ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 122, 2016-03-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ' באדר ב', תשע"ו, 30 במרס 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב.

ירדנה מלר-הורוביץ: לוח תיקונים להצעת חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חבר הכנסת ישראל אייכלר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: האיסור שהוטל על חיילים וקצינים להמשיך בגידול זקן; מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיכל בירן, בצלאל סמוטריץ, יואב בן צור ומכלוף מיקי זוהר בנושא: הוראות המפקחת על הביטוח לעניין בחירת קופת גמל; ומסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מאיר כהן בנושא: הסדרת ההתיישבות הבדואית בנגב.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנעבור לשאילתות דחופות, חובה נעימה לברך כאן משלחת פרלמנטרית מקנדה הנמצאת ביציע.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome, Bienvenue.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו שמחים גם לציין שהמשלחת נמצאת כאן לרגל השקת אגודת הידידות בין הפרלמנטים בראשות חברת הכנסת ברקו.

ענת ברקו: וחבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: וחבר הכנסת יואל חסון, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: בנימה אישית, כמי שעמד כתשע שנים בראש האגודה הזאת, אני יכול להעיד שמדובר באגודה פעילה.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בדמוקרטיה גדולה, השותפה לערכים שלנו, שותפה להרבה מאוד דברים שחשובים לכל חברי הכנסת כאן, ואנחנו שמחים מאוד שגם בכנסת הנוכחית, בכנסת העשרים, אנחנו כבר זוכים לביקורים של משלחות פרלמנטריות.

יולי יואל אדלשטיין: כך זה יהיה בהמשך.

יולי יואל אדלשטיין: באותה הזדמנות אני גם מודה לארגון המכונה "Canada–Israel Committee", שמסייע רבות לבניית היחסים בין הפרלמנטים ובין המדינות בכלל.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר להגנת הסביבה אבי גבאי לעלות לדוכן על מנת להשיב קודם כול על שאילתה דחופה מס' 178 מאת חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: העלאת מחירי הכניסה לאתרי רשות הטבע והגנים.

יולי יואל אדלשטיין: מאוד אקטואלי לפני החגים הבאים עלינו לטובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי תקרא את נוסח השאילתה.

מיכל רוזין: אני אקרא את נוסח השאילתה: העלאת מחירי הכניסה לאתרי רשות הטבע והגנים.

מיכל רוזין: מתקנות שהפיץ משרדך עולה כי מחירי הכניסה לאתרי רשות הטבע והגנית, כולל חופי הים, יעלו; זאת, בניגוד להצהרת שר הפנים על ביטול דמי הכניסה לחופים.

מיכל רוזין: רצוני לשאול: מה ייעשה כדי שמצב סוציו-אקונומי לא ימנע מאזרחי ישראל גישה שוויונית למשאבי הטבע הלאומיים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אבי (אברהם) גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, קודם כול – אני מאוד שמח על השאילתה.

אבי (אברהם) גבאי: היא נוגעת בסוגיה מאוד חשובה ואמיתית שנוגעת לאזרחי המדינה.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו דואגים שאזרחי המדינה לא ייפגעו כתוצאה מעליית מחירים, בטח לא ברשות הטבע והגנים.

אבי (אברהם) גבאי: הנושא של תעריפי רשות הטבע והגנים, מה שאת ראית בטיוטה הזאת, זה בעצם ניסיון לעשות סדר בתעריפים.

אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת – לא מצאנו קשר בין מקום למקום.

אבי (אברהם) גבאי: אין קשר.

אבי (אברהם) גבאי: לכן מה שניסינו לעשות זה לייצר אחידות, לייצר סדר, לייצר היגיון בדברים.

אבי (אברהם) גבאי: במסגרת הזאת יש תעריפים שעולים ויש תעריפים שיורדים כדי לייצר תעריף אחיד.

אבי (אברהם) גבאי: כלומר, במקום שיהיה תעריף לילה, תעריף יום, תעריף חורף, תעריף קיץ – לעשות תעריף אחיד.

אבי (אברהם) גבאי: יש מקרים שזה עולה במעט, אבל יורד בהרבה – בסדר?

אבי (אברהם) גבאי: בעניין הזה, תנוח דעתך, אני מאוד מאוד מאוד מקפיד על הנושא הזה, וזה נושא חשוב לי.

אבי (אברהם) גבאי: עדיין יש שם כמה תעריפים שנוגעים לחופים שאני לא מתכוון לאשר.

אבי (אברהם) גבאי: בכלל, בנושא החופים אני עוד לא החלטתי איך אני פותר את הבעיה, כי בסופו של דבר לרשות יש הרבה מאוד הוצאות, וצריך גם לממן את ההוצאות האלה.

אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, נורא קל להגיד לה: אין יותר הכנסות, ומה שיקרה – היא תפסיק לטפל בחופים.

אבי (אברהם) גבאי: אנחנו נטפל בזה.

אבי (אברהם) גבאי: צריך להבין גם שחוף של רשות הטבע והגנים שונה מחוף עירוני רגיל.

אבי (אברהם) גבאי: בחוף עירוני רגיל מגיעים, מקבלים שירותי הצלה, ניקיון וכו' וזהו.

אבי (אברהם) גבאי: בחופים של רשות הטבע והגנים מקבלים שירותים: יש הדרכות, יש פעילויות, יש דברים שקשורים לטבע.

אבי (אברהם) גבאי: לכן הדברים קצת שונים.

אבי (אברהם) גבאי: עדיין אנחנו רוצים להיות במצב שאם יש בכלל מחירי כניסה לחופים כאלה, הם יהיו מאוד סמליים ולא מה שהם כרגע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכל רוזין, וגם חבר הכנסת רועי פולקמן מבקש לשאול שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך השר ישיב.

מיכל רוזין: אני, ברשותך, רוצה להרחיב את השאלה לכל המחירים בכניסה לגנים הלאומיים ושמורות הטבע, כי זו גם האחריות שלך.

מיכל רוזין: אני יודעת שב-2015, למשל, ההכנסות שלהם מדמי הכניסה לגנים לאומיים ושמורות טבע עמדו על 124,605 מיליון; רק להיכנס לאתרים פופולריים, כמו למשל מערת הנטיפים, הבניאס או המג'רסה, עולה למשפחה בממוצע 103 שקלים – 29 שקלים לזוג מבוגרים, 15 שקלים לילד; או לגן הלאומי בקיסריה, למשל – 152 שקלים.

מיכל רוזין: לצערי הרב, בעבר – אני לא יודעת אם זה נכון היום – הרבה מאוד מהמבצעים שניתנו למחזיקי כרטיסי אשראי וכדומה בעצם אפשרו לאוכלוסייה אמידה שיש לה כרטיסי אשראי מתקדמים להיכנס בחינם או בהנחה, ולעומת זאת לאוכלוסייה ברמה סוציו-אקונומית נמוכה, שאנחנו גם יודעים, סטטיסטית, שהם מטיילים יותר בארץ – מי שיותר אמיד הרבה פעמים לוקח את הילדים – הנה, חופשת הפסח – למקומות שונים בעולם, ואותה אוכלוסייה שמטיילת בארץ, ואותה אוכלוסייה שרוצה בשבת לעשות פיקניק, למשל, ליד ביתי במקורות הירקון, צריכה לשלם למעלה מ-100 שקלים לרכב בשביל להיכנס ולעשות פיקניק.

מיכל רוזין: ובמקום להיכנס לשם – בצדק – אנחנו מוצאים אותם על איי תנועה, שזה גם לא סביבתי וגם מסוכן שילדים מתרוצצים, מכיוון שזה עולה כסף.

מיכל רוזין: המטרה שלנו שמשאבי הטבע – ובכלל, אנחנו רוצים שהאוכלוסייה בישראל תכיר את הארץ, תטייל, תיכנס למקומות.

מיכל רוזין: אני יודעת, וכמו שאמרת – אני שמחה שאמרת – שיהיו קריטריונים מנחים ברורים.

מיכל רוזין: לצערי, לא צריך להיות הבדל בין מקום פופולרי כזה או אחר, המחירים צריכים להיות אחידים.

מיכל רוזין: בעיקר אני מבקשת ממך לפרסם את הנימוקים ואת הקריטריונים למחירים, על מנת שזה יהיה שקוף לציבור ונדע מה הסיבות.

מיכל רוזין: אני כמובן בעמדה שזה לא צריך לעלות.

מיכל רוזין: הסכום הזה, גם אם זה יעלה 150 מיליון, צריך להיות באחריות המדינה.

מיכל רוזין: יש דרכים לממן את הדברים האלה.

מיכל רוזין: אני חושבת שכולנו צריכים להרגיש חופשי להגיע גם לאתרים הארכיאולוגיים, ההיסטוריים, בוודאי למשאבי הטבע שלנו.

מיכל רוזין: זה אינטרס של כולנו שנכיר את המולדת שלנו.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פולקמן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואז נשמע את ההתייחסות של השר.

רועי פולקמן: אדוני השר, אני חולק מעט על דברי חברתי חברת הכנסת רוזין.

רועי פולקמן: אני חושב שהבילוי, בעיקר בחניוני הלילה ובשמורות הטבע, הוא בילוי עממי, ולא פחות מזה – הוא חייב להיות איכותי.

רועי פולקמן: אני למשל מבלה עם משפחתי, גם בחגים, בפסח, בחניוני לילה, ואני מצפה לאיכות.

רועי פולקמן: כלומר, אחד הדברים שאני אשמח שתהיה התייחסות אליו זה לא רק המחיר, כי המחיר הוא לא stand-alone – המחיר צריך לשקף איכות.

רועי פולקמן: הרי האמידים, כשהמצב הוא בלתי נסבל בשמורות ובחניוני הלילה, הם נוסעים לחו"ל.

רועי פולקמן: הם בחגים יכולים לנסוע לכל מיני מקומות עם המשפחה שלהם.

רועי פולקמן: הבילוי העממי הוא לבלות, אבל לבלות זה אומר שיהיו תנאים טובים: שיאספו את הזבל, שיהיו מים חמים, שיהיו שירותים נקיים.

רועי פולקמן: ובשביל זה צריך כסף.

רועי פולקמן: לכן אני לא בטוח שהמחיר צריך להיות אפס; הוא צריך לשקף כמובן עלות אמיתית, ולא פחות ממחיר צריך לתת איכות, כי זה הבילוי העממי, והוא צריך להיות איכותי.

רועי פולקמן: אני מקווה שהרפורמה שאתם מובילים תשקף גם איכות, ולא רק אמירה שהכול יהיה בחינם אבל השירות יהיה כזה שרוב האוכלוסייה תדיר רגליה מחניוני הלילה ושמורות הטבע.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר להגנת הסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: אדוני היושב-ראש, אני חושב שבעצם שני הדוברים מיצו את הנקודה במתח הזה שבין איכות למחיר, כי הרי בסופו של יום אנחנו גם רוצים שאנשים יבואו.

אבי (אברהם) גבאי: ואגב, קחי את חוף פלמחים – יש חוף של רשות שמורות הטבע, ומימין לו ומשמאל לו חופים פתוחים, ואנשים באים ומשלמים.

אבי (אברהם) גבאי: למה הם באים ומשלמים?

אבי (אברהם) גבאי: כי הם מקבלים שירותים.

אבי (אברהם) גבאי: אז יש מי שרוצה לשלם מגיע לשם, ומי שלא רוצה לשלם הולך לחוף אחר.

אבי (אברהם) גבאי: עדיין, אנחנו רוצים לשמור על איכות, ואנחנו גם רוצים שהמקום יהיה נגיש לאנשים, נגיש כלכלית, ואני מבטיח לך שאנחנו נעשה הכול כדי שזה יקרה.

אבי (אברהם) גבאי: לגבי השיקולים שלנו – כמובן, ברגע שנפרסם החלטה, כשתהיה החלטה, הכול יהיה שקוף, כולל הנימוקים.

אבי (אברהם) גבאי: הדרישה שלך היא לגיטימית לחלוטין וצודקת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רוזין ולשר.

יולי יואל אדלשטיין: השר נשאר אתנו להשיב.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך תשובה גם?

אבי (אברהם) גבאי: כן, כן.

אבי (אברהם) גבאי: של חיים כץ.

יולי יואל אדלשטיין: אז דברי הסבר קצרים מפי: אני לא נוהג לאפשר תשובה במקום שר מיועד לשאילתה דחופה, אבל שר הרווחה פירט בפני את הסיבות להיעדרו, שוחח עם חברת הכנסת סתיו שפיר, והיא, מפאת דחיפות הנושא, הסכימה לקבל תשובה מפי שר אחר.

יולי יואל אדלשטיין: לכן כיבדתי את הסיכום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת סתיו שפיר תשאל את השאילתה שלה, תקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: השר ימסור את התשובה של משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: מחסור במעונות-יום לאוטיסטים.

סתיו שפיר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סתיו שפיר: כבוד השר, שאילתה שמיועדת, כאמור, לשר הרווחה: על-פי חוק מעונות-יום שיקומיים, זכאים פעוטות עם מוגבלות, לרבות אוטיסטים, לטיפול במסגרות-יום ייעודיות.

סתיו שפיר: בשל היעדר מקום במרכז ובדרום, עשרות ילדים נותרו ללא טיפול.

סתיו שפיר: רצוני לשאול: 1.

סתיו שפיר: כמה מעונות חדשים נפתחו בשנים 2011–2016?

סתיו שפיר: 2.

סתיו שפיר: כיצד נערך משרדך לטיפול במחסור?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, תשובת משרד הרווחה.

אבי (אברהם) גבאי: כאמור, זה לא משרדי, זה משרד הרווחה, אני פשוט אקריא את הדברים כפי שהם: בשנת 2011 פעלו ברחבי הארץ 25 מעונות-יום שיקומיים, שנתנו מענה לכ-200 פעוטות עם אוטיזם.

אבי (אברהם) גבאי: כיום פועלים ברחבי הארץ 48 מעונות-יום שיקומיים, ובמסגרתם משובצים, נכון להיום, כ-580 פעוטות.

אבי (אברהם) גבאי: בנוסף, מעבר להוספת מעונות חדשים, חלק מהמעונות הקיימים הורחבו באופן שהם יכולים לקלוט מספר גדול יותר של פעוטות.

אבי (אברהם) גבאי: בשנים האחרונות קיים גידול משמעותי במספר הפעוטות המאובחנים כלוקים באוטיזם – בשלוש השנים האחרונות הגידול הוא של כ-20% בכל שנה.

אבי (אברהם) גבאי: השירות לטיפול באדם עם אוטיזם פרסם מכרזים להפעלת מעונות-יום שיקומיים ברחבי הארץ, בהתאם לצרכים שעלו.

אבי (אברהם) גבאי: בהמשך לכך נפתחו בשנה האחרונה שמונה מעונות חדשים והורחבו שלושה נוספים.

אבי (אברהם) גבאי: מבחינת התקציב – השירות לטיפול באדם עם אוטיזם קיבל תוספת תקציב משמעותית בסך של כ-84 מיליון ש"ח.

אבי (אברהם) גבאי: אם תרצי, אני אקריא לך את המספר המדויק, אבל זה כ-84 מיליון ש"ח.

אבי (אברהם) גבאי: יחד עם זאת, קיים קושי בפתיחת מעונות-יום שיקומיים באזורים גיאוגרפיים מסוימים בשל קושי בהקצאת מבנים למעונות.

אבי (אברהם) גבאי: המשרד פעל ופועל רבות ומעודד את הרשויות המקומיות להקצות מבנים לטובת הפעלת מעונות-יום שיקומיים או להפעיל בעצמם מעונות-יום שיקומיים.

אבי (אברהם) גבאי: חלקן של הרשויות המקומיות נעתר לכך וחלקן לא.

אבי (אברהם) גבאי: בחצי השנה הקרובה אמורים להיפתח עשרה מעונות-יום שיקומיים חדשים, והמשרד ימשיך לעשות כמיטב יכולתו להרחבת המענים, במטרה לתת את המענה הראוי לפעוטות על-פי חוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר גבאי, תודה לחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: נציין רק שבהמשך תהיה גם שאילתה של חברת הכנסת רויטל סויד בנושא של חופשות לילדים עם צרכים מיוחדים, המופנית למשרד החינוך, כך שהכנסת גם היום ממשיכה לעסוק בנושא החשוב הזה שאותו ציינו במסגרת היום הבין-לאומי אתמול.

רויטל סויד: השאילתה לא עכשיו?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר שחבר הכנסת רועי פולקמן ישאל את השאילתה הדחופה שלו, שמספרה 183.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: תמיכות לגרעינים קהילתיים.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו מצפים בקוצר רוח לבואה של שרת המשפטים, שמודיעים לי שיש לנו יסוד סביר להניח שהיא תגיח בדקות הקרובות.

יולי יואל אדלשטיין: הנה הגיעה שרת המשפטים, ואנחנו אכן – חבל שלא ביקשנו את המשיח, אבל שמחים בבואך גם כן.

איילת שקד: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת שקד, שרת המשפטים, אתנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת רועי פולקמן, שאילתה מס' 183: תמיכות לגרעינים קהילתיים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

רועי פולקמן: תודה, גברתי השרה.

רועי פולקמן: קיימת בעיה עם התמיכות לגרעינים הקהילתיים – קיימות ארבע תקנות שונות במשרדים שונים לתמיכות; כיום מתוקצבים לנושא 118 מיליון ש"ח, אך הכסף אינו עובר.

רועי פולקמן: חלק מהגרעינים פנו אלי בימים האחרונים, והמצב הוא אקוטי כי הכסף לא עובר בעיקר ממשרד נגב-גליל.

רועי פולקמן: אני מבין שיש ביניכם הידברות בעניין, אבל אנחנו כרגע תקועים.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לחברי חבר הכנסת רועי פולקמן, על השאלה.

איילת שקד: כפי שציינת בשאילתה, קיימות כמה תקנות תמיכה של כמה משרדי ממשלה שלפיהן נתמכים הגרעינים המשימתיים, וזאת באמצעות מבחני תמיכה לפי סעיף 3א לחוק יסודות התקציב.

איילת שקד: בין היתר, הגרעינים נתמכים על-ידי המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, באמצעות הרשויות לפיתוח הנגב והגליל, באמצעות משרד החינוך ובאמצעות משרד החקלאות.

איילת שקד: בימים אלה מצויה בשלב מתקדם עבודת מטה אצלי, במחלקת ייעוץ וחקיקה, לבחינת הצורך המשפטי באיחוד התמיכות תחת קורת גג אחת; זאת בהתחשב באופי הפעילות של הגרעינים השונים – כל הדומה והשונה ביניהם – על מנת למנוע תופעה של כפל תמיכות, שיכול להוות פגיעה בשוויון.

איילת שקד: לגבי רוב הגרעינים, נמשכת כסדרה בשלב זה התמיכה על-ידי משרדי הממשלה.

איילת שקד: הוגשו בקשות, והן נבחנות כחלק מהתהליך.

איילת שקד: לעניין תמיכת משרד החקלאות, זו החלה בשלהי שנת 2015.

איילת שקד: לגבי קבוצה של גרעינים שלא נתמכו על-ידי משרד החינוך או המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, מאחר שכבר החלה הבדיקה בדבר הצורך בהאחדת התמיכה, סוכם כי תתאפשר התמיכה לתקופה מוגבלת עד לקביעה אם אכן תתקיים האחדה.

איילת שקד: לפיכך הוגבלו המבחנים לסוף שנת 2015.

איילת שקד: אשר לשאלה בדבר המשך התמיכה בקבוצת גרעינים זו – נוכח התמשכות הבדיקה, ועל מנת למנוע תמיכה בגרעינים שנתמכו באמצעות משרד החקלאות, סוכם בין משרד החקלאות והגורמים הרלוונטיים ממחלקת ייעוץ וחקיקה כי יתוקנו המבחנים באופן שיאפשר את המשך התמיכה, זאת עד להאחדת המבחנים, שאז ייתמכו יחד עם שאר הגרעינים, או ככל שתתקבל החלטה אחרת עד להתקנת מבחני תמיכה קבועים.

איילת שקד: מבירור שלשכתי ערכה אתמול מול הלשכה המשפטית של משרד החקלאות עולה כי עדיין מתקיימת במשרד החקלאות חשיבה בדבר הדרך שבה יש לעצב את מבחני התמיכה הזמניים, אם יהיו אלה מבחנים המבוססים על רכיב שכר בלבד, כפי שהיו ב-2015, או מבחנים שמתייחסים לפעילות רחבה יותר.

איילת שקד: ברגע שתסתיים העבודה במשרד החקלאות על עיצוב המבחנים הזמניים, יועברו אלה למשרד המשפטים לבחינה ואישור.

איילת שקד: כרגע אין כל עניין שעבר ממשרד החקלאות למשרד המשפטים וממתין לייעוץ המשפטי, חוץ מהבחינה שעושה המשרד על ההאחדה של התקנות למשרד אחד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – שאלה נוספת לחבר הכנסת איתן ברושי.

רועי פולקמן: תודה על התשובה ותודה על ההסדרה, אני חושב שהיא חשובה.

רועי פולקמן: התייחסת למשרד החקלאות – גם משרד נגב-גליל.

רועי פולקמן: אני מבין שיש שם סכומים שתקועים לגרעינים ליוצאי אתיופיה, וגרעינים אחרים, שדיברו על זה שעוד פעם, בגלל אותו תהליך הסדרה הכספים לא עוברים והם כבר בעיכוב של כמה חודשים.

רועי פולקמן: האם גם זה נבדק באותו הקשר כמו עם משרד החקלאות?

איילת שקד: על זה לא הגיע – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע, גברתי השרה, בואי נשמע את כל השאלות ואז תוכלי להתייחס.

יולי יואל אדלשטיין: זאת השאלה של רועי פולקמן.

יולי יואל אדלשטיין: איתן ברושי ואלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברים, מדובר פה ממש בשערורייה שגובלת בהלנת שכר.

איתן ברושי: אני בימים האחרונים מטפל בזה, ומדובר פה באנשים שיצאו בשליחותנו והם רעבים ללחם.

איתן ברושי: זה לא קשור לכל המהלכים שהשרה מדברת עליהם.

איתן ברושי: אני בדקות האחרונות שוחחתי פנים אל פנים עם עורכת-דין דינה זילבר, וחיברתי אותה לגרעינים – לא ידעתי שהשאלה הזאת עולה, אני מתנצל – חיברתי אותה למי שעומד בראש הארגונים האלה.

איתן ברושי: צריך להכתיב לוח-זמנים, גברתי, ושעד סוף השבוע הזה יסדירו את מה שקשור בתקציבים שהם כמו המשכורת.

איתן ברושי: האנשים האלה רעבים ללחם; הם עושים שליחות.

איתן ברושי: הוויכוח על החטיבה להתיישבות בין אורי אריאל ובין גורמים אחרים, כולל במחנה הציוני, לא קשור לעניין.

איתן ברושי: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שתתערב בזה אישית.

איתן ברושי: מדובר פה בדבר שאין לו תקדים.

איתן ברושי: אנשים צעירים בשליחות חברתית רעבים ללחם כי הפקידים לא גמרו לסדר את העניינים ביניהם.

איתן ברושי: זה מאוד דחוף.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני, ואז נשמע את ההתייחסות של השרה.

אלעזר שטרן: גברתי השרה, אני מבין שמה שנקרא "נזרקת לזירה" של הגרעינים הקהילתיים – אני מקווה שאת בקיאה גם בשביל לענות.

אלעזר שטרן: הקשר, בעיני, בין גרעינים קהילתיים לבין משרד החקלאות הוא רק במילה גרעין.

אלעזר שטרן: חוץ מזה אני לא מבין למה זה שם.

אלעזר שטרן: אבל בשביל לחדד את השאלה, יכול להיות שבמשרד – לא, אחרת לא ברור למה זה שם.

אלעזר שטרן: אבל מה אני שואל?

יולי יואל אדלשטיין: במשרד לאזרחים ותיקים זה היה הרבה יותר טוב.

אלעזר שטרן: לא, אבל זה ברור שזה כאילו דמי הכיס של השר, או כלים שנתנו לשר.

אלעזר שטרן: אחרי שגם קראתי היום ב"ידיעות אחרונות" על עיכובים לעוטף-עזה כתוצאה מכל מיני התניות של השר הזה, שלצערי הרב, ועדת האתיקה כבר אמרה עליו את מה שיש להגיד, האם לא הגיע הזמן – נוכח השאילתה הזאת וחוסר הרלוונטיות למשרד החקלאות, שאולי לטוהר כולנו ולצמצום ההתניות של הגרעינים התורניים בכל מיני מניפולציות פוליטיות, לצערי הרב גם מפלגתיות – לא הגיע הזמן שתבקשו אתם, כיוון שהרי במסגרת ההסכם הקואליציוני זה עבר לשם, לפחות את הגרעינים הקהילתיים להוציא מידי שר כזה, או משרד חקלאות, שאני לא מבין מה הקשר לשם חוץ מפוטנציאל השחיתות הגדול מדי שקיים שם.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי השרה.

איילת שקד: לשאלתו של חבר הכנסת פולקמן, אני לא מכירה את הנושא של תקיעת כסף בנגב-גליל.

איילת שקד: צריך לשאול את השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

איילת שקד: משרדי עוסק בעיקר בפרויקט האחדת התקצוב, בהמשך למה שאמר חבר הכנסת אלעזר שטרן, למה זה במשרד החקלאות.

איילת שקד: אז משרד החקלאות – יש מינהלת של גרעינים תורניים.

איילת שקד: השר אורי אריאל היה מהמקימים של הגרעינים, דרך אגב, ומשרד המשפטים, בעקבות דוח של מבקר המדינה, בודק עכשיו כיצד ניתן לאחד את התקצוב, אף שהיום הגרעינים מקבלים תקציבים ממשרדים שונים לפעילויות שונות ולמטרות שונות.

איילת שקד: אבל אני באופן אישי לא יודעת מדוע כספים מתעכבים מנגב וגליל.

יולי יואל אדלשטיין: את רוצה להתייחס איכשהו לחברי הכנסת ברושי ושטרן?

סתיו שפיר: מה עם 50 מיליון שקלים שעברו מהחטיבה להתיישבות לגרעינים התורניים?

איילת שקד: ברושי אמר משהו שאני לא הייתי מודעת אליו עד עכשיו.

איילת שקד: אני התייחסתי לשאילתה של פולקמן.

איילת שקד: אני אבדוק מדוע הכסף – – –

סתיו שפיר: מה עם 50 מיליון שקלים שעברו ממשרד השיכון לחטיבה להתיישבות והם לא הגיעו לגרעינים, כבוד השרה?

איילת שקד: אין לנו.

איילת שקד: אתם זורקים פה כל מיני הערות שאני לא מכירה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמו שאתם יודעים – – –

איילת שקד: אם אתה אומר שהכסף תקוע, אני אבדוק.

איתן ברושי: הכסף – – – נובמבר-דצמבר, אף שהכסף אצל השר, ולא קיבלו – – – רק משרד החקלאות, לא משרדים אחרים.

סתיו שפיר: רק צריך להגיד שהגרעינים התורניים כן קיבלו והגרעינים הרגילים לא קיבלו.

איילת שקד: אני אבדוק מדוע הכסף תקוע.

איילת שקד: ככל שידוע לי, משרד המשפטים הוא לא זה שמעכב את התקצוב, אלא מבחני תמיכה שעדיין לא עודכנו במשרד החקלאות.

איילת שקד: אבל אני אבדוק את זה.

איילת שקד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשרת המשפטים.

יולי יואל אדלשטיין: וכנהוג, אם היו שאלות נוספות שהשרה לא יכלה להשיב מייד, היא תוכל להעביר תשובה בכתב לחברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר מפנה שאילתה דחופה מס' 182 למשרד הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אני מזמין את סגן שר הפנים משולם נהרי לעלות לדוכן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: הכרה בדאלית-אלכרמל כעיר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת בר.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: אדוני סגן השר, כפי שאתה יודע, דאלית-אלכרמל הוא כפר דרוזי מרכזי, אולי הכי מרכזי, שמונה מעל 17,000 תושבים, ללא תוכנית מתאר, ללא הסדרה מסודרת של מתאר, עם בעיות תשתית קשות, והכי חשוב, ללא מעמד של עיר.

יחיאל חיליק בר: ברצוני לשאול: מה יעשו משרד הפנים ושר הפנים וכבודו כדי להעניק מעמד של עיר לדאלית-אלכרמל, כאשר ידוע שזה גם יהווה פתרון לבעיית התכנון והבנייה הקשה, ובידיעה שמספר התושבים איננו קריטריון מחייב תמיד להכרה בעיר?

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, כבוד סגן השר.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת חיליק בר, תוכנית המתאר של דאלית-אלכרמל נמצאת בשלבי עבודה, יחד עם לשכת התכנון של מחוז חיפה והמועצה המקומית.

משולם נהרי: לפי הנתונים שנמסרו לנו, ראש המועצה המקומית מר רפיק חלבי עושה מאמצים רבים לקדם את תוכנית המתאר המקומית ולגזור מתוכה תוכניות מפורטות, על מנת לצמצם ככל שניתן את הבנייה המוגדרת כבלתי-חוקית.

משולם נהרי: ככל שהמועצה המקומית דאלית-אלכרמל מעוניינת להפוך לעיר, יש קריטריונים ברורים הנבחנים לעניין זה, כאשר מספר התושבים הוא קריטריון אחד בלבד מתוכם.

משולם נהרי: הקריטריונים הנבחנים בעת מתן מעמד עיר הם: 1.

משולם נהרי: גודל האוכלוסייה, שצריך להיות למעלה מ-20,000 תושבים; 2.

משולם נהרי: תהליכי עיור, בנייה לגובה, צפיפות גבוהה בהשוואה ליישובים כפריים ותשתיות מפותחות; 3.

משולם נהרי: כושר ניהול פרויקטים, יכולות מוכחות להקמת מבני ציבור למשל; 4.

משולם נהרי: תוכנית מתאר קיימת ומעודכנת ככל שניתן; 5.

משולם נהרי: שימוש קרקע – שימוש מושכל בקרקע והפרדה בין שימושים שונים כגון מגורים, תעשייה, מסחר ונופש; 6.

משולם נהרי: מקורות תעסוקה – פרנסת התושבים אינה בעיקרה מחקלאות.

משולם נהרי: זה כשאתה עובר מכפר לעיר; 7.

משולם נהרי: הקפדה על דיני מכרזים והתקשרויות – המועצה מקפידה על מכרזים והתקשרויות לפי הנהלים שנקבעו על-ידי משרד הפנים; 8.

משולם נהרי: עיר שינה או עיר תעסוקה; 9.

משולם נהרי: יציבות קואליציונית – המועצה אינה לעומתית; 10.

משולם נהרי: שירותים שנותנת המועצה לרשויות מקומיות אחרות בסביבתה – האם המועצה המקומית מהווה מרכז שירותים עבור תושבים שאינם חלק ממנה; ו-11.

משולם נהרי: ניהול תקין בהיבטי כוח-אדם ותקציבים.

משולם נהרי: אבל מה שחשוב, שהנושא הזה נמצא על שולחן הדיונים.

משולם נהרי: הם יושבים עם לשכת התכנון של מחוז חיפה ועובדים על תוכנית מתאר, ואני מקווה שזה כן יקדם אותם.

משולם נהרי: כי אם יש צפי בסופו של דבר שהם יגיעו מ-17,000 שהם היום, ל-20,000, אז יש גם כן כל מיני אפשרויות לשקול כדי להפוך אותם לעיר.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת גם לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: אחר כך נשמע את ההתייחסות של סגן השר נהרי.

יחיאל חיליק בר: אדוני סגן השר, חלק מהקריטריונים שתיארת – יכולת ניהול, פרויקטים וכו' – זה תולדה של מתן מעמד עיר.

יחיאל חיליק בר: אם ייתנו עיר – זה ביצה ותרנגולת – אז יכול להיות שיהיה להם יותר קל לנהל את זה.

יחיאל חיליק בר: אבל הקריטריון שחזרת עליו, של 20,000 התושבים, חשוב לי להגיד לך דוגמאות של יישובים יהודיים – יהודיים, כן, אם אפשר לקרוא להם ככה – עם פחות מ-20,000 תושבים: אריאל, בית-שאן, נשר, אור-עקיבא.

יחיאל חיליק בר: אריאל, בית-שאן ואור-עקיבא קיבלו את המעמד כשהיו בהן 15,000 תושבים.

יחיאל חיליק בר: שלושת היישובים האלה לא הגיעו עד היום ל-20,000 תושבים, והמהפכה שנעשתה שם, החיובית, הייתה, בין היתר, מכיוון שהכירו בהם כעיר.

יחיאל חיליק בר: ולכן השאלה שלי היא: למה לא להחריג גם את דאלית-אלכרמל בעניין הזה?

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, בנימה אישית, קברנו השבוע קצין דרוזי בכיר – –

משולם נהרי: טייס, כן.

יחיאל חיליק בר: – – תא"ל מוניר עמאר, שהיה באמת גאווה לכולנו.

יחיאל חיליק בר: כולנו אוהבים מאוד לדבר על ברית הדמים החשובה הזאת בינינו לבין העדה הדרוזית, שהיא בשר מבשרנו.

יחיאל חיליק בר: אני חושב שצריך להתחיל לדבר פה על ברית החיים.

אלי אלאלוף: קצין ישראלי מהעדה הדרוזית.

יחיאל חיליק בר: ומה אמרתי?

אלי אלאלוף: אמרת קצין דרוזי – – –

יחיאל חיליק בר: בוודאי, בוודאי.

יחיאל חיליק בר: לא, קצין דרוזי, ודאי שהוא ישראלי.

יחיאל חיליק בר: בסדר גמור.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שבשאילתה הזאת, שהיא באמת דוגמה, נדבר פה דווקא על ברית החיים ולא על ברית הדמים.

יחיאל חיליק בר: ושאלתי היא: למה שלא תעשו מאמץ להחריג את דאלית-אלכרמל, כמו שהחרגתם את היישובים היהודיים שמניתי, לתת לה מעמד של עיר, ובתוך זה גם לסדר את הקריטריונים האחרים, שממילא יסתדרו בין היתר אם היא תהיה עיר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, חבר הכנסת אכרם חסון גם כן רוצה לשאול שאלה נוספת, ואז תוכל להשיב.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, סגן השר, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות לחבר הכנסת חיליק בר, שביושר ובהגינות חושב על המגזר הדרוזי וחושב על היישוב הדרוזי הכי גדול והיישוב הדרוזי הכי דרומי בארץ.

אכרם חסון: אבל אני רוצה להזכיר לסגן השר שהייתי ראש העיר הראשון והאחרון, לצערי הרב, מ-2003 עד 2008, כאשר הייתה החלטה לאחד את דאלית-אלכרמל עם עוספיא, והיו הבטחות להכניס משרדי ממשלה לדאלית-אלכרמל, במקום לנסוע לחיפה, שרחוקה מדאלית-אלכרמל 25 קילומטר, לקבל שירותים.

אכרם חסון: הייתה הבטחה לתת מענק מיוחד, לסגור פערים, לחסל את החובות של שתי המועצות הקודמות, והכול נשאר על הנייר, ולכן אני מאלה שהובילו את פירוק האיחוד, כי נעשה לדאלית-אלכרמל ולעוספיא עוול גדול מאוד; הייתה תרמית באיחודים שהיו אז.

אכרם חסון: אין ספק שאנחנו רוצים להיות עיר לתפארת עם ישראל, אבל אנחנו לא מחפשים את הכבוד להיות עיר.

אכרם חסון: אם לא תהיה עיר – ואנחנו עונים על כל הקריטריונים, כי השכנה שלנו יקנעם קיבלה מעמד של עיר עם פחות מ-17,000 תושבים אז – אני אומר שכל הקריטריונים האלה יכולים להיות בדאלית-אלכרמל, שזה כפר מפותח, מתקדם, והוא יכול להיות גאווה של כל ישראלי; אבל בתנאי שתהיה כנות בממשלות, כי אני רואה כאן שכל ממשלות ישראל לא חושבות על העדה הדרוזית.

אכרם חסון: אנחנו לא נמצאים על סדר-יומה של אף ממשלה, ועובדה שאנחנו באשכול סוציו-אקונומי 3, שאין תעשייה, לא בדאלית-אלכרמל ולא בשום כפר דרוזי, אפילו שלכל אלה שסובבים אותנו יש תעשייה.

אכרם חסון: לכן, כבוד סגן השר, ברגע שבאים לענות, צריך להגיד אם יש החלטה בממשלה באמת להשוות את הדרוזים, ולקדם אותם, ולחזור להחלטה שהייתה ב-1984 להשוות את הדרוזים עם עיירות הפיתוח, ולקדם אותם.

אכרם חסון: אם לא, אז חבל, אנחנו מוותרים, אנחנו נודה לחיליק בר, נמשיך להילחם ולקדם, כדי שנהיה אזרחים שווים.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חסון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן שר הפנים.

משולם נהרי: אני אתחיל מהתשובה לך.

משולם נהרי: אם אתה מדבר על הבטחות שלא קוימו, אני לא מכיר הבטחות כאלה בקדנציה הזאת, אצל השר הנוכחי; הראיה, שיושבים ודנים בנושא הזה, ואני עד לכך.

משולם נהרי: לך, חבר הכנסת חיליק, אני כבר אמרתי את זה בסוף התשובה שלי: גם אם השר – ויש דבר כזה, שהשר יכול להכריז על עיר גם אם אין לה 20,000 תושבים, במקרים מיוחדים.

משולם נהרי: במקרה הזה – בכל מצב צריך שתהיה תוכנית מתאר, ועכשיו עובדים על תוכנית המתאר.

משולם נהרי: כשתהיה תוכנית מתאר, נדבר גם על הנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: אבל גם אין תוכנית מתאר, וגם בגלל זה אומרים שאי-אפשר לתת – – –

משולם נהרי: אבל תוכנית מתאר צריכה להיות; תוכנית מתאר זה תנאי, זה חייב להיות.

אכרם חסון: מי אשם שאין תוכנית מתאר, אדוני סגן השר?

יחיאל חיליק בר: זאת השאלה, זאת הביצה והתרנגולת שיש פה.

אכרם חסון: עוד מעט 70 שנה להקמת מדינת ישראל, ובשום יישוב דרוזי אין תוכנית מתאר.

אכרם חסון: כל האזרחים הדרוזים הם עבריינים בעל-כורחם.

משולם נהרי: אבל אתה רואה שכן דנים ומקדמים את זה.

אכרם חסון: אבל מתי יסיימו את זה?

אכרם חסון: בשנת 2050 יסיימו את זה?

משולם נהרי: סליחה, תתעניין אצל ראש העיר, אצל ראש המועצה.

אכרם חסון: אתמול נפגשתי אתו.

משולם נהרי: תתעניין, הם כן דנים, הם יושבים ודנים.

משולם נהרי: אתה לא יכול לזרוק לחלל האוויר רק ססמאות.

אכרם חסון: אני לא זורק, אני מדבר מתוך ידיעה.

יחיאל חיליק בר: גם ראש העיר חושב שאם זה יוכר כעיר, יהיה לכם יותר קל לאשר תוכנית מתאר – – –

משולם נהרי: אני לא נכנס לשיקולים מה ההבדל בין מועצה לבין עיר, וההבדלים הם מועטים מאוד.

יחיאל חיליק בר: לא – – –

משולם נהרי: אבל זה לא משנה, הם כמעט לא קיימים, אבל נניח שכן רוצים עיר, בשביל התחושה, בשביל ההרגשה, כמו שהוא אמר, זה בסדר.

משולם נהרי: אבל תוכנית מתאר צריכה להיות.

משולם נהרי: הרי איך השר יכול ללכת ולתת?

משולם נהרי: רק על-פי תוכנית מתאר, שהעיר הזאת הולכת לגדול, הולכת להוסיף תושבים, אז הוא מקדים את זה ונותן להם את זה לפני כן.

משולם נהרי: אבל בלי תוכנית מתאר אי-אפשר.

יחיאל חיליק בר: יש לך הערכת זמן כמה זמן תוכנית מתאר – – –

משולם נהרי: אני יודע שזה עכשיו במחוז חיפה במהלך של תכנון.

משולם נהרי: תמיד אפשר לבדוק ולברר.

יחיאל חיליק בר: אני אשמח – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי ולחברי הכנסת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש להשיב על שאילתה דחופה מס' 183 מאת חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: חופשות לילדים עם צרכים מיוחדים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי חברת הכנסת סויד.

רויטל סויד: סגן השר, זו שאלה במיוחד לפני חופשת הפסח, אף שמדובר גם על החופש הגדול.

רויטל סויד: הורים לילדים עם צרכים מיוחדים מלינים על כך שיש דיפרנציאציה באשר לחופשות החגים והחופש הגדול בין ילדים עם הגדרות מוגבלות שונות, ילדים עם צרכים מיוחדים.

רויטל סויד: רצוני לשאול: 1.

רויטל סויד: מה הם הפתרונות של משרדך ביחס לחופשת הפסח הקרובה?

רויטל סויד: 2.

רויטל סויד: מה ייעשה למתן פתרון ארוך-טווח?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת רויטל סויד, קודם כול אני אענה תשובה מאוד כללית.

מאיר פרוש: משרד החינוך אכן נותן פתרונות של הארכת שנת הלימודים לתלמידי החינוך המיוחד, על-פי רצף הלקויות, באופן דיפרנציאלי ובהתייחס לרמת התפקוד ולצרכים השונים.

מאיר פרוש: ההחלטה על מתן מענה דיפרנציאלי היא החלטה מקצועית פדגוגית ובהתאמה לצורכי התלמיד.

מאיר פרוש: האגף לחינוך מיוחד בוחן את הסוגיה באופן שוטף, ולראיה, רק לפני כחצי שנה, בהנחיית השר, שר החינוך, עודכנה זכאותם של תלמידים עם מוגבלות שכלית קלה להסעה, דבר שלא היה קיים קודם.

מאיר פרוש: מתקיים שיח שוטף עם כלל הגורמים השותפים – אנשי המקצוע במשרד החינוך, עמותות, ארגוני הורים, השלטון המקומי וארגוני המורים.

מאיר פרוש: המשרד ער לצרכים הרבים של תלמידים אלה ודואג כל העת למתן פתרונות מיטביים עבורם בכל נושא אשר הוא נדרש לו.

מאיר פרוש: וכאן יש פירוט של כמה וכמה סוגים של ילדים עם מוגבלות, שלחלקם יש הארכת שנת הלימודים בחופשה כזו ביולי, אוגוסט, סוכות, פסח, בחגים הלא-יהודיים, וכל זה לפי המוגבלות.

מאיר פרוש: אני יכול לתת דוגמה, למשל, לקויי למידה רמה ב', ביולי יש להם לימודים, באוגוסט לא, בסוכות ובפסח לא, בחגים הלא-יהודיים לא.

מאיר פרוש: לעומת זאת, ילדים אוטיסטים מקבלים הארכה של שנת הלימודים גם ביולי, גם במחצית אוגוסט, גם בסוכות, גם בפסח וגם בחגים הלא-יהודיים.

מאיר פרוש: כל זה תלוי במוגבלות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת רויטל סויד – שאלה נוספת.

רויטל סויד: אני אומרת לאדוני השר – –

מאיר פרוש: סגן השר.

רויטל סויד: סגן השר, סליחה.

רויטל סויד: בקרוב, בקרוב.

רויטל סויד: – – אני לא קיבלתי תשובה מה בדיוק עומדים לעשות בפסח, ושמעתי את תשובתו של אדוני לגבי הנושא באופן כללי.

רויטל סויד: אני מחזיקה פנייה מצד הארגונים שפנו למשרד החינוך ולשר החינוך עכשיו, לפני חופשת הפסח הזאת, ושואלים מה בדיוק הפתרונות שצריך לתת.

רויטל סויד: נכון שלגבי חלק יש חופשות מ-15 באוגוסט בחופש הגדול ולחלק לימודים עד השעה 13:00 ולחלק עד השעה 17:00.

רויטל סויד: אבל עם התשובה של סגן השר, עדיין אנחנו נמצאים בסיטואציות שבהן ילדים שיש להם צרכים מיוחדים, חלקם צרכים רפואיים ממש, שחייבים להימצא במסגרת, לא נמצאים במסגרת, לא בחופשת הפסח ולא בחופש הגדול.

רויטל סויד: אנחנו נמצאים במצב שהורים צריכים לקחת – ובכך דרך אגב לילדים האלה עם הצרכים המיוחדים, שצריכים את זה גם כצורך רפואי, נגרמים גם נזקים בגלל רגרסיה, שהם לא נמצאים במסגרות האלה למשך תקופות מאוד ארוכות – הורים צריכים לקחת חופשות מיוחדות כדי להימצא עם הילדים באותן מסגרות, אם בחופשת הפסח ואם בחופש הגדול, ואז אנחנו מדברים על תקופות מאוד ארוכות.

רויטל סויד: פנו לשר הארגונים במיוחד לפני חג הפסח, ולא התקבל מענה מיוחד, וההורים האלה קורסים, והילדים האלה עוברים רגרסיה גדולה מאוד, כי חלק מהמסגרת הן לא כדי שהם יהיו במסגרת ויהיה להם איזה שמרטף.

רויטל סויד: המסגרת הזאת היא ממש טיפולית, אם רפואית ואם חברתית.

רויטל סויד: יש רשויות שהן קצת יותר עמידות, שלוקחות את הילדים האלה ומבקשות לשים אותם בקייטנות כלשהן של ילדים עם צרכים רגילים, והדבר הזה איננו ישים.

רויטל סויד: יש גם רשויות שאינן יכולות לעשות את זה, מה גם שאותן קייטנות בכלל לא אפשריות לילדים עם צרכים ומוגבלות.

רויטל סויד: מתשובת סגן השר אני לא מקבלת מענה, לא בסיפור הגדול של החופש הגדול בכלל ובטח ובטח שלא בחופשת הפסח הקרבה.

רויטל סויד: זה פשוט המשך ישיר לכך שאין תשובות ממשרד החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר, האם אתה רוצה להשיב?

מאיר פרוש: קודם כול אני רוצה לומר לחברת הכנסת השואלת – אני גם אבא לילד בעל צרכים מיוחדים, עם מוגבלות, שלומד במוסד לחינוך מיוחד – אני לא נכנס כרגע לפרטים – ואני ער ורגיש – ולו כאבא לבן, כבר יש לי הרגישות הנדרשת.

מאיר פרוש: אולי דורשים ממני יותר, מן השמים, שאני אהיה עוד יותר רגיש לנשמה כזו, אבל יש רגישות.

מאיר פרוש: אני אתן לך את ההגדרות, ואני אראה לך עוד מעט את הפרטים, גם למי כן ולמי לא.

מאיר פרוש: אני לא חושב שאת כל הפרטים, אבל יש ככה – יש הגדרה של חולים בבתי-חולים רגילים; יש ילדים עם מוגבלות שכלית קלה, רמה ב'; יש עם הפרעות התנהגותיות קשות; יש לקויי למידה רמה ב', שאמרתי קודם; עם משכל גבולי, רב-בעייתיים; יש מעוכבי התפתחות בגני-ילדים; יש מעוכבי שפה בגני-ילדים; יש ילדים עם מוגבלות שכלית קשה, עמוקה, סיעודיים; יש עם מוגבלות שכלית בינונית – מורכב; יש אוטיסטים – דיברתי קודם; יש ילדים עם הפרעות נפשיות קשות; חירשים ולקויי שמיעה רב-בעייתיים; יש עיוורים ולקויי ראייה רב-בעייתיים – עם ישראל, עם הרבה צרות והרבה בעיות, והמשרד ער ורגיש.

מאיר פרוש: האם נותנים מענה על כל מה שצריך?

מאיר פרוש: ייתכן מאוד שלא.

מאיר פרוש: אבל אני אראה לך עוד מעט את הפרטים ואת תביני שבכל אחד מאלה שמניתי אותם, יש דרגה אחרת.

מאיר פרוש: יש קבוצות קשות יותר; קבוצות קשות יותר מקבלות יותר מענה.

מאיר פרוש: קבוצות שהן עם פחות בעיות – פחות.

מאיר פרוש: האם לא היה יותר קל להורים שגם במקרים הקלים יותר ייתנו להם יותר לימודים או דברים אחרים?

מאיר פרוש: יכול להיות.

מאיר פרוש: אבל המדינה היא לא מושלמת, אין לה כל האפשרויות – – –

רויטל סויד: טענת הארגונים וטענת ההורים הן שאין קווים מנחים מאוד מאוד ברורים.

מאיר פרוש: יש קווים מאוד מאוד מנחים.

מאיר פרוש: אני כבר יורד, ואני אסביר לך ואני אראה לך את הניירות.

מאיר פרוש: אז כך שהמשרד ער, משתדל, וגם זה שעונה לך כרגע ער ורגיש לעניין הזה.

מאיר פרוש: אני לא חושב שיש מישהו במדינה, אזרח, ודאי שלא הממונים על כך במשרד, שחלילה אינו רגיש לדבר הזה.

מאיר פרוש: אבל לא תמיד אפשר לספק את כל מה שצריך, או לא תמיד צריך לספק את כל מה שמבקשים.

מאיר פרוש: את הגבול בין לבין, המשרד משתדל לעשות.

מאיר פרוש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש על תשובתו, ולחברת הכנסת השואלת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל להשיב על שאילתה דחופה מס' 185 מאת חבר הכנסת אמיר אוחנה: ביטול השירות הלאומי לעמותות שפועלות נגד צה"ל.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: השר, ב-23 ביוני 2015 הורית לרשות השירות הלאומי-אזרחי לבטל תקנים לעמותות שפעלו נגד צה"ל.

אמיר אוחנה: תחקיר חדשות ערוץ 2 מלפני כשבוע הראה כי קיימת סכנה ביטחונית בעמותות כאלה, או לפחות בחלקן.

אמיר אוחנה: רצוני לשאול: 1.

אמיר אוחנה: האם ארגונים אלה מחזיקים בתקני שירות?

אמיר אוחנה: 2.

אמיר אוחנה: אם כן – מה הם הצעדים הננקטים בעניין?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית אומר שאני עונה באופן כללי.

אורי אריאל: עם כל הכבוד לתחקירים בכלי תקשורת, בשבילי זו עדיין לא הוכחה.

אורי אריאל: יכול להיות, אבל בוא נתייחס לעניין עצמו, כי השאלה היא אכן חשובה ומעסיקה אותנו זמן רב כבר; התחילה עוד לפני היותי אחראי כשר לשירות הלאומי-אזרחי, והיא אכן מעסיקה אותנו.

אורי אריאל: הכללים לאישורם של גופים מפעילים נמצאים בעיקרם בתקנות שמסדירות את השירות הלאומי, תקנות הביטוח הלאומי וכו'.

אורי אריאל: במסגרת תקנות אלה נקבעו, בין היתר, כללים בעניין אופן ההתאגדות של הגוף וכן בעניין התחומים שבהם ניתן לבצע שירות לאומי.

אורי אריאל: לפני כמה שנים הוקמה ברשות לשירות לאומי-אזרחי ועדה שתפקידה לבחון את הבקשות לאישור הגופים המפעילים החדשים בהתאם לאמות מידה שנקבעו.

אורי אריאל: הוועדה מעבירה את המלצתה בעניין הבקשות למנכ"ל הרשות, שמקבל את ההחלטה.

אורי אריאל: לגבי ביטול אישור של גוף מפעיל – זה יכול להיעשות רק אם הוכח כי הגוף המפעיל הפסיק לעמוד באחד התנאים הנדרשים לאישור גוף כזה.

אורי אריאל: כך, לדוגמה, ניתן לבטל אישור של גוף מפעיל אם אין לו אישור ניהול תקין בתוקף – יש דבר כזה לכל עמותה או לכל גוף – או אם הסתבר שאינו פועל באחד מתחומי השירות המותרים, וכדומה.

אורי אריאל: לפני כמה חודשים התעורר דיון ציבורי בעניין שירותם של מתנדבי השירות הלאומי בארגונים שפועלים בעמותות הקוראות לעצמן כפועלות לטובת זכויות אדם.

אורי אריאל: מדובר בארגונים שחלקם מפעילים מתנדבים עוד לפני הקמת הוועדה ברשות, וחלקם אושרו על-ידי הוועדה במסגרת תחום הרווחה החברתית; יש תחום כזה אצלנו, שהנו אחד התחומים המנויים ברשימת התחומים בתקנות.

אורי אריאל: בין הגופים שהפעילו או מפעילים מתנדבים בתחום זכויות האדם נמצאים האגודה לזכויות האזרח, "בצלם" וגופים נוספים.

אורי אריאל: מבדיקה שערכתי עולה כי כיום יש מתנדב אחד בארגון "בצלם", ולגבי האגודה לזכויות האזרח – אין כיום מתנדבים באגודה הזאת.

אורי אריאל: בעקבות הנחייתי לרשות נערכה בחינה מעמיקה של הכללים לאישור גופים מפעילים.

אורי אריאל: לאחר הבחינה גובשה הצעה לשינוי מדיניות של הרשות בעניין אישור גופים מפעילים.

אורי אריאל: בין יתר ההצעות שעלו הוצע גם לצמצם את הפרשנות לגבי תחום הרווחה החברתית.

אורי אריאל: תיאורטית, כמעט אפשר להכניס כל עמותה וכל אגודה תחת הכותרת הזאת; תמיד אפשר להגיד שהיא עושה משהו בתחום הרווחה החברתית.

אורי אריאל: מהלך זה של שינוי מדיניות מצוי בימים אלה בבחינה של הגורמים במשרד המשפטים, כדי לקבל התייחסותם טרם יישום המהלך.

אורי אריאל: עם סיום הבחינה נצא למהלך של שינוי המדיניות כמתבקש.

אורי אריאל: המדיניות החדשה תיושם בראש ובראשונה לגבי בקשות חדשות לקבלת אישור גוף מפעיל, ובשלב השני תיבדק גם עמידתם של כלל הגופים המפעילים הקיימים בקריטריונים של המדיניות החדשה, ונבחן גם אפשרות לתקן הוראות מעבר.

אורי אריאל: במסגרת מהלך כולל זה תיבחן גם המשך הפעילות של ארגונים העוסקים בזכויות אדם.

אורי אריאל: אוסיף, מעבר למה שכתוב, שיש דברים שלעתים מקוממים מאוד ואתה שואל את עצמך אם המדינה צריכה לתמוך; הרי היא לא מפריעה להם לעבוד, הם יכולים להתאגד ואחרי זה להגיד את דברם במסגרת הדמוקרטיה והכול.

אורי אריאל: האם אנחנו כמדינה צריכים לתמוך בהם, לתרום להם?

אורי אריאל: לא פשוט, לא ברור, וראוי בהחלט לשאלה של אדוני ולהתעסקות בעניין.

אורי אריאל: אני מזכיר שהיינו עכשיו במשהו דומה בעניין תמיכה בתיאטראות: בעד המדינה?

אורי אריאל: נגד המדינה?

אורי אריאל: מה זה בעד?

אורי אריאל: מה זה נגד?

אורי אריאל: זו גם שאלה.

אורי אריאל: יש פה שאלות, הייתי אומר כמעט פילוסופיות, אבל אנחנו מנסים בתוך זה למצוא את הדרך הנכונה לאזן ולתת כמובן לשירות הלאומי-אזרחי לעבוד.

אורי אריאל: זו הזדמנות, ברשותך, לפני שתשאל את השאלה הבאה, לברך את כל מתנדבי השירות הלאומי-אזרחי, והם רבים וטובים, מעל 15,000 איש, מכל הגוונים.

אורי אריאל: אני בא עכשיו מכינוס פה בירושלים של מתנדבים חרדים, שעושים עבודת קודש.

אורי אריאל: הייתי אצל אחינו הבדואים, שגם שם יש לנו מתנדבים, וכן הלאה, אפשר להמשיך לכל המקומות.

אורי אריאל: באמת מברך אותם – כולנו יחד, אני חושב – על כל מה שהם עושים.

אורי אריאל: ובעזרת השם נברך גם את חבר הכנסת אלי אפללו, כי הוא יעביר את החוק שמסדיר – – –

קריאה: אלי אוחנה.

אורי אריאל: לא.

אמיר אוחנה: אלי אלאלוף אולי?

אורי אריאל: לא, לא, חבר הכנסת אלי אפללו, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה – – –

אמיר אוחנה: אלאלוף.

אורי אריאל: אה, אלאלוף.

אורי אריאל: מחילה.

אורי אריאל: אלי אלאלוף, סליחה, סליחה, סליחה.

אמיר אוחנה: אבל זו אותה תפוצה.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: – – – אלי אלאלוף, על זה שהוא יעביר את החוק, כי הגיע הזמן שלשירות החשוב הזה והגדול הזה – ושיהיה עוד הרבה יותר גדול – יהיה חוק שמסדיר את כל הדברים.

אורי אריאל: הכנסת כמובן תעסוק בזה; זה לקראת קריאה שנייה ושלישית.

אורי אריאל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלות נוספות לחבר הכנסת אוחנה עצמו, לחבר הכנסת אלעזר שטרן ולחברת הכנסת סתיו שפיר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן נשמע את השר.

אמיר אוחנה: אדוני, תודה על התשובה.

אמיר אוחנה: אני כמובן מסתמך לא רק על התחקיר אלא גם על מסמכים ממשרדך, לפחות מינואר 2016, שאכן קיים שירות לאומי גם ב"בצלם".

אמיר אוחנה: אני חושב שהאבסורד הזה, שבמסגרתו מדינת ישראל מסייעת באמצעות השירות הלאומי לתעשיית השקרים של ארגונים הפועלים נגדה ונגד צה"ל בכך שהם מציגים פיסה מתוך תמונה כאילו זו התמונה המלאה, צריך להיפסק.

אמיר אוחנה: על-פי הנתונים שבידי, כאמור, חרף הנחייתך הוא נמשך, ואני שואל: מה צריך עוד לעשות כדי שזה ייגמר?

אמיר אוחנה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: אדוני השר, זאת השאילתה השנייה שנוגעת לנושאים לא חקלאיים שבמשרדך.

אלעזר שטרן: קודם דובר על הגרעינים הקהילתיים, ועכשיו מדובר על השירות הלאומי – נכסים שהועברו אליך במסגרת, כנראה, כל מיני הסכמים קואליציוניים.

אלעזר שטרן: אני מצרף את זה לעובדה שידועה לכולנו; אחת, שוועדת האתיקה של הכנסת הטילה צל כבד באשר ליושרך האישי, לבדיקות של מבקר המדינה שפורסם שמעורב בהן, ולרשימת עורכי-הדין שרכשת כדי שיגנו עליך.

אלעזר שטרן: האם לטובתך ולטובת כולנו לא כדאי – כי אתה כנראה לא יכול להשתלט על זה – שגרעינים קהילתיים, תחזיר אותם למשרד ממשלתי אחר, כדי שלא יהפכו למחצבה של ג'ובים גם למקורביך?

אלעזר שטרן: השירות הלאומי, הוא קצת גדול עליך, ויש שם דברים שאני לא בטוח שאתה יכול לשלוט עליהם, נוסף על מה שאמר חברי חבר הכנסת אוחנה.

אלעזר שטרן: החקלאים במדינה זועקים שאין להם אבא, והחקלאות מתפוררת כי שר החקלאות עסוק בכל מיני קומבינות פוליטיות לשרת את כל קהל הבוחרים של החצי-מפלגה שלו.

אלעזר שטרן: והשאלה שלי, דווקא מתוך רצון לשמור על כבודה של הציונות הדתית, האם באמת לא נכון, אדוני השר, שתפנה אתה ותגיד שכנראה, כדי למנוע חילול השם, אולי כדאי שיעבירו לפחות את הנושאים שלא קשורים לחקלאות למשרדי ממשלה אחרים?

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סתיו שפיר – בבקשה, גברתי.

סתיו שפיר: תודה, אדוני היושב-ראש.

סתיו שפיר: כבוד השר, פורסם היום בתקשורת שאתה הוא זה שמעכב כספי שיקום לעוטף-עזה, כספים שהיו אמורים לעבור כבר לפני שנה וחצי, הוחלט להעביר אותם דווקא דרך החטיבה להתיישבות, שנמצאת בחקירת משטרה ותחת ביקורת קשה של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, ועכשיו, ממה שאנחנו שומעים בתקשורת, גם עוד מעט מטעם המבקר.

סתיו שפיר: הכספים האלה, מאות-מיליוני שקלים שהיו אמורים לעבור לעוטף, חלקם לשיקום יישובים, שיקום תשתיות; חלקם ממש למיגון ולגנרטורים בעוטף, מעוכבים, כי אתה וחברי מפלגתך, על-פי הפרסומים, לא מוכנים שהם יועברו ישירות ליישובים בעוטף, כפי שצריך להיות, כפי שנדרש, והם יוכלו להמשיך את הפעילות שלהם ולהגן על עצמם, אלא יועברו דווקא, לדרישתכם, לחטיבה להתיישבות, שהיא באחריותך – גוף שכבר חקרנו וראינו וגילינו פעמים רבות שהעביר כספים בצורה לא הוגנת.

סתיו שפיר: עכשיו, ממה שייחקר, אולי גם לא חוקית, בצורה מושחתת.

סתיו שפיר: כל הדברים האלה ידועים.

סתיו שפיר: שאלה נוספת, אליך, השר: לפני שבועיים, בוועדת השקיפות, שאני עומדת בראשה, ישבו נציגי משרד השיכון, שעבדו שם תחתיך, ואמרו: אין לנו שמץ של מושג לאן נעלמו 100 מיליון שקלים שיועדו לגרעינים עירוניים, שהיו אמורים להגיע להתיישבות בפריפריה, לחזק שכונות חלשות; יצאו – חלקם – מתקציב שיקום שכונות במשרד השיכון.

סתיו שפיר: גם הם, הפלא ופלא, הועברו לחטיבה להתיישבות.

סתיו שפיר: משם אנחנו מגלים שרוב הכספים האלה הועברו לגרעינים תורניים, שפועלים דווקא במרכז הארץ, פועלים ברחוב שינקין, ברמת-אביב ג'; עוסקים בפעילות של החזרה בתשובה.

סתיו שפיר: בחלק מהגרעינים האלה, שוב, באופן מפתיע, מינהלת השירות הלאומי, שהיא תחת אחריותך, העבירה להם מתנדבות של שירות לאומי, כמו למשל הגרעין בשינקין, שעוסק בהחזרת – בעידוד היהדות – בקרב תושבי שכונת שינקין.

סתיו שפיר: ככה גם מתנדבות של השירות הלאומי הועברו לעבוד בגרעינים שקשורים לפעולות שקשורות לארגון להב"ה, וכדומה.

סתיו שפיר: עוד דבר שאמרו נציגי משרד השיכון: הסתובב במשרד הרב אריאל דורפמן, מקורב של השר, טען שהוא ראש מינהלת הגרעינים, אך למעשה לא היה לו שום תפקיד.

סתיו שפיר: למעשה, לא הייתה בכלל מינהלת כזאת.

סתיו שפיר: אז אני רוצה להבין ממך, אדוני השר, ראשית, איך ובאיזו זכות אתה מעכב כספים שמיועדים לעוטף-עזה והיו אמורים להגיע לשם כבר מזמן, ונדרשים עכשיו לצורכי מיגון – שאנחנו לא ניקלע למבצע או למלחמה הבאים והתושבים האלה ללא הגנה ויאבדו את הכספים שלהם?

סתיו שפיר: איך ובאיזה זכות אתה ממשיך להעביר מתנדבים ומתנדבות של השירות הלאומי לארגונים שקשורים למפלגתך?

סתיו שפיר: חלק מהעמותות האלה הן תחת אנשים שפועלים ופעלו במשרדך ללא זכות וללא רשות וללא תפקיד, וכמובן ללא מכרז.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

סתיו שפיר: איך ובאיזה זכות אתם שדדתם מגרעינים עשרות-מיליוני שקלים שהיו אמורים לעבור לפריפריה, גרעינים שעושים את המשימה הלאומית החשובה ביותר של הדור שלנו, ומתי אתם מתכוונים להחזיר להם את הכסף, כל שקל מהכסף הזה?

סתיו שפיר: כי הגרעינים האלה נמצאים היום – חלקם, לא הגרעינים שמחוברים ומקושרים אליך, אלא הגרעינים הלא-מחוברים פוליטית – נמצאים היום בלי יכולת להמשיך את העבודה החשובה שלהם, שהיא ממש עבודת קודש.

סתיו שפיר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאתה יודע, בנושאים שלא קשורים ישירות לשאילתה המקורית אתה רשאי שלא לענות במקום, אלא להעביר תשובות בכתב.

אורי אריאל: אבל אני רוצה לענות.

יולי יואל אדלשטיין: בשמחה, אנחנו נשמח לשמוע את התשובה.

אורי אריאל: אני איהנה לענות לחברי, שלושת השואלים.

אורי אריאל: בראש ובראשונה, לחבר הכנסת אוחנה, שהוא יוזם השאילתה הדחופה, אני חוזר ואומר שאנחנו אכן מנסים לגמור אמות-מידה, קריטריונים בלעז, ואנחנו בהידברות עם משרד המשפטים כדי להגיע להסכמה בעניין, ואז נעבור על כל העמותות; נתחיל בחדשות, כמובן – מי שחדש ויבקש, מהרגע שיהיו אמות-מידה מדויקות יותר, חדשות, מובן שייבדק לפיהן – ובמקביל, או מייד אחרי זה, נעשה בדיקה של כל הקיימות, ונראה: מי שלא עומד, נצטרך להודיע לו על הפסקה, עם איזו הוראת מעבר.

אורי אריאל: אינני יודע עוד בדיוק, אנחנו נמצאים בתוך התהליך.

אורי אריאל: אני ביקשתי לזרז את זה מתוך אותו דבר שאתה מעלה.

אורי אריאל: זה אכן, אמרתי, נושא חשוב וראוי.

אורי אריאל: המדינה לא צריכה לעודד עמותות שפועלות נגדה.

אורי אריאל: ממש לא.

אורי אריאל: ואני רוצה לקדם את זה, ואני מודה לך על הזירוז.

אורי אריאל: אני מקווה שזה בגדר אין מזרזים אלא למזורזים, ואני אשתדל אכן לעמוד בזה.

אורי אריאל: לגבי חבר כנסת שטרן, אלעזר שטרן, אהובי, מחמל נפשי, אלופי ומיודעי, ידידי ורעי – –

קריאות: – – –

אורי אריאל: – – עליך אמרו חז"ל: האהבה מקלקלת את השורה וגם השנאה מקלקלת את השורה.

אורי אריאל: איך הגעת לזה שאתה לא יכול להתאפק, בכל מקום נושא את דרשותיך, המזויפות להפליא, אין בהן תו אחד שמתחבר למשנהו – –

אלעזר שטרן: הסתמכתי על ועדת האתיקה.

אורי אריאל: – – רק הדברים שלך הם כל כך מעומק שנאתך, מפעפעים ובוקעים ועולים מעלה-מעלה – –

קריאה: – – –

אורי אריאל: – – אתה מתהדר בהם עם חיוך קטן, וכך אתה הולך לך מעדנות ומתקדם בשבילי הציונות הדתית.

אורי אריאל: אשריך, מה טוב לך.

אורי אריאל: אכן, השירות הלאומי, כמו גם – קח, קח עט, תכתוב.

אורי אריאל: תנו לו נייר ועט שהוא יוכל לכתוב.

אורי אריאל: בהחלט, זה חשוב מאוד שתגיב, ודב וזהבה שיעזרו, ומייד גם חיים יעזור, כולם מתגייסים – האיש החשוב הזה, חשוב שתעזרו לו.

אורי אריאל: אני בעד, אני באמת בעד.

אורי אריאל: אני, רק שבחים יש לי להגיד עליו, רק שבחים.

קריאה: – – – מי צריך אויבים?

אורי אריאל: אכן, אכן, השירות הלאומי, כמו הנושא של חלק מהגרעינים המשימתיים, הועבר אלי למשרד החקלאות במסגרת הסכמים קואליציוניים.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן, אנחנו נסתפק בדברים של השר.

מאיר כהן: אנחנו לא נוכל – – –

אלעזר שטרן: – – –

מאיר כהן: לא.

זהבה גלאון: מותר לו הודעה אישית.

אורי אריאל: מה?

אורי אריאל: מה הודעה אישית, שאני מחבב אותו?

אורי אריאל: אתה רוצה לעשות הודעה אישית שאני אוהב אותך ואני מחבב אותך ואתה מחמל נפשי?

אורי אריאל: מה אתה רוצה להודיע על זה?

זהבה גלאון: תסלח לי, זה נקרא מכבד?

זהבה גלאון: אתה קיללת אותו, אתה קיללת אותו.

זהבה גלאון: זה נקרא: רצה לברך – יצא מקלל.

אורי אריאל: מה?

זהבה גלאון: מה מה?

אורי אריאל: תסלחי לי, את מצטטת ציטוט שהוא לא במקום, זהבה.

זהבה גלאון: – – –

אורי אריאל: אני אומר עוד פעם, מחמל נפשי, אלופי, רעי, מיודעי.

אורי אריאל: אני אחזור על זה ואוסיף עוד כהנה וכהנה – יש לי תשבחות.

אורי אריאל: מה אתם נפגעתם?

זהבה גלאון: אמרת עליו דברים אישיים.

אורי אריאל: עומד שר, משבח חבר כנסת מהספסלים האחוריים ואומר לו דברים טובים, ואת נפגעת בשמו?

זהבה גלאון: זה נקרא משבח?

קריאה: תשבח ככה חברים – – –

זהבה גלאון: תשבח את סמוטריץ ואת איילת שקד ככה.

אורי אריאל: את יודעת מה?

אורי אריאל: גם את סמוטריץ אני אשבח, בהחלט.

זהבה גלאון: נו באמת, יש לנו – – –

אורי אריאל: אז אני רוצה לענות לך, אלופי, מיודעי, חברי, חבר הכנסת שטרן.

אורי אריאל: היושב-ראש, איך זה הולך פה?

אורי אריאל: אם רוצים לענות לחבר כנסת, הוא עסוק בדיבורים.

מאיר כהן: אדוני השר, תמשיך בדבריך.

אורי אריאל: אני אמשיך, אז אני אמשיך.

מאיר כהן: תמשיך, אדוני.

אורי אריאל: טוב.

אורי אריאל: אז אכן אמרתי, במסגרת ההסכמים הקואליציוניים זה עבר אלי, ואני שמח על כך.

אורי אריאל: מה יכתוב מבקר המדינה?

אורי אריאל: גם אלופי מיודעי וגם חברת הכנסת שפיר וגם אני, נמתין שהוא יכתוב, ושישים לפנינו.

סתיו שפיר: – – –

אורי אריאל: אני אענה לך, אני חייב לך תשובה.

אורי אריאל: רגע, סתיו.

אורי אריאל: אני לא שכחתי – רגע, אני מתייחס עוד לחבר כנסת שטרן.

אורי אריאל: אז חבר הכנסת שטרן, אני אומר לך: לא רכשתי עורכי-דין – – –

אלעזר שטרן: – – – אפילו שאתה שר אתה מפריע לי.

אורי אריאל: מה אתה אומר?

אורי אריאל: אבל אני לא רוצה להפריע לך, חברי, ידידי, רעי, מורי ורבי, אני אפריע לך? איך זה יכול להיות?

אורי אריאל: אלוף בצה"ל במילואים.

אורי אריאל: אני לא אפריע לך.

אורי אריאל: אני ממש לא.

מיקי רוזנטל: למפלגה שלך אין בעיה לתקוע – – –

אורי אריאל: אני רוצה לענות לחברת הכנסת סתיו שפיר, ואם תיתן לי, חבר הכנסת רוזנטל, אז אחרי זה, אם אתה רוצה, תשאל שאלה.

אורי אריאל: ברשות היושב-ראש אני אשתדל לענות לך.

אורי אריאל: שיקום עוטף-עזה – אני יוצא מתוך הנחה שהדברים שאמרת, מי שאמר לך אותם, הסביר לך, לא יודע, או טעה והטעה, או רק הטעה.

אורי אריאל: בכל אופן, אלה לא העובדות.

אורי אריאל: אין שם, בסכומים שכרגע ממתינים לעבודה, שום דבר שקשור למיגון.

אורי אריאל: יש שם, כן, פיתוח תשתיות, כי הממשלה החליטה, למשל, לפתח שם את הכבישים, מדרכות, הרבה דברים טובים, חשובים.

סתיו שפיר: – – –

אורי אריאל: רגע, רק שנייה – למיטב ידיעתי לא.

אורי אריאל: תלוי, יכול להיות שגם אני טועה, אבל אני חושב שאני יודע.

אורי אריאל: אלה פרויקטים חשובים, אני לא מקטין בחשיבותם.

אורי אריאל: למה הם חשובים?

אורי אריאל: בעיקר כי הם באזור הזה, אנחנו מסכימים.

אורי אריאל: בסדר?

אורי אריאל: עכשיו אני אסביר גם למה הם תקועים, ולא מהסיבות שאת אמרת; עוד פעם, כנראה מישהו מוסר לך מידע לא נכון.

אורי אריאל: מדובר לא במאות-מיליונים – גם זה כדאי לדעת; מדובר ב-30-20 מיליון שקל, וזה המון כסף, אין לי ויכוח אתך, רק אני אומר לך את העובדות, שתדעי.

אורי אריאל: לא צריך להעצים, גם 20 מיליון שקל זה הרבה כסף לקיבוץ.

סתיו שפיר: – – – הממשלה – – –

אורי אריאל: רגע, שנייה, סתיו, תני לי רגע.

אורי אריאל: אני לא יכול – אני רוצה לענות.

אורי אריאל: יש לך עוד שאלה, אני מוכן – תקשיבי רגע, טוב.

אורי אריאל: בכל אופן, אין מציאות חוקית שבה אפשר להעביר את הכסף מהממשלה ליישובים.

אורי אריאל: יש אפשרויות אחרות, אני כבר גם את זה אומר לך, אני לא בורח, אבל לא ליישובים, תדעי גם את זה – אין מציאות.

אורי אריאל: שום כסף ממדינת ישראל, ממשרד החקלאות, לא יכול להגיע למושב.

אורי אריאל: הוא יכול להגיע לתוכנית פיתוח מסוימת, לרשות, הוא יכול להגיע לדברים אחרים; אי-אפשר לתת ישירות למושב, אלא לגופים אחרים, כמו מועצה אזורית, למשל.

אורי אריאל: היא יכולה להעביר ליישוב אחרי זה.

אורי אריאל: זה הדרך.

אורי אריאל: בכל אופן, עכשיו, למה זה לא נפתר?

אורי אריאל: כי במשרד המשפטים מקיימים דיונים, עדיין, על החטיבה להתיישבות, ובמקום, כפי שביקשנו – תשחררו את החלטת הממשלה, זו החלטה קיימת, כולם יודעים, כולל ראשי המועצות שם, כולם – דרך אגב, יש ארבעה – כולם מדברים אתי על זה.

אורי אריאל: הכי טוב זה החטיבה, הם אומרים, היא יודעת לעבוד.

סתיו שפיר: אומרים לך – – –

אורי אריאל: לא, אל תגידי מה הם אומרים לי.

סתיו שפיר: – – –

אורי אריאל: לא, אל תגידי מה הם אומרים לי.

אורי אריאל: רגע, סתיו, אני לא אתן לך ככה.

סתיו שפיר: – – –

אורי אריאל: לא, אני לא אנהל אתך ככה את השיחה.

אורי אריאל: לא, אני לא אנהל אתך ככה את השיחה.

סתיו שפיר: – – – הם רוצים לקבל – – –

אורי אריאל: אז תעירי לי אחרי זה, אני נמצא פה על הבמה, אני אשמע אותך, שמעתי אותך קשב רב.

סתיו שפיר: – – – זה מה שאומרים.

אורי אריאל: אני לא מסכים שתפריעי לי ככה.

אורי אריאל: אני מוכן לשמוע כל שאלה, אני מוכן לענות לך.

אורי אריאל: מוכן אחרי זה לענות לך, מה שאת רוצה, אין בעיה.

אורי אריאל: תני לי לגמור את הדברים.

אורי אריאל: אני שוחחתי אתם, אני אומר לך מה הם אמרו לי, את לא יכולה להגיד לי "לא נכון" על מה שהם אמרו לי.

אורי אריאל: את יכולה להגיד שלך הם אמרו אחרת, זה יכול להיות, אני לא יודע.

אורי אריאל: הם אומרים לי, הכי טוב שהחטיבה להתיישבות תעשה את זה.

אורי אריאל: עכשיו הם אומרים, אם החטיבה להתיישבות תקועה, בגלל דיונים במשרד המשפטים, חפשו דרך אחרת, כי בינתיים עובר הזמן; זה מה שהם אמרו לי.

אורי אריאל: אני שמעתי את זה, ואני בודק.

אורי אריאל: בכל אופן, אני מקווה מאוד שאנחנו נפתור את ענייני החטיבה להתיישבות בשבועות הקרובים – –

סתיו שפיר: בינתיים תעבירו להם כסף.

אורי אריאל: – – והדברים האלה ייגמרו ויצאו לעבודה במהירות, ובא לציון גואל.

אורי אריאל: עד כאן.

סתיו שפיר: – – – את הכסף?

אורי אריאל: עד כאן דברי.

מאיר כהן: תודה רבה.

סתיו שפיר: רגע, מה לגבי השאלות האחרות?

סתיו שפיר: מה לגבי – – –

אורי אריאל: מילה לגבי הגרעינים.

אורי אריאל: סתיו, את מפריעה לי.

סתיו שפיר: אני שואלת שאלה, אתה לא עונה לי.

אורי אריאל: אבל את מפריעה לי.

סתיו שפיר: אתה לא עונה על השאלה.

אורי אריאל: תני לי לגמור לענות.

אורי אריאל: אני ביקשתי ממך רק לגמור.

אורי אריאל: את לא רוצה, תפריעי, אז הרמקול פה, אני יכול – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת שפיר.

מאיר כהן: אדוני, תענה על שאלתה בבקשה.

אורי אריאל: הסיפור של הגרעינים – לא היו 100 מיליון בשיכון, היו סכומים אחרים.

אורי אריאל: אבל היו סכומים – עוד פעם, אני לא אברח מהשאלה.

אורי אריאל: הסכומים האלה, כידוע לך, וגם זה נאמר, עברו לחטיבה להתיישבות, כי משרד השיכון, לצערי, לא היה ערוך להפעיל אותם.

אורי אריאל: החטיבה הייתה ערוכה, את בעצמך אמרת את זה בשאלתך, לא שמת לב – שאלת, ענית, ונשארת עם השאלה.

אורי אריאל: לא הייתה, אכן, מעולם מינהלת, אני מקווה שתהיה מינהלת – –

סתיו שפיר: מה היה תפקידו – – –

אורי אריאל: – – כי צריך מינהלת, והמילה "שדדתם" היא מילה לא ראויה בעיני.

אורי אריאל: את יכולה להישאר אתה, אם זה נוח לך.

סתיו שפיר: מה היה תפקידו של דורפמן – – –

אורי אריאל: אני חושב שאת משתמשת במילים שאת יודעת שהן לא נכונות.

סתיו שפיר: שחיתות זה לא מילה נכונה?

אורי אריאל: אמרתי "שדדתם".

אורי אריאל: את רוצה להעביר נושא כי לא נוח לך?

אורי אריאל: תעבירי, אין בעיה.

סתיו שפיר: – – – להשתמש במילים האלה.

אורי אריאל: את משתמשת במילים לא ראויות – – –

אלעזר שטרן: – – –

אורי אריאל: אלופי, אתה לא הקשבת קודם.

אלעזר שטרן: – – – אותה.

אלעזר שטרן: אל תקשיב לי.

אורי אריאל: חברי, מורי ורבי – –

אלעזר שטרן: אל תקשיב לי.

אורי אריאל: – – למה אתה מפריע?

אורי אריאל: למה לך לצעוק, מה קרה שאתה מתחיל לצעוק?

אורי אריאל: עכשיו, כגודל הפתוס שאתם מדברים, ככה גודל השגיאות – המכוונות, לפי דעתי, לא התמימות.

סתיו שפיר: תענה על השאלה, רק, ממה שאלתי.

אורי אריאל: מי שעשה לו תקנה מיוחדת – זו חברת הכנסת מיכל בירן ממפלגתך, שעשתה בכוונה – העבירה סכום קואליציוני מוועדת כספים לגרעינים, גרעיני מורים הם נקראים.

אורי אריאל: היא אכן עשתה משהו מיוחד בשבילם.

אורי אריאל: אני לא מצטער במיוחד, אני חושב שהם גרעינים ראויים, אני מעריך אותם, מכיר אותם, בנצרת-עילית, בשדרות.

סתיו שפיר: תענה על השאלה.

אורי אריאל: ואני מנצל את ההזדמנות להגיד לגרעינים – –

סתיו שפיר: תענה על השאלה, מה עשה דורפמן במשרד שלך?

אורי אריאל: – – חג כשר ושמח – –

סתיו שפיר: מה היה התפקיד של דורפמן?

אורי אריאל: – – ואני מודה לכם – –

סתיו שפיר: למה המוסדות של דורפמן מקבלים כסף מהמשרד שלך, בזמן – – –?

אורי אריאל: – – על כל העבודה שאתם עושים, למרות ההפרעות המסוימות, השוליות, הקטנות, של סתיו שפיר – –

סתיו שפיר: על שאלה אחת לא הצלחת לענות.

אורי אריאל: – – תמשיכו לעבוד ותעשו חיל למען החברה בישראל.

אורי אריאל: תודה רבה.

אורי אריאל: רגע, אני רוצה לנצל את ההזדמנות, כי המושב הזה נגמר, מכובדי, ולהגיד חג כשר ושמח לכל עובדי הכנסת – –

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, כששר לא עונה על שאלה – – –

אורי אריאל: – – על כל האגפים שלהם, וגם לקהל החשוב שיושב אתנו שם.

אורי אריאל: אני מאחל גם לכם חג כשר ושמח, ותהיו אתנו.

סתיו שפיר: – – – הם לא נמצאים פה כדי סתם לבוא ולהגיד שטויות, הם נמצאים פה כדי לענות על שאלות של חברי הכנסת.

מיכל רוזין: אורי, הם אתי, הם לא אתך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אילן גילאון: – – – השר, תנו לצה"ל לנצח – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו מקבלים בברכה תלמידים מתוכנית מנהיגות של בית-הספר לשגרירים צעירים – בתי-הספר "נווה עוז" ובר-לב מפתח-תקווה.

מאיר כהן: שלום לכולם, ברוכים הבאים.

מאיר כהן: תודה רבה, חברי הכנסת.

מאיר כהן: [מס' כ/628; "דברי הכנסת", חוב' כ"ג, עמ' 11894; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעות חוק.

מאיר כהן: הצעת החוק הראשונה: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 50), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ניסן סלומינסקי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 50), התשע"ו–2016.

ניסן סלומינסקי: כמה משונה, אדוני – חבר הכנסת דוד, החוק שלך – אני כבר פותח ואומר שהצעת חוק כזו שאני מביא כיושב-ראש הוועדה היא הצעת חוק של חבר הכנסת דוד ביטן, וזה באמת דבר יפה, שאדם ששירת בחייו האזרחיים בתפקיד מסוים, מביא את הניסיון הטוב שיש לו, ומה שהוא למד מהחיים האזרחיים, ובא ומגבש את זה בהצעת חוק, ושוב, כל זה לטובת האנשים, כדי שלא יגזלו מהם כספים כשלא צריך – כשהוא למד את כל הטריקים ואת כל הדברים.

ניסן סלומינסקי: ולכן, אדוני, חבר הכנסת, אני רוצה לשבח אותך מאוד על כך שאתה לוקח את כל ניסיונך האזרחי הטוב, כל הטריקים שלמדת, ועכשיו אתה מתחיל לחסום אותם, כדי לעזור, באמת, לאזרחים.

ניסן סלומינסקי: מטרת התיקון המוצע היא למנוע מזוכה בפסק-דין, או ממי שאוחז בשטר – אדם, יש לו פסק-דין, ומה שהוא עושה, הוא לא בא לפתוח תיק בהוצאה לפועל, הוא מושך את הזמן ומושך את הזמן, ובינתיים, איך אומרים, הסכום הזה עולה ועולה ועולה, הוא צמוד, ואולי ריביות, והוא עולה ועולה, וזה מקור הכנסה טוב לאותו אדם שמחזיק, ומצד שני, האדם שהוצא נגדו, איך אומרים, מסתכל ורואה איך הסכום הולך וגדל, הסכום שהוא חייב, הולך וגדל, ואין לאל ידו לעשות כלום, כי האיש עוד לא הפקיד את זה.

ניסן סלומינסקי: לכן, בא חברנו חבר הכנסת דוד ביטן ואומר שבמצב כזה מוצע לקבוע כי זוכה שהגיש בקשה לביצוע פסק-דין או שטר, לאחר שחלפה שנה מהמועד שבו היה אפשר להגישה, וכל זה, בדרך כלל – הייתה לו שנה, מספיק זמן, והוא לא הגיש, כי הוא רוצה שזה יצבור עוד, איך אומרים, הצמדה וריבית – לא יהיה זכאי לכך שעל החוב יתווספו ריביות שונות לגבי התקופה שעד להגשת בקשת הביצוע.

ניסן סלומינסקי: למעשה, בתקופה מהיום שהזוכה יכול היה להגיש את פסק-הדין או את השטר לביצוע בהוצאה לפועל ועד ליום שהבקשה לביצוע הוגשה ללשכת ההוצאה לפועל, יתווספו לחוב אך ורק הפרשי הצמדה, מה שנקרא, וריבית משפטית, לפי חוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א–1961, שמבחינה כלכלית משמשת בהגדרה של המשפטנים כ"מחיר השימוש בכסף".

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, הריביות הבאות לא יתווספו לחוב: ריבית שמקורה בהסכם שבין הזוכה והחייב; ריבית שמקורה בהוראות דין מסוים שמכוחו נקבע החוב; ריבית לפי פסקה (1) או (2) שקבע בית-המשפט בפסק-הדין; ריבית פיגורים כמשמעותה בסעיף 5(ב) לחוק פסיקת ריבית והצמדה, התשכ"א–1961.

ניסן סלומינסקי: עם זאת – אף שנקבע, וזה צודק, יכולים להיות גם חריגים, וגם לזה נתן המציע, בחוכמתו כי רבה, פתרון.

ניסן סלומינסקי: עם זאת, במקרים שבהם יש טעמים מוצדקים שבשלהם הזוכה לא נקט הליכים לגביית החוב, ומתברר שהסיבות מוצדקות, שהוא לא היה יכול, ויש כמה, רשם ההוצאה לפועל יהיה מוסמך, לפי בקשת הזוכה, לקבוע כי התקופה תהיה ארוכה יותר.

ניסן סלומינסקי: על-פי המוצע, ההסדר האמור לא יחול על פסק-דין למזונות.

ניסן סלומינסקי: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, ולכן אני מבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוגש על-ידי הוועדה.

ניסן סלומינסקי: תודה לך, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: כאמור, אין הסתייגויות.

מאיר כהן: יש בקשת דיבור אחת, של חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שלא נמצא.

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 50), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 1 בעד סעיפים 1–2 – 17 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מאיר כהן: 17 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: ואנחנו, ברשותכם, עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 2 בעד החוק – 22 נגד – אין נמנעים – אין חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 50), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 22 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 50), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: ואני מבקש – – –

נחמן שי: רק להוסיף אותי בבקשה.

יוסי יונה: מאיר.

מאיר כהן: כן, אדוני.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש – – –

נחמן שי: מצטרפים.

מאיר כהן: בבקשה לצרף לפרוטוקול את חבר הכנסת נחמן שי וחבר הכנסת פרופסור יוסי יונה.

מאיר כהן: ואני מזמין את חבר הכנסת דוד ביטן, יוזם החוק, לברך.

מאיר כהן: בבקשה, דוד.

יחיאל חיליק בר: תן התחייבות על הבמה.

דוד ביטן: אני רוצה להגיד לך, השיפוע הזה – – –

קריאה: תן לו להתחייב.

דוד ביטן: הנה, אני מתחייב – – –

מאיר כהן: שמענו את ההתחייבות – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: תן לו להתחייב.

מאיר כהן: המנכ"ל בחו"ל, אז אני לא יכול לסגור את העניין הזה, אבל תסמכו עלי שזה יהיה.

יחיאל חיליק בר: מה?

קארין אלהרר: מה יהיה?

דוד ביטן: אנחנו נבטל את השיפוע ונעשה שתי מדרגות קטנות, על מנת שאם רוצים לדבר עם היושב-ראש, יהיה אפשר לדבר.

דוד ביטן: לא צריך שיפוע בשביל זה.

קארין אלהרר: – – –

יחיאל חיליק בר: התחייבות של יושב-ראש ועדת הכנסת.

דוד ביטן: התחייבות.

קריאות: – – –

מירב בן ארי: – – –

דב חנין: השיפוע מסכן את חברי הכנסת.

דוד ביטן: מסוכן מאוד, כשאתה צריך לרוץ להצביע.

דוד ביטן: בדרך כלל השיפוע משפיע על הקואליציה, לאופוזיציה אין שיפוע.

דוד ביטן: הם יורדים ומגיעים לצד הזה.

דב חנין: – – –

דוד ביטן: אתם עשיתם מכשול בפני הקואליציה בדרך להצבעה.

מיקי רוזנטל: מה זה "אתם"?

מיקי רוזנטל: גם אני סובל מזה.

דוד ביטן: לא, אתה הולך לצד הזה, אין לך בעיה.

מיקי רוזנטל: אתה יודע כמה – – – לי ללכת?

דוד ביטן: זה נכון.

זהבה גלאון: חבר הכנסת ביטן, יש לי הערה.

זהבה גלאון: מי שרץ, ורץ על עקבים, הוא בכלל בבעיה.

דוד ביטן: זה נכון, דרך אגב.

דוד ביטן: עושים אפליה לנשים.

דוד ביטן: אנחנו ביום הגבר נציג את הבעיה הזאת.

מאיר כהן: שאדוני יברך על החוק, ואנחנו רוצים להמשיך.

מאיר כהן: יש סדר-יום.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: דוד, כשיהיה פה מישור נקרא לזה "מישור ביטן".

מאיר כהן: חברים.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: מישור ביטן, למה לא.

דוד ביטן: זאת ההבטחה שלי.

דוד ביטן: אל תדאגו.

דוד ביטן: קודם כול, אני שמח שהחוק הזה עבר, ואני מודה לכל מי שסייע.

דוד ביטן: אני מודה קודם כול לכם, שאתם נמצאים פה והצבעתם על החוק הזה.

דוד ביטן: זה לא דבר של מה בכך, הרבה חברי כנסת לא נמצאים.

דוד ביטן: אז מי שבא והצביע, אני מודה לו מאוד.

דוד ביטן: אני מודה ליושב-ראש ועדת החוקה, שקידם ועזר כדי לסיים את חקיקת החוק הזה במושב הזה; אני מודה ליועץ המשפטי של הוועדה, שעסק בניסוח וגם נתן עצות טובות; אני מודה גם לנציגי משרד המשפטים שהיו ועבדו.

דוד ביטן: אני התחייבתי שאני אסכם אתם את הכול ואתאם אתם את העניין, והגענו לסיכום, אף שבהתחלה הם התנגדו לחוק הזה; לא הבנתי למה, אבל זה מה שהיה בהתחלה.

דוד ביטן: אבל בסופו של דבר הרמנו כוסית, והניסוחים היו מוסכמים גם על משרד המשפטים.

חיים ילין: דוד, אתה יודע כמה מתנגדים לחוקים של האופוזיציה אתם בקואליציה?

דוד ביטן: תשמע, אתה יודע, לפעמים הם מתנגדים, אבל אפשר להגיע אתם להסכם.

דוד ביטן: עובדה, הוכחתי בחוק הזה.

דוד ביטן: אומנם זה החוק הראשון שהעברתי כהצעת חוק פרטית, אבל כבר הצלחתי להביא קרוב לעשרה תיקונים בחוקים שקשורים לוועדת הכנסת.

דוד ביטן: החוק הזה הוא חשוב מאוד, מכיוון שהוא יוצר איזון בין זכויות החייב לזכויות הזוכה בכל מה שקשור לפתיחת הליכי הוצאה לפועל.

דוד ביטן: המצב היום, שהוא לא יכול להתקיים, שאדם יכול להחזיק צ'ק שש שנים וחצי, ולפני תום תקופת ההתיישנות להגיש אותו, ואז לקבל ריבית רטרואקטיבית – ממועד אי-כיבוד השיק.

דוד ביטן: זה דבר שלא יכול להיות בחברה מתוקנת.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

דוד ביטן: זהו?

דוד ביטן: סיימתי?

מאיר כהן: לא, לא.

מאיר כהן: אתה יכול עוד חצי דקה.

דוד ביטן: חצי דקה.

דוד ביטן: לכן התיקון הזה הוא חשוב ומשמעותי.

דוד ביטן: יש לי עוד כמה תיקונים בחוק ההוצאה לפועל, אבל אני אגיד לכם את זה בפעם אחרת.

דוד ביטן: תודה רבה לכל מי שהצביע בעד, ואני שמח מאוד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תזכור את השיפוע.

מרב מיכאלי: אפשר להוסיף אותי?

מאיר כהן: לא, כבר אי-אפשר.

מאיר כהן: אנחנו כבר אחרי.

מאיר כהן: [מס' כ/584; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 7685; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: איתן – – –

קארין אלהרר: כמה זמן זה ייקח?

איתן כבל: חברים, אצלנו, מהניסיון של הנהלת הוועדה שלנו, כשאני נואם בפני חברי כנסת, צריך להסביר את זה טוב.

איתן כבל: אין ברירה.

זהבה גלאון: למי אתה מתכוון באופן ספציפי?

זהבה גלאון: שאני אבין.

מאיר כהן: זה יהיה חצי מאתמול.

מאיר כהן: חצי מאתמול.

יצחק כהן: איתן, עד הסוף.

יצחק כהן: ההגה – עד הסוף.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני השר, גברתי הרשמת, חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016.

איתן כבל: אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016.

איתן כבל: זוהי הצעת חוק פרטית של חברי הכנסת דב חנין, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון ואיציק שמולי.

איתן כבל: מטרת הצעת החוק היא להגביר את השקיפות כלפי השוכרים בדיור הציבורי.

איתן כבל: לא אחת שמענו בוועדת הכלכלה קולות מהשטח על כך ששוכרים בדיור הציבורי אינם יודעים מה הן זכויותיהם ומתקשים להבין מה הם הסכומים הנגבים מהם וכיצד הם נקבעים.

איתן כבל: הצעת החוק שבפני

איתן כבל: כם מעגנת כמה חובות של משרד הבינוי והשיכון והחברות לדיור ציבורי לעניין מסירת מידע לגבי עצם הזכאות לדיור ציבורי ולשוכרים בדיור ציבורי ולגבי מגוון נושאים.

איתן כבל: אפרט בקצרה את ההוראות המוצעות: מוצע לתקן את חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, התשנ"ח–1998, ולקבוע כי משרד הבינוי והשיכון יהיה חייב להודיע למבקש, בתוך 30 יום ממועד הגשת הבקשה לזכאות לדיור ציבורי, אם עמד בכללי הזכאות לדיור ציבורי ועל הדרכים להשיג או לערער על ההחלטה בעניינו.

איתן כבל: עוד מוצע כי חברה לדיור ציבורי תהיה חייבת להמציא לשוכר, לפני ביצוע תיקון ליקויים, פירוט של הליקויים שאותם מתקנים, עלות התיקונים, שיעור ההשתתפות העצמית של השוכר וסכום ההשתתפות העצמית.

איתן כבל: מוצע להרחיב את חובות החברה לדיור ציבורי המעוגנות בסעיף 2 לחוק ולחייב אותה לשלוח לשוכר דיווח חצי שנתי, שיכלול, בין היתר, את פירוט החיובים שבהם חויב – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, זה החוק שלך גם.

איתן כבל: הוא בטח מסביר להם.

חיים ילין: יש בעיה בשיפוע של החוק.

מאיר כהן: אני רואה את אורלי לוי מקשיבה ברוב קשב.

איתן כבל: כן, גם דב.

מירב בן ארי: יש לנו דיון חשוב.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מוצע להרחיב את חובות החברה לדיור ציבורי המעוגנות בסעיף 2 לחוק ולחייב אותה לשלוח לשוכר דיווח חצי שנתי, שיכלול, בין היתר, את פירוט החיובים שבהם חויב בתקופת הדיווח ומהותם.

איתן כבל: לעניין זה מוצע לקבוע סנקציה שלפיה חברה לדיור ציבורי שלא דיווחה לשוכר על יתרת חובותיו כאמור, לא תורשה לגבות ריבית והפרשי הצמדה או כל תוספת תשלום אחרת, כגון קנס, בשל אי-תשלום החובות במועד.

איתן כבל: עוד מוצע כי חברה לדיור ציבורי תודיע לשוכר שקיבל הנחה בשכר הדירה על סיומה של תקופת הזכאות להנחה, חודשיים לפני סיומה.

איתן כבל: מוצע לעגן חובת יידוע של השוכר בדיור ציבורי בדבר כל החלטה שהתקבלה בעניינו.

איתן כבל: ההחלטות יישלחו אל השוכר 14 ימים מיום קבלתן, והן יהיו מנומקות ויכללו את הדרכים להשיג או לערער עליהן.

איתן כבל: כן מוצע שההחלטות יישלחו בצירוף חוות הדעת שעליהן הן התבססו, למעט חוות דעת פנימיות.

איתן כבל: בנוסף, מוצע כי השוכר יהיה זכאי לקבל בעת דרישת חוב או תשלום פירוט של התשלומים הנדרשים, וכן יהיה זכאי לעיין בתיקו האישי ולקבל ממנו מסמכים, למעט חוות דעת פנימיות.

איתן כבל: חברה לדיור ציבורי תמסור לשוכר אישור מסירה על כל מסמך שהוא המציא לה, בדרך שבה השוכר המציא לה את אותו מסמך.

איתן כבל: לבסוף, הוספנו הוראה כללית המחייבת את החברות לדיור ציבורי להציב שילוט במשרדיהן בכמה שפות – עברית, ערבית ורוסית – ובו תצוין הזכות לקבל מידע על זכויות דיירים בדיור הציבורי והדרכים לקבלתו.

איתן כבל: את נוסח השילוט יקבע השר בתקנות.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, נראה לי שמדובר בהצעת חוק חשובה, ואני מודה עליה מאוד לחברי הכנסת היוזמים.

איתן כבל: הצעת חוק זו תסייע לאוכלוסייה קשת-יום, דיירי הדיור הציבורי, להתנהל באופן יעיל, מכבד ונכון יותר אל מול החברות לדיור ציבורי ומשרד הבינוי והשיכון ותאפשר להם לעמוד על מיצוי זכויותיהם.

איתן כבל: להצעת החוק אין הסתייגויות, ואני מבקש שתאשרו אותה בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אחרי זה אני ארצה לומר ברכות, אדוני.

איתן כבל: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מאיר כהן: ביקש גם דב חנין.

מאיר כהן: אחרי ההצבעה אני אתן, אבל אני מבקש שזה יהיה דקה כי נהוג לתת לאחד.

מאיר כהן: בסדר, גם את, אורלי, בבקשה.

מאיר כהן: ובכן, אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6), התשע"ו, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–4 – 26 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

מאיר כהן: 26 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

דוד ביטן: – – – שיפוע – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: ואנחנו מוסיפים את חבר הכנסת דוד ביטן.

מיכל רוזין: גם אותי.

מאיר כהן: ואת חברת הכנסת מיכל רוזין.

מרב מיכאלי: ואותי.

מאיר כהן: ואת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

קריאות: – – –

מאיר כהן: רבותי, סיפור השיפוע – – –

קריאה: – – –

מאיר כהן: סיפור ההגדה.

מאיר כהן: אנחנו באמצע ההצבעה.

מאיר כהן: אנא תעזבו את השיפוע.

קריאות: – – –

מאיר כהן: דוד ביטן, היות שאתה לא מפסיק להפריע, אתה לא תצא לטיול, אני מודיע לך.

מאיר כהן: אז אנא ממך – שב בבקשה.

איתן כבל: נסדר לך "שאטל" למקום שלך, וזהו.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: וברשותכם, אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 29 נגד – אין נמנעים – אין חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון מס' 6), התשע"ו, עבר גם בקריאה שנייה וגם בקריאה שלישית.

מאיר כהן: מזל טוב, אדוני.

מאיר כהן: אני מבקש מהמברכים לקצר.

איתן כבל: כן, כן, ברור.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות כאן ולומר תודה, קודם כול למציעים.

איתן כבל: אני מכיר את הנושא מקרוב, ובאמת עשיתם פה עבודה – איך זה לא היה עד היום, זאת אומרת, כחלק בלתי נפרד בכלל מהתפיסה.

איתן כבל: אבל אני רוצה, ברשותך, אדוני, לנצל את ההזדמנות ולומר תודה לעוסקים במלאכה בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: ועדת הכלכלה בכנס החורף עשתה עבודה מדהימה.

איתן כבל: חלק מחברי הכנסת שהיו שותפים ופעילים בה – וזו גם הזדמנות לומר תודה לאלה שהם מאחורי הקלעים ולא תמיד אתה רואה אותם, את עבודתם: לד"ר עידית חנוכה, לכוכי, לאמל ומירה, ולדובר ליאור רותם – על העבודה שבאמת נמצאת מאחורי הקלעים, אבל אני מודה להם מעומק הלב; בלעדיהם לא הייתי יכול להוביל את הוועדה ולעשות את כל העבודה שעשינו.

איתן כבל: ממש ממש תודה.

איתן כבל: לכם כבר נתתי מספיק, אתי, לא נחזור – לאתי, ללאה, ולכל הצוות – אז בבקשה.

איתן כבל: תודה לכם מעומק הלב.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין, בקצרה, ואחריו – חברת הכנסת אורלי לוי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני באמת באמת מתרגש לעמוד כאן עכשיו.

דב חנין: החוק הזה הוא מהפכה אמיתית, מהפכה אמיתית.

דב חנין: שקיפות בדיור הציבורי הופכת את הדיירים מנתינים לאזרחים, ושקיפות בדיור הציבורי היא גם המענה הטוב ביותר לבעיות של שחיתות.

דב חנין: אור השמש הוא המחטא הטוב ביותר.

דב חנין: החוק הזה, אדוני היושב-ראש, עבר דרך ארוכה, מסובכת וקשה.

דב חנין: אני רוצה להודות תודה מיוחדת לשר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט – אבי, אנא תעביר לו את תודתי – באמת, על המאבקים הקשים שהיו בוועדת שרים לענייני חקיקה, זה הגיע כמה פעמים, וכמה פעמים נדחה, והשר ערער וערער וערער – כל הכבוד, זה באמת חוק שעבר דרך ארוכה וקשה.

דב חנין: המון תודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכלכלה איתן כבל; אתי בנדלר, היועצת המשפטית המופלאה, ואביטל סומפולינסקי היועצת המשפטית המופלאה, ולאה ורון – שעליה בכלל אי-אפשר כבר לדבר, כי באמת השבחים לא יספיקו כדי לתאר את מה שהיא עושה – –

מיכל רוזין: תגיד עוד – – –

דב חנין: – – ושותפי, חברי לקידום היוזמה הזו במאבק ובחוק, אילן גילאון, איציק שמולי.

דב חנין: ותודה מיוחדת, אדוני היושב-ראש, לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, לא רק על החוק הזה ועל השותפות בחוק הזה, אלא על כל המאבקים למען דיירי הדיור הציבורי – לא רק בשמי, אדוני היושב-ראש, אלא בשם המון המון אנשים שהיא נלחמת עבורם ונושאת את הדגל הזה של הדיור הציבורי בכנסת – –

אורלי לוי אבקסיס: יחד.

דב חנין: – – אורלי, כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד תודה ענקית לחברי חבר הכנסת דב חנין.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבהצעת החוק הזו – שעברנו בה הרבה משוכות, התחלנו אותה בכנסת הקודמת, דין רציפות – לולא היה השר הנוכחי יושב במשרד השיכון, אני לא יודעת כמה זמן או מתי יכולנו להביא את החקיקה הזאת לכדי סיום, ובאמת לבשורה אמיתית לכל אותם דיירים שלפעמים עומדים מול שוקת שבורה, לא יודעים מה הזכויות שלהם, לא יודעים מה מגיע להם, ולפעמים נאבקים לקבל את מה שמגיע להם מאליו.

אורלי לוי אבקסיס: אז תודה רבה לכל החברים בשדולה וחברים בחוק – אילן גילאון, חבר הכנסת איציק שמולי – עשינו עבודה ארוכה, התחלנו בה כבר בכנסת השמונה-עשרה, וזה רק מוכיח שעקשנות מביאה לתוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: היום התבשרנו על חידוש פרויקט שיקום השכונות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מתוקצב ב-350 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתחילים להחזיר הלכה למעשה עטרה ליושנה.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה סגירת מעגל, ורק לחשוב שבתקציב האחרון, להזכירכם, נאבקנו נגד האוצר כאשר ראינו שפרויקט שיקום השכונות החברתי בכלל לא תוקצב לשנת 2016, והמאבקים האלה נושאים פרי.

אורלי לוי אבקסיס: אז תודה לכולם, תודה לאיתן כבל, לוועדה – –

יוסי יונה: – – – מעגל משפחתי.

אורלי לוי אבקסיס: – – וכמובן לשר הבינוי והשיכון ולסגן שלו, שפועל לא מעט – – –

קריאה: – – – אבא שלך – – –

אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו תלמידים של רבינו והורינו – –

זוהיר בהלול: זה יוסי צריך להגיד – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – אנחנו מנסים לעשות את מה שעשו פעם; לא ממציאים את הגלגל, פשוט מחזירים אותו למסלול הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: אז תודה רבה לכולם, וכן נצליח גם בעתיד, אמן.

מאיר כהן: אמן.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [מס' כ/603; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 5848; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית; כולל לוח תיקונים.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

מאיר כהן: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, גילוי נאות – הצעת החוק הזו, אף שהיא אושרה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה ונהפכה להצעת חוק של הוועדה, היא הצעת חוק גם של חברי מרב מיכאלי ועמר בר-לב – ושלי; שלי עוד מהקדנציה הקודמת.

ניסן סלומינסקי: משמעותה היא – ראינו שיש הרבה מאוד הטרדות; משטרת ישראל מדווחת על 2 מיליון הטרדות טלפוניות, כלומר טלפונים של מטרידים שמנסים לחסום את הקו או להביא את משטרת ישראל לעשות פעולות, כדי לחבל בהרבה דברים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו זוכרים את אותן שיחות טלפון מטרידות ששיתקו את כל גוש-דן פעם, או דברים אחרים, או סתם לליצנות.

ניסן סלומינסקי: ההטרדות האלה, שני מיליון שיחות – שתי מיליון נגיד.

זוהיר בהלול: שני.

ניסן סלומינסקי: שני.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אמרתי.

ניסן סלומינסקי: סליחה.

ניסן סלומינסקי: ההטרדות האלה גורמות נזקים עצומים.

ניסן סלומינסקי: הן גורמות לבזבוז כוח אדם – וראינו את זה במקרה של חטיפת שלושת הנערים, גיל-עד שער, נפתלי פרנקל ואיל יפרח; פשוט, אחרי שאתה כל כך הרבה פעמים מקבל את קריאת ה"זאב" ואין זאב, אז בסוף אתה כבר מואס, וכשמגיעה פעם קריאה אמיתית אתה מתייחס אליה בזלזול מסוים או באטיות כי אתה אומר: בטח גם זו התרעת שווא, ואז קורים דברים קשים ונוראים.

ניסן סלומינסקי: לכן החלטנו להחמיר את הטיפול באותם מטרידים.

ניסן סלומינסקי: המשטרה תמשיך לעשות – ששש.

ניסן סלומינסקי: כלומר, יש אפשרות בחוק ללכת גם בכיוון פלילי; אנחנו רצינו ללכת בכיוון האזרחי, מאחר שמדובר גם על ילדים שלפעמים עושים להם משחק, ולא רצינו להכניס דברים פליליים.

ניסן סלומינסקי: לכן, מה שקבענו – המשטרה תמשיך לעשות מה שהיא עושה עד היום, שזה התרעות לאותו מספר מטריד, ובסוף חסימת המוקד כלפי אותו מספר.

ניסן סלומינסקי: אבל הטיפול הזה הוריד רק 30% מההטרדות, ולכן הוספנו על זה אלמנט נוסף, שהוא חסימת המספר.

ניסן סלומינסקי: בשלב הראשון לוקחים את הסים, כלומר האיש לא יכול להוציא שיחות ולא לקבל שיחות – תדמיינו לעצמכם שפתאום הטלפון שלכם לא יכול לקבל שיחות, כל הציבור המעריץ של חבר הכנסת פתאום לא יכול לצלצל והוא לא יכול להוציא שיחות – בהתחלה, בשלב הראשון, לארבעה ימים, ואם הוא ימשיך להטריד – לשבועיים; אם האיש ימשיך להטריד, אז אפשר לחסום את המספר כולו – לא רק את הסים, אלא גם את המספר כולו – ואז החסימה היא חסימה לנצח.

ניסן סלומינסקי: יש כאן הרבה מאוד פרטים, ומקוצר הזמן אני מבין שאנחנו נקפוץ עליהם.

ניסן סלומינסקי: אבל שוב, תהיה כאן רגישות.

ניסן סלומינסקי: המשטרה מוציאה הודעה ועוד הודעה, אפשרות לשימוע למי שקיבל את ההודעה, כשהחזקה היא שאם זה הגיע מטלפון מסוים, בעל הטלפון עשה את זה, והוא לא יוכל לומר לנו: מצטער, מישהו לקח לי את הטלפון, ודברים מהסוג הזה.

ניסן סלומינסקי: תהיה כאן רגישות של המשטרה בטיפול, ולאחר מכן תבוא הפעילות הקשה כדי שלא תהיה לנו הטרדה.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזו הצעת חוק ראויה, מתבקשת.

ניסן סלומינסקי: אין הסתייגויות, ואני מבקש מחברי חברי הכנסת להצביע בעדה.

ניסן סלומינסקי: לאחר מכן אני ארצה – אדוני היושב-ראש, לתודות אני אגיע אחר כך, אחרי ההצבעה.

מאיר כהן: אחרי זה.

מאיר כהן: כן.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אז אני פונה שוב: תצביעו בעד.

ניסן סלומינסקי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגויות, אבל יש בקשות לרשות דיבור.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת אילן גילאון – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נמצא; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חברת הכנסת זנדברג – מוותרת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה, כולל לוח התיקונים.

מאיר כהן: אני מזכיר: אנחנו מצביעים על הצעת חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו–2016, בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד סעיפים 1–13 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–13 נתקבלו.

מאיר כהן: 29 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה.

מאיר כהן: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק למניעת הטרדות של מוקדי חירום, התשע"ו–2016, כולל לוח התיקונים, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מזמין – אדוני, אני מבקש מכל המברכים, עשו את זה קצר ככל האפשר.

מאיר כהן: תודה.

ניסן סלומינסקי: אדוני, אני רוצה להודות.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון, זו תופעה מרעננת – יש לנו מתמחים שעובדים אתנו, והרעיון להצעת החוק הזו בא מהמתמחה שעבדה אתנו ויושבת פה, שרה שוורץ.

ניסן סלומינסקי: הייתה מתמחה.

ניסן סלומינסקי: המתמחים עוזרים.

ניסן סלומינסקי: נוסף על זה, כמובן, אני רוצה להודות לשני חברי חברי הכנסת, למרב מיכאלי ולעמר בר-לב, שהם שותפים נאמנים; לייעוץ המשפטי – לאפרת חקאק שליוותה אותנו בחוק הזה, ולכל הייעוץ המשפטי שלנו; לאסף פרידמן, מנהל הוועדה, נטלי, חופית ואלעד מצוות הוועדה; ולעוזרי, יועצי הפרלמנטריים, רועי וולף, רחלי כהן-פרץ, רונן אליקים ושמואל.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה לך, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: בשם חברי הכנסת – מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: תמיד כשעובר חוק זה רגע משמח, אבל כל כך הרבה פעמים, והפעם הזאת אולי באופן מודגש, חוק שנולד בעקבות טרגדיה כל כך קשה, גם אישית למשפחות וגם סוג של טראומה לאומית שלנו – בחטיפת שלושת הנערים, שאת המשפחה של אחד מהם הייתה לי הזכות לפגוש השבוע בכנסת, עובדים על יום האיחוד השנתי למדינת ישראל, לחברה בישראל, לעם ישראל, שוב, כתוצאה מהטרגדיה שלהם.

מרב מיכאלי: זה דבר מדהים לראות אנשים שלוקחים את הטרגדיה שלהם ועובדים אתה באופן כל כך קונסטרוקטיבי, כל כך מרפא, גם באופן הפרטי וגם באופן הכללי.

מרב מיכאלי: גם החוק הזה, אני רוצה לקוות, חברות וחברים, שימנע – אולי הוא לא יכול למנוע את טרגדיית המקור, אבל לפחות את ההשתלשלות הטרגית כתוצאה מקווים סתומים ולא נגישים, כתוצאה מחוסר אמון של מוקדי החירום בפניות שהם מקבלים בגלל מי שמוצאים לנכון להשתמש לרעה בקווים האלה.

מרב מיכאלי: אני מקווה שלפחות את זה החוק הזה, אם לא ימנע לחלוטין, לפחות יצמצם באופן דרמטי, ונחסוך מעצמנו טרגדיות.

מרב מיכאלי: אלוהים יודעת שיש מקום לצמצום בטרגדיות במקומותינו.

מרב מיכאלי: אני רוצה להשתמש בהזדמנות הזאת, ברשותך, אדוני היושב-ראש, קודם כול להודות על החוק הזה לחברי עמר בר-לב ולחברי ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, על טיפול ענייני ומצוין, עם כל ההשגות שהיו לכל הגורמים, ולקבץ בכל זאת את כולם ביחד ולהגיע למשהו אפקטיבי.

מרב מיכאלי: אני רוצה להודות, כמובן, ליועצות הפרלמנטריות שלי, שרה גרונר, נעמה שחר, ניר רוזן וכמובן מיכל גרא-מרגליות.

מרב מיכאלי: אני רוצה להשתמש בהזדמנות לברך את חבר הכנסת דוד ביטן על החוק החשוב בצורה בלתי רגילה שהוא העביר כאן, לפני שני חוקים, חוק שבאמת יעזור לצמצם את הפגיעה הבלתי-נסבלת בשכבות הכי מוחלשות – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מרב מיכאלי: – – על-ידי בעלי חוב שיש להם עניין, שיש להם רצון לעשות הון שלא במשפט, בצורה לא ראויה ולא מוצדקת, על חשבון המוחלשות והמוחלשים ביותר בחברה.

מרב מיכאלי: דוד, תודה וכל הכבוד.

מאיר כהן: תודה לך, גברתי.

מאיר כהן: [מס' מ/990; "דברי הכנסת", חוב' י"ד, עמ' 8967; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני חושב שאפשר לקרוא לחוק הזה "מהפך".

ניסן סלומינסקי: כן, לא פחות ולא יותר – מהפך.

ניסן סלומינסקי: מה הכוונה?

ניסן סלומינסקי: אם אנחנו תמיד רגילים שהמדינה לוקחת כסף מהאזרחים, והרבה פעמים למטרות צודקות, לא תמיד, החוק הזה עושה מהפך: המדינה מחזירה כסף לאזרחים.

ניסן סלומינסקי: כן, תשמעו טוב, המדינה מחזירה כסף לאזרחים.

ניסן סלומינסקי: ובכן, הסיפור הוא, יש לנו "קרנית", שאמורה לתת פיצויים – – –

נחמן שי: מהפח אל הפחת.

ניסן סלומינסקי: – – – היא אמורה לתת פיצויים לכל אלה שגורמים לתאונות דרכים ואין להם ביטוח; יכול להיות, לדוגמה, מישהו שגונב את הרכב שלי, והוא לא עשה ביטוח והוא עשה תאונה, או כל מיני מקרים כאלו.

ניסן סלומינסקי: ובגין זה הקרן מקבלת על-פי חוק אחוז מסוים מכל הסכם ביטוח שאדם עושה.

ניסן סלומינסקי: פעם זה היה גבוה והיום זה 1%.

ניסן סלומינסקי: הצטברו בקרן הזו הרבה כספים.

מנואל טרכטנברג: כמה?

ניסן סלומינסקי: הצטברו 1.28 מיליארד שקל מעבר למה שהקרן צריכה כדי שהיא תוכל למלא את תפקידה.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר לכם באחריות, וראינו את זה, והופיעו גם בוועדה: כל שר לטש עין – לא יודע אם כל שר; הרבה מאוד שרים, נגיד, לטשו עין לכסף הזה.

ניסן סלומינסקי: ובאו בטענות צודקות.

ניסן סלומינסקי: בא שר אחד ואומר: אני בכסף הזה אתקן את הכבישים, כדי שיהיו פחות תאונות דרכים.

ניסן סלומינסקי: בא שר אחר ואמר כך.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, כל שר היה לו איזה אלמנט, שהוא נכון, שהוא צריך את הכסף הזה כדי לעשות.

ניסן סלומינסקי: ואמרנו, גם המדינה וגם אנחנו: לא.

ניסן סלומינסקי: לא, הכסף הזה נלקח מהאנשים, מהאזרחים, ונלקח ביתר, והוא יחזור לאנשים.

ניסן סלומינסקי: ולכן, בשלוש השנים הקרובות תהיה הנחה – כלומר, נגיע, יכול להיות, ל-10% – בתשלום של הביטוח.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר, שבמקום להוריד 1% ל"קרנית" ו-9% בנושא של בריאות וכל זה, לא יורידו את זה במשך שלוש שנים וכל אחד ישלם פחות.

ניסן סלומינסקי: וכך הקרן הזו תחזיר את הכסף לאזרחים.

ניסן סלומינסקי: ודבר נוסף, נקבל בוועדה דיווח, וכל פעם שיצטבר יותר כסף נעשה את אותה פעולה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: יש פרטים נוספים ודברים אחרים, אבל תמיד, מקוצר הזמן, אנחנו סומכים על כל אחד שהוא קורא את הדברים.

ניסן סלומינסקי: ההצעה הזו היא הצעה ראויה מאוד, טובה, ואני מקווה שהיא מהווה דרך לעוד הרבה דברים שהמדינה גובה ביתר – שתחזיר, לא תתבייש ותחזיר, ולא תמצא לזה שימושים אחרים.

ניסן סלומינסקי: אין להצעת החוק הסתייגויות – –

מאיר כהן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: – – ולכן אני מבקש מחברי להצביע בעדה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אין הסתייגויות, אין בקשות דיבור, אנחנו עוברים – יש בקשות דיבור.

מאיר כהן: מי אלה?

מאיר כהן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – כנ"ל; חבר הכנסת אילן גילאון; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נמצא; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – – –

תמר זנדברג: – – – לא, אתה יודע מה?

תמר זנדברג: מוותרת.

מאיר כהן: אם כן, אין בקשות דיבור.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 25).

מאיר כהן: קריאה שנייה, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד סעיף 1 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

מאיר כהן: 29 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: החוק עבר בקריאה שנייה.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים, ברשותכם, לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד החוק – 29 נגד – אין נמנעים – אין חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 25) עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: ואנחנו מצרפים לפרוטוקול להצבעה את – –

מנחם אליעזר מוזס: מוזס וגואטה.

מאיר כהן: – – את גואטה – – –

קריאה: מוזס וגואטה.

מאיר כהן: – – – את חבר הכנסת מוזס וחבר הכנסת גואטה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: לפרוטוקול.

מאיר כהן: [מס' כ/628; "דברי הכנסת", חוב' כ"ב, עמ' 11348; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

שולי מועלם-רפאלי: טוב שניסן יוצא לפגרה, אחרת – – –

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

מאיר כהן: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: קודם כול, כבר אנצל את ההזדמנות, שלא נצטרך לחזור עוד פעם, להודות ליועצים המשפטיים המדהימים שלנו, שבראשם סיגל: לאלעזר, לנועה, לנעמה – אוקיי, הם נמצאים פה – באמת, שעושים עבודה מדהימה, ולולא הם – אלעזר אמרתי, כן?

ניסן סלומינסקי: – לולא הם לא היינו מצליחים – ולצוות של הוועדה בהנהלתו של אסף, ולנטלי וחופית, שבאמת בזכותם – זה חל כבר על שני החוקים, גם על הקודם וגם על זה, אז זה בסדר.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: קדימה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, לטענות שנאמרו פה, שלאופוזיציה לא נותנים אפשרות להגיש הצעות.

ניסן סלומינסקי: אז הנה הצעת חוק של אופוזיציה, שקידמתי במהירות גדולה מאוד, שבוע אחרי שבוע, אפשר לומר.

ניסן סלומינסקי: כשיש הצעות חוק ראויות, לפחות כשמגיעות אלי, הן מתקדמות הרבה יותר מהר מהצעות חוק שלי, שתמיד מתעכבות מפני שהן הצעות חוק שלי.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, הצעה זו היא הצעת חוק של – – –

נחמן שי: תן לי להוציא טישיו מהכיס כדי – – –

ניסן סלומינסקי: לא, לא צריך לבכות, לא צריך.

ניסן סלומינסקי: רק כי מישהו אמר, אז להעמיד דברים על דיוקם.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק היא – –

מאיר כהן: אדוני יציג את הצעת החוק בבקשה.

ניסן סלומינסקי: – – של חברת הכנסת מיכל רוזין, שהיא באמת מדהימה בתחום הזה, ועושה עבודה אדירה, עם כל הלב, עם כל הנשמה, וכולנו מכירים אותה, ונראה מי יכול לעמוד מולה.

ניסן סלומינסקי: אבל באמת, הצעות החוק הן הצעות טובות שלה, ואפרט.

ניסן סלומינסקי: בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 125), התשע"ו–2016, שעניינה יחסי מין – – –

מאיר כהן: 122, אדוני.

ניסן סלומינסקי: מה?

מאיר כהן: תיקון מס' 122, לא 125.

ניסן סלומינסקי: אה.

ניסן סלומינסקי: טוב, אז זה טעות, אצלי כתוב – בסדר, מקבל.

ניסן סלומינסקי: – – – עניינה יחסי מין תוך ניצול תלות נפשית ממשית במסגרת ייעוץ או הדרכה של כוהן דת.

ניסן סלומינסקי: חוק העונשין, התשל"ז–1977, קובע עבירות שעניינן יחסים מיניים בין בגירים, אם אלו נעשו תוך ניצול.

ניסן סלומינסקי: כך, לדוגמה, הם יחסים מיניים שבוצעו תוך ניצול מרות ביחסי עבודה או בשירות.

ניסן סלומינסקי: הצעת החוק שלפני

ניסן סלומינסקי: כם מטרתה לקבוע בחוק עבירות נוספות של בעילה אסורה, מעשה סדום ומעשים מגונים שנעשו כלפי בגירים.

ניסן סלומינסקי: ואני אומר שוב: המיוחד שבזה שהמעשים נעשו תוך רצון.

ניסן סלומינסקי: כי אם הם נעשו לא ברצון, יש לנו בחוק עבירות אחרות; הם נעשו מתוך רצון והסכמה שבין שני הצדדים, ולמרות הכול הן עבירות חמורות.

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: מפני שהן נעשו במסגרת ייעוץ או הדרכה של כוהן דת.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כשאנחנו מדברים כאן על כוהן דת, הכוונה למישהו שיש לו השפעה מאגית, או שבאים להתייעץ אתו, ועצותיו יצרו תלות בין האיש לבין האישה שבאה לקבל את עצותיו, ובנסיבות שבהן המעשים בוצעו, בהסכמה שהושגה, תוך ניצול תלות נפשית ממשית של מקבל הייעוץ או ההדרכה, וכשמקור התלות האמורה הוא בייעוץ או בהדרכה שניתנו למקבל הייעוץ.

ניסן סלומינסקי: שוב, זה לא פסיכולוג, אצל פסיכולוג יש עונשים וכו'; פה זה דרגה פחותה, אבל עדיין ראינו בפועל שתלות כזו כן יוצרת מערכת שהאישה תסכים לעשות את זה, ובמציאות שלא הייתה תלות היא לא הייתה מעלה על דעתה לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: העונש המוצע על עבירות אלו הוא ארבע שנות מאסר לעבירה של בעילה אסורה בהסכמה ושל מעשה סדום, ושלוש שנות מאסר לעבירה של מעשה מגונה באותן נסיבות.

מאיר כהן: הגברת בן ארי.

מאיר כהן: הגברת בן ארי.

ניסן סלומינסקי: לעניין זה מוצע להגדיר כוהן דת באופן רחב, כך שיכלול גם אדם כזה או כל מי שמציג את עצמו ככזה, וכן אדם הידוע או המציג את עצמו כבעל סגולות רוחניות מיוחדות.

ניסן סלומינסקי: יש כאן המשך, שאני מבין שכל אחד יוכל לקרוא, אז אני מדלג על זה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שצריכה להיות תקופת צינון, כלומר, ההשפעה הזו היא לתקופה מסוימת.

ניסן סלומינסקי: אז יש תקופת צינון שלאחריה רשאים, מאחר שאלה שני מבוגרים, ויכול להיות שיום אחד גם ירצו לקיים יחסים מתוך הסכמה, וזה בסדר, ויכול להיות שירצו גם להתחתן, אבל כל עוד נמשך הקשר זה אסור בהחלט, ויש תקופת צינון, והיא גם מופיעה פה במצבים מסוימים.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, בכל אופן, ההצעה הזו עם כל הפרטים שלה, אין לה הסתייגויות, זו הצעה ראויה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר, זה דבר שלא היינו מעלים על דעתנו, אבל המציאות טופחת על פנינו.

ניסן סלומינסקי: ולכן אני משבח מאוד את חברת הכנסת מיכל שעמדה על העניין, הציגה הצעת חוק ראויה וטובה, ואני מקווה שלפחות היא תוכל למנוע תקלות שיכולות לקרות וקורות.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מחברי להצביע בעדה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 9 בעד סעיפים 1–2 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מאיר כהן: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אני מבקש להוסיף לפרוטוקול, לקריאה השנייה, את חבר הכנסת יוסי יונה, חברת הכנסת עליזה לביא, חבר הכנסת אראל מרגלית וחבר הכנסת ברושי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, לקריאה השלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 10 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק העונשין (תיקון מס' 122), התשע"ו–2016, התקבל.

מאיר כהן: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: חוק העונשין (תיקון מס' 122), התשע"ו–2016, עבר בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אני מבקש להוסיף להצבעה – בפרוטוקול – את חבר הכנסת אלעזר שטרן ואת חברת הכנסת רחל עזריה.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו, ברשותך, לגבי חברי הכנסת שרוצים לברך.

מאיר כהן: על-פי התקנון, יש שלוש דקות.

מאיר כהן: אם נציג אחד מברך, הוא מברך שלוש דקות.

מאיר כהן: אם שני נציגים – מתחלקים בשלוש הדקות, ולא מעבר לזה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אז אם זה החוק של מיכל, תעלה מיכל.

מאיר כהן: אם מיכל רוצה לדבר שתי דקות – ניתן, אבל לא יותר מזה.

מאיר כהן: חברים.

מאיר כהן: בבקשה, מיכל.

מיכל רוזין: קודם כול, להצלחות שותפים ושותפות רבות, ואני שמחה על כך מאוד, ואני רוצה קודם כול לציין – אני חושבת שזה חשוב פה בכנסת להגיד מי חברי הכנסת שהצטרפו אלי וחתמו על הצעת החוק – כמובן, חברת הכנסת עליזה לביא, עאידה תומא סלימאן, יוסי יונה, נחמן שי, תמר זנדברג, מיכל בירן, מיקי לוי, מאיר כהן, דב חנין, יפעת שאשא ביטון, בצלאל סמוטריץ, רחל עזריה, עפר שלח, יואל חסון ומרב מיכאלי.

מיכל רוזין: תודה לכם קודם כול שהצטרפתם אלי להצעת החוק החשובה הזו.

מיכל רוזין: אני רוצה קודם כול, קודם כול, להודות לנשים, לגברים, להורים לילדים שפונים אלי, מביעים בי אמון, משתפים אותי במצוקה, בבקשה לעזרה, לסעד.

מיכל רוזין: גם – ואני באמת מודה על כך שיש לי האפשרות גם לעזור באופן פרטני, ויותר מזה, לשנות את ספר החוקים שלנו, כך שבאמת ייתנו מענה למצוקה, לניצול, שמתקיים, לצערי, יום-יום במדינת ישראל.

מיכל רוזין: אני שמחה לתרום גם לספר החוקים וגם כמובן לשיפור האכיפה בנושאים האלה, להעלאת המודעות, גם לגורמי האכיפה, וכמובן לציבור כולו.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות לעורכת-הדין ליאת קליין מאיגוד מרכזי הסיוע, שעזרה בניסוח החוק, שמלווה אותי בנושא הזה.

מיכל רוזין: באמת, המקצועיות שלה לעילא ולעילא, וההבנה העמוקה שלה מסייעת לי כמעט יום ביומו; למשרד המשפטים, לשרת המשפטים שהבינה את הצורך בהצעת החוק הזו, וצוות הלשכה שלה, צוות ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים – עמית מררי, לילך וגנר; לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, שמקשיב לי הרבה בנושאים האלה, ותודה לך שזירזת את העברת החוק, ושהחוק הזה עובר במושב הזה.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו כבר נראה שיפור בהליכי משפט בנושא הזה.

מיכל רוזין: לאסף פרידמן, מנהל הוועדה; לצוות המשפטי של הוועדה, עורכות-הדין נעמה מנחמי וסיגל קוגוט; לארגונים השונים שתמכו, כמו רבני "צהר", המרכז לנפגעי כתות, מרכז המידע ולשכת עורכי-הדין, וכמובן, כמו שאמרתי – חברי וחברות הכנסת.

מיכל רוזין: וכמובן, אני לא יכולה לשכוח את צוות הלשכה המדהים שלי, וכולכם יודעים כמה עובדים קשה מאוד בכנסת: שקד מורג, שי הבט וליאור בן אליהו.

מיכל רוזין: ואמירה אחת לסיום חשובה לי: אנחנו נמשיך במאבק הזה.

מיכל רוזין: זה תמיד שני צעדים קדימה, צעד אחורה.

מיכל רוזין: המאבק באלימות מינית, שהיא מגפה, היא מגפה – הטרדות מיניות, אונס, פגיעות מיניות – היא מגפה בחברה הישראלית – אנחנו נמשיך להילחם בה.

מיכל רוזין: לא יעזרו כל ההשמצות של עורכי-דין, סנגורים למיניהם, של כל מיני אנשים שמנסים לצאת נגדנו; לא יעזרו האמירות הקשות – אנחנו נמשיך להיאבק.

מיכל רוזין: אנחנו מאמינות בצדקת הדרך שלנו.

מיכל רוזין: אנחנו פועלים להפסיק את הנגע הזה ולסייע לכל מי שמנוצל ונפגע, ותודה לכולכם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [מס' מ/1003; "דברי הכנסת", חוב' י"ז, עמ' 9676; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 223), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת גפני.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 223), התשע"ו–2016.

משה גפני: הצעת חוק זו היא חלק שפוצל מהצעת חוק ממשלתית לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 220), התשע"ו–2016.

משה גפני: בהצעת החוק שבפני

משה גפני: כם מוצע לקבוע חובת הגשת דוח לרשות המסים לשלושה סוגי יחידים נוספים.

משה גפני: אגב, זה חוק שאם מאשימים אותי שאני נגד הגשת דוחות לרשות המסים, אז הנה, זה עוד חוק שאני מביא שעניינו הגשת דוחות לרשות המסים.

משה גפני: זה כשיש צורך לעשות חלוקה בין מה שהופך את ישראל למדינה אחרת ממה שהיא היום.

משה גפני: הסוג הראשון – לנהנה מנאמנות זרה שהוא תושב ישראל שגילו מעל 25.

משה גפני: מעתה יהא עליו לדווח שהוא נהנה, ובלבד ששווי נכסי הנאמנות בסוף שנת המס אינו פחות מ-500,000 שקלים חדשים.

משה גפני: בהכנת הצעת החוק העלתה ועדת הכספים את שווי נכסי הנאמנות מהמקור, שם זה היה 100,000 שקלים, ל-500,000 שקלים כאמור.

משה גפני: הסוג השני – ליחיד שמבקש לסתור את היותו תושב ישראל לפי החזקות שקבועות בנושא התושבות.

משה גפני: בעניין זה עמדה הוועדה על כך שהדוח לא יהיה דוח שמפרט את הכנסותיו של היחיד, אלא שיצוינו בו העובדות שמבססות את טענותיו הסותרות את חזקת היותו תושב ישראל, ושלדוח זה יצורפו מסמכים התומכים בטענתו.

משה גפני: בעניין זה פטרה הוועדה את בן-זוגו ואת ילדיו של היחיד מלהגיש דוח גם כן.

משה גפני: כן הודגש שחובת הדיווח של יחיד כאמור אינה פוטרת אותו מחובת דיווח החלה עליו כתושב חוץ שיש לו הכנסה בישראל.

משה גפני: הסוג השלישי שעליו אנחנו מדברים בהצעת החוק הזו – ליחיד שהעביר במהלך 12 חודשים סכום כולל של 500,000 שקלים חדשים מחוץ לישראל.

משה גפני: בעניין זה שינתה הוועדה את פרק הזמן משנת מס לפרק זמן של 12 חודשים, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: היה יכול לקרות מצב שבו אנחנו מדברים בדצמבר, ובעצם השנה כבר כמעט עברה, ולכן קבענו שפרק הזמן הוא פרק זמן של 12 חודשים.

משה גפני: וכן קבעה הוועדה שיוגשו שני דוחות: הראשון לגבי השנה שבה הועבר הסכום אל מחוץ לישראל, והדוח השני לגבי השנה שלאחריה.

משה גפני: להצעה הזו אין הסתייגויות.

משה גפני: אני מבקש לאשר את הצעת החוק כנוסח הוועדה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אין הסתייגות אך יש בקשות דיבור.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – לא נמצאת; אילן גילאון – אדוני?

מאיר כהן: מוותר; עיסאווי פריג' – לא נמצא; מיכל רוזין, יש לך זכות דיבור – מוותרת; תמר זנדברג – מוותרת.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 223), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: קריאה שנייה – בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 11 בעד סעיפים 1–2 – 28 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

מאיר כהן: 28 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים; עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנחנו מבקשים להוסיף את חבר הכנסת ברושי, את חבר הכנסת בהלול ואת חבר הכנסת יוסי יונה.

מאיר כהן: יוסי, אתה מבלבל אותי, אתה מצביע כל פעם מצד אחר.

יוסי יונה: אני גם מבולבל.

מאיר כהן: ואנחנו עוברים, ברשותכם, לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 12 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 223), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 32 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 223), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: אדוני רוצה להגיד משהו?

משה גפני: לא.

מאיר כהן: אני רק רואה את שמחתך, הכול בסדר.

מיקי רוזנטל: הוא בא להציג את החוק הבא.

מיקי רוזנטל: [מס' מ/1004; "דברי הכנסת", חוב' כ', עמ' 10690; נספחות.

מיקי רוזנטל: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, גם לקריאה שנייה ושלישית, וגם יציג את החוק חבר הכנסת משה גפני.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: לפני שאתה מציג – אנחנו מקבלים בברכה את משפחת מילר.

מאיר כהן: Welcome, Müller family from Andernach.

מאיר כהן: Thank you.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת החוק האחרונה של ועדת הכספים לכנס החורף.

משה גפני: זאת הצעת חוק ה-55 במספר.

מאיר כהן: מאז?

משה גפני: מתחילת כנס החורף.

משה גפני: 22 שבועות.

משה גפני: כל 24 שעות בממוצע – – –

מאיר כהן: אדוני פורה מאוד.

משה גפני: לא, זו הוועדה.

משה גפני: 22 שבועות, המשמעות של העניין, שכל 24 שעות העברנו חוק בקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: רק גפני יכול לעשות את זה.

משה גפני: לא, זו הוועדה.

משה גפני: רוב מוחלט של החוקים שמגיעים שונו בדיונים בין האופוזיציה והקואליציה שהיו בוועדה.

משה גפני: כמעט, ואני לא זוכר – מקרים בודדים שבהם הייתה הצבעה של קואליציה ואופוזיציה.

משה גפני: וזה, כפי שאמרתי, החוק מס' 55.

משה גפני: אין עוד חוקים של ועדת הכספים, אלא אם כן יאריכו את הכנס, ואז נוכל לעשות עוד חוקים.

איילת נחמיאס ורבין: אפשר להגיש חוק נגד זה?

מנחם אליעזר מוזס: זאת אומרת, כל שש שעות – – –

משה גפני: לא שש שעות, כל יממה.

מנחם אליעזר מוזס: כל שש שעות וחצי – – –

משה גפני: כל יממה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: רבותי חברי הכנסת, אני מבקש להודות – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – –

משה גפני: תן לי להודות.

מאיר כהן: חבר הכנסת מוזס.

משה גפני: אני מבקש להודות למי שבלעדיהם לא היה אפשר לעשות את התוצאה הזאת, מלבד חברי הוועדה: היועצת המשפטית של הוועדה שגית אפיק, שלומית, אייל, עדי; צוות הוועדה בראשות מנהל הוועדה טמיר כהן.

משה גפני: אבל הייעוץ המשפטי, בלעדיהם אני לא הייתי יכול – אנחנו, חברי הוועדה, לא היינו יכולים לעשות את זה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק הזאת שעליה אני מדבר היא הצעת חוק לגבי עובדי המוסד והשב"כ, הגמלאות של העובדים הללו.

משה גפני: אני מבקש לומר שמדובר בהצעת חוק ממשלתית שהגיעה באופן מוזר להכנתה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת הכספים במקום לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הוועדה המוסמכת על-פי התקנון.

משה גפני: זה הגיע אלינו, זה היה צריך להיות בוועדת העבודה והרווחה, אנחנו גם אמרנו את זה, אבל הביאו את זה אלינו.

משה גפני: כל אחד יכול לחשוב למה באמת זה הגיע אלינו.

משה גפני: זהו, אבל שתדעו.

מיקי רוזנטל: זה מפני שזה סודי, זה העובדים של השב"כ והמוסד.

שולי מועלם-רפאלי: על כל פעם שחבר הכנסת דוד ביטן לוקח ממך חוק לוועדת רפורמות, הוא מעביר לך חוק אחר.

משה גפני: מה דעתך שנעשה את החילופים?

משה גפני: אני מוכן.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת גפני, אני כבר אמרתי למי שצריך בקואליציה שאת – – –

משה גפני: זה חוק שהיה צריך להיות בוועדת העבודה והרווחה, והחוק הזה, של הרשות, של אגף שוק ההון, היה צריך להיות בוועדת הכספים.

משה גפני: בסופו של דבר, הקדנציה מסתיימת באיזה שלב והכנסת ממשיכה לעבוד, והעיוות הזה יוצר עיוות שאי-אפשר לתאר אותו.

משה גפני: אבל בסדר.

מיקי לוי: אבל זה איתות לבאות.

משה גפני: נכון.

מאיר כהן: אדוני יציג את הצעת החוק, בבקשה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, הצעת החוק שבפניכם משלימה סופית את שיטת העדכון לגבי עובדי המדינה השונים שבפנסיה תקציבית.

משה גפני: בתחילה שונתה שיטת העדכון, בשנת 2009, לגבי רוב עובדי המדינה, למעט עובדים במנגנוני הביטחון השונים.

משה גפני: לאחר מכן – לגבי שוטרים וסוהרים וחיילים בשירות קבע, וכעת – לגבי עובדי השב"כ והמוסד.

משה גפני: על-פי שיטת העדכון הישנה, גמלאות העובדים – חוק שירות המדינה (גמלאות) [נוסח משולב], התש"ל–1970 – עודכנו בהתאם לעדכון משכורתם של עובדים בדירוג זהה; במקרה של עובדי השב"כ והמוסד – של חייל משרת קבע פעיל בדרגה מקבילה לדרגת פרישתו של העובד.

משה גפני: על-פי השיטה החדשה, מאז שנת 2009 ואילך העדכון הוא עדכון מדדי, ותמיד חיובי.

משה גפני: דהיינו, בשנה שבה המדד הוא שלילי, לא מתבצע עדכון בגמלאות.

משה גפני: זה היה השנה.

משה גפני: המעבר לעדכון לפי מדד יצרה ודאות הן מבחינת הגמלאים, בדבר אופן ומועדי עדכון הגמלה וצמצום השחיקה בה, והן מבחינת המדינה, מבחינת אופן תכנון ההוצאה בהקשר הגמלאות המשולמות.

משה גפני: ההצעה שבפניכם מבוססת על המסגרות שנקבעו כאמור ועל בסיסי סיכומים בין משרד האוצר לשירותי הביטחון עם שינויים מסוימים לגבי התוספת לקצבה.

משה גפני: גמלאי השב"כ והמוסד יזכו לעדכון המשכורת הקובעת והעדכון הנוסף לה, תוספת שחיקה בשל המדד לשנת 2008, תוספת בשל הסכמי שכר ותוספת בשל המדד לשנים 2009–2013, בעד קצבאות החודשים ינואר–מאי 2016.

משה גפני: כן נקבע הסדר חדש למה שקרוי "קופה ציבורית", ולפיו עובד שב"כ או מוסד שזכאי לקצבת פרישה וחזר לשירות בשב"כ או במוסד והכנסתו הכוללת עולה על המשכורת הקובעת, תשולם לו קצבה בשיעור שני-שלישים מקצבתו הרגילה או בשיעור הקצבה הרגילה בניכוי שליש מהסכום שבו עודפת ההכנסה הכוללת על המשכורת הקובעת, לפי הגבוה.

משה גפני: ככל שלא עלתה ההכנסה הכוללת על המשכורת הקובעת, לא תופחת הקצבה של הגמלאי.

משה גפני: נושא נוסף שיזמה הוועדה כתיקון להצעת החוק הוא הכללתם – האמת היא שאנחנו לא היינו צריכים לגעת בחוק הזה, זה חוק שהיה אפשר להעביר אותו כמו שהוא; אבל אנחנו, כנראה יש לנו אובססיה כזאת שאנחנו גם צריכים להוסיף משהו, והוספנו דבר שהוא נכון, והממשלה הסכימה.

משה גפני: נושא נוסף שיזמה הוועדה כתיקון להצעת החוק הוא הכללתם של עובדי משרד מבקר המדינה בדירוג ביקורת המדינה בהסדר שחל על כלל עובדי המדינה מאז 2009.

משה גפני: מדובר בתיקון של השמטת הדירוג שקרתה בשגגה, וגמלתם של גמלאי משרד המבקר תעודכן לגבי הקצבאות שבעד התקופה ינואר 2011 עד מאי 2016.

משה גפני: אנחנו גם קבענו, יש קרן לרווחת הגמלאים שיש לכל עובדי המדינה; זה לא חל על עובדי הביקורת של משרד מבקר המדינה, מדובר על כמה מאות עובדים שפרשו לגמלאות.

משה גפני: היות שהייתה ההשמטה הזאת של הדירוג, הקרן הזאת לא חלה עליהם, ואנחנו ביקשנו – אני דיברתי עם יושב-ראש ההסתדרות ודיברתי עם מבקר המדינה, קיבלתי מהם תשובות בכתב שהם אכן מגיעים להסכם – ומשרד האוצר הסכים לזה, הנושא של מינהל הגמלאות – שהם יקבלו את הקרן הזאת לרווחת הגמלאים, שהם לא יהיו שונים מכל גמלאי המדינה שמקבלים את הקרן הזאת לרווחת גמלאי המדינה.

משה גפני: תחילתו של החוק נקבעה ליום 1 במאי 2016 כדי ליתן זמן מספיק למשרד האוצר להיערך.

משה גפני: להצעה הזאת אין הסתייגויות, ואני מבקש לאשר את החוק הזה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

משה גפני: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה שנייה על הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58), התשע"ו.

מאיר כהן: קריאה שנייה – בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 13 בעד סעיפים 1–8 – 29 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–8 נתקבלו.

מאיר כהן: 29 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מאיר כהן: אנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: הצבעה מס' 14 בעד החוק – 28 נגד – אין נמנעים – אין חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 28 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/632); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק יום העלייה, התשע"ו–2016, של חברי הכנסת רוברט אילטוב, אברהם נגוסה ומכלוף מיקי זוהר וקבוצת חברי הכנסת, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת רוברט אילטוב.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אני לא רואה את השר – יש פה שר?

רוברט אילטוב: יש פה שר – חברי חברי הכנסת, חשוב להגיד שחייבים לשים את העולים החדשים על המפה באמת; לא רק בהצהרות, אלא באמת.

רוברט אילטוב: חוק ציון יום העלייה הוא בסיס לקביעת מעמדם של העולים בחברה הישראלית.

רוברט אילטוב: שילוב העולים הוא קריטי להמשך שגשוגה של מדינת ישראל והגברת העלייה.

רוברט אילטוב: גם היום רוב יהודי העולם חיים מחוץ למדינת ישראל, ואנחנו חייבים להביא לכאן כמה שיותר עולים.

רוברט אילטוב: אלה שמגיעים לישראל נתקלים בתקרת זכוכית.

רוברט אילטוב: דוגמה בולטת ביותר היא שאין במדינת ישראל אפילו שופט אחד ממוצא אתיופי – – –

מאיר כהן: שופט, אמרת?

רוברט אילטוב: שופט.

רוברט אילטוב: – – – במדינת ישראל ממוצא אתיופי, ואין אף שופט מהעלייה הגדולה מכל ברית-המועצות לשעבר.

רוברט אילטוב: כלומר מיליון ו-200,000 איש שהגיעו למדינת ישראל, אין להם ייצוג בבית-המשפט.

רוברט אילטוב: אני לא מדבר על בית-משפט העליון, אני מדבר על כל בתי-המשפט – – –

זהבה גלאון: מה זה קשור להצעת החוק?

רוברט אילטוב: אני אגיד לך למה זה קשור.

רוברט אילטוב: אם מדינת ישראל רוצה למשוך לפה את העולים, חייבים לשבור את תקרות הזכוכית.

רוברט אילטוב: אי-אפשר לבוא ולהגיד, אוקיי, אתם עולים.

רוברט אילטוב: אפשר היה להגיד בהתחלה, לפני 30 שנה, אוקיי, העולים הגיעו, אין להם מקום.

רוברט אילטוב: אבל אם הם היו יכולים להיות רופאים, אם הם יכולים להיות מהנדסים, חוקרים, מרצים, איך זה שהם לא יכולים להיות שופטים?

רוברט אילטוב: בטח שזה קשור.

זהבה גלאון: – – –

רוברט אילטוב: בטח שזה קשור.

רוברט אילטוב: הצעת החוק מדברת על ציון יום העלייה ועל החשיבות של העלייה, ואנחנו רוצים שהעלייה תהיה חלק אינטגרלי ובלתי נפרד של אוכלוסיית מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: אפשר היה לטעון שבתחילת תקופת העלייה קשה היה לעולים להיכנס למערכות כאלה ואחרות, אבל עברו 30 שנה.

רוברט אילטוב: לכן, חשוב לשבור את תקרות הזכוכית.

רוברט אילטוב: אם אנחנו לא נשבור את תקרות הזכוכית, חברת הכנסת גלאון, אנחנו בעצם נפגע במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: זה מה שחשוב להדגיש פה.

רוברט אילטוב: האינטרס האסטרטגי של מדינת ישראל הוא להעלות לכאן עוד מיליוני עולים.

רוברט אילטוב: חוק זה בעצם מסדיר ומלמד את הציבור הישראלי בבתי-הספר, בצה"ל, בכנסת, בבית הנשיא, להעלות את החשיבות של העלייה למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: למדינת ישראל עלו יותר מ-2 מיליון ו-400,000 עולים מאז הקמתה, ועוד מאות-אלפי עולים הגיעו לכאן עוד לפני הקמת מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: זהו נכס אסטרטגי, ביטחוני, כלכלי, מדעי, טכנולוגי ומדיני.

רוברט אילטוב: העולים הם הון אנושי יקר, ואלה שהגיעו לישראל דחפו את הכלכלה, את התעשייה, את הרפואה ואת המחקר קדימה.

רוברט אילטוב: האם מישהו מאתנו יכול לדמיין את מדינת ישראל בלי רופאים עולים, בלי מהנדסים עולים, בלי אדריכלים עולים, אחיות?

רוברט אילטוב: והרשימה ארוכה מאוד.

רוברט אילטוב: עלינו לשים את העולים על המפה, ולא רק בדיבורים, אלא במעשים.

רוברט אילטוב: אי-שבירת תקרת הזכוכית שמעל העולים תפגע במוטיבציה של העולים לעלות למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: לעולים יש בעיות ייחודיות רבות, והמדינה חייבת לתת להם פתרונות.

רוברט אילטוב: תהליכי הקליטה בישראל הם לא פשוטים: שפה חדשה, מקום מגורים חדש, עבודה חדשה, אישורי השכלה, רישיונות עבודה, פגיעה בזכויות פנסיוניות בזמן שאנשים נמצאים פה ולא מופרשים להם כספים לפנסיה, והפגיעה היא מאוד קשה.

רוברט אילטוב: אנחנו מזהים את זה תקופה ארוכה אחרי שהעולים מגיעים.

רוברט אילטוב: רק עכשיו אנחנו באמת רואים את אותה בעיה של אותם עולים שלא היו להם הפרשות פנסיוניות בכל התקופה של קליטתם במדינת ישראל, שלפעמים יכולה לקחת בין שלוש לעשר שנים.

רוברט אילטוב: אלה הקשיים האובייקטיביים רק של העולים החדשים.

רוברט אילטוב: חשוב לציין, חברי הכנסת, מחקר חשוב שנעשה במכון ברוקדייל של ה"ג'וינט".

רוברט אילטוב: המחקר מצביע על פערים בין-דוריים ניכרים ברמת ההשכלה בקרב יוצאי ברית-המועצות.

רוברט אילטוב: המספרים מדברים בעד עצמם; שיעור העולים האקדמאים שהגיעו לכאן היה הרבה יותר גבוה מהממוצע הארצי, והיה כ-50%, ואולי אפילו יותר, מכלל העולים שהגיעו לכאן.

רוברט אילטוב: היום שיעור האקדמאים אצל הילדים שלהם הוא פחות מהממוצע הארצי – כ-30% בלבד.

רוברט אילטוב: פער של 20%, חברים.

רוברט אילטוב: כ-30% בלבד.

רוברט אילטוב: חברי חברי הכנסת, זו פגיעה בעולים.

רוברט אילטוב: זו לא פגיעה בעולים, זו פגיעה במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: אנחנו מאבדים פוטנציאל מאוד יקר לנו בהון האנושי כאשר אותם אנשים, בגלל הקשיים של קליטת העלייה, לא מגיעים ללימודי השכלה גבוהה, ואין להם הכספים, אין להם יכולת, הם צריכים להסתדר במדינת ישראל.

רוברט אילטוב: אבל הפגיעה היא אנושה; יש לנו פחות מהנדסים, פחות רופאים, פחות אדריכלים, פחות אנשים משכילים, כשהפוטנציאל להיות משכילים היה גבוה במיוחד שכן הוריהם היו בעיקר עם תארים שניים ושלישיים.

רוברט אילטוב: אני רוצה להזכיר לך שרוב-רובם של העולים הגיעו עם תארים – – –

מאיר כהן: הנתון המדאיג הוא שמכלל הבוגרים שמסיימים בהצלחה גדולה מאוד בגרות בסוף י"ב, רק כ-30% מגיעים לאקדמיה.

רוברט אילטוב: אין ספק, זה מה שאני אומר.

רוברט אילטוב: הקשיים של אותם עולים הם קשיים אובייקטיביים; המשפחות לא יכולות לממן להם את רכישת ההשכלה, ההורים עובדים בשתי עבודות כדי לפרנס את הבית.

רוברט אילטוב: אני רוצה לתת לך עוד נתון מאוד חשוב ומאוד קריטי שפרסמה לא מזמן הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אם אני לא טועה: כשאתה מסתכל על אותם העולים שהגיעו לכאן, והם נמצאים כאן כבר כמעט 30 שנה, בין 25 ל-30 שנה, רוב העולים – הממוצע הישראלי בדיור של אותם אנשים שחיים בישראל – 75% מהאנשים מחזיקים דירה בבעלותם, והעולים מגיעים בקושי ל-46%.

רוברט אילטוב: זה מה שאומר קשיים אובייקטיביים: אותם עולים לא יכולים להרשות לעצמם להרוויח מספיק הון עצמי כדי לרכוש דירה.

רוברט אילטוב: לכן, ההסתכלות על העלייה חייבת להיות אחרת, הסתכלות מערכתית.

רוברט אילטוב: יש היום בעולם קרוב ל-12 מיליון יהודים שיכולים לעלות למדינת ישראל, והשיקול שלהם הוא לא לעלות למדינת ישראל, כי הקשיים הם לא פשוטים.

רוברט אילטוב: הם מתמודדים עם דברים מאוד קשים כשהם מגיעים לכאן.

רוברט אילטוב: לכן, חברי חברי הכנסת, אני חושב שהצעת החוק היא מאוד חשובה – היא הצהרתית.

רוברט אילטוב: אנחנו הולכים לציין את יום העלייה בבתי-הספר, בצבא, בבית הנשיא, בכנסת, בבית ראש הממשלה ובכל מקום ציבורי חשוב.

רוברט אילטוב: אני חושב שהדבר הזה הוא חשוב מאין כמוהו ואסטרטגי למדינת ישראל – להבין מהי חשיבות העלייה.

רוברט אילטוב: בלי העלייה לא הייתה קמה מדינת ישראל; אין ציונות בלי עלייה.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו חייבים לתת לזה דגש מערכתי, של כל הממשלה, ולא של משרד ספציפי שקוראים לו משרד העלייה והקליטה, שעוסק רק בקליטה המיידית של אותו עולה חדש, וגם מבחינה תקציבית לא יכול לתת את כל הפתרונות שהעולים חייבים אותם.

רוברט אילטוב: אני רוצה בהזדמנות זו להודות ליושב-ראש הוועדה אברהם נגוסה, שהוא גם יוזם החוק, והגיש אותו באופן עצמי – אני הגשתי את החוק הזה גם בקדנציה הקודמת; גם למיקי זוהר, שהתפשר על תאריך ציון יום העלייה וקידם את היכולת לקדם את החוק.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות גם לשר העלייה והקליטה שעשה מאמצים כדי לקדם את הצעת החוק כמה שיותר מהר.

רוברט אילטוב: אני רוצה להודות לכל סיעת ישראל ביתנו; הדגל של העלייה הוא הדגל שלנו.

רוברט אילטוב: אנחנו, באמת, כל הסיעה פועלת לכל אורך הדרך, מאז הקמת המפלגה בעצם, לקידום קליטת העלייה במדינת ישראל; אני רוצה להודות לצוות סיעת ישראל ביתנו והעוזרים הנאמנים שלי, שתמכו ועזרו לקדם את הצעת החוק; תודה לכנסת על התמיכה בחוק.

רוברט אילטוב: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: יש רשימת דוברים.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: תמר זנדברג – מוותרת; אמיר אוחנה – לא נמצא; יוסי יונה – אינו נוכח; מירב בן ארי – מוותרת; מיכל רוזין – מוותרת; עיסאווי פריג' – אינו נוכח; מנואל טרכטנברג – לא נמצא; זהבה גלאון – לא נמצאת; אראל מרגלית.

מאיר כהן: אם אדוני יפסיק לדבר בטלפון בניגוד לתקנון הכנסת, יש לך רשות דיבור; אתה מוותר?

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: עמר בר-לב; נחמן שי – – –

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: סופה – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: יש לך שלוש דקות, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני מבינה שאין שרי ממשלה.

מירב בן ארי: יש, יש, הוא פה.

סופה לנדבר: חברי חברי הכנסת – – –

מאיר כהן: השר אבי גבאי נמצא כאן.

סופה לנדבר: רבותי, חברי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך את חבר הכנסת רוברט אילטוב.

סופה לנדבר: לא סתם חוק כזה, כל כך חשוב למדינת ישראל, הגיש חבר הכנסת מסיעת ישראל ביתנו.

סופה לנדבר: אני חושבת שמיותר לדבר מבמת הכנסת על המשמעות של העלייה.

סופה לנדבר: הרי 3.5 מיליון איש, למעלה מ-3 מיליון איש, לא נולדו כאן במדינת ישראל, ואיך אומרים?

סופה לנדבר: "ומכל הגלויות, ועם כל הבעיות, עם נוצר וארץ קמה".

סופה לנדבר: אז כן, רבותי, החוק הזה הוא חשוב ביותר, מפני שאנחנו נחגוג יום הולדת שני ל-3.5 מיליון איש שלא נולדו כאן, במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני, בתור שרת העלייה והקליטה לשעבר, רוצה לברך את רוברט, ורוצה להגיד שהחשיבות של העלייה שהיא חמצן לחיים – לחיים של מדינת ישראל: חמצן כלכלי, חמצן תרבותי, חמצן בכל המובנים, מפני שבלי עלייה אין חיים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, בשנה שעברה אנחנו חגגנו – מספר העולים שהגיעו למדינת ישראל הוא הכי גדול בעשור האחרון.

סופה לנדבר: אבל הם לא ירדו מהשמים, הם לא נפלו על מדינת ישראל סתם.

סופה לנדבר: עבודה קשה של משרד העלייה והקליטה יחד עם גורמים נוספים, הסוכנות היהודית, ההסתדרות הציונית, ואנחנו הפכנו את המשרד הזה למשרד עלייה וקליטה.

סופה לנדבר: זאת אומרת, מאז הקדנציה שעברה, משרד העלייה והקליטה עוסק גם בעידוד עלייה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהחוקים שהעברנו וההחלטות שהעברנו הן החלטות שיתרמו לעולים ולמדינה.

סופה לנדבר: אתה יודע שיש עכשיו עלייה מצרפת, ועשינו הכול כדי להעביר החלטה מיוחדת על הורדת חסמים ועל זה שעולים מצרפת, מבלגיה ומאוקראינה – מקבלים אותם בצורה אחרת לגמרי.

סופה לנדבר: זה פרויקט שנותן להם תוספות, נותן ואוצ'רים ללימוד השפה העברית, ואני יכולה כאן לדבר המון, אבל זה דברים שככה – כמו שמקבלים עכשיו עולים מצרפת, מאוקראינה ומבלגיה.

סופה לנדבר: חייבים לקבל את כל העולים – כל עולה שמגיע למדינת ישראל – עם שטיח אדום, בגלל שאמר כאן רוברט אילטוב: להיות עולה חדש, אפילו במדינה שקולטת את העלייה, זה מאוד מאוד לא פשוט.

סופה לנדבר: אנחנו אתמול ישבנו אתך עם הדור-וחצי, זאת אומרת, עולים שנולדו במדינת ישראל – ממשפחות של עולים, או עולים שגדלו כאן והגיעו בגיל הצעיר.

סופה לנדבר: הם דיברו על קשיים, הם דיברו על זה שלהורים אין פנסיה, ואז על הגב של אותם עולים צעירים הם צריכים לסחוב ולשלם את החובות של ההורים.

סופה לנדבר: יש לנו הישגים בעלייה; יש לנו הישגים רבים בקליטת עלייה; יש הישגים נהדרים אצל העולים בעצמם, מכיוון שאני חושבת שבתהליך הקליטה מדינת ישראל נותנת.

סופה לנדבר: וכמו שאמרנו, אורלי, מינהל סטודנטים לא היה במשרד העלייה והקליטה, אבל משרד העלייה והקליטה לקח על עצמו קליטה של סטודנטים ומשלם מלגות, וליוצאי אתיופיה גם מלגות וגם מלגות קיום, והמון דברים נעשו שם, אבל אני חושבת שביום הזה – –

מאיר כהן: גברתי, אני מבקש ממך לסיים.

סופה לנדבר: – – אנחנו לא רק נציין את ההצלחות.

סופה לנדבר: אנחנו לא רק נגיד על המשמעות – אנחנו נציין את יום ההולדת השני של כל עולה שלא נולד כאן, הגיע למדינת ישראל וקידם את המדינה והתקדם יחד עם המדינה.

מאיר כהן: תודה רבה.

סופה לנדבר: ויש משפט כזה – אני מסיימת – "לבנות ולהיבנות יחד".

סופה לנדבר: ביום הזה אנחנו נחגוג כדי לבנות ולהיבנות יחד עם מדינת ישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מבין שגם לי יהיה יום-הולדת.

סופה לנדבר: לא שמעתי.

מאיר כהן: אמרתי שגם אני עליתי בן שבע.

קריאות: – – –

נחמן שי: מה קורה עם אלה שנולדו פה?

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן אסף, בבקשה – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

מאיר כהן: אנא הקפידו על שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: לאחר מכן אנחנו עוברים לקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת והשר להגנת הסביבה אבי גבאי, אני, בניגוד לקודמי, ילידת הארץ, אבל הורי עולים מתימן – – –

רוברט אילטוב: אף אחד לא מושלם.

נורית קורן: אני מושלמת ביותר.

נורית קורן: מושלמת ביותר, כן?

נורית קורן: ואנחנו לא לועגים פה האחד לשני, אנחנו חברה – – –

קריאות: – – –

נורית קורן: הגענו לזמנים טובים, שרוסי יגיד לתימני שהוא אינו מושלם.

מאיר כהן: רבותי, גברתי, סליחה, גברתי – רבותי, אני מבקש להשאיר את זה במסגרת ההלצות ולעבור לנושא הבא.

מאיר כהן: אנא מכם, מייד.

מאיר כהן: בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת קורן, כשהוא שם ואת שם זה סיפור אחר, הא?

מיקי לוי: תחשבי גם על זה.

מאיר כהן: מיקי.

מאיר כהן: חבר הכנסת לוי.

מאיר כהן: חבר הכנסת לוי.

נחמן שי: השיח התדרדר.

נורית קורן: יש לי עוד שתי דקות, מיקי לוי.

מאיר כהן: בבקשה, תמשיכי.

נחמן שי: אתה צודק, יפה מאוד.

נורית קורן: אני, כיושבת-ראש השדולה לקידום זכויות עולים מצרפת – – –

זהבה גלאון: – – –

מאיר כהן: צודקת חברת הכנסת גלאון.

מאיר כהן: אני מבקש למחוק את זה מהפרוטוקול, גם את הבדיחות האלה, את מה שנאמר.

נורית קורן: תודה.

מאיר כהן: תודה לך.

נורית קורן: אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: – – – שבסיעת המחנה הציוני נאמרו דברים דומים השבוע.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני רוצה לומר שאני, כיושבת-ראש השדולה לקידום זכויות עולים מצרפת ודוברי צרפתית, רואה חשיבות גדולה בציון יום העולה.

נורית קורן: אני רוצה לספר פה לכל הנוכחים, כי לא היו מספיק חברי כנסת אתמול בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שאתמול אושרו סוף-סוף תקנות רופאי השיניים.

נורית קורן: תקנות רופאי השיניים יקלו על כל העולים לבוא ולעבוד פה במדינת ישראל, וזו בשורה לכל העולים, וזה חשוב מאוד שאנחנו נמשיך עכשיו בכל ההסדרה של כל התארים האחרים, כמו רוקחים, רופאים ואחיות.

נורית קורן: אנחנו נעשה הכול על מנת שנוכל לקלוט את כל העולים פה במדינה, כי אנחנו מדינה שקולטת עלייה, ואנחנו מדינת היהודים ומדינת הלאום היהודי, ולכן חשוב מאוד לציין את היום הזה.

נורית קורן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה, בבקשה מכם.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בקריאה ראשונה על הצעת חוק יום העלייה, התשע"ו–2016, של חברי הכנסת רוברט אילטוב, אברהם נגוסה ומיקי זוהר.

מאיר כהן: בבקשה, מצביעים בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 31 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק יום העלייה, התשע"ו–2016, לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות נתקבלה.

מאיר כהן: 31 בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת החוק תחזור להכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/633); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 75) (איסור פרסום שם חייל לעניין הליכים הקשורים לפעילות מבצעית), התשע"ו–2016, של חברי הכנסת איל בן ראובן, ציפי לבני ודוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת איל בן ראובן.

מאיר כהן: בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מציג לכם היום לקריאה ראשונה הצעת חוק שעניינה איסור פרסום שמו ופרטיו המזהים של חייל הנחקר בגין פעולה שנעשתה בעת פעילות מבצעית כל עוד מתקיימים תחקיר או חקירה בעקבות פעילותו, או כל עוד מתנהל הליך משפטי בעניינו, עד שיינתן בו פסק-דין חלוט.

איל בן ראובן: החוק הזה, בעיני, חשיבותו גדולה מאוד.

איל בן ראובן: מדוע?

איל בן ראובן: כי מה אנחנו רוצים מהחיילים ומהמפקדים שלנו?

איל בן ראובן: אנחנו דורשים מהם לבצע את משימתם במלואה, תוך הפעלת הכוח בצורה המבצעית המיטבית.

איל בן ראובן: אנחנו דורשים מהם שהלחימה – כבוד היושב-ראש, נורא נורא מפריע שם מצד שמאל.

איל בן ראובן: חבר הכנסת אבי דיכטר, חברים מהאגף ההוא – מאוד מפריע.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני ימשיך.

איל בן ראובן: כי מה אנחנו רוצים מהחיילים ומהמפקדים שלנו?

איל בן ראובן: אנחנו דורשים מהם לבצע את משימתם במלואה, תוך הפעלת הכוח בצורה המבצעית המיטבית.

איל בן ראובן: אנחנו דורשים מהם שהלחימה תתנהל – מהצד שלנו – על-פי אמות מידה שקבענו, באופן המוסרי והאתי ככל שרק אפשר.

איל בן ראובן: הדילמות הניצבות בפני חיילינו במרחב הלחימה הכמעט-יומיומי שלהם הולכות ומסתבכות.

איל בן ראובן: מהיום-יום של המחסום, מהטרוריסט עם הסכין שרץ מולך, סריקת כפר או רחוב אזרחי צפוף, ועד להחלטה אם להוריד ארטילריה או אש מהאוויר על כפר או מחנה פליטים צפוף שממנו נורית אש לעבר שדרות, אשקלון או קריית-שמונה.

איל בן ראובן: למשימות האלה אנחנו מכינים ומכשירים את המפקדים והחיילים.

איל בן ראובן: פיקדתי בצה"ל על רוב קורסי ההכשרה, מקורס הקצינים, המ"פים, המג"דים, המח"טים, פו"ם, ועד למכללה לביטחון לאומי, ואני אומר לכם מכאן:

איל בן ראובן: אין צבא בעולם שמשקיע כל כך הרבה מאמץ – – –

מאיר כהן: אני מבקש בצד שמאל, חברים, זה מפריע לדובר.

מאיר כהן: אנא מכם.

איל בן ראובן: אין צבא בעולם שמשקיע כל כך הרבה מאמץ ושעות לימוד בשילוב שבין הפרקים המבצעיים לבין המוסר והאתיקה של הלחימה, וכן בהצגת הדילמות והמורכבות של המלחמה וההתמודדות אתן, בתהליך ההכשרה.

איל בן ראובן: ועדיין, כאשר מגיעים לשדה הקרב, למפגש האמיתי עם האויב, שם זה אחרת.

איל בן ראובן: שם נדרשים החיילים להתמודד עם הדילמות, שתמיד יהיו שונות ממה שלמדו בכיתה או באימון.

איל בן ראובן: ועדיין הדרישה שלנו מהם היא חד-משמעית: ניצחון בכל מפגש, מינימום נפגעים בצד שלנו, אזרחים וחיילים, הפעלת כוח במידה הראויה והנדרשת והימנעות ככל האפשר מפגיעה בחפים מפשע.

איל בן ראובן: האם יש טעויות וכשלים?

איל בן ראובן: התשובה היא כן.

איל בן ראובן: יש טעויות בשיקול דעת, ואת אלו אפשר לקבל ולהבין ולתקן, ולשמחתי אלה הן רוב-רובן של הטעויות.

איל בן ראובן: יש טעויות מרשלנות, ויש טעויות ותקלות מהתנהגות לא ראויה.

איל בן ראובן: ובהזדמנות הזאת, מכאן, אני גם רוצה לברך את הרמטכ"ל על איגרתו היום לחיילי צה"ל, שבה הוא מציין בצורה חד-משמעית וקובע שהוא מקבל טעויות מבצעיות ומתמודד אתן, אבל הוא לא מקבל תקלות וטעויות שבאות מאי-עמידה באמות המידה המוסריות של צה"ל.

איל בן ראובן: אמירה חשובה מאוד.

איל בן ראובן: צריך גם לציין שלמלחמות שלנו, ובשונה מהעבר, מצטרפת וקיימת תקשורת שרק הולכת ומתפתחת.

איל בן ראובן: זאת עובדה, ויש בה לא מעט יתרונות, ויש בה גם חסרונות.

איל בן ראובן: חברות וחברי הכנסת, העין השיפוטית של דיני המלחמה, הן שלנו והן של הדין הבין-לאומי, העמיקה ומעמיקה את נוכחותה בשדה המלחמה המודרני, והיא לא הולכת ונעשית יותר קלה.

איל בן ראובן: ולמול כל הנתונים הלא-פשוטים האלה, חובתנו כמדינה וכצבא לתת ללוחמים בסיס איתן למימוש משימותיהם, תוך שאנו מגינים עליהם מכל מה שיש לנו שליטה עליו.

איל בן ראובן: מול אויב – זאת בעיה של החיילים להתמודד ולנצח.

איל בן ראובן: מול חשיפה תקשורתית למהלכים בקרב, במפגש עם אויב, אלו הם היום, לצערנו או לא, חלק מכללי המשחק הנוכחיים, ולא כדאי להילחם נגד כללי משחק האלה, אלא להילחם יחד אתם.

איל בן ראובן: אבל מרכיב אחד, ומאוד מרכזי, הוא חשיפת שמותיהם ופרטים מזהים של הלוחמים – זהו בעיני קו אדום.

איל בן ראובן: ובעיקר במצב של תקלות בלתי מבוררות, זה בעיני קו אדום שאסור לנו לאפשר את חצייתו.

איל בן ראובן: לא נכון בשום אופן שלוחם, גם אם כשל מסיבה כזו או אחרת, יימרחו תמונתו ופרטיו האישיים בעיתון, בטלוויזיה, ברשתות החברתיות למיניהן, לפני שהסתיימה חקירתו ולפני שניתן גזר-הדין בעניינו.

איל בן ראובן: מדוע?

איל בן ראובן: ראשית, כי ייתכן שהוא חף מכל תקלה.

איל בן ראובן: שנית, כי לוחם, בניגוד לאזרח, שחטא – אנחנו שלחנו אותו, כחובה, לביצוע משימתו.

איל בן ראובן: שלישית, כי הפגיעה באמצעות חשיפתו בתקשורת יכולה להיות בלתי ניתנת לתיקון, הן בו והן במשפחתו.

איל בן ראובן: ורביעית, כי היא חושפת אותו לעולם בין-לאומי, שיש בו היום, לצערנו, יותר ויותר גורמים המשתוקקים להאשים את חיילי צה"ל ומפקדיו.

איל בן ראובן: חברות וחברי הכנסת, לא ייתכן שמפקד וחייל יצאו לקרב כאשר איום האויב שממולם איננו האיום היחידי שאתו הם צריכים להתמודד.

איל בן ראובן: כן, הם צריכים לנצח, הם צריכים לנהוג על-פי הפקודות, הנהלים ואמות המידה שנקבעו בצה"ל, ולא ראוי ולא נכון שאיום חשיפתם הציבורית יהיה מונח כעול מיותר על צווארם.

איל בן ראובן: לפיכך, מוצע בהצעת החוק לקבוע כי פרסום פרטיו המזהים של חייל הנחקר בגין פעולה שנעשתה אגב פעילות מבצעית או כחלק ממנה, יהיה אסור כל עוד מתקיימת חקירה בעקבות פעילותו, או כל עוד מתנהל בעניינו הליך משפטי שטרם ניתן בו פסק-דין חלוט.

איל בן ראובן: איסור הפרסום ימשיך לחול אם הוחלט שלא להגיש כתב-אישום נגד החייל, לבטל כתב-אישום שהוגש נגדו, או לזכותו.

איל בן ראובן: חשוב להבהיר כי החוק המוצע יחול על פרטיו המזהים של החייל, ולא על עצם קיום החקירה או ההליך המשפטי.

איל בן ראובן: אלו חייבים להתבצע.

איל בן ראובן: כמו כן, ההסדר יחול על חקירות – – –

מאיר כהן: חברים בצד ימין.

מאיר כהן: מיקי, חבר הכנסת רוזנטל, זה מפריע לו.

מאיר כהן: בבקשה.

איל בן ראובן: כמו כן, ההסדר יחול על חקירות והליכים משפטיים הנוגעים לפעילות מבצעית בלבד, ולא לתהליכים הנוגעים לעבירות פליליות שאינן קשורות לפעילות כזו או שאינן חלק ממנה.

איל בן ראובן: חשוב לציין שאנחנו מאפשרים לבית-הדין הצבאי שיקול דעת, שמסור לו גם היום, אם להתיר את פרסום פרטיו של החייל אם סבר שיש בכך עניין לציבור או צורך חיוני אחר.

איל בן ראובן: אני רוצה לציין כאן, שבהנחה שהחוק יעבור היום בקריאה ראשונה, אזי בהכנתו לקריאה שנייה ושלישית תדון ועדת החוץ והביטחון בתחולת ההסדר המוצע גם על שוטרי משמר הגבול הלוחמים, אלו שלוחמים כתף אל כתף עם לוחמי צה"ל.

איל בן ראובן: חברי וחברות הכנסת, חוק זה, חשיבותו גדולה.

איל בן ראובן: החוק בא להבטיח את כבודם של חיילים ומפקדים, ואת פרטיות משפחותיהם, וכן למנוע העמדתם לדין במדינות זרות, או הכפשתם על-ידי גורמים לא ראויים.

איל בן ראובן: וכל זאת, כדי שידעו חיילים ומפקדים שיוצאים למשימה, שצה"ל ומדינת ישראל עומדים מאחוריהם ומגבים אותם, כמובן – עד ש-, ואלא אם כן – נמצאו אשמים ברשלנות או בהתנהגות לא ראויה בשדה הקרב.

איל בן ראובן: אני מבקש את תמיכתכם בחוק החשוב הזה לבנים ולבנות שלנו, שאנחנו שולחים אותם לצה"ל.

איל בן ראובן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: הגברת תמר זנדברג, חברת הכנסת – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; אדוני – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת זהבה גלאון – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

מאיר כהן: אחרונת הדוברים – ואנחנו ניגשים להצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לברך קודם כול את האלוף במיל' איל בן ראובן, חבר סיעתנו, על הגשת הצעת החוק הזאת.

ציפי לבני: בימים שבהם יש כאלה שמציגים את עצמם כעומדים בצד של צה"ל, אבל בפועל עומדים בצד שבירת ערכיו, הצעת החוק הזאת נועדה לעשות בדיוק את מה שצה"ל צריך: היא נועדה להגן על חיילי צה"ל, והיא לא נועדה לעשות סיבוב על צה"ל, כפי שעושים חלק מחברי הבית הזה בעת האחרונה.

ציפי לבני: ואלה שעושים סיבוב על צה"ל הם אלה שמדברים כאילו הם עומדים לצד צה"ל, אבל מי שמדבר במונחים של "שר הביטחון מתחנף ל'בצלם'", ומי שמדבר על זה שחייל שנבדק זה שפיכת דמו, בעצם רוצה לפגוע בערכים של צבא ההגנה לישראל.

ציפי לבני: ואם ראינו את ההפגנה יחד עם "הצל" שמוביל את המהלך הזה – אתם יכולים להיות צבא הצל, אנחנו נמשיך ונשמור על צה"ל כצבא האור.

ציפי לבני: אני רוצה לקרוא כאן את אותה פקודה שהוציא רמטכ"ל צבא ההגנה ישראל היום למפקדי צה"ל וחייליו, וכדאי שכל אחד מאתנו ומאזרחי ישראל ישמע אותה: בחודשים האחרונים אנו מתמודדים עם אירועי טרור חמורים כנגד אזרחי ישראל, שמטרתם לערער את חוסנה של מדינת ישראל.

ציפי לבני: משימתו של צה"ל היא להבטיח את שלום אזרחי המדינה ותושביה בשדה הקרב וגם בעורף.

ציפי לבני: צה"ל נכון לפעול בנחישות ובמסירות בכל זירה, ועושה זאת בחופש פעולה מוחלט ותוך שימוש בכל האמצעים הנדרשים כדי לעמוד במשימתו.

ציפי לבני: בסיורי בשטח אני גאה לראות אתכם חותרים למגע ומוכנים לחרף נפשכם כדי להגן על המולדת.

ציפי לבני: "גורל ישראל תלוי בשני דברים: בכוחה ובצדקתה", אמר בן-גוריון, ומיום הקמתו חרת צה"ל על דגלו את ערך הדבקות במשימה והחתירה לניצחון וקידש ערכים חשובים, ובהם – כן, רבותי – כבוד האדם וטוהר הנשק.

ציפי לבני: ערכים אלה נשענים על מורשת יהודית ארוכת שנים של עם חפץ חיים.

ציפי לבני: בכל פעולה ובכל מצב עלינו לפעול באופן מקצועי, תוך הפעלת כוח ממוקד, מדוד ושקול, כדי לעמוד במשימתנו ולהיות נאמנים לערכינו.

ציפי לבני: וכאן בא החלק החשוב – ואני מדלגת – צה"ל מפקיד בידיכם את האחריות למלא את המשימה להגן על המדינה.

ציפי לבני: המפקדים, ואני בראשם, נוסיף לתת גיבוי לכל חייל שישגה בלהט הקרב מול אויב המסכן חיי אזרחים וחיילים.

ציפי לבני: עם זאת, לא נהסס למצות את הדין עם חיילים ומפקדים שיחרגו מאמות המידה המבצעיות והמוסריות שעל-פיהן אנו פועלים.

ציפי לבני: השמירה על רוח צה"ל וערכיו אינה זכות אלא חובה, כדי לשמר את צה"ל כצבא העם במדינה יהודית ודמוקרטית.

ציפי לבני: עיני העם נשואות אלינו בציפייה לביטחון, תוך שמירה על דמותו הערכית של צה"ל במוקד ההסכמה הלאומית.

ציפי לבני: נוסיף לעמוד על המשמר כדי למלא את ייעודנו – הגנה על אזרחים, ניצחון במלחמה והבטחת קיומה של מדינת ישראל – תוך הקפדה על ערכינו, ובכך עוצמתנו.

ציפי לבני: אומר הרמטכ"ל שעיני העם, חייליו ואזרחי המדינה נשואות לצה"ל.

ציפי לבני: עיני אזרחי המדינה נשואות גם לבית הזה ולערכים שיוצאים ממנו, וזה לא הזמן לא לפגוע בערכים האלה, לא לשתוק, אדוני ראש הממשלה, וגם לא, חברי ממפלגות אחרות, ללכת בין הטיפות.

ציפי לבני: זה הזמן להגן על הערכים האלה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: לפנים משורת הדין אני מאפשר לחבר הכנסת בר-לב, למרות שכשהקראתי את שמו הוא לא היה כאן.

מאיר כהן: ההסבר שלך התקבל.

מאיר כהן: בבקשה, שלוש דקות.

עמר בר-לב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

עמר בר-לב: האמת היא שהתכוונתי גם אני להקריא את איגרת הרמטכ"ל, מה שהקריאה חברתי חברת הכנסת ציפי לבני ממש לפני, אבל נראה לי חשוב בהזדמנות זו לומר כמה דברים לחברי המשכן הזה וגם לאזרחי מדינת ישראל, שאולי לא כל כך מבינים מה בדיוק קרה.

עמר בר-לב: הלוא הרמטכ"ל וגם שר הביטחון גינו את האירוע, שבו החייל ירה במחבל פצוע, עוד לפני תוצאות חקירת מצ"ח.

עמר בר-לב: ונשאלה שאלה בציבור: רגע, אם עוד לא הושלמה חקירת מצ"ח, מדוע כבר הרמטכ"ל ושר הביטחון מגנים אותו?

עמר בר-לב: והתשובה היא – היא כנראה לא ידועה לרוב אזרחי מדינת ישראל – אחרי כל אירוע צבאי באשר הוא נעשה תחקיר בצה"ל.

עמר בר-לב: אחרי כל אירוע צבאי, אם זה פעילות מבצעית וגם אם זה פעילות אימונים, אם זה אימון של מילואים או של סדיר – תחקיר מבצעי נערך מייד.

עמר בר-לב: והתחקיר המבצעי קובע לקחים ומה היה בסדר ומה לא היה בסדר.

עמר בר-לב: והתחקיר המבצעי בפיקוד מרכז נעשה עוד באותו יום, ומסקנות התחקיר המבצעי היו שהחייל לא פעל על-פי רוח צה"ל ועל-פי ערכי צה"ל.

עודד פורר: אתה יודע שתחקירים מבצעיים אסור לפרסם כל עוד זה נמצא בחקירת מצ"ח?

עמר בר-לב: לא, זה לא נכון.

עמר בר-לב: זה לא נכון.

עודד פורר: – – – זה המצב, אחרת יש פה – – –

עמר בר-לב: רוב-רובם של התחקירים הצבאיים הם בנושאים פליליים והם לא קשורים במצ"ח.

מיקי רוזנטל: וכשפוליטיקאים הולכים לבית-הדין זה בסדר?

עודד פורר: – – –

סופה לנדבר: – – –

מיקי רוזנטל: אתם נפלתם על כל הראש, יצאתם מדעתכם.

עמר בר-לב: תפקידה של מצ"ח לראות אם נעשתה כאן עבירה פלילית.

עמר בר-לב: אני מצאתי את עצמי לא פעם בבתי-דין מגן על חיילים ומפקדים, שלעתים עשו טעות, בשוגג, וזה לא קשור לפשע פלילי או לעבירה פלילית, אבל זה תפקיד התחקיר הצבאי ותפקיד מצ"ח לבחון אם היה כאן דבר פלילי.

עמר בר-לב: ולכן אני חושב שנכון היה שגם הרמטכ"ל וגם שר הביטחון יאמרו בצורה ברורה את המסקנות לציבור, כי בכל אופן יש כאן אירוע שכל אזרחי מדינת ישראל היו שותפים לו בצורה כזאת או אחרת, ולומר להם מה המסקנה של התחקיר המבצעי.

עמר בר-לב: והמסקנה של התחקיר המבצעי הייתה שהחייל לא פעל על-פי הנורמות המקובלות בצה"ל ועל-פי ערכי צה"ל.

עמר בר-לב: האם זו עבירה פלילית, כן או לא?

עמר בר-לב: זה יתברר בסוף חקירת מצ"ח, והם יראו אם מומלץ או לא מומלץ להעמיד את החייל לדין.

עמר בר-לב: אלה שני דברים שונים לחלוטין.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 75) (איסור פרסום שם חייל לעניין הליכים הקשורים לפעילות מבצעית), התשע"ו–2016.

מאיר כהן: אני חוזר – בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 75) (איסור פרסום שם חייל לעניין הליכים הקשורים לפעילות מבצעית), התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 36 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה חוזרת לדיון בוועדת החוץ והביטחון להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/634); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת משה גפני, בבקשה.

חיים ילין: תעשה לנו טוב, שנלך עם הרגשה טובה, תעביר את הכספים.

מאיר כהן: בבקשה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להגיש לכנסת את הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016.

משה גפני: הצעת החוק הזאת, שעברה בקריאה טרומית פה אחד במליאת הכנסת, קובעת שיש לתת העדפה מתקנת לציבור החרדי – למי שיוצא לעבוד ושיש לו את כל הכישורים וכל היכולות כדי להתמודד על תפקידים בשירות הציבורי, וכן לעולים חדשים.

משה גפני: אני רוצה, קודם כול, לגבי הציבור החרדי, לומר כדלהלן: באחד הדיונים שהיה לי אמרו שאין אפליה של הציבור החרדי – בניגוד לכל אלה שנמצאים בחוק להפליה מתקנת, כמו נשים, ערבים, דרוזים, צ'רקסים וכדומה.

משה גפני: אין אפליה של הציבור החרדי.

משה גפני: רק בתקופה האחרונה התפרסמה נבחרת הדירקטורים.

משה גפני: 500 חברים שהם אמורים להיות דירקטורים בחברות הממשלתיות.

משה גפני: 500 חברים.

משה גפני: ואני הבאתי פה במליאת הכנסת סמ"ס שקיבלתי מאישה חרדית שיש לה את כל היכולות, שהיא סמנכ"לית בחברה שמגלגלת מיליארדים, שהייתה חברה בדירקטוריונים ציבוריים – בתוך כל ה-500 האלה אין אפילו חרדי אחד, חרדית אחת.

משה גפני: מדינה שוויונית, מדינה שנותנת – נכון, פרופסור טרכטנברג, אתה עשית את הלובי הזה, שאני מאוד תומך בו, של שילוב – אלה שכמובן רוצים, גם גברים וגם נשים חרדים, הם לא יכולים להיות שונים.

משה גפני: והחוק הזה מדבר על זה שלא נותנים העדפה למי שיש לו פחות כישורים – מדובר על אותם כישורים.

מרב מיכאלי: אנחנו מכירות את זה.

מרב מיכאלי: בפעם הבאה כשיהיה מדובר בחוק ייצוג הולם – – –

משה גפני: אני לפנייך הצבעתי על החוק של העדפה מתקנת לנשים, לפנייך.

מרב מיכאלי: חד-משמעית.

מרב מיכאלי: היית פה לפני.

משה גפני: הייתי לפנייך, זו הסיבה היחידה.

מרב מיכאלי: אתה תמיד לפני.

משה גפני: חוץ מזה, אני ודאי לא יותר מוכשר ממך.

מרב מיכאלי: אתה תמיד לפני.

משה גפני: לא, לא.

מרב מיכאלי: יש רק עוד כמה תחומים שצריך ליישר את הקו, אבל – – –

משה גפני: טוב, האמת היא שאנחנו יכולים להאריך בדיבור בעניין הזה, אבל לא – – –

יולי יואל אדלשטיין: אם אתם רוצים להאריך את כנס החורף – – –

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, לגבי עולים חדשים, שר העלייה והקליטה זאב אלקין, שהשתתף בדיון בוועדת החוקה, טען מנקודת ראותו של משרד העלייה והקליטה, שהוא המשרד שמופקד על הנושא של עולים חדשים, שיש אפליה בשילוב עולים חדשים בחברות הממשלתיות.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה לומר לחברי הכנסת: ועדת החוקה לא מיצתה את הדיון בעניין הזה, ואני ביקשתי לא לעכב את החוק אלא להביא את העולים החדשים בחקיקה, מכיוון שההגדרה של עולה חדש – יש סדרה שלמה של הגדרות: יש עולה חדש לצורך דבר אחד, שמספר השנים הוא מועט – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון, לדיור, לתעסוקה, לאולפן עברית ולכל – – –

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: ואני אומר לכם, רבותי חברי הכנסת, הוועדה תצטרך לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: קודם כול, עולה חדש יהיה בחוק.

משה גפני: מה זה עולה חדש לגבי העדפה מתקנת – נצטרך לקחת את הרשימה שמשרד – – –

איציק שמולי: גפני, אבל איך מגדירים בחוק אוכלוסייה חרדית?

איציק שמולי: לפי איזה קריטריון?

משה גפני: ברצינות או בצחוק?

איציק שמולי: לא, ברצינות.

משה גפני: בצחוק, הציבור הכי דפוק במדינה זה הציבור החרדי.

משה גפני: ברצינות – –

איציק שמולי: מה אתה רושם בחוק?

משה גפני: – – יש כבר קריטריונים ברורים, גם בחקיקה, גם בהחלטות ממשלה, גם בכל הדברים.

משה גפני: פעם אמרו את זה.

מנואל טרכטנברג: גם בלמ"ס.

משה גפני: בכל מקום.

משה גפני: יש היום – – –

איציק שמולי: אבל איך אתה מגדיר את הציבור – – –

משה גפני: חבר הכנסת שמולי, אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אני אגיד לך את זה.

משה גפני: אבל דיברנו על זה בוועדה, יש הגדרות.

משה גפני: בעבר, לפני שנים – אני נמצא פה, עברתי את כל הדבר הזה – אמרתי להם: אתם אומרים על הציבור החרדי שהוא לא רוצה לעבוד?

משה גפני: הוא רוצה.

משה גפני: אני רוצה שתהיה העדפה מתקנת, כמו לערבים, כמו לנשים, כמו לאחרים.

משה גפני: אז פעם אחת היה דיון בוועדת החוקה ופעם בוועדת הפנים, אצל אופיר פינס.

משה גפני: בוועדת החוקה הם אמרו: אין אפליה.

משה גפני: בא נציג משרד המשפטים, אמר: אין אפליה, מה, הם לא רוצים ללכת לעבוד.

משה גפני: אמרתי: בסדר, אז תהיה אות מתה, מה אכפת לך?

משה גפני: אני אומר לך שרוצים.

מנואל טרכטנברג: הסוגיה היא אמיתית, אבל יש תשובה לזה, יש פתרון.

משה גפני: כן, כן, אני יודע, אני יודע, היום אנחנו על הדרך בעניין הזה.

משה גפני: אין ברירה, אין ברירה.

משה גפני: פעם זה היה יותר קשה, היום זה לא כמו – – –

נחמן שי: אתה צודק.

משה גפני: יש החלטה, כבר עברו פה חוקים.

משה גפני: ובוועדת הפנים בא נציג משרד המשפטים ואמר שאי-אפשר לעשות הפליה מתקנת לחרדים, בגלל שחרדי זה לא דת, לא גזע ולא מין.

משה גפני: אנחנו לא צחקנו, אני כמעט בכיתי.

משה גפני: אבל לא חשוב, נשאיר את זה, רעיונות.

משה גפני: על כל פנים, אני סבור שמי שכן בדברים האלה – ובאמת הכנסת התאחדה בנושא הזה – אם רוצים שילוב חרדים, צריך לפחות להגיד שאנחנו רוצים את זה.

משה גפני: זה בגלל שזה לא יעשה מהפכות עולם.

משה גפני: לגבי עולים חדשים – אני בזה התחלתי, ואני רוצה שחברי הכנסת ידעו.

משה גפני: לגבי עולים חדשים, אנחנו נצטרך להחליט מהו הקריטריון.

משה גפני: והשינוי שיכול להיות – מתי נקרא "עולה חדש" לגבי החוק של העדפה מתקנת.

משה גפני: בוועדת החוקה הגיעו עובדים של משרד הקליטה שעוסקים בתעסוקה – מה?

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא אתה.

משה גפני: לא אני.

משה גפני: הגיעו עובדים של משרד הקליטה, אבל הגיעו ארגוני עולים – עולים מצרפת, עולים מברית-המועצות לשעבר – ארגונים רבים שטענו שיש הפליה של העולים החדשים בקבלה לעבודה.

משה גפני: אם הכנסת – ואני מקווה שהכנסת תאשר את החוק הזה בקריאה ראשונה – אני אומר, וזה מה שהוועדה החליטה, ועדת החוקה – היא החליטה שנצטרך לקיים את הדיון לגבי הנושא של העולים החדשים, איזו הגדרה: הגדרה לדיור, כפי שאמרת, אדוני יושב-ראש הכנסת, הגדרה של תעסוקה, הגדרה של שורה שלמה של דברים.

משה גפני: אני מסיים – לגבי הנושא של החרדים.

משה גפני: זה לא יחולל את השינוי, החוק הזה.

משה גפני: מי שלומד תורה כמובן ימשיך ללמוד תורה; מי שיוצא לעבוד יצא לעבוד; מי שירצו לשלב אותו, יוכלו לשלב אותו.

משה גפני: החוק הזה, בניגוד למה שהיה עד היום, יגיד אמירה, והאמירה אומרת שאם יש חרדים במדינת ישראל, גברים ונשים – ויש היום המון – שרוצים לעבוד, אנחנו מתייחסים אליהם באופן שווה.

משה גפני: זה מה שהחוק הזה יגיד.

משה גפני: ולכן, אדוני יושב-ראש הכנסת, אני מבקש את התמיכה של חברי הכנסת בקריאה הראשונה, וכפי שאמרתי, הדיון יימשך בוועדת החוקה.

משה גפני: אני גם רוצה להודות ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי שאישר את זה לפני תום המושב, ואני מקווה שאנחנו נסיים את המלאכה בקריאה שנייה ושלישית בהקדם האפשרי.

משה גפני: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גפני.

יולי יואל אדלשטיין: הכרזה למזכירת הכנסת, ואז נשמע כמה דוברים.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת –     לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון מס' 46) (תשלום גמלה לבני-זוג), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2874/20 וכלה בהצעת חוק פ/2958/20 – הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (הגדרת צמח הקנבוס), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל מעשה איבה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, שולי מועלם-רפאלי, מרדכי יוגב, בצלאל סמוטריץ, נאוה בוקר, שרן השכל, יואב בן צור, אברהם נגוסה, מכלוף מיקי זוהר ואמיר אוחנה; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר דמי נסיעה באמבולנס לקשישים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, איציק שמולי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק שיעור ריבית פיגורים מקסימלי (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן, קארין אלהרר, יואב בן צור, אוסאמה סעדי, יוסף ג'בארין ונורית קורן; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (פטור מארנונה למעונות סטודנטים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אביגדור ליברמן, סופה לנדבר, חמד עמאר ורוברט אילטוב; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס למענק כספי בשל הישג בתחרות ספורט), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עודד פורר, אביגדור ליברמן, סופה לנדבר, חמד עמאר ורוברט אילטוב; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – מעצר מפרי צו הגנה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, נורית קורן, רויטל סויד ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – השעיית חבר הכנסת), מאת חברי הכנסת אלי כהן ומיכאל אורן; הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (דרישת הסיוע להרשעה על-פי הודיה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה מגיל 19), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי ויוסף ג'בארין; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – קביעת פקודות בעניין המלצה על מחיקת רישום פלילי וקיצור תקופת התיישנות של חיילים), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק מבקר מערכת הביטחון, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק החלת דיני התכנון והבנייה הישראליים בתחום מעלה-אדומים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אביגדור ליברמן, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, עודד פורר, נאוה בוקר, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, שולי מועלם-רפאלי, רועי פולקמן, יצחק וקנין, אלי כהן, נורית קורן, מרדכי יוגב, חמד עמאר, יואל רזבוזוב, דוד ביטן ומיכאל אורן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (מנהל מחלקת תרבות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עפר שלח ומירב בן ארי; הצעת חוק לתיקון פקודת סרטי הראינוע (דיבוב סרטי ילדים לערבית), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת זוהיר בהלול ואכרם חסון; הצעת חוק המכינות הקדם-צבאיות (תיקון – הכרה בצעירים עם מוגבלות כחניכי מכינות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, קארין אלהרר, מיקי רוזנטל, נחמן שי, יואל חסון, יעקב פרי, עליזה לביא, נורית קורן, יחיאל חיליק בר, יואב קיש, מרדכי יוגב, עודד פורר, חמד עמאר, ניסן סלומינסקי ויוסי יונה; הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך (תיקון – מכירה של מזון בתחום מוסד חינוך), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נורית קורן, איציק שמולי, אורי מקלב, יצחק וקנין ויעקב מרגי; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (ביטול מס בגין שווי שימוש בכלי רכב ירוקים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת שרן השכל, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר ודב חנין; הצעת חוק למתן קדימות לחיילים משוחררים על-ידי גופים ציבוריים, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת ענת ברקו; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – אחריות תאגיד מים וביוב לטיפול בחיבור שלא כדין למערכת מים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, איל בן ראובן, יוסף ג'בארין, דב חנין, תמר זנדברג, קסניה סבטלובה, מיכל בירן, יוסי יונה ואראל מרגלית; הצעת חוק המוהלים, התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – מתן עדיפות למשרתים בהעדפה מתקנת), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרדכי יוגב, יואב קיש, יואב בן צור, טלי פלוסקוב, יפעת שאשא ביטון, אלעזר שטרן, שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, שרן השכל ואמיר אוחנה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אי-שלילת זכאות לקצבת שאירים בשל הכנסה מפנסיה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', מיכל רוזין ותמר זנדברג; הצעת חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים (הוראת שעה) (תיקון – העברת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לאחריות משרד ראש הממשלה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, רוברט אילטוב, סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס, ישראל אייכלר, אורי מקלב, יעקב מרגי, יעל גרמן, עבדאללה אבו מערוף, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, אלעזר שטרן, מירב בן ארי, נחמן שי, עודד פורר, נורית קורן ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק מגן-דוד-אדום (תיקון – מידע בגין אשפוז), התשע"ו–2016, מאת חברות הכנסת שולי מועלם-רפאלי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – תנאי סף להשתתפות במכרז), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין ורועי פולקמן; הצעת חוק הדיינים (תיקון – מגבלות על מינוי קרובי משפחה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, סופה לנדבר, מרב מיכאלי, נאוה בוקר, מאיר כהן, חיים ילין, תמר זנדברג, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, מיכל בירן, נחמן שי, מיקי לוי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, יעקב פרי ויעל גרמן; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – מגבלות על מינוי קרובי משפחה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מירב בן ארי, רועי פולקמן, סופה לנדבר, מרב מיכאלי, נאוה בוקר, מאיר כהן, חיים ילין, תמר זנדברג, יוסי יונה, מיכל בירן, איילת נחמיאס ורבין, נחמן שי, מיקי לוי, קארין אלהרר, יואל רזבוזוב, יעקב פרי ויעל גרמן; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – איסור קיזוז קצבת ילדים בגין חוב מזונות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, אלי כהן, מאיר כהן, אחמד טיבי, איציק שמולי, דוד ביטן, נאוה בוקר, יעקב מרגי ויואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (ביטול תיקון מס' 8), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יוסי יונה, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, יעל כהן-פארן, זהבה גלאון, תמר זנדברג, מיכל רוזין, יואב בן צור, אלי אלאלוף, יעקב מרגי, מירב בן ארי, שרן השכל, קסניה סבטלובה, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, מיקי לוי, נאוה בוקר, נורית קורן, מאיר כהן, אברהם נגוסה, דוד אמסלם, דוד ביטן, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, אילן גילאון, טלי פלוסקוב, מיכל בירן, אראל מרגלית, מנואל טרכטנברג, עמר בר-לב, רויטל סויד, אורן אסף חזן, יגאל גואטה ושלי יחימוביץ; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – הרשעה בעבירה שדינה מאסר עולם), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רויטל סויד, דוד ביטן, דוד אמסלם, מירב בן ארי, רועי פולקמן, מכלוף מיקי זוהר, קסניה סבטלובה, אברהם נגוסה, זוהיר בהלול, איתן ברושי, חיים ילין, יואל רזבוזוב, עיסאווי פריג' וקארין אלהרר; הצעת חוק הבטחת פיצויים לתושבי מתחם מי-נפתוח (ליפתא), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון וקבלה לעבודה) (תיקון – הגברת השקיפות בעניין הפרשות לפנסיה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, רועי פולקמן, מרב מיכאלי, עפר שלח, מאיר כהן, מנחם אליעזר מוזס, יואב בן צור, אלי אלאלוף, חיים ילין, דב חנין, קארין אלהרר, עבדאללה אבו מערוף, יוסי יונה, יעל כהן-פארן ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (פטור ממכרז בהתקשרות עם חברה משותפת), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון – אנשים עם מוגבלות המלווים בכלב השירות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, נורית קורן, מירב בן ארי, בצלאל סמוטריץ, עודד פורר, נאוה בוקר, עמר בר-לב, יעל כהן-פארן ואיתן ברושי; הצעת חוק תוכנית חירום להבראת מפרץ חיפה, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, מיקי רוזנטל, יוסי יונה, קסניה סבטלובה, יואל חסון, איתן כבל, עמיר פרץ, יחיאל חיליק בר, יצחק הרצוג, זוהיר בהלול, איל בן ראובן, נחמן שי, מנואל טרכטנברג, מרב מיכאלי, מיכל בירן, ציפי לבני, עמר בר-לב, איציק שמולי, איתן ברושי, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, סתיו שפיר, אראל מרגלית ושלי יחימוביץ; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – מתן שירות בלא המתנה בתור לאזרח ותיק מעל גיל 80), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פיצוי לדוגמה בשל מעשה איבה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, אורלי לוי אבקסיס, נאוה בוקר ואורי מקלב; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – תיקון פרק ז': אחראי לזכויות מטופל במוסד רפואי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נורית קורן, טלי פלוסקוב, אורי מקלב, שולי מועלם-רפאלי, איתן כבל ומיכל בירן; הצעת חוק דמי מחלה (תיקון – ניכוי ימי מחלה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורי מקלב ומשה גפני; הצעת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה בצהרונים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רחל עזריה, איילת נחמיאס ורבין, יפעת שאשא ביטון, שרן השכל, מירב בן ארי, עאידה תומא סלימאן ואברהם נגוסה; הצעת חוק שקיפות בהצהרת הון לנבחרי ציבור בכירים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, עודד פורר, סופה לנדבר, חמד עמאר ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק תוכנית לאומית לבטיחות ילדים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, טלי פלוסקוב, איילת נחמיאס ורבין, אורי מקלב, איציק שמולי ויעקב מרגי; הצעת חוק העונשין (תיקון – סחר בבני-אדם למטרות נישואין), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, זהבה גלאון, מירב בן ארי, יוסף ג'בארין, דב חנין, ג'מאל זחאלקה, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי ומסעוד גנאים; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ילד הזקוק לטיפול רפואי מיוחד וקבוע), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איציק שמולי, שולי מועלם-רפאלי, רויטל סויד, טלי פלוסקוב, אורי מקלב, יגאל גואטה, מנחם אליעזר מוזס, אוסאמה סעדי, דב חנין, תמר זנדברג, עאידה תומא סלימאן, סופה לנדבר, מכלוף מיקי זוהר, דוד ביטן ומאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (סימון המדרכה לפני מעבר חציה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, אביגדור ליברמן, רוברט אילטוב, עודד פורר, סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס, אמיר אוחנה, יעקב מרגי, אורן אסף חזן, יואב בן צור, אורי מקלב, יגאל גואטה, יצחק וקנין, ניסן סלומינסקי ונאוה בוקר; הצעת חוק איסור המתת כלבים בריאים והרחבת חובות הדיווח של רופא וטרינר עירוני (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעל גרמן, איציק שמולי ויעל כהן-פארן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – גובה הקצבה בעד ילד הזקוק לסיוע מיוחד), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, שולי מועלם-רפאלי ואילן גילאון; הצעת חוק קביעת מועדים בערעור של ניצולי שואה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, טלי פלוסקוב, דב חנין, אכרם חסון, איציק שמולי, יואב בן צור, יואב קיש, רועי פולקמן, יגאל גואטה, נאוה בוקר, סופה לנדבר, חיים ילין, מירב בן ארי, מיכל בירן, עליזה לביא, מאיר כהן, חמד עמאר, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, מרדכי יוגב, אלי כהן, ענת ברקו, זאב בנימין בגין, דוד ביטן, יעקב מרגי, אילן גילאון, יעקב פרי, יואל חסון, עודד פורר, איתן כבל, יאיר לפיד, אלעזר שטרן, עפר שלח, יעל גרמן, יחיאל חיליק בר, מנואל טרכטנברג, מיקי רוזנטל, קסניה סבטלובה, נחמן שי, עמר בר-לב, יואל רזבוזוב, מיקי לוי, אראל מרגלית, איתן ברושי, יעל כהן-פארן, ישראל אייכלר, נורית קורן, שרן השכל ומשה גפני; הצעת חוק זכאות לאבחון לקויות למידה לילדים ממשפחות מעוטות יכולת, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק אבחון פסיכו-דידקטי לילדים נזקקים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס ויעקב מרגי; הצעת חוק רישוי עסקים (תיקון – נותן האישור לעניין כבאות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, מירב בן ארי, יואב בן צור, אורי מקלב ונאוה בוקר; הצעת חוק הספקת חשמל (הוראת שעה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, איציק שמולי, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הצגת נפח משקאות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואל חסון ודוד ביטן; הצעת חוק ההנדסאים והטכנאים המוסמכים (תיקון – השכלה טכנולוגית), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – איסור התניה בחוזה על פתיחת עסק או מתן שירות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יגאל גואטה, מכלוף מיקי זוהר, אורן אסף חזן, דוד ביטן, ניסן סלומינסקי, יעקב מרגי, עאידה תומא סלימאן, מיקי לוי, ישראל אייכלר, מנחם אליעזר מוזס, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי, זאב בנימין בגין ואיתן ברושי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – זכאות לדמי אבטלה במקרה של התפטרות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואל חסון, מכלוף מיקי זוהר, נאוה בוקר, יוסי יונה, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועמר בר-לב; הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון – זכאות להסעה ממקום מגורים קבוע בחלק מימי השבוע), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, איציק שמולי ומיכל רוזין; הצעת חוק שדה-התעופה דב הוז (הוראות מיוחדות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דוד אמסלם, אלי כהן, איתן ברושי, יצחק וקנין ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק לתיקון פקודת הסמים המסוכנים (ענישה על עבירה חוזרת של סחר בסם והחמרת ענישה בעבירת הדחת קטינים לסמים מסוכנים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, עודד פורר, סופה לנדבר וחמד עמאר; הצעת חוק התפזרות הכנסת העשרים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, עודד פורר, סופה לנדבר, חמד עמאר ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – תשלומי חשמל מופחתים בשל ילד עם מוגבלות), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – סמכות ועדה מקומית לאשר הגדלת אחוזי בנייה בשטחים המיועדים לתעסוקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, רועי פולקמן, עפר שלח, אחמד טיבי, נאוה בוקר, דוד ביטן, יעקב מרגי ויואל חסון; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – אישור הצרכן מראש להעלאת תעריפים בעסקה מתמשכת שאינה עסקה לתקופה קצובה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אלי כהן ואיתן כבל; הצעת חוק העמותות (תיקון – שקיפות במימון ממשלתי או עירוני), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, קארין אלהרר, יעל גרמן, איציק שמולי ונחמן שי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – סגן ראש רשות ברשות מעורבת), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דוד אמסלם ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – הנחה בארנונה לסטודנט באזור ארנונה מופחתת), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת קארין אלהרר; הצעת חוק משאל עם בדבר מתווה הסדרת ניהול משאבי הגז, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הרחבת חובת הדיווח של גופים בשירות הציבורי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מנואל טרכטנברג, עמיר פרץ ומיכל בירן; הצעת חוק זכויות לעובד עצמאי, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת משה גפני, רועי פולקמן, אורי מקלב, אראל מרגלית, דוד ביטן, שולי מועלם-רפאלי, אילן גילאון ועפר שלח; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – הקצאת תקציבים ליישובים הדרוזיים והצ'רקסיים) (הוראת שעה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת חמד עמאר, עודד פורר, אורן אסף חזן, אורי מקלב, איציק שמולי, סופה לנדבר, נאוה בוקר ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק שיקים ללא כיסוי (תיקון – ביטול שיקים בשל טעות של הבנק), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת חיים ילין, קארין אלהרר, אלי כהן, רועי פולקמן, יצחק וקנין, איתן ברושי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, עמר בר-לב, איל בן ראובן ומירב בן ארי; הצעת חוק תגמול נושאי משרה בחברות ציבוריות, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן, שלי יחימוביץ ונורית קורן; הצעת חוק לקביעת כמות מוכרת לצריכת מים במעונות סטודנטים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עיסאווי פריג', דוד ביטן, תמר זנדברג, איתן כבל, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, מיקי לוי, אילן גילאון, מאיר כהן ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק תמרוץ הליכים דמוקרטיים פנים-מפלגתיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עמר בר-לב, דוד ביטן וניסן סלומינסקי; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – מחיקת המילים "למעט איסור הפרסום"), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורן אסף חזן, יחיאל חיליק בר ואורי מקלב; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – פרסום בהסכמה), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת יעל גרמן; הצעת חוק פיצויים לבעלי עסקים נפגעי עבודות פיתוח הרכבת הקלה בעיר תל-אביב–יפו וסביבותיה, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איתן כבל, נורית קורן, דוד ביטן, דב חנין, יצחק וקנין, איילת נחמיאס ורבין, יעקב פרי, עבד אל חכים חאג' יחיא, רועי פולקמן, עיסאווי פריג', נאוה בוקר, אורי מקלב, יוסי יונה, יואב קיש, שרן השכל, אברהם נגוסה, אורן אסף חזן, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, זוהיר בהלול, מיכל בירן, איל בן ראובן, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, איתן ברושי, יואל חסון, מנואל טרכטנברג, יעל כהן-פארן, מרב מיכאלי, אראל מרגלית, קסניה סבטלובה, רויטל סויד, עמיר פרץ, מיקי רוזנטל, נחמן שי, איציק שמולי, עבדאללה אבו מערוף, באסל גטאס, אחמד טיבי, אוסאמה סעדי, יאיר לפיד, קארין אלהרר, עפר שלח, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, אלעזר שטרן, חיים ילין, משה גפני, אילן גילאון, תמר זנדברג, מיכל רוזין, אורלי לוי אבקסיס, שולי מועלם-רפאלי, ניסן סלומינסקי, בצלאל סמוטריץ, מירב בן ארי, איימן עודה ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – ביטול איסור הפרסום לגבי פרסום שנעשה בהסכמה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון ואלי אלאלוף; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (עידוד הגירה ליישובי הפריפריה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, איימן עודה, רועי פולקמן, אורלי לוי אבקסיס, עיסאווי פריג', יואב בן צור, איתן כבל, חיים ילין, יואב קיש, שרן השכל, יצחק וקנין, נורית קורן, רוברט אילטוב, טלי פלוסקוב, איתן ברושי, אברהם נגוסה, ענת ברקו, דוד ביטן, אלי אלאלוף, אורי מקלב, מרדכי יוגב, רויטל סויד, קארין אלהרר, מרב מיכאלי, יעל כהן-פארן, חמד עמאר, סופה לנדבר, עודד פורר, ישראל אייכלר, מנחם אליעזר מוזס, בצלאל סמוטריץ, יגאל גואטה, יעקב מרגי, אלי כהן, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי, יפעת שאשא ביטון, אורן אסף חזן, מיכל בירן, יוסי יונה, יואל חסון, איילת נחמיאס ורבין, עליזה לביא, איל בן ראובן, מיקי לוי, אבי דיכטר, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, זוהיר בהלול, עמיר פרץ, מיכאל אורן, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא, עאידה תומא סלימאן, עבדאללה אבו מערוף, ג'מאל זחאלקה, אוסאמה סעדי, ניסן סלומינסקי, מסעוד גנאים, באסל גטאס, אכרם חסון, זאב בנימין בגין וחנין זועבי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – חובת התייצבות בוועדות הכנסת), מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי ודוד ביטן; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – סמכות זימון של ועדות הכנסת לגורמים פרטיים), מאת חברי הכנסת יואב קיש ודוד ביטן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, איימן עודה, יאיר לפיד ואביגדור ליברמן; הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון – הגבלת כהונת ראש הממשלה לשתי תקופות כהונה רצופות), מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, איימן עודה, יאיר לפיד ואביגדור ליברמן; הצעת חוק ההתיישבות החקלאית (סייגים לשימוש בקרקע חקלאית ובמים) (תיקון – צמצום הפעולות המוגדרות כשימוש חורג), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יצחק וקנין, יואב בן צור, רוברט אילטוב, יעקב מרגי, סופה לנדבר, קארין אלהרר, חיים ילין, עמר בר-לב, ענת ברקו, שולי מועלם-רפאלי, בצלאל סמוטריץ, מנחם אליעזר מוזס, יגאל גואטה ואיתן כבל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה).

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים, חבר הכנסת חזן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי הכנסת, אני מברך על הצעת החוק, אבל בוחר לדבר על נושא שלא יורד מסדר-היום.

אורן אסף חזן: אני שומע בימים ובשעות האחרונות שאת החייל הלוחם מחברון מכנים "סרח עודף", "חייל שסרח", היום כבר אומרים "יגאל עמיר של 2016".

אורן אסף חזן: אדוני בוגי יעלון, אתה השתגעת?

אורן אסף חזן: הורים – אימהות ואבות – מסתכלים – – –

נחמן שי: תגיד, איך אתה מדבר על שר הביטחון?

אורן אסף חזן: הורים – אימהות ואבות – מסתכלים עליך בידיעה שיש מי שישמור על הילדים שלנו – –

מיקי לוי: אורן, בסך הכול – – –

נחמן שי: אורן, תמחק את המילה הזאת – – –

אורן אסף חזן: – – בידיעה שיש מי שיסתכל בעיניים וייתן להם את הרוח הגבית כאשר הם יימצאו איפה שהם יימצאו.

נחמן שי: מאה אחוז.

אורן אסף חזן: כל השיח הזה היה נראה אחרת לולא איבדתם קצת את הכיוון.

אורן אסף חזן: לעמוד מעל – אין לך את מי לתקוף?

אורן אסף חזן: אחרון החיילים?

אורן אסף חזן: לוחם מצטיין?

אורן אסף חזן: "חייל שסרח".

אורן אסף חזן: אז אני אומר לך ולכל מי ששומע: – –

עמר בר-לב: אבל את הרמטכ"ל לתקוף זה בסדר?

אורן אסף חזן: – – הוא לא סרח, והוא בטח שלא יגאל עמיר.

עמר בר-לב: את – – –

אורן אסף חזן: אני אענה לך, אני אשמח לענות לך.

אורן אסף חזן: אני אשמח לענות לך, עמר, סבלנות.

אורן אסף חזן: הוא לא סרח, ובטח שלא יגאל עמיר.

אורן אסף חזן: אני מתפלא עליכם בשמאל, איך אתם לא הגבתם לאמירה הזאת, "יגאל עמיר של 2016"?

אראל מרגלית: מי אמר את זה?

אראל מרגלית: איפה אמרו את זה?

אורן אסף חזן: תפתחו את הכותרות.

קריאה: אני פותח – – –

אורן אסף חזן: אני עמדתי אתמול, אדוני חבר הכנסת בר-לב, ואמרתי: אסור לתקוף את הרמטכ"ל – –

נחמן שי: אתה מכנה את שר הביטחון – – – כי הוא לא – – –

אורן אסף חזן: – – הוא לא הסמל של כולנו, הוא המודל של כולנו.

עמר בר-לב: נכון.

אורן אסף חזן: אני אמרתי את זה בכל מקום – –

עמר בר-לב: יפה.

אורן אסף חזן: – – ומי שיתקוף את הרמטכ"ל ימצא אותי כחומה בצורה.

אורן אסף חזן: אבל בין זה לבין לעשות משפט שדה, שכבר הכריעו בו את התוצאה, כאן מעל בימת הכנסת – זה אסור.

עמר בר-לב: אתם עושים, אתם עושים.

עמר בר-לב: אתם עשיתם משפט שדה.

אורן אסף חזן: זה לא "אתם".

אורן אסף חזן: לא אני ולא רבים אחרים בכנסת הזו נתנו לזה יד.

אורן אסף חזן: ורבים התבטאו כאן נגד האומללות – – –

עמר בר-לב: אורן, במקום – – –

אורן אסף חזן: – – – האומללות של לעמוד ולהתנהג בצורה הזאת.

אורן אסף חזן: היה אמור – – –

מיקי לוי: – – –

אורן אסף חזן: היה אמור – אני – – –

עמר בר-לב: במקום ששר שחבר בקבינט המדיני-ביטחוני ידבר על זה בקבינט, הוא מדבר על זה בתקשורת.

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: חברים, אתם יודעים טוב ממני, כשאני עומד כאן בשנה האחרונה ומתריע על התנהגות פסולה, על מדיניות ביטחון רופסת – הייתם כאן, בבית הזה, חלק שלגלגו, זלזלו.

אורן אסף חזן: היום כולם יודעים שאני הייתי הילד שצעק: המלך הוא עירום.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: וחיילים שיוצאים לקרב ומגלים שבסוף היום, מחשש לביקורת בין-לאומית, זורקים אותם לחזית להתמודד לבד, זה פסול.

אורן אסף חזן: זה פסול.

עמר בר-לב: זה לא קשור לביקורת בין-לאומית, זה קשור לערכי צה"ל, ערכי צה"ל וטוהר הנשק – – –

נחמן שי: – – –

אורן אסף חזן: אני אומר לכם בצורה שלא משתמעת לשתי פנים – אני נכחתי אתמול בדיון, וחבל שלא באתם גם אתם להקשיב, כי הייתם מגלים ויודעים שכל הסיפור שסיפרו בתקשורת הוא שקרי.

קריאה: – – – להגן על שר הביטחון?

עמר בר-לב: להתערב – פוליטיקאים, להתערב בחקירת מצ"ח?

נחמן שי: – – – הוא שר הביטחון – – –

אורן אסף חזן: חקירת מצ"ח עוד לא נגמרה, אבל פה בבית הזה כבר הכריעו.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה.

אורן אסף חזן: אני לא אאריך בדברי, אני מסיים במשפט אחד, ברשותך.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שאנחנו כולנו נאחד כוחות ונגיד לחיילי צה"ל: חיילי צה"ל, אתם לא לבד.

אורן אסף חזן: לא תצעדו לבד, אנחנו נשמור עליכם.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

קריאות: – – – הרמטכ"ל – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית וחבר הכנסת אלעזר שטרן, ואני סוגר את הרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: איפה השר?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, זאב אלקין כאן.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אני שואל אם אפשר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן, הדובר מבקש שלא תפריע לו.

אורן אסף חזן: סליחה.

ישראל אייכלר: כן, אני רוצה את הקשבתכם.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה, קודם כול, לברך את הכנסת ואת הממשלה על ההתקדמות בנושא של תעסוקת – ייצוג הולם לציבור החרדי ולעולים חדשים, כי ב-2004 עמדתי פה, הגשתי הצעה לסדר – וכבר חברי הכנסת יודעים מה זה הצעה לסדר – שביקשה לדון בעניין סערת האפליה, החומות שמונעות מיהודי חרדי להיכנס למקומות עבודה, שיורידו את העניין של תואר אקדמי שאינו רלוונטי לגבי תפקיד שאין לו צורך במשהו ספציפי, כמו רופא ובענייני רפואה.

ישראל אייכלר: הגיע שר האוצר דאז, עם שיירה מלשכת משרד האוצר, באיזה יום רביעי, אחר-הצהריים זה היה, לבקש מהכנסת להסיר את הצעתי מסדר-היום.

ישראל אייכלר: ואני אמרתי: אדוני, מה מיהרת לבוא?

ישראל אייכלר: אז הוא אמר:

ישראל אייכלר: כי אני רוצה – אל תגיד שנבטל את התואר האקדמי, כי אנחנו רוצים שהשירות הציבורי יהיה עם אנשים בעלי תואר אקדמי.

ישראל אייכלר: אתה יכול לדרוש שלימודים תורניים יהיו מוכרים כמו תואר אקדמאי.

ישראל אייכלר: הסכמתי, אבל ההצעה הוסרה.

ישראל אייכלר: בכנסת הקודמת הגשנו הצעה לייצוג הולם לחרדים; הכנסת הפילה את זה – יחד עם הרב גפני וכולם.

משה גפני: – – –

ישראל אייכלר: לא, בכנסת הקודמת.

ישראל אייכלר: היה, בתקציב, אתה זוכר שעשינו הסתייגות והכנסת הפילה את זה.

משה גפני: לא.

משה גפני: רק לדייק, הרב אייכלר: הכנסת הקודמת אישרה, ועדת הכספים הקודמת אישרה.

משה גפני: אחרי זה חזרו בהם, אבל זה – – –

ישראל אייכלר: הם חזרו בהם.

ישראל אייכלר: הם הפילו את זה, בקיצור.

ישראל אייכלר: אז אני רואה שעכשיו סוף-סוף מבינים כולם שגם יהודי חרדי מותר.

ישראל אייכלר: אבל אם נמצא פה חבר הכנסת רועי פולקמן, שהוא יושב-ראש הוועדה לרפורמה, הוא גילה דבר מדהים, אדוני היושב-ראש, בדיונים עכשיו.

ישראל אייכלר: כל החוקים – רבותי, תקשיבו, כל החוקים לייצוג הולם לנשים, לדרוזים, לערבים, לכולם, מדובר רק על 70,000 משרות, ולא על השירות הציבורי, שזה 700,000 משרות.

ישראל אייכלר: שלא נרמה את עצמנו, אדוני היושב-ראש, מדובר בסך הכול ב-10% מעובדי השירות הציבורי – כל הייצוג ההולם הזה.

ישראל אייכלר: לא לנשים, לא לכולם, אף אחד אין לו את זה.

ישראל אייכלר: לכן, צריך לתקן, שיהיה מדובר על עובדי השירות הציבורי כולו.

ישראל אייכלר: 700,000 משרות חסומות היום בפני אנשים חרדים.

ישראל אייכלר: אני מברך על זה – נקווה שנפרוץ את החומה הזאת.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אראל מרגלית: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, זה נחמד לעלות אחרי אייכלר, כי הסטנד גבוה.

אראל מרגלית: זה לא לוקח לי חצי הזמן רק להעלות אותו.

אראל מרגלית: חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני מברך על החוק הזה, על הצעת החוק הזאת, ואני רוצה לומר משהו לגבי האוכלוסייה החרדית וההשתלבות שלה בתעסוקה הטכנולוגית, ואז נגיע לשוק הציבורי.

אראל מרגלית: רבותי, שימו לב, לא הייתה בשנים האחרונות דרישה כל כך רבה, גם של נשים, ועכשיו גם של גברים, להיכנס לצדדים השונים של השוק, בעיקר שוק הטכנולוגיה, אבל גם העסקים הקטנים, של החברה החרדית.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד משהו לעצמנו, במדינת ישראל, תראו, משרד הכלכלה – חבר הכנסת גפני, אין שר כלכלה, אז אני רוצה רגע לתת לכם תמונת מצב: במשרד הכלכלה היו איזה שלוש או ארבע תוכניות שגיבשנו עוד כשאני הייתי מול הממשלה, בשוק האזרחי, לעודד תעסוקה של אוכלוסייה חרדית.

אראל מרגלית: הייתה ההטבה שנותנים לחברות היי-טק לגבי כל עובד שהם קולטים, והיו הרבה מאוד הכשרות, ובמקום לקחת ולתת ולהמשיך את ההכשרות האלה – ואנחנו עשינו פה כנס של 60 חברות טכנולוגיות, שכל אחת מהן הייתה מוכנה לקלוט בין 50 ל-200 עובדים, והממשלה פשוט לא מתקצבת את זה.

אראל מרגלית: היא לא מתקצבת את זה.

אראל מרגלית: היום הצמא, גם של נשים חרדיות, גם של גברים חרדים, וגם היכולת שלהם – אני רוצה לומר, הרבה מאוד מהתדמית זה כאילו שהחרדים או החרדיות עובדים בהיי-טק בסיסי במעט מאוד כסף.

אראל מרגלית: זה לא נכון.

אראל מרגלית: היום רוב תעשיית התוכנה העבירה את הפיתוח המשני שלה חזרה לישראל.

אראל מרגלית: היום יש נשים שמרוויחות 25,000, 30,000, 17,000, והן היום אחראיות בהיי-טק הישראלי גם לפיתוח המוצר כולו, לא רק לפיתוח המשנה.

אראל מרגלית: אבל צריך לתת לכל התהליך הזה כוח.

אראל מרגלית: ממשלת ישראל, מאז התוכניות של אהוד אולמרט – כן, אני אומר פה את השם הזה – שאז הגיעו התוכניות הגדולות, לא הגיעה עם תוכנית גדולה של מימון, וחייבים להחזיר את זה.

אראל מרגלית: גם במגזר הציבורי, תשלבו את האנשים.

אראל מרגלית: האנשים צמאים לעבודה, הם צמאים להיות חלק.

אראל מרגלית: הם היום משתלבים, הם היום חלק מאוד מהותי.

אראל מרגלית: הרמה של האנשים היא גבוהה.

אראל מרגלית: לפחות אחרי שנה-שנתיים היא מאוד גבוהה.

אראל מרגלית: התרומה שלהם היא מאוד מאוד רצינית, החריצות היא גבוהה, ויש גם סוג מסוים של צניעות, וזה חשוב, כי בשוק העבודה אתה רוצה גם קביעות – אתה לא רוצה אנשים שעוברים מעבודה לעבודה כל שנתיים.

אראל מרגלית: והרבה מאוד מהציבור הזה מאוד נאמן, מאוד מזדהה עם מקום העבודה, ותורם הרבה.

אראל מרגלית: ממשלת ישראל, בואו נחזור להביא את תוכניות המימון, כדי לקלוט את העובדים בתוך התעשייה.

אראל מרגלית: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נחמן שי.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה לברך; חבר הכנסת גפני, כמו שהצגת את החוק הזה, אני חושב ששילוב החרדים בשירות הציבורי בכלל, יש לו חשיבות עליונה, ויש בו בשורה גדולה, לא רק לעולם החרדי, אלא גם לאחדות.

אלעזר שטרן: אני עליתי כאן בשביל לברך, אבל בצד, אם יורשה לי, בלי קשר לברכה ולחשיבות – ואתה יודע את זה, תמכתי בזה מאז – אני חושב שהאי-דרישות, ובצדק, מתוך השירות הציבורי, כשהוא משלב חרדים, ל-איך יתנהגו אחרים, אני חושב שאפשר ללמוד מזה גם לגבי שירותם בצה"ל.

אלעזר שטרן: אני חושב שחרדים שנמצאים בשירות צה"ל, יש להם תנאים, ואנחנו דורשים מהיחידות שמסביב דרישות שלפעמים מכבידות על השילוב שלהם, ואני לא בא – על דרישות צודקות.

אלעזר שטרן: אני חושב שהשילוב בשירות הציבורי הוא נכון, המניעים שלו נכונים, אבל אני מבקש להסתכל גם על זה.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, עוד מאמין שעקב השילוב בשירות הציבורי גם אחוז המתגייסים לשירות הלאומי-אזרחי וגם לשירות בצה"ל יגבר, ואני גם מאחל לכולנו שככה יהיה, אבל אני חושב שההחלטה, כמו שאמרתי מראש, היא מאוד נכונה.

אלעזר שטרן: משפט אחד על מה שעשה פה קודם חבר הכנסת חזן.

אלעזר שטרן: זה לא הסתה נגד שר ביטחון – אי-אפשר לעשות את ההבדל הזה בין שר ביטחון ורמטכ"ל כשהם אומרים את אותו הדבר.

אלעזר שטרן: אי-אפשר, אורן, אי-אפשר.

אורן אסף חזן: – – – המפקד.

אלעזר שטרן: תשמע, השנאה מעבירה אותך על דעתך, לשר הביטחון, והשיקולים הפוליטיים – – –

אורן אסף חזן: שנאה?

אורן אסף חזן: אני שופט?

אורן אסף חזן: שנאה – – –?

אלעזר שטרן: – – – והשיקולים הפוליטיים מפנים – – –

קריאות: – – –

אמיר אוחנה: – – –

אלעזר שטרן: תקשיבו לי.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: תקשיבו לי, הייתם מתים שיהיה לכם שר ביטחון כמו שר הביטחון הנוכחי, והוא לא מהמפלגה שלי.

אורן אסף חזן: תתבייש, זה לא – – –

אלעזר שטרן: כשאתם מכניסים את חיילי צה"ל ואת מפקדי צה"ל – כאילו עושים הפרדה.

אלעזר שטרן: שר הביטחון נסמך ומבטא במאה אחוז את מסקנות מפקדי צה"ל.

אורן אסף חזן: – – – אף מילה על שום – – – על מה אתה מדבר?

אלעזר שטרן: ולכן, אתם לא יכולים לעשות הבדלים.

קריאות: – – –

אלעזר שטרן: אני מאחל לרמטכ"ל ולשר הביטחון שימשיכו בדרך הזאת – –

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול שאלה.

קריאה: – – –

אלעזר שטרן: – – של מצד אחד גיבוי, אבל הצבת גבולות לחיילי צה"ל, וישמרו על הקוד האתי – –

אורן אסף חזן: למה אתה – – –?

אלעזר שטרן: – – שהוא כלי חשוב לכולנו.

אלעזר שטרן: תודה.

אורן אסף חזן: צה"ל – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, כאמור, אחרון הדוברים, ואז נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: נחמן שי הוא אחרון הדוברים.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני חושב שיש איזשהו קישור אפילו בין שני הנושאים שעומדים על סדר-היום.

נחמן שי: הקהילה החרדית ההולכת וגדלה חייבת, גם מבחינת החברה הישראלית וגם מבחינתה שלה, להשתלב.

נחמן שי: אם זה לא נעשה באופן טבעי, אפשר לעודד את זה גם באמצעות חקיקה.

נחמן שי: כולנו רוצים בזה, כולנו מאמינים בזה, כולנו חושבים שזה חלק מהחזון של מדינת ישראל.

נחמן שי: החוק הזה יעזור, אולי גם ייצור אווירה ציבורית יותר נוחה לקבל אנשים שנראים אחרת, מתנהגים אחרת, אבל בסופו של דבר הם חלק מאתנו.

נחמן שי: הדבר השני שאני רוצה לומר מתקשר בדיוק למקום הזה, לחברה הישראלית.

נחמן שי: אני לא יודע איזה שד נכנס בחבר הכנסת אורן חזן, זה אותו שד שכנראה מלווה אותו בהזדמנויות שונות, אבל תקשיב לי, תקשיב לי – – –

אורן אסף חזן: זה לא שד – – – אדוני היושב-ראש – – –

קריאה: – – –

נחמן שי: אנחנו – – –

אורן אסף חזן: מה השנאה?

אורן אסף חזן: מה זה?

נחמן שי: תקשיב לי עכשיו, אני הקשבתי לך.

אורן אסף חזן: תורידו את המסכה מהפנים.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, הוא מפריע לי.

נחמן שי: אנחנו חלוקים על הממשלה הזאת, אנחנו חלוקים גם על מדיניות הביטחון שלה, ואנחנו חלוקים גם על דברים שונים ומשונים שנעשים עכשיו בתוך האינתיפאדה השלישית.

נחמן שי: יחד עם זאת, אנחנו מכבדים את שר הביטחון – –

אורן אסף חזן: – – –

נחמן שי: – – ואנחנו מכבדים את צה"ל, ואנחנו חושבים שהם נושאים במשימה לאומית קשה ומורכבת, שנעשית בזהירות וברגישות – – –

אורן אסף חזן: – – –

נחמן שי: – – – שנעשית בזהירות וברגישות, מתוך הבנה שמדינת ישראל ועם ישראל חייבים להתנהג אחרת מאשר מדינות אחרות ועמים אחרים, והקוד המוסרי והאתי של צה"ל, שאותו חידש הבוקר הרמטכ"ל, ומאחוריו עומד שר הביטחון ותומך בו, הוא נר לרגלינו, לרגלי עם ישראל כולו, בלי יוצא מן הכלל, וכך צריכה לעשות גם כנסת ישראל.

נחמן שי: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: נחמן, אין קשר בין זה לבין זה ששפטו אותו כבר – – – מישהו טעה – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

אורן אסף חזן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת טלי פלוסקוב, מאיר כהן ויעקב מרגי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: אי-יישום החלטת הממשלה 2025, הקובעת לחזק את בית-החולים סורוקה; מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעת חבר הכנסת יוסף ג'בארין בנושא: סחבת בקבלת אישור הסמכה לבית-הספר לסיעוד בנצרת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה ראשונה)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מצביעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016 – קריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: אפשר להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חדשים בשירות הציבורי (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 37 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה ראשונה ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שנצא לפגרת הפסח ומועדי הזיכרון והעצמאות, אני מבקש להוקיר טובה ותודה גדולה לכל למי שעוסקים יום-יום, ולעתים, כמו בכנס הזה וכמו גם בשבוע האחרון, גם לילות רבים, במלאכה המורכבת שמאפשרת לנו את העשייה הפרלמנטרית הגדושה והחשובה.

יולי יואל אדלשטיין: בראש ובראשונה, אני רוצה להודות לכל סגני היושב-ראש, שניהלו כאן ישיבות, כמו שאמרתי, בימים וגם בלילות – נכון, חברת הכנסת פלוסקוב?

יולי יואל אדלשטיין: – ועשו עבודה מצוינת, כאלה שנמצאים כאן וכאלה שכרגע לא נמצאים כאן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, לסגן המזכירה נאזם באדר ולצוות מזכירות הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני אאפשר למחוא כפיים, אבל בואו נשמור את זה לסוף.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו הרבה תודות, ולכל אחד, לכל אחת, מגיעה תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליועץ המשפטי לכנסת איל ינון, ולכל הלשכה המשפטית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למנכ"ל הכנסת רונן פלוט, המנצח על המנגנון המורכב, ולעובדי לשכת המנכ"ל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל ראשי החטיבות, האגפים והמחלקות ולכל אחד ואחת מעובדי ומעובדות הכנסת – כולכם מאפשרים את התוצר הדמוקרטי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל מנהלי ומנהלות הוועדות, לעובדים ולעובדות של כל ועדות הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למנהלי ולמנהלות הסיעות; לפעמים אתם עושים רעש, אבל בדרך כלל – מסיבות טובות ומובנות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה מקרב לב לכל רשמי ורשמות הפרוטוקולים, על עבודה ללא לאות גם בשעות הממושכות.

יולי יואל אדלשטיין: יחד אתכם, תודה לכל אנשי ונשות מערכת "דברי הכנסת".

יולי יואל אדלשטיין: בלי העבודה המקצועית של כולכם, לא היינו זוכים לתיעוד מהימן של הישיבות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לאגף האירועים והטקסים בראשות מירי יכין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למרכז המבקרים בראשות ליאת שמעוני-קוניצקי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למחלקה לקשרי חוץ, בניהולה של מאיה כהן-רחמים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לדובר הכנסת יותם יקיר – איפה יותם יקיר?

יולי יואל אדלשטיין: הוא בטח נמצא פה.

יולי יואל אדלשטיין: כן, הוא נמצא בעבודה – ולצוות הדוברים המיומן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל צוות המחשוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל אנשי מרכז המחקר והמידע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל עובדי מחלקת הדפוס והפרסומים על מקצועיות ושירות ללא דופי, ולפעמים גם בקצב מסחרר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גדולה לכל עובדי המשק במשכן, על אגפיו, כולל, ודאי, עובדי המזנון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסדרנים המסורים במליאה וברחבי הבניין.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לקצין הכנסת, ניצב יוסי גריף, ולכל אנשי משמר הכנסת, העומדים על המשמר במסירות לילות כימים.

יולי יואל אדלשטיין: לסיום, תודה אישית ממני ליועצי, לאנשי ונשות לשכת היושב-ראש, המלווים אותי ואת עבודתי בתבונה ובמסירות רבה.

יולי יואל אדלשטיין: גבירותי ורבותי, תם ונשלם כנס החורף של המושב השני של הכנסת העשרים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשוב וניפגש כאן בפתח כנס הקיץ, ביום שני, ט"ו באייר, 23 במאי, בשעה 16:00, בעזרת השם.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו וכנס החורף נעולים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים)