ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 133, 2016-06-14 00:00

יצחק וקנין: אחר-הצהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: היום יום שלישי, ח' בסיוון התשע"ו, 14 ביוני 2016.

יצחק וקנין: כהרגלנו, אנחנו פותחים בנאומים בני דקה, אבל לפני כן – הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק יום העלייה, התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת: הצעת חוק הדגל, הסמל והמנון המדינה (תיקון מס' 7) (החמרת הענישה), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת נאוה בוקר וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיע

ירדנה מלר-הורוביץ: כם כי אתמול, ז' בסיוון התשע"ו, 13 ביוני 2016, הונחה על שולחן הכנסת, לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת, הצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון מס' 4) (איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה למזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יצחק וקנין: כל חברי הכנסת שמעוניינים יירשמו ברגע הזה בזה שילחצו על כפתור ההצבעה, ואנחנו נאפשר לחבר הכנסת – הפעלתי.

קריאה: לא, זה לא.

יצחק וקנין: לא?

יצחק וקנין: לא הופעל?

חיים ילין: לא, זה היה נראה כהימור.

חיים ילין: יום – – – כאילו.

יצחק וקנין: כן, כן, זה עובד עכשיו.

יצחק וקנין: חיים ילין, אני מאפשר לך.

יצחק וקנין: אתה ראשון.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

חיים ילין: האמת היא שאני שמח פעמיים להיות במקום ראשון.

חיים ילין: זה הישג בלתי רגיל.

אוסאמה סעדי: מה הפעם הראשונה?

חיים ילין: אני מתחיל לחשוש פה, אבל – – –

אוסאמה סעדי: מה הפעם הראשונה?

חיים ילין: פעם ראשונה שאני עולה בנאומי דקה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, היום אני הייתי במחאה של המתמחים, סטודנטים לווטרינריה – – –

יצחק וקנין: אתה יודע שיכול להיות שבאמת אתה בתקופה של מזל טוב.

יצחק וקנין: אתה גם הראשון בהצבעה פה, אז כנראה יש לך איזה – תנצל את – – –

חיים ילין: בדקה השנייה אני אדבר על התמכרויות להימורים, אבל לא עכשיו.

אוסאמה סעדי: אז אל תשלח לוטו היום.

חיים ילין: הייתי שם עם אנשים צעירים שבשנה שהם צריכים להתמחות לא מקבלים משכורת.

חיים ילין: הם עובדים 12 חודשים, עושים תורנויות בשישי, שבת, חגים; אין שום דבר מוסדר, ממומן, כולל שכר לימוד על חשבונם.

חיים ילין: איך הם יכולים לעשות את זה?

חיים ילין: אז אני מודיע לך, כבוד היושב-ראש, כך מאזנים את בית-החולים הווטרינרי, פשוט ככה מאזנים את התקציב – על-ידי זה שצעירים שמוכרחים לעשות את ההתמחות הזאת עושים אותה חינם, בלי אפשרות אפילו לקבל חופשה בשכר.

חיים ילין: אנחנו – יש פה כמה חברי כנסת שהיו שם היום ותמכו בהם – נקיים – דחוף – דיון בוועדת החינוך בנושא הזה.

חיים ילין: האוניברסיטה אינה לצד הסטודנטים, וכואב הלב – – –

יצחק וקנין: הבנתי שזה אוּשר כהצעה דחופה.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: ואני חייב להגיד לך משהו: לעבוד שישי-שבת – באמת אני אומר לך את זה עכשיו – על מה?

חיים ילין: מה צריך לעבוד שם?

חיים ילין: מה, זה בית-חולים?

חיים ילין: זה פיקוח נפש?

חיים ילין: ועכשיו תראו: זה וטרינריה, זה פיזיותרפיה, זה כולם; עושקים את התלמידים, את הסטודנטים הצעירים האלה.

חיים ילין: הם נותנים שנה למדינת ישראל, ומדינת ישראל מנצלת את זה עד תום.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: אתה גם בין המציעים שמחר יעלו את הנושא הזה.

יצחק וקנין: גם איציק שמולי, אני מבין, סמוטריץ, אחמד טיבי, מירב בן ארי, וגם אתה בתוכם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, עמותת "אזרחים למען הסביבה" פרסמה היום שהקמפיין של משרד הבריאות לתזונה נכונה פוסח על הערבים.

מסעוד גנאים: בין כל התוכניות לקידום תזונה נכונה ובריאה שמקדם המשרד בשנתיים האחרונות אין אפילו תוכנית אחת המיועדת לאוכלוסייה הערבית, ובדף הבית של אתר המשרד אין מידע בערבית על נזקי הסוכר, המלח והמזון המעובד.

מסעוד גנאים: גם האתר של התוכנית המרכזית "אפשריבריא" לא תורגם גם לערבית.

מסעוד גנאים: אז אנא, משרד הבריאות, גם אנחנו יש לנו סוכר, אפילו יותר מליהודים; סוכר, לא בבית – סוכר בגוף.

מסעוד גנאים: גם אנחנו יש לנו לחץ דם בגלל המלח.

מסעוד גנאים: אז גם אנחנו מעוניינים שתגידו לנו בערבית מה הנזקים של המלח ושל המזון המעובד.

מסעוד גנאים: תודה.

יצחק וקנין: מקובל עלינו.

יצחק וקנין: אתה צודק, אני חושב, לחלוטין.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת – אני ארשום אותך, חבר הכנסת באסל גטאס, אבל עכשיו אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אתה רוצה מאוחר, אז אם ככה – מיקי לוי אחריו.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אנחנו הזדעזענו כאן לפני שבוע מאמירות גזעניות שיוחסו – והן עדיין בבדיקה – לרמי סדן.

אלעזר שטרן: אנחנו קוראים היום על בית-הקברות ירקונים שבפתח-תקווה, על חלקה נפרדת ליוצאי חבר המדינות, ואפילו לא בודקים מי יהודי ומי לא יהודי, אלא באופן אוטומטי, אם יש לך שם – או אם באת מרוסיה, אתה נשלח לחלקה נפרדת.

אלעזר שטרן: אני חושב שיש בכך, בעיני לפחות, גזענות לא פחות חמורה.

אלעזר שטרן: אני חושב שמי שאחראי לדברים האלה – זה נע בין משרד הפנים למשרד הדתות, אבל בכל מקרה הכתובת הולכת למקום אחד.

אלעזר שטרן: גם משרד הפנים וגם משרד הדתות, אנחנו יודעים מי שולט בהם.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה כמי שרגיש, יחד אתך, אדוני היושב-ראש, ועם חברים אחרים, לנושא של גזענות.

אלעזר שטרן: אני חושב שקבורה אוטומטית של יוצאי חבר המדינות בחלקה נפרדת, יש בה גזענות.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, כשהדברים האלה מובלים על-ידי – איך אגיד את זה – אנשים המשויכים למגזר הדתי, יש בזה חילול השם והרחקה מהיהדות, וצר לי שעוד פעם הדברים האלה מוכוונים לבעלי התפקידים הדתיים שבעיר פתח-תקווה.

אלעזר שטרן: חבל.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבין ששר האוצר וחברי הממשלה הלכו לישון ומתעלמים לגמרי מהצמיחה השלילית וממשבר היצוא, אבל אני מבטיח לך, אדוני, שאני אמשיך ואעמוד כאן שבוע אחרי שבוע ואצעק עד שיתעוררו ויתחילו לטפל במשבר הכלכלי שאנחנו דוהרים לתוכו.

מיקי לוי: והשבוע הנתונים החדשים שפורסמו מסמרי שיער, פשוט כך; אין לי שום מילה אחרת: 7.4 מיליארד שקל – זה סכום הגירעון המסחרי בחודש מאי.

מיקי לוי: 7.4 מיליארד.

מיקי לוי: 16.5% של ירידה ביצוא במרס–מאי, 27.8% של ירידה ביצוא הסחורות בתעשיית הטכנולוגיה, 71% של ירידה ביצוא בענף הרכיבים והלוחות האלקטרוניים, ו-42.3% של ירידה ביצוא התרופות.

מיקי לוי: וזה נמשך ונמשך, חברי חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תודה.

מיקי לוי: אנחנו במשבר.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר.

מיקי לוי: תתעוררו, כי אנחנו דוהרים למיתון כלכלי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על תופעה שלילית, בעיקר ביישובים הערביים, וזה זיקוקי די-נור.

אחמד טיבי: זה גורם לפגיעות גופניות, בעיקר בילדים, ולכן אני רוצה לדבר בערבית, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני רוצה לדבר על תופעת הנפצים.

אחמד טיבי: תופעה זו שכיחה יותר בחודש רמדאן אבל היא נפוצה בייחוד בחגים, ולפעמים אנו עדים לה לאחר מועד פרסום תוצאות הבגרות וכיוצא בזה.

אחמד טיבי: אחמד חמאד הוא ילד מעכו.

אחמד טיבי: לפני כמה ימים הוא נפצע בידיו מכוויות קשות ועכשיו הוא שוכב בבית-חולים.

אחמד טיבי: אני יודע על מקרים של ילדים שאיבדו את עיניהם או שאצבעותיהם נקטעו.

אחמד טיבי: לא רק ילדים ניזוקים אלא גם הסובבים אותם לפעמים.

אחמד טיבי: אנו עדים לכך בהתקהלויות, בקטטות, בהטרדת הסטודנטים שלומדים לבחינות ובהטרדת האנשים השוהים במסגדים ובבתים.

אחמד טיבי: לפיכך אני פונה לאנשים ולהורים ודורש מהם: הפסיקו את השימוש בנפצים.

אחמד טיבי: הנפצים מזיקים בכל המובנים.

אחמד טיבי: עשו זאת כדי להבטיח את הבריאות של ילדיכם.

אחמד טיבי: )

יואל רזבוזוב: אני יכול ללכת?

יואל רזבוזוב: אני יכול ללכת?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: חבר'ה, לא להפריע לו.

יצחק וקנין: מה קרה לכם?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

אחמד טיבי: הסברתי בהתחלה שאני מדבר על תופעות של זיקוקים.

יצחק וקנין: האם זה רק בחתונות או באירועים של חגים?

יצחק וקנין: מה?

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: לפעמים, ברמדאן, לפעמים אחרי ארוחה מפסקת, יש יותר מאשר בימים רגילים, ובערב החג ובחגים זה עוד יותר.

אחמד טיבי: ולכן – אני אומר לך שאנשים נפגעו, אושפזו; עכשיו מאושפז ילד.

אחמד טיבי: ובהחלט, בהחלט, המשטרה פתחה בקמפיין.

אחמד טיבי: אני רוצה שהקמפיין הזה יהיה רחב יותר, נחוש יותר; להעניש את מי שמוכר את הזיקוקים לילדים.

אחמד טיבי: די עם התופעה הזאת.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: די לשימוש בזיקוקים.

אחמד טיבי: הזיקוקים גורמים נזק לילדים שלנו ולילדים של כולם והם תופעה מטרידה.

אחמד טיבי: )

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה, כבוד היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: בשבוע האחרון עלה לכותרות נושא החופים, בעקבות הצעת החוק לאפשר בנייה למגורים יחד עם בניית מלונות, שהובילה לעוד איום על החופים.

יעל כהן-פארן: לשמחתנו, ההצעה הזאת לא עלתה ביום שני; נראה עוד מה יעלה בגורלה.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה לספר לכם שהחופים שלנו במדינת ישראל, שלא נשאר מהם כל כך הרבה, מאוימים – מאוימים היו, מאוימים יהיו ולצערנו עודם, ושום דבר לא הולך להסיר מהם הרבה מאוד איומים.

יעל כהן-פארן: יש עשרות תוכניות על חופי מדינת ישראל, עשרות תוכניות, שאושרו עוד לפני עשרות שנים, לפני שהיה חוק החופים, לפני שהיה חוק החופים שהגביל את הבנייה על קו של 100 מטר והגביל מאוד בין 100 ל-300 מטר.

יעל כהן-פארן: זה חוק שנחקק כאן, בכנסת, ב-2004.

יעל כהן-פארן: בעצם היום, כל התוכניות שאושרו לפני החוק עדיין תקפות, ועם החוק החדש של המלונאות אנחנו נראה אותן גם קורמות עור וגידים, כי אם לא היה כלכלי להקים רק בית-מלון – יוציאו את כל התוכניות האלה שאושרו לפני הרבה מאוד שנים, ופתאום יקימו בתי-מלון עם הרבה מגורים.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכנסת למנוע את הצעת החוק הזאת.

יעל כהן-פארן: השר כחלון, שמנע את הבאתה ביום שני – אני מברכת אותו ואני קוראת לו להחריף את המאבק שלו באיומים על החופים.

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, בהנחיית משרד החינוך, חוקרים פרטיים יבלשו אחרי מנהלי בתי-ספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משרד החינוך שכר את שירותיה של חברת חוקרים פרטיים, שיחקרו, באמצעות מצלמות נסתרות ולא נסתרות, את מנהלי בתי-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התגובה של משרד החינוך מאוד מעניינת: משרד החינוך רוחש אמון מלא למנהלי בתי-הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא היה רוחש אמון, מה היה יכול לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה מעבר לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אקט מודיעיני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה, הוא הפך להיות שב"כ?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שב"כ עוקב אחרי מנהלי בתי-ספר, כמה ילדים הגיעו לבית-הספר וכמה לא, ומה הוא מדווח ומה לא מדווח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אקט שמחזיר אותנו הרבה שנים אחורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מזכיר לכבוד היושב-ראש, בשנים קודמות – ואני הייתי, כראש רשות, במכרז לבחירת מנהל בית-ספר – ישב איש השב"כ בוועדה במסווה של כוח-אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התפקיד הזה בוטל לאחרונה, אבל היום המעקב אחרי המנהלים זה בושה וזה אות קלון למשרד החינוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דבר ראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד דבר שאני חייב להעלות: שלשום נפצע מירי איש ברמלה, ועוד אחד בלוד; אתמול – ירי על בית ורכב של הסעה לילדה בת שמונה עם מוגבלות, בכפר-קאסם – שלא יכולה לזוז, היא על כיסא גלגלים; אתמול – שלושה פצועים בתל-שבע מירי; אתמול – שני פצועים בטירה וגם פצוע בג'דיידה–מכר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד מתי משטרת ישראל תשתוק ולא תאסוף את הנשק הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אלא אם כן מתכוונים שערבים ירצחו אחד את השני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ביום שישי שעבר, אדוני היושב-ראש, סמוך למקום ליד נבלוס, בשכם, ירו חיילי צה"ל בחסן אל-קאדי, בן 22, מהכפר עוורתא, בטענה שניסה לדקור חיילים.

אוסאמה סעדי: חסן נורה בשלושה קליעים, נפצע ברגלו, בגבו ובבטנו, והוא הופנה לבית-החולים בילינסון בפתח-תקווה.

אוסאמה סעדי: עכשיו הוא מאושפז שם, בבית-החולים בילינסון, ומונעים מהמשפחה שלו ומההורים שלו לבקר אותו.

אוסאמה סעדי: אנחנו ביקשנו לבקר אותו, ויש שמירה של חיילים ליד מיטתו בבית-החולים בילינסון.

אוסאמה סעדי: זה נשמע אולי רגיל, שגרתי, אלמלא העובדה, אדוני היושב-ראש, שחסן הוא לוקה בשכלו, לא שפוי, וכל האזור מכיר אותו.

אוסאמה סעדי: אפילו החיילים, המחלקה שהייתה שם במשך חודשים, הכירו אותו והתייחסו אליו כאל לא שפוי.

אוסאמה סעדי: כשהחליפו מחלקה והגיעה מחלקה אחרת, כוח אחר, פלוגה אחרת, לא הכירו אותו, ואז, כשהוא התקרב למחסום, המטירו עליו קליעים.

אוסאמה סעדי: עכשיו הוא שוכב בבית-החולים בילינסון וצעקותיו נשמעות בכל בית-החולים.

אוסאמה סעדי: אנחנו הגשנו שאילתה לשר הביטחון סביב הנושא הזה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים קודם כול, אדוני, מבחינה אנושית, להתיר למשפחתו לבקר אותו על מנת להיות לידו, ודבר שני – לשחרר אותו לאלתר.

אוסאמה סעדי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת חמד עמאר, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בכנסת התשע-עשרה הגענו להסכם עם משרד האוצר, מינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון על הנחה של 90% בחלקות לחיילים משוחררים דרוזים, גם במחיר של הקרקע וגם בפיתוח.

חמד עמאר: זה נתן הרבה תקווה להרבה צעירים, שעכשיו הם יכולים לרכוש קרקע לבנייה ממינהל מקרקעי ישראל.

חמד עמאר: אבל אני אספר לכם: הממשלה ומשרד האוצר – מה עשו עכשיו, אחרי שזה אושר להנחה על-ידי הממשלה הקודמת וגם על-ידי הממשלה הנוכחית?

חמד עמאר: תרגיל מתוחכם, מאוד מתוחכם, של האוצר: החלקות היו מחולקות לשתי יחידות דיור; כל חייל משוחרר יכול היה לקנות יחידת דיור אחת, ובמחיר שהיה, הצלחנו להשיג את המחיר של 90%.

חמד עמאר: בא האוצר ובא מינהל מקרקעי ישראל וחילק את אותה חלקה לארבע יחידות דיור.

חמד עמאר: ברגע שהוא חילק את זה לארבע יחידות דיור, הוא אמר: ביחידה הראשונה שאתה קונה אתה מקבל 90% הנחה, אבל אני מחייב אותך לקנות את יחידת הדיור שמעליך.

חמד עמאר: אם אתה לא קונה את יחידת הדיור שמעליך אתה לא יכול לבנות, ואתה לא יכול לקנות יחידת דיור אחת.

חמד עמאר: ואז, אותו חייל, בשביל לקנות את יחידת הדיור שמעליו, צריך לשלם מחיר מלא על יחידת הדיור השנייה.

חמד עמאר: יצא מצב שבמקום שנוזיל את זה ב-90% – – –

יצחק וקנין: תודה.

חמד עמאר: תרגיל מתוחכם של האוצר, מבית היוצר של נערי האוצר, ושל משרד האוצר ושל מינהל מקרקעי ישראל.

חמד עמאר: ההנחה נעלמה.

חמד עמאר: אני פונה לשר האוצר: אם אתם רוצים לתת הנחה של 90% – לתת את ההנחה על יחידת דיור, כמו שהיה קודם.

חמד עמאר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני ימים אחדים בג"ץ קבע שוב כי רק הרבנות הראשית מוסמכת להעניק תעודות השגחה המעידות על כשרות של מטבחים ובתי-עסק.

נחמן שי: זה היה לכאורה – סוף הדיון המשפטי בעניין אבל לא סוף הדיון הציבורי.

נחמן שי: הסוגיה הזאת חייבת להידון בצורה יותר עמוקה; גם העובדה שרק מערכת כשרות אחת קיימת ואין בלתה, שזה דבר חמור בפני עצמו, אבל יתרה מזאת, הדרך שבה הכשרות נשמרת ונאכפת, הפיקוח וכל ההיבטים השליליים שנלווים אליה.

נחמן שי: אני רוצה לצטט פה דווקא מאותו שופט עליון, השופט העליון נעם סולברג, שהוא שהכריע בסופו של דבר; הוא אומר כך: "פסק-דין זה לא נועד לתת גושפנקה למערך הכשרות הקיים, אין להבין מדברי כאילו דווקא זהו המנגנון הנכון והראוי".

נחמן שי: הוא אומר כך – ואני חושב שכל אחד שמכיר את המושג הזה, רבנות, צריך לדעת: "בתוך עמי אנוכי יושב", הוא אומר, "כדי לדעת כמה גדול הקלקול במערך הכשרות הקיים: משגיחים שאינם באים לבית-האוכל אלא למספר דקות בודדות בכל שבוע ודורשים תשלום ב'שחור'; מהם חסרים את הידע ההלכתי הנדרש ומבצעים את עבודתם כלאחר יד וכיוצא באלה מרעין בישין.

נחמן שי: עד כדי כך – – – הדברים, ששומעים אנו על רבנים שאינם סומכים על הכשרות שהם עצמם נותנים".

נחמן שי: דברים כאלה לא יכולים להישאר בלי דיון ציבורי ואולי המשך במערכת המשפטית.

נחמן שי: גם מי שרוצה – ואני מכבד כשרות ומכבד שמירת כשרות; הנושא הזה חייב לעמוד על סדר-יומנו הציבורי ועל סדר-יומה של הכנסת.

נחמן שי: אני אעשה את זה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ביום ראשון עלתה – ביום שני, סליחה, ביום ראשון היה חג.

מירב בן ארי: אני שמחה שגם השר חיים כץ יושב פה, שר הרווחה.

מירב בן ארי: ביום שני עלתה הצעת חוק שלי.

מירב בן ארי: בערך משנות ה-70 מדברים שצריך להחליף – ובאמת הבאנו הצעת חוק בתמיכה של שר הרווחה – להחליף את השם "מפגר" ב"בעל מוגבלות שכלית התפתחותית".

מירב בן ארי: הצעה חשובה.

מירב בן ארי: רק, ממש בפברואר 2016 אמר שופט בית-משפט השלום בתל-אביב: איך המחוקק משאיר את המילה הפוגענית – – –

חיים כץ: אבל זה נשאר בפועל.

מירב בן ארי: מילה פוגענית.

