, כשחוקקו את חוק הרעש ותקנות הרעש, לא היו כל כך הרבה אמצעים לשים רמקולים מפוצצים בכל חצר בית וגג, והיום אנשים פשוט חוגגים.

יעל כהן-פארן: יש מקום לדעתי – ופה שאלתי: האם יש כוונה לעשות שינוי חקיקה, להבהיר את החוק, שהיום הוא לא מספיק ברור, לפעמים אפילו השוטרים לא יודעים שזה החוק – 23:00 – ולהבהיר את התקנות?

יעל כהן-פארן: לצאת עם שיטות אכיפה יותר ברורות ויותר דרקוניות, עד כמה שאפשר?

יעל כהן-פארן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

גלעד ארדן: קודם כול, כיוון שגברתי עסקה בעבר ועדיין עוסקת רבות בנושא הגנת הסביבה, וגם אני קשור לנושא, את ודאי זוכרת, וזה מתסכל אותי, ולכן הייתה לי מחשבה משותפת עם השר המתפטר אבי גבאי, אולי בכלל להעביר את המשטרה הירוקה מהמשרד להגנת הסביבה אל תחת כנפי משטרת ישראל.

גלעד ארדן: אני לא בטוח שהתוצאה המיטבית מושגת כיום, והבעיה, שתקנות הרעש – – –

יעל כהן-פארן: המשטרה הירוקה אחראית לרעש?

יעל כהן-פארן: לא.

גלעד ארדן: קודם כול, כל החקיקה בתחום הרעש היא תחת השר להגנת הסביבה – –

יעל כהן-פארן: אבל המשטרה הירוקה – – –

גלעד ארדן: רק שנייה.

גלעד ארדן: – – היא לא תחתי.

גלעד ארדן: בהקשר של אכיפה במטרדי רעש יש סמכות, כמו בתחומים אחרים, גם וגם.

גלעד ארדן: המשטרה הירוקה היא הרי לא משטרה בדיוק.

גלעד ארדן: אומנם ניתנו לה בסוף סמכויות סטטוטוריות, כאשר כיהנתי כשר, אבל אין לה כל הסמכויות המלאות של המשטרה הכחולה, ועדיין בתחומי דיני הגנת הסביבה, ובתוכם מטרדי רעש, יש לה סמכויות.

גלעד ארדן: זה נכון שמכיוון שמדובר במטרד ועבירה בהיקף מאוד מאוד רחב, והמשטרה הירוקה היא קטנה, אין ציפייה שהיא תיתן מענה בכל הרשויות המקומיות, והמודל הוא בעיקר מודל של המשטרה יחד – או לחוד – עם הפיקוח העירוני.

גלעד ארדן: שאלת אותי לגבי החקיקה וההבהרה.

גלעד ארדן: התשובה שלי הייתה בהקשר הזה, של קביעת הסטנדרטים החקיקתיים והטמעתם בציבור באחריות המשרד להגנת הסביבה.

גלעד ארדן: עם זאת, כיוון שאין שר, ואני לא בונה רבות על הפעילות, כרגע, של השר הנוכחי, בתחום הזה לפחות, קיימתי לאחרונה שני דיונים עם המשטרה על נושא מטרדי רעש, כיוון שיש לי זיקה חזקה לנושא, ואנחנו גם שוקלים להעלות קמפיין תקשורתי לקראת הקיץ.

גלעד ארדן: בכל מקרה, התחנות מקבלות הנחיות ברורות להדרכה ולעיסוק מול הציבור, אבל גם אי-אפשר להתעלם מכך שיש פה אחריות גם לרשויות המקומיות, לאכוף את זה, ולא להתעלם, גם אם זה לא נעים לאכוף על עסקים שהם תחתיך, אבל המשטרה הגדירה את הנושא הזה ב-40 רשויות – כי אנחנו עושים היום גם מין סקר ושאלון וכו' כדי להגדיר לכל תחנה מהן שלוש העבירות המרכזיות שעל-פיהן מפקד התחנה ייבחן בשנה הבאה – ומטרדי רעש נבחרו כאחת משלוש העבירות האלה ב-39 תחנות.

