ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 118, 2016-03-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ב באדר ב' התשע"ו, 22 במרס 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 122), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016, שהחזירה הוועדה לזכויות הילד.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק מיסוי מקרקעין (שבח ורכישה) (תיקון מס' 86), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמדי יום שלישי, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי שמעוניין להשתתף, שיצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין בינתיים את חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני, תפתח את הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, היום צוין בשדולה נגד הגזענות היום הבין-לאומי נגד הגזענות בעולם.

אכרם חסון: אני רוצה לשתף אותך במשהו שקרה לתושב עוספיא בשם טועמה מנסור, אשר קיבל פסק-דין בבית-הדין לעבודה האזורי בנצרת ביום ראשון שעבר, שבו חברת "אלקטרה" חויבה ב-55,000 ש"ח במסגרת פסק-הדין, נוסף על 10,000 ש"ח השתתפות בשכר עורך-הדין, כך שעלה לחברת "אלקטרה" 65,000 שקל – לשלם בגין מהלך גזעני נגד עובד דרוזי אשר פוטר מחברת "אלקטרה" בצפת.

אכרם חסון: מובן שהעותר הוכיח באמצעות צילום והקלטה בפלאפון שלו שהמנהל הישיר אכן התנהג אתו בצורה גזענית ולא אחראית.

אכרם חסון: מובן שזה לא מפליא אותנו; אנחנו כל יום שומעים עוד סיפור, שלא מאפשרים לחייל להיכנס למועדון כזה או אחר; לא מאפשרים לקצין לאסוף את האלוף במקום אחר.

אכרם חסון: אנחנו צריכים יד אחת לעבוד: ערבים כיהודים, דרוזים, מוסלמים, נוצרים, כולם יחד – למנוע ולפתור את התופעה הזאת של אפליה וגזענות, כי הגיע הזמן שאנחנו נהיה משפחה אחת במדינת ישראל.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נאוה בוקר – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה לאחל החלמה מהירה לפצועים בשרשרת הפיגועים בבלגיה.

נאוה בוקר: לצערי, יש כאלה באירופה שעדיין לא הפנימו את גודל האיום של האסלאם הרדיקלי.

נאוה בוקר: נקווה שהם יתעוררו לפני שיהיה מאוחר מדי.

נאוה בוקר: בהחלטת הממשלה מדצמבר האחרון בנושא פיתוח כלכלי באוכלוסיית המיעוטים מוזכר שילוב בני המיעוטים בשירות קהילתי.

נאוה בוקר: כדי שההחלטה הזאת באמת תצליח, אני חושבת שבני המיעוטים צריכים גם לתת, לא רק לקבל.

נאוה בוקר: אנחנו חייבים להתנות את העברת התקציבים למגזר בשילובם בשירות קהילתי.

נאוה בוקר: רבותי, נגמרו הארוחות חינם.

נאוה בוקר: טובי בנינו ובנותינו משרתים בצבא ובשירות לאומי ותורמים למדינה.

נאוה בוקר: גם בני העדה הדרוזית, הצ'רקסים והבדואים משרתים בצבא ובמילואים, משמשים אזרחים למופת, מקיימים את החובות שלהם ומקבלים זכויות.

נאוה בוקר: אם המגזר הערבי באמת רוצה להשתלב, הגיע הזמן שגם הוא יישא בנטל.

נאוה בוקר: נכון, בשנים האחרונות חלה עלייה במספר המתנדבים במגזר הערבי לשירות אזרחי, אך עדיין מדובר באחוז מזערי מכלל האוכלוסייה.

נאוה בוקר: כדי שהם ישתלבו בחברה, צריך להפוך את השירות האזרחי לחובה.

נאוה בוקר: כי אם לא תיתנו, לא תקבלו.

נאוה בוקר: מדינת ישראל משקיעה תקציבי ענק בחברה הערבית, אך זו אינה מראה שום רצון להשתלב.

נאוה בוקר: לצערי, רבים מהם כלל לא מכירים בה, מסיתים נגדה ותומכים באלימות נגד היהודים במדינה.

נאוה בוקר: אז אם אתם באמת רוצים להשתלב, תתחילו להתנהג כמו אזרחים במדינת ישראל.

נאוה בוקר: אתם לא שונים מאף אחד, וגם אתם צריכים לקיים את החובות שלכם, בדיוק כמו כולם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום ציינה הכנסת את היום הבין-לאומי למלחמה בגזענות.