מירב בן ארי: לא משנה, לשנות את החוק.

חיים כץ: – – –

מירב בן ארי: אני לא רוצה לדבר אתך על זה, אני רוצה לדבר אתך על משהו אחר שהיה אתמול, בעקבות זה.

חיים כץ: מה היה?

מירב בן ארי: אתמול הייתה תוכנית ב"גלי צה"ל" שנקראת "המילה האחרונה".

חיים כץ: באיזו שעה זה?

מירב בן ארי: ב-17:30.

מירב בן ארי: אני שמעתי רק את ההקלטה, לא שמעתי את כל התוכנית – אני שמחה שאתה מקשיב.

מירב בן ארי: אמרה שם שדרנית בשם עירית לינור – לא משנה, היא אמרה עלי דברים נוראיים, זה לא משנה.

מירב בן ארי: מה שקשור אלי, כבר כתבתי עליה בעמוד הפייסבוק שלי.

מירב בן ארי: אבל, אני רוצה לדבר – – –

חיים כץ: למה לא?

מירב בן ארי: כי עלי זה פחות חשוב.

מירב בן ארי: אני, מה שהפריע לי – – –

אורן אסף חזן: – – –

מירב בן ארי: לא, עזוב, זה, כבר כתבתי מספיק בעמוד שלי.

יצחק וקנין: חברים, לא להפריע לה.

יצחק וקנין: אורן.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם – כי אין לי הרבה זמן ואני מתייחסת גם לדברים שנאמרים, אבל חשוב לי שגם השר ישמע את זה.

מירב בן ארי: היא דיברה על זה שהמחוקק לא יגיד לה איך לדבר אל אנשים ושהיא לא צריכה מים וסבון לשטוף את הפה כדי לדעת איך לדבר עם אנשים בעלי מוגבלות שכלית התפתחותית.

מירב בן ארי: אז אני רוצה לומר לה – אני גם אמרתי את מה שאני חושבת, באמת לא באופן אישי: כן, אם יש כאן קבוצה במדינת ישראל שהמחוקק ממשיך לקרוא לה בשם שהוא מילת גנאי, אז כן, אנחנו, כמחוקק, יש לנו אחריות להחליף את המילה הזו בחוק.

יצחק וקנין: תודה.

מירב בן ארי: ועם כל הכבוד לה, בדיוק בשביל זה אנחנו נמצאים כאן – –

חיים כץ: מירב, החוק שלך – – –

יצחק וקנין: תודה.

מירב בן ארי: – – ולא צריך מים וסבון, צריך קצת רגישות.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואחריו – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת בר איננו; אם הוא לא יהיה – חבר הכנסת באסל גטאס.

חיים כץ: – – –

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים, רציתי לעמוד פה ולשתף אתכם בביקור שהיה לי באוניברסיטה העברית אצל הסטודנטים לווטרינריה.

אורן אסף חזן: שם אנחנו שוב מגלים שכשנושא רחוק מהעין אפשר לעשות בו ניצול ממשי, וכך מנצלים באמת סטודנטים.

אורן אסף חזן: דיבר על כך חיים ילין, ואנחנו נלווה את הנושא הזה עד שנגמור את הפארסה הזו.

אורן אסף חזן: אבל בחרתי לדבר על משהו אחר.

אורן אסף חזן: אנחנו למדים – לפחות אני מסתכל על כך בשנה האחרונה – שאין ממש ערך לכנסת ולחבריה, להחלטות שמתקבלות בוועדות.

אורן אסף חזן: בסופו של יום הגופים הפרטיים, הטייקונים, החברות עושות מה שהן רוצות ולא רלוונטי מה אנחנו בוחרים להגיד, בעד או נגד.

אורן אסף חזן: אבל, היום אנחנו מגלים שגם בית-המשפט הפך להיות לא רלוונטי.

אורן אסף חזן: בית-המשפט קבע ופסק שהפרסומות הפוגעניות, שמייצרות שיימינג של ממש לציבור שלם של סוכני ביטוח, ייפסקו, ולמרות החלטת בית-המשפט ממשיכות חברות הביטוח לפרסם פרסומות פוגעניות, בצורה דורסנית, גם נגד החלטת בתי-המשפט וגם נגד גוף שלם.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו בכנסת ישראל ניקח אחריות על הדברים האלה וניתן גיבוי, בראש ובראשונה לכנסת, שעומדת בראש מעיינינו, לציבור בישראל, אבל גם לבתי-המשפט, שאנחנו בוחרים חדשות לבקרים לבקר אותם.

אורן אסף חזן: במקום הזה, שבו אלה שמרגישים עצמם מעל הציבור, מעל כולם, שמים רגל לדרוס – אנחנו נדרוס אותם בחזרה.

אורן אסף חזן: אני קורא לחברות הביטוח לכבד את הכנסת, לכבד את הציבור, לכבד את בתי-המשפט, ואם לא – הן ימצאו אותנו בראש ובראשונה כנגדן.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אנחנו למודי ניסיון, מר, עם הכיבוש הישראלי.

באסל גטאס: חשבתי שראינו הכול, כל העוולות האפשרויות, כל דריסה אפשרית של זכויות אדם, עד שגיליתי שעוד לא ראינו הכול.

באסל גטאס: בילאל קאיד הוא אסיר פלסטיני, כלוא מזה 15 שנים.

באסל גטאס: הגיע השבוע, יום שני, יום שחרורו, והוא חיכה בשעות ובשניות למועד זה בשביל שישתחרר ויראה את אמו ואת משפחתו.

באסל גטאס: ביום השחרור המיועד לוקחים אותו כוחות הביטחון לבית-משפט ב"עופר", ולתומו הוא חושב שזה חלק מתהליך השחרור.

באסל גטאס: הוא מגלה שמוציאים לו צו מעצר מינהלי לעוד שישה חודשים.

באסל גטאס: לא הספיקו להם 15 השנים – – –

אורן אסף חזן: באסל, מי מכתיב לך, מי מכתיב לך מה להגיד?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: – – –

יצחק וקנין: לא – – –

באסל גטאס: מישהו שכבר שבור, סיים את תקופת מאסרו – –

אורן אסף חזן: הציבור, שיבין פשוט – – –

יצחק וקנין: הוא לא הפריע לך, אל תפריע לו.

באסל גטאס: – – ריבונו של עולם, איזו זכות מוסרית, איזו זכות חוקית?

באסל גטאס: איזה כיבוש אכזרי זה שלוקחים, ועוד חצי שנה לאותו אסיר?

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

באסל גטאס: אני קורא מכאן לשחרר מייד את בילאל קאיד ולהחזיר אותו לחיק משפחתו.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג, ואחריה – דב חנין.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין את אחד משלושת הימים המיוחדים שמתקיימים היום בכנסת.

תמר זנדברג: דווקא כיושבת-ראש הוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, אני, בוועדות שלי ובדיונים, ציינתי היום את היום הבין-לאומי ללא עישון ואת יום המאבק בהתמכרויות להימורים, אבל אני רוצה לנצל את הבמה הזאת לנצל את היום השלישי, וזה יום – החכם היומי, ביוזמת "כל ישראל חברים" וחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, דווקא על רקע אמירות גזעניות נגד מזרחים שנשמעו ממקורבים לראש הממשלה ובכירים פוטנציאליים בשוק התקשורת בזמן האחרון.

תמר זנדברג: אני חושבת שהיום הזה, שחוגג את תרבות יהדות המזרח כאן בכנסת, היה מאוד מרגש, חשוב ומיוחד.

תמר זנדברג: לי הייתה גאווה מיוחדת לבחור במשפט של החכם אברהם דוד שלם, שדיבר על צדק ושוויון ועל איסור אפליה מטעמי דת, גזע ומין.

תמר זנדברג: והתרגשתי במיוחד לגלות שהחכם אברהם דוד שלם הוא סבא של החתן של איש משמר הכנסת אפרים מנחם, שגם חיתן את בתו עם הנכד, והוא ראה את השם של החכם שבחרתי בו בתערוכה שהוצגה כאן בכנסת ומאוד מאוד התרגש.

תמר זנדברג: אז זו הזדמנות בשבילי לציין גם את היום הזה, את היוזמה החשובה, וגם את הקשר האישי לאחד מאנשי הכנסת כאן.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: ושוב – –

יצחק וקנין: תודה.

תמר זנדברג: – – כבוד גם ליעקב מרגי וגם ל"כל ישראל חברים".

תמר זנדברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, בדיוק לפני שנה התרחשה ברחובות הערים שלנו, וקודם כול ברחובות תל-אביב, מחאה אדירה של יוצאי אתיופיה, שיצאו בהמוניהם להפגין נגד יחס המשטרה, יחס הרשויות, יחס המערכת, ההשפלות, הפגיעות שהם סובלים מהן לאורך שנים בישראל.

דב חנין: עברה שנה מאז המחאה הזאת, והשאלה הגדולה: מה השתנה?

דב חנין: האם השתנה?

דב חנין: מה השתנה?

דב חנין: בנושאים האלה, אדוני היושב-ראש, אנחנו נקיים מחר בשעה 14:30 כנס גדול בכנסת, בהשתתפות האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה ובהשתתפות פעילות ופעילים מהקהילה של יוצאי אתיופיה בישראל, וכמובן גם נציגים מהרשויות השונות, כדי לבחון ביחד את השאלה: האם המחאה הובילה לשינוי?

דב חנין: ואם היא לא הובילה לשינוי, מה צריך עוד להיעשות כדי ששינוי כזה אכן יקרה?

דב חנין: אני מנצל את ההזדמנות כדי להזמין את כל חברי וחברות הכנסת שנמצאים כאן להגיע לכינוס שייערך מחר בצהריים, בשעה 14:30.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יש מישהו מחברי הכנסת?

יצחק וקנין: אתה נרשמת?

יצחק וקנין: טוב, אבל אני אאפשר לך דקה.

יצחק וקנין: זה לא מופיע לי ברישום פה.

מיכאל אורן: – – –

יצחק וקנין: אבל זה לא מופיע לי ברישום.

יצחק וקנין: בכל מקרה, אתה רואה שאני לא מדלג עליך.

מיכאל אורן: תודה, אדוני, תודה, אדוני.

מיכאל אורן: לאחרונה, בתוקף תפקידי כיושב-ראש ועדת משנה ליחסי החוץ של מדינת ישראל, צוין יום השנה לרעידת האדמה הנוראית בנפאל, שגבתה מחיר אנושי גדול מאוד – עשרות-אלפי אנשים נהרגו ונפצעו.

מיכאל אורן: כאמור, ישראל, צה"ל, משרד הבריאות, משרד הביטחון ועשרות ארגונים של מתנדבים ישראלים הגיעו למקום, היו ראשונים על הקרקע, עם בית-חולים שדה, נייד, שהשארנו שם.

מיכאל אורן: זה היה דבר מאוד מעורר השראה, ומעורר כבוד למדינת ישראל ברחבי העולם.

מיכאל אורן: אני אישית ביקרתי בנפאל אחר כך, הגעתי למקומות נידחים ביותר, וראיתי צוותים ישראליים שבונים בתים למרגלות ההימלאיה לנפאלים שאיבדו את קורת הגג שלהם.

מיכאל אורן: ישראל ידועה בעולם כמי שמסייעת לאוכלוסיות ומדינות שהן נפגעות אסונות טבע, החל מהאיטי לפני שש שנים, הפיליפינים, יפן וכו' – באמת פעילות ראויה לשבח.

מיכאל אורן: אבל במסגרת הדיון זו הייתה הפעם הראשונה שישבו ביחד באותו חדר כל הגורמים שמטפלים בזה – משרד הביטחון, משרד הבריאות, צה"ל, כל הארגונים של המתנדבים והאוצר – והסתבר שאין תיאום בין כולם, ויש כל מיני מחדלים.

מיכאל אורן: במקרה אחד, של נפאל, יצא מטוס סיוע של "אל על" – –

יצחק וקנין: נא לשמור על השקט בצד הימני שלי.

מיכאל אורן: – – כביכול לסייע לנפאל, אבל הוא יצא ריק, משום שכל הארגונים וכל המשרדים שנגעו בדבר, שהיו מעורבים בדבר, לא הגיעו להסכמה.

מיכאל אורן: אז קודם כול, הוועדה הטילה על כל הגורמים האלה להקים גוף מתכלל בפעם הראשונה.

מיכאל אורן: אני רואה בזה פעילות הכי חשובה למדיניות החוץ שלנו.

מיכאל אורן: מדובר על התגלמותו של הרעיון הציוני, של הרעיון של המדינה היהודית, של שאיפתנו להיות אור לגויים.

יצחק וקנין: תודה.

מיכאל אורן: באמת – מוצדק וראוי.

מיכאל אורן: תודה.

יצחק וקנין: זה פיצוי על שלא נרשמת.

יצחק וקנין: נתתי לך אפילו דקה יותר.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מייקל אורן.

יצחק וקנין: ציון יום המאבק בהתמכרויות להימורים

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: ציון יום המאבק בהתמכרויות להימורים, הצעות לסדר-היום מס' 3889, 3801, 3895, 3904, 3907, 3908 ו-3917.

יצחק וקנין: כמה חברי כנסת הגישו הצעה דחופה לסדר-היום: מרב מיכאלי, מיקי לוי, אורן אסף חזן, יגאל גואטה, רועי פולקמן, מיכל רוזין, אורי מקלב, דב חנין.

יצחק וקנין: אני אפתח בכמה מילים לגבי הנושא הזה, ומייד אחרי כן נתחיל ונאפשר לחברי הכנסת שהגישו את ההצעות הדחופות לדבר מעל הדוכן.

יצחק וקנין: אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד לציון המאבק בהתמכרויות להימורים.

יצחק וקנין: עבור רבים הימור הוא אולי איננו יותר ממילה נרדפת לניחוש, או לכל היותר משחק חביב, אקראי ולא מזיק, אבל עבור אחרים – והם, לצערנו, אינם מעטים – מדובר בתסמונת סבוכה של הימור כפייתי, פתולוגי, הפרעה של ממש המאובחנת פסיכולוגית.

יצחק וקנין: מדובר בהימורים תכופים השולטים בחיי המהמר עד כדי פגיעה בכל תחומי חייו: בחברה, במשפחה ובתעסוקה.

יצחק וקנין: המהמרים הללו נמצאים בסיכון גבוה של הסתבכות בחובות, וכפועל יוצא מכך הם תחת פיתוי גדול לעבור על החוק ולהסתבך בפלילים כדי לכסות את חובותיהם בכל מחיר, ואז להמשיך להמר, וחוזר חלילה.

יצחק וקנין: לעתים קרובות זהו בור ללא תחתית, דרך כמעט ללא מוצא.

יצחק וקנין: אחד ההיבטים הבולטים של תופעה זו קיבל לאחרונה חשיפה ציבורית עם החלטת משרד האוצר לאמץ את המלצות הוועדה שבחנה את הנושא ולאסור את השימוש במה שמכונה מכונות מזל שהפעיל מפעל הפיס במתחמים בבתי-עסק.

יצחק וקנין: בשנים האחרונות גדלה משמעותית הכנסת מפעל הפיס ממכונות הימורים אלו הודות להתרחבות השימוש בהן.

יצחק וקנין: החלטה זו – הכרה בנזקים הרבים שהשימוש הגורף במכונות גורם למשתמשים המתמכרים להן, רובם נמנים עם השכבות החלשות, והם מעוטי יכולת.

יצחק וקנין: על-פי עדויות ופרסומים שונים, המהמרים משקיעים בכך סכומי עתק, שכמובן אינם בידם.

יצחק וקנין: השימוש במכונות אלו גרם לרבים מהמשתמשים להידרדרות נוספת וקשה, ולמעשה הכניס רבים לסחרור, ומהרשת שנטוותה כבר היה קשה מאוד להיחלץ.

יצחק וקנין: וזוהי, כמובן, רק דוגמה אחת.

יצחק וקנין: למרות הניצנים הללו של מאבק, המלחמה בתופעה נמצאת רק בחיתוליה.

יצחק וקנין: ההימורים לסוגיהם הם נזק חברתי וכלכלי ממדרגה ראשונה, וטוב שאנחנו מפנים היום תשומת לב ציבורית כאן, מעל במה חשובה זו, כדי לסייע במיגורה.

יצחק וקנין: זוהי תופעה חברתית הראויה מאין כמוה לא רק לדיון ציבורי, אלא לשילוב ידיים על מנת למגר אותה, או לכל הפחות – להתחיל בצמצומה ובפתרונה.

יצחק וקנין: תודה ליוזמי הדיון החשוב.

יצחק וקנין: שוב, תודה.

יצחק וקנין: אני באמת חושב שהדיון הזה הוא דיון שצריכים לתת עליו את הדעת, אנחנו כמחוקקים ונבחרי ציבור.

יצחק וקנין: אי-אפשר להשאיר את הדבר הזה כפי שזה, שזה נפרץ לכל עבר.

יצחק וקנין: עשרות משפחות שאני מכיר מידרדרות לתוך המעגל הסוחף הזה, ולצערנו, מוצאות את עצמן ללא קורת גג ברוב המקרים.

יצחק וקנין: אני רוצה להזמין את ראשונת הדוברים, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אחריה – חבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: לכל מציע חמש דקות.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, לרשותך חמש דקות.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני, ותודה רבה על דברי הפתיחה שלך, שכיסו חלק ניכר מהבעיה הזאת שאתה באנו להתמודד ולכבודה ביקשנו – ונענינו, לשמחתי, על-ידי יושב-ראש הכנסת – לציין את היום המיוחד הזה יחד עם השדולה שלנו למאבק בהתמכרות להימורים.

מרב מיכאלי: היה לנו ממש עכשיו כנס ראשון של השדולה.

מרב מיכאלי: התארחו בו – ואני רוצה להגיד להם שוב תודה – התארחות מרגשת מאין כמותה, שלושה אנשים שמתמודדים – ואתה יודע, אדוני, איך זה עם התמכרויות, זה חיים שלמים של התמודדות – עם המאבק בהתמכרות, שזאת מחלה.

מרב מיכאלי: ואחד הדברים שהם דיברו עליו זה שאין הכרה מספיקה בעובדה שהתמכרות להימורים היא מחלה כמו כל התמכרות אחרת.

מרב מיכאלי: אמר אחד מהם בצורה הכי מפורשת: תסתכל עלי, היית מנחש שמשהו לא בסדר אתי?

מרב מיכאלי: אני אינטליגנטי, היו לי מקומות עבודה מצוינים, אני משכיל, ולא רואים עלי.

מרב מיכאלי: על מכור לסמים זה ניכר; על מכור לאלכוהול – יש ריח, לא נעים להגיד, הרבה פעמים.

מרב מיכאלי: אבל התמכרות להימורים, על פניו – "אה לה פרנג'י", כמו שהיו אומרות ואומרים פעם.

מרב מיכאלי: שיתפו אותנו שלושת האנשים האלה, יוסי, אבי וארז.

מרב מיכאלי: אחד דיבר על 5 מיליון שקל שעלתה ההתמכרות הזאת; אחד דיבר על מאות רבות של אלפי שקלים, חוזר ונשנה, אבל הוא דיבר על זה שהוא לקח פעם הלוואה של 150,000 שקל ותוך יומיים שרף אותה.

מרב מיכאלי: והכול אנחנו מדברות, אגב – וזה חשוב להגיד, חברות וחברים – אנחנו מדברות אך ורק על הימורים חוקיים, בעיקר במפעל הפיס; בשוליים קצת טוטו, שגם עם זה נצטרך להתמודד, אבל בעיקר הימורים של מפעל הפיס, הרבה מאוד מזה במכונות המשחק האלקטרוניות, אבל גם בכל מיני משחקים כמו "צ'אנס" ו-Keno וכאלה שמייצרים את הריגוש שמאפשר את ההתמכרות הכל-כך קשה.

מרב מיכאלי: אז ביומיים של המשחקים האלה – 150,000 שקל, וכמו שהוא תיאר, הוא הלך אחר כך ברגל הביתה כי לא נשאר לו שקל לשלם את הנסיעה מהרצליה לנתניה.

מרב מיכאלי: והשלישי, מתוך ההתמכרות נגרר, כמו שציינת, אדוני היושב-ראש, לרמאויות, וישב שנה בכלא.

מרב מיכאלי: אלה אנשים שבאמת בציצית ראשם משכו את עצמם החוצה מהבור, בסיוע של המשפחה, בסיוע של מוסדות טיפול – שהם לא מספיקים.

מרב מיכאלי: יושב פה שר הרווחה, ואני יכולה להגיד לשר הרווחה חיים כץ שאחד הדברים שביקשנו מנציג משרד הרווחה שישב בדיון זה להכין באמת תוכנית שתגיד כמה יעלה להגדיל במידה ניכרת לא רק את מסגרות הטיפול אלא גם את הפרסום שלהן, מה שנדרש בשביל שהציבור ידע שהוא יכול לגשת למקומות האלה שבהם הוא יקבל טיפול.

מרב מיכאלי: כל מה שאמרתי עד עכשיו – שלוש דקות מדברי הקדשתי לבעיה, להתמכרות, אבל אני רוצה לדבר על שורש הבעיה, ושורש הבעיה הוא, כמו שאמרתי, ההימורים החוקיים עצמם; העובדה שמדינת ישראל שמה מכשול לפני העיוורים – ובשוליים קצת העיוורות – האלה.

