ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 127, 2016-05-31 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ג באייר התשע"ו, 31 במאי 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת איציק שמולי, קארין אלהרר, נורית קורן ומסעוד גנאים בנושא: פגיעה בילדים עם צרכים מיוחדים בשל היעדר צוותים פארה-רפואיים במסגרות חינוכיות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה, כמדי יום שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אנחנו נצביע על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה החלה, או ההרשמה החלה, בעצם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' יפתח את הנאומים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, היום יום הסטודנט, ואנחנו אמורים לשבח ולדבר על היום הזה, כי משם אנחנו, אבל מה לעשות שהחיים יותר חזקים ויש דברים שלוקחים לנו את כל תשומת הלב.

עיסאווי פריג': אני רוצה להקדיש את הדקה לאלימות והפשע ו"טרור הפשע", אני מגדיר אותו, במיוחד בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': עד היום, מתחילת השנה, נרצחו, אדוני היושב-ראש, 26 בני-אדם רק בחברה הערבית.

עיסאווי פריג': אנחנו שמענו את ראש הממשלה ושמענו את שר המשטרה ביותר מהזדמנות אחת מדברים על החשיבות ומה הם הולכים לעשות בנושא.

עיסאווי פריג': השבוע נרצח מוחמד פארס אל ג'ועברה מכפר-קאסם, בן 20, בקטטה ביישוב; באותו היום, בצהרי היום, היו יריות ברמלה שרצחו את קיאן שעבאן מלוד.

עיסאווי פריג': ואני שואל את כבוד היושב-ראש ואת השר יריב לוין, ששומע אותי: ברשות הפלסטינית יש יותר מ-2 מיליון איש – בגדה; שם הממוצע השנתי של פשע – 32 איש.

עיסאווי פריג': אנחנו, במדינת ישראל, החברה הערבית, עם פחות תושבים, יותר רמת חיים, חלק ממדינה מתוקנת, לא חסר, בסדר גמור מצבנו, ו-70 איש נרצחים מדי שנה בעשר השנים האחרונות.

עיסאווי פריג': אותם ערבים שם ואותם ערבים כאן, אותם גנים.

עיסאווי פריג': האם לא הגיע הזמן לשאול ולהסתכל על עצמנו בראי?

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני שמעתי אותך ואני מודיע לך שאנחנו הגשנו הצעה לדיון מהיר בעניין האלימות והפשע הגואה במגזר הערבי, והנשיאות אישרה את הדיון המהיר.

אוסאמה סעדי: קבעו לנו דיון בעוד שבועיים בהשתתפות – זה היה צריך להיות מחר, אבל הואיל והשר לביטחון פנים לא נמצא כאן – הוא נמצא באילת – אז הוא ביקש לדחות את זה בשבוע, ואני מזמין אותך להצטרף, ונקיים דיון רציני בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אני רציתי לדבר על נושא שהעליתי אין-ספור פעמים בחודשים האחרונים – בעניין החזרת הגופות של מבצעי פיגועים במזרח-ירושלים.

אוסאמה סעדי: כזכור לך ולחברי, היה דיון בבג"ץ שבו המדינה הודיעה על שינוי מדיניותה והתחילה בהחזרת הגופות והבאתן לקבורה, ובאמת החזירו את מרבית הגופות.

אוסאמה סעדי: נשארו שתי גופות – במזרח-ירושלים – של בהא עליאן ואבו גזאלה, והשר לביטחון פנים גלעד ארדן הורה להקפיא את החזרת הגופות בטענה שבאחת ההלוויות שהיו בשבוע שעבר המשפחה או התושבים שם הפרו את התנאים שקבעה המשטרה.

אוסאמה סעדי: אני פניתי אליו ואמרתי לו: אם באמת יש הפרת תנאים – דבר המוכחש על-ידי המשפחה ועל-ידי עורך-הדין שמלווה את העניין – לא ראוי להטיל עונש קולקטיבי על יתר המשפחות.

אוסאמה סעדי: ואני פניתי ופונה אליו היום בנאום הזה כן לקיים את החלטת בג"ץ ולהחזיר את הגופות, ולהביא אותן לקבורה לפני חודש הרמדאן, בשבוע הבא, ב-6 ביוני.

אוסאמה סעדי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת איתן ברושי.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, חברותי חברות הכנסת, היום התקיימה ישיבת השדולה למען הקהילה הגאה, למען הלהט"בים.

יעל גרמן: ניהלה אותה, דרך אגב, באמת בכישרון רב, חברת הכנסת שרן השכל – ואני מצטערת שהיא לא כאן כדי לשמוע זאת, אבל אני נותנת לה ברכות, שולחת מפה ברכות, וגם מודה מאוד לכל העוזרים הפרלמנטריים, במיוחד לעוזר הפרלמנטרי שלי דור מלול.

יעל גרמן: אנחנו ישבנו עם דמעות בעיניים ושמענו עדויות של בני-נוער שפוגעים בהם, שמעליבים אותם, שבאמצע הרחוב מכים אותם מכות רק מפני שהם הומוסקסואלים או טרנסג'נדרים.

יעל גרמן: אני חושבת שזו בושה לחברה שלנו שהתופעה הזאת קיימת.

יעל גרמן: אני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו באמת נקים קול זעקה, ושגם כאן בכנסת נוכל להעביר חוקים שיביאו לשוויון זכויות לקהילה הלהט"בית.

יעל גרמן: אבל לדאבוני הרב, כפי שאנחנו יודעים, ההסכמים הקואליציוניים מונעים מאתנו להעביר את החוקים האלה.

יעל גרמן: ואני רוצה לקרוא מכאן גם לחברי הכנסת הדתיים וגם לחברי הכנסת החרדים שיעשו דבר פשוט: שיתחילו להיפגש, שיתחילו להיפגש עם בני-הנוער הלהט"בים.

יעל גרמן: רבים מהם הם חרדים ודתיים; אולי אז הם יבינו שהם אנשים וילדים נורמליים לחלוטין, שהם נולדו בצלם אנוש ושאלוהים ברא את כולם, ושהגיע הזמן שיהיה להם שוויון זכויות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בשבוע שעבר אושרה הצעת חוק של חברי גואטה, שגם אני תמכתי בה, שמגינה על מי שאיננו רוצה להפעיל או לפעול או לעבוד בשבת, ואני חושב שזה נכון שיאפשרו את החופש הזה.

איתן ברושי: מצד שני, כופים על מי שכן רוצה לעבוד בשבת, או שזה חשוב לו לפרנסתו, או מכל סיבה אחרת.

איתן ברושי: באים משרדי הממשלה, כמו משרד הכלכלה, ואומרים: מי שרוצה להפעיל בשבת – אני אחכה רגע ליושב-ראש, אני רוצה שהיושב-ראש ישמע, כי יש דברים שאני חושב שגם אתה יכול לעזור בהם.

איתן ברושי: אמרתי שהייתה הצעה, ואני בעבר תמכתי, ובישיבה הקודמת אני ביטאתי מחאה, ועכשיו אני רוצה לומר שכמו שמגינים על עובדים שאינם יכולים או אינם רוצים לעבוד בשבת – יושב פה השר לוין – אי-אפשר למנוע ממי שרוצה לעבוד בשבת לעבוד בשבת.

איתן ברושי: נוצרה מציאות שמשרדי ממשלה אומרים: טוב, מי שרוצה לעבוד בשבת – שיביא ערבים; אם יעבדו ערבים, אפשר לפתוח בשבת.

איתן ברושי: זה נראה לי מאוד בעייתי, מאוד לא נכון.

איתן ברושי: מותר לעסק לפעול בשבת על-פי הסטטוס-קוו המוכר ובלא לחייב מישהו לעבוד בשבת, כמו שמותר – כמו שמצפים לבקש במדינת ישראל שלא יכפו סגירה בשבת.

איתן ברושי: אנחנו עדים לשימוש במה שנקרא "גוי של שבת" בצורה מוגזמת, ואני קורא לכם, חברי הערבים, למחות על זה.

איתן ברושי: מצד שני, יש משתלות, לדוגמה, שהן גם עסק, הן גם רשומות כתרבות הפנאי, והמשתלות האלה מביאות פרנסה לרבים, גם לבילוי, ואנחנו עדים לסגירה של משתלות כתוצאה מאיום של משרד הכלכלה ואיום במאות-אלפי שקלים קנסות.

איתן ברושי: והנה, הכנסת הזאת, שרוצה לדאוג באמת לכולם, מצד אחד היא יוצרת תנאים שאי-אפשר לכפות פתיחה בשבת ועבודה בשבת – זה בסדר.

איתן ברושי: מצד שני, נותנים פה לגיטימיות – ממשלה רחבה היום אפילו, לא רק ממשלה צרה – שיש איום משמעותי, עד כדי סגירת עסקים, סגירת משתלות ופגיעה בפרנסה של עובדים רבים.

איתן ברושי: לבוא ולומר במדינת ישראל שמי שיעסיק ערבים זה בסדר – זה מתאים לשנים שכבר מזמן השתחררנו מהן.

איתן ברושי: אני פונה אליך אדוני היושב-ראש: תבדוק את העניין הזה, זה לא תקין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, יש לי עובד, בכיר יחסית, הוא עובד אצלי כבר 20 שנה, עם הפסקה באמצע.

חיים ילין: הייתה תקופה שפיטרנו אותו, ואז הוא ביקש לחזור, אמר שהשתנה.

חיים ילין: העניין הוא שלא רק שהוא לא השתנה – עכשיו הוא קצת יותר גרוע.

חיים ילין: למשל, לא פעם תפסתי אותו משקר, מין הרגל כזה להגיד סתם דברים.

חיים ילין: אני גם שם לב שהוא כל הזמן מתנגח בעובדים האחרים, בלי הצדקה ובצורה מאוד מאוד מכוערת.

חיים ילין: ובעיקר מפריע לי העניין של הדוגמה האישית לשאר העובדים.

חיים ילין: הוא גם מבטיח המון דברים ולא מקיים, ואז, כששואלים מה עם מה שהבטיח, הוא נותן המון תירוצים ומאשים תמיד את קודמיו.

חיים ילין: הוא לא בחור צנוע, העובד שלי, וזה ממש מורגש.

חיים ילין: הרבה פעמים הוא מנסה לעשות כל מיני קומבינות על חשבון העבודה, וזה ממש מעצבן, כי תמיד כשאנחנו מעירים לו על זה הוא מתחמק.

חיים ילין: השבוע גיליתי שלפני כמה זמן אשתו כנראה גנבה ממני; אני אומר כנראה כי אני עוד לא ממש בטוח.

חיים ילין: אם אמרתי שהוא לא צנוע, אז היא כבר ממש חמדנית, משהו שלא נתקלתי בו בחיים שלי.

חיים ילין: אבל זאת בדיוק הדילמה שלי, כי יש מלא אנשים שאני מתייעץ אתם לגביו, ותמיד הם אומרים לי: אין, סתם מתנפלים עליו, נטפלים אליו.

חיים ילין: ואז אני שואל את עצמי: מה לעשות?

חיים ילין: בינינו, אני לא משלם לו הרבה, יש לי עובדים הרבה יותר יקרים ממנו, אבל אני מרגיש שהמחיר שהחברה שלי משלמת בגלל ההתנהגות שלו פשוט יקר מדי.

חיים ילין: מה אתם הייתם עושים?

חיים ילין: נכתב על-ידי טל לוי דיאמנשטיין, אזרחית מודאגת שזקוקה מאוד מאוד לעצה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

טלב אבו עראר: כבוד היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, האוכלוסייה הבדואית בנגב נתונה למדיניות מתמשכת של הריסת בתים ומבנים מצד הרשויות.

טלב אבו עראר: היום נהרסו בתים בכמה יישובים במגזר הערבי-בדואי בנגב.

טלב אבו עראר: בין הבתים שנהרסו היו גם בתים בביר-הדאג', שהוא יישוב מוכר.

טלב אבו עראר: אגב, ביישובים המוכרים, שהמדינה הכירה בהם לאחרונה, לא ניתנים עד היום היתרי בנייה – כנראה בכוונה, מכובדי השר, בכוונה להרוס.

טלב אבו עראר: ולכן, אחד הבתים שביקרתי – נהרס הבית למשפחה בת שבע נפשות.

טלב אבו עראר: הרשויות הרסו את הבית והלכו, השאירו את המשפחה הזאת ללא קורת גג.

טלב אבו עראר: ואני שואל, כבוד השר, השר המלומד: אם המשפחה הזאת הייתה משפחה מהמגזר היהודי, מה הייתם אתם, השרים, חברי הכנסת וכל קברניטי המדינה – מה הייתם עושים?

טלב אבו עראר: מקבלים את זה, להשאיר משפחה בת שבע נפשות – יהודים, לא ערבים, יהודים, אני שואל – ככה, בלי קורת גג, בלי בית חלופי?

טלב אבו עראר: באמת, ככה, מדינה דמוקרטית.

טלב אבו עראר: תתביישו להגיד מדינה דמוקרטית אם ככה היא עושה, אם ככה היא מתנהגת.

טלב אבו עראר: ובאמת, אני שואל, איך אפשר?

טלב אבו עראר: איפה הערך שאתם מתהדרים בו?

טלב אבו עראר: כבוד האדם הוא ערך עליון במדינה הזאת.

טלב אבו עראר: איזה ערך עליון אם ככה מתנהגים כלפי ילדים – משאירים אותם בחום הכבד הזה?

טלב אבו עראר: ועושים את זה גם בחורף.

טלב אבו עראר: בושה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: איפה מיקי לוי?

יולי יואל אדלשטיין: נעלם בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול נפגשתי עם קבוצה של ה-Black Caucus מארצות-הברית, אנשי צוות של חברי הקונגרס האמריקאי, מהמפלגה הדמוקרטית.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה לומר שזאת הייתה פגישה מרתקת.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו פוגשים כל הזמן משלחות – צריך לברך את מחלקת קשרי החוץ של הכנסת; אני חושבת שהיא עושה עבודה נהדרת – אבל אני רוצה לדבר על מערכת היחסים עם ארצות-הברית.

איילת נחמיאס ורבין: כש-staffers, כמו שהם נקראים בארצות-הברית, שואלים שאלות מורכבות על מערכת היחסים בין ישראל לארצות-הברית – כרגע אנחנו הרי לא מתערבים, לא כרגע ולא בכלל, בבחירות לנשיאות האמריקאית – אבל כשהם מתחילים לשאול שאלות שבמידה מסוימת מצביעות על השחיקה בברית האסטרטגית בין ארצות-הברית לישראל, אני מוטרדת.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת מוטרדת.

איילת נחמיאס ורבין: אני נתקלת בזה בשנה האחרונה, כשאני כאן, הרבה מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו מוכרחים לתת את הדעת לכך שאם אנחנו לא נגיע, במיוחד ממשלת ישראל – אדוני השר, אני מפנה את זה אליכם, כי יותר מכולם זה מונח לפתחכם: איך אנחנו מגיעים להבנות על חבילת הסיוע האמריקאית בלי לשחוק את מערכת היחסים יותר מכפי שהיא שחוקה היום, ובלי שהנשיא החדש – או הנשיאה החדשה – שמגיע לבית הלבן בינואר מקבל מערכת יחסים בעייתית, מקולקלת, שחוקה, מזדקנת, עם הרבה מאוד חוסר אמון בין הצדדים.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הנאום בן הדקה שלי, כי בניגוד לשנים קודמות – תמיד ביום הסטודנט הלאומי היו גם דיונים במליאה, אז אני אנצל דקה אחת כדי לדבר, כי הרבה סטודנטים ויושבי-ראש אגודות סטודנטים נמצאים כאן.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת דב חנין, שהיה אתי כל היום בכל הדיונים הקשורים לסטודנטים.

מירב בן ארי: באמת, אני חייבת לציין את הדבקות שלך במשימה.

מירב בן ארי: אני יודעת שחברי הכנסת עסוקים, יש להם המון שדולות, אבל באמת, אני רואה בך ממש – לא צריך להיות יו"ר שדולה בשביל להבין כמה זה חשוב.

מירב בן ארי: ובכלל – להודות לכל חברי הכנסת שהגיעו, גם לשדולה וגם לוועדות: חינוך, עבודה ורווחה ומעמד האישה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר שזאת הפעם השנייה שאני עושה כאן את יום הסטודנט הלאומי, ואני שמחה שהיה היום פרקטי – יום שבו דיברנו על תעסוקה, יום שבו דיברנו על הבטחת הכנסה של סטודנטים, יום שבו עסקנו גם במעמד האישה, בנושאים של הטרדות מיניות.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת עליזה לביא, השותפה שלי ליום הזה.

מירב בן ארי: ורק מילה אחת, כי שמעתי שיש כאן דיונים על ועדות של צעירים וסטודנטים.

מירב בן ארי: חשוב לי לומר שמי שזה בנפשו – וראינו את זה היום – לא צריך ועדה ולא צריך טייטל; צריך לבוא, להיות שם, לדבר עם היו"רים, לדבר עם הסטודנטים, להקשיב להם ולהיות שם בשבילם.

מירב בן ארי: אז תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, אתמול מונה שר ביטחון חדש, ולאחר המינוי הייתה מסיבת עיתונאים של ראש הממשלה ושר הביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניהם הכריזו על העמדה שלהם, התמיכה שלהם בשתי מדינות לשני עמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה אמיתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המבחן הראשון יכול להיות מחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מחר יש דיון בוועדת התכנון והבנייה כדי לאשר בית בשכונת בטן אל-הווא בסילואן לבנייה, בלב-לבה של סילואן, שעם כל הצפיפות שלה היא אמורה להיות – בכל מקרה של שתי מדינות לשני עמים – חלק מהמדינה הפלסטינית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המבחן הראשון זה אם הם יסכימו ויאשרו תוכנית כזאת או יבטלו אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואם הם לא מבטלים אותה, אז אני מגיע למסקנה, וכל העם צריך להגיע למסקנה – בדיוק אותם משפטים שאמר אחד מחברי הכנסת של הימין היום: מסיבת העיתונאים של אתמול הייתה מס שפתיים; מס שפתיים, בלשון שלי: רמאות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להצטרף ליושב-ראש הכנסת, לשר הבריאות ולחברי הכנסת מכל המפלגות שבירכו היום את ארגון "מתנת חיים" בראשות הרב הבר, שמעודד אנשים שתורמים כליה מכליותיהם לזולת ואת בני משפחותיהם.

ישראל אייכלר: עמדנו כולנו נרגשים בענווה מול אנשים שתורמים ומול הנתרמים כאחד.

ישראל אייכלר: אני מכיר אם שתרמה כבד לבת שלה והצילה את חייה של הבת, אבל גם החיים שלה הפכו להרבה יותר טובים.

ישראל אייכלר: צוין שם ש-90% מתורמי הכליה הם דתיים וחרדים, ואת התקווה שכלל הציבור יהיה מודע לתופעה הזו וליכולת הזו לתרום.

ישראל אייכלר: אני לא בטוח שזה יביא את מנגנוני התעמולה שאומרים שחרדים ודתיים דואגים לעצמם להפסיק את הדבקת הסטיגמה הזאת.

ישראל אייכלר: זה כוחה של קנאה.

ישראל אייכלר: אין לי תקווה כזאת, אבל אני כן בטוח שכל האנשים הטובים, מכל החוגים, יבינו שאותם אנשים שמוכנים להקריב חלק מאיבריהם, ובכל מקום, בכל אירוע שאדם זקוק לעזרה הם מתייצבים כמתנדבים, אנשים דתיים וחרדים – לצד מקבלי משכורת מרשויות השלטון האחרות, כמו כיבוי אש והצלה, ורופאים – ועוזרים להם, אם הם מתנגדים להשתלות ולניתוחי מתים, להוצאת לבבות וכבדים מאנשים מתים, זה לא בגלל חוסר רצון לתרום אלא מתוך חשש הלכתי של "לא תרצח", שמא האדם עדיין חי.

ישראל אייכלר: הסיכום של הדבר הוא שהחברה הישראלית כולה עוסקת בתרומה ובנתינה, ושאף אחד לא ידביק סטיגמה על מישהו אחר, אלא לבוא ולראות את האנשים התורמים והנתרמים כאחד.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני מברך על חוזר המנכ"ל שמאפשר לעובדים שצמים בחודש הרמדאן להגיע שעתיים מאוחר יותר או לעזוב את העבודה שעתיים מוקדם יותר בלי שזה יפגע במשכורת.

אחמד טיבי: אנחנו מקבלים הרבה תלונות שהדבר לא מיושם, אנחנו מקבלים הודעות שזה לא מיושם, ועל כן אני מבקש שהדבר ייושם בכל מקומות העבודה, בשל הקושי ביום שלם של צום.

אחמד טיבי: כך מקובל בכל העולם, וזה צעד בכיוון הנכון.

אחמד טיבי: מצד שני, אני רוצה לברך על הודעת ועד ההורים בטייבה.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני רוצה לברך על הודעת ועד ההורים בטייבה.

אחמד טיבי: ועד ההורים קרא לתלמידים להקפיד על הלימודים ולהגיע לבית-הספר ושאף אחד מהם לא ינצל את החודש הזה להישאר בבית או לעזוב את בית-הספר.

אחמד טיבי: עיקרו של חודש רמדאן הוא הצום.

אחמד טיבי: כדי להבין את חשיבותו מבחינת לימודים ועבודה יש להקפיד על דברים מסוימים.

אחמד טיבי: תמיד אמרנו ואנו חוזרים ואומרים: השכר לפי הקושי והטורַח.

אחמד טיבי: אלוהים, יהי רצון מלפניך שנגיע לרמדאן.

אחמד טיבי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני רוצה להפנות את תשומת לבה של הכנסת למה שמתרחש בכפר פלסטיני קטן שנקרא דיר-איסתיא.

דב חנין: תושבי הכפר הזה מתפרנסים מעצי זית.

דב חנין: בחודשים האחרונים נמנע המעבר של תושבי הכפר אל האדמות החקלאיות שלהם מכיוון שהן נמצאות מעבר לכביש 5066, הכביש מאזור התעשייה ברקן לכיוון ההתנחלות עמנואל.

דב חנין: לאורך 2 קילומטרים של הכביש הוצב מעקה ובשוליו נחפרו תעלות.

דב חנין: כך בעצם מונעים מ-500 משפחות של בעלי קרקע להגיע לקרקעות שלהם, שנמצאות בצד השני של הכביש.

דב חנין: אי-אפשר להגיע עם טרקטורים, כלי רכב, חמורים; בעצם, אי-אפשר לאפשר לאנשים להגיע לאדמות שלהם ולהתפרנס.

דב חנין: ולכן, בשלושת החודשים האחרונים תושבי הכפר הזה, יחד עם פעילים ישראלים, מקיימים אחת לשבוע מחאה בלתי אלימה במקום.

דב חנין: אני הגשתי לפני שלושה שבועות שאילתה לשר הביטחון כדי לדרוש שיאפשרו לתושבים להגיע לאדמותיהם, ואכן, אחרי חודשים של מחאה, עכשיו נפתח פתח ראשון במעקה, כך שאחת הדרכים החקלאיות נפתחה.

דב חנין: זה צעד חיובי, אני מברך עליו, אבל התושבים ימשיכו במחאה עד שייפתחו כל חמש הדרכים שנחסמו.

דב חנין: השאלה הגדולה שצריכה להישאל כאן היא את מי משרתת ההתעמרות הזאת בפלסטינים.

דב חנין: המציאות הזאת, אדוני היושב-ראש, פוגעת באנשים, פוגעת ביכולת שלהם להתפרנס – תושבי כפר, שבסך הכול רוצים את הגישה לזיתים שלהם.

דב חנין: אבל כך נוצרים כעס, תסכול, שנאה ויותר בעיות לכולנו בעתיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אשר יגורנו בא לנו.

מיקי לוי: כמה שדיברנו וכמה שהזהרנו וכלום לא עזר.

מיקי לוי: שר האוצר אטם את אוזניו, עצם את עיניו וחילק מיליארדי שקלים בצורה סקטוריאלית ולא-אחראית לכל חברי הקואליציה.

מיקי לוי: חילק וחילק, בזבז ובזבז, לכל עבר, לכל מי שרק לחץ, ועכשיו מגיע החשבון.

מיקי לוי: ואיזה חשבון: קיצוץ של 11 מיליארדי שקלים בבריאות, בחינוך וברווחה.

מיקי לוי: ומה שמדהים הוא שקיבלתם מאתנו קופה מלאה, קופה שהייתה מעל 9 מיליארד שקלים, לעומת 39 מיליארד שקלים גירעון שאנחנו קיבלנו ב-2013.

יריב לוין: אתה יודע שזה לא היה כך.

מיקי לוי: ומי שחושב – אדוני השר, אני מבין שהאמת כואבת.

מיקי לוי: אני מזמין גם אותך לעשות גוגל ולבחון את זה.

מיקי לוי: זה נורא פשוט.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: ומי שחושב שזה הסוף, שיחשוב שוב.

מיקי לוי: היצוא בצניחה חופשית.

יריב לוין: – – – הסיפורים.

מירב בן ארי: – – –

מיקי לוי: אני לפחות לא מפריע.

מיקי לוי: אני מפריע, אבל לא בנאומים בני דקה, אז קצת נימוס.

מיקי לוי: ואני אומר עוד פעם: קיבלתם 9 מיליארד שקל פלוס; מסרתם – ומירב, את לא היית פה – 39 מיליארד שקל גירעון, 3.8%.

מיקי לוי: אל תתווכחי אתי על המספרים.

מיקי לוי: תבואי אלי או שתעשי גוגל.

מיקי לוי: ומי שחושב שזה הסוף, שיחשוב שוב.

מיקי לוי: היצוא בצניחה חופשית; הצמיחה שלילית – רק 0.8% ברבעון האחרון, והמצב רק ילך ויחריף.

מיקי לוי: הכלכלה הישראלית, אדוני, הולכת לקראת מיתון, וכאילו שזה לא מספיק, שר האוצר החליט לשחק רולטה רוסית עם הכלכלה הישראלית ולוקח את כולנו להרפתקה נוספת של תקציב דו-שנתי, שיביא בסופו של דבר לקטסטרופה כלכלית של ממש.

מיקי לוי: אז כמו שהזהרנו ולא שמעתם, אני מציע לשר האוצר לחסוך מאתנו ומעצמו את המשבר הכלכלי שהוא מוביל אליו.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר, השר כחלון, הצעה אחת לי אליך: אל תתבזה.

מיקי לוי: לך בדרכו של חברך הערכי השר גבאי, הנח את המפתחות ותפטור את כולנו מהחרפה הזאת.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת, למסור את הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת כי חברותו בממשלה של השר להגנת הסביבה אבי גבאי נפסקה ביום 31 במאי 2016 בשעה 10:06, בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר אבי גבאי לראש הממשלה את כתב התפטרותו מן הממשלה בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום ההוקרה לתורמי כליה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לדיון מיוחד במסגרת הצעות לסדר-היום בנושא: מודעות לתרומת כליה בישראל, מס' 3395, 3595, 3673, 3689 ו-3693, שהוא גם יום ההוקרה לתורמים שנמצאים אתנו כאן ביציע, וגם לנתרמים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח כעת דיון מיוחד בנושא יום ההוקרה לתורמי כליה.

יולי יואל אדלשטיין: יום זה, שציינו כאן בכנסת גם באירוע הוקרה מיוחד שקיימנו בצהריים, מעלה על נס אנשים מיוחדים במינם מתוכנו, שבחרו בעשיית חסד בדרגתה הגבוהה ביותר ולכן גם המרגשת ביותר: הענקת חלק מגופם לזולת, על-פי רוב אדם שלא היה מוכר להם כלל, על מנת להציל את חייו.

יולי יואל אדלשטיין: תורמי הכליה ראויים מאין כמותם להוקרתנו, כציבור וכחברה השואפת להיבנות על יסודות של נתינה ושל ערבות הדדית.

יולי יואל אדלשטיין: לשמחתנו הרבה, נושא זה הולך וצובר תאוצה במקומותינו.

יולי יואל אדלשטיין: הדבר קורה במידה רבה הודות לארגון "מתנת חיים", שהצליח בשנים האחרונות לחולל מפנה תודעתי בציבור ולעורר את הצורך ואת האפשרות לתרום כליה.

יולי יואל אדלשטיין: חלק מהציבור נחשף לכמה מהסיפורים המרגשים הללו, שעוד ועוד מהם מגיעים לכלי התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: מעשה תרומת הכליה מעניק חיים באופן ישיר לחולים הנתרמים ומביא להם את המזור ואת הישועה שהם מצפים לה, לעתים זמן רב.

יולי יואל אדלשטיין: בפעולת תרומה זו, אתם התורמים מהווים המחשה למימרת חכמינו: כל המקיים נפש אחת, מעלים עליו כאילו קיים עולם מלא.

יולי יואל אדלשטיין: המעשה הנאצל שלכם, מעבר לתרומת הכליה הישירה לאדם שהצלתם את חייו, הוא גם תרומה יקרת ערך לכולנו, בבחינת תיקון עולם, המקדמת אותנו אל היעד הנכסף של "עולם חסד ייבנה".

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מקרב לב, בוודאי בשם הציבור הישראלי, בראש ובראשונה לתורמים היקרים, ואתם גם לבני המשפחות, המלווים אותם במסע המיוחד הזה להענקת חיים.

יולי יואל אדלשטיין: יישר כוח גדול לכל מי שעוסקים במלאכת התיאום והוצאתו לפועל של כל פרויקט כזה: למרכז ההשתלות במשרד הבריאות, לרופאים ולצוותים הרפואיים המסורים, וכמובן לארגון "מתנת חיים", שכבר הזכרתי, לעומד בראשו הרב ישעיהו הבר ולרעייתו הגברת רחל הבר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליוזמי הדיון, שתכף נשמע אותם, ובראש ובראשונה לחבר הכנסת יואב בן צור, שלקח על עצמו את קיום היום המיוחד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו גם נשמע קודם כול את דבריו של חבר הכנסת יואב בן צור בהצעה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו יעלו ויבואו חברי הכנסת זהבה גלאון, עבדאללה אבו מערוף, איילת נחמיאס ורבין ושולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: התשובה בשם הממשלה תובא מפי שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני יושב-ראש הכנסת, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, אני רוצה להכיר לכם את ארגון "מתנת חיים" בראשות ידידי הרב ישעיהו הבר ורעייתו הרבנית.

יואב בן צור: הרב ישעיהו הבר, שקיבל את אות הנשיא למתנדב לשנת 2014, הקים ארגון שפועל ללא כוונת רווח, ללא תמורה, להצלת חיים, באמצעות תיווך בין תורמי כליה לכאלה הזקוקים לתרומת כליה.

יואב בן צור: ועד עכשיו, מאז הוקם הארגון, הצילו את חייהם של 310 בני-אדם.

יואב בן צור: בעיני, הארגון הזה בכלל ותורמי הכליה בפרט מהווים תעודת כבוד לנו כחברה, שיש בקרבנו אנשים שמוכנים להעלות את עצמם על מזבח הניתוחים כדי להציל את חיי הזולת, שלרוב הם אינם מכירים.

יואב בן צור: אבל לצד תעודת הכבוד, ישנה גם תעודת עניות לנו כמדינה, כמחוקקים, כמקבלי ההחלטות במדינה.

יואב בן צור: נכון, כולנו מוקירים ומעריכים, ואולי אף משתאים לנוכח נדיבות הלב של הארגון החשוב הזה, של אותם מאות ענקי רוח שהחליטו לתרום איבר מאיבריהם, עצם מעצמם, למען הצלת הזולת.

יואב בן צור: אבל האם זה מספיק?

יואב בן צור: האם אנחנו עושים די לעודד את התורמים, לעודד את מערך הצלת החיים המופלא הזה?

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, התשובה היא לא.

יואב בן צור: לא מספיק.

יואב בן צור: ואם היינו צריכים לקבל ציון, מן הסתם היינו מקבלים בלתי מספיק.

יואב בן צור: העובדה שארגון קטן ללא כוונת רווח, התנדבותי לחלוטין, הצליח לעשות את מה שאנחנו במדינה לא הצלחנו לעשות – כנראה אנחנו לא עושים די; לא עושים די בהעלאת המודעות, לא עושים די בעידוד התרומה של אנשים מופלאים כאלה, ובעצם לא עושים די להצלת חיים.

יואב בן צור: במהלך שעות הבוקר והצהריים המוקדמות קיימנו דיונים בוועדות הכנסת השונות – בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדת הכספים ובוועדת החינוך – כדי לבחון דרכים ואפשרויות כדי להקל על תורמי הכליה מחד גיסא, ומאידך גיסא כדי לעודד את תרומות הכליה.

יואב בן צור: במהלך הדיונים הועלו לא מעט הצעות אופרטיביות, מעשיות, אשר בחלקן הגדול ניתנות ליישום מיידי ואף אינן כרוכות בעלות תקציבית כלשהי.

יואב בן צור: כל מה שצריך זה מעט אכפתיות, מעט רצון ותשומת לב לאותם מטופלי דיאליזה, שנאלצים לנסוע יום-יום לטיפול קשה וכואב.

יואב בן צור: אני קורא מעל בימה זו לחברי חברי הכנסת ולמשרדי הממשלה הרלוונטיים: עלינו להירתם ולהיחלץ חושים, להבין שלא מדובר פה באיכות חיים אלא בחיים עצמם.

יואב בן צור: כל אדם שמקבל כליה, מקבל חיים.

יואב בן צור: ולכן, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להסתפק במילים יפות, בהוקרה, בהערכה, אלא אנחנו צריכים לפעול, לעשות למען – למען הנזקקים לתרומת כליה ולמען אותם ענקי רוח תורמי הכליה.

יואב בן צור: אני משוכנע שאם משרדי הממשלה הרלוונטיים ירימו את הכפפה ויפעלו בהתאם לדרישות שהוצגו בוועדות, נוכל להכפיל ולשלש את מספר תורמי הכליה, את מערך הצלת החיים החשוב כל כך – כמו שאמר בכנס אחד התורמים, שהוא מקווה שיהיה תור של תורמים ולא של נתרמים.

יואב בן צור: ולכן, אני מקווה ומצפה שהיום הזה לא יישאר כיום הוקרה בלבד, אלא כיום מפנה אמיתי ומוחשי, כדי שבשנת 2017 לא יימצא נזקק שלא יזכה לתרומה.

יואב בן צור: אין לי ספק שבידינו הדבר; אנחנו צריכים רק לעשות את ההשתדלות.

יואב בן צור: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור, כאמור, יוזם ההצעות והכנס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, שר הבריאות ליצמן, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יואב בן צור על היום המרגש הזה.

זהבה גלאון: הייתי במפגש שהוא עשה באולם שפרינצק, ואני מודה שהגרון נחנק לשמע הסיפורים.

זהבה גלאון: אני בכלל לא יכולה לדמיין צעד יותר אצילי מזה של אדם שתורם כליה – תרומה אלטרואיסטית, בלי לדעת למי הוא תורם; אולי אחר כך הוא יודע.

זהבה גלאון: זו הזדמנות גם לברך על המפעל החשוב, שאני מודה שהתוודעתי לו רק היום, "מתנת חיים", של הרב הבר ואשתו רחל.

זהבה גלאון: תהיו ברוכים.

זהבה גלאון: זה באמת מרגש לחשוב על זה שאנשים מוכנים מיוזמתם לקחת סיכונים, כאבים, כל המעקב הרפואי שהתורמים יידרשו לו לשארית חייהם, וכל זה ללא תגמול חיצוני.

זהבה גלאון: זה באמת צעד שבבסיס שלו עומדת תפיסה עמוקה ומרגשת של ערבות הדדית.

זהבה גלאון: אין לי דרך אחרת להגדיר את זה.

זהבה גלאון: אני רוצה לשתף את חברי כאן במליאה שלפני כמה שנים הובלתי תיקון לחוק שמעניק קדימות בתור להשתלת איברים – לא רק למי שתורם לאדם שהוא אינו מכיר, אלא גם למי שתורם לקרוב משפחה.

זהבה גלאון: הובלתי את התיקון הזה מתוך הכרה בהקרבה האדירה שעושה כל מי שתורם איבר בחייו, אם זה לאדם זר ואם זה לקרוב.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, אני שמחה על ההזדמנות לעמוד כאן היום ולהודות לכם, ולהודות בעיקר לאנשים האמיצים שעשו את זה.

זהבה גלאון: אני חושבת שמי שתורם תרומה כזאת הוא גיבור.

זהבה גלאון: אין לי דרך אחרת להגדיר את זה.

זהבה גלאון: ואני רוצה – חבר הכנסת בן צור ככה זרק את הכפפה: מה אנחנו יכולים לעשות עוד.

זהבה גלאון: אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאני עומדת כאן ולהתייחס לנושא הרחב יותר של תרומות איברים.

זהבה גלאון: אני יודעת הרבה מאוד שנים שהממסד הרפואי עומד פשוט חסר אונים לנוכח מצוקת איברים להשתלה, לא רק לגבי כליות אלא בכלל, אבל לגבי כליות זה מאוד דרמטי.

זהבה גלאון: 1,153 נשים, גברים וילדים המתינו בשנת 2016 לתרומת איברים שתציל את החיים שלהם, או לפחות תשפר באופן משמעותי את החיים שלהם.

זהבה גלאון: המציאות של השנים האחרונות מלמדת שרק בין רבע לשליש מתוכם יצליחו לקבל בזמן את האיבר שהם זקוקים לו; שליש או רבע.

זהבה גלאון: זה נתון מאוד מאוד נמוך, חברי חברי הכנסת.

זהבה גלאון: סיפר חבר הכנסת בן צור על 310 אנשים שתרמו כליה, אבל לעומת הצורך של אנשים – שזה אדיר, אין לי מילים – אבל לעומת הצורך של אנשים שממתינים, זה 14%.

זהבה גלאון: זה מספר זעום יחסית.

זהבה גלאון: אני רוצה לעדכן שכ-14% בלבד מהאוכלוסייה חתומים על כרטיס "אדי", וגם במקרה שלהם הכרטיס לא תמיד מחייב את בני המשפחה שלהם לשתף פעולה – כבר היו מקרים – ולתרום את האיברים שלהם לאחר המוות.

זהבה גלאון: אני רוצה להציע הצעה – אני שמחה שנמצא כאן שר הבריאות – ולספר שבכנסת הקודמת הנחתי הצעת חוק שעשויה אולי להישמע מהפכנית, אבל היא כבר קיימת במדינות אחרות, והיא הוכיחה שהיא יכולה להגדיל באופן משמעותי את מספר תרומות האיברים.

זהבה גלאון: זה לא נושא לחקיקה בלי שיש עליו הסכמה רחבה; זה משהו שצריך לבוא בהידברות עם אנשים מסורתיים ואנשים דתיים וחרדים ואנשים חילונים.

זהבה גלאון: זה דבר שצריך לבוא בהידברות.

זהבה גלאון: והצעת החוק הזאת מבקשת לשנות את ברירת המחדל לתרומת איברים.

זהבה גלאון: המצב היום הוא שכל מי שמעוניין לתרום את האיברים שלו לאחר מותו חותם על אותו כרטיס "אדי", ובעצם מביע הסכמה מפורשת לתרום.

זהבה גלאון: וההצעה שאני מדברת עליה מציעה שיטה הפוכה: שמי שלא מעוניין לתרום את האיברים שלו יחתום על טופס סירוב, אבל מי שלא יחתום על טופס כזה, באופן אוטומטי ייחשב כמי שמסכים שהאיברים שלו יילקחו להשתלה.

זהבה גלאון: עכשיו, אני יודעת שיש את הוויכוח על מוות מוחי ומוות לבבי; אני ערה לכל הבעיות האלה.

זהבה גלאון: אבל אני חושבת שההצעה הזאת גם מאפשרת לצמצם את יכולת הסירוב של בני המשפחה, כך שרק קרוב משפחה מהדרגה הראשונה – בן-זוג, ילדים או בגירים – יחזיקו באפשרות למנוע את תרומת האיברים גם למי שלא סירב לתרום.

זהבה גלאון: מדינת ישראל נמצאת הרחק מאחור ביחס לעולם במספר תורמי האיברים.

זהבה גלאון: שימו לב: מתוך כל מיליון תושבים רק כעשרה תורמים בפועל את האיברים שלהם כל שנה.

זהבה גלאון: בספרד, לדוגמה, שבה החוק הזה כבר קיים – החוק שאני מציעה – המספר גדול יותר מפי-שלושה, ועומד על כ-35 תורמים למיליון תושבים.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זה הבדל עצום, וזה הבדל שבין חיים ומוות.

זהבה גלאון: אני מציעה לייצר הידברות ודיון על הנושא הזה, כי אני חושבת – אני רואה את הרוב המוחלט של האנשים שזקוקים לתרומת איברים, ושמענו את הסיפורים האלה, איך אנשים נאלצו לסבול ולחכות, במקרה הטוב; ואנחנו גם מכירים כאלה שבמקרה הרע לא נשאר להם זמן לחכות.

זהבה גלאון: מעל 100 אנשים, לצערי, נפטרים כל שנה בזמן שהם מחכים לתרומת איבר, והמספר שלהם גדל משנה לשנה.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אורחות ואורחים יקרים, חברי חברי הכנסת, זו שוב הזדמנות להכיר תודה לתורמי הכליה.

זהבה גלאון: האתגר שלנו הוא להגדיל את היצע האיברים ולהביא לשינוי תפיסה בחברה הישראלית ולחזק באופן משמעותי את הערבות ההדדית בינינו.

זהבה גלאון: כולנו צריכים להיות ערבים זה לזו ולהסכים לתרום את האיברים שלנו לאחר המוות כדי להציל חיים.

זהבה גלאון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר, שר הבריאות הרב יעקב ליצמן, הכנסת היום נותנת אות כבוד והוקרה לתורמי כליה, אנשים שהחליטו לתרום חלק חשוב מגופם על מנת להציל חיי מישהו אחר.

עבדאללה אבו מערוף: אין דבר יותר נשגב ומבורך מהעשייה הזאת – להציל חיים.

עבדאללה אבו מערוף: היום היו דיונים חשובים בוועדות הכנסת סביב הנושא, במיוחד בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובוועדת החינוך.

עבדאללה אבו מערוף: היום החשוב הזה לא יישאר רק לפרוטוקול, אלא מטרתנו היא שאכן הנושא יקודם בכל התחומים, עד שלא יצטרך חולה הדיאליזה הזקוק לתרומת כליה להמתין חמש שנים ויותר להשתלה.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת, אני מודה מאוד לחברי חבר הכנסת יואב בן צור על הארגון הטוב של היום הזה, וכמובן, מעל במה זו אני מודה ליושב-ראש עמותת "מתנת חיים", הרב ישעיהו הבר, על עבודתו הקדושה בעניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: את הנושא הזה אני מכיר טוב כאורולוג, כרופא.

עבדאללה אבו מערוף: פונים אלי תמיד, ולאחרונה פנו אלי הרבה אנשים מהעיר עראבה – מחכים לתרומה.

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, מספר חולי הדיאליזה בישראל – 6,000, ומהם 3,000 אזרחים ערבים.

עבדאללה אבו מערוף: זה נושא אחר ולא לכאן.

עבדאללה אבו מערוף: פגשנו היום אנשים שתרמו את כלייתם, ואלו שהושתלה להם אותה כליה, ביחד.

עבדאללה אבו מערוף: קשה לתאר כמה מרגש לראות את החיבור הזה שראינו היום.

עבדאללה אבו מערוף: מחלת כליות סופנית יכולה להיות בכל גיל, והיא גורמת לנכות מלאה לחולה בה.

עבדאללה אבו מערוף: בישראל יש כ-6,000 חולי דיאליזה, ואין צורך לפרט כמה סובלים חולה הדיאליזה וסביבתו, כולל משפחתו והקרובים אליו.

עבדאללה אבו מערוף: עלות הטיפול בחולה דיאליזה – יותר מחצי מיליון שקל לשנה.

עבדאללה אבו מערוף: ממתינים להשתלות כליה בישראל יותר מ-800 חולים, וההמתנה הזאת נובעת מהרבה סיבות.

עבדאללה אבו מערוף: למרות שחוק השתלת איברים, שחוקק בשנת 2008, הוא חוק טוב מאוד, אנחנו חייבים למצוא את הדרכים הנכונות והמתאימות להעלות את המודעות לתרומה של כליה ולרכז את כל הנושא במרכז הלאומי להשתלות, שהוא יהיה המוקד האחראי לכל הנושא, בצורה הנכונה, החוקתית, המתאימה, עם כל התהליכים הפרוצדורליים והלא-ביורוקרטיים של העניין.

עבדאללה אבו מערוף: חובתנו להעלות את המודעות בציבור לכך שתרומת כליה גם מצילה חיים, שזה מעשה קדוש, וכמובן חוסכת למדינה הרבה כספים.

עבדאללה אבו מערוף: המודעות הזאת חייבת להיות גם לתרומה מן החי, וגם לעודד את הציבור לחתום על כרטיס "אדי" – ואני גאה להיות חתום עליו – לעודד את התרומה מן המת על-ידי הורדת כל החסמים והמכשולים שמונעים את התרומה מן המת, על כל ההיבטים שלה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עלינו להפחית ואף לצמצם את התהליכים הביורוקרטיים שמעיקים על התורם החי לבצע את תרומתו, ויש הרבה מה לשפר בעניין, אפילו על-ידי תקנות של משרד הבריאות, וגם לייעל את המהלכים שהתורם עובר במהלך הכנתו לתרומה.

עבדאללה אבו מערוף: עלינו לשפר ולייעל את המהלכים בוועדות שמקבלות החלטות על תרומה ולהוריד את כל החסמים הקיימים שם, כולל שיהיה כוח-אדם מספיק, בהתאם, בוועדות, וכוח-אדם מספיק שילווה את התורם עד שיקומו המלא לאחר שתרם את הכליה שלו.

עבדאללה אבו מערוף: חובתנו לתת מסר חינוכי, תרבותי, אנושי, שתרומת כליה היא מעשה קדוש שיציל חיים של אדם אחר.

עבדאללה אבו מערוף: חייבים להגיע למצב שהחולים לא ימתינו שנים עד להשתלת כליה, יחזרו מהר לשגרת החיים הרגילה שלהם ויהיו יעילים לחברה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: לבסוף, אני שוב נותן אות הוקרה ומצדיע לכל מי שתרם את כלייתו והציל חיי אדם, מצדיע ליושבים כאן ביציע שתרמו כליה, כמובן מודה לכל מי שמתכוון לתרום, ומקווה שמהיום הזה אכן יצאו בשורה ותקווה למאות הסובלים המחכים בתור להשתלה, שלא ימתינו עוד הרבה זמן להשתלה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת ד"ר עבדאללה אבו מערוף.

אחמד טיבי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, האמת היא שכששאלו בסיעה מי רוצה לדבר ביום הזה, אז היו עוד חברי כנסת שהיה להם מאוד חשוב לדבר ביום הזה, אדוני השר, וזה משמח, כי זה באמת משהו בלתי רגיל, אלטרואיסטי, שאנשים עושים למען אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזאת ברכה גדולה שאנחנו רואים יותר ויותר תופעות של אנשים שתורמים מבחירה בעודם בחיים, כמו ד"ר נילי לוי ועו"ד משה לוי, שהדליקו משואה ביום העצמאות הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זו החלטה פשוט בלתי רגילה, לתרום כליה לאנשים שהם לא מכירים.

איילת נחמיאס ורבין: לזוג יש שלושה ילדים, הם מיישמים אורח דתי-חילוני משותף בביתם – באמת אנשים שזאת חוויה להקשיב להם.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לספר לכם על חבר טוב שלי, קוראים לו אכרם ג'אבר.

איילת נחמיאס ורבין: אכרם ג'אבר חבר שלי הרבה מאוד שנים, חבר של המשפחה – – –

אחמד טיבי: מטייבה.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

אחמד טיבי: שכן.

איילת נחמיאס ורבין: הוא חבר של המשפחה שלי הרבה שנים; מאוד אוהבת אותו ואת אשתו פותנה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני זוכרת שכשלפני 15 שנים, אם אני לא טועה, אכרם חלה לראשונה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא היה בר-מזל, כי לאחותו הייתה כליה שהתאימה לו בדיוק, והיא תרמה לו את כלייתה.

איילת נחמיאס ורבין: אלא שלמרבה הצער הוא לא טופל כמו שצריך, מכל מיני סיבות – ישנם פה ד"ר עבדאללה אבו מערוף וגם ד"ר טיבי; אומנם לא זו המומחיות שלכם, וד"ר עבדאללה אבו מערוף יותר קרוב ממך.

איילת נחמיאס ורבין: הוא טופל בצורה לא נכונה, וכתוצאה מזה הכליה נדחתה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא חיכה להשתלה נוספת, קיבל שתי מנות דם לא מסוננות, וכתוצאה מזה הוא כבר לא מועמד להשתלה – אף פעם, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שפשוט קשה לתאר כמה החיים סביב דיאליזה, כשאתה יודע שהחיים – זהו, מעתה הם כל הזמן הם סביב דיאליזה, זה קשה לדמיין.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה אותו, והוא שלוש פעמים בשבוע בדיאליזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מאוד מאוד קשה לראות את זה, וזה איש צעיר שהיה מועמד כמעט קלאסי להשתלה.

איילת נחמיאס ורבין: כשהייתי בת 15, אני חושבת, בפעם הראשונה פתחתי את הארנק של ההורים שלי – ילדים נוטים לחטט, אז אל תשאלו למה – וראיתי אצל אבא שלי בארנק כרטיס "אדי".

איילת נחמיאס ורבין: הלכתי להורים שלי ושאלתי אותם מה זה, ואז הם הסבירו לי, ואני גם הסתכלתי – כל אחד מהם הסכים לתרום איברים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: היום אבא שלי כבר איננו, אבל אימא שלי כבר מוכנה לתרום את כל האיברים שלה, וברגע שאני עמדתי על דעתי, גם אני עשיתי כרטיס "אדי".

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אני חושבת שזה מדהים שאנחנו הגענו למצב שתרומות הכליה האלטרואיסטיות עלו בצורה כל כך דרמטית.

איילת נחמיאס ורבין: באמת צריך להסיר את הכובע בפני האנשים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לי יש הצעת חוק שהלוואי שאנחנו נוכל להעביר אותה פה בכנסת הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: הצעת החוק הזאת אומרת, שכל מי שמוציא רישיון נהיגה – אפילו אם זה לא יהיה בגיל 18, אפילו בגיל 21 – יצטרך לחתום על כרטיס "אדי" באופן אוטומטי, ה-default.

איילת נחמיאס ורבין: הוא יכול להגיד שהוא לא רוצה לחתום על כרטיס תרומת איברים – אבל זו צריכה להיות הגישה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים לעבור לעידן שבו תרומות איברים – אני מבינה את המורכבות, ואני הקשבתי לך רוב קשב, חברי חבר הכנסת בן צור.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה את המורכבות, ואני הייתי במצבים שאתה במשפחה שניצבת סביב המיטה ואתה צריך לקבל את ההחלטות הכי קשות שישנן מבחינה רפואית.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסוף היום אנחנו יודעים שאנחנו זקוקים לתרומות האיברים האלה, ואני באמת, בכל לבי, מצדיעה לתורמי הכליות האלה, ומודה לכם מקרב לב על כך שאתם נותנים לכולנו קצת תקווה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

אחמד טיבי: כל זה ביוזמת חבר הכנסת יואב בן צור, שראוי לברכה על היוזמה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, גם אני מבקשת לפתוח בברכות לחבר הכנסת יואב בן צור, שהרים את כולנו ביום הזה קומה נוספת.

שולי מועלם-רפאלי: חברי וחברותי, אנחנו עומדים בפני מהפכה חברתית אמיתית.

שולי מועלם-רפאלי: זאת מהפכה חברתית אמיתית.

שולי מועלם-רפאלי: 310 אנשים כבר הצטרפו אליה יחד עם בני המשפחה שלהם, כי הרי אף אחד לא הולך לדבר הגדול הזה לבדו – תרמו כליה לאנשים שאינם מכירים.

שולי מועלם-רפאלי: אנשים תרמו כליה, ובאופן ממשי הצילו חיים.

שולי מועלם-רפאלי: מה יותר גדול מהדבר הזה?

שולי מועלם-רפאלי: ואת המהפכה המופלאה הזאת, שהעולם כולו מסתכל עליה ונפעם, באמת אור לגויים, מובילים הרב ישעיהו ורחל הבר.

שולי מועלם-רפאלי: הרב ישעיהו, בעצמו חולה כליות לשעבר, עבר השתלת כליה והחליט באופן מודע, שאת המציאות הקשה שמביאה את חולי הדיאליזה אל מותם בזמן ההמתנה, לפני שהם זוכים לקבל כליה, הוא רוצה לסיים, ובהחלטתו הקים את עמותת "מתנת חיים".

שולי מועלם-רפאלי: הנתונים הקשים הוזכרו כאן: על אנשים שמחכים בממוצע שש שנים, על אנשים שנאלצים בעצם להיות שלושה ימים בשבוע בטיפולי דיאליזה, ולפעמים יותר, אנשים שהחיים שלהם משתנים ללא הכר עם התלות הזאת, ובעצם הדבר היחיד שמציל אותם הוא תרומת כליה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל מול הנתונים הקשים, הרעים, נמצאים האנשים הטובים.

שולי מועלם-רפאלי: הרב שלמה זלמן אוירבך, זכר צדיק לברכה, כתב: "ודאי מותר לבצע ניתוח ולהוציא כליה מאדם בריא כדי להשתילה אצל החולה, וגם יש בזה מצווה רבה של הצלת נפשות".

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להזכיר בהתרגשות רבה – אין לי אלא להיות גאה שאלה חברי – את ארבעת חברי הקרובים: שלושה שתרמו כליה במסגרת העמותה "מתנת חיים", ליאור פרישמן, אילנה דרור ואביעד יזרעאלי, ואת חברי, חברנו, הרב הצבאי הראשי לשעבר, הרב אביחי רונצקי, שעמד ימים ספורים לפני תרומת הכליה, ובזכות הבדיקות המקדימות התגלתה בגופו מחלת הסרטן בזמן, דבר שהביא להצלת חייו, ומכאן אני מבקשת בשם כולנו לשלוח לו ברכת רפואה שלמה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להביא מילים שכתבה חברתי שתרמה כליה אילנה דרור: נולדתי בארצות-הברית כאילנה הופמן, הילדה הקטנה מבין ארבעה ילדים.

שולי מועלם-רפאלי: עלינו ארצה כשהייתי בת חמש, ובגיל 12 עברנו לקיבוץ שלוחות בעמק בית-שאן.

שולי מועלם-רפאלי: שירתי כקצינה בנח"ל, למדתי לתואר ראשון ושני בכלכלה חקלאית, זכיתי להינשא לאודי דרור, התיישבנו בגבעת-זאב ויש לנו שני בנים ושלוש בנות.

שולי מועלם-רפאלי: תמיד – היא כותבת – הייתי מעורבת בקהילה, ובבחירות המוניציפליות ב-2013 נבחרתי כחברת המועצה המקומית, ואז הרגשתי שאני חייבת לעבור לפרויקט הבא.

שולי מועלם-רפאלי: ראיתי בעלון שבת – עלוני שבת שמחולקים בבתי-הכנסת – מודעה של ארגון "מתנת חיים" שמעודדת תרומת כליה אלטרואיסטית להצלת אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: איני יודעת מה הדליק אותי, לבד מהאפשרות האמיתית להציל חיים.

שולי מועלם-רפאלי: זה זמזם לי בראש בלי הפסקה, ויום אחד זרקתי לבעלי: מה דעתך שאתרום כליה?

שולי מועלם-רפאלי: והוא, שמכיר את תשוקתי לעשות את העולם סביבי טוב יותר – כי זה מה שעשו 310 אנשים:

שולי מועלם-רפאלי: הפכו את העולם של כולנו לטוב יותר – אמר לי: אני לא מסוגל, אבל אני תומך בך.

שולי מועלם-רפאלי: בדיעבד – היא מבקשת להדגיש, כמו כולם – בלי בן-זוג תומך, אי-אפשר לעשות תהליך כזה.

שולי מועלם-רפאלי: היא ניגשה כמו כולם לבדיקות אצל רופא המשפחה, שהסתכל עליה ובדק אתה אם היא מבינה את המשמעות, ורק כשהיו לה כל הבדיקות היא פנתה לעמותה.

שולי מועלם-רפאלי: וכששאלו אותה אם יש לה העדפה, היא ענתה: אני מבקשת לתרום למי שהקדוש-ברוך-הוא מייעד את תרומתי.

שולי מועלם-רפאלי: קטונתי מלבחור.

שולי מועלם-רפאלי: בדצמבר 2013 הודיעו לה שנמצא מישהו מתאים, והיא הוזמנה למעבדה לסיווג רקמות ב"בילינסון".

שולי מועלם-רפאלי: ופה אני ממש מבקשת להקריא את הציטוט שלה במדויק: היו שם הרבה אנשים, הסתכלנו אלה באלה ותהינו מי מיועד למי.

שולי מועלם-רפאלי: כשקראו "אילנה ואלחנן", קמנו אני ואלחנן משתי פינות החדר, הסתכלנו אחד על השני במבוכה, נכנסנו יחד למעבדה ושנינו הושטנו יד לבדיקת דם.

שולי מועלם-רפאלי: אחריה ירדנו למחלקת ההשתלות ושמענו הסבר על תהליך.

שולי מועלם-רפאלי: אני – היא אומרת – הייתי היחידה שתורמת כתרומה אלטרואיסטית.

שולי מועלם-רפאלי: יצאנו עם "רשימת מכולת", ואלחנן, שלווה באשתו, סיפר לי שבאותו יום נולדה לו נכדה.

שולי מועלם-רפאלי: התרומה נעשתה לי מוחשית.

שולי מועלם-רפאלי: ראיתי אדם; ראיתי את אלחנן, שיוכל ליהנות מנכדתו החדשה, ובכלל – מהחיים.

שולי מועלם-רפאלי: התהליך היה ארוך; כולנו מכירים אותו: הוועדה שמטרתה באמת להסביר את התהליך, לוודא את הדברים שצריך לוודא.

שולי מועלם-רפאלי: ובסופו של דבר, ב-14 ביוני 2014, יומיים אחרי חטיפת שלושת הנערים שאיבדו חיים, זכתה אילנה לתרום את כלייתה ולתת חיים.

שולי מועלם-רפאלי: אילנה מציינת את החיבוק ואת התמיכה של המשפחה ושל הקהילה בגבעת-זאב וכל הקהילות כולן, שמתגייסות בצורה מופתית.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת לסיים את דברי באמירה ברורה: לא כל אחד כנראה מסוגל לתרום כליה באופן אלטרואיסטי, אבל כל אחד מאתנו צריך לשאול את עצמו, כמאמר השיר: מתי בפעם האחרונה עשית משהו בשביל מישהו אחר?

שולי מועלם-רפאלי: המטרה היא לעשות את המדינה והעולם מקום טוב יותר לכולנו, כמו שזוכים הרב ישעיהו ורחל ושאר תורמי הכליה.

שולי מועלם-רפאלי: ברוכים תהיו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מכובדי שר הבריאות, הפישור והגישור.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, במסגרת יום ההוקרה לתורמי הכליה, קודם כול אני מודה לחבר הכנסת בן צור, שיזם את הדיון, וגם למטה – שהיה עם המושתלים, המושתלות, התורמים.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה יום בשורה, שרואים שאנשים תורמים.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי למטה, ואני חוזר למעלה כרגע על אותו דבר: עצם הכנס היום, מעבר לכך שזו הכרת טובה לאנשים שתרמו, זה גם סוג של הכנסת מודעות לנושא הזה לציבור.

יעקב ליצמן: עצם הדבר שאנחנו עושים יום עיון כאן, גם למטה, שהיה לו הד לא קטן בציבור, אני חושב שזה חשוב מאוד.

יעקב ליצמן: בשנה האחרונה 433 חולים זכו בהשתלת איבר מתורמים, וזהו שיא של כל הזמנים.

יעקב ליצמן: עיקר הגידול נבע מהשתלות מתורמי כליה חיים, כאשר מתוך 174 השתלות, 107 היו מתורמים חיים שהם בני משפחה, והשאר – מתורמים אלטרואיסטים, התורמים ממניעים של הצלת חיים של אנשים זרים, שהם אינם מכירים.

יעקב ליצמן: בנוסף, 14 איש תרמו אונת כבד לבני משפחתם.

יעקב ליצמן: 174 תורמי כליה, שעברו תהליך ארוך של בדיקות והערכות, שעזבו את סביבתם הטבעית, את המשפחה ואת העבודה, ונכנסו לחדר ניתוח להוצאת כליה מגופם, שהסכימו לשאת כאבים ואי-נוחות, והכול עבור מטרה אחת עילאית: להציל חיים, לגאול מטופלים מהחיבור למכשיר הדיאליזה, לאפשר להם לחיות חיים רגילים ולחזור לחיי משפחה וחברה שגרתיים וטובים.

יעקב ליצמן: תורמים אלה עשו מעשה אצילי ונשגב, הם ראויים להערכה מיוחדת.

יעקב ליצמן: משנת 2010 משרד הבריאות מיישם הסדר של מתן פיצוי לתורמי איברים חיים.

יעקב ליצמן: זוהי אבן דרך חשובה במטרה שהציבה לה מדינת ישראל, להעניק הגנה ראויה לאותם אנשים אצילי הנפש אשר תרמו איבר מאיבריהם, כליה או אונת כבד, לצורך הצלת חיים וריפוי של אדם אחר.

יעקב ליצמן: התוכנית לתגמול תורמים חיים אושרה במסגרת חוק השתלות איברים, התשס"ח–2008.

יעקב ליצמן: החוק והתקנות המפרטות את התשלומים יוצרים מודל המבוסס על החזר הוצאות כמו הפסד ימי עבודה, נסיעות וכדומה, בתוספת ל"חגורת ביטחון", שנועדה למנוע מצב שבו יורע מצבו של התורם עקב תוצאות תרומתו.

יעקב ליצמן: בהקשר זה נקבעה בחוק זכותו של התורם לקבל מימון מן המדינה לרכישת ביטוח רפואי לשירותים שאינם בסל, ביטוח אובדן כושר עבודה וביטוח חיים.

יעקב ליצמן: כמו כן, נקבעה זכותו של התורם להחזר כספי מן המדינה בעד חופשת החלמה לאחר ניתוח התרומה ובעד טיפולים פסיכולוגיים שקיבל עקב התרומה.

יעקב ליצמן: חוק השתלת איברים, התשס"ח–2008, והתקנות זוכים להערכה ולשבחים בעולם, ושינו מן היסוד את תדמיתה של מדינת ישראל, הנתפסת כיום, בשונה מדימויה בעבר, כמי שמעניקה הגנה ראויה לתורמי איברים חיים ואוסרת סחר באיברים.

יעקב ליצמן: במקביל להפעלת התוכנית לפיצוי תורמים חיים, המשרד דואג לתורם שאם חלילה יזדקק בעצמו בעתיד להשתלת כליה הוא יקודם לראש הרשימה.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי קודם, אני רוצה להזכיר את הארגון "מתנת חיים" בראשות הרב ישעיהו הבר, אשר מוסר נפשו להחדיר מודעות ועוזר למשפחות, כולל משפחות שלא מכירים, לתרום כליה מאחד לשני, לעזור לזולת.

יעקב ליצמן: אני מבקש להודות לכל התורמים החיים על אצילות נפשם, על נתינתם המיוחדת במינה, על רוחב לבם ועל הערבות ההדדית שהם מגלים בעת הענקת חיים חדשים לחולים הנזקקים.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, אדוני השר.

אחמד טיבי: מה אדוני מציע?

יעקב ליצמן: ועדה.

אחמד טיבי: ועדה?

אחמד טיבי: או ועדה או להסתפק?

אחמד טיבי: ועדה.

קריאה: ועדה, ועדה.

יעקב ליצמן: ועדה, כן.

אחמד טיבי: ועדה.

אחמד טיבי: מצוין.

אחמד טיבי: הבעת דעה לחברת הכנסת גרמן.

אחמד טיבי: דקה שלמה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, לא יכולתי שלא לבוא ולהביע קודם כול את התפעלותי מהיום, ובאמת, כל הכבוד ויישר כוח לחבר הכנסת יואב בן צור, וכמובן, לעמותה המופלאה "מתנת חיים", שעושה עבודת קודש.

יעל גרמן: אני שמחה מאוד שאנחנו נדון בזה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, מפני שישנה ועדה שהוקמה במשרד הבריאות, בראשותה של פרופסור דינה בן-יהודה, שיש לה כמה המלצות שפשוט צריך להוציא אותן מן המגירה ולראות כיצד ניתן ליישם אותן.

יעל גרמן: אני חושבת שיהיה מן הראוי לדון בוועדה גם בשתי הצעות החוק שאנחנו שמענו – של חברת הכנסת זהבה גלאון, והצעה מאוד דומה שדיברה עליה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שמדברת למעשה על opt-out.

יעל גרמן: אני רק רוצה להעיר ולומר שהמדינה שבה אחוז התורמים הוא הגבוה ביותר זאת ספרד, שעשתה את החוק הזה, אבל היא הוסיפה לחוק הזה עוד דבר אחד: ובלבד שהמשפחה מסכימה – כדי למנוע את הסכסוך עם המשפחה.

יעל גרמן: אז אני אשמח מאוד שבאמת תהיה לנו ועדה, וכל הכבוד.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיים ילין, הבעת דעה.

אחמד טיבי: דקה שלמה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת יואב בן צור, אני חייב להגיד לך שבאמת ריגשת ביום הזה.

חיים ילין: אני חושב שלשים את נושא התרומה של האיברים על השולחן – זה לא רק הכליה, זה בכלל – אני חייב להגיד משהו: זה בא מתוך היהדות.

חיים ילין: כל הזמן אנחנו רוצים כיהודים להשתפר, זאת אומרת, לעלות בסולם הערכים הפנימיים שלנו.

חיים ילין: אני חושב שמי שתורם באמת נמצא במדרגה, איך שאני רואה את זה, מהגבוהות ביותר שיש.

חיים ילין: מעטים יכולים להגיע למצב כזה שחלק מהם בחיים ניתן לבן-אדם אחר בשביל להציל את החיים.

חיים ילין: אני חתמתי כבר מזמן, אחרי שהבנתי שהכבישים במדינת ישראל הם לא תמיד ידידותיים, אמרתי: אם כבר אז עד הסוף, בוא נחתום על כרטיס "אדי".

חיים ילין: אני חושב שמחובתנו גם המינימום זה, כחברי כנסת, לחתום ולדעת שאם וחלילה קורה לנו משהו, ואנחנו לא מעט בדרכים, אז לפחות שנוכל להציל אחרים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, הקמתי שלושה יישובים במועצה אזורית אשכול, ואחד היישובים הוא בני-נצרים – יישוב קטן, 90 משפחות, שני תורמי כליה.

חיים ילין: לא יישוב של 2,000 משפחות, לא עיר, לא.

חיים ילין: חברים, אני יותר מזה לא יכול להגיד.

חיים ילין: אני חושב שהדיון הציבורי והדיון ההלכתי שהיה – ואנחנו מכירים אותו לא מהיום אלא מלפני 30 שנה, כשהתחילו לדבר על תרומת איברים גם במגזר הדתי – הוא דיון שרק – יואב, אני רוצה להגיד לך את זה – – –

אחמד טיבי: הדקה עומדת להסתיים.

חיים ילין: אמרת שלמה.

אחמד טיבי: הדקה עומדת להסתיים.

חיים ילין: אז עד השלמוּת.

חיים ילין: זה יכול לפתוח הרבה מאוד דברים בחברה הישראלית – אני אומר את זה – בדיון ציבורי, לא רק על התרומה, אלא בכלל, על איפה המקומות שבהם באמת כולנו יכולים להתפשר, לשמור על הערכים שלנו, הערכים היהודיים, ולהמשיך להיות מדינה דמוקרטית ויהודית.

חיים ילין: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה, הבעת עמדה.

אחמד טיבי: דקה שלמה, לא פחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, התרומה של כליה או כל איבר מהגוף זה יכול – זה בפועל מציל חיים – כאילו שהחיית מחדש אדם שהיה מת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקוראן יש את הפסוק (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: לפיכך כתבנו בספר לבני ישראל, כי כל המאבד נפש אחת – בלא שאיבדה נפש או ביקשה למלא את הארץ חמס – כאילו איבד עולם מלא, וכל המקַיימה כאילו קִיים עולם מלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) ההסבר הוא – וזה גם נרשם בקוראן, נאמר בקוראן, וזה מופנה לבני ישראל: מי שרוצח בן-אדם אחד, כאילו רצח את כל העולם, ומי שהחיה בן-אדם, כאילו החיה את כל העולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אני מודה לכל מי שיזם את היום הזה, ואני מודה, ומודיע שמה שאתה יכול לקבל מהפידבקים בעולם הזה, ומה שאתה יכול לקבל גם בעולם הבא בזה שאתה תורם, זה גן-עדן לעולם הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים, רבותי, להצבעה על הצעת השר להעביר לוועדה.

אחמד טיבי: בעד זה בעד ועדה; נגד זה בעד הסרה.

קריאה: איזו ועדה?

אחמד טיבי: ועדת העבודה והרווחה.

אחמד טיבי: והבריאות.

אחמד טיבי: וגישור ופישור.

יעקב ליצמן: לא, זה שלי.

שולי מועלם-רפאלי: לא, זה אצל השר.

אחמד טיבי: אצל השר, אוקיי.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 19 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 19, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: אני רוצה בתום הדיון הזה להודות בשם כולנו לחבר הכנסת יואב בן צור על היוזמה, על היום, על הכנס למטה ועל הדיון כאן.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: הנושא עבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, כ/635); נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 47).

אחמד טיבי: חבר הכנסת איציק שמולי היוזם, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בתחילת השבוע הייתי בעיר חיפה, ופגשתי שם את אחד ממכרי בעיר הזאת, שסיפר לי איך אמו זה עתה השתחררה מבית-החולים ולא עברו אלא יומיים וכבר עטו עליה כל חברות הקנייה למיניהן בטלפון.

איציק שמולי: מסתבר שיש דרך מוזרה כלשהי שהחברות הללו מעבירות את המידע מהאחת לשנייה, וכך יצא שבפרק זמן של עשרה ימים או שבועיים, אדוני היושב-ראש, היא קנתה מוצרים, "מתנות", ב-70,000 שקל.

איציק שמולי: זו מכה, זו מגפה שאני בטוח שכולכם כאן שמעתם עליה, וכך גם הצופים שלנו בבית.

איציק שמולי: איך פעם אחרי פעם אחרי פעם קורה מצב שאזרח ותיק או עולה חדש או קטין מגיעים לעמדת מכירה כלשהי, באים עם כוונה אחת: לתקן את הטלפון, להחליף טלפון, להזמין משהו באינטרנט, ואומרים להם: על הדרך, בואו קחו הטבה, בואו קחו מתנה, אבל מה, רק תנו לנו את הפרטים של כרטיס האשראי, או הוראת קבע.

איציק שמולי: ומה לא מספרים להם?

איציק שמולי: את האמת הפשוטה: שלא מדובר במתנה.

איציק שמולי: מדובר בחיובים באלפי שקלים, אלפי שקלים.

איציק שמולי: והצרה היא שעד שהם מגלים שבעצם הם הולכו שולל ועבדו עליהם – לא מדובר לא במתנה ולא נעליים; מדובר בחיובים של אלפי שקלים, אבל הם מגלים את זה מאוחר מדי, כי חשבון ה"ויזה" מגיע אחרי 14 יום, וזה בדיוק פרק הזמן שבו היום מותר להם בחוק לבטל את העסקה.

איציק שמולי: אני הגעתי לסיפור הזה דרך ניצול שואה משכונת גילה בירושלים שהלך להחליף את מכשיר הסלולר שלו ויצא משם עמוס ב"מתנות" – ככה, לא היה יכול לזוז.

איציק שמולי: ודחפו לו טאבלט, ודחפו לו חמישה מכשירים סלולריים ודחפו לו דיבורית לרכב.

איציק שמולי: והוא לא יודע מה זה טאבלט.

איציק שמולי: הוא לא יודע להשתמש בכלל באינטרנט.

איציק שמולי: אין לו חמישה נכדים, אין לו אפילו נכד אחד, ואין לו רכב, ובקושי כסף לאוטובוס יש לו.

איציק שמולי: בצד השני של עמדת המכירה עומדים נציגים, ובחלק מהחברות במשק, בלי להירתע ובלי להתבלבל, נותנים כסף, אדוני היושב-ראש, לאותם הנציגים, תגמול, בונוסים, כדי שיוליכו שולל את האזרחים הוותיקים.

איציק שמולי: איפה נשמע דבר כזה במדינה מתוקנת שכך מתייחסים לדור הוותיקים שלה?

איציק שמולי: וכאמור, הבעיה היא שהיום לפי החוק לכולנו יש רק 14 יום לבטל את העסקה.

איציק שמולי: יש קבוצות מסוימות, כמו אזרחים ותיקים, כמו עולים חדשים, כמו אנשים עם מוגבלות, שברור שאותם קל יותר לנצל, את חוסר ההתמצאות שלהם בעולם הצרכנות.

איציק שמולי: ברשות להגנת הצרכן ובכל ארגוני הצרכנות הצטברו תלונות רבות מאוד, אלפי תלונות, על ההונאות האלה של ה"מתנות" למיניהן.

איציק שמולי: וכאן באה הצעת החוק הזאת ואומרת דבר מאוד מאוד פשוט – הצעת חוק שחתמו עליה למעלה מ-70 חברי כנסת בבית הזה, מכל סיעות הבית, והיא קיבלה גם את תמיכת הממשלה, שמפגינה, הפגינה גישה עניינית ותכליתית, ועל כך מגיעה לה מילה טובה.

איציק שמולי: הצעת החוק באה ואומרת, שאת תקופת הביטול במקרה של שלוש אוכלוסיות – אזרחים ותיקים, עולים חדשים ואנשים עם מוגבלות – נאריך מ-14 יום לארבעה חודשים.

איציק שמולי: הצעת החוק בעצם התקדמה בתיווכו ובהובלתו של יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, שמגיעה לו מילה טובה מאוד.

איציק שמולי: אנחנו עושים את הכול כדי לעשות את זה בהסכמה מלאה עם בעלי החברות, עם התעשיינים, עם לשכות המסחר.

איציק שמולי: ברוב הדברים אנחנו מצליחים.

איציק שמולי: אני אגיד לכם, בדיון בוועדה אתה יכול לראות מהר מאוד מי הן החברות שלא נרתעות ולא פוחדות מהחוק הזה כי הן נוהגות באופן הגון עם הצרכנים שלהן, ומי הן אותן חברות שמבחינתן אם החוק הזה יעבור הן יעברו מהעולם.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: כי זכות הקיום שלהן עומדת על זה – ניצול ורמייה והונאה של קשישים; זו התכלית שלהם בעולם.

איציק שמולי: וצריך להגיד ביושר שחלק מהחברות שברו שיא של ניצול מול צרכנים מוחלשים, ופשוט מנצלים לרעה את חוסר ההתמצאות שלהם.

איציק שמולי: העובדה שהנציגים, חלק מהנציגים – ויש לנו שיחות מוקלטות – מתוגמלים לפי המידה שבה הם מצליחים להוליך שולל את הקשישים, זה דבר מגונה שאסור לתת לו יד.

איציק שמולי: אותן חברות עברו את הגבול הדק – הגבול הלא-דק, סליחה, הגבול הברור שצריך להיות בין שיווק לבין הונאה.

איציק שמולי: אין שום ספק – ואת זה אומרת גם הממשלה – שהגיעה העת להרחיב את ההגנה הצרכנית על אותן אוכלוסיות.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, מדובר בצעד חשוב מאוד במאבק נגד אותן חברות, שבאמת איבדו כל רסן במרדף האין-סופי, בתאוות הבצע הבלתי-נגמרת שלהן.

איציק שמולי: אני רוצה להודות גם לרשות לסחר הוגן, לרשות להגנת הצרכן, ליושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל, כמובן לצוות הוועדה – לאתי בנדלר והצוות המשפטי, ללאה ורון – וכאמור גם לממשלה, על הגישה העניינית שהופגנה.

איציק שמולי: ואני מאוד מאוד מקווה – אנחנו מעבירים פה את החוק בקריאה ראשונה, ואנחנו בשאיפה, אחרי שכבר גיבשנו את רוב ההסכמות – נעביר את זה בשנייה ושלישית בוועדה – לחזור לכאן כמה שיותר מהר ולהבטיח את הרחבת ההגנה הצרכנית על אותן אוכלוסיות, ובראשן האזרחים הוותיקים, בספר החוקים הישראלי.

איציק שמולי: מכאן אני רוצה, במשפט אחרון, לפנות לציבור האזרחים הוותיקים, שחלקו צופה בנו: אל תיתנו כל כך מהר את כרטיס האשראי שלכם בטלפון, גם אם מלחיצים אתכם, וגם אם דוחקים בכם, וגם אם מפצירים בכם ומבקשים מכם ואפילו צועקים עליכם.

איציק שמולי: אל תמהרו לתת את כרטיס האשראי, כי יכול להיות שכל עוד החוק הזה לא נכנס לתוקף, זו תהיה עסקה שאין ממנה חזרה.

איציק שמולי: אני בעד שוק חופשי, אני בעד סחר באינטרנט, אני בעד יצירתיות, אני בעד מה שאתם רוצים.

איציק שמולי: אני נגד, ואתייצב כנגד כל מי שינסה לנצל את החולשה ואת חוסר ההתמצאות של הגורמים החלשים ביותר בחברה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הודעה לחבר הכנסת בן צור בשם יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: מה קרה עכשיו?

אחמד טיבי: הפסקה קלה.

אחמד טיבי: קלה, קלה.

אחמד טיבי: (בערבית: אפשר).

חיים ילין: לפי – – – כמו מלחמת עולם עכשיו.

אחמד טיבי: אמרתי כבר.

אחמד טיבי: אתם לא מבינים פעם אחת: אני הריבון כאן.

אחמד טיבי: אני מחליט.

אחמד טיבי: בבקשה, תפאדל.

יוסי יונה: כאילו מלחמת עולם עכשיו.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

): ברכות.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

): אני מודה לך, אדוני.

): הודעה מטעם יושב-ראש ועדת הכנסת.

): חברי הכנסת, בעקבות מינויו של חבר הכנסת צחי הנגבי לשר, אבקש להודיע על שינוי בהרכב ועדות משותפות כלהלן: בוועדה המשותפת לתקציב הביטחון – מטעם ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר יכהן כיושב-ראש הוועדה המשותפת במקום חבר הכנסת צחי הנגבי; חבר הכנסת יואב קיש יכהן כחבר במקום חבר הכנסת צחי הנגבי.

): בוועדה המשותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון בהארכת תוקף חוק האזרחות והכניסה לישראל – מטעם ועדת החוץ והביטחון, חבר הכנסת אבי דיכטר יכהן כיושב-ראש הוועדה במקום חבר הכנסת צחי הנגבי.

): תודה רבה.

אחמד טיבי: הדא הו?

): מספיק.

): מה אתה רוצה?

): יש לך עוד משהו?

אחמד טיבי: לא – – –

): חשבתי שאתה רוצה לשאול – – –

אחמד טיבי: הייתה ציפייה.

קריאה: – – –

): למה?

חיים ילין: אנחנו רוצים לדעת על נושא ארבע הוועדות.

קריאה: – – –

): אני מבקש לומר כך: על נושא ארבע הוועדות ומינויים פרסונליים אחרים תקבלו הודעה במועד אחר.

אחמד טיבי: אתה לא יכול לפרט.

חיים ילין: הפכת להיות פוליטיקאי פתאום.

קריאה: ממש.

קריאה: חבר הכנסת בן צור – – –

קריאה: – – –

): אני לא יכול כרגע לפרט.

): יש דברים שהשתיקה יפה להם.

): דברים כאלה עושים במחשכים.

אחמד טיבי: הוא לא יכול לפרט – – –

קריאה: אהה.

קריאות: – – –

אחמד טיבי: יואב בן צור, היית טוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: (קריאה ראשונה)

אחמד טיבי: אנחנו ממשיכים בדיון.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, הפעלתנית.

מירב בן ארי: ברוך השם.

מירב בן ארי: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: יום-יום.

מירב בן ארי: כמעט נפלתי – – –

אחמד טיבי: בגלל המחמאות.

מירב בן ארי: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: חברת הכנסת בן ארי חזרה אתי אתמול הביתה.

איילת נחמיאס ורבין: לא היה צריך להפעיל את המנוע.

מירב בן ארי: תודה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה, ראשית, לברך את חברי חבר הכנסת איציק שמולי על הצעת חוק נבונה, הצעת חוק חברתית, כמו כל הצעות החוק שלך, וכמובן, לא רק שהיא חברתית – היא גם עוסקת במגזר שתמיד תמיד מקופח ותמיד נשכח מאחור, למרות שהוא מגזר שפועל גם באינטרנט וגם בצורה כלכלית, ואנחנו דווקא רוצים ואפילו נרצה שאותם – אדוני היושב-ראש, יש הרבה רעש באולם.

מירב בן ארי: לא רוצה להפריע לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ילין.

קריאה: ועשרה ח"כים.

מירב בן ארי: ועשרה ח"כים.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: אומרים בערבית: כולך פנים.

אחמד טיבי: ) כשמישהו מפנה אליך את הגב, אומרים לו: כולך פנים, יעני אל תפנה את הגב.

אחמד טיבי: ויואב בן צור (אומר בערבית: לך למקומך).

מירב בן ארי: הוא מבין אותך.

אחמד טיבי: ודאי שהוא מבין.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לומר שהצעת החוק הראשונה שהגשתי הייתה הצעת חוק הגנת הצרכן, והרבה דברים קטנים שם שנראה לנו כאילו הם, אתה יודע – מין תקנות קטנות כאלה, אנחנו לא שמים לב אליהן, ואז בסוף כל כך הרבה אנשים במדינת ישראל לצערי נפגעים, גם בכיס שלהם, ובכלל באורח החיים שלהם.

מירב בן ארי: אז אני רוצה לומר תודה לחבר הכנסת שמולי, ולומר שזו הצעה נכונה, וגם לקואליציה, שכמובן מקדמת חוקים, גם של האופוזיציה, בעיקר בנושאים שהם חברתיים וחשובים.

מירב בן ארי: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה לך, חברת הכנסת בן ארי.

אחמד טיבי: חברת הכנסת זהבה גלאון – מיש מאוג'ודי; חבר הכנסת אמיר אוחנה – מיש מאוג'וד.

מירב בן ארי: אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחמן שי – מיש מאוג'וד; חבר הכנסת אראל מרגלית – – –

חיים ילין: – – –

אחמד טיבי: אני שוקל את צעדי.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת טלב אבו עראר – מיש מאוג'וד; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מיש מאוג'וד; עמר בר-לב – מיש מאוג'וד; דב חנין – פשש, מפתיע; יעל כהן-פארן – מיש מאוג'ודי.

אחמד טיבי: איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אני מוותרת.

איילת נחמיאס ורבין: גאה בחבר הכנסת שמולי.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

אחמד טיבי: תמר זנדברג – מיש מאוג'ודי.

אחמד טיבי: אייכלר.

אחמד טיבי: יש מישהו שנמצא ברשימה ורוצה לדבר?

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: בואו נראה מי רשום קודם.

אחמד טיבי: מיקי לוי, בבקשה.

אחמד טיבי: אחריו – חיליק.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת שמולי ויתר החברים שחוקקו את החוק הזה, גם אני נתקל לא אחת באותם מבוגרים שעבדו עליהם – אין מילה אחרת – בטלפון.

מיקי לוי: במסגרת הזאת גם עבדו על חמי, והגיעה הביתה איזו חבילה ענקית, שלא הוזמנה כלל וכלל, ואין עונה בצד השני לטלפון.

מיקי לוי: אני מנסה שעות.

מיקי לוי: זאת ועוד – כל דקה עולה 5 שקלים, בניסיון לאתר אותם.

מיקי לוי: אני עולה לכאן כדי לומר לך שהמשך החוק שלך יהיה אותם 5 שקלים, כי כשהם מתחילים לצלצל, ומנסים שעה שלמה, ואומרים להם "המתן", ומעבירים אותם מפקידה לפקידה, מגיע לעוד איזה 100, 150 שקלים רק על שיחות טלפון, שהיא שיחה אחת לגמרי.

מיקי לוי: אז מה שאני ממליץ בפניך – ויהיה לי הכבוד גם להצטרף אליך – זה המשך לחוק הזה: את אותו טלפון חוזר לבירור – שיהיה בעלות של שיחה אחת.

מיקי לוי: אני מברך אותך על החוק הזה.

מיקי לוי: כל הכבוד.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה, היושב-ראש, חברי ואחי היקר איציק שמולי, אני חייב להגיד לך – אני מרגיש זכות וחובה לעלות לכאן ולפרגן לך, כי באמת יש לך מומחיות שאני מקנא בה, שהיא ללכת לדברים שנראים הכי לא לאומיים, הכי לא תקשורתיים.

יחיאל חיליק בר: ברוך השם, אתה מקבל על זה תקשורת, וזה חשוב, אבל במה שנוגע לאנשים הכי חלשים בחברה, שהכי אין להם ייצוג בכנסת – לטפל בדברים שבאמת מפריעים ודופקים ביום-יום אנשי חסרי יכולת, כי אין להם הידע שיש לך.

יחיאל חיליק בר: לפני חודש ניסיתי לעשות ביטוח נסיעה לחו"ל עם המשפחה.

יחיאל חיליק בר: הנציג שואל אותי שם שאלות; אומר לי: רק שואל אותך שאלות.

יחיאל חיליק בר: ושואל אותי ושואל אותי, ואומר: אני רושם שענית על הכול, ואני נותן לך הטבה של כך וכך.

יחיאל חיליק בר: אמרתי: רגע, מה זה כולל?

יחיאל חיליק בר: ואז, אחרי רבע שעה של שיחה אתו, הבנתי שהוא מחייב אותי בחבילה שאני בכלל לא צריך.

יחיאל חיליק בר: ואם אני כמעט נפלתי בפח הזה – ואגב, הייתי צריך לשכנע אותו עשר דקות שאני לא רוצה, ואני אומר לו שאני אעקוב אחרי השיחה, ושאני לא רוצה את הדבר הזה – מה יגידו אותם קשישים ופנסיונרים?

יחיאל חיליק בר: באמת, איציק, אתה נוגע בשכבות הכי חלשות בחברה, הכי לא מתוקשרות, הכי בלי יחצנים, ואני רוצה להצדיע לך על הרגישות החברתית הזאת שלך.

יחיאל חיליק בר: לא סתם אתה נבחר שוב ושוב, לצערי, במקום הראשון בכנסת כהכי חברתי.

יחיאל חיליק בר: זה בגלל שזה מגיע לך יותר מלי ולאחרים פה.

יחיאל חיליק בר: יישר כוח גדול.

יחיאל חיליק בר: היה לי חשוב להגיד את זה גם מעל בימת הכנסת, אחי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

חיים ילין: – – – מקבל כזה מקום ראשון, מקום שני זה גם כן מכובד.

חיים ילין: זה כמו "מכבי תל-אביב".

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מזמן לא הייתה הרמוניה כזאת במחנה הציוני.

איציק שמולי: – – – מפלגת העבודה.

אחמד טיבי: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: מי שבעד – מצביע בעד; מי שנגד – מצביע נגד.

קריאה: מה נצביע?

אחמד טיבי: בעד, אם אתה רוצה, או נגד או הימנעות.

אחמד טיבי: מה שאתה רוצה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 47) (ביטול עסקה ברוכלות ועסקת מכר מרחוק על-ידי צרכן שהוא אדם בעל מוגבלות, אזרח ותיק או עולה חדש), התשע"ו–2016, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 13, אין מתנגדים ואין נמנעים.

אחמד טיבי: לפרוטוקול – חברי הכנסת חאג' יחיא ואיילת נחמיאס ורבין.

אחמד טיבי: ההצעה חוזרת לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

אחמד טיבי: תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ד באייר התשע"ו, 1 ביוני 2016, בשעה 11:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.