מסעוד גנאים: למלחמה בגזענות, נכון, צריך את המישור החינוכי, התודעתי, אבל גם צריך דוגמה.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, היום המנהיגות בישראל אינה מהווה דוגמה כדי למגר את הגזענות, אלא, לפי לדעתי, להפך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כאשר ראש הממשלה עושה את ההון הפוליטי שלו מזה שהוא מסית, שהוא מתסיס נגד ערבים, איזו דוגמה ייקח האזרח הפשוט כדי שלא יהיה גזען, שיהיה סובלן?

מסעוד גנאים: והערבים – יש לנו פתגם טוב שאומר: (אומר בערבית: התלם העקום מהשור הגדול.

מסעוד גנאים: ) תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, היום התקיים כנס היסטורי באולם שפרינצק בכנסת, תחת הכותרת "מחלוצים לפולשים".

יוסי יונה: מדובר במאות-אלפי תושבי שכונות שרשויות המדינה, בשיתוף פעולה עם יזמים שהייתי מכנה אותם ערלי לב, יזמים חמדנים, שמבקשים לנשל אותם מהזכויות שלהם – מדובר באנשים שבשנות ה-50 המדינה שלחה אותם להתיישב בשכונות שונות ברחבי הארץ, והנה עכשיו, בתי-המשפט, בסיוע רשויות המדינה, מכנים אותם פולשים.

יוסי יונה: אנחנו קיימנו היום את הכנס תחת הכותרת "מחלוצים לפולשים" – כיצד יכול להיות הדבר הזה, שהמדינה יישבה אותם שם והיום היא מכנה אותם פולשים?

יוסי יונה: אנחנו הבאנו את המאבק שלהם לכנסת, הבאנו את המאבק שלהם בפני חברות וחברי הכנסת, כדי שנתאחד וניזום יוזמות חקיקה כאלו ואחרות כדי להבטיח שהאנשים הללו – שמתעללים בהם כבר שנים ארוכות, מתעלמים מהזכויות שלהם ופוגעים בהם באופן כואב ואף מעליב, הייתי אומר – הזכויות שלהם אכן יכובדו, ובסופו של דבר הם יזכו להתגורר בביתם שלהם ולא יהיו מושלכים, כפי שזה נעשה עד כה, לפינותיה הנידחות של החברה הישראלית.

יוסי יונה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו צריכים לפתוח במשלוח תנחומים למשפחות השכולות – יותר מ-30 אנשים נהרגו, איש, אישה וילד, בבלגיה – ולאחל – ולהתפלל להחלמת הפצועים.

ישראל אייכלר: שוב כיסתה החשכה את אירופה, שחזרה לימים שבהם נשפך כמים דם של אנשים חפים מפשע, ואף אחד לא יודע לאן זה הולך ואיך זה נגמר.

ישראל אייכלר: אנחנו בימים אלה בתקופת מגילת אסתר.

ישראל אייכלר: הגמרא אומרת: אסתר מן התורה, מנין?

ישראל אייכלר: שנאמר: ואנוכי הסתר אסתיר פני מכם ביום ההוא.

ישראל אייכלר: מה הקשר?

ישראל אייכלר: מגילת אסתר מספרת סיפור שלם בלי להזכיר את שם ה' אפילו פעם אחת, הכול היה נראה כמהלך טבעי של תחלופות טבעיות בתוך בית-המלוכה, ולכן לא מוזכר שם ה'.

ישראל אייכלר: אבל בקבלה ובזוהר ידוע שבמקום שכתוב "המלך" מוסתר מלכו של עולם.

ישראל אייכלר: ללמד אותנו, בכל הדורות, כי כל מה שקורה בעולם, גם אם בהסתרה, הוא בהנהגה אלוקית, ואנחנו אף פעם לא יודעים מתי מתחילה המגילה, מתי מסתיימת המגילה ולאן היא חותרת.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לקוות, בתוך שמחת פורים – שכל הפורים, שהיה אמור להיות גורל רע ליהודים: להשמיד, להרוג ולאבד – "ונהפוך הוא, אשר ישלטו היהודים המה בשנאיהם", שהקדוש-ברוך-הוא החליף את פור המן לפורנו.