מרב מיכאלי: מדינת ישראל במו-עצמה נותנת את הרישיון, את הזיכיון ואת המשאבים הראשוניים, מן הסתם, שהיו למפעל הפיס בשביל לקיים את ההימורים האלה, לפרסם אותם ולהפוך אותם לנגישים לכל אחד ואחת.

מרב מיכאלי: יש 500 מתחמים, אדוני – סליחה: 150 מתחמים, 500 מכונות אלקטרוניות ב-150 מתחמים ברחבי הארץ, מתחמים שכמו שלמדנו הופכים להיות מין בית שני למהמרים כפייתיים, כמו מתנ"ס שלהם.

מרב מיכאלי: אחרי העבודה באים להמר במפעל הפיס.

מרב מיכאלי: יש שם שתייה, ולפעמים השתייה היא חינם, כי מה זה העלות של השתייה לעומת הרווחים העצומים, מאות-אלפי השקלים האלה, שמתבזבזים בכל סוגי ההימורים האלה.

מרב מיכאלי: בזה, אדוני היושב-ראש, חברי, חברותי חברות הכנסת, בזה אנחנו צריכות וצריכים לטפל.

מרב מיכאלי: זה שורש העניין.

מרב מיכאלי: קודם כול, דבר ראשון – וכמו שציינת, אדוני, אני שמחה ששר האוצר הצטרף לעמדתנו, שהוגשה כבר בהצעת חוק בכנסת הקודמת, הצעת החוק שלי לביטול המכונות האלקטרוניות של מפעל הפיס.

מרב מיכאלי: אני רוצה לראות שזה אכן קורה, ולאלתר.

מרב מיכאלי: אחר כך – הצעת החוק שמוביל חבר הכנסת רועי פולקמן, שותפי לראשות השדולה, יחד עם חבר הכנסת מקלב, הצעת חוק להגבלת הפרסום, שזה נראה לי, שוב, must, הכרח.

מרב מיכאלי: ואחר כך, בהדרגה אבל בבטחה – צמצום ההימורים החוקיים שמדינת ישראל שמה, ובאמת פשוט גורמת למצוקות ולהרס חיים של אנשים.

מרב מיכאלי: את הדבר הזה אנחנו חייבות וחייבים להפסיק.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תופעת ההתמכרות להימורים, גם אם הם חוקיים וגם אם הם בלתי חוקיים, לפעמים הורסת משפחות שלמות ומביאה את העוסקים בכך אף להידרדרות לסף הפשע ולפשע עצמו.

מיקי לוי: אני הייתי שם.

מיקי לוי: אני ראיתי אותם מידרדרים.

מיקי לוי: הם הגיעו בסופו של דבר אל חדרי החקירות מכיוון שביצעו פשעים כאלה או אחרים.

מיקי לוי: אני ראיתי את אותם בתי-קזינו בלתי חוקיים שפעלו במחשכים ברחבי ירושלים, השקעתי מאמצים אדירים לחסל אותם ונלחמתי בהם עד חורמה.

מיקי לוי: ראשית, אני מברך את יוזמי היום הזה נגד תופעת ההתמכרות להימורים.

מיקי לוי: ההתמכרות להימורים היא בהחלט סכנה חברתית שיש לה השלכות לא פשוטות.

מיקי לוי: שמעתי את דברי חברי פולקמן היום בבוקר ברדיו, והם חיממו את לבי.

מיקי לוי: אני חושב שכמעט כל חלקי הבית מאוחדים בקו אחד נגד התופעה הזאת, שיש לה השלכות חברתיות לא פשוטות.

מיקי לוי: ההימורים בהחלט משתלטים על חיינו, ואותם מתמכרים להימורים, כאשר הפרוטה אינה מצויה בכיסם, שולחים את ידם לפשע על מנת להשיג כסף; וניחא כסף – הם מוכרים חפצים מהבית, מוכרים דירות וכו' וכו'.

מיקי לוי: בשנתיים האחרונות מהמר כפייתי, עורך-דין בהשכלתו, כאשר הוא הגיע למצב שהפרוטה לא הייתה מצויה בכיסו, רצח בירושלים, בשכונת רמות, את שני הוריו כדי לזכות בירושה; רצח ופשע מזעזע.

מיקי לוי: ואיך הוא הגיע לאותו מצב?

מיקי לוי: בגלל ההתמכרות שלו להימורים.

מיקי לוי: גם חיי הוריו לא נחשבו עוד והיו שווים בעיניו כקליפת השום.

מיקי לוי: זה כשלעצמו, האירוע, צריך להוות לנו, כמחוקקים בבית הזה, סימן אזהרה: מה יקרה כאשר העסק הזה יהפוך להיות חוקי.

מיקי לוי: אני מברך את שר האוצר על כך שהוא עומד על דעתו שמכונות ההימורים ייעלמו מחיינו ומרחבי מדינת ישראל.

מיקי לוי: זוהי פשיטת רגל חברתית, חברים.

מיקי לוי: התופעה של ההימורים הבלתי-חוקיים וההתמכרות, וגם החוקיים – ואני יודע מה עמדתו של משרד התיירות, ואני תומך בכל לבי במשרד התיירות ובמהלכים שלו ועוזר לו, פעם אחת בכל נושא האבטחה של בתי-המלון כדי להוזיל עלויות וכדי להביא יותר תיירים לארץ.

מיקי לוי: אבל לא יכול להיות שיתהווה אפילו רעיון של הקמת קזינו חוקי במדינת ישראל.

מיקי לוי: אני אומר לכם למה זה יביא: זה יביא לפשיעה, זה יביא לזנות, זה יביא לכל מחוללי הפשע הקיימים במדינת ישראל, וזה לא יביא לפריחה כלכלית.

מיקי לוי: זהו כסף טמא, ואסור לנו לאפשר את זה – – –

יצחק וקנין: וגם מי שישתלט עליו זה רק העולם התחתון.

מיקי לוי: אין ויכוח, אדוני.

מיקי לוי: אני יודע מתפקידי הקודמים שהראשון להשתלט עליו זה לא המערכות החוקיות של מדינת ישראל – זה העולם התחתון על כל שלוחותיו.

מיקי לוי: ולכן טוב נעשה, הבית הזה טוב יעשה אם יעמוד כחומה בצורה מול הכוונה הזאת.

מיקי לוי: ולכן, אדוני – יש לי בעיה אחת, וזו כבר הפכה להיות שיטה.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שהממשלה – אני שמח ומברך את שר האוצר על כך שהוא עומד ומדבר באופן ברור ולא בשתי שפות כנגד ההימורים, והוא מתנגד לתופעת ההימורים ובכלל זה לכל הקשור להמשך הפעלת מכונות המזל, בעוד שר התיירות מקדם קזינו באילת – ואני חבר אישי של שר התיירות ומאוד מאוד מעריך אותו – יוזמה שאני כבר שומע כי היא זוכה לאיזושהי תמיכה פה – ואני מזהיר את כולנו – לתמיכה מצד חלק מבאי הבית הזה או סיעות כאלה או אחרות, שאני לא רוצה להזכיר אותן כי אין לי הוכחות חד-משמעיות, בתמורה לדברים אחרים.

מיקי לוי: בנושא הזה צריך להיות ברור: אסורה הדרך הזו על הבית הזה.

מיקי לוי: בואו לא נבחר בה, כי נמיט אסון על אותן משפחות קשות-יום, שגם ככה קשה להן להביא פרנסה הביתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואחריו – חבר הכנסת יגאל גואטה.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך, חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, מדהים לחשוב כמה אנשים מתעלמים ממחלת ההימורים.

אורן אסף חזן: אנשים לא מבינים שאין שום הבדל בין התמכרות לסמים, התמכרות לאלכוהול והתמכרות להימורים.

אורן אסף חזן: האמת היא שיש הבדל אחד קטן: התמכרויות לסמים ואלכוהול לעתים נמשכות פרק זמן ארוך, מקום שבו עוד אפשר להציל ולהושיע, ובמחלת ההימורים המסוכנת מספיק סיבוב אחד מיותר על הגלגל ולילה אחד טיפה ארוך מדי שבו משפחה שלמה מתפרקת.

אורן אסף חזן: מדברים פה, בבית הזה – לא מכבר – אומרים שיש מי שמקדמים קזינו חוקי בישראל.

אורן אסף חזן: אז הגיע הזמן לשים את הדברים על השולחן ולדבר בקלפים פתוחים, כמו שאומרים, ולהודות באמת: יש קזינו בישראל.

אורן אסף חזן: מספיק להרים מבט לכל פינת רחוב ולראות את ה"בוּדקות" החמודות הקטנות האלה, עם הבובות המצוירות, כדי להבין שקזינו זה לא רק בית שבו שולחנות הימורים, מכונות מזל וגלגלי רולטה; קזינו זה מקום שבו בן-אדם הולך ובלי לחשוב פעמיים מנסה לבנות, על בסיס חלום שהתנפץ, להקים ולשפר את המציאות שלו.

אורן אסף חזן: אני עומד פעמים רבות ומנסה להסביר בציבור שאין מקום לקזינו בישראל, אין מקום להימורים בישראל – בטח שלא בעת הזו; לא כי אנחנו מנותקים, לא כי אנחנו פרימיטיביים – כי פשוט המציאות פה היא שונה.

אורן אסף חזן: אם נתהלך בכל מקום בעולם כולו, על פניו – נלך בארצות-הברית, נראה זוג מבוגרים הולכים, ידיים שלובות, השמים מעל, ציפורים מצייצות במקום, השמש למעלה, על פניו זה נראה שהם חיים חיים שלווים ומאושרים; נלך פה ברחובות ישראל, נראה, כל בן 30 כבר יש לו קרחת, גיבנת, בא לו להרוג את עצמו.

אורן אסף חזן: המציאות שאנחנו חווים פה במדינת ישראל פעם אחר פעם – לא רק החברתית-כלכלית, בראש ובראשונה הביטחונית, והלחץ הבין-לאומי שגובר – גורמת לכל אחד ואחת מאתנו לחשוב איך הוא מביא את המכה, קם והולך.

אורן אסף חזן: ואם אנחנו כחברה לא נבין שאנחנו צריכים להתעמק ולהתעסק בדבר הזה ולהשקיע פעם ראשונה, סוף-סוף, בחינוך, בחינוך נכון, להבין את הסכנות הטמונות במחלת ההימורים המסוכנת הזאת, סופנו להגיע לאבדון.

אורן אסף חזן: רבים פונים אלי ברחוב, מחייכים, מגחכים, זורקים קצת בדיחות על קזינו; מודה: מכיר, ראיתי קזינו בחיי.

אורן אסף חזן: אני אגיד סוד: אני לא שונא מה שכולם אוהבים.

אורן אסף חזן: אבל יש פער עצום וגדול ורחב בין העובדה שאדם שיכול להרשות לעצמו את הדבר הזה, עולה על מטוס וטס לחופשה בת יומיים-שלושה, לבין זה שזה נמצא בכל פינת רחוב.

אורן אסף חזן: ואנחנו, שיושבים בבית הזה, כאן, בכנסת הזאת, המחויבות שלנו היא לא רק כלפי אלה שיכולים להרשות לעצמם; כלפי בעלי ההון, בעלי הממון; כלפי אלה שיש להם רגש ויכולת לעצור, שבעיניהם זה רק משחק.

אורן אסף חזן: המחויבות שלנו היא בראש ובראשונה כלפי החלשים; כלפי אלה שנפשם לא יכולה להם; כלפי אלה שלא מספיק להגיע התלוש מהביטוח הלאומי והם כבר סיימו אותו בגירודים בחודש שעבר, שלא לומר גירדו את עצמם למוות.

אורן אסף חזן: תופעה זאת כל כך רחוקה מעיני הציבור, שאנחנו בוחרים להתעלם.

אורן אסף חזן: אני שמח שבכנסת הזאת אני מוצא חברים רבים שהם שותפים למאבק בדבר המכוער הזה.

אורן אסף חזן: אגב, אני שומע איזושהי תזה הזויה שאם אנחנו נמנע הימורים חוקיים, מבוקרים, במדינת ישראל אז העולם התחתון, הפשע, יגבר; יהיה מי שייכנס לנעליים האלה.

אורן אסף חזן: אז אני תופס את השיער שלי – לפחות מה שנשאר ממנו – ואני תוהה אם בגלל שמשהו לא חוקי, אם הוא מסוכן ונהפוך אותו לאסור – אז אולי בואו נכשיר את הכול.

אורן אסף חזן: קרטלי הסמים בדרום-אמריקה עושים מיליארדים משדות של פרג וקוקאין, אז בואו נגדל בנגב, בואו נפריח את השממה.

אורן אסף חזן: זה יעשה טוב לכלכלה, זה יעשה טוב לחברה.

אורן אסף חזן: מה זה יעשה לנו?

אורן אסף חזן: איך אנחנו יכולים להסתכל על עצמנו כשילדים קטנים מגיעים לבתי-הספר ורואים שלטי ענק: בוא תגשים את החלום שלך, בוא תגלה איך אתה בונה את העתיד שלך.

אורן אסף חזן: על איזה עתיד אנחנו מדברים?

אורן אסף חזן: כזה שמסתכם בשש ספרות ואיזה כדור בונוס?

אורן אסף חזן: זו עבודה בעיניים, זה בלוף, וזה כואב לי כל כך; זה כואב כל כך כי יש פה כל כך הרבה אנשים בבית הזה שמבינים את הבעיה, שבעצמם נוסעים, מהמרים, משחקים – וזה בסדר.

אורן אסף חזן: מותר לטוס לחו"ל, לבלות, ליהנות, אבל אסור לנו להרפות, בשביל אלה שאנחנו נמצאים כאן בשבילם.

אורן אסף חזן: אסור לנו.

אורן אסף חזן: אם אנחנו לא נעצור את התופעה המכוערת הזאת, אנחנו נשלם על כך ביוקר.

אורן אסף חזן: אני עד היום מסתובב ברחובות ולא קוטף פרחי בר, כי אותי בבית-הספר חינכו ולימדו שאסור לקטוף את פרחי הבר.

אורן אסף חזן: אם אנחנו נלמד את הילדים של היום מה אסור – לא את דור העתיד, את דור ההווה, את הצעירים שגדלים בינינו היום – אולי נצליח להציל.

אורן אסף חזן: אני רוצה לסכם ולומר דבר פשוט: אני מקדם במקביל לחקיקה הנפלאה ששמענו פה כרגע חוק נוסף שייקח מתוך מכונת ההימורים המשומנת והמסוכנת הזאת אחוז מסוים מהמחזור – לא מהרווחים, לא מההכנסות, אחוז מהמחזור – שיופנה פעם ראשונה להקמת מרכזי גמילה לחולים במחלת ההימורים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו נכיר בעובדה שזו מחלה מסוכנת.

אורן אסף חזן: תודה רבה על ההקשבה.

אורן אסף חזן: אני אומר גם לך, מרב, אני אומר גם לך, רועי, אני אומר לכל מי ששומע: זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה.

אורן אסף חזן: בעניין הזה אני חייל שלכם, כדי שנצליח להציל את החברה שלנו מהרעה החולה הזאת.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יגאל גואטה, ואחריו – חבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: אם אני אמשיך את דבריו של אורן חזן, אז אפשר לומר: מותר לא להמר.

אלעזר שטרן: מותר מה?

יצחק וקנין: לא להמר.

יצחק וקנין: לא אסור – מותר לא להמר.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך, חבר הכנסת יגאל גואטה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מציינים כעת את יום המאבק בהתמכרויות להימורים.

יגאל גואטה: אכן, ההימורים הם רעה חולה שיש להיאבק נגדה בכל כלי, בכל יום, בכל רגע.

יגאל גואטה: הדיון הזה – או הדיון הזו, לפי מרב – נקבע לבקשתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי בעקבות הצעת החוק שלה ושל חבר הכנסת רועי פולקמן וחברי חבר הכנסת מקלב ויעקב מרגי, ששוב מגלים רגישות חברתית שהיא כל כך נצרכת במחוזותינו, ואני מודה להם על כך.

יגאל גואטה: זו אולי הזדמנות לשבח את הצעת החוק שלהם, שהוגשה עוד בקדנציה הקודמת, הבאה לאסור כליל הצבת מכונות מזל.

יגאל גואטה: תרשו לי לצטט מדברי ההסבר של הצעת החוק: "תופעת ההימורים במכונות המשחק מחריפה את הפשיעה והעוני ומעודדת הימור כפייתי העלול לפגוע במרקם חיי המהמר, החל מאובדן ממון ונכסים וכלה בפגיעה בתא במשפחתי ובכלכלת המשפחה ואף להוביל לאובדן בנפש.

יגאל גואטה: מכונות המשחק האלקטרוניות נגישות במיוחד, בפרט לנערים ולנערות מתחת לגיל ההימורים החוקי".

יגאל גואטה: אני חותם על כל מילה ומילה בהצעת החוק.

יגאל גואטה: הצטערתי – אני חייב לומר פה את רחשי לבי – על החלטת ועדת השרים לענייני חקיקה להתנגד להצעת החוק הזאת.

יגאל גואטה: באמת נשגב מבינתי.

יגאל גואטה: אומרים שהשר כחלון הוביל את ההתנגדות.

יגאל גואטה: אני מסרב להאמין.

יגאל גואטה: אני בטוח שבגבעת-אולגה סובלים מנגע ההימורים לא פחות מבכל אזורי הפריפריה, ואני עדיין מסרב להאמין שמאבקי קרדיט ויוקרה הם שעומדים ברקע ההתנגדות.

יגאל גואטה: כנראה אני עדיין טירון, אבל מוטב שכך.

מרב מיכאלי: נכון.

יגאל גואטה: מעדיף להישאר טירון.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, אחת היא לי אם מדובר במכונות מזל המוצבות בתוך חנויות או בכרטיסי מזל שנמכרים בכל פיצוצייה, ואפילו בהגרלות הרגילות.

יגאל גואטה: כולנו מדברים נגד ההימורים.

יגאל גואטה: היום, בעידן הטכנולוגי, לא צריך לנסוע לטאבה ולא צריך לנסוע ליריחו כדי להמר בקזינו.

יגאל גואטה: זה נמצא בהישג יד, וזה חמור מאוד.

יגאל גואטה: צאו וראו מי מרוויח בשורה התחתונה, בסופו של יום, ומי מפסיד.

יגאל גואטה: העני נהיה עני יותר, ומפעילי מכונות המזל – שאני לא יודע מי החליט לקרוא להן "מכונות מזל", אבל הן בהחלט מכונות מזל רע – גורפים הון עתק על גבם של האומללים.

יגאל גואטה: בנאומי במליאה לפני כחודש הזכרתי את דברי ה"פלא יועץ", רבי אליעזר פאפו.

יגאל גואטה: הוא, ברוח קודשו ובעיניו הצופיות, הבין כבר אז, לפני כ-250 שנה, את מה שמדינת ישראל לא השכילה להבין עד היום.

יגאל גואטה: בספרו "פלא יועץ" הוא מתאר את גורלם של המשחקים בקובייה, ותרשו לי ברשות

יגאל גואטה: כם לצטט שוב את דבריו הנפלאים והנוקבים כאחד, ואלו דבריו: "וגם בזה רבו המתפרצים, אשר זה דרכם כסל למו ואמנותם בכך לאבד כמה לילות וימים בשחוק" וקלות ראש "ומשקיעים ממון ונפשות עד שמכלים את ממונם, וסופם שגוזלים וחומסים ובני ביתם מוטלים ברעב.

יגאל גואטה: שאין מתעסקים ביישובו של עולם להביא טרף לביתם, ועבירה גוררת עבירה".

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, חז"ל אומרים: מה יעשה הבן ולא יחטא?

יגאל גואטה: מחקרים שנעשו בארץ ובעולם מראים כי דווקא לאוכלוסייה ענייה ומוחלשת יש נטייה להוציא יותר כסף על הימורים ביחס להכנסותיה.

יגאל גואטה: באופן לא מפתיע עולה שרבות מתחנות ההימורים – החוקיות, כפי שאמרה מרב – ממוקמות בחצר האחורית של מדינת ישראל, בערים ובשכונות שמאופיינות במעמד חברתי-כלכלי נמוך.

יגאל גואטה: מנתוני אתר "מדלן" עולה כי בתל-אביב הוצבו בסך הכול 16 תחנות, וראו זה פלא, באזורים שהדירוג חברתי-כלכלי שלהם גבוה יחסית הוצבו שש תחנות; לעומת זאת, עשר תחנות הוצבו בשכונות דרום העיר, שהן בעלות דירוג חברתי-כלכלי נמוך.

יגאל גואטה: מעבר לירקון, שם מתגוררת רבע מאוכלוסיית תל-אביב, אבל שנחשבת חזקה מבחינה כלכלית, הוצבה תחנה אחת בלבד, למה?

יגאל גואטה: כי שם האוכלוסייה נחשבת חזקה, היא לא הולכת להמר.

יצחק וקנין: מוכרים בלבד.

יגאל גואטה: כלומר התחנות מוצבות מלכתחילה לפתחם של העניים – ושוב, רבותי, אני מזכיר שאלה התחנות החוקיות – והעניים הללו, המהמרים על שארית כספם, הופכים לעניים יותר.

יגאל גואטה: אם כך, חברי חברי הכנסת, המסקנה המתבקשת היא שמכונות המזל הרע הזה ומפעל ההימורים הזה הם הימור על החיים של השכבות החלשות, שלא גומרות את החודש ממילא.

יגאל גואטה: תרשו לי להזכיר כאן עוד סוג של הימורים – אומנם לא חוקי, ואני מסופק אם הציבור או חברי כנסת מודעים לו בכלל; אני מודה ומתוודה שאני לא ידעתי שקיים דבר כזה.

יגאל גואטה: לפני כמה חודשים, כשעלה הנושא של הקמת בתי-קזינו באילת, הנושא עלה פה לדיון בכנסת ואני עליתי ודיברתי, וכשירדתי לחדרי, לאחר כשעה קיבלתי טלפון מבחור צעיר שאמר לי: אני מתחנן לפניך, תעזרו לנו.

יגאל גואטה: אמרתי לו: מה קרה?

יגאל גואטה: הוא אמר לי: תקשיב, לאבא שלי יש הרבה כסף, אבל אני הפסדתי החודש הזה 200,000 שקל מכספים של אבא שלי באופציות בינאריות.

יגאל גואטה: אני מודה ומתוודה, לא ידעתי מה זה עד שהוא סיפר לי מה זה ואיך עושים את הדבר הזה.

יגאל גואטה: אז אומנם, לאחר שבדקתי את העניין, אמרו לי שהרשות לניירות ערך התעוררה ואסרה את המסחר בהן החל מחודש מרס, אבל אליה וקוץ בה: אף אחד לא אוכף את האיסור הזה, וזה עוד סוג של קזינו.

יצחק וקנין: אם אפשר, לסיים.

יגאל גואטה: אדוני, אני מסיים.

יצחק וקנין: בגלל חשיבות הנושא, אני מאפשר לחרוג.

יגאל גואטה: תודה.

יגאל גואטה: שום דבר לא יוצא מההימורים הללו.

יגאל גואטה: רבותי, לא ראיתי שמישהו יצא טוב מההימורים הללו.

יגאל גואטה: אני רוצה להגיד לכם – עוד סיפור, על בן-אדם שכן הרוויח בלוטו.

יגאל גואטה: בשבוע שעבר קראנו ב"גלובס" על אדם שהרוויח 8.5 מיליון שקלים.

חיים ילין: נכון.

יגאל גואטה: איתרע מזלו, ולמה אני אומר "איתרע מזלו"?

יגאל גואטה: הוא הלך והשקיע את הכסף שלו בבנק.

יגאל גואטה: הלך לבנקאי שלו, אמר לו: תשקיע את הכספים בניירות ערך, והבחור הפסיד את כל הכסף שלו, 8.5 מיליון שקלים, בניירות ערך בבנק.

יגאל גואטה: הייתה על זה כתבה של שני עמודים ב"גלובס".

יצחק וקנין: כנראה זה רק ניירות, בלי ערך.

יגאל גואטה: והנה לכם, רבותי, עוד סוג של קזינו.

חיים ילין: ניירות ללא ערך.

קריאה: – – – הימורים.

יצחק וקנין: אמרתי: ניירות ללא ערך.

יגאל גואטה: זה חוקי, זה עוד סוג של קזינו חוקי.

יגאל גואטה: רבותי, לסיום, אין זה סוד שהמתעשרים מהימורים – והם כמובן מיעוט שבמיעוט – לא הפכו לאנשים מאושרים יותר, אבל זה כבר עניין פילוסופי, שיש שיאמרו שאינו מענייננו, ואני חולק על כך.

יגאל גואטה: לסיכום, אני פונה מכאן ומבקש מכבוד שר האוצר משה כחלון להחיש את הטיפול בתקנות אלו במהירות האפשרית.

יגאל גואטה: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יגאל גואטה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת רועי פולקמן, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, חברותי חברות הכנסת, ראשית, תודה באמת לחברת הכנסת מרב מיכאלי ולחבר הכנסת אורי מקלב, השותפים ליום, לשדולה.

רועי פולקמן: אני חושב שזה היה יום משמעותי, גם בוועדות, גם בדיונים.

רועי פולקמן: אכן שמענו סיפורים מאוד מרגשים בדיון של השדולה היום, ואני מניח שגם כל מי שעוסק בנושא מקבל – – –

יצחק וקנין: אני חייב להגיד שיושבת-ראש המחנה הציוני, הסיעה, עושה הרבה דברים טובים בכנסת.

רועי פולקמן: על כך אין עוררין.

יצחק וקנין: ובאמת, אני אומר את זה פה מעל לדוכן, אני חושב שמגיעה לך הרבה תודה על היום הזה שהיה בכנסת.

רועי פולקמן: אין ספק.

רועי פולקמן: ואכן, לא רק בשדולה שמענו סיפורים מרגשים.

רועי פולקמן: אני מקבל כל העת פניות אלי עם סיפורים.

רועי פולקמן: והמדהים הוא לא רק הסיפורים הרבים שזורמים אלינו, כל מי שמתעסק בנושא הזה; יש גם סיפורים מחברים שאני מכיר משנים רבות ופתאום הם מספרים לך על העובדה שהורה שלהם איבד את כל רכושו, במקרה הזה ההורים גרושים, אבל דברים שאתה לא יודע ואתה לא מאמין.

רועי פולקמן: אני רוצה להגיד שאחד הדברים שאתה מגלה – לא רק שאנחנו פגשנו היום מכורים להימורים אלא פתאום נפל לי האסימון, אם אפשר להגיד, שמי שהתמכר במיוחד להימורים זה מדינת ישראל, שכמו נרקומן הפכה להיות מכורה לכסף הזה.

רועי פולקמן: ואני רוצה לומר שחשבתי קצת לאורך היום הזה, כי שוחחתי קצת עם אנשי מפעל הפיס שהיו פה – שהיו נראים לי פחות מדי מודאגים.

רועי פולקמן: תשמעו, זה כמו סוחר הסמים שבעצם יודע שבסוף, אפשר לדבר אבל בסוף באיזשהו שלב המדינה זקוקה לכסף הזה.

רועי פולקמן: הם בעצם גרמו לזה, ותכף נדבר על זה, שהמדינה תהיה מכורה בצורה לא פרופורציונלית לחלוטין לכספים האלה.

רועי פולקמן: הם אומרים: אוקיי, אז נראה אתכם מסתדרים בלי המוצר שלנו.

רועי פולקמן: אז דבר אחד השתנה, משמעותי.

רועי פולקמן: באמת יש כאן עבודה שנעשית לא מעט שנים, ואני חושב שגם עכשיו בכנסת הגיעה שעת רצון בעניין הזה, אבל דבר מאוד מהותי הגיע וזה שר האוצר משה כחלון, שאמר: תראו, אני שר האוצר, אני יודע איזה כספים ומה הכספים, אבל בשורה התחתונה: לא יקום ולא יהיה; אני לא יודע מי נתן את ההיתר הזה, וכאשר הוא ניתן, הוא ניתן.

רועי פולקמן: אני אומר לכם, באמת צריך לבדוק איך ומתי ניתן ההיתר הזה.

יצחק וקנין: אני אומר לך, אני חבר כנסת, לא ידעתי שיש מכונות מזל.

רועי פולקמן: אז זאת שערורייה בפני עצמה.

רועי פולקמן: אבל תכף נדבר שזה גם לא מצדיק את הפעולות שעשה מפעל הפיס.

מרב מיכאלי: זה קיבל אישור הכנסת.

רועי פולקמן: בוודאי.

יצחק וקנין: לא יודע אם הוא קיבל אישור, בדרך כלל יש אישורים שמקבלים בוועדת כספים לכל מיני דברים.

מרב מיכאלי: אבל זה לא – – – ועדת כספים.

רועי פולקמן: ולכן, אדוני היושב-ראש, בא שר האוצר ואמר: חברים, אנחנו הולכים לחשב מסלול מחדש, והקים צוות, בחודשים ספורים, בראשות מנכ"ל משרדו.

רועי פולקמן: הוא אמר: את ההיתר השערורייתי הזה אנחנו הולכים לתקן.

רועי פולקמן: אז קודם כול, כאן רגע המהפכה, ואנחנו נוביל את המהלך הזה, שיושלם בחודשים הקרובים.

רועי פולקמן: קודם כול, במכונות המזל בוודאי צריך לטפל.

רועי פולקמן: אני אגיד יותר מזה: מעבר להיתר ולססמה האין-סופית שאתה שומע ממפעל הפיס: אבל אנחנו קיבלנו היתר, אתה מתחיל לשמוע – ואני אומר לכם, גם שוחחתי עם יושב-ראש מפעל הפיס, שאמר לי: אנחנו רוצים לעודד הימורים באחריות.

יצחק וקנין: באחריות מלאה.

רועי פולקמן: ואני אומר לו: איך באחריות כשאנחנו יודעים, ואתם הסתרתם את הנתונים, שמי שהולך למכונות המזל זה השכבות החלשות?

רועי פולקמן: איך באחריות כשאתה אומר לי, מסתכל לי בעיניים ואומר לי: אנחנו רוצים שהרבה אנשים יהמרו קצת.

רועי פולקמן: זה המשפט שהוא אומר הרבה.

רועי פולקמן: היום הציגו לנו נתונים ממחקר שנעשה, שרוב המהמרים במכונות האלה הם קבועים.

רועי פולקמן: אלה לא אנשים מזדמנים שמסתובבים; אנשים קבועים, שבאים יום אחרי יום ומהמרים שם ומאבדים שם את כספם.

רועי פולקמן: אתה לא יודע את זה?

רועי פולקמן: נתנו לך היתר, אז היה מחדל; אתה לא יודע מי מהמר במקומות האלה, שאלה אנשים קבועים, ואתה מעלים את זה מהציבור ואתה לא מפסיק את זה?

רועי פולקמן: נעזוב את עניין ההיתר, אנחנו נטפל בזה, כי על מפעל הפיס אי-אפשר לסמוך – לא על הפרסומות להמר באחריות ולא על זה שהם פועלים במסגרת ההיתר, כי בסוף הם עסוקים בהגדלת ההכנסות שלהם ומפחידים את המדינה בזה שההכנסות ייפגעו ב-600 מיליון שקלים; בארבע השנים האחרונות ההכנסות גדלו כמעט במיליארד, או 800 מיליון שקלים, כלומר גם אם נמתן קצת את הגידול המטורף הזה – מי לחץ עליהם לגדול ככה?

רועי פולקמן: מאיזה כסף הגידול העצום הזה בהכנסות?

רועי פולקמן: ועל זה מגיע צל"ש למפעל הפיס, על הגידול בהכנסות?

רועי פולקמן: נגיד שאנחנו אומרים: חלק מזה, בסדר, יש מרכיב של פנאי; אני לא מאלה שקוראים לבטל לחלוטין כל סוג – אם זה נמצא בעולם הפנאי.

רועי פולקמן: אבל מכונות מזל – זאת שערורייה.

רועי פולקמן: דבר נוסף שאני רוצה לומר לקראת סיום דברי: אחד הדברים שעלו היום זה שמעבר למכונות המזל, אנחנו הולכים גם לאמץ, במסגרת ההיתר, ואני מקווה שגם באמצעות החקיקה שאני מקדם, את ההגבלות על הפרסום, כיוון שהפרסום הזה הוא שער הכניסה.

רועי פולקמן: הזמינות האין-סופית הזאת של פרסומות היא שער הכניסה של המהמרים.

רועי פולקמן: כל הדיבור הזה שאם לא יהיו הימורים חוקיים יהיו הימורים לא חוקיים – זה לא נכון, כיוון שזה זמין.

רועי פולקמן: מפעל הפיס הוא אחד המפרסמים הגדולים ביותר במשק – 80 מיליון שקלים ב-2015.

רועי פולקמן: והפרסומות האלה הן לא סתם.

רועי פולקמן: גם על זה תגידו: זה בהיתר, הפרסומות שגורמות לך לחשוב שאם תהמר תלך להציל לווייתנים וכל חייך ישתנו.

רועי פולקמן: זה לא לגיטימי לפרסם ככה.

רועי פולקמן: אפשר להתווכח על יצירתיות, אבל לבוא ולמכור אשליות – אתה יכול להגיד: אני רוצה במשחק כדורגל – זה חלק מבילוי פנאי.

רועי פולקמן: יש הבדל מהותי.

רועי פולקמן: ההיקף העצום של הפרסומות הוא לא לגיטימי; השעות; העובדה שמוכרים לך אשליות ולא מזהירים את בני-הנוער ואת הצעירים, שראו את זה בבית-הספר שלהם בחסות הפיס.

רועי פולקמן: אז אנחנו הולכים לעשות גם הגבלות על הפרסומות.

רועי פולקמן: אנחנו נשלים את זה.

רועי פולקמן: גם שקיפות הנתונים תקבל מענה.

רועי פולקמן: חלק מזה יקרה בחידוש של ההיתר, ומשרד האוצר ושר האוצר ישלימו את הטיפול בזה בחודשים הקרובים; חלק אנחנו נשלים פה בחקיקה.

רועי פולקמן: צריך גם להגיע לטיפול גם בהימורי הסוסים, שזה באחריות הטוטו.

רועי פולקמן: אז, 1.

רועי פולקמן: הגיעה העת והגיעה שעת רצון לטפל בעניין הזה; ו-2.

רועי פולקמן: גם אחריות נדרשת מהגורמים האלה, ומכיוון שאין להם אחריות, אנחנו נעשה את זה מהכנסת ומהממשלה.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: כמה דקות את רוצה, מיכל – חמש?

מיכל רוזין: זה פיצוי על מה שעשו לי בשבוע שעבר בהצעה לסדר-היום.

מיכל רוזין: כבוד סגן היושב-ראש, מזכירת הכנסת, חברי וחברות כנסת נכבדים, אני רוצה קודם כול באמת לפתוח ולהגיד – כבוד גדול לשלושת חברי הכנסת שיזמו את היום המיוחד הזה, והיו דיונים בוועדה ודיונים בשדולה, וכל הכבוד, חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת רועי פולקמן וחבר הכנסת אורי מקלב.

מיכל רוזין: כל הכבוד שאתם מלווים את הנושא הזה ומקדמים אותו.

מיכל רוזין: אין ספק שהנושא חשוב ביותר.

מיכל רוזין: אני חושבת שלשם שינוי גם הימים פחות או יותר התחברו; נושא העישון ונושא ההתמכרויות להימורים, יש ביניהם חיבור.

מיכל רוזין: לפעמים החיבור פה הוא מאולץ בגלל הצפיפות בזמנים, אבל היום בהחלט הנושא של התמכרויות הוא אכן נושא שחוצה הרבה מאוד נושאים, בין אם זה עישון, בין אם זה הימורים, בין אם זה סמים, אלכוהול, ויש בוודאי גם התמכרויות אחרות.

מיכל רוזין: אני מצטרפת קודם כול לדברים שנאמרו פה ותומכת בהם.

מיכל רוזין: מכורים לשעבר להימורים שעברו סוג של גמילה מספרים שוב ושוב שבעיית ההימורים שלהם התחילה, כמו שאומרים לפעמים, בקטנה – מלהמר במוסדות החוקיים והממוסדים פה במדינה, שזה הלוטו והטוטו, ולהתחיל ב"חיש-גד" ולהתחיל, באמת, למלא ולהמר, ולאחר מכן כמובן לעבור למכונות ולעבור לקזינואים הלא-חוקיים.

מיכל רוזין: וההימורים האלה, לפי טענתם ולפי העדויות שלהם, גם הובילו אותם לחיי פשע, לגנבה, לסמים, לפגיעה בקרובים, במשפחה, בקרובים להם ביותר, לאובדן משפחה, לפירוק משפחות.

מיכל רוזין: ולכן, אנחנו בוודאי צריכים להסתכל על המיסוד הזה של הלוטו והטוטו וכל צורות ההימורים החוקיים שקיימות במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם בהבדל ממדינות אחרות – אולי, תקני אותי אם אני טועה, מרב – במדינות אחרות יש את ה-Lottery.

מיכל רוזין: יש כמעט בכל מדינות המערב סוג של מנגנון של הימורים חוקיים.

מיכל רוזין: אני חושבת שבמדינת ישראל מפעל הפיס, כשמו כן הוא – הפך להיות סוג של איזשהו מפעל ציוני אדיר שאנחנו מאדירים ומשבחים אותו, שבזכותו יש לנו תרבות וספורט ומתנ"סים וחינוך לילדים אחר-הצהריים.

מיכל רוזין: ואני חושבת שפה הפער הכל-כך גדול בין איזה ארגון, נגיד, חוקי של המדינה, שעוסק בהימורים על-פי כללים ורגולציה ברורה, לבין איזושהי האדרה של מוסד, שבעצם מרימים אותו על כפיים, שגוזל, גוזל – המילה היא גזלה – כסף מהמקומות המוחלשים ביותר – ומספיק לראות את המפה במדינת ישראל – שבהם יש יותר הימורים, שבהם שמים – אין לי מילה אחרת – מקימים את אותם מקומות, שדרך אגב, לא שמים אותם בחוץ; הם מוחבאים בכל מיני מקומות עם מכונות המזל האלה, ורובנו, דרך אגב, לא שמים לב אליהם.

מיכל רוזין: אני באמת חושבת שרוב חברי הכנסת לא שמים לב לדברים האלה ולא רואים אותם, ולכן טוב שהציבור מביא את זה לפתחנו ומעלה את העניין.

מיכל רוזין: ולכן, העובדה שבאמת הפער הזה – האדרת המפעל המדהים הזה של 600 מיליון שקלים, שמענו היום בוועדה, שבלעדיו הרשויות אינן יכולות להתקיים, לספק חינוך, תרבות, מתנ"סים לילדים, זה פשוט אבסורד נוראי, והכול על חשבונם של אזרחים ואזרחיות, ובמידה רבה אצל חלק מהם, על חשבון הסבל שלהם והאובדן שלהם.

מיכל רוזין: ואני רוצה לומר עוד טענה אחרונה לגבי הקזינו.

מיכל רוזין: יש מין טענה שאם – קודם כול, אותה טענה שאני שומעת לגבי הזנות ועוד דברים אחרים, וכמובן היום גם שמענו אותה מנציגות מפעל הפיס, שאמרו שאם ייסגרו ההימורים החוקיים אז יהיו הימורים בלתי חוקיים וזה רק יפרח יותר.

מיכל רוזין: אז זה בערך כמו להגיד: בואו נמסד את הזנות ואז לא תהיה זנות לא חוקית.

מיכל רוזין: יש חוק, ואם עוברים על החוק המשטרה צריכה לאכוף את החוק ולסגור את אותם מקומות בלתי חוקיים.

מיכל רוזין: זו אינה טענה – לקיים דבר לא חוקי.

מיכל רוזין: אבל בוודאי אני גם חושבת שיהיה אסון למדינת ישראל ולחברה הישראלית אם נקים, לפי כוונת שר התיירות וראש הממשלה, קזינו באילת.

מיכל רוזין: אני חושבת – יש טיעונים רבים וכבר דיברתי עליהם פה במליאה – שזה יהיה אסון למדינה.

מיכל רוזין: זה יקים פה עוד ארגוני פשע שיעסקו בעניין זה, זנות, סמים; זה יהפוך את אילת עוד יותר למקום שבו אנשים אולי באים אליו לבלות, אולי קצת לעבוד, אבל שקשה מאוד לחיות בו, לצערי הרב.

מיכל רוזין: זה מקום שצריך לפרוח, זה מקום שצריך להיות באמת מקום מדהים, וצריך לעודד תיירות על-ידי זה שיהיה שקט, שלום, שלווה ושגשוג, ולא על-ידי זה שנביא קזינו, זנות וסמים וכל מיני תיירים שכל חפצם זה לבוא, לבלות ולברוח.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון שר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אם השר נמצא – מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, חברי לשדולה, חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת פולקמן, קודם כול, תודה רבה לכולם על דברי החיזוק שנאמרו היום בכנסת, בוועדות, בכינוס של השדולה כאן בכנסת לציון היום הזה, ואתה, אדוני היושב-ראש, שגם כן מחזק את הדברים, גם כאחד שחתום על חוקים ועשייה בעניין הזה.

אורי מקלב: זה נכון, אני אומר ברכה מיוחדת לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

אורי מקלב: אנחנו מחזקים את ידייך בפעילות.

אורי מקלב: את הקטר שסוחב את כל הטיפול ואת כל היוזמות בעניין הזה, כולל היוזמה של – – –

יצחק וקנין: אנחנו מוכנים להיות קשורים לקטר הזה.

אורי מקלב: אנחנו בקרונות, אבל היא מכניסה אותנו אפילו לתוך הקטר, ובעיקר – כפי שציינתי בדיון השדולה, זו לא השדולה או הטיפול הכי יוקרתיים; לטפל בהיי-טק, לטפל בסטרט-אפים, לטפל באיכות הסביבה אלה דברים שאולי יותר – ככה זה באוכלוסיות הקשות ובאוכלוסיות המוחלשות יותר.

אורי מקלב: צריך לטפל במשהו מרכזי, אבל אפשר להגיד שהיום הזה או בתקופה הזאת, אני חושב שיש שכר לעמלך, יש שכר לעמל, לציון הדברים האלה.

אורי מקלב: יש איזה שינוי, מרגישים, באווירה, בהסתכלות ובטיפול שלנו בנושא ההימורים.

אורי מקלב: ההכרזה של שר האוצר היא אחת ההכרזות המחוללות בעניין הזה, אבל היא באה על רקע של פעילות שהציפו אנשים ומי שסובל מהמשמעויות של כל ההימורים.

אורי מקלב: לא טיפלנו בזה מכמה סיבות – בקושי טיפול מקצועי, וטיפול ציבורי לא היה.

אורי מקלב: מדוע לא היה טיפול ציבורי רחב בעניין הזה, כפי שהיה צריך?

אורי מקלב: היה צריך בתופעה כזאת להתנהג – – –

יצחק וקנין: נרדמנו בשמירה.

אורי מקלב: אז אני חושב, אדוני היושב-ראש, שאתה צודק.

אורי מקלב: למה נרדמנו?

אורי מקלב: היה מי שדאג להרדים אותנו.

אורי מקלב: ראשית, יש כאלה שחיים מסביב להימורים האלה, ונעשים כאן – בונים כיתות, בונים מרכזי תרבות ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: וגם יש פרסום רב, כלי התקשורת מרוויחים, ויש להם הרבה תועלת בשכר או בהכנסות מהפיס ומכל הנושא של ההימורים, ואותו דבר גם השלטון המקומי, הרשויות המקומיות.

אורי מקלב: אבל יש עוד נתון אחד, ואני חושב שחבר הכנסת פולקמן הזכיר אותו בדיון הקודם: חוסר השקיפות.

אורי מקלב: מרגע שהיה חוסר שקיפות בנתונים, גם לא ידענו מה המשמעויות.

אורי מקלב: לא ידעו מה המשמעויות.

אורי מקלב: אנחנו היום עם נתון, מחקר, שהתברר: מישהו שחקר היום, לנוכח הדברים האלה, אמר שיש תחנה, אדוני היושב-ראש, בירושלים, בשכונה לא יוקרתית – לא ברחביה, בשכונת קצה – שבה 40 מיליון שקל נכנסים מההימורים, 40 מיליון שקל בתחנה אחת.

אורי מקלב: ואנחנו צריכים להגיד שבתחנות כאלה, מרכזים כאלה, אנחנו מתעסקים היום עם אוכל, עם שתייה, עם כל מיני פיתויים – העיקר תבוא.

אורי מקלב: וזה לא המכונות, זה המחולל, ואיך נאמר היום, גם מירוצי הסוסים זה כדי שיבואו בסופו של דבר אל המכונות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים בתופעה שהיא רחבה, עם כל השיטות הפסיכולוגיות איך לסחוף – אנשים נמצאים ואנשים נכנסים למנהרה שחורה, מנהרה שחורה ממש, ולא יכולים לצאת.

אורי מקלב: קשה מאוד לצאת.

אורי מקלב: זה לתפוס בשערות הראש, אז אולי אפשר, ולהוציא אותו מהמנהרה הזו בהרבה מאמצים.

אורי מקלב: אני אומר: בשערות הראש – לפעמים זה מה שנשאר, ולפעמים הוא קירח מכאן ומכאן וגם לתפוס בשערות כבר אי-אפשר ואין את מי לתפוס.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שיש שלושה מעגלים מרכזיים בעניין הזה.

אורי מקלב: האדם עצמו – אנשים נורמטיביים, לא אנשים שהם בשולי החברה, מובטלים, קשי יום; הם התחילו בזה לפני, אנשים שעבדו בתפקידים מרכזיים, היה להם הכול, לא היה חסר להם שום דבר, ועם כל זה הם נמשכו לעניין הזה.

אורי מקלב: והמשמעות כלפיהם היא משמעות דרמטית.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, המשמעות היא לגבי המשפחה, אם זה הורים, אם זה הילדים, אם האישה.

אורי מקלב: זה לא רק זה, זה גם הקרובים והחברים, מקום עבודה.

אורי מקלב: זה מתחיל עם הלוואה, וכולם בעניין הזה, מקום העבודה, וזה גם יכול להיגמר בפלילים ודברים כאלה.

אורי מקלב: אבל עכשיו העיקר, אדוני היושב-ראש: זה גם המדינה.

אורי מקלב: גם המדינה היא במקום מסוים.

אורי מקלב: אף אחד לא עשה את החישוב הכולל אם מרוויחים מזה או לא מרוויחים מזה.

אורי מקלב: אני בכלל לא משוכנע שמרוויחים.

אורי מקלב: יש משמעויות של הרס משפחה – לרווחה: הגמילה, משמעויות סביבתיות.

אורי מקלב: כמה דברים פליליים, חברי, היום בוועדה נחשפו סביב המקום הזה, כמה דברים פליליים נעשים מסביב ההימורים האלה.

אורי מקלב: לכל זה יש מחיר, מחיר כבד.

אורי מקלב: מישהו עשה את מערכת האיזונים?

אורי מקלב: אז מה לבוא ולהגיד?

אורי מקלב: כיתות ותרבות זה מאוד חשוב, השאלה היא – לא מדובשך ולא מעוקצך, במקרה הזה.

אורי מקלב: כפי שנאמר, ואתה תלמיד חכם ואתה יודע: לא מעוקצך – אנחנו יודעים.

אורי מקלב: אבל למה לא מדובשך?

אורי מקלב: הדבש זה טוב, למה אנחנו לא רוצים?

אורי מקלב: אנחנו יודעים שמאחורי הדבש הזה יש עוקץ, וכשיש עוקץ אנחנו לא רוצים גם את הדבש.

אורי מקלב: מוותרים עליו במקרה הזה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, הבעיה המרכזית שאפשר להגיד היום, ביום הזה שאנחנו רוצים לציין, היא החוקיות בעניין הזה.

אורי מקלב: רבים מהאנשים אומרים, ואנחנו גם יודעים: הם לא היו נכנסים למקומות שהם לא חוקיים.

אורי מקלב: הלא-חוקיים נגררו מהחוקיים, שער הכניסה.

אורי מקלב: דרך המלך הזאת שאפשר, הפיתוי שיש במקום הזה, הלגיטימיות שיש בזה, היא מה שמביאה אותם.

אורי מקלב: הוא לא עושה דבר אסור.

אורי מקלב: אם קצין בצה"ל, לא משנה, אנשים נכנסים באופן גלוי והם נמצאים שם בלי שהם עושים משהו פלילי, זה מה שמביא אותם.

אורי מקלב: זה מה שמביא גם, אחר כך, את ההידרדרות.

אורי מקלב: זה לא מתחיל הפוך, זה לא שממקום לא חוקי הוא מגיע לחוקי, וזו הבעיה המרכזית.

אורי מקלב: ואנחנו באיזו הצטדקות מסוימת, ואני חושב שזו צביעות לבוא ולהגיד שאנחנו עושים הימורים חוקיים; זה לא נקרא משהו שיכול להיות בהיתר.

אורי מקלב: לא יעלה על הדעת, אין שום היגיון בדבר הזה, שדברים כאלה יהיו.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים מי נתן את ההוראה, וזה לא משנה.

אורי מקלב: הגיע הזמן להתעשת ולבוא ולהגיד: אנחנו נשנה את הדבר הזה.

אורי מקלב: לא יכול להיות שדברים כאלה יהיו חוקיים.

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: זה לא קשור רק למכונה, זה קשור לכל מה שמסביב.

אורי מקלב: יש עוד דברים.

אורי מקלב: התברר לנו היום – אני אסיים במשהו דומה, "ווינר" אולי קוראים לזה: אדם יכול לקנות כרטיס אחד, וזה 10,000 שקל שהוא יכול להשקיע, והוא יכול לקנות עשרה כרטיסים כאלה, שזה 100,000 שקל, במקום אחד, בבת אחת.

אורי מקלב: זה, מה זה נקרא?

אורי מקלב: זה יכול להיות דבר חוקי לאנשים מהשורה?

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אני מתכבד להזמין את אחרון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אפילו את הז'קט הוא הוריד כדי לעלות לדוכן, להיות משוחרר לגמרי.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני מצטרף לברכות ליוזמי ויוזמות – או יוזמת ויוזמי – היום החשוב הזה, חברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת רועי פולקמן וחבר הכנסת אורי מקלב.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני חייב לומר לכם שאני עולה על הדוכן הזה בתחושה מעורבת.

דב חנין: יש לי שוב תחושה שיש פער גדול בין הדיון שלנו בכנסת, העמדות שמובעות כאן על הדוכן הזה, באמת מכל צדדיו של הבית הזה, בסוגיית ההימורים, לבין המעשים, הפרקטיקות וההחלטות שבמקביל הממשלה מקדמת.

דב חנין: ואני רוצה להקדיש כמה מילים לסוגיית הקזינו, מהלך גדול והרסני שמי שעומד מאחוריו איננו שר התיירות; מי שעומד מאחוריו הוא ראש הממשלה.

דב חנין: המהלך הזה הוא מהלך מסוכן, הוא מהלך שבא כאילו לסייע לעיר אילת, אבל ימיט עליה חורבן חברתי.

דב חנין: ובימים האלה שאנחנו מדברים כאן ומסבירים כמה ההימורים מסוכנים, כמה ההימורים מזיקים, כמה ההימורים בעייתיים, הממשלה מקדמת, וראש הממשלה מקדם, מהלך מסוכן שיכניס לכאן הימורים בקנה מידה הרבה יותר משמעותי ממה שהיה לנו עד היום.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני השתתפתי בדיונים שהיו היום, ושמעתי גם במהלך הדיונים האלה את העמדות של נציגי המועצה להסדר ההימורים בספורט ונציגי מפעל הפיס, שמסבירים לנו כמה הם משקיעים בדברים ראויים, במגרשי כדורגל, במתקני ספורט, באולמות תרבות, במתנ"סים.

דב חנין: ועמיתי חברי הכנסת, אני בעד ההשקעה בכל הדברים האלה.

דב חנין: אני בעד השקעה במגרשים, אני בעד השקעה במתקני ספורט, אני בעד השקעה באולמות תרבות ובמתנ"סים.

דב חנין: השאלה היא, למה הכספים למטרות החשובות והראויות האלה צריכים להגיע מהימורים?

דב חנין: למה הכספים האלה לא צריכים להגיע באופן מסודר מקופה ציבורית, מהקצאה ציבורית וממיסוי נכון ומוצדק?

דב חנין: כי, עמיתי חברי הכנסת, מה שצריך להבין: הימורים זו צורה של מיסוי רגרסיבי, מאוד מאוד אגרסיבי.

דב חנין: אני רוצה לצטט כתבה של שוקי שדה ב"דה-מרקר", כתבה שנכתבה לפני שנתיים.

דב חנין: הוא מתאר שם עדות של זכיין מפעל הפיס, שאומר שאפשר לראות עלייה במכירות הפיס בימים שבהם מקבלים את קצבת הביטוח הלאומי.

דב חנין: יש כאן מס סמוי על עניים כדי שאפשר יהיה לבנות בתי-ספר לכולם.

דב חנין: ולכן, אומר אותו זכיין: יש לי בעיה מצפונית גדולה עם מה שאני עושה.

דב חנין: הוא צודק.

דב חנין: מפעל הפיס זה מס מאוד מאוד רגרסיבי.

דב חנין: זה מנגנון שמנצל חולשה אנושית ופונה לאנשים מוחלשים בכל מיני היבטים, בכל מיני מישורים, כדי לנצל את החולשה שלהם וכדי להפיק מהם, לשאוב מהם, למצוץ מהם, כסף שלפעמים אפילו, עמיתי חברי הכנסת, אין להם.

דב חנין: וצדקתם, עמיתי חברי הכנסת שדיברתם לפני.

דב חנין: מפעל הפיס הוא מערכת שהולכת וצומחת וגדלה.

דב חנין: ההימורים בישראל הולכים ומתרחבים, ואתם – שאיבת הכסף מאנשים שהם אנשים עניים ומאנשים שנמצאים בשכבות הביניים.

דב חנין: לכל אלה מוכרים חלומות, מוכרים את התקווה להתעשר, מוכרים את החיים הטובים שכביכול יגיעו אם רק נהמר, אם רק נשקיע כסף במפעל הפיס או בהימורים אחרים.

דב חנין: עמיתי, מפעל הפיס הוא אחד מהמפרסמים הגדולים בישראל.

דב חנין: נתוני הפרסום שלו: ב-2013 הוא היה במקום ה-11, ב-2014 הוא עלה כבר למקום השישי.

דב חנין: מפרסם המון.

דב חנין: אני מצטרף לתמיכה בהצעת החוק שלכם, עמיתי חברי הכנסת פולקמן ומיכאלי.

דב חנין: אני מאוד מאוד מקווה שהחוק הזה יקודם, גם אם במהלך הדברים נצטרך לתקן בו דברים כאלה או אחרים.

דב חנין: אבל חשוב שהחוק עם האמירה הערכית שבו, שאומרת שצריך להגביל ולרסן את הפרסומות למפעלי הימורים, שהדבר הזה יעבור כאמירה ערכית, עקרונית, של הכנסת.

דב חנין: ואני רוצה לומר, עמיתי חברי הכנסת, מילה על מכונות המזל.

דב חנין: גם כאן הבדיקה שנעשתה מלמדת שמרבית התחנות האלה עם מכונות המזל ממוקמות דווקא בשכונות מוחלשות.

דב חנין: בתל-אביב, למשל, עשר מתוך 16 תחנות מוקמו בדרום; בבית-שמש יש פי-שלושה תחנות מאשר בחיפה; בערים עפולה ונצרת-עילית, שתי ערי פריפריה שהדירוג החברתי-כלכלי שלהן הוא 5 ובכל אחת מהן מתגוררים כ-40,000 תושבים, יש בכל אחת מהן חמש או שש תחנות מזל, בהתאמה.

דב חנין: לעומת זאת, בהרצליה, שמספר תושביה יותר מפי-שניים, 90,000, ודירוגה החברתי-כלכלי הוא 8, הוקמו שתי תחנות בלבד.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, שוב, גם כאן אנחנו רואים: המערכת הזאת פונה למוחלשים, המערכת הזאת פונה לעניים, המערכת הזאת מנצלת חולשות, גם חולשות כלכליות.

דב חנין: לכן צריך להגביל אותה, צריך לעצור אותה וצריך להסיג אותה לאחור.

דב חנין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: יסכם את הדיון בהצעות לסדר-היום שר הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

יצחק וקנין: אתה מכיר, חבר הכנסת חיים כץ: מכלום עשינו תה ב-1948 – אתה מכיר את זה, לא?

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תופעת ההימורים היא בעיה שפוגעת בכל שכבות האוכלוסייה, בכל הגילאים.

חיים כץ: בעידן של היום החברה חשופה לנושא ההימורים, שהפכו נגישים וזמינים – דבר שמסוכן לנו כחברה.

חיים כץ: משרד הרווחה אמון על רווחתן הפיזית והנפשית של האוכלוסיות המוחלשות שבתחום טיפולו, וביניהן אוכלוסיית המתמכרים לסמים, לאלכוהול ולהימורים.

חיים כץ: השירות לטיפול בהתמכרויות באגף לשירותי תקון ונוער מנותק במשרד הרווחה הוקם תחילה בתור יחידה לטיפול בנפגעי סמים.

חיים כץ: בהמשך, הרחיב השירות את פעילותו גם לאוכלוסיות נפגעי אלכוהול והימורים, מתוך הבנה שיש לתת מענה הוליסטי ונגיש לכל אחת מההתמכרויות תחת קורת גג אחת.

חיים כץ: אוכלוסיית המתמכרים מתחלקת לשלוש קטגוריות: נפגעי סמים, נפגעי אלכוהול ונפגעי קלפים והימורים.

חיים כץ: כל קטגוריה מחייבת התמחות וטיפולים ייחודיים.

חיים כץ: הימורים פתולוגיים מוגדרים כהפרעת דחף, שהיא עיסוק מתמשך וחוזר של הנפגע בהימורים.

חיים כץ: המהמר חוזר להמר כדי להחזיר את הפסדיו הכספיים וכדי לברוח מקשיים או ממצב רוח שלילי.

חיים כץ: בדומה להתמכרויות אחרות, המהמר עושה כל דבר, חוקי או לא חוקי, למימון הימוריו.

חיים כץ: הוא משקר לקרוביו כדי להסתיר את התנהגותו, מסכן מערכות יחסים, עבודה וקריירה, ונסמך על אחרים כדי להשיג כסף להימורים.

חיים כץ: כאשר מהמר פתולוגי נאלץ להפסיק להמר בשל מחסור בכסף, יכולים להיווצר אצלו תסמיני גמילה נפשיים, כמו תחושת חוסר מנוחה או עצבנות.

חיים כץ: להימורים חוקיים ולא חוקיים – מכונות פיס, קזינו ועוד – נלוות סכנות להתמכרות של מהמרים שהם בחלקם מהמרים באופן קבוע ובחלקם מהמרים באופן מזדמן.

חיים כץ: ההימורים ככלל עשויים להגדיל את מספר המכורים להימורים בישראל, להרחיב את מצוקתם ולהשפיע באופן שלילי על תפקודם היומיומי ועל תפקוד בני משפחתם.

חיים כץ: משרד הרווחה והשירותים החברתיים, באמצעות השירות לטיפול בהתמכרויות, מתנגד להפעלה של התוכניות השונות לסוגיהן הכוללות הימורים.

חיים כץ: התמכרות להימורים הנה התמכרות קשה מבחינת חומרת הנזקים שהיא מחוללת למהמר ולמעגל הקרוב לו ומבחינת הקושי בטיפול בתופעה זו ובאיתורה.

חיים כץ: השלכות ההימורים כאמור מביאות לליקוי תפקודי ברמה אישית, החברתית, הכלכלית והתעסוקתית.

חיים כץ: להתמכרות להימורים נלוות תופעות כגון התנהגות אלימה ואלימות במשפחה, והתהליך כולל פעולה בלתי נשלטת, ובהמשך – התמכרות.

חיים כץ: ניתן להתייחס להתמכרויות להימורים כאל דחף בלתי נשלט, ולעתים ההתמכרות הנה בעלת אופי כפייתי, כשחיי המכור מתנהלים סביב ההימורים על חשבון תחומים אחרים.

חיים כץ: ההתמכרות להימורים עשויה להיות עדות לקשיים רגשיים עמוקים יותר, ריקנות ודימוי עצמי נמוך.

חיים כץ: האוכלוסייה המצויה על רצף ההתמכרות להימורים מגוונת.

חיים כץ: בקרב המתמכרים להימורים הרוב המכריע הנו גברים.

חיים כץ: יש לציין כי לא נערך מיפוי של מספר המהמרים בישראל, ולכן לא ניתן לתת הערכה מדויקת.

חיים כץ: הטיפול של משרד הרווחה, השירות לטיפול בהתמכרויות, במכורים להימורים: נכון לתחילת שנת 2016 טופלו על-ידי השירות 967 מכורים: 120 נשים, 87 בני-נוער וצעירים ו-760 גברים; 300 הם פונים או מאותרים נוספים הנמצאים בתהליכי קליטה לטיפול.

חיים כץ: כ-30% מהמטופלים לא עבדו מעולם.

חיים כץ: כ-30% נוספים היו ללא עבודה יציבה.

חיים כץ: 345 מהמטופלים פנו באופן חד-פעמי, ועוד 350 פנו אל קו חם טלפוני לייעוץ למהמרים המופעל על-ידי המשרד.

חיים כץ: באיזה מקום אנחנו רואים שגם המהמרים מבינים את המצוקה שלהם והם רוצים להיחלץ.

חיים כץ: יש רגעים שהם אומרים: אני רוצה להיחלץ, ואנחנו צריכים להיות שם באותו רגע נתון בשביל לנסות לחלץ אותם.

חיים כץ: משרד הרווחה, באמצעות השירות לטיפול בהתמכרויות, מפעיל 51 יחידות טיפוליות בתחום הימורים ואלכוהול הנותנות מענה לאוכלוסיות אלו, ובנוסף, כאמור, הוא מפעיל קו חם טלפוני בשיתוף הפיס ועמותת "אפשר".

חיים כץ: מענים נוספים ניתנים במסגרת 20 מרכזי יום וערב, הנותנים מענים גם לאוכלוסיית המכורים לסמים ולאלכוהול, ובתשע מסגרות חוץ-ביתיות שבהן ניתנים מענים גם למהמרים.

חיים כץ: יחד עם זאת, אנו שוקדים כל העת על פיתוח מענים נוספים ועל פיתוח מערכת ייעודית של מרכזים לאיתור מכורים להימורים וטיפול בהם כדי לאפשר מענה יעיל, אפקטיבי ורחב עוד יותר וכדי שנוכל להתמודד עם התופעה הקשה וההרסנית הזאת.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: אדוני השר – מה אדוני מציע?

חיים כץ: מה מבקשים החברים, דיון בוועדה?

יצחק וקנין: גברתי יושבת-ראש – – –

חיים כץ: איזו ועדה?

מרב מיכאלי: האמת שצריך בכספים.

חיים כץ: מסכים לוועדת כספים.

אורן אסף חזן: ועדת חינוך, נראה לי יותר יעיל.

מרב מיכאלי: כספים, כספים.

מרב מיכאלי: זה האוצר נותן את הרשימות.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו נעבור להצבעה, חברים.

יצחק וקנין: ההצעה היא ועדת כספים, אני מבין.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעה לסדר-היום בנושא המאבק בהתמכרויות להימורים תעבור לוועדת הכספים להמשך דיון.

יצחק וקנין: אני מודה שוב לכל המציעים שהובילו.

באסל גטאס: ההצבעה שלי לא נקלטה.

יצחק וקנין: אני מוסיף את הצבעתו של חבר הכנסת באסל גטאס, שגם הוא מצטרף.

יצחק וקנין: אם כך, היו 16.

יצחק וקנין: אני שוב מודה לכם לכל המציעים.

יצחק וקנין: אני חושב שהנושא שהעליתם חשוב מאוד.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 226), התשע"ו–2016; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 87), התשע"ו–2016 – שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת יגאל גואטה ואיילת נחמיאס ורבין בנושא:

נאזם בדר: חדלות המדינה בטיפול בצמצום ומניעת תאונות בקרב ילדים.

נאזם בדר: החלטה של ועדת האתיקה בעניין עליית חברי הכנסת להר-הבית, החלטה מס' 2.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: ציון היום הבין-לאומי ללא עישון

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא ציון היום הבין-לאומי ללא עישון, מס' 3793, 3703, 3902, 3905 ו-3906.

יצחק וקנין: היום צוין היום הבין-לאומי ללא עישון.

יצחק וקנין: כמה חברי כנסת הגישו הצעות לסדר-היום בנושא – חברי הכנסת יואל רזבוזוב, אחמד טיבי, איתן כבל, תמר זנדברג ומירב בן ארי.

יצחק וקנין: אני לפני כן אומר כמה דברים לגבי היום הבין-לאומי ללא עישון.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד בנושא היום הבין-לאומי ללא עישון.

יצחק וקנין: בעידן שבו "עישון" הוא שם כולל לסוגי עישון שונים ומשונים, לגליים ושאינם לגליים, אנחנו מתמקדים ביום הזה בראש ובראשונה בעישון הנפוץ, הקלאסי – עישון הסיגריות.

יצחק וקנין: משלל סיבות, ובהן הסברה בציבור ושינוי הרגלים מדורג, וגם הודות לחקיקה האוסרת עישון במקומות ציבוריים, נדמה אולי שהיקף עישון הסיגריות במקומותינו הולך ומצטמצם.

יצחק וקנין: אבל למרבה הצער, ההרגל והתופעה רחוקים מלהיעלם והנזק עודנו אדיר.

יצחק וקנין: לכן, למי מאתנו שכבר חשב כי עישון הסיגריות הוא אופנה מעט חולפת או לפחות מצומצמת, צפויה אכזבה: נתוני משרד הבריאות בנושא זה הם מדאיגים וחמורים, ואולי מעט מפתיעים.

יצחק וקנין: למרות מגמת הירידה – כך מלמד דוח שירותי בריאות הציבור במשרד הבריאות – עדיין שיעור המעשנים בקרב האוכלוסייה הבוגרת בישראל עומד על 19.7%.

יצחק וקנין: לא פחות מ-26% מהגברים בישראל מעשנים, ובקרב הנשים – כמחצית מזה.

יצחק וקנין: העישון הוא הגורם לאחד מכל עשרה מקרי מוות בעולם.

יצחק וקנין: במצטבר, מדובר על כ-100 מיליון בני-אדם שנפטרו מעישון במהלך המאה ה-20, ומספר הנפטרים מעישון עשוי להגיע למיליארד עד סוף המאה ה-21, רובם מהמדינות המתפתחות.

יצחק וקנין: גם אצלנו אין בשורות טובות:

יצחק וקנין: ההערכות הן כי העישון אחראי לכ-8,000 מקרי מוות בשנה בישראל.

יצחק וקנין: מתוכם, וכדאי לשים לב גם לכך, כ-700 שלא עישנו בעצמם אלא נחשפו לעישון כפוי.

יצחק וקנין: הנזק שגורמת שאיפת עשן הסיגריות לגוף, הוא אדיר:

יצחק וקנין: עשן זה מכיל לא פחות מ-7,000 חומרים שונים, ובהם כ-350 חומרים מסוכנים וכ-70 חומרים המוגדרים כמסרטנים בבני-אדם.

יצחק וקנין: עשן הסיגריות פוגע בכל מערכות הגוף.

יצחק וקנין: מדי שנה מתפרסמים מחקרים ארוכי טווח המוכיחים שהעישון גורם למגוון הולך וגדל של מחלות, כגון מחלות סרטן, לב, מחלות כלי דם ומחלות נשימה.

יצחק וקנין: חשוב להזכיר שגם עישון הנרגילות, הנפוץ בקרב צעירים ובני-נוער, איננו מזיק פחות, למרות שהטבק נשאף דרך מים.

יצחק וקנין: טבק הנרגילות מכיל ניקוטין דומה לזה שבסיגריות ממוצעות.

יצחק וקנין: מחקרים לימדו על ההשפעה ההרסנית של עישון נרגילות על תאי הגוף.

יצחק וקנין: עישון נרגילות בהיריון עלול להזיק לאם ולעובר, עלול לגרום למשקל לידה נמוך ולביטויי מצוקה שונים.

יצחק וקנין: כל אלו הם סיבה טובה להפסיק את העישון ולעשות כל מאמץ להיגמל ממנו.

יצחק וקנין: זו איננה משימת פשוטה, בוודאי למי שכבר נמצא עמוק בתוך העישון, אבל היא משתלמת.

יצחק וקנין: והלוואי שיום זה, יום ללא עישון, יהיה נקודת מפנה בתחום זה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לכל המציעים גם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איתן כבל יעלה ראשון לדוכן הנואמים, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי, אם יהיה.

יצחק וקנין: אם לא יהיה – חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: אם הוא לא יהיה, אני אאפשר לך בשמחה, בשמחה אני אאפשר לך, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: אם כן, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה, חמש דקות לרשותך.

איתן כבל: תודה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית – שלומך בטוב?

איתן כבל: יופי.

איתן כבל: אני באמת שמח שיש יום כזה היום, יום ללא עישון, שבעצם מעלה ושם את כל הנושא של הסכנה בעישון על סדר-יומנו בכלל.

איתן כבל: אני יכול לומר לכם את זה כך – לא היה מישהו ממכרי שהאמין שאני אפסיק לעשן.

איתן כבל: אני בטוח שיש כאן אנשים שצופים בנו, ואומרים: וואו, נכון.

איתן כבל: אני הגעתי, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לשלוש קופסאות "מרלבורו" אדום ביום.

יצחק וקנין: אדוני, לא שמעתי.

איתן כבל: עישנתי שלוש קופסאות "מרלבורו" אדום ביום.

חיים כץ: כמה עולה קופסה?

איתן כבל: אני לא זוכר.

איתן כבל: 20 שקל?

איתן כבל: אני עשיתי חשבון – – –

יחיאל חיליק בר: אולי כשאתה עישנת.

יחיאל חיליק בר: היום, 33 שקלים.

איתן כבל: נכון, אני עישנתי – חיליק, אתה זוכר – – –

חיים כץ: 3,000 שקלים לחודש של היום.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אז זה עלה לי 1,600 שקל, עשיתי את החשבון.

עאידה תומא סלימאן: היית חבר כנסת או לא?

איתן כבל: כן, כן.

אורן אסף חזן: – – –

איתן כבל: אני זה לא אתה.

אורן אסף חזן: אני לא מעשן בכלל.

איתן כבל: לא, מה זה משנה – משהו אחר.

אורן אסף חזן: – – –

איתן כבל: אבל אני אומר, אורן אסף חזן, אני מדבר ברצינות.

איתן כבל: אני זוכר שהמחשבה להפסיק לעשן – זו התמכרות לכל דבר ועניין.

איתן כבל: הייתי קם בבוקר, יוצא החוצה, כי לא עישנתי בתוך הבית, בוודאי המשפחה לא אפשרה, ומהקפה של הבוקר ובחזרה – כבר ארבע-חמש סיגריות.

איתן כבל: זה מטורף לגמרי, זה פשוט חסר היגיון.

איתן כבל: אני מנסה להיזכר בימים האלה שעישנו באוטובוס, שעישנו במטוס.

מיכל רוזין: – – – עם הילדים.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ברוך השם, חברת הכנסת מיכל רוזין, זה, דרך אגב, מתקשר לגמרי עם הסיפור הזה של "אי-אפשר" ו"מה פתאום" ו"איך נסתדר".

איתן כבל: אני זוכר, כשהייתי בהתמכרות, הייתי אומר לעצמי: איך אני אשתה את הקפה בלי סיגריה?

איתן כבל: איך אני אשתה משקה חריף?

איתן כבל: תמיד יש את התירוצים האלה.

איתן כבל: איך אני איהנה מארוחה אם אני – אני אומר לכם, אני נהנה היום הרבה יותר.

מיכל רוזין: החרדים, למשל, שמעשנים שתיים-שלוש קופסאות ביום, הם מסוגלים בשישי-שבת לא לעשן – זה מראה שיש כוח רצון.

איתן כבל: זה בין היתר.

איתן כבל: גם אני, אני אומר את זה כך: תשמעי, גם אני הייתי אדם דתי תקופה, חלק ניכר משנות חיי, וודאי שלא עישנתי, זו לא שאלה.

איתן כבל: לא עישנתי בשבת, זה בכלל לא היה עניין שנתון לוויכוח, לא חשבתי על זה אפילו.

מיכל רוזין: – – – התמכרות.

איתן כבל: נכון, זה כמו כפתור שיורד, ואתה יודע: יש ימים שאתה לא מעשן, נקודה.

איתן כבל: אבל מה בעצם אני רוצה לומר – אחד הדברים שבאמת חל בהם מהפך מאוד גדול, לשמחתי, אדוני היושב-ראש – אני מרגיש הרבה יותר טוב.

איתן כבל: אני מרגיש אדם בריא, ואני אומר את זה, ואני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: כל נער או נערה שאני פוגש ואני רואה שהם מתחילים לעשן, אני אומר לעצמי: אלוהים, איך אפשר לנסות להסביר להם?

איתן כבל: אני תמיד אומר על עצמי: אם הייתי צריך לחיות את חיי מחדש, חבר הכנסת חיליק בר, לא הרבה דברים הייתי משנה; אחד הדברים שבטוח לא הייתי מתחיל בו, זה לעשן.

איתן כבל: בעניין הזה אני אדם הרבה יותר שלם.

איתן כבל: קודם כול, הטעמים חזרו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, פתאום טעמים שאבדו, טעמים של אוכל, ריח, בוודאי לאיסטניס כמוני, שהעניין של הניקיון – אינני מבין בכלל, איך אפשר?

איתן כבל: אני מנסה לפעמים להיכנס פה לפינת עישון, אני כבר לא מסוגל, באמת אני אומר את זה.

איתן כבל: תראו, אני, למשל, לא הצלחתי להפסיק לבד.

איתן כבל: אני הלכתי לאחד המכונים.

איתן כבל: אבל רציתי.

איתן כבל: אני רציתי מאוד, וברוך השם, זה הצליח בטיפול אחד.

איתן כבל: מה זה משנה אם זה שטויות או לא שטויות.

איתן כבל: אדוני השר, נכנסתי, שמתי את הידיים על הברכיים עשר דקות, עצמתי, חשבתי, התרכזתי, יצאתי משם, ועוד מעט עשר שנים, חבר הכנסת אורן חזן, אני לא מעשן.

איתן כבל: ואין בי, לא רק שאין בי געגוע – יש כאלה עוד, לצערם, שיש להם, בלשון העם, את אותה "דודא", תחושה שמנקרת בהם כל הזמן.

איתן כבל: לי אין, ממש לא, אין בי געגוע ואין בי כלום.

איתן כבל: באמת, נכון, יש דבר אחד שצריך להתמודד אתו, כי בוודאי כשאתה מעשן חילוף החומרים הוא הרבה יותר חזק, וכשאתה מפסיק אז אתה מתחיל לאכול.

אורן אסף חזן: אני אף פעם לא עישנתי, ואני לא מפסיק לאכול.

איתן כבל: באמת אני אומר את זה.

איתן כבל: ויש אנשים שהפסיקו לעשן, והם שמנו בצורה מאוד רצינית.

איתן כבל: לשמחתי, לי זה פחות – – –

אורן אסף חזן: אתה קומפקטי.

איתן כבל: לא, אצלי הבעיה היא שאני קטן, אז הכול יוצא למרפסת.

חיים כץ: הכול טעים לך – – –

איתן כבל: ולכן, חברות וחברים, אני מנצל את ההזדמנות הזו לקרוא לכל המעשנים – באמת אני אומר להם: זה לא רק שיש חיים אחרי הפסקת העישון, אלא החיים יותר טעימים, מריחים הרבה יותר טוב ויותר נעימים; ובריאים, כמובן.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יואל רזבוזוב, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: חמש דקות, ידידי, לרשותך.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אחרי הנאום של חבר הכנסת כבל, הוא באמת צריך להשתתף בפרסומות למניעת העישון.

יואל רזבוזוב: כמו שראיתם היום בדיוני הוועדות, בסדנאות שפעלו פה בכנסת במהלך היום, בכל מה שקרה כאן, אנחנו רואים שהעישון ממשיך להיות גורם מוות משמעותי בישראל.

יואל רזבוזוב: למרות זאת, נזקי העישון ידועים למעשנים, אך הם פשוט בוחרים להתעלם מכך.

יואל רזבוזוב: זו זכותם, אנחנו לא מתערבים, אבל הבעיה היא שגם המדינה לא עושה מספיק למנוע זאת.

יואל רזבוזוב: על-פי דוח של שר הבריאות על העישון בישראל משנת 2015, 74% מהמעשנים מעוניינים להפסיק לעשן אבל לא מצליחים.

יואל רזבוזוב: הנתונים מראים שיש ירידה בקרב הפונים לגמילה מעישון.

יואל רזבוזוב: בשנת 2015 חלה ירידה של 4% במספר המשתתפים בסדנאות הגמילה – רק 25,721 מעשנים מתוך כמיליון מעשנים, שזה 2.5%, פנו לגמילה מעישון.

יואל רזבוזוב: חברים, אל תתבלבלו, יש למדינה כסף להשקיע במניעת העישון.

יואל רזבוזוב: עלויות נזקי העישון למדינה הן 1.7 מיליארד שקל בשנה, 370,000 ימי אשפוז בבתי-חולים – תחשבו על המספר.

יואל רזבוזוב: הוצאות המעשנים על הסיגריות עומדות על 8.1 מיליארד שקלים בשנה.

יואל רזבוזוב: לצורך ההשוואה, על מוצרי החלב מוציאים בישראל רק 7.6 מיליארד שקלים בשנה.

יואל רזבוזוב: מתוך הכסף הזה שהציבור מוציא על רכישת הסיגריות, המדינה גובה כ-6 מיליארד שקלים במסים, אך הנתונים מראים שההשקעה במעשנים היא רק 6 מיליון שקלים.

יואל רזבוזוב: רק 6 מיליון שקלים ממסי המעשנים חוזרים אליהם כטיפול או שירות שנועד להם.

יואל רזבוזוב: חברים, כשראיתי את המספרים האלה נדהמתי.

יואל רזבוזוב: זו הקונספירציה האישית שלי: לממשלה לא נוח להשקיע בזה כי היא גובה 6 מיליארד שקלים בשנה.

יואל רזבוזוב: אם היא תתחיל להשקיע במניעת עישון היא תגבה פחות – יהיה לה פחות כסף בתקציב.

יואל רזבוזוב: אין לי תשובה אחרת על כל החוקים שאנחנו מנסים להעביר ומפילים לנו, גם בוועדת שרים לחקיקה, גם במליאה.

יואל רזבוזוב: אנחנו פשוט באים להגן על האנשים מפני נזקי עישון פסיבי, ובאמת לעשות תוכניות למניעת העישון.

יואל רזבוזוב: לאף אחד זה לא מזיז.

יואל רזבוזוב: פשוט באים ופוסלים לנו חוק אחרי חוק, והיום, אחרי שלמדתי את המספרים, אני מבין מאיפה זה בא: המדינה עושה על זה כסף.

יואל רזבוזוב: איך מדינה שמכניסה כל כך הרבה כסף מסיגריות, פשוט – אין, לא רוצה להשקיע בזה.

יואל רזבוזוב: אם נקצר את העניין לדבר אחד, הפתרון הוא בתקצוב תוכניות על בסיס התקציב, ולא על בסיס סל הבריאות, אבל זה פשוט לא קורה.

יואל רזבוזוב: אני גם רואה שזה פשוט לא חשוב לממשלה.

יואל רזבוזוב: המדינה לא עוזרת למעשנים, ומנגד – חברות הסיגריות, אשר משקיעות כסף רב בפרסומות שפונות לקהל הצעיר לבוא ולעשן.

יואל רזבוזוב: ההערכות מדברות על השקעה של למעלה מ-35 מיליון שקלים שהושקעו השנה בעידוד ובקידום של המכירות.

יואל רזבוזוב: אז בטוח יגידו לי אנשי שר הבריאות: מה אתה רוצה?

יואל רזבוזוב: שיעור המעשנים נשאר כבר כמה שנים על קצת פחות מ-20% – 19.7%.

יואל רזבוזוב: אבל 37% מהציבור שאינו מעשן דיווחו כי הם חשופים לעישון פסיבי.

יואל רזבוזוב: לי כמחוקק וכיושב-ראש שדולת הספורט ואורח החיים הבריא אין כוונה להיכנס להחלטות האישיות של כל אחד ואחת.

יואל רזבוזוב: זה מרחב אישי של כל אחד, ובאמת אני מנסה שלא להיכנס, אבל המטרה שלי היא לעצור את התופעה המכוערת של התעלמות מילדים בכל הנוגע לעישון פסיבי.

יואל רזבוזוב: הרי מה יקר לנו יותר, כהורים וכנבחרי הציבור במדינת ישראל, מעתידה של המדינה?

יואל רזבוזוב: זה הבריאות של הדור הצעיר.

יואל רזבוזוב: הם לא יכולים, או אפילו מתביישים, לבקש מהמבוגר: אל תעשן לידי, בטח כאשר מדובר במקרים שהמבוגרים שמעשנים הם ההורים, המשפחה שלהם.

יואל רזבוזוב: תפקידנו בכנסת הוא לשמור גם על הבריאות של אלו שעדיין אינם יכולים לשמור על הבריאות שלהם בעצמם.

יואל רזבוזוב: מחקרים רבים מראים שעישון פסיבי מסוכן כמו העישון עצמו.

יואל רזבוזוב: בישראל של 2016 כ-10% ממקרי המוות הקשורים בעישון הם של המעשנים הפסיבים.

יואל רזבוזוב: זאת, בנוסף לעלייה של 25% בסיכון לחלות במחלות לב וסרטן הריאות.

יואל רזבוזוב: הסיכון עוד גובר כשמדובר בילדים שגופם והריאות שלהם עוד לא סיימו להתפתח.

יואל רזבוזוב: ילדים רבים בישראל הם מעשנים פסיבים.

יואל רזבוזוב: ילדים להורים מעשנים נושמים את העשן בבית, מבגדי ההורים, כשהם יוצאים עם ההורים למסעדה, וכמובן בזמן הנסיעה ברכב המשפחתי.

יואל רזבוזוב: עישון במכונית הוא הגרוע מכולם.

יואל רזבוזוב: העשן בתוך החלל הקטן של הרכב מגדיל פי-עשרה את כמות החלקיקים הרעילים לעומת רכב שלא מעשנים בתוכו.

יואל רזבוזוב: חלון סגור או חלון פתוח – זה לא משנה.

יואל רזבוזוב: הילד שיושב מאחור, הסיכון שלו לחלות במחלות נשימתיות הולך ועולה עם כל שאכטה שלוקח הנהג.

יואל רזבוזוב: על כן, אבקש מכם מחר להצביע בעד איסור העישון ברכב כאשר נמצא בו קטין מתחת לגיל 16.

יואל רזבוזוב: זה הכול, זה כל מה שאני מבקש – להגן על הילדים.

יואל רזבוזוב: נפסלה כאן הצעת חוק על עישון בגני-שעשועים.

יואל רזבוזוב: עכשיו, ועדת שרים לחקיקה בינתיים התנגדה לאיסור עישון ברכב כשיש לך קטין ברכב.

יואל רזבוזוב: אני לא מבין.

יואל רזבוזוב: זה לא עניין של קואליציה–אופוזיציה.

יואל רזבוזוב: אני לא צריך קרדיט על זה, שהממשלה תעביר את זה.

יואל רזבוזוב: שר הבריאות היה צריך לשבת היום בוועדות – ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואל רזבוזוב: לא ראיתי אותו שם.

יואל רזבוזוב: למה?

יואל רזבוזוב: הוא בעצמו, באחת הוועדות, אמר לי על הצעת החוק הזאת למניעת עישון פסיבי של ילדים: תעלה אותה, ובעזרת השם נתמוך בחוק.

יואל רזבוזוב: מה קרה?

יואל רזבוזוב: בסוף הוא התנגד.

יואל רזבוזוב: אז אני פונה אליכם, כנבחרי ציבור, כמי שאחראים לבריאות והביטחון של כל אזרחי מדינת ישראל: עזבו את השיקולים הפוליטיים.

יואל רזבוזוב: פשוט כל הצעת חוק שעולה למניעת העישון – אנחנו לא רוצים להתערב במרחב של כל אחד, אבל להגן על הילדים שלנו אנחנו חייבים, אז תצביעו בעד.

יואל רזבוזוב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ואחריה – חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: חמש דקות לרשותך, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: מה, התחיל לפני שהתחלתי לדבר?

יצחק וקנין: גם אם תוסיפי עוד דקה לא אעצור אותך.

יצחק וקנין: אל תדאגי.

יצחק וקנין: אני מבטיח לך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, זה היה קשה היום לנהל דיון בוועדה לקידום מעמד האישה על השפעת העישון בראייה מגדרית, כאשר יושבת אני כיושבת-ראש הוועדה, ולמען הגילוי הנאות, אני גם מעשנת מדי פעם.

עאידה תומא סלימאן: אז היה קשה לשמוע ש-8,000 איש מתים מדי שנה כתוצאה מנזקי העישון, וש-800 אנשים מתוכם הם בכלל לא מעשנים, לשבת ולשמוע את הסטטיסטיקה הזאת, ואנשים מדברים עליה, ואתה בכל זאת חרד.

עאידה תומא סלימאן: והיום למדתי גם שמפסיקים להגיד "עישון פסיבי" אלא אומרים יותר "עישון כפוי", כלומר כופים עליך לעשן, וזה לא עניין שאתה מעשן פסיבי.

עאידה תומא סלימאן: והבנתי גם שהיום מדברים יותר על עישון מיד שלישית, כלומר כל ההשפעה של העישון, של החומרים שנדבקים לריהוט ולמקום שאנחנו נמצאים בו – אנשים שלא מעשנים נפגעים מזה.

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, למרות הסטטיסטיקה המפחידה, יש גם נקודות אור; יש נקודות אור, הפכנו – ממצב שהעישון היה נורמה חברתית מאוד מקובלת, שמאוד מעידה על גבריות ומצ'ואיזם, ומין חברותא של גברים כאלה, שיושבים – – –

יצחק וקנין: לקחתן לנו את הכול כבר.

יצחק וקנין: זה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: לא זה הכיוון.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד – – –

יצחק וקנין: לא, אני רוצה להגיד לך, אני יותר מופתע מיותר נשים שמעשנות.

מיכל רוזין: נכון.

יצחק וקנין: זה פשוט – – –

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש גם לזה שורשים – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: אני לא מעשן ואף פעם לא עישנתי, אבל אני אומר – – –

חיים כץ: הגברים רוצים לעשות פוזות על נשים.

מיכל רוזין: הסטטיסטיקה אומרת שיותר נשים – – –

חיים כץ: אבל נשים מה רוצות?

חיים כץ: לעשות פוזות על נשים.

עאידה תומא סלימאן: הגברים רוצים לעשות פוזות של גבריות – –

חיים כץ: כן.

עאידה תומא סלימאן: – – והנשים רוצות להראות שהן מתמרדות, שהן חוצות את הגבולות החברתיים המקובלים, ולכן הן יכולות לעשן, זו התגרות.

עאידה תומא סלימאן: אבל בסופו של דבר, שני הצדדים פוגעים בבריאות שלהם.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שלמדתי, בטוח שהם פוגעים בבריאות של עצמם.

חיים כץ: – – – בביטוח הלאומי.

עאידה תומא סלימאן: מה?

חיים כץ: אחר כך זה עולה לנו כסף בביטוח לאומי.

עאידה תומא סלימאן: זה כל מה שמדאיג אותך, כבוד השר?

עאידה תומא סלימאן: שיהיה חסר כסף בביטוח לאומי?

עאידה תומא סלימאן: מה עם הבריאות של האזרחים והאזרחיות?

חיים כץ: את יודעת מה אני קורא פה עכשיו?

חיים כץ: את יודעת מה אני קורא פה?

חיים כץ: אם תקראי את מה שאני צריך לתת תשובות – – –

עאידה תומא סלימאן: אין מה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: אתה שר ואני חברת כנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן תשובות למה שאני יכולה.

יצחק וקנין: רק תבטיחי לנו, עאידה, שאולי תפסיקי לעשן.

עאידה תומא סלימאן: אני אחשוב על זה.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: היא תחשוב.

יצחק וקנין: אמרתי שתבטיח שתפסיק לעשן.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת גם כן, למען הגילוי הנאות, להגיד שאני לא עוברת את הארבע-חמש סיגריות.

עאידה תומא סלימאן: אז בסדר.

יצחק וקנין: זה בשביל הטעם.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו, לאחר שכל מדינת ישראל יודעת על הרגלי העישון שלי, הייתי רוצה להמשיך לדבר על משהו אחר.

מיכל רוזין: – – –

דוד ביטן: גילוי נאות: מה גודל הסיגריה?

מיכל רוזין: – – –

דוד ביטן: יש סיגריות שהן כמו שתיים.

עאידה תומא סלימאן: טוב, אני – – –

מירב בן ארי: – – –

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לכם שהסטטיסטיקה אומרת שבחברה היהודית כבר עברנו כברת דרך מבחינת אחוזי המעשנים: 25.5%, לעומת 18.5% של נשים.

עאידה תומא סלימאן: אבל המצב מדאיג יותר בחברה הערבית – –

יצחק וקנין: אמת.

עאידה תומא סלימאן: – – ואנחנו חייבים לדבר על זה.

עאידה תומא סלימאן: 49% מהגברים הערבים עדיין מעשנים, ולא רק שהם מעשנים, אלא מעשנים כבדים ומעשנים בתוך הבית.

עאידה תומא סלימאן: כמעט – היום נחשף במחקר שהביאו בפני הוועדה לקידום מעמד האישה שכמעט 75% מעשנים בתוך הבית.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת שהנשים – שאחוזן כמעשנות הוא הרבה פחות אבל עדיין בעלייה, נשים ערביות – נפגעות גם מעישון כפוי ומעישון יד שלישית הרבה יותר מאחרים, וההשפעה של העישון על הבריאות שלהן היא הרבה יותר חמורה מהכלל.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, דיברנו על זה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על כמה זה חמור, אנחנו מדברים על תחלואה, אנחנו מדברים על מוות של אנשים בגלל העישון, ומה המדינה עושה?

עאידה תומא סלימאן: ממשלת ישראל החליטה על תוכנית לאומית למאבק בעישון, אבל נתנה זירו – אפס תקציב לתוכנית הלאומית.

יצחק וקנין: כמה עוד זמן את רוצה, תגידי לי?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה עוד שתי דקות.

יצחק וקנין: הנה, קיבלת עוד שתי דקות.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי שתתמכי.

עאידה תומא סלימאן: אחוות נשים, מירב.

חיים כץ: היא לקחה את זה על חשבונך.

עאידה תומא סלימאן: אז אפס תקציב לתוכנית לאומית.

עאידה תומא סלימאן: תגידו לי, יש תוכנית לאומית אחרת שהוחלט עליה וניתן לה אפס תקציב, כאשר המטרה העיקרית של התוכנית הזאת היא לשמור כאילו על בריאות הציבור?

עאידה תומא סלימאן: משרד הבריאות הוריד את התקציב של היחידה להעלאת מודעות והסברה מ-6 מיליון בשנים האחרונות ל-1 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: ושלא תטעו, הוא לא מקדיש את המיליון הזה לנושא של עישון ומאבק בעישון, אלא לארבע-חמש תוכניות של הסברה, במיליון שקל.

עאידה תומא סלימאן: לזה הבריאות שלנו כציבור באמת מתורגמת בתוכניות הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: כדאי מאוד לזכור, גם כן, שהשיווק המסיבי של העישון גורם למצב כזה – יש אנשים שחשבו שצריך להעלות את המיסוי; אם אנחנו יודעים שעישון בקרב הקבוצות המוחלשות והפריפריה הכלכלית-אקונומית הוא דווקא הרבה יותר גבוה מאשר באוכלוסיות עם מצב סוציו-אקונומי גבוה, זה אומר שאם מעלים את המסים, אנחנו פוגעים כלכלית במשפחות אפילו יותר.

עאידה תומא סלימאן: ויש היום גם התופעה של הנרגילה, ויש גם התופעה של מכירת טבק, ואף אחד לא יודע מה סוג הטבק הזה ואיזה נזק הוא גורם, אבל בגלל שהוא זול יותר הצעירים נוהרים לקנות אותו.

חיים ילין: – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: עאידה, יש לך עוד 16 שניות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, יש לי 16 שניות, חבר'ה.

קריאה: – – –

קריאה: לעאידה מותר להגיד "נוהרים".

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד שאני הייתי גאה היום לראות בתי-ספר שהגיעו לדיונים עם התלמידים, עם תוכניות שפיתחו נגד העישון, ושמחתי לשמוע, ואני מברכת מפה את חטיבת הביניים של מחמוד דרוויש במג'ד-אלכרום, שהגיעו לדיון אצלי וקיבלו את הפרס הארצי של בתי-הספר למאבק בתופעת העישון.

עאידה תומא סלימאן: אז ברכות, מברוכ, למג'ד-אלכרום.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מירב בן ארי, והשר חיים כץ, שר הרווחה והשירותים החברתיים, יסכם את הדיון.

יצחק וקנין: חמש דקות נטו.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני גם רוצה לומר על מה שהיה כאן היום במליאה.

מירב בן ארי: הבנתי שזה לא יום שחברי כנסת בחרו אלא זה יום שהכנסת ציינה, והקשבתי גם לדברים שאמרה חברתי חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מירב בן ארי: היו דיונים מאוד מעניינים היום, גם בוועדת החינוך, ואני יודעת שגם בוועדה למעמד האישה, דיברת.

מירב בן ארי: דווקא כן חשוב לי, בגלל שאני לא מהמגזר הערבי, כן לדבר על מה שקורה בבתי-הספר, כי זה מפתיע שבמגזר היהודי יש ירידה של 20% בעישון.

מירב בן ארי: זאת אומרת, אין יותר "מחששות" בבית-ספר – ידוע שתלמידים היו הולכים לעשן מאחור – למורים ולמורות אסור לעשן בתוך בית-הספר, מה שבמשך שנים היה מותר, ומסתבר שבאמת זה השפיע.

מירב בן ארי: גם החקיקה כמובן והכול, אבל 20% פחות.

מירב בן ארי: ובמגזר הערבי כאילו כלום לא השתנה והאחוזים נשארו אותו דבר.

מירב בן ארי: זאת אומרת, את התייחסת למבוגרים, והיה לי מאוד חשוב גם לחזק אותך בעניין של בני-הנוער.

מירב בן ארי: ולכן זה מטריד, זה מטריד מאוד.

מירב בן ארי: את ציינת את העניין ש-8,000 איש בשנה מתים מעישון, אבל חשוב גם לומר ש-800 מתוכם מתים – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

מירב בן ארי: דיברת על זה?

מירב בן ארי: יכול להיות שלא שמעתי את זה.

מירב בן ארי: – – רק מעישון פסיבי, שזה בכלל מזעזע בעיני.

מירב בן ארי: ועוד משהו – דרך אגב, היו גם בתי-ספר יהודיים שהיום הגיעו והראו גם את הפעילות שלהם, ומה שהיה יפה, אדוני היושב-ראש, שהפעילות שמגיעה מאשדוד, גם – הפעילות מגיעה מהילדים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, אם פעם לעשן זה היה מגניב וכאילו סוג של "קוּל", היום זה לא נראה ככה בבתי-הספר.

מירב בן ארי: ובאו ילדים עם קופסאות של סיגריות שהם עשו, ובאו ילדים ודיברו על הפעילות ועל היריד שהם עשו בבית-הספר, וזה היה מאוד מעניין.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר על משהו שהתייחסנו אליו גם בוועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול.

מירב בן ארי: הסיפור הזה שהסיגריות התייקרו ויש עליהן מיסוי כפול, אבל על הטבק המגולגל יש רק חלק מהמיסוי ולכן זה יותר זול.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לומר – אני לא אתייחס להיבטים המיסויים של טבק וסיגריות, זה לא עניין שלי.

מירב בן ארי: אבל כן חשוב לי לציין את העניין שהטבק המגולגל, שנראה כאילו זה מיובש או טבעי – חשוב לומר, וגם דיברנו על זה בוועדה, הוא לא פחות מסוכן מסיגריות רגילות, וכמובן, לא פחות ממכר.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יש החבר'ה שמסתובבים עם הטבק לגלגול כי זה פשוט יותר זול, והם חושבים שזה נראה כזה טבעי – גם אנחנו חשבנו כך.

מירב בן ארי: אבל מסתבר שלפי הנתונים שהביאו הוא הרבה יותר מסוכן והרבה יותר ממכר, וכמובן ממית בסופו של דבר.

מיכל רוזין: למה זה יותר מסוכן?

מירב בן ארי: היה דיון מאוד מעניין בוועדה למאבק בנגע הסמים.

מיכל רוזין: למה זה יותר מסוכן?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: כי יש שם חומרים בתוך הטבק לגלגול – היא צודקת, גם אנחנו, אני וחברת הכנסת זנדברג, ישבנו בדיון ותהינו, כי הרי נראה שבסיגריה יש יותר דברים מסרטנים, אבל מסתבר שבשקית עצמה, כדי לשמור על הטריות, כנראה, שמים מוצרים וכל מיני מרכיבים שבסופו של דבר הופכים את זה ליותר ממכר ויותר מסרטן.

מירב בן ארי: ועוד משהו מטריד זה שלא כותבים – אדוני היושב-ראש, אתה יודע, אפילו על שוקולד, היום, שאתה קונה בסופר, יש לך את רשימת המרכיבים, על כל דבר שתקנו.

מירב בן ארי: בסיגריות, אם תשימו לב – וגם בטבק – לא כתוב ממה זה מורכב.

חיים ילין: מירב, לחיות זה ממש ממש לא בטוח ולא בריא.

מירב בן ארי: לפחות – אתה קונה מוצר היום בסופר.

מירב בן ארי: כל מוצר, אפילו חלב, אתה יודע.

מירב בן ארי: אז מסתבר שלא.

מירב בן ארי: ועוד נתון שגם מעניין, אפרופו מוצרי חלב: הקניות של אזרחי ישראל של סיגריות – אדוני השר, אני שמחה שאתה מקשיב – הן הרבה יותר מכל מוצרי הצריכה.

חיים כץ: כל מה שאת מדברת, אני מקשיב.

מירב בן ארי: תודה רבה.

חיים כץ: אני בולע את המילים.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אם אתה תיקח מוצר צריכה שאנשים קונים בסופר – מסתבר שקונים הרבה יותר סיגריות ומוצרי טבק.

מירב בן ארי: ועוד דבר אחרון לסיום, לעניין עישון הנרגילה, שגם זה היה נראה – מעשנים בטעם תפוח, אתם יודעים, נחמד, יושבים כל החבר'ה: גם זו מחלה, ומחלה קשה.

מירב בן ארי: לשמחתי, אגב, גם היא ירדה באחוזים, הרבה פחות יושבים החבר'ה ומעשנים נרגילה.

קריאה: – – –

מירב בן ארי: במגזר היהודי.

מירב בן ארי: ציינתי בדברי שלצערי במגזר הערבי יש בעיה.

אורן אסף חזן: לא, פחות.

אורן אסף חזן: היה – – –

מירב בן ארי: כן, כן.

מירב בן ארי: אני הבנתי.

מירב בן ארי: חבר הכנסת חזן, אמרתי שזה ירד, אבל עדיין יש תחושה שאם אתה יושב עם נרגילה, זה לא עישון.

מירב בן ארי: אז זו טעות.

מירב בן ארי: לא רק זה, העישון אורך כמעט שעתיים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, אם בסיגריה זה זמני, עישון נרגילה אורך שעתיים.

מירב בן ארי: אתה שואף עשן ונושם עשן, ובוא נגיד, שום דבר טוב לא יוצא מהסיפור הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה רק לסיים ולומר – במגזר הערבי, אגב, עאידה, בגלל שאת גם מקשיבה, לפחות אם יש משהו אחד, זה גם נתון שהגיע היום: נשים יהודיות מעשנות הרבה יותר מנשים ערביות.

מירב בן ארי: כמעט 6% או 7% אצל – – –

עאידה תומא סלימאן: יש עישון סודי.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אצל הגברים עברתם אותנו.

עאידה תומא סלימאן: יש גם עישון סודי אצל נשים ערביות.

מירב בן ארי: אגב, את יודעת, לפי הנתונים, מספיק שעישנת סיגריה אחת בשביל שאת תיכנסי לסטטיסטיקה, גם אם לא הלשנת על עצמך.

מירב בן ארי: בכל מקרה, אני חושבת שזה יום חשוב, זה יום מעניין, ויום שבאמת למדנו בו.

מירב בן ארי: למדנו על התופעה הזאת גם דברים חדשים שלא ידענו – –

יצחק וקנין: תודה.

מירב בן ארי: – – וגם על הבריאות שלנו.

מירב בן ארי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: ישיב לכל ההצעות לסדר השר חיים כץ בשם שר הבריאות.

יצחק וקנין: כן, אני ארשה לו.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, כנסת סוערת, כשאני אומר "אני", אני מתכוון לליצמן, אני קיבלתי חומר כתוב:

חיים כץ: היום לבקשתי – היום לבקשתו של שר הבריאות מר ליצמן – הכנסת ציינה את היום הבין-לאומי ללא עישון, שחל לפני כשבועיים, במטרה להעלות לסדר-היום את המאבק שמנהל משרד הבריאות בשימוש בטבק ובנזקיו הקשים.

חיים כץ: במסגרת היום המיוחד, בנוסף לדיון שקיימנו – שקיימנו – עכשיו במליאה, התקיימו דיונים בוועדות הכנסת השונות.

חיים כץ: ועדת החינוך דנה בתפקיד מערכת החינוך בצמצום התחלות העישון אצל בני-נוער ובהקפדה על סביבה נקייה מעישון; הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי דנה בעישון כפוי בקרב נשים בכלל ובחברה הערבית בפרט; הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול דנה בהתמודדויות עם נזקי עישון הסיגריות; בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות הצגנו את הדוח השנתי החדש של שר הבריאות על העישון ונזקיו בשנת 2015.

חיים כץ: בנוסף, הוצגה תערוכה בנושא העישון ונזקיו.

חיים כץ: תלמידים הציגו פרויקטים שהם ביצעו כחלק מהפעילות השנתית למניעת עישון, חולקו עלוני מידע על-ידי קופות-החולים, בוצעו בדיקות למעשנים ונרשמו מעשנים המעוניינים להשתתף בסדנאות גמילה מעישון.

חיים כץ: דוח העישון השנה שם דגש על נושא עישון סיגריות ונרגילות בקרב בני-נוער והמאמצים וההשקעה הרבה למנוע אותו, המשותפים למשרדי הבריאות, החינוך והאוצר, צה"ל, קופות-החולים, האגודה למלחמה בסרטן, ההסתדרות הרפואית ורבים נוספים.

חיים כץ: מדיניות המיסוי על מוצרי טבק היא האמצעי היעיל ביותר לצמצום העישון בקרב בני-נוער ומבוגרים, והפער הקיים במיסוי לטובת הטבק לגלגול עצמי פוגע קשות ביעילות מדיניות המס.

חיים כץ: לדעה זו שותפים גם גורמי המקצוע ברשות המסים, ואף ישנה החלטת ממשלה על סגירת פער זה.

חיים כץ: לכן אני קורא למשרד האוצר לתקן את העיוות ולסגור את הפער בהקדם האפשרי, ויפה שעה אחת קודם.

חיים כץ: זו תוספת שלי: יפה שעה אחת קודם.

עאידה תומא סלימאן: – – –

חיים כץ: שני צעדי חקיקה משמעותיים שיושמו השנה ונועדו בעיקר לצמצום העישון בקרב בני-הנוער הם הצו שהוצאתי – ליצמן – להפיכת כל מוסדות החינוך לנקיים לחלוטין מעישון וקנסות מינהליים שקבע שר האוצר על מכירת הטבק בניגוד לחוק.

חיים כץ: איסור העישון המוחלט בכל שטח מוסד החינוך, בתוך המבנה, בחצר ואף 10 מטרים מהשער – דרך אגב, אני העברתי חוק לגבי מסעדות, 25 מטר, בחצר, לא בפנים.

חיים כץ: אני, מזמן, בוועדת העבודה והרווחה.

קריאה: – – –

חיים כץ: אני – חיים כץ.

חיים כץ: אני.

חיים כץ: אני.

חיים ילין: "אני" זה ליצמן או חיים כץ?

חיים כץ: לא, אני חיים כץ.

חיים ילין: אתה מבלבל אותנו.

חיים כץ: אני חיים כץ, כיו"ר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

חיים כץ: אחד מ-180 החוקים שעברו בוועדה בקריאה שנייה ושלישית היה בקטע של העישון.

מירב בן ארי: 25 מטר?

חיים כץ: אפילו עזרנו לעדי קול למנוע עישון במגרשי הכדורגל.

חיים כץ: והרגשתי שזה מופרז – כי אימא שלי, עליה השלום, אמרה: מה שיותר מדי, לא טוב.

חיים כץ: במגרש הכדורגל, אם בברצלונה לא מעשנים, אז גם בבלומפילד אפשר לא לעשן, לכן סגרנו את בלומפילד.

מיכל רוזין: אתה רוצה שמשפחות יבואו.

חיים כץ: שיוכלו לעשן.

חיים כץ: בכל אופן, אני עשיתי את זה בקלות כי אני לא מעשן.

חיים כץ: בקלות הייתי יכול לוותר על העישון במגרשי הכדורגל משתי סיבות: האחת, אני לא מעשן, הסיבה השנייה, אני לא הולך למגרשי הכדורגל.

חיים כץ: אז יכולתי לוותר בקלות.

מיכל רוזין: במערכות החינוך זה מאוד חשוב: יש הורים שמעשנים ליד כל הילדים, כאילו זה – – –

חיים כץ: הם רוצים לעשות פוזות על השכנות.

עאידה תומא סלימאן: בבתי-הספר שלנו עדיין יש מורים שמעשנים בבתי-הספר – – –

חיים כץ: ונחזור למכירת סיגריות.

חיים כץ: ונחזור למכירת סיגריות.

חיים כץ: מכירת סיגריות בודדות וטבק נרגילה בתפזורת, בניגוד לדרישות החוק, הפכו את מוצרי הטבק לזולים ונגישים לבני-הנוער.

חיים כץ: המאמץ המשולב של משרד הבריאות ורשות המסים להטלת קנסות מינהליים כבדים על כל מי שימכור טבק בניגוד לחוק יצר הרתעה והביא להפסקה כמעט מוחלטת של התופעה, וכך הפכו מוצרי הטבק לפחות נגישים לצעירים.

חיים כץ: שיעור המעשנים בישראל עומד על כ-19.7% באוכלוסייה הבוגרת.

חיים כץ: שיעור זה אומנם מציב את ישראל בקרבת הממוצע של מדינות המערב, אך המחיר שהעישון גובה בחיי אדם והעומס שהוא מטיל על מערכת הבריאות מחייבים להמשיך ולהשקיע ולעשות כל מאמץ על מנת לצמצם ולהפחית את שיעור המעשנים ככל שניתן, ובוודאי למנוע מצעירים להתחיל לעשן.

חיים כץ: אכיפת החוק למניעת העישון לוקה בחסר.

חיים כץ: משרד הבריאות ימשיך לפעול מול הרשויות המקומיות על מנת להבטיח שיפעלו כנדרש בחוק ובאופן אחראי לטובת בריאות התושבים ויאכפו את איסור העישון במקומות ציבוריים, במטרה למנוע חשיפה מסוכנת לעישון כפוי של גברים, נשים וטף, הזכאים לנשום אוויר נקי במרחב הציבורי, בעיקר באזור חיפה.

קריאה: חיפה?

קריאה: זו תוספת שלך.

חיים כץ: כן, חיפה במיוחד, אוויר נקי.

מירב בן ארי: – – –

חיים כץ: כן, אנחנו מדברים – זה בשבילך היה.

חיים כץ: אני זוכר את הנאום שלך פה, על הדוכן, על האוויר הנקי.

חיים כץ: אנחנו מדברים על עישון ואוויר נקי, אז גם בחיפה.

חיים כץ: חשוב.

יעל כהן-פארן: הפנמת, תודה.

חיים כץ: ההוצאה הכספית – ההוצאה הכספית של המעשנים על סיגריות בשנת 2015 עמדה על למעלה מ-8.1 מיליארד ש"ח.

חיים כץ: 8.1 מיליארד ש"ח.

חיים כץ: במקום זה, זה היה מעלה את קצבת הזקנים מקבלי הבטחת הכנסה באיזה 600 שקל.

חיים ילין: והנזקים שהם גורמים?

חיים כץ: עזוב הנזקים.

חיים כץ: 600 שקל לכל קשיש.

חיים כץ: הוא היה מקבל – –

חיים ילין: לחודש.

חיים כץ: – – לחודש, לבסיס של קצבת הזיקנה.

חיים כץ: אם רצו להעלות ב-2,500 וזה היה 25 מיליארד, אז פה, אם היינו – – –

מיכל רוזין: זה אחלה קמפיין לצאת אתו.

מיכל רוזין: אחלה קמפיין לצאת אתו.

עאידה תומא סלימאן: למה לא עשית את ההשוואה הזו עם ההכנסה ממסים?

חיים כץ: תראי, אני איש של מספרים.

חיים כץ: אני קורא פה נתונים, ואני ישר מתרגם.

חיים כץ: כשהייתי ילד צעיר וקניתי בית, אז הכול תרגמתי למטר חרסינות.

חיים כץ: עכשיו אני מתרגם הכול לביטוח הלאומי – מה היינו יכולים לעשות עם הכסף בביטוח הלאומי, לעזור לילדות בסיכון, להעלות את גיל הטיפול עד גיל 25 במקום עד גיל 18–21.

חיים ילין: כבוד השר, איפה שהיו חרסינות – – –

עאידה תומא סלימאן: מה היית, כבוד השר, יכול לעשות עם 6.4 מיליארד אם היית מקבל אותם?

חיים כץ: תשמעי, עוד פעם, אם זה היה תלוי בחברי הכנסת אז כל יום הייתי צריך לפרוט את זה לפרטים.

חיים כץ: אם היו נותנים את זה לשיקול דעתי, אני חושב שהייתי הולך על מהלך גדול בתחום הילדים, ילדות בסיכון, אוטיזם ושיקום.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

חיים כץ: הייתי הולך – אני אומר לכם, לתחום הזה הייתי הולך.

יצחק וקנין: אם אפשר לסכם.

חיים כץ: את הדיון.

קריאה: אדוני היושב-ראש, אתה ממהר לאנשהו?

חיים כץ: כן, אני צריך להיות פה עד 19:00.

יצחק וקנין: אל תדאג, אתה תקבל את הדעה הנוספת שלך, לפי הפרוצדורה.

חיים כץ: הוצאה זו על סיגריות אחראית במידה רבה מאוד לחוסר הביטחון התזונתי במשפחות רבות בישראל, לפגיעה בבריאות המעשן ומשפחתו ולהעמקת פערי הבריאות והפערים הכלכליים בחברה.

חיים כץ: לסיכום, משרד הבריאות בראשותי – לא אני, ליצמן – משרד הבריאות בראשותו של ליצמן, מחויב להמשיך ולפעול לצמצום העישון ונזקיו, בדגש על צעדי מדיניות שהוכחו כיעילים בצמצום ובמניעת התחלת עישון בקרב צעירים, בשיפור ההגנה על הציבור מפני חשיפה לעישון כפוי במקומות ציבוריים ובשיפור האפשרות לסייע – – –

עאידה תומא סלימאן: במיליון שקל?

עאידה תומא סלימאן: במיליון שקל הוא יעשה את זה?

חיים כץ: אנחנו, בממשלה, בכסף קטן יודעים לעשות דברים גדולים.

חיים כץ: אתם מבזבזים את הכסף בקלות.

חיים כץ: אנחנו, עד שאנחנו עובדים ומשיגים מיליון שקל, אנחנו, בכסף הזה, מביאים תוצאות גדולות.

חיים כץ: ומה אתם מבקשים?

עאידה תומא סלימאן: – – –

חיים כץ: בממשלה, אנחנו בממשלה.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, רבותי, בואו נסכם את הדיון.

יצחק וקנין: הזמן קצר והמלאכה מרובה.

חיים כץ: יש לכם הזדמנות.

חיים כץ: תראי בכמה כסף קטן השארנו פתוח את "בית החסד", ובכמה כסף קטן – – –

עאידה תומא סלימאן: כמה – – –

חיים כץ: את "בית החסד".

חיים כץ: כסף קטן.

עאידה תומא סלימאן: בכמה?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת בכמה.

חיים כץ: אני שמתי 700,000 שקל, מבחינתי.

חיים כץ: יפה?

עאידה תומא סלימאן: – – –

חיים כץ: יפה.

מירב בן ארי: ו"החצר הנשית".

חיים כץ: ו"החצר הנשית", שהשארנו פתוחה.

חיים כץ: הנה, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: – – – תוכנית לאומית.

חיים כץ: גטאס לא אומר כלום.

באסל גטאס: עשר.

באסל גטאס: זה מינוף.

באסל גטאס: זה נקרא מינוף.

חיים כץ: נכון.

חיים כץ: במקום לעשן.

חיים כץ: הפסקתי לעשן, את הכסף שמתי שם.

חיים כץ: זה החיסכון.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

חיים כץ: מה אתם מבקשים?

יצחק וקנין: ועדת הבריאות?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: ועדת הבריאות.

יצחק וקנין: טוב.

יצחק וקנין: מסכימים כולם.

חיים כץ: ועדת העבודה והרווחה, אני מסכים.

יצחק וקנין: אני מודה לשר חיים כץ, שליווה אותנו במשך כל אחר-הצהריים.

יצחק וקנין: תודה לשר העבודה והרווחה השר חיים כץ.

יצחק וקנין: אם כן, לפני שנצביע אני נותן דעה נוספת לידידנו חבר הכנסת אורן אסף חזן, ומייד הצבעה, וניתן לדוד ביטן להודיע את מה שהוא צריך.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת שאחרי ששמעתי את הסיפור המדהים של איתן – וזה לא היה ציני בכלל – אני רוצה לשתף דווקא מהצד השני.

אורן אסף חזן: אני נולדתי עם בעיית בריאות מאוד מאוד קשה: הריאות שלי עובדות 60%, לא עובדות רגיל.

אורן אסף חזן: מה שלאנשים נראה מאוד מאוד טריוויאלי ביום-יום, הנשימה, לאנשים כמוני, ויש לא מעט כמותנו, זה מאוד מורכב.

אורן אסף חזן: זה הופך להיות הרבה יותר מורכב כאשר אנחנו – – –

יצחק וקנין: אבל בפעילות אתה 160.

אורן אסף חזן: בפעילות אני 1,600, ועוד לא התחלתי.

אורן אסף חזן: וזה רק 30% ממני; זה כשאני עובד, אתה יודע, ב-30% כוח.

אורן אסף חזן: אבל באמת, אם נסתכל על העניין ולמקור, אני יכול להסתכל על מה שקורה פה ביחס למה שקורה בעולם כולו.

אורן אסף חזן: המאבק שאנחנו מקיימים ביום-יום – אנשים כמוני עם קשיי נשימה, שמתמודדים גם עם זיהום האוויר, גם עם חיי היום-יום הלא-קלים, במיוחד במאבק מול המעשנים – הוא דבר שהוא מאוד מורכב מסיבה אחת: אם נסתובב, שוב, כמו שדיברנו קודם, בכל מקום בעולם – אתה יודע, הייתי לא מזמן בארצות-הברית; כששם מקבלים החלטה שלא מעשנים במקומות ציבוריים, אז חברים, לא מעשנים במקומות ציבוריים.

אורן אסף חזן: הכול מתחיל ונגמר בחינוך.

אורן אסף חזן: אנחנו יכולים לשבת פה – ואני אקצר – אנחנו יכולים לשבת פה עוד שעות רבות ולדבר על ענישה, לדבר על חקיקה.

אורן אסף חזן: אני פגשתי בחיי, כאשר גם היו לי ברים בתל-אביב, בטח שמעתם, פגשתי אנשים רבים שקיבלו קנסות על עישון, בברים, מסביב, בתל-אביב ומחוצה לה, וככה זה גם קורה היום.

אורן אסף חזן: אנחנו צריכים לשנות את התבנית בראש.

אורן אסף חזן: הענישה חשובה, אבל החינוך חשוב הרבה יותר.

אורן אסף חזן: אם אנחנו נפעיל מהלך שבו נסביר לסביבה שבסוף לא כל אדם לעצמו אלא יש סביבה שלמה שמורכבת ממה שעובר עליו, יהיה לנו הרבה יותר קל.

אורן אסף חזן: בסוף צריכים לחיות פה ביחד, לנשום אוויר נקי, ואנחנו אחראים לדבר הזה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: אם כן, חברים, אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: בעד – 10, כולל קולו של חבר הכנסת דוד ביטן, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת להמשך דיון.

יצחק וקנין: אני מזמין את יושב-ראש הקואליציה, שהוא גם יושב-ראש ועדת – – –

): לא, אני כחבר ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: בשם יושב-ראש ועדת הכנסת, אבל כיושב-ראש הקואליציה, אני מזמין אותך, אתה מוסר הודעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים כדלקמן: מטעם סיעת הרשימה המשותפת – בוועדת הכנסת, במקום חבר הכנסת איימן עודה יכהן חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

): הודעה שנייה, אני מבקש להודיע על חילופי אישים בוועדות האלה: מטעם סיעת הליכוד – בוועדת הכספים, במקום חברת הכנסת נורית קורן יכהן חבר הכנסת דוד ביטן; בוועדת הכלכלה, במקום חברת הכנסת נאוה בוקר תכהן חברת הכנסת נורית קורן; בוועדת החוץ והביטחון, במקום חבר הכנסת דוד ביטן, שכיהן כממלא-מקום, תכהן חברת הכנסת מיכל רוזין כממלאת-מקום קבועה; מטעם המחנה הציוני, במקום חברת הכנסת מיכל רוזין, שכיהנה כממלאת-מקום קבועה, תכהן חברת הכנסת זהבה גלאון כממלאת-מקום קבועה.

יצחק וקנין: אני מזמין את סגן שר הביטחון לעלות לדוכן להשיב על שאילתות רגילות של חברי הכנסת.

יצחק וקנין: שאילתה מס' 185, של חבר הכנסת באסל גטאס: גורל הספינה "מריאן".

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: נא להיצמד לנוסח.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כבוד סגן השר, חברי הכנסת, בתאריך 29 ביוני 2015 נלקחה ספינת הדיג "מריאן" על-ידי כוחות צה"ל לנמל אשדוד כשהייתה בדרכה לעזה.

באסל גטאס: ברצוני לשאול: 1.

באסל גטאס: מה עלה בגורל הספינה והציוד שהיה בה?

באסל גטאס: 2.

באסל גטאס: האם הספינה תועבר לרצועת-עזה?

באסל גטאס: אם כן – מתי?

באסל גטאס: אם לא – מאילו סיבות?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: סגן השר ישיב.

אלי בן-דהן: 1–2.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הספינה "מריאן" נתפסה על-ידי כוחות חיל הים בדרכה להפר את הסגר הימי-הביטחוני שהוטל על רצועת-עזה בהתאם לכללי המשפט הבין-לאומי.

אלי בן-דהן: מדינת ישראל הגישה לבית-המשפט המחוזי בחיפה, בשבתו כבית-משפט לימאות, בקשה להחרים לצמיתות את כלי השיט.

אלי בן-דהן: יש לציין כי עותק מן הבקשה הועבר גם לבעלים של כלי השיט.

אלי בן-דהן: בהתאם להנחיית בית-המשפט, צה"ל מחזיק בכלי השיט עד לקבלת פסיקה סופית על בקשת ההחרמה.

אלי בן-דהן: אני רוצה – בבקשה.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: כידוע, הספינה היא ספינת דיג קטנה.

באסל גטאס: אני הייתי על הסיפון של הספינה עם קבוצת המתנדבים שבאו למסר של שלום ומסר של עזרה ל-1.8 מיליון פלסטינים שהם תחת המצור.

באסל גטאס: הספינה בסך הכול נקנתה בכסף קטן של עשרות אלפים, תרמו כל אחד כמה לירות, כמה יורו, ובסופו של דבר הביאה ציוד לתושבים להתפלת מים, ציוד שבאמת יכול לעזור לדייגים בעזה.

באסל גטאס: מה, ריבונו של עולם, מדינה חזקה, כובשת, מטילה מצור, מונעת בסופו של דבר מדבר בסיסי כל כך, אנושי כל כך, להגיע ליעדו?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אני רוצה להזכיר שמרצועת-עזה נורים רקטות וטילים למדינת ישראל.

אלי בן-דהן: ברצועת-עזה אין כל כך אנשים תמימים שנמצאים שם ורק באמת מבקשים אוכל לאכול.

אלי בן-דהן: אין.

אלי בן-דהן: אני רוצה להזכיר לך, אדוני חבר הכנסת – – –

באסל גטאס: – – –

אלי בן-דהן: שנייה אחת, רק רגע.

אלי בן-דהן: אני רוצה להזכיר לך שאין לנו ויכוח טריטוריאלי עם עזה.

אלי בן-דהן: אין שום יהודי אחד, אני אומר את זה בכאב רב ובצער – – –

חיים ילין: יש.

חיים ילין: יש שניים.

אלי בן-דהן: שניים, נכון.

חיים ילין: יש שלושה, אל תטעה.

חיים ילין: יש שלושה.

אלי בן-דהן: סליחה, אני התכוונתי ליהודים שגרים, תושבים.

אלי בן-דהן: אין תושבים שגרים בעזה.

אלי בן-דהן: לצערנו, יש שם אזרחים שנתפסו שלא כדין ונמצאים שם.

אלי בן-דהן: ואין לנו אף חייל בעזה, לצערנו הרב, שנמצא בעמדה.

אלי בן-דהן: אין שום – – –

באסל גטאס: אבל מה הספינה יכולה לסייע?

אלי בן-דהן: רק רגע.

אלי בן-דהן: עם כל הכבוד, אתה יודע שמאות משאיות, מאות משאיות, נכנסות כל יום לעזה עם חומרי בנייה, עם אוכל, עם חומרי רפואה.

אלי בן-דהן: ואף-על-פי-כן, מה עושים תושבי עזה?

אלי בן-דהן: חופרים מנהרות לתוך מדינת ישראל ומאיימים עלינו.

אלי בן-דהן: אז עם כל הכבוד, בבקשה, שתושבי עזה יפסיקו להילחם, יפסיקו לאיים על מדינת ישראל – שאין לה שום סכסוך אתם – ואז גם היחס ישתנה.

יצחק וקנין: תודה.

אלי בן-דהן: אגב, אני אומר בסוגריים – – –

חיים ילין: שייתנו לישון ולא יזרקו עלי טילים.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: בסוגריים אני אומר:

אלי בן-דהן: אני לא שמעתי שיש איזו ביקורת על מצרים, שגם שם הגבול סגור.

אלי בן-דהן: המצרים הם אחיהם של הפלסטינים בעזה, ואף-על-פי-כן גם שם הגבול סגור, וגם הם מבינים שצריך לחסום את הגבול בין עזה לבין סיני.

אלי בן-דהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשאילתה מס' 442 של חברת הכנסת יעל כהן-פארן: מכל האמוניה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: אדוני כבוד היושב-ראש, סגן השר, מכל האמוניה מהווה איום ביטחוני בלב מטרופולין חיפה ועלול לגרום למוות המוני.

יעל כהן-פארן: ניסיון מלחמת לבנון השנייה מלמד כי אין לזלזל באיומי נסראללה.

יעל כהן-פארן: מרבית החומר נדרש לתהליך ייצור שנועד לייצוא ואין לו נחיצות לאומית.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: האם שקלת את סגירת מכל האמוניה?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: מדוע אינך מורה על סגירה מיידית של המכל?

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: 1.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הנושא של מיגון חומרים מסוכנים בכלל ומכל האמוניה בפרט נבחן בהתאם להוראות פיקוד העורף.

אלי בן-דהן: בהתאם לעמדת פיקוד העורף, המענה המיגוני הקיים היום נותן מענה הולם לקשת האיומים.

אלי בן-דהן: הנושא נבחן במערכת הביטחון מעת לעת, וזוהי העמדה העדכנית להיום.

אלי בן-דהן: 2.

אלי בן-דהן: לאור האמור לעיל, מערכת הביטחון אינה רואה צורך במתן הנחיות חדשות לגבי מיגון המתקן או אופן אחסנת האמוניה.

אלי בן-דהן: יש לציין כי לצד ההנחיות של פיקוד העורף כיצד להתייחס ולטפל בשגרה במתקנים לחומרים מסוכנים, פיקוד העורף מכין את האוכלוסייה והרשויות לדרך ההתמודדות הנכונה עם אירועי דליפת חומרים מסוכנים, אם חס וחלילה יתרחשו, ואף נערך לכך, ככל שהדבר נדרש.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר.

יצחק וקנין: גברתי חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שאלה נוספת.

יעל כהן-פארן: אני קצת נדהמת לשמוע שמשרד הביטחון, פיקוד העורף, סבורים שהמכל ממוגן כשבפועל הוא לא ממוגן ויש לו תקרה או גג של 3 סנטימטרים.

יעל כהן-פארן: אין אפשרות למגן את המכל הזה, שקוטרו גדול מאוד.

יעל כהן-פארן: אין אפשרות כזאת.

יעל כהן-פארן: שאלתי היא: מדוע, למשל, במלחמת לבנון השנייה טען האלוף גרשון, לשעבר מפקד פיקוד העורף, בתקופת המלחמה, שדיללו את כמויות האמוניה במכל – שזה כביכול היה מה שהציבור רצה לשמוע – כשבפועל לא דיללו אותן?

יעל כהן-פארן: אם כך, מדוע הוא שיקר, אם פיקוד העורף סבור שאין סכנה?

יעל כהן-פארן: השאלה לא נוגעת לדליפה; השאלה נוגעת להיערכות למלחמה – חס וחלילה, שלא תגיע.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: את יכולה לשבת במקומך.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

אלי בן-דהן: אני אדגיש בדברי שוב: לא אמרתי שהמכל ממוגן אלא שהמענה המיגוני של צה"ל על המכל, לדעת פיקוד העורף, מספק.

אלי בן-דהן: ולכן, כיוון שיש מענה מיגוני מספק, אין כוונה לסגור את המכל או להפסיק להשתמש בו.

אלי בן-דהן: לגבי שאלתך על אלוף גרשון, אני לא מכיר את הסיפור – – –

חיים כץ: זה בהזדמנות אחרת.

אלי בן-דהן: בהזדמנות אחרת.

אלי בן-דהן: לא מכיר את העניין ואשמח – אם תרצי, תעדכני אותי בדיוק, אז נדבר על זה בהזדמנות אחרת.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: תודה לשר חיים כץ, שליווה אותנו כל אחר-הצהריים.

חיים כץ: כל אחר-הצהריים, העונג היה כולו שלי.

יצחק וקנין: תודה לחברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ט' בסיוון התשע"ו, 15 ביוני 2016, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.