גלעד ארדן: אז זאת בהחלט עבירה משמעותית ומפריעה לציבור לא רק בראשון-לציון, אלא בעוד מקומות, ותהיה התמקדות בה באופן כללי, ובפרט בראשון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה שלישית ואחרונה לשר לביטחון הפנים, שאילתה מס' 326, של חברת הכנסת ענת ברקו: טיפול משטרת ישראל בנעדרים.

ענת ברקו: כבוד השר, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, במדינת ישראל יש כ-500 נעדרים, ומדי שנה מצטרפים לרשימה בממוצע 30 נעדרים, 30 בני-אדם.

ענת ברקו: הם יכולים להיות צעירים, הם יכולים להיות ילדים, הם יכולים להיות מוכרים למשטרה והם יכולים להיות תיירים, הם יכולים להיות אלמונים, המשותף הוא שלכולם יש – – –

בצלאל סמוטריץ': גברתי תקרא בבקשה מתוך השאילתה, כך התקנון.

ענת ברקו: יש אנשים שרצו אולי לפעמים לפתוח דף חדש – – – אבל לכולם יש בני משפחה שדואגים.

ענת ברקו: שאלותי: 1.

ענת ברקו: מה הוא המנגנון במשטרת ישראל לאיתור נעדרים?

ענת ברקו: 2.

ענת ברקו: כיצד מוודאים את מיצוי המאמצים לאתרם?

ענת ברקו: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר.

גלעד ארדן: תודה, חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו, באמת שאילתה חשובה.

גלעד ארדן: יצא לי לעסוק גם בנושא הזה מאז כניסתי לתפקיד.

גלעד ארדן: במשטרת ישראל נפתחים בממוצע 3,600 תיקי נעדרים מדי שנה.

גלעד ארדן: בשנת 2013, לדוגמה, הוכרזו 3,560 נעדרים; בשנת 2014 – 3,855 נעדרים; בשנת 2015 – 4,391 נעדרים.

גלעד ארדן: המשמעות היא יותר מעשרה תיקי נעדרים בממוצע ביום.

גלעד ארדן: נעדרים רבים מטופלים במסגרת יחידות הסיור ומאותרים כבר בשעות הראשונות לאחר דיווח של בני המשפחה, עוד בטרם הוגשה אפילו תלונה מסודרת.

גלעד ארדן: מדובר ללא ספק במספר גדול של נעדרים לטיפול, גם אם רובם מאותרים בטווח של 24 השעות הראשונות.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: משטרת ישראל פועלת לאיתור נעדרים בהתאם לפקודת המטה הארצי ולנהלים של אגפי החקירות והמבצעים, ומבצעת פעולות חקירה רבות ומגוונות לאיתור כל נעדר.

גלעד ארדן: בשנים האחרונות עודכנו הנהלים והותאמו לצרכים ולהתקדמות הטכנולוגית – כמובן כל יכולות הסיגינט והסייבר שמאוד משפרות את היכולת להתחקות אחר עקבותיו של נעדר.

גלעד ארדן: משימת איתור הנעדרים מוטלת על תחנות המשטרה הפרוסות בכיסוי ארצי.

גלעד ארדן: כפי שנמסר לי מהמשטרה, כאשר מתקבלת תלונה על נעדר, תחנת המשטרה החוקרת את ההיעדרות מפעילה אמצעים רבים העומדים לרשותה, ובכלל זה את כוח-האדם התחנתי, וכן כמובן כוחות סיוע ארציים המסוגלים לבצע חיפושים רגליים בהיקף רחב וממונעים באזור ההיעדרות ובאזורים הסמוכים, תוך שימוש באמצעים כגון פרשים, יחידות ג'יפים, כלבים, יחידות חילוץ או איתור, מסוקים, אמצעי איכון וכדומה.

גלעד ארדן: חשוב לציין שכחלק מהטיפול בתיקי נעדרים המשטרה נמצאת בקשר עם משפחת הנעדר באופן תדיר, הן כדי להתעדכן במידע שנמצא בידי המשפחה והן כדי לשתף ולהשאיר את המשפחה מעודכנת.

גלעד ארדן: מפכ"ל המשטרה הקודם קבע את נושא הטיפול בנעדרים כאחד הנושאים שיועברו – בשנה החולפת – בהדרכות לכלל שוטרי משטרת ישראל, במסגרת אימון יחידות המועבר במכללה הלאומית לשוטרים וכחלק מהתמקצעות השוטרים בתחום.

גלעד ארדן: כמו כן, במטה הארצי של המשטרה פועלת חוליית נעדרים, אשר תפקידה לבצע מעקב אחר תיקי הנעדרים באופן שוטף.

גלעד ארדן: 2.

גלעד ארדן: לסיום אומר שבעקבות פניות של משפחות אלי – וכינסתי דיון עם חבר הכנסת בן ראובן – ההתרשמות שלי הייתה שחוליית הנעדרים, שתפקידה לשמר את הקשר עם המשפחות, להותיר באיזה level גבוה את המודעות לנושא בתחנה או באזור, את העיסוק ואת ההפעלה של הכוחות ברמה המחוזית או הארצית, כדי להמשיך לגרום לכך שייעשו ניסיונות ומאמצים, גם אם עד כה בלי תוצאות, החוליה הזאת איננה מספיק גדולה.

גלעד ארדן: אני נתתי הנחיה, שלצערי לא קוימה עד עצם היום הזה, לתגבר אותה, וזה ייכנס לדיונים שלי עכשיו עם המשטרה על כל נושא התקציב וכוח-האדם לחודשים הקרובים, ובטח לשנת 2017, אבל זה נושא שבהחלט, מבחינת כוח-האדם שעוסק בו – אני לא אומר בכל מקום ומקום, כי ההסתכלות היא ארצית – ברמה המחוזית, או כמטה ארצי, כחוליה ארצית, צריך לקבל חיזוק בכוח-האדם שמתעסק בו וגם כמובן משמר את הקשר עם המשפחות.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת?

בצלאל סמוטריץ': בינתיים אתהה בקול רם איך זה שיש הנחיות של אדוני שאינן מקוימות.

בצלאל סמוטריץ': חשבתי שמשטרה זה גוף שמבצע פקודות, לא? של דרג מדיני.

גלעד ארדן: המשטרה היא גוף עצמאי.

גלעד ארדן: יש לזה יתרונות ויש לזה חסרונות.

בצלאל סמוטריץ': אבל בעניינים מינהליים היא גוף עצמאי?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל באמת.

בצלאל סמוטריץ': עניין מינהלי של תגבורי כוחות וכו' – אסור לך להתערב בחקירות עצמן, אבל התפקיד שלך מינהלי.

גלעד ארדן: לא אפתיע אותך – יום יבוא ותהיה שר, ותגלה שלא כל הנחיה ששר נותן מתבצעת, תאמין או לא.

ענת ברקו: אדוני השר, אולי באמת אתייחס.

ענת ברקו: אני קודם כול מודה לך על תשובתך המפורטת, אבל מה שקורה, כולנו מכירים את התמונות, בעיקר בארצות-הברית, על קרטונים של חלב, על אוטובוסים, עם דמויות של אנשים נעדרים.

ענת ברקו: לשמחתנו הרבה, התופעה לא רווחת במדינה שלנו באופן כזה.

ענת ברקו: עם זאת, אני בהחלט יודעת ומודעת לזה שלא שומרים על קשרים עם המשפחות.

ענת ברקו: זה לא דומה, למשל, כמובן להבדיל אלף אלפי הבדלות, לאופן שבו מטופלות המשפחות בצה"ל, שיש קשר לאורך שנים.

ענת ברקו: ואנחנו יודעים שהיו מקרים רבים, גם של נעדרים, גם על רקע פלילי, שכמובן התנכלו להם, וגם שלאחר שנים מצאו קצה חוט.

ענת ברקו: אבל אם היחידה הזאת לא מתפקדת, והחוליה הזאת גם לא משתמשת במיטב האמצעים כדי לגלות את אותם אנשים, והמשפחות חשות שלאחר הגל הראשון שהנושא בכותרות, כשהוא דועך, אין קשר, זה לא מעניין אף אחד, והן נותרות עם הכאב הבלתי-פוסק הזה לאורך כל חייהן, זו לא הדרך.

ענת ברקו: לכן הייתי רוצה שאולי תקבע לוח זמנים, גם להרחבת היחידה, וגם, אולי, להעמקת הקשר המקצועי, ואולי גם ללמוד ממה שעושים במקומות אחרים, שהתופעה בהם רווחת, ויש המשכיות לאורך שנים, כי יש מקומות שאפשר לפתור את הבעיה גם אם זה קורה לאחר עשר שנים.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

ענת ברקו: וגם, לא עלינו, אם הם לא נשארים בחיים, זה סוגר לפחות למשפחה את חוסר הוודאות, שהוא כל כך נורא.

ענת ברקו: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

גלעד ארדן: אני חייב, קודם כול, לומר, לטובת מי שצופה בנו גם – אני בטוח שאת מבינה זאת – שההבדל בין נעדרי צה"ל – –

ענת ברקו: אין מה להשוות.

גלעד ארדן: לא לא, בכל זאת נרחיב.

גלעד ארדן: – – לבין נעדרי המשטרה, הוא שמים וארץ.

גלעד ארדן: אני לא מתכוון, חס וחלילה, כמובן, אם יש נעדר על רקע פלילי, שלא בטובתו, אם מישהו, אני יודע, חטף אותו, או לקח אותו ממקומו, ודאי שהמשטרה – –

ענת ברקו: אדוני השר, יש ילדים – – –

גלעד ארדן: – – עושה ומתעדפת את זה ברמת הטיפול הגבוהה ביותר.

גלעד ארדן: נתתי לך – לא יודע למה הנחת שלא משתמשים; משתמשים בכל האמצעים שיש בידי המשטרה, מאמצעי איכון, דרך מסוקים, פרשים ומה שאת לא רוצה.

גלעד ארדן: לעומת זאת, יש הרבה מקרים מאוד מורכבים, וזה כמובן גם שונה בתכלית השינוי, מחיילי צה"ל שאנחנו שולחים למשימותיהם – –

ענת ברקו: זה ברור.

גלעד ארדן: – – וחס וחלילה מישהו לוקח אותם בשבי.

גלעד ארדן: שונה לחלוטין.

גלעד ארדן: מה שפה פחות פיתחנו זה את המקרים שבהם המשפחה אולי לא יודעת, אולי מעדיפה לא לדעת, שהאיש מיוזמתו גרם לכך שהוא "נעדר", משיקוליו הוא, כאלה ואחרים: מצב נפשי, יחסים משפחתיים וכן הלאה וכן הלאה.

גלעד ארדן: לפעמים זה גם מטיל מורכבות מיוחדת על המשטרה, גם אם היא בסוף יודעת את הנסיבות, מה ואיך לומר לאותה משפחה – והוצגו לי הרבה מאוד דילמות.

גלעד ארדן: זה יותר מורכב.

גלעד ארדן: אני יודע שפה, כפי שהיום כבר הסברתי, נורא קל להטיל כל הזמן רפש על המשטרה.

גלעד ארדן: אני בטוח שאף אחד מחברי הכנסת כמעט לא מבין עם איזה סיטואציות מורכבות המשטרה נדרשת להתמודד, להפגין רגישות, לתת מענה, לרצות את רצונם של – הרי היא נתקלת בסוף במצבים בקצה השרשרת, כשהמצב הוא הכי רע שיש, לא משנה אם זה חינוכי, רווחתי, ביטחוני וכן הלאה.

גלעד ארדן: ולכן, בדבר אחד הסכמתי אתך, שלגבי הקשר עם המשפחות, אנחנו צריכים לשפר ולשדרג את המצב.

גלעד ארדן: אני אקבע לוח זמנים.

גלעד ארדן: כבר ביקשתי אז גם להציג לי את אופן הטיפול בעולם, לדעתי כבר יש אצלי עבודה כזאת, ואשמח לדווח לך בעוד כמה שבועות על הטיפול בנושא.

ענת ברקו: אני מאוד מודה לך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתות לשר החינוך.

בצלאל סמוטריץ': ישיב עליהן בשמו סגן שר החינוך.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה ראשונה, מס' 233, של חברת הכנסת רויטל סויד – שאיננה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ענת ברקו, שאילתה מס' 366: שילוב מפקחים נוצרים באגף לחינוך ערבי במשרד החינוך.

מאיר פרוש: מה אני עושה עם זו של סויד?

בצלאל סמוטריץ': אם היא איננה – היא איננה, אדוני פטור.

מאיר פרוש: פטור בלי כלום אי-אפשר.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה רוצה, אתה יכול להעביר לה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא חייב.

מאיר פרוש: לא, לא מעבירים את זה.

מאיר פרוש: כן, גברתי, חברת הכנסת השואלת, בבקשה.

ענת ברקו: כן.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, כנסת נכבדה – –

מאיר פרוש: באסל גטאס גם לא נמצא?

בצלאל סמוטריץ': לא, זה מראש, זה היה בתיאום.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס – – –

ענת ברקו: – – צר לי שכל השאילתות שלי נפלו ביום אחד, אבל זה היה מזמן.

ענת ברקו: לאורך השנים צומצם ייצוגם של הנוצרים באגף לחינוך ערבי במשרד החינוך כמפקחים בתפקידי פיקוח וניהול.

ענת ברקו: נוסף על כך, גם משרות ההוראה צומצמו.

ענת ברקו: רצוני לשאול: האם אפשר לקבוע מפתח לייצוג הולם של נוצרים במקצועות החינוך וההוראה באגף?

ענת ברקו: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אתה תצטרך לסבול אותנו עוד קצת, חבר הכנסת ארדן.

מאיר פרוש: השאלה הראשונה – ויתרת על השאלה הראשונה?

ענת ברקו: – – –

בצלאל סמוטריץ': האם נכון הדבר?

מאיר פרוש: השאלה הראשונה היא: האם נכון הדבר?

ענת ברקו: כן, קודם כול – –

מאיר פרוש: האם נכון הדבר?

ענת ברקו: – – האם אפשר לקבוע מפתח לייצוג הולם, ולאורך השנים צומצם – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, השאלה הובנה.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר ישיב.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

ענת ברקו: תודה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת השואלת, קליטת עובדים במשרד החינוך, לרבות מפקחים, נעשית בהסתמך על שיקולים מקצועיים – אני מקריא מה שכתבו לי, והם אחראים, ואני אחראי למסור בדיוק מה שהם רצו לומר.

מאיר פרוש: קליטת עובדים במשרד החינוך, לרבות מפקחים, נעשית בהסתמך על שיקולים מקצועיים, פדגוגיים ואישיים גרידא, ללא הבדלי דת, גזע ומין.

מאיר פרוש: המשרד מעודד מועמדים בני העדה הנוצרית לגשת למכרזים, בדומה לשאר המועמדים ממגזרים אחרים.

ענת ברקו: – – –

מאיר פרוש: הקדמתי: הם אחראים למה שאני אמור לומר כאן, ואני אומר בדיוק מה שנאמר לי לומר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת ברקו, רוצה שאלת המשך?

ענת ברקו: כן, בהחלט.

בצלאל סמוטריץ': קבלי.

ענת ברקו: אדוני סגן השר, מה שקורה, אנחנו יודעים שהיום גם בבתי-ספר של הכנסיות יש יותר ויותר אוכלוסייה מוסלמית.

ענת ברקו: לצד השינוי באופי של ההתנהלות אנחנו רואים שאין ייצוג לחלוטין בהנהלת אגף החינוך הערבי.

ענת ברקו: ולצערי הרב – – –

מאיר פרוש: למי, לנוצרים או למוסלמים?

ענת ברקו: לנוצרים.

ענת ברקו: עכשיו, בהרבה מאוד מקרים הגישה היא – ערבים.

ענת ברקו: אבל יש קשר בהחלט לעניין הדתי גם, גוון מסוים, גם בעניין החינוך, הזרם החינוכי והמטרות, וגם באופן כללי בהתנהלות של סדר-היום של התלמידים.

ענת ברקו: אני אתן לך דוגמה, למשל – – –

בצלאל סמוטריץ': מה השאלה, חברת הכנסת ברקו?

בצלאל סמוטריץ': זה שאילתות עכשיו, זה לא נאומים.

ענת ברקו: אה, אוקיי.

בצלאל סמוטריץ': השאלה היא – האומנם?

ענת ברקו: רק עוד מילה אחת, ברשותך, אדוני היושב-ראש, בסדר?

ענת ברקו: אין ייצוג הולם, כי אחוז האוכלוסייה הנוצרית – בדרגי פיקוח ומדריכים.

ענת ברקו: ואז אנחנו רואים שיש גם חלוקה בין שיעורי הדת שהיא בלתי הולמת, גם כשמדובר – ואני קיבלתי את התלונות הללו כמובן מאנשי חינוך נוצרים.

ענת ברקו: והייתה גם בעיה בתחילת השנה, כפי שאתה יודע, ביחס לבתי-הספר הכנסייתיים, ולכן אני מבקשת התייחסות מיוחדת.

ענת ברקו: השורה התחתונה היא למנוע מצב של בליעת הזרם הנוצרי בתוך הזרם הערבי הכללי.

מאיר פרוש: ולא להבליע את האחרון בראשון.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר פרוש: אין לי לפני שום – חברת הכנסת ענת ברקו, ששאלה שאילתה נוספת – אין לי לפני שום טקסט מהמשרד לשאלות האלה.

מאיר פרוש: אם את – מאחר שאין לי טקסט, אז אני לא צמוד למה שהמשרד נתן לי לענות או לא נתן לענות, אז אני יכול לומר לך: אני מקבל תלונות מהרבה מגזרים על העובדה – לא בדיוק הדבר הזה, ובהנהלת המשרד ובהנהלת המחוז – תארי לך, אמרתי את זה כאן מעל לדוכן: מנהל המחוז לעדה המוסלמית הוא מוסלמי; לבדואים – יש בדואי שאחראי; לדרוזים ולצ'רקסים יש דרוזי וצ'רקסי; לממלכתי-דתי יש אדם – – –

ענת ברקו: לנוצרים גם?

מאיר פרוש: ולנוצרים יש גם.

מאיר פרוש: אבל יש מחוז חרדי עם יותר מ-400,000 ילד, ואת חושבת שהוא חרדי, מנהל המחוז?

מאיר פרוש: ממש לא.

מאיר פרוש: הוא לא.

מאיר פרוש: אז תארי לך, מחוז שלם, אז מה?

מאיר פרוש: אז החרדים בגלל זה הם – מה?

מאיר פרוש: הם מתווכחים; החרדים אומרים במפורש שהם רוצים שלא יפקחו אנשים שלא מותאמים לדרך החיים שלהם.

מאיר פרוש: יש להם טענות על המפקחים.

מאיר פרוש: אם נניח שיש ויכוח – אבל אני לא צמוד לטקסט של המשרד, אז אני אומר לך.

מאיר פרוש: אבל זה יעלה על הדעת שמחוז עם 407,000 תלמידים חרדים, והוא לא בדואי, הוא לא דרוזי, הוא לא צ'רקסי, הוא לא מוסלמי, אבל הוא גם לא – – –

ענת ברקו: אבל, אדוני סגן השר, אני מוכנה להכין שאילתה גם על הנושא הזה.

ענת ברקו: השאילתה שאני שאלתי כרגע היא על תלונה שקיבלתי.

מאיר פרוש: אני עניתי לך בלי שיש שאילתה.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שהשר יבדוק ויחזיר לך תשובה.

מירב בן ארי: – – –

מאיר פרוש: המשרד משתדל לחיות עם מה שהוא יכול במציאות שבה הוא נמצא.

מאיר פרוש: לא תמיד הוא מתאים את עצמו במהירות שהוא צריך להתאים את עצמו, אבל זו השאיפה.

מאיר פרוש: יש שאיפה שלמוסלמים יהיה של המוסלמים, לנוצרים של הנוצרים, לחרדים של החרדים.

מאיר פרוש: יש שאיפה כזו, לא הייתי אומר שאין שאיפה, אבל לא תמיד זה מגיע בדיוק ברגע שיש הבקשות האלה, אבל בסדר.

מאיר פרוש: המשרד משתדל להיות הוגן.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, מס' 407, של חברת הכנסת מירב בן ארי: סייעת שנייה בגן שבו 29 ילדים.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: סגן השר, אני כתבתי שאילתה קצרה וברורה, אני מקווה שהגעת עם התשובה.

מירב בן ארי: להורים בגן "מצילה" ברחוב בן-עזר שברמת-ורבר בפתח-תקווה נודע שהסייעת השנייה קיבלה הודעה שעליה לעזוב, מאחר שבגן יש רק 29 ילדים ולא 30.

מירב בן ארי: מאחר שמדובר בהבדל של ילד אחד מהמכסה ובהבדל משמעותי עבור הילדים, מה תעשה כדי לאפשר לסייעת לשוב לעבודתה, בעצם לא לפטר אותה?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת מירב בן ארי הציגה נושא מאוד מאוד מעניין, אבל הדברים והכללים הם גם מאוד ברורים: המשרד הגדיר באופן ברור את מסגרת העסקתן של סייעות בגני-ילדים.

מאיר פרוש: המשרד קבע שתינתן סייעת שנייה אך ורק בגנים שבהם מספר הילדים בגן הנו מ-30 ומעלה, גילאי שלוש-ארבע.

מאיר פרוש: המשרד גם מחויב להגדרות שהוא מתחייב אליהן בתחילת השנה ולאחידות הביצוע ברשויות המקומיות ובבעלויות החינוך בסוגיה זו.

מאיר פרוש: במקרים שבהם בראשית השנה היה צפי ל-30 תלמידים ומעלה גילאי שלוש-ארבע נערכה הרשות מראש להעסקת סייעת שנייה.

מאיר פרוש: יחד עם זאת, כאשר מספר הלומדים לא הגיע ל-30 גילאי שלוש-ארבע, איבד הגן את זכאותו לסייעת שנייה.

מאיר פרוש: כל הרשויות המקומיות התבקשו בראשית שנת הלימודים לעדכן את מצבות הלומדים בגני-הילדים, ובהתאם לכך להתאים את מספר הסייעות בגנים.

מאיר פרוש: באשר לגן "מצילה" בפתח-תקווה, מספר הילדים גילאי שלוש-ארבע עומד על 29 תלמידים לאורך כל השנה.

מאיר פרוש: אי-לכך לא זכאית הרשות להשתתפות המשרד בשכר סייעת שנייה בגין גן "מצילה".

מאיר פרוש: יצוין כי דיווח שהגיע לידי הפיקוח מדווח כי גן "מצילה" בפתח-תקווה מתפקד היטב.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לידיעה לומר: הרשויות המקומיות, יש להן אפשרות גם לפנות לוועדת חריגים במשרד, לרבות במקרה שבו נגרע ילד במהלך שנת הלימודים ויש רצון להמשיך ולהעסיק בגן סייעת שנייה.

מאיר פרוש: אז אני לא יודע אם אי-פעם ברגע מסוים או מתישהו היו בגן "מצילה" 30 תלמידים, ואולי זו עילה לוועדת חריגים, אבל אני מיידע, ואני אומר לך גם שיש ועדת חריגים במשרד, ואם תבוא פנייה, ולא בכדי אני אומר זאת כאן – אם תבוא פנייה, אז נברר.

מאיר פרוש: אני לא – אז ועדת חריגים תדון בזה.

מירב בן ארי: ועדת חריגים של משרד החינוך?

מאיר פרוש: כן, כן.

מאיר פרוש: הרשות יודעת שהיא יכולה להגיש.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת, חברת הכנסת בן ארי?

מירב בן ארי: לא.

בצלאל סמוטריץ': אם כך, אנחנו סיימנו.

מאיר פרוש: הייתי כל כך ברור.

מירב בן ארי: היית ברור וחד.

מאיר פרוש: אני חושב שאני סיימתי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים ברצות השם ביום שני, כ"א בסיוון התשע"ו, 27 ביוני 2016 בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.