ישראל אייכלר: ולכן נתפלל לקדוש-ברוך-הוא שיותר לא נדע מצרות, ועם ישראל – והעולם כולו – כי הקדוש-ברוך-הוא, רחמיו על כל מעשיו, והעושה שלום במרומיו, הוא יעשה שלום עלינו ועל כל עמו ישראל, ואמרו אמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת סופה לנדבר, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תנחומי למשפחות של הנרצחים בבלגיה, ומובן שהטרור קם בכל הגובה, בכל העולם, והעולם צריך להתאחד ולהילחם בתופעה הזאת, תופעה איומה.

סופה לנדבר: אני רוצה דווקא לדבר, אדוני היושב-ראש, על ניצולי השואה.

סופה לנדבר: כך קרה שפתחתי לפני יותר מחודש וחצי לשכה פרלמנטרית כדי לתת אפשרות לציבור לגעת בכנסת, להיפגש אתנו, לטפל בבעיות.

סופה לנדבר: נתקלתי בבעיה של ניצול השואה שבעצם חי עם הילדים.

סופה לנדבר: הוא לא הפך להיות נטל על מדינת ישראל מהבחינה שהמדינה צריכה לתת לו דיור ציבורי, הוא פשוט החליט, יחד עם המשפחה, לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: על מה אני רוצה לדבר?

סופה לנדבר: המשפחה, עם דייר משנה ניצול השואה, בעיר מסוימת – ואני לא רוצה עכשיו להגיד את השם של העיר – חייבת לשלם ארנונה.

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שבמשך הכנסות אנחנו נתנו פטור מארנונה לאנשים קשישים, לאנשים שחיים מקצבת זיקנה.

סופה לנדבר: אני חושבת שטוב יעשו ברשות המוניציפלית אם בכל המקומות, בכל המדינה, ייתנו אותו פטור מארנונה לניצולי השואה, לאנשים קשישים.

סופה לנדבר: אנחנו דיברנו היום בוועדת העלייה והקליטה על המצב של הקשישים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: כל הקשישים שחיים מקצבת זיקנה חיים מתחת לקו העוני.

סופה לנדבר: מדינת ישראל צריכה להתייצב ולפתור את הבעיה הזאת, להתייחס לאנשים, עם כל ההטבות – לא רק בכרטיס לסרט שהעלות שלו היא 10 שקלים, או בנסיעה באוטובוס.

סופה לנדבר: אנחנו צריכים לתת להם את אותן הטבות שיעזרו להם לחיות כאן, במדינה.

סופה לנדבר: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בשבוע שעבר נורו כמה יריות על מכוניתה של חדיג'ה – מחאג'נה – מאום-אלפחם, עובדת סוציאלית.

אחמד טיבי: התברר – כנראה, כנראה – שהרקע הוא תיק שהיא טיפלה בו.

אחמד טיבי: מדובר באירוע חמור ביותר.

אחמד טיבי: הותקפו גם עובדות סוציאליות אחרות בארץ.

אחמד טיבי: לא רק שהמשכורת של עובדים סוציאליים היא נמוכה, למרות המאמץ האדיר שהם משקיעים, באופן חברתי ופונקציונלי, הם גם מותקפים, ועכשיו – יריות, כמעט ניסיון רצח, או ניסיון הפחדה – לא רק לה, אלא יש כאן ניסיון להפחיד יישוב שלם, אנשים, קבוצה של עובדים סוציאליים.

אחמד טיבי: פניתי למפכ"ל המשטרה, שוחחתי גם עם שר הרווחה.

אחמד טיבי: יש לשים קץ לאלימות הזאת, נגד עובדי ציבור, בעיקר, אבל גם לאלימות הפנימית – מלבד העובדה שיש להתייחס אחרת לעובדים הסוציאליים, ולהעלות את שכרם.

אחמד טיבי: אני מקווה שמי שירה יבוא על עונשו, ומהר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני, אנחנו חוגגים היום – חוגגים במירכאות, כי אין מה לחגוג – את ציון יום הגזענות, המאבק הבין-לאומי בגזענות, ואני אומר שאין מה לחגוג, כי הנושא הזה, של גזענות, זה נושא שאותי באופן אישי מפחיד כמעט יותר מכול – גזענות והסתה בחברה הישראלית, זה מפחיד אותי יותר מאשר הגרעין האיראני, ואפילו יותר מאשר טילים כאלו או אחרים, כי אותם אנחנו רואים, ויודעים איך להתמודד אתם, ויש לנו נשק נגדם, ואנחנו חזקים נגדם, אבל אנחנו כמעט לא עושים שום דבר רציני ואמיץ – כמערכת, ככנסת, כממשלה, כמדינה וכחברה – נגד התופעה של הגזענות וההסתה, והיא פוגעת בכולם; היא פוגעת בימין ובשמאל, ובערבים, וביהודים, ובדרוזים, ובאתיופים, ובמזרחים, ובאשכנזים.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לך – – –

שלי יחימוביץ': באשכנזים לא.

יחיאל חיליק בר: באשכנזים לא?

יחיאל חיליק בר: שלי היא סמכות בעיני, ואם היא אומרת – – –

שלי יחימוביץ': בגברים יהודים אשכנזים לא.

יחיאל חיליק בר: תראי, אם הם אשכנזים שמאלנים, היא פוגעת בהם.

מירב בן ארי: מה עם נשים אשכנזיות?

יחיאל חיליק בר: אגב, שלי, אני מסכים אתך, עם מה שאת מתכוונת, אבל אם הם אשכנזים שמאלנים, למשל, היא פוגעת בהם – או ימנים, ומסיתים נגד ימנים, אז היא גם בהם פוגעת.

מירב בן ארי: לא, זה גם בנשים אשכנזיות.

יחיאל חיליק בר: הנשיא ריבלין, לדעתי הוא אשכנזי טוב, ועדיין כשמסיתים נגדו ושמים אותו במדי נאצי, זה פוגע בו.

יחיאל חיליק בר: מה שאני מנסה לומר זה שהגזענות וההסתה לא חסות על אף אחד, והן מפוררות את החברה שלנו, ואני קורא לכנסת ביום הזה לא להשאיר את מדינת ישראל מדינה שעושה אקטים הצהרתיים ממרקי מצפון ונפש נגד הגזענות, אלא לקדם חקיקה שתגביר את הענישה וההרתעה והטיפול במסיתים, בגזענים, שתגביר את הרגולציה ושתגביר את כל האמצעים שיש לה כדי לנקות את החברה שלנו – החברה היקרה והחזקה הזאת – אני מקווה שהיא חזקה מול טילים בליסטיים, אבל היא בטח לא מספיק חזקה, עדיין, נגד גזענות והסתה.

יחיאל חיליק בר: ואני רוצה שמפה תצא קריאה שאנחנו נהיה עם אפס סובלנות להסתה, לגזענות ולכל מה שקשור אליה, כי זה האיום האמיתי.

יחיאל חיליק בר: זה מה שהביא לשנאת חינם שהחריבה שני בתים של העם היקר הזה שלנו, ושבית שלישי חלילה לא ייחרב בגלל ההסתה הזאת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו בדרך לשם, ואני קורא לכולנו לעשות הכול כדי להילחם בתופעה הפסולה הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת נורית קורן.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנת 2012 הובלתי עם מנכ"ל משרד המדע, מנחם גרינבלום, הקמת מרכזי מדע וטכנולוגיה, רובוטיקה, במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: הצלחנו להקים קרוב ל-26 מרכזים, ששירתו אלפי תלמידים דרוזים בעולם המדע.

חמד עמאר: לצערי הרב, בשבוע שעבר נודע לי מראשי רשויות שממשלת ישראל החליטה להפסיק את המימון של המרכזים האלה.

חמד עמאר: להקים את המרכזים, אדוני היושב-ראש, עלה קרוב ל-15 מיליון שקל.

חמד עמאר: בהחלטה פשוטה הפסיקו את המימון של אותם פרויקטים ואותם מרכזים, שזה עלות של 3 מיליון שקל לשנה.

חמד עמאר: הקמנו ב-15 מיליון שקל; 3 מיליון שקל להחזיק את זה – אין כסף לממשלת ישראל, אין כסף למשרד המדע, אין כסף לאוצר.

חמד עמאר: אנחנו שומעים על תוכנית של 2.4 מיליארד שקל למגזר הדרוזי, אבל לא מצאו 3 מיליון שקל בשנה בשביל להחזיק את אותם מרכזים ולהוביל את הנוער ואת התלמידים לעולם המדע.

חמד עמאר: חבל מאוד.

חמד עמאר: לכן אני פונה לשר האוצר, לשר המדע – תממנו את הפרויקט החשוב הזה, אל תפסיקו אותו.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נורית קורן: ראשית, כיושבת-ראש אגודת הידידות בלגיה–ישראל אני רוצה להביע תנחומים למשפחות ההרוגים ולאחל רפואה שלמה לפצועים.

נורית קורן: כמו כן אני שולחת איחולי החלמה לפצועים הישראלים במתקפת הטרור באיסטנבול, ומנחמת את משפחות ההרוגים, ודי לטרור, די לטרור.

חיים ילין: – – – זה לא מפסיק עוד.

נורית קורן: אני מבקשת להקריא, לציון יום הגזענות, שיר שכתבה אביטל הררי, "בחדר הכיתה".

נורית קורן: השיר הוא מהספר "מחילת הארנב" של אביטל הררי: "שחורה מלוכלכת, / שב קולם של הילדים והכה / רציתי לקרצף את העור / להפוך את השחור ללבן.

נורית קורן: / והקול שב והכה / כמו שוט על גב בהמה: / שחורה מלוכלכת / שחורה מלוכלכת / שחורה מלוכלכת".

נורית קורן: גזענות איננה הכרח המציאות.

נורית קורן: לנו, כחברה, חובה עמוקה לעקור אותה מן השורש.

נורית קורן: גזענות על כל צורותיה – מין, דת, גזע וצבע – ניתנת לשינוי, באמצעות חינוך.

נורית קורן: חברה שוויונית חייבת לשלול כל ביטוי גזענות.

נורית קורן: חברה ניכרת בקבלת האחר והשונה.

נורית קורן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, לא רציתי לדבר על היום נגד גזענות, אבל אחרי ששמעתי את הדברים של חברת הכנסת נאוה בוקר, אני אומר שהיא מסיתה מפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו אדונים בארץ הזאת; זו המולדת שלנו, אנחנו היינו פה ונמשיך להיות פה, ואנחנו לא מסכימים שאף אחד ידבר כאילו שהוא האדון שלנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הנקודה הראשונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אדבר על הנושא שהתכוונתי לדבר עליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הוא חומרים מסוכנים והובלתם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולנו זוכרים את דליפת הברום בדרום לפני כעשרה ימים, בתאונה של הרכבת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום מדברים על חקירה פלילית נגד הרכבת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום בבוקר, בכביש 6 – עוד תאונה, של משאית שהעבירה חומרים מסוכנים; עוד היום, בטייבה – תאונה בין שתי משאיות ודליפת סולר מסוכן, שהיה יכול לסכן גם חיי אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, יש מקום, במקום לחקור כל תאונה ותאונה, להקדים רפואה למכה וללכת בכיוון המניעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חומרים כאלה אסור להסיע בשעות היום, אסור להסיע בשעות שיש בהן תנועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או רכבות או משאיות – צריך לבחור את השעות הקטנות של הלילה ולהעביר אותם שם, עד שיימצא סידור שירחיק אותם וירחיק את הסכנה שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, ואחריה – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני רוצה דווקא לדבר על ועדת המשנה שלי, שמחר מתכנסת בפעם האחרונה.

מירב בן ארי: בסך הכול הוקמה לראשונה ועדה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, הוקמה למושב אחד, ומחר היא תסיים את עבודתה.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר עליה, כי לדעתי זו ועדה שמעבר לאחריות החברתית שלה לקחת את האנשים – אפשר לומר צעירים וצעירות – החלשים ביותר בחברה הישראלית ולתת להם אפשרות אחרת, זו ועדה שהגיעה עם פתרונות, ועדה שבימים אלה ממש, גם בתל-אביב, גם בירושלים, אפילו בחיפה – והיה לי שם ויכוח גדול עם ראש העיר – מחפשים שלטרים וקורת גג לצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: אנחנו במדינת ישראל התרגלנו לחשוב שבגיל 18 כל הבעיות נפתרות.

מירב בן ארי: אז מסתבר שלא; יש הרבה צעירים שנפלטים בגיל 18 מהפנימיות שלהם ואין להם לאן ללכת, ולכן אני בהחלט קוראת לכולם, גם לחברי הכנסת, לבוא ולשמוע מחר, במפגש הסיכום של הוועדה, מה עשינו בחצי השנה האחרונה, וכמובן גם להצטרף לסיור ולראות את חסרי הבית, שגרים ברחוב, ואני מאוד מקווה שנוכל לתת לכולם מענה, ומענה הולם.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ואחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, בתחילת השבוע, לפני יומיים, ביקרתי אצל עובדת סוציאלית מאום-אלפחם, חדיג'ה אבו גזאלה, שהייתה קורבן להתקפה על רכבה – יותר מ-30 יריות וגם ניסיון לשרוף את הרכב, וזה היה על רקע עבