ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 130, 2016-06-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום א' בסיוון התשע"ו – חודש טוב – 7 ביוני 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי חברת הכנסת מירב בן ארי מבקשת להסיר את שמה מהצעת חוק הכרה בהשתתפות בפעילות בתנועות נוער לעניין ציונים במוסדות חינוך, התשע"ה–2015, שמספרה פ/1109/20.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנעבור לנאומים בני דקה, ברצוני לברך משלחת מכובדת ביציע, של חברי הפרלמנט האוקראיני, הראדה, שנמצאים אתנו כאן במסגרת פעילות של אגודת הידידות.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים, Welcome.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אציין, ספציפית, שנמצאים אתנו חבר הפרלמנט גאורגי לוגבינסקי, יושב-ראש אגודת הידידות אוקראינה–ישראל – – (מחיאות כפיים) – – כבוד השגריר של אוקראינה, מר גנאדי נדולנקו, קונסול הכבוד מר אולג וישניאקוב, חברי פרלמנט, חברי ראדה נוספים – משלחת מכובדת וגדולה זו היא עדות ליחסים המצוינים בין בתי-המחוקקים שלנו, והשנה אנו אף מציינים 25 שנה ליחסים בין המדינות.

יולי יואל אדלשטיין: בשמי ובשם חברי הכנסת, אני מאחל לכם כנס מוצלח ושהות נעימה ומעניינת בארצנו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת, ברוכים הבאים לירושלים, ברוכים הבאים לישראל.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לצורך ההרשמה לנאומים בני דקה, אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין יצביע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה – ההרשמה, בעצם – החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר יפתח את הנאומים.

מאיר כהן: חברת הכנסת ברקו, זה נאומים בני דקה.

ענת ברקו: היום אני מתקזזת על אתמול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, ברוכים האורחים מאוקראינה, ואני רואה פה את הרב של קייב וחברי הפרלמנט ידידי ישראל.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לפתוח את הנושא שלי לפני שאני מגנה, אם הייתה, אמירה נגד תנועת ש"ס והיושב-ראש שלה בערוץ 10.

ישראל אייכלר: אני מצטרף לכל אלה שדורשים בדיקה מעמיקה בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אבל היום, אדוני היושב-ראש, היום ראש חודש סיוון, מלך חודשי השנה, שניתנה בו תורה מסיני.

ישראל אייכלר: היום החלה שמחת הכלולות בין עם ישראל לתורה, בתו של הקדוש-ברוך-הוא, והחופה תתקיים, בעזרת השם, בחג השבועות, שבו יתאחדו ישראל והתורה והקדוש-ברוך-הוא לחטיבה אחת.

ישראל אייכלר: דווקא ביום כזה באו זרים ויחללו את קדושת הכותל המערבי כמעשיהם מדי חודש בחודשו.

ישראל אייכלר: המשטרה, שניסתה למנוע את הפגיעה בקדושת ספר התורה, הותקפה על-ידי שונאי התורה בכל כלי התקשורת.

ישראל אייכלר: אני מבקש לציין, אדוני היושב-ראש, כי בהר-הבית המשטרה והווקף יודעים לשמור היטב על קדושת האסלאם, ומי שמוציא תפילה מפיו נעצר מייד, ואף אחד לא מגנה את המשטרה על כך.

ישראל אייכלר: אולי הגיע הזמן שגם בכותל המערבי, המשטרה – אולי יתייעצו גם עם הווקף, איך לשמור על קדושת הכותל המערבי, ובפרט כשאנחנו מגיעים לימים טובים שבהם מגיעים מאות אלפי ישראל מהארץ ומהעולם לשמוח בשמחת התורה ולקבל את התורה בחג השבועות בכותל המערבי.

ישראל אייכלר: הגיע הזמן להפסיק את חילול הקודש, ולכבד ולקדש את הכותל המערבי ואת עם ישראל ואת תורת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, ביום הזה בדיוק לפני שנה הלך לעולמו אבי ז"ל, חאג' עז א-דין סעדי, אבא אוסאמה.

אוסאמה סעדי: לרגל האירוע הזה, אני מבקש להגיד כמה מילים בערבית.

אוסאמה סעדי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: כמה מילים לזכר אב בחלוף שנה למותו.

אוסאמה סעדי: אלוהים בספרו יקר המציאות אומר – בשם אלוהים הרחמן והרחום: "הוי הנפש הבוטחת, שובי אל ריבונך שבעת רצון ומפיקת רצון.

אוסאמה סעדי: הצטרפי אל עובדי ובואי אל גני".

אוסאמה סעדי: צדק אלוהים הנשגב.

אוסאמה סעדי: אבי, בחלוף ימים וחודשים למסעך הנצחי, וכתום כברת דרך של חיי הלכה, ידע ואבהות אידיאלית, דומה שחלפו עידנים.

אוסאמה סעדי: היום אנו מציינים את יום השנה הראשון ללכתך מעמנו.

אוסאמה סעדי: בתקופה זו לא הפסקנו לחשוב עליך ולו לרגע אחד, והתפללנו וביקשנו עליך סליחות ורחמים.

אוסאמה סעדי: אנו ממשיכים בכך, ואיך אפשר שלא.

אוסאמה סעדי: אתה נפקד מעמנו ונוכח בקרבנו ובמצפון כל אוהביך.

אוסאמה סעדי: אבי, אתה מגדלור ההלכה והידע לאלפי תלמידים ותלמידות.

אוסאמה סעדי: לאחר חשיבה קצרה על מה שנעשה כדי להנציח את שמך, הקמנו מרכז להעשרה דתית ולשפה הערבית וספרייה במקום הולדתך והולדתנו, עראבה, אם האדמה.

אוסאמה סעדי: מרכז זה הוא מעין הבעת תודה ופירעון חוב לך על המורשת שהנחלת לנו, שממלאת באהבה את לבבנו, אוזנינו, מצפוננו ונפשותינו.

אוסאמה סעדי: אנו מקווים שאלוהים יקבל את פועלנו זה, ומי ייתן ותחשוב עלינו טובות.

אוסאמה סעדי: אלוהים ירחם עליך, חאג').

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שמשתתפים בצערך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום, במסגרת השדולה לדת ומדינה, יחד עם חברי חבר הכנסת אלעזר שטרן, קיימנו דיונים בוועדות על נושא הגיור וגם ישיבת שדולה מיוחדת בנושא.

עליזה לביא: דיברנו על גיור קטינים, ילדים, על המקום של נשים בתהליך הגיור, על העובדה ש-80% מהמתגיירים הם מתגיירות, ועד כמה הפער הולך וגדל ועד כמה רבים כבר לא מבקשים להתגייר.

עליזה לביא: צריך לשנות.

עליזה לביא: צריך לראות איך אנחנו עושים את זה.

עליזה לביא: בעזרת חקיקה, ראינו מה קרה כאן גם בכנסת הקודמת; העברנו את זה בהחלטת ממשלה אחרי הבטחות, ההחלטה הזאת התבטלה: רבני ערים לא יכולים לגייר באמצעות המערך הממלכתי.

עליזה לביא: כיום קיימת חלופה של גיור כהלכה.

עליזה לביא: צריך לראות איך עושים את זה טוב יותר ונכון יותר.

עליזה לביא: אנחנו באיחור של 20 שנים, אדוני היושב-ראש, כל שנה נולדים פה 4,000 תינוקות לא יהודים, שהולכים אתנו לגנים, לבתי-הספר, לאוניברסיטה ולצבא, כמובן, ושערי העם היהודי סגורים בפניהם.

עליזה לביא: לא כך זה צריך להיות.

עליזה לביא: אנחנו, שהגענו דור או דור וחצי קודם, אסור לנו להמשיך עם הקו הזה.

עליזה לביא: כמה ימים לפני חג השבועות, חגה של רות, רות המואבייה – עמך עמי, אלוהייך אלוהי – ותהליך הגיור שבו נעמי מלווה את רות בדרך לבית-לחם ומגיירת אותה – אנחנו צריכים, אדוני, להחזיר את ההבנה, את הרגישות ואת המקום המאוד-מיוחד למי שהגיע וחזר הביתה.

עליזה לביא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר דרעי, שר הפנים, היום יום הסביבה, וטוב ששר הפנים היום בכנסת, ביום הסביבה.

עבדאללה אבו מערוף: הכנסת מציינת היום את יום הסביבה, יום חשוב ביותר.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת, אני רוצה להגיד כמה מילים: הסביבה זה תפיסת עולם אידיאולוגית, חברתית, כלכלית ואנושית ממדרגה ראשונה, ולכן אני פונה לכנסת ומנצל את ההזדמנות.

עבדאללה אבו מערוף: ענייני הסביבה, איכות הסביבה ושמירת איכות החיים לכל האזרחים, לאנושות, לשמור על כדור ארץ ירוק – זה חייב להיות עניין של הסכמה טוטלית, מקיר לקיר.

עבדאללה אבו מערוף: אני פונה לכולם, שהעניינים יהיו בלי אופוזיציה ובלי קואליציה.

עבדאללה אבו מערוף: זה חשוב לכולנו, וכך אנחנו חייבים וצריכים להתנהג בענייני הסביבה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה שמהיום הזה תצא בשורה, אכן, לכל חברי הכנסת, עם הנוכחות המועטה, ולשרים ולמקבלי ההחלטות, שהעניינים הללו יהיו ללא חילוקי דעות, ואכן ישרתו את הסביבה ואת איכות החיים של בני-האדם, של כל האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אתמול בחר דירקטוריון חברת החדשות של ערוץ 10 יושב-ראש חדש.

נחמן שי: האדם הזה, רמי סדן, נבחר בנסיבות מעוררות תמיהה: המועמדות שלו לא הייתה על סדר-היום, היא הגיעה לידיעת החברים דקות אחדות לפני הדיון.

נחמן שי: לא ברור לי עד לרגע זה איזה שלבים של מיון ובדיקה הוא עבר.

נחמן שי: מדובר על גוף שאומנם הוא גוף פרטי, אבל הוא פועל בזירה הציבורית, בדירקטוריון שלו חברים נציגי ציבור שאמורים להקפיד על אינטרסים ציבוריים.

נחמן שי: כל הדברים האלה לא היו כלולים בבחירתו.

נחמן שי: זה עוד החלק הקל בעניין, נוכח הדברים שהוא אמר ועכשיו הוא מנסה להכחיש, לגבי המנדט שלו או התחושה שלו עם הכניסה לתפקיד.

נחמן שי: הוא אמר אמירות גזעניות כלפי יושב-ראש ש"ס, חבר הכנסת אריה דרעי, כלפי חברים מתנועת ש"ס, אנשים במדינת ישראל, אזרחים מזרחים.

נחמן שי: הדברים האלה אומנם הוכחשו חלקית, אני לא בטוח לא בהכחשה, ההכחשה הנאמרת לצורך העניין.

נחמן שי: יש פה דבר שצריך לבלום אותו במקומו.

נחמן שי: אני הייתי מייעץ מהבמה הזאת לחבר רמי סדן לסיים את תפקידו.

נחמן שי: אז הייתה לו קדנציה מעניינת, קצרה, 24 שעות.

נחמן שי: לפעמים אפשר להכיל עולם שלם ב-24 שעות.

נחמן שי: תודה רבה לך, רמי, זה היה מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, היום הכנסת ציינה את יום הסביבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה ששמעתי מהמנכ"ל של המשרד להגנת הסביבה – שהם צריכים לעסוק בהפחתת זיהום וסיכונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר עכשיו על סיכונים מסוג אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראיתי סרטון שצולם בישיבה, והיו בה כמה שאלות, אני אקרא את השאלה, ומה הייתה התשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאלה ראשונה: מה אתה מרגיש כשאתה רואה ערבי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: התשובה: אחוש זעם, אני רוצה להרוג אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שאלה שנייה: מה יש במקום בית-המקדש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – מסגד אל-אקצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה יקרה לו? – יישבר, ייהרס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אתה חושב על ירושלים לאחר עשר שנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – כולם חרדים, והערבים, העבדים שלנו, יסחבו אותנו לכותל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שהזיהום הזה והסיכון הזה חייבים טיפול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הישיבה הזאת, הילדים הם – ההערכה שלי, הגיל שלהם פחות מעשר שנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ככה מלמדים אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עצם השאלות האלה – הן מסוכנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה המדינה, שמממנת מקום כזה, ואיפה רשויות החוק, למניעת גזענות והסתה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הסתה וזה גם גזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בית-ספר זה מהווה חממה – ודומיו, כי אני בטוח שהוא לא היחידי – מהווים חממה לגידול טרוריסטים, ובטרור הזה צריך לטפל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שנערי הזוועות יצאו מקנים כאלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, כבוד היושב-ראש, צריך לעשות מעשה, ואני אומר פה לכולם: אנחנו לא עבדים ולא נהיה עבדים לאף אחד, אנחנו בעלי הארץ, אנחנו מלח הארץ, נולדנו פה, נהיה פה, ונדאג שאנחנו נקבל את הזכויות השוות שלנו; ומי שלא ירצה – שיסיק מסקנות.

יולי יואל אדלשטיין: על איזה בית-ספר דיברת?

ענת ברקו: זה מתוכנית טלוויזיה.

ענת ברקו: היה גם החלק השני, של הילדים הערבים שדיברו, רק זה לא עולה פה, כמובן, ילדים שדיברו שטויות משני הצדדים.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי באמת, איזה סקר בבית-ספר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ענת ברקו: היום אני לא נואמת, אז אני לא מגיבה?

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, היום השתתפתי בדיון בוועדת החוקה, עוד דיון על חוק ההשעיה, או חוק ההדחה, בשם החדש שלו.

יוסף ג'בארין: הדיון היה סוער, אבל אני רוצה לנצל את דקת השקט שיש לנו כדי לשתף אותך בחשש שיש לי.

יוסף ג'בארין: הטיעון שלי הוא שזה חוק לא דמוקרטי, חוק לא חוקתי, אבל לא בזה אני אתמקד.

יוסף ג'בארין: אני אתמקד דווקא בחשש שלי שאחרי שהחוק הזה יחוקק – יכול להיות שאומנם יהיה קשה להשיג 90 חברי כנסת כדי להדיח חבר כנסת מסוים; ככל הנראה זה יהיה חבר כנסת ערבי – אבל שיתפתי את חברי הוועדה בחשש האמיתי שלי, שהחוק הזה ינוצל כל פעם על-ידי חבר כנסת רק כדי להסית נגד חברי כנסת, כדי ליצור אווירה רעה, כדי פשוט להרעיל את אווירת הדיונים במשכן הזה.

יוסף ג'בארין: ואכן אני חושב, גם אם בכנסת אנשים חושבים שהחוק הזה, לא יהיה סיכוי לממש אותו, ואין 90 חברי כנסת שיסכימו עליו – מה שאני מטיל ספק, אגב, בזה, אבל אני חושב שבכלל, למה צריך את החוק הזה, כשאנחנו מגישים פשוט על מגש של כסף פלטפורמה לחברי כנסת מהימין שיוכלו רק להשתמש בו כדי להסית וליצור אווירה רעה, בעיקר כי אין שום סנן כאן; כל חבר כנסת יכול ליזום הליך כזה, ולהעסיק אותנו תקופה ממושכת של הסתה ודיונים, גם כאשר לא יצא מזה משהו.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, שוב אני רוצה להעלות את נושא תאונות העבודה.

אחמד טיבי: אנשים נהרגים, מקפחים את חייהם, במקומות עבודה.

אחמד טיבי: זה מאוד כואב.

אחמד טיבי: זה נושא טרגי, זה מוות שאפשר למנוע על-ידי בטיחות, על-ידי שמירה על כללי הבטיחות של הקבלנים, של מקומות העבודה.

אחמד טיבי: אין זה סוד שרוב מוחלט של ההרוגים הם הרוגים ערבים, עובדים ערבים.

אחמד טיבי: העלינו את זה כאן, יהיה דיון עוד מעט בוועדת העבודה ובוועדה לביקורת המדינה, ביוזמה שלי.

אחמד טיבי: ביום שישי אנחנו גם נפגין, צעירי תע"ל, בנצרת, כדי להעלות את המודעות לנושא הזה.

אחמד טיבי: יש לשמור על חיי אדם, יש להפסיק את תאונות העבודה, זו חובה של כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, הבוקר נחשף כי יושב-ראש חדשות ערוץ 10 החדש, רמי סדן, אמר בפגישה עם דירקטוריון ערוץ 10 כי הוא שונא את ש"ס, ואת מנהיגה, דרעי, אך כאליטה, על הערוץ לפנות למצביעי ש"ס ולמסעודה בשדרות.

מאיר כהן: אני, וכל סיעת יש עתיד, ויאיר לפיד, וכל מי שיושב כאן, מגנים בחריפות את ההתבטאות הגזענית והמסיתה ורוויית השנאה של יושב-ראש חדשות 10.

מאיר כהן: לא יכול להיות שאדם אשר מחזיק בתפקיד של מנהל מערכת החדשות, מנהל מערכת חדשות מרכזית במדינה, במדינה דמוקרטית, יתבטא בצורה כזאת נגד אדם, מפלגה, ובטח לא מנהיגי מפלגות.

מאיר כהן: הוא חייב להתנצל בפני מצביעי ש"ס והעומד בראשה.

מאיר כהן: אמירות מסוג זה מקצינות את השסע ההולך וגובר במדינת ישראל.

מאיר כהן: אני מתווכח עם אנשי ש"ס, אני לא תומך בדרכם והם לא תומכים בדרכי, אבל אסור לפגוע, אסור להיות נוטף שנאה.

מאיר כהן: ולמסעודה משדרות – את והסבתא שלי, מאמא סולטנה, ככה קראו לסבתא שלי, אתן בעיני לא דמויות נלעגות, אתן בעיני נשמת אפנו; אנחנו כאן בזכותכן.

מאיר כהן: וכמו שכל החיים שלנו אמרתם לנו בערבית, אני אגיד לכן: כפרה עליכן, אימהות יקרות שלנו, מסעודה משדרות וסולטנה מדימונה.

מאיר כהן: ואני קורא לו להתנצל, וטוב שעה אחת קודם.

ענת ברקו: גם סבתא שלי כפרה, אז מה?

מאיר כהן: גם לסבתא שלך.

אחמד טיבי: גם – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בעלת אות הפרלמנטר המצטיין מלפני שעתיים.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריה – חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה, אדוני היושב-ראש, ותודה על הדברים המרגשים בטקס.

איילת נחמיאס ורבין: חברי, היום קרה משהו מקסים בעיני: עיתון קם לתחייה במדינת ישראל – העיתון "דבר" הפך להיות עיתון "דבר ראשון", והחל לצאת במהדורה מקוונת.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, הנה מתווספים כלי תקשורת בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: בעיני זה דבר מאוד מרגש, כי את סגירת עיתון "דבר" אני זוכרת; ראיתי את הסגירה במו עיני, ראיתי את האנשים.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, מפעל שנסגר – זה תמיד כואב, עיתון שנסגר – מילים מתות.

איילת נחמיאס ורבין: וכשהרסו גם את בית "דבר" בשינקין, אני זוכרת את עצמי עומדת מול ההריסות, משתאה איך יכול להיות שהרסו את הבניין שהוא בעצם עיתון.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מאוד מאוד שמחה ונרגשת שיוצא מחדש העיתון "דבר ראשון" בהוצאת ההסתדרות, עיתון מקוון.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שהתרגשתי במיוחד מזה שבטקסט, במאמר המערכת, הם מדברים על כך שהעיתון "דבר" – וההסתדרות כולה – הוא עיתון של כל הזרמים בישראל; זה באמת חלק מהשינוי של ההסתדרות בשנים האחרונות.

איילת נחמיאס ורבין: והם מסיימים את הטור בתפילת שליח הציבור לפני תפילת מוסף של ראש השנה, ואני אקרא רק כמה מהפסוקים האחרונים, כי הם מרגשים עד דמעות: "הפוך נא לנו ולכל ישראל לששון ולשמחה לחיים ולשלום.

איילת נחמיאס ורבין: והאמת והשלום אהבו.

איילת נחמיאס ורבין: ואל יהי שום מכשול בתפילתי.

איילת נחמיאס ורבין: ויהי רצון מלפניך – – –".

איילת נחמיאס ורבין: מי ייתן ותתקיים בנו תפילה זו.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת, עכשיו, כש"דבר" קם לתחייה, אפשר שגם "חדשות" יחזור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מאיר כהן: מזל טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, כל פעם שנהרג פועל בניין בתאונת עבודה, יש צביטה בלב – לי אישית, כי גם חברים קרובים שלי, הבנים או האחים שלהם מתו בתאונות כאלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, דנו בזה כמה פעמים.

ג'מאל זחאלקה: הנושא היה זניח, אף אחד לא התייחס אליו, הוא עלה למודעות הציבורית – יש הרבה מילים בשבועות או בחודשים האחרונים בנושא הזה, אבל שינוי – אין.

ג'מאל זחאלקה: המצב שבו יש כל כך מעט פקחים – 17 מפקחים – על 13,000 מקומות עבודה, זה דבר בלתי נתפס, לא אחראי; זו רשלנות פושעת.

ג'מאל זחאלקה: הגיע הזמן לעשות שינוי מהותי, ואני קורא לכל חברי הכנסת להתגייס לנקודה זו, ואם משרד הכלכלה לא רוצה – לכפות עליו זאת.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת מייקל אורן.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הדיון שהיה היום בבוקר בוועדת העבודה והרווחה, דיון קצר מאוד, שהגיעו אליו הרבה חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, אבל לצערי לא הצלחנו לשמוע את כולם, מפאת קוצר הזמן, והיושב-ראש הבטיח לקיים דיון המשך.

מירב בן ארי: נושא הדיון היה שביתת המתמחים בבתי-החולים.

מירב בן ארי: פעם ראשונה שגם ראינו את החבר'ה הצעירים האלה, ולא רק קראנו בעיתון את העדויות שלהם; הגיעו מתמחים אחרי 24 או 26 שעות בבית-החולים.

מירב בן ארי: ומה שמעניין, או אולי מטריד, גם, זה ש-26 השעות זה תחת הרגולציה, תחת אותם גופים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, מראש, ההסתדרות ואותם ארגונים הסכימו לחתום על דבר כזה.

מירב בן ארי: הרי אין שום דומה לזה במשק; אין שום עובד במדינת ישראל שעובד 26 שעות רצוף, ועוד לא רק עובד, בסופו של דבר הוא גם אחראי לחיים של אחרים.

מירב בן ארי: ושמענו את הסיפורים הקשים, על המתמחה שנרדם על חולה, על מתמחים שסיכנו את חייהם של חולים, אבל יותר מכול סיכנו את עצמם.

מירב בן ארי: אני באמת באמת חושבת שהנושא הזה חייב להישאר על סדר-היום הציבורי של מדינת ישראל, אסור להרפות מהעניין הזה – ולהמשיך בדיון, שבו גם חברי הכנסת אבל גם נוכל לשמוע את שאר המתמחים במדינה מדברים על התנאים הקשים שלהם.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מייקל אורן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

מיכאל אורן: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת, קשה להאמין שלפני כ-40 שנה שירתי כחייל בודד בצנחנים, ואתמול היה לי כבוד מיוחד להצטרף לחברי בכנסת איציק שמולי מהמחנה הציוני ועליזה לביא מיש עתיד, בדיון באמת חוצה מפלגות, על חיילים בודדים המשרתים בצה"ל.

מיכאל אורן: היום משרתים בצה"ל 6,300 חיילים בודדים, מכל רחבי העולם, והדיון שם דגש מיוחד על היום שאחרי שחרורם.

מיכאל אורן: אני חייב להעיד על כך שהיום הכי קשה לחייל בודד זה לא היום שהוא מתייצב בבקו"ם, זה היום שהוא נפרד מהבקו"ם, או יוצא מהבקו"ם; אין לו עבודה, הוא אולי יודע מה זה פז"ם ומה זה פזצט"א, הוא לא יודע מה זה מע"מ ולא יודע מה זה ביטוח לאומי, ויש – תודה, תודה לאל, לא חסרים ארגונים, מהסוכנות, ממשרד הביטחון, משרד העלייה והקליטה, ומלא עמותות שעומדים לעזור לחיילים בודדים גם אחרי שחרורם, אבל הכנסת החליטה, והשדולה למען חיילים בודדים בכנסת החליטה, להטיל אחריות על אותם ארגונים להקים ארגון וגוף שמתכלל את כל השירותים.

מיכאל אורן: אבל בדיון אתמול קרה משהו מזעזע – למדנו משהו: ששליש מהחיילים הבודדים אינם עולים חדשים, הם ישראלים, צברים, אנשים שנולדו כאן, וכשהם יוצאים מהבקו"ם הם לא יודעים איפה הם ישנים בלילה, הם לא יודעים איפה הארוחה הבאה שלהם, ואין גוף היום במדינת ישראל שמטפל באותו שליש; מדובר ב-2,500 חיילים משוחררים – וחיילות.

מיכאל אורן: לכן, אני רוצה ליזום דיון של ועדת חוץ וביטחון וועדת הרווחה – משום שזה לא עניין של משרד הביטחון, וזה לא עלייה וקליטה, זה משהו אחר לגמרי.

מיכאל אורן: מדובר במחדל, אבל עוד נמצא פתרון גם למחדל הזה.

מיכאל אורן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מייקל אורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יצחק וקנין.

דב חנין: תודה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אדוני שר הפנים, אני אשמח שתקשיב לדברי.

דב חנין: אני שמעתי בזעזוע קשה את דברי מר רמי סדן.

דב חנין: אני חייב לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, אני לא יכול לתאר לעצמי שדברים כאלה היו נאמרים על חברי כנסת אחרים או על ציבורים אחרים.

דב חנין: יש משהו מאוד מאוד חסר גבולות, חסר מעצורים, מתנשא וגזעני, בצורה מזעזעת, בהתבטאות של מר סדן.

דב חנין: אני חייב לומר לך, מכובדי שר הפנים, החברה שלנו היא מסעודה משדרות, והיא מרים מפתח-תקווה, והיא פאטמה מטייבה, והיא משה ודוד ומוחמד, זה בדיוק היופי שבחברה שלנו.

דב חנין: ובן-אדם שלא יודע להבין את זה, מסתכל מלמעלה, מתנשא, שונא – וחברי חבר הכנסת מאיר כהן ציטט רק חלק מהאמירות הקשות; קודם כול, טוב עשית שציטטת חלק מהאמירות הקשות, כי על החלק האחר אני אפילו מסרב לחזור – אבל יש משהו מאוד מאוד בעייתי בזה שאנחנו כמערכת נאפשר לבן-אדם כזה לעמוד בראש מערכת של שידור.

דב חנין: זה יהיה מסר לחברה הישראלית שדברים כאלה יכולים לקרות ויכולים לעבור.

דב חנין: ולכן, אני מברך על העמדה שלכם, בסיעת ש"ס, לא לעבור על הדברים האלה לסדר-היום, אבל אני מציע לכולנו, חברי כנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, גם כן להצטרף לאמירה הזאת, ולהגיד: זה לא יכול לעבור אצלנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יצחק וקנין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה להתייחס לדבריו של רמי סדן.

יצחק וקנין: אני חושב שמעבר לאמירות הקשות, הגזענות וההתנשאות שבדבריו, יש בעיה אחרת; אני מנסה לחשוב איך בעצם יהיו התכנים בערוץ 10, כשיושב-ראש דירקטוריון כזה יושב וצריך לנווט איזה תכנים ישודרו, ואיך אנחנו, כסיעת ש"ס, כסיעה בכנסת ישראל, איפה מקומנו יהיה, ואיך אנחנו נוצג על-פי התזה העקומה שלו, איך זה יתבטא?

יצחק וקנין: יתרה מזאת, אני שואל, האם הוא היה מעז לומר את דבריו על יהדות התורה, או על תנועה אשכנזית אחרת?

יצחק וקנין: הוא לא היה אומר את זה, הוא לא היה מעז לומר את הדברים.

יצחק וקנין: אם הוא העז לומר אותם, זה רק מראה בדיוק איפה אנחנו הולכים, על איזה מדרון אנחנו מחליקים, ולאן אנחנו יכולים להגיע בתכנים בתוך השידור הציבורי שלנו.

יצחק וקנין: אדוני היושב-ראש, אני פשוט אומר, זו גזענות לשמה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אם זה מה שהוא חושב על ש"ס, מה הוא חושב עלינו?

אחמד טיבי: מה הוא חושב על פאטמה מטייבה?

אלעזר שטרן: מה הקשר?

אלעזר שטרן: אבל אתה יודע מה, אני אענה לך, באמת.

ענת ברקו: מה, בטייבה אין מסעודה?

יולי יואל אדלשטיין: זאת שאלה מעניינת, אבל רשות הדיבור היא של אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה בכאב, לצערי הרב אני מאמין בסריטות.

אלעזר שטרן: מה זה בסריטות?

אלעזר שטרן: כשאמרתי שאנחנו, אסור לנו להשפיל במחסומים – אני כמובן אומר את זה גם – אני אומר, זה בא משני מקומות, האחד תועלתני והשני ערכי.

אלעזר שטרן: אחד, חביב אדם שנברא בצלם.

אלעזר שטרן: והשני, מי שמשפיל הוא משפיל הוא משפיל: עכשיו הוא משפיל את הפלסטיני במחסום, מחר את החברים שלו, ואחר כך את הילדים.

אלעזר שטרן: שאל אותנו עכשיו חבר הכנסת טיבי מה הוא חושב על פאטמה מטייבה, ואני, לצערי הרב, נאלץ להסכים אתו, שמי שמשתמש בהכללה במונח שנאה, עכשיו הוא משתמש כלפי חלק מסוים באוכלוסייה, ואחרי זה גם כלפי חלק אחר, כי היכולת – אחת, לשנוא אנשים, ושתיים, לשנוא אותם בגלל השתייכותם לכלל, אין לה גבולות, והיא עלולה – או: היא תהיה מופנית כל פעם למקום אחר.

אלעזר שטרן: אני מצטרף לכל הגינויים שנאמרו כאן עד עכשיו, ואני אומר את האמת, שגם בדברים האלה אנחנו צריכים לשאול את עצמנו איך הגענו לכאן, שאדם, על פניו חיובי, באמת, מגיע לסוג כזה של התבטאות.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אדוני השר, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום הסביבה

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא שלנו הוא יום הסביבה הבין-לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח כעת דיון מיוחד בנושא יום הסביבה הבין-לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: יום זה, שנוסד על-ידי ארגון האומות המאוחדות, מתקיים זה 44 שנים במטרה להעלות את המודעות שלנו, בני-האדם, ליחס לסביבתנו.

יולי יואל אדלשטיין: יום הסביבה מוקדש לפעילות חינוכית והסברתית בדבר ההכרח לשמר את יחסי הגומלין העדינים בין האדם לבין סביבתו.

יולי יואל אדלשטיין: זוהי מלאכה הדורשת התמדה ואורך רוח, לשם הטמעת ערכים אלו מגיל צעיר.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן, בכנסת, קיימנו היום, כמדי שנה בשנים האחרונות, את טקס הענקת אות "הגלובוס הירוק".

יולי יואל אדלשטיין: הוא מוענק מטעם ארגון הגג "חיים וסביבה" לאישים ולגופים שבלטו בפעילותם למען השמירה על איכות חיינו בשלל היבטים, מהלאומי ועד העירוני.

יולי יואל אדלשטיין: למרבה השמחה, נושא רחב זה, בשמו הכולל – קיימות, כבר הולך ומתקבע בתודעה הציבורית כבעל חשיבות עליונה.

יולי יואל אדלשטיין: גם כנסת ישראל מהווה דוגמה וראש חץ בתחום, ובשנים האחרונות הפכה למעשה לפרלמנט הירוק בעולם.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת פרויקט "כנסת ירוקה" אנחנו מיישמים כאן צעדים ומהלכים מהפכניים, החל בצעדי ייעול וחיסכון בשימוש בתאורה, בהשקיה ובחומרים ממוחזרים, וכלה ב"גג ירוק": לוחות סולריים, שהתקנו כבר, חוסכים חלק ניכר מצריכת החשמל של בניין הכנסת – ועוד היד נטויה.

יולי יואל אדלשטיין: יסודותיה של תפיסת האחריות כלפי הסביבה נטועים היטב כבר בשחר ימי האנושות; על-פי מדרש חכמים, אמר הקדוש-ברוך-הוא לאדם הראשון: "כל מה שבראתי – בשבילך בראתי, תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי, שאם תקלקל, אין מי שיתקן אחריך".

יולי יואל אדלשטיין: תורת ישראל, זו שבכתב וזו שבעל-פה, מנחה אותנו לשמר את הסובב אותנו, לא לפגוע במשאבי הטבע, ולנצל אותם לצרכינו רק במידה הראויה, וחלילה לא לשם השחתה.

יולי יואל אדלשטיין: מוטל עלינו לשמר ככל יכולתנו את הפיקדון היקר שניתן בידינו, את כדור-הארץ, על שפע משאבי הטבע שיש בו: החי, הצומח והאוויר הנקי.

יולי יואל אדלשטיין: בעידן מתועש, המתאפיין גם בבנייה אורבנית מואצת, יש חשיבות יתר ליום זה, שבו אנו מתמקדים בסביבתנו ומאזנים את סדר העדיפויות.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא מבניין הכנסת ומדוכן זה, שיודעים כל כך הרבה מחלוקות קוטביות, חשוב שתצא בשורת הקיימות, הנמצאת מעל לכל מחלוקת או ויכוח, פוליטי או אחר.

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני לברך את יוזמי הדיונים היום, חברי הכנסת דב חנין, פעיל ותיק בתחום הזה, וחברת הכנסת החדשה יעל כהן-פארן, שידועה כפעילה בתחום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכם על היוזמה.

יולי יואל אדלשטיין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום הסביבה, מס' 3601, 3633, 3734, 3765, 3784, 3786 ו-3788.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראשון הדוברים, ראשון המציעים, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, למען האמת, תודה משולשת; תודה, פעם אחת, על רשות הדיבור; פעם שנייה – על הדברים החשובים שלך, ופעם שלישית – על העזרה שלך והאישור שלך לקיים כאן את יום הסביבה.

דב חנין: אנחנו מתקרבים לסופו של היום הארוך הזה, עשר ועדות קיימו היום דיונים בענייני סביבה, אני השתתפתי בריצה בין הוועדות.

דב חנין: דיונים מאוד רציניים, מקיפים, מעמיקים, לפעמים ויכוחים נוקבים, אבל דיונים מאוד מאוד מועילים וענייניים, אירוע משמעותי של השדולה הסביבתית בכנסת, האירוע הגדול של "הגלובוס הירוק", שאתה, אדוני היושב-ראש, התייחסת אליו.

דב חנין: היו כאן מאות אורחים, בכנסת, נדמה לי שמבחינת מספר המשתתפים מבחוץ הגענו לשיא, ואני רוצה לנצל את ההזדמנות, כיוון שאני וחברי בשדולה גמרנו את המכסות שלנו בהזמנת אורחים, אני רוצה לנצל את ההזדמנות כדי להודות קודם כול לכל חברי הכנסת שנענו לבקשתנו והסכימו להכניס אורחים על המכסות שלהם, אז – תודה לכל חברי הכנסת, ותודה למערכת של הכנסת, על הרבה מאוד גמישות ביום המורכב והמסובך הזה.

דב חנין: האולם למטה באודיטוריום היה מלא עד אפס מקום, אבל הרבה אנשים גם לא היו יכולים להשתתף בדיון, כי פשוט היו המון אנשים.

דב חנין: וזה מעיד שהמפגש הזה, בין הכנסת לבין התנועה הסביבתית, נעשה מפגש יותר ויותר עמוק ויותר ויותר משמעותי.

דב חנין: הוא מפגש טבעי, מהרבה בחינות, כי הכנסת היא בית העם, היא ביתו של הציבור הגדול הזה, שנאבק על עניינים סביבתיים ופועל על עניינים סביבתיים, אבל כמו שאתה ואני, אדוני היושב-ראש, יודעים, זה גם מפגש לא פשוט, כי התנועה הסביבתית היא תנועה תוססת, עם עמדות, עם ביקורת, הרבה פעמים עם כעסים, מגוון של קולות, ואנחנו, ככנסת, מנסים לעשות את הדברים האלה ולאפשר אותם, ומצד שני גם לקיים את המתכונת המקובלת אצלנו ואת הכללים שהתקבעו בכנסת מבחינת הצורה של עשיית הדברים.

דב חנין: אז באמת נעשה פה מאמץ גדול, ואני בהחלט מאוד מעריך את זה.

דב חנין: ביום הסביבה הזה אנחנו מסכמים שנה של התמודדות גדולה מאוד בתחומים הסביבתיים.

דב חנין: הייתה עשייה רבה מאוד, היו הרבה מאוד דיונים, היו גם הרבה מאבקים.

דב חנין: התוצאות הן מעורבות; יש דברים שבהם, למרות מאבקים גדולים ומשמעותיים, התוצאה לא מספקת.

דב חנין: אני יכול להזכיר את מתווה הגז, שבו התנהל מאבק סביבתי חברתי אולי מהגדולים בהיסטוריה של ישראל: אלפים רבים של אזרחי ישראל יצאו להפגין ברחובות על עניין שהוא גם סביבתי, גם חברתי, גם כלכלי וגם מאבק על הדמוקרטיה, אבל בסופו של דבר מתווה הגז עבר, למרות המחאה הזאת, ואני מקווה שזה לא סוף פסוק.

דב חנין: אני שמעתי שגם השר אורי אריאל היום אמר שבעקבות הפרסומים החדשים הוא מצטרף לקריאה לדון במתווה מחדש.

דב חנין: מתווה הגז נדון בהקשרים כלכליים, חברתיים ודמוקרטיים, אבל יש לו גם היבט סביבתי מובהק – לא רק מבחינת הצורך בגז, אלא גם מבחינת הסיכונים והסכנות שיש בקידוחים בים.

דב חנין: זה אחד הנושאים הגדולים והמשמעותיים שנמצאים על סדר-היום שלנו.

דב חנין: ואם אנחנו כבר מזכירים ים, צריך להזכיר את מה שקורה בחופים שלנו.

דב חנין: לצערנו הגדול, ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת אישרה אתמול חוק שמאוד מאוד מדאיג אותנו.

דב חנין: הוא מדאיג אותנו כי אנחנו רואים בו שחיקה משמעותית של חוק החופים – אחד ההישגים הגדולים, המשמעותיים, ההיסטוריים, של הכנסת בהגנה על החוף, שהוא משאב כל כך חיוני לכולנו.

דב חנין: החוק במקורו נועד לקדם מלונאות, אבל כפי שהוא אושר בוועדה הוא בעצם מאפשר להקים, גם בחופים וגם באזורים רגישים, גם דירות יוקרה לאנשים שיכולים להרשות לעצמם דירות יוקרה כאלה, וזו כמובן תהיה מכה גדולה להגנה שלנו על החופים.

דב חנין: אני מקווה שעד שהחוק הזה יגיע למליאת הכנסת אנחנו נצליח לשכנע חברים נוספים בצורך להתנגד לו ולעצור אותו.

דב חנין: יש התמודדויות רבות בזירה התכנונית, עם מוסדות התכנון החדשים – הוותמ"ל, מוסד תכנוני מאוד בעייתי, שיכול לאשר תוכניות גם כשהן לא סביבתיות ולא חברתיות, ואפילו אנטי-סביבתיות.

דב חנין: אבל בתחום הזה היה הישג גדול, ציבורי, במאבק שניהלו אלפי אנשים כאן, בירושלים, סביב התוכניות להקים שכונת מגורים חדשה במצפה-נפתוח.

דב חנין: והמאבק הזה הצליח, בהוצאת הנושא הזה מהוותמ"ל והחזרתו לוועדה מחוזית, שהיא גוף תכנוני יותר מאוזן.

דב חנין: אנחנו מקווים שזאת תהיה תחילתה של דרך נכונה יותר.

דב חנין: היום בוועדות עסקנו רבות במפרץ חיפה, אזור שעלה לתשומת הלב בשנים האחרונות.

דב חנין: הבעיות כאן עדיין גדולות.

דב חנין: הסיכונים, סיכוני הזיהום, עדיין משמעותיים.

דב חנין: וגם מסקנות של ועדת משנה שישבה פה, בכנסת, אדוני היושב-ראש, בשלהי הקדנציה הקודמת, וגיבשה מסקנות מאוד ברורות על מה צריך לעשות במפרץ חיפה, עדיין לא מיושמות.

דב חנין: מהצד השני, צריך לראות את ההישגים, ואני גאה, אדוני היושב-ראש, להיות היום בכנסת שמשנה לשנה מתקדמת בפרויקט המרשים הזה, שאתה נתת לו את כל הגיבוי והתמיכה – של הכנסת הירוקה.

דב חנין: זה פרויקט חשוב מאוד, לא רק מבחינת הדברים שנעשים כאן, אלא מבחינת הניסיון להציב דוגמה למוסדות ציבוריים, למערכת החברתית, לציבור בארץ – אפשר אחרת, אפשר לעשות שינויים, אפשר להתקדם בכיוונים אחרים.

דב חנין: ברמה אישית, אני כיושב-ראש ועדת המשנה לתחבורה ציבורית יכול לומר שבשנה האחרונה אני רואה התקדמות גדולה בתחום הזה, שבו היינו בפיגור עצום ביחס למה שמקובל בעולם, אבל אנחנו מתקדמים, מתקדמים בכיוון נכון.

דב חנין: אנחנו מתקדמים בנושא המחירים.

דב חנין: יש הורדה משמעותית של המחירים בתחבורה הציבורית.

דב חנין: אדוני שר הפנים, אני לא יודע – אדוני שר הפנים, אני לא יודע אם תכננת להיות בדיון הזה, אבל גם אם לא תכננת, מגיעה לך ברכה על התרומה שלך להורדת המרכיב הזה של המע"מ ממחירי התחבורה הציבורית, זה חלק מהשינוי הגדול שנעשה כאן.

דב חנין: יש הרחבה של השירות, השירותים של התחבורה הציבורית ליישובים ערביים, יישובי פריפריה; שיפור וטיפול בקישוריות; אנחנו מתחילים לטפל במבנה תחנות האוטובוס, כדי שהן תהיינה יותר ידידותיות למשתמש.

דב חנין: אבל גם כאן האתגרים הגדולים עדיין לפנינו: הרבה יותר נת"צים צריך כאן.

דב חנין: צריך תוכניות של "מהיר לעיר" ו"מהיר בעיר" כדי שתחבורה ציבורית תהיה הדרך הנוחה, המהירה, היעילה, הטובה ביותר, שכל אזרח יבחר בה, במקום לנסוע ברכב פרטי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, היום הזה הוא בסך הכול יום חשוב.

דב חנין: אני מודה לכל חברי הכנסת, לכל ראשי הוועדות, שהשתתפו בדיונים האלה, לכל אנשי המקצוע, פעילי הארגונים הסביבתיים, ושוב חוזר ומודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מקווה שאנחנו נוכל להמשיך ולעשות מאמצים כדי שהכנסת תוביל שינוי ירוק וחיובי בחברה הישראלית.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת חיים ילין; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

חיים ילין: אני רוצה חמש דקות כמו של דב.

יולי יואל אדלשטיין: זה מסוג השאלות שלא מעלים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כשיהיה לך ותק כמו של דב, תקבל חמש דקות כמו דב.

חיים ילין: אני יודע, אני יודע, אבל תן לי חמש דקות שלמות, בסדר?

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

יולי יואל אדלשטיין: הנה הן.

יולי יואל אדלשטיין: התחלנו.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הנה, שמתי אפילו חבר סיעתך לנהל את הישיבה, למען הסר ספק.

חיים ילין: רגע, אז בוא, שנייה, נחכה לחילופים.

יולי יואל אדלשטיין: תחזיר לו את 20 השניות.

חיים ילין: תאפס, תאפס.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: הוא יקבל את 20 השניות.

מאיר כהן: קדימה.

מאיר כהן: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, חברת הכנסת יעל כהן-פארן, יחד עם דב חנין, שיזמו את היום הזה, תודה לכם.

חיים ילין: אני חושב שזה אחד הדברים המכובדים ביותר שיש.

חיים ילין: לעומת זה, אני חייב להגיד שביום כזה, כשאני לא רואה במליאה את השר להגנת הסביבה, חבר הכנסת משה כחלון – –

אריה מכלוף דרעי: אני ממלא את מקומו.

חיים ילין: – – אני – – –

אריה מכלוף דרעי: התבקשתי.

חיים ילין: כבוד השר, כבוד השר דרעי – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

קריאה: – – –

חיים ילין: – – אני רוצה להגיד לך משהו.

חיים ילין: כבוד השר דרעי, אני אומר לך באופן אישי: אני מאוד מכבד את זה שאתה ממלא-מקום – – –

אריה מכלוף דרעי: הוא ביקש.

חיים ילין: בסדר, אבל ביום כזה – –

אריה מכלוף דרעי: בסדר.

חיים ילין: – – אני אומר – – –

אריה מכלוף דרעי: נמצא פה הסגן שלו, נו.

חיים ילין: זה סגן שר האוצר.

חיים ילין: אני לא ידעתי שאתה גם סגן השר להגנת הסביבה.

יצחק כהן: – – –

חיים ילין: זה מינוי חדש.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תשמע, אני – – –

יצחק כהן: אני לא סגן – – –

חיים ילין: קטונתי, אני שנה פה בכנסת, אבל אני יצאתי מבולבל לגמרי עכשיו.

יצחק כהן: אני סגן שר האוצר.

יצחק כהן: נשלחתי על-ידיו – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – אחד – – –

חיים ילין: מה, גם אתה נשלחת?

חיים ילין: חברים יקרים, אם יש עוד מישהו שנשלח על-ידי השר להגנת הסביבה שירים את ידו, כי נראה לי שכולם נשלחו.

חיים ילין: אבל ביום כזה, שהשר לא נמצא פה, אני חושב שזה רק מראה מה הפוליטיקה מסוגלת לעשות ואיך היא מתייחסת בכלל לנושא שהוא הדבר היקר ביותר שלנו – כדור-הארץ.

חיים ילין: גורלנו וגורל הדורות הבאים נמצאים בנקודה הזאת ותלויים בדרך שבה נשמור על הכדור שבו אנחנו חיים.

חיים ילין: ההתנהלות היומיומית של כל אחד ואחד מאתנו משפיעה על המערכת האקולוגית כולה ועל איכות הסביבה.

חיים ילין: איכות הסביבה, וזה רק איכות הסביבה, היא ללא גבולות גיאוגרפיים.

חיים ילין: אין גבולות, חברים יקרים, חברי הכנסת.

חיים ילין: ואני אנסה לנמק: כשבאים לפה, לדיון בוועדת הפנים, על המפחמות, שבעצם מציקות לעיר חריש, החדשה, המוקמת במדינת ישראל – אין גבול.

חיים ילין: כשהמזבלה בעזה נשרפת, וכל תושבי עוטף-עזה סובלים מאותו אוויר מזוהם – אין גבולות.

חיים ילין: לא משנה כמה אנחנו נשמור, אם הסביבה שלנו לא יודעת לשמור – אנחנו ניפגע מזה.

חיים ילין: אין גבולות גיאוגרפיים לנושא הגנת הסביבה.

חיים ילין: ולא סתם קראו למשרד המשרד להגנת הסביבה – מאיכות הסביבה.

חיים ילין: אלה שני דברים, שאנחנו בעצמנו, כנסת ישראל והשר, חוקקנו אותם.

חיים ילין: בעולם אידיאלי, לכולם מגיעה הזכות ליהנות מאוויר נקי, ממים ראויים לשתייה ולרחצה, מקרקע ראויה למגורים – איך ייתכן שרק אתמול כל נושא החופים במדינת ישראל, כל המלחמה על שמירת החופים ירדה לטמיון, והולכים לבנות מונסטרים שם, בחופי הים?

חיים ילין: זה לא נתפס; והכול בידי – גם – שר האוצר, שלקח את כל הסמכויות של משרד הפנים אליו – ומהגנה מפני זיהומים ומפגעים סביבתיים – צדק חברתי וסביבתי, זה מעגל החיים שיבטיח את עתידו של כדור-הארץ.

חיים ילין: לצערי, ממשלת ישראל לא חושבת כך.

חיים ילין: במפלגת כולנו החליטו שנושא איכות הסביבה ועתיד החיים שלנו כאן לא מספיק חשובים.

חיים ילין: מאז התפטרות השר אבי גבאי הם לא חושבים שנכון למנות שר להגנת סביבה במשרה מלאה.

חיים ילין: מדוע?

חיים ילין: שיקולים פוליטיים וחשש מקרבות פנימיים בתוך המפלגה.

חיים ילין: עדיף שיהיה עוד שר בלי תיק מאשר שר שישמור על ילדינו ונכדינו.

חיים ילין: חברי כנסת יקרים, כבוד היושב-ראש, מיחזור פסולת ביתית – וכולנו שותפים לזה – כשבסוף מערבבים את כל האשפה הזאת בחזרה, באזורי הטמנה, זה ביזיון, זה עבודה בעיניים על אותם אזרחי המדינה שרוצים לשמור על הסביבה.

חיים ילין: שמירת השטחים הפתוחים, אומר לי רמי, המנכ"ל, שלא מעניין אותם מה – אני רץ עם בטונים על כל מדינת ישראל, עד שבג"ץ יעצור אותי, לא מעניינים אותי השטחים הפתוחים.

חיים ילין: מיחזור מים אפורים, שנעצר על-ידי שר הבריאות, ריבונו של עולם, כשאפשר בעלות מינימלית להשקות את הדשא הירוק במקום לשלם 9 שקלים לקוב מים.

חיים ילין: ומעל הכול, האנרגיה החלופית.

חיים ילין: מדינה – תראו, אני אומר לכם, חברי הכנסת מש"ס – –

יצחק וקנין: – – –

חיים ילין: – – אני אומר לכם, אלוהים נתן לנו ארץ עם שמש, ואנחנו לוקחים את השמש, ולא מנצלים.

חיים ילין: פורטוגל, ואני אומר לכם, אני לא משווה אותה בכלל לישראל, 100% האנרגיה שלה, 100% האנרגיה שלה – אנרגיה חלופית.

חיים ילין: איפה אנחנו נמצאים בכלל במקום הזה, אם זה לא חלק מהתרבות שאנחנו רוצים להחיל על כל מדינת ישראל?

חיים ילין: קיבלנו מתנה יפה, שזה העולם, התפקיד שלנו זה לשמור על המתנה הזאת.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מסיים במשפט אחד.

חיים ילין: תראו, עוד מעט חג השבועות, ואני, באמת, אני אומר לכם, לא בן-אדם דתי שבא עכשיו לתת תורה, אבל לא סתם זה נקרא חג הביכורים, ולא סתם זה נקרא גם מתן תורה.

חיים ילין: ואני רוצה לחבר את שני הדברים האלה, ואני אחבר אותם פה.

חיים ילין: זה חג החקלאים, חג החקלאות: אנחנו מוציאים את כל התוצרת החקלאית ומביאים אותה לעם.

חיים ילין: ולמה זה גם מתן תורה?

חיים ילין: כי התורה ניתנה פעם אחת, אבל מתן תורה זה בעצם שכולנו נהיה מאוחדים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

חיים ילין: – – תחת היהדות.

חיים ילין: ואני אומר את זה פה מעל במת הכנסת – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

חיים ילין: – – אחרי ששמענו את כל הנאומים בני דקה – הגיע הזמן שאנחנו כולנו נתאחד ונהיה עם אחד.

חיים ילין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לחבר הכנסת ילין.

מאיר כהן: אני מבקש מחברת הכנסת יעל כהן-פארן – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך.

יעל כהן-פארן: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי חברות וחברי הכנסת, יום הסביבה השנה עומד בכנסת – – –

מאיר כהן: חיימק'ה, אתה דיברת כאן, הקפדנו בכבודך, אז גם אתם, שבו, אל תפריעו.

מירב בן ארי: כן, הוא סיים.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: יום הסביבה השנה עומד בסימן חלקה של ישראל במאמץ העולמי למנוע את שינויי האקלים והצורך של המדינה להיערך להשפעות של השינויים האלה.

יעל כהן-פארן: משבר האקלים הוא האתגר המשמעותי ביותר שעומד בימים אלה בפני האנושות.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים על שינויים מרחיקי לכת שהעולם חווה כבר היום: מי ששמע על הבצורות באזור דרום מזרח אסיה – אזורים טרופיים שסובלים היום מבצורת של יותר מ-100 שנה, שמסכנת אוכלוסייה של מאות-מיליוני אנשים שכבר אין להם ביטחון תזונתי; השיטפונות האחרונים בפריז; גלי החום שאנחנו חווים פה אחד אחרי השני – קצב שאנחנו לא רגילים בו, הוא לא היה בעבר.

יעל כהן-פארן: בכל שנה מסכמים את השנה הקודמת ואומרים שהיא הייתה השנה החמה ביותר מאז החלו המדידות.

יעל כהן-פארן: ככה כל שנה, זה ריטואל.

יעל כהן-פארן: בסוף מרס מסכמים את השנה הקודמת בכל העולם, עושים ממוצעים, ואומרים: אה, גם 2015 הייתה השנה החמה ביותר, לפניה הייתה 2014.

יעל כהן-פארן: ואנחנו צריכים להבין שזה לא משהו שרק הנכדים או הנינים שלנו יסבלו ממנו, זה משהו שאנחנו חווים כבר היום, כבר כאן ועכשיו.

יעל כהן-פארן: ואנחנו גם רואים שחלון ההזדמנויות לטפל בזה הולך ומצטמצם, הולך ונסגר, אם הוא לא נסגר עדיין, אבל למתן את התופעה אנחנו בטוח עוד יכולים.

יעל כהן-פארן: בחודש דצמבר האחרון נערכה ועידה מאוד גדולה בפריז, גם ישראל שלחה לשם משלחות, גם של הכנסת, ראש הממשלה היה שם, וכל מדינות העולם חתמו על הסכם.

יעל כהן-פארן: ראש הממשלה נאם, בגאווה, על תרומת ישראל לפיתוחים טכנולוגיים שיביאו להפחתת פליטות, והכיר בחשיבות הרבה של המאבק הזה ובערך הכלכלי העצום שטמון בו, אבל, לצערי, כמו תמיד, מילים לחוד ומעשים לחוד.

יעל כהן-פארן: כי כשאנחנו רואים שיש לנו באמת יכולת לעמוד פה כמובילי העולם, שמובילים מהפכה של אנרגיה נקייה ולהפחית פליטות גזי חממה, אבל במקום זה, במקום להיות ראשונים, במקום לשים את עצמנו בקדמת הבמה, ולגזור גם את הקופון הזה, ולהשתמש בזה גם נגד תנועות ה-BDS וכל תנועות החרם, במקום לנצל את ההזדמנויות הכלכליות האלה, אנחנו פשוט נשרכים מאחור.

יעל כהן-פארן: וזה התחיל גם עם יעדי הפחתה מאוד נמוכים, שישראל הציבה, לעומת שאר מדינות ה-OECD, והיא יצאה לדרך בפריז, כבר לפני חצי שנה, בלי שום תוכנית.

יעל כהן-פארן: אחר כך, באפריל האחרון, השר להגנת הסביבה לשעבר אבי גבאי חתם במוסדות האו"ם בניו-יורק, כנציג ממשלת ישראל, על ההסכם.

יעל כהן-פארן: ולפני שהוא נסע לניו-יורק קיבלו בהחלטת ממשלה, בסוף מרס או בתחילת אפריל, שורה של החלטות, ובעצם לא החליטו שום דבר באותה החלטה, רק קבעו כל מיני צוותים שיקבעו בכל מיני תאריכי יעד מה לעשות.

יעל כהן-פארן: אז שוב החליטו לא להחליט.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא עובדים על אף אחד חוץ מעל עצמנו כשאנחנו חושבים שהעולם קונה את זה.

יעל כהן-פארן: ואנחנו נהיה המפסידים.

יעל כהן-פארן: תראו, רק לפני שבוע קיימתי דיון בוועדת משנה שעוסקת בנושאים האלה, שאני עומדת בראשה, לקידום טכנולוגיות לאנרגיה מתחדשת ומעקב אחרי יישום החלטות ועידת פריז.

יעל כהן-פארן: משרד החוץ דיווח שם גם על כך שישראל, למשל, לא הוזמנה להשתתף בארגון שהוקם בעקבות ההסכם, שנקרא Mission Innovation, שמחבר אליו את המגזר הפרטי וקשור במיליארדי דולרים שהולכים לצאת להשקעות בתחומים האלה של חברות אנרגיה מתחדשת.

יעל כהן-פארן: אני מצטטת את הדברים שהוא אמר, שהם ממש צריכים להדאיג.

יעל כהן-פארן: הוא אמר: אנחנו ניראה כמו ילד סורר, כמו ילד סוציומט בחברה סגורה.

יעל כהן-פארן: בסוף הדברים שלו הוא הזהיר שאם אנחנו נישאר עם המחויבויות הנמוכות האלה, ולא נדווח כנדרש, ולא נתייחס ברצינות לנושא הזה, אנחנו לא נוכל להיכנס לארגונים האלה, שמתארגנים היום, שמאגמים מאות מיליארדים של דולרים, ומשרד החוץ פועל כדי שניכנס אליהם, כדי שנהיה חלק מהעולם; והוא גם הזכיר – במובן רב – את המילה שיימינג, מה שיעשו לנו בעולם אם לא ניכנס לנושאים האלה ברצינות.

יעל כהן-פארן: תשמעו, זה לא אני אומרת, זה נציג משרד החוץ, נציג הממשלה, שכנראה מוצא את עצמו לבד במערכה; שלא מצליח לשכנע את ראש הממשלה, את שר האנרגיה, לעשות את הדברים הנכונים כדי להכניס את ישראל למפה העולמית בתחום הזה.

יעל כהן-פארן: תראו, אחד הדברים המרכזיים שעומדים עכשיו על הפרק, החלטה שממש בעוד כמה חודשים הולכים להכריע היא לגבי תחנות הכוח הפחמיות של חברת החשמל.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שזמני כמעט תם, אבל בכל זאת אני אבקש, תן לי להרחיב על זה טיפה.

יעל כהן-פארן: חברת חשמל ומשרד האנרגיה מעוניינים להמשיך לשרוף פה פחם עוד 20 שנה, ואולי יותר.

יעל כהן-פארן: הם רוצים להתקין סולקנים, כלומר יחידות שמנקות את האוויר מהארובות, אבל את הפחמן הדו-חמצני אי-אפשר לנקות, אין סולקנים כאלה, עוד לא המציאו אותם, וגם אם ימציאו, זה חזון אחרית הימים.

יעל כהן-פארן: הסולקנים האלה יעלו לנו מיליארדים, והם בעצם יקבעו את התלות של המשק בפחם, כי הם לא יעבירו אותנו לשום דבר אחר.

יעל כהן-פארן: כשיש לנו כל כך הרבה גז, כשיש לנו שמש בלי סוף, דווקא מדינת ישראל מחליטה להמשיך לשרוף פחם.

יעל כהן-פארן: יש פה הרבה מאוד אינטריגות פוליטיות.

יעל כהן-פארן: גם ועד העובדים של חברת החשמל בעצם נמצא באיזושהי מגננה, כי נותנים להם רק לשרוף פחם, לא נותנים להם לעשות שום דבר אחר, וגם – הפחם הוא הכי זול.

יעל כהן-פארן: אתם יודעים למה הפחם הכי זול?

יעל כהן-פארן: הפחם הכי זול כי אנחנו כמו פח האשפה של העולם; קנו אותנו בזול, אבל אנחנו נשלם על זה ביוקר.

יעל כהן-פארן: מחירו של הפחם יורד רק כי אף אחד לא רוצה יותר לקנות ולשרוף פחם.

יעל כהן-פארן: לפני הסיום, אני רק רוצה לציין שבשבועות הקרובים אני עומדת להגיש לוועדת השרים הצעת חוק שיזמתי, שהמחנה הציוני כולו עומד מאחוריה, להפחתת פליטות גזי חממה מישראל.

יעל כהן-פארן: ומה שיש שם זה בסך הכול לדרוש מהממשלה לקבע את החלטותיה ביעדים ובחקיקה.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: ואני קוראת לשר החדש להגנת הסביבה, משה כחלון, שלא נמצא אתנו כאן היום, לשלב כוחות, לשלב ידיים – –

יצחק כהן: – – –

יעל כהן-פארן: אתה לא סגן השר להגנת הסביבה עדיין.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: – – ולתמוך בהצעת החוק הזאת – –

יצחק כהן: – – –

יעל כהן-פארן: – – כי היא חשובה, והיא תראה לעולם שישראל כן רצינית – אולי.

יעל כהן-פארן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חברי, זכרו שהדיון זה חמש דקות, אז אפשר לחרוג ב-10–20 שניות.

יעקב מרגי: חשבתי 20 דקות.

מאיר כהן: לא, ב-20 דקות לא, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת מרגי.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, בפתח דברי אזכיר שהתורה מצווה אותנו כבר בתחילה, בבריאת העולם, בשמירה על הסביבה, ומייחדת קביעה והנחיה לדורות הבאים, כחובה מוסרית, ואחד מהכללים של ההתנהגות שלנו עם הבריאה והטבע.

יעקב מרגי: וכתוב כך בבריאת העולם: "ויקח ה' את האדם ויניחהו בגן עדן לעבדה ולשמרה" – "לעבדה ולשמרה", זה לא אחד כנגד השני.

יעקב מרגי: ויש כבר קביעה, בבריאה, שהאדם מצווה לפתח, לעשות, אבל מחויב לשמור על הסביבה, מחויב לשמור על הטבע, והדגש, כפי שאמרתי: יחד, בנשימה אחת, נאמרו: לעובדה – ולשומרה.

יעקב מרגי: רבותי, אם תשימו לב, ההנחיה הזאת, לעובדה ולשומרה, ניתנה מייד אחרי בריאת האדם, "ויקח – – – את האדם"; הקדוש-ברוך-הוא ידע שהוא נותן רשות לאדם לייצר ולפתח, וזה עלול לבוא על חשבון הסביבה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, לכן, אם שואלים אותי, בדקות הספורות שאנחנו הולכים לדבר על סביבה – וודאי שלא נוכל בחמש דקות למצות את כל הטיפול במפגעי הסביבה – בחרתי לי נושא אחד; לכן, כדי לשמור על הסביבה ולדאוג לאיכות חיים בריאה ונאותה של כל הברואים – ושימו לב, אני אומר של כל הברואים, לא רק של האדם, כי יש כאלה שסוברים שהעולם – נכון, נברא כדי לשרת את האדם, אבל האדם צריך לדעת שהוא צריך להשאיר משהו לדורות הבאים.

יעקב מרגי: זה הציווי: "לעבדה ולשמרה", לשומרה לדורות הבאים.

יעקב מרגי: לכן, הסביבה צריכה להיות סביבת חיים בריאה ונאותה, של כל הברואים, ולא רק של האדם, ואני מדגיש: של כל הבריאה, כי יש כאלה שסבורים שאיכות חיים והגנת הסביבה הן רק לפי צורכי האדם בלבד.

יעקב מרגי: ולכן, כדי לעמוד ביעדים שקבעה לנו התורה – והקדוש-ברוך-הוא, לעובדה ולשומרה, יש להשקיע מאמצים בפיתוח בר-קיימא.

יעקב מרגי: זו סוגיה שבשנים האחרונות כולם מדברים עליה, גם האו"ם קיבל החלטות והקים ועדות בנושא הזה.

יעקב מרגי: פיתוח בר-קיימא, במילים פשוטות, זה ניהול וניצול מיטביים של משאבים; מצד אחד לספק לאדם את צרכיו – וגם לשמר את הסביבה, תוך הסתכלות אחראית על צורכי ההווה יחד עם צורכי הדורות הבאים, פיתוח שעונה על צורכי ההווה, בלי לפגוע ביכולתם של הדורות הבאים לספק את צורכיהם בצורה נאותה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, האדם, מטבעו, כשמשתמש בטבע – יוצר פסולת, ולעתים אף פוגע ומשחית בטבע.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, כמי שמסתכל על ההוויה גם בעולם – לא בדקתי את זה, יכול להיות שמישהו בדק את זה – אני חושב שאנחנו מייצרים הרבה פסולת לנפש.

יעקב מרגי: להערכתי, אנחנו עם שמייצר הרבה פסולת לנפש.

יעקב מרגי: המאסה של פסולת שאנחנו מייצרים היא פוגענית לסביבה.

יעקב מרגי: לסיכום, עלינו לפתח תוכנית לאומית להתמודדות עם צריכת יתר של משאבי הטבע וייצור יתר של פסולת מזיקה.

יעקב מרגי: המדינה צריכה להכין – זאת גם אחת ההמלצות של האו"ם – טבלה שתדרג את הפסולת: פסולת התורמת לטבע, ובמקביל דירוג וטבלה של פסולת המזיקה לטבע.

יעקב מרגי: אם טבלאות כאלה יהיו לידיעת הציבור, הציבור עצמו יעודד את עצמו – מי שאכפת לו מהסביבה, מי שאכפת לו מפיתוח בר-קיימא ואכפת לו מהדורות הבאים – אדם, בטרם יצרוך מוצרים, ייצר מוצרים או יפתח מוצרים, ייעזר בטבלאות האלה, וזה יהיה לו כמין – א.

יעקב מרגי: בלם, לא להשתמש בפיתוחים שמייצרים פסולת מזיקה ומזהמת; וב.

יעקב מרגי: במקביל, לעודד להשתמש במוצרים שהפסולת שלהם היא פסולת אורגנית, או כל פסולת שיכולה להביא ברכה לטבע, ועל-ידי כך יצומצם השימוש במוצרים שמייצרים פסולת מזהמת ויוגבר השימוש במוצרים המועילים לסביבה ולטבע, וכך ייווצר לחץ על היצרנים, שיפתחו טכנולוגיות חדשות ושימוש בחומרי גלם ובנוסחאות ייצור חדשות שיביאו לצמצום כמות הפסולת המזהמת.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני אסכם בשבע השניות האחרונות; אם מישהו פעם חשב שפגיעה בטבע נשארת בתחום הגיאוגרפי של המדינה שלו, בגבולות המדיניים, הוא טועה – וטועה, כי הטבע מוכיח לנו פעם אחר פעם שלפגיעה בסביבה אין גבולות ואין שטחים טריטוריאליים.

יעקב מרגי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת רחל עזריה.

מאיר כהן: גברתי, בבקשה.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, תודה, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, כשהייתי סטודנטית הייתי פעילה ב"מגמה ירוקה", והסתובבתי בכנסת, הייתי בצוות שאחראי לקשרי ממשל, ועבדנו אז על חוק הפיקדון, על חוק אוויר נקי ועל הסטת תקציבים מכבישים לתחבורה ציבורית; ואני זוכרת כמה אינצידנטים.

רחל עזריה: אחד – שחברי כנסת אמרו לי, ואחר כך אני יכולה לספר למי שירצה: אתם, הירוקים, אתם רוצים להחזיר אותנו לרכוב על חמורים; אתם, הירוקים, רוצים שאנחנו נלך לגור באוהלים.

רחל עזריה: הגדילו לעשות במשרד התחבורה, שהסבירו שאין שום סיכוי שיתקצבו רכבות, כי יהודים כבר לא יכולים לנסוע ברכבות – בחיי, כאילו, היסטורית יש איזשהו עניין – בקיצור, לא היה עם מי לדבר.

רחל עזריה: הרבה מאוד מים זרמו בירדן מאז, גם בירקון, שאותו אפילו ניקינו, וגם בקישון, שעוד צריך לנקות, והיום זה אולי נשמע קצת מצחיק, אבל אני מדברת בעצם על 15 שנה.

רחל עזריה: הגעתי לעסוק בנושא הסביבה בגלל הנושא של צדק סביבתי.

רחל עזריה: כמו בהרבה מקרים, גם בנושאים של סביבה הנפגעים הראשונים הם העניים.

רחל עזריה: הכבישים הבין-עירוניים תמיד ייסללו קרוב לשכונות המגורים החלשות.

רחל עזריה: בתל-אביב, בדרום העיר, רואים את זה, איך המרפסות ממש כמעט נושקות לכביש, ולעומת זאת במקומות אחרים דאגו לשקע את הכבישים הבין-עירוניים כדי שלא יפריעו לתושבים.

רחל עזריה: אזורי תעשייה עתירי זיהום אוויר תמיד יהיו ליד אזורים חלשים.

רחל עזריה: לא תמיד מראש הם הוקמו שם, אבל האוכלוסייה החזקה תהיה הראשונה לעזוב, והאוכלוסייה החלשה היא זו שתישאר ותיאלץ לנשום את האוויר המזוהם.

רחל עזריה: בשכונות החלשות גם בדרך כלל יש פחות שטחים פתוחים, פחות גינות ציבוריות, והנפגעים מזיהום אוויר הם לא רק העניים, אלא זה אפילו יותר מזה – הנפגעים הראשונים זה הזקנים, התינוקות, הנשים בהיריון.

רחל עזריה: בקיצור, החלשים ביותר נפגעים ביותר.

רחל עזריה: אני מציעה לכולנו להסתובב עם המשקפיים האלה ברחבי הארץ.

רחל עזריה: אני מבטיחה לכם שאתם תראו את הדברים אחרת.

רחל עזריה: אתם תשימו לב איפה עוברים הכבישים, איפה מסלולי ההמראה והנחיתה של שדות התעופה בישראל, איפה המפעלים המזהמים – זה תמיד ליד האוכלוסיות המוחלשות.

רחל עזריה: אבל אי-אפשר להסתכל ואי-אפשר לדבר רק על האוכלוסיות החלשות, כי זה הסיפור של כולנו.

רחל עזריה: מדינת ישראל מונה היום יותר מ-8.5 מיליון תושבים, וצפי גידול האוכלוסייה רק עולה, ואני חייבת לומר, גם אני נתתי את תרומתי לגידול האוכלוסייה, עם ארבעת ילדי.

רחל עזריה: לפי נתוני הלמ"ס, בשנת 2025, בעוד פחות מ-20 שנה, הרבה פחות, מדינת ישראל צפויה למנות יותר מ-11.5 מיליון תושבים.

רחל עזריה: אנחנו חייבים להיערך לזה.

רחל עזריה: אנחנו הרבה מאוד אנשים על מעט מאוד מקום, ולכן אנחנו צריכים להבין, אנחנו חייבים להבין, שאין לנו מרחבים לבזבז, אין לנו קרקעות מיותרות, אין לנו מים לבזבז.

רחל עזריה: אנחנו צורכים בממוצע יותר מממוצע הגשמים הרב-שנתי, כך שכבר היום צריכת המים אינה בת-קיימא.

רחל עזריה: אין לנו עודף מקומות בילוי בטבע, וכולנו חווים את זה, את הצפיפות הזאת, בעיקר בחגים; בפסח האחרון לא היה מקום לזוז ליד הכינרת, היא הייתה מלאה עד אפס מקום, כולנו עמדנו בפקקים, וזה לא הולך להשתפר, זה רק הולך להחמיר.

רחל עזריה: ומתוך כך, בראייה לעתיד, אנחנו חייבים לחשוב על פתרון סביבתי בתוך התכנון, מראש.

רחל עזריה: צריך פתרון סביבתי קפדני ומעמיק, שצריך לבוא בצעדים הראשונים, כי אין לנו מקום אחר.

רחל עזריה: אני מציעה שנפסיק להתייחס לתחום הסביבה כנושא נפרד; אנחנו לא צריכים את מוסדות התכנון, ואז שיבוא המשרד להגנת הסביבה, אנחנו צריכים שנושא הסביבה יהיה בכל מקום, בתעשייה – מראש, לא אחר כך כדי לבדוק מה הם התקנים – בתברואה, בחינוך, בבנייה, בתכנון, ברשויות המקומיות.

רחל עזריה: זה לא יכול לעבוד בנפרד יותר, זה חייב להיות חלק מכל התכנון וחלק מכל המחשבה.

מאיר כהן: חברים.

רחל עזריה: יש לנו ארץ קטנה, הסביבה היא של כולנו, וזאת האחריות שלנו לשמור עליה למען הדורות הבאים.

רחל עזריה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: בארבע דקות – הרבה דברים טובים.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף לברכות על היום החשוב והמיוחד הזה, לדעתי מהימים העוצמתיים והמשמעותיים מכל הימים המיוחדים שנחגגים חדשות לבקרים בכנסת.

תמר זנדברג: ואכן, היום הזה נחגג בסימן משבר האקלים והתפקיד של ישראל במשבר האקלים ובהפחתת פליטות של גזי חממה – גורם מרכזי לזיהום האוויר, נושא שנשמע כל כך זר, כל כך מנותק, כל כך קשור לדורות הבאים וכל כך מנותק מהבלי היום-יום שאנחנו מרבים לעסוק בהם פה בכנסת.

תמר זנדברג: אני רוצה להתמקד באחד הגורמים החשובים והמשמעותיים, שגם הקדשנו לו היום את דיון השדולה החברתית-סביבתית, והוא התפקיד של הערים והעירוניות באותו משבר אקלים רחוק ועלום.

תמר זנדברג: קודם כול, כדאי שנדע ששני המקורות המרכזיים והחשובים ביותר שתורמים את התרומה הגדולה ביותר – תרומה שלילית – לפליטת גזי חממה ולזיהום אוויר הם, לפי הסדר הזה, בנייה ותחבורה.

תמר זנדברג: מה זה אומר, בנייה ותחבורה?

תמר זנדברג: זה אומר דיור, זה בנייה – אנחנו בונים בשביל לגור – ונגישות, נסיעה, תנועה – זאת התחבורה.

תמר זנדברג: מה זה בנייה ותחבורה?

תמר זנדברג: מה זה דיור ותחבורה?

תמר זנדברג: זה שני גורמים שנמצאים כרגע במדינת ישראל במשבר.

תמר זנדברג: משבר הדיור מעסיק, מאז 2011 – מאז המחאה החברתית, שמחירי הדיור ומשבר הדיור עמדו במרכזה – מעסיק כבר שתי ממשלות, שנבחרות עם ההבטחה ועם האמירה שפתרון משבר הדיור עומד בראש מעייניהן, עומד במוקד סדר העדיפויות הממשלתי.

תמר זנדברג: תחבורה: אני לא חושבת שצריך להכביר מילים על האופן שבו המשך התלות, שלא לומר ההתמכרות, לרכב הפרטי – שהוא יקר, מזהם ועולה לנו לא רק כסף, אלא גם זמן, פקקים ועצבים, דווקא במדינה צפופה ועירונית כמו ישראל, במדינה שלמעלה מ-90% מתושביה גרים בערים – ההתבססות הזאת על הרכב הפרטי בלבד לא יכולה להימשך.

תמר זנדברג: ולכן, עידוד העירוניות, עידוד האיכות והתכנון העירוני ואיכות החיים בערים, בנייה בת-קיימא, השקעה ברחוב, בהליכה ברגל, בחנות, בבית-הכנסת, באוטובוס, במרכזי הערים, במקום לבנות עוד ועוד יישובים חדשים על שטחים פתוחים, גם אם הם צמודי-דופן – יש עכשיו אמירה, צמודי-דופן, כאילו אם זה קרוב לעיר, זה בעיר, וככה הערים שלנו הולכות ומתפזרות בבנייה פרברית חסרת כל היגיון – לא כלכלי, לא חברתי ולא תכנוני.

תמר זנדברג: בנייה בת-קיימא, עירוניות מקיימת, חיה, איכותית וטובה היא צו השעה במדינת ישראל.

תמר זנדברג: ולמרות זאת, למרות ההבנה ההולכת וגוברת הזאת, למרות ההבנה שהשקעה בעיר, בערים ובעירוניות זה הדבר הנכון לעשות מבחינה חברתית, כלכלית ותכנונית וכדי לפתור את משבר הדיור והתחבורה – למרות זאת, ברגעים אלה ממש, כשאנחנו יושבים כאן ומקדישים דיונים לעירוניות ולתכנון העירוני, על שולחנות ועדות התכנון ברחבי מדינת ישראל מונחות תוכניות לבניית מאות אלפים – לא אלפים, לא עשרות אלפים, מאות אלפים – של יחידות דיור במסגרת מחיר למשתכן, "דירה להשכיר", פתרונות דיור כאלה ואחרים; מאות-אלפי יחידות דיור שמבטאות את ההפך הגמור מזה, שמבוססות על בנייה פרברית צמודת-דופן כאמור, שמשמרת את התלות ברכב הפרטי והופכת את התחבורה הציבורית לפתרון בלית ברירה, לעניים בלבד, ולא לתחבורה מתקדמת ובת-קיימא ודרך להגיע ממקום למקום.

תמר זנדברג: וזה קורה עכשיו, בישראל 2016.

תמר זנדברג: ולכן, אני חושבת שיום הסביבה הזה תופס אותנו על צומת דרכים, ויש בידנו בחירה: האם לבחור בבחירה הסביבתית, המקיימת, הכלכלית, האנושית, הקהילתית והנכונה לפתח את הערים, להשקיע במרכזי הערים, להשקיע בעירוב השימושים, להשקיע בתחבורה הציבורית, ברכיבה על אופניים ובהליכה ברגל, או להמשיך להתבסס על כרסום השטחים הפתוחים, בנייה בזבזנית, פרברית, יקרה, ובסופו של דבר מנוכרת, שהופכת להיות רחוקה מהישג ידם של יותר ויותר ישראליות וישראלים.

תמר זנדברג: הבחירה מונחת בפנינו, וכמו שאמר חבר הכנסת מרגי, היא צפויה והרשות נתונה – – –

מאיר כהן: אם מותר לי להתערב – –

תמר זנדברג: בבקשה.

מאיר כהן: – – לפעמים ידיך כבולות, כי אם אתה ראש רשות בעיר שהיא ענייה ואתה רוצה לפתח פארקים ומסלולי אופניים ומסלול חלופי ואין לך תקציב לכך – לצערי, אם הדברים האלה היו חלק מהתקצוב הממשלתי, כ-must, כדבר שהוא הכרחי – כי הדברים שאת אומרת הם מדהימים, הם כל כך נכונים, אבל לצערי אנחנו משוללי בחירה, כי במקום שיש עניים, אין להם בחירה.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, אתה מאוד מאוד צודק.

תמר זנדברג: ואולי מילה שלא אמרתי, ובזאת אני אסיים.

תמר זנדברג: העירוניות היא משבר, אבל גם משאב – לאומי, ולא מקומי.

תמר זנדברג: אם אנחנו נשאיר לראשי הערים או לאזרחים בלבד לפתור את המשבר הזה – זה לא בכוחם, זה לא בידם וזה לא בסמכותם.

תמר זנדברג: לעומת זאת, המשבר הוא משבר לאומי, וגם הפתרון שלו, גם תקציבית וגם מבחינת הובלת מדיניות, הוא לאומי, וצריך להיות בממשלה ובמשרדי הממשלה.

תמר זנדברג: אני רק אגיד שבמשרדי הממשלה מוקם בימים אלה מטה לעירוניות.

תמר זנדברג: אנחנו עובדים בכנסת על רשות להתחדשות עירונית.

תמר זנדברג: הדברים האלה יכולים להפוך – הם הזדמנות, והם גם סכנה; הם הזדמנות – אם ננצל אותם נכון, והם סכנה – אם הם ימשיכו לשרת עוד מאותו הדבר במקום שינוי.

מאיר כהן: אני חייב להפריע לך ולספר שבזמנו המשרד להגנת הסביבה ומשרד האוצר חילקו לרשויות הרבה מאוד כסף להפרדת פסולת, לפחים מוטמנים ולהקמת כלביות וחתוליות, ולצערי, היום זה פחות קורה.

תמר זנדברג: נכון, באמת גם הפסולת וגם תחום זכויות בעלי-החיים הם שני תחומים כאובים מבחינת ההשקעה בהם.

תמר זנדברג: זה נושא שלם – לדיון אחר.

תמר זנדברג: אני בחרתי להקדיש כאן דווקא לנושאי הדיור והתחבורה, כי אלה נושאים שלא נהוג לקשר אותם עם הנושא הסביבתי, אף שהם באמת עומדים במוקד איכות החיים והתכנון והמדיניות המקיימת.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: תודה לך על המעורבות בדיון.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

תמר זנדברג: תודה לכל העוסקים במלאכה, בראשות חבר הכנסת דב חנין, שמוביל זו השנה ה-13, אם אני לא טועה, את היום הזה, בהצלחה מרובה.

תמר זנדברג: תודה.

דב חנין: העשירית.

תמר זנדברג: העשירית שלך וה-13 באופן כללי של יום הסביבה בכנסת.

מאיר כהן: דבל'ה, עד מאה-ועשרים.

מאיר כהן: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן; בבקשה, כבודו.

מאיר כהן: לאחר מכן – חברת הכנסת השכל תוכל, מהצד, דקה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, יום איכות הסביבה, הגנת הסביבה, ציון יום הסביבה – אבל תרשו לי לדבר על זיהום מסוג אחר, שגם הוא זיהום סביבתי, שהוא הרבה יותר מסוכן, הרבה יותר רעיל, הרבה יותר קשה מכל זיהום של ארובה או של איזה גז רעיל.

יצחק כהן: הזיהום שאני מדבר עליו – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטן, הוא מדבר מדם לבו, תקשיבו לו.

דוד ביטן: מה?

מאיר כהן: הוא מדבר, תקשיב לו.

יצחק כהן: אני אחזור בשבילך.

יצחק כהן: אמרתי שהיום זה ציון יום הסביבה והגנת הסביבה, אבל אני, ברשותכם, רציתי לדבר על משהו אחר, על זיהום מסוג אחר, על הרעלת בארות ברעל הרבה יותר מסוכן מציאניד, זיהום הרבה יותר סמיך מעשן שחור שיוצא מהארובות.

יצחק כהן: הזיהום החברתי הזה, שנחשפנו אליו, לצערנו, הבוקר בעיתון "הארץ", שהביא את דבריו של – אני לא אגיד את השם שלו.

יצחק כהן: וכך אומר אותו האיש: "בואו נודה על האמת" – אני מצטט מתוך דבריו של המזהם, המזהם הלאומי – "בואו נודה על האמת: אני כמות

יצחק כהן: כם באליטה" – עלק אליטה – "שונא את תנועת ש"ס", וכו' וכו', "אבל אנחנו כאליטה צריכים לפרוץ את המעגלים ולפנות לקהל של ש"ס" – שהוא שונא, שהוא נורא שונא אותה – "למסעודה משדרות" – – –

יעקב מרגי: מתייג אותה, מסעודה זה שדרות.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: מסעודה משדרות, זו שהוא שונא.

יצחק כהן: הוא, כאליטה, שונא אותה, והוא מודה לחברי הדירקטוריון.

יצחק כהן: אגב, אני הבוקר חשבתי – גם מחיתי על הדירקטוריון, שלא פצה וצפצף; בהודעה של ערוץ 10 אני רואה שהם כן מחו, וכן דחו בשאט נפש את הדברים, אבל איך הם בחרו בו?

יצחק כהן: איך הם הצביעו בעד המינוי ההזוי הזה?

דב חנין: – – –

יצחק כהן: אז מחיתם, בסדר, אבל איך הצבעתם בעד הדבר הזה?

דב חנין: איך אנחנו מסכימים לזה?

יצחק כהן: אנחנו לא מסכימים לזה, אף אחד פה לא מסכים.

יצחק כהן: אף אחד בבית הזה לא מסכים לזה.

יצחק כהן: כולם פה תמימי דעים שהאיש הזה צריך להיעלם מהציבוריות הישראלית.

יצחק כהן: אין לו שום תפקיד ושום מקום בציבוריות הישראלית, חד-משמעית.

יצחק כהן: אנחנו לא ניתן שזה יקרה.

יצחק כהן: זו אחריותנו כחברי הכנסת, כשליחי העם, כשליחים של מסעודה.

קריאה: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, על הזיהום הזה רציתי לדבר לפני שאנחנו נדבר על הנושא שלשמו נתכנסנו.

יצחק כהן: טוב, ניקח נשימה.

מאיר כהן: קח מים.

יצחק כהן: ברוך אתה אדוני אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

מאיר כהן: אמן.

דב חנין: אדוני סגן שר האוצר, אני מקווה שאתם תעמדו עד הסוף בעמדה העקרונית הצודקת שלכם.

יצחק כהן: עד הסוף אנחנו נעמוד על זה.

יצחק כהן: זה כבר לא שיקול דעת שלנו, זה שיקול דעת של מסעודה ופורטונה וכל הציבור הזה, שהאליטה, עלק, שונאת אותו.

יצחק כהן: אין דבר כזה אליטה, אגב.

יצחק כהן: נחזור לנושא – יום הסביבה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, מדרש רבה, קהלת, בפסוק מדהים הקדוש-ברוך-הוא אומר לאדם: "תן דעתך" – אחרי שהוא מראה לו את כל הבריאה הנפלאה, אחרי שהוא מראה לו את כל הדברים הנפלאים שהקדוש-ברוך-הוא ברא בעולמו, הוא אומר לו כך – במדרש קהלת רבה: "תן דעתך שלא תקלקל ותחריב את עולמי, שאם קלקלת אין מי שיתקן אחריך".

יצחק כהן: פסוק קצר.

מאיר כהן: מדהים.

יצחק כהן: מדהים.

יצחק כהן: למעשה, הוא מסכם את כל הדיונים האלה שהיו פה היום.

יצחק כהן: עמדת הממשלה: בהמשך להגשת יעדי הפחתת פליטות גזי חממה, כפי שהתחייבנו לאו"ם, המשרד להגנת הסביבה קידם תהליך להכנת תוכנית ביצוע לעמידה ביעדים.

יצחק כהן: לאחר דיונים בין-משרדיים אושרה באפריל 2016 תוכנית לאומית ליישום היעדים להפחתת פליטות גז חממה ולהתייעלות אנרגטית.

יצחק כהן: הוקמו צוותים ליישום האמצעים: התייעלות אנרגטית, אנרגיה מתחדשת, שימוש בפחם ותמיכה וקידום טכנולוגיות ישראליות.

יצחק כהן: בסוף חודש יוני צפויה להתכנס הוועדה הבין-משרדית שבה תוצג העבודה.

יצחק כהן: כמו כן יוצגו העקרונות להקמת מנגנון לאומי למעקב ובקרה אחר יישום התוכנית.

יצחק כהן: יש פה פסקה נוספת שהיא כרגע בעיון לקראת החלטה: בעניין יחידות 1–4 בתחנת הכוח "אורות רבין", המשרד לאיכות הסביבה – אני בכוונה מציין שזה המשרד לאיכות הסביבה – סבור שיש לסגור את היחידות האלה, בהיותן לא יעילות ואין כדאיות סביבתית וכלכלית בהפעלתן.

יצחק כהן: עם זאת, בעל הסמכות לעניין סגירת היחידות הוא משרד האנרגיה, אשר קיבל החלטה להמשיך להפעיל את היחידות בפחם.

יצחק כהן: לאור זאת, חברת החשמל נדרשת להתקין סולקנים.

יצחק כהן: להחלטה זו יהיו השלכות על היכולת של מדינת ישראל לעמוד ביעדי ההפחתה של פליטות גזי חממה.

יצחק כהן: אנו בוחנים את כל העניין הזה בדיוני הרפורמה בנוגע לחברת החשמל.

יצחק כהן: דנים גם בנושא של יחידות 1–4 והתקנת הסולקנים.

יצחק כהן: אני מניח שיתקבלו החלטות בהמשך ובהתקדמות של הרפורמה.

יצחק כהן: אדוני, אני – – –

מאיר כהן: מציע?

מאיר כהן: אני מציע בוועדת הפנים ואיכות הסביבה.

יצחק כהן: כן כן, באיכות הסביבה.

יצחק כהן: תודה.

מאיר כהן: אוקיי, תכף אנחנו – תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, כבודו.

מאיר כהן: לפני שאנחנו ניגשים להצבעה, חברת הכנסת השכל – בבקשה, דקה מהצד.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני רק רוצה להוסיף על כל הדברים החשובים שנאמרו.

שרן השכל: אני יודעת שמבחינה כלכלית ומדינית תהום פעורה ביני לבין כמה מהיושבים, אבל בנושאים הסביבתיים אנחנו חושבים באותה הדרך ומאמינים באותה הדרך.

מאיר כהן: תהום שניתנת לגישור או תהום תהום?

שרן השכל: לא לא, אף אחד לא רוצה לחיות, לאכול אוכל שגדל באדמה מזוהמת או לנשום אוויר שהוא מלוכלך, שגורם לנו למחלות, או לשתות מים מזוהמים שגורמים לנו למחלות.

שרן השכל: לכולנו יש אותה מטרה בגישה הזאת.

שרן השכל: אני אולי רק רוצה לציין את הגישה הליברלית בתחום הסביבתי, שממנה אני מגיעה, ומאמינה בה, והיא שהנושא הסביבתי והנושא של השמירה על הסביבה צריך הרבה פעמים ללכת יד ביד גם עם רווח – רווח כלכלי, רווח של חברות, רווח של מועצות.

שרן השכל: אם לא יהיה להם רווח מהנושא הזה, השמירה על הסביבה לא תהיה בת-קיימא.

שרן השכל: אנחנו לא יכולים לממן את זה כממשלה לנצח.

שרן השכל: אנחנו יכולים לקרוא לפעולה ולהתחיל את הצעדים, אבל אנחנו לא יכולים לממן את זה לנצח.

שרן השכל: כשאנחנו מכניסים יותר חברות, חברות שמרוויחות ממיחזור או מפלסטיק; עיריות שמרוויחות מלחסוך בחשמל כי הן מתקינות נורות שחוסכות בחשמל, שהן יותר ידידותיות לסביבה; אם נפתח את המונופול של חברת החשמל, נפתח אותו יותר לאנרגיה מתחדשת – כלומר, אם אנחנו באמת נפתח בגישה שהיא יותר ליברלית, קפיטליסטית, גם כלפי הנושאים הסביבתיים, תהיה לנו יותר אפשרות לקדם את הנושא הסביבתי, והוא יהיה גם יותר בר-קיימא.

שרן השכל: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה – לאשר שאנחנו מבקשים המשך דיון בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מאיר כהן: אני מבקש להצביע.

מאיר כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 13 חברי כנסת – אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: הדיון יימשך בוועדת הפנים והגנת הסביבה.

מאיר כהן: לפני שאנחנו נועלים, הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 46), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, מחר, יום רביעי, ב' בסיוון התשע"ו, 8 ביוני 2016, בשעה 11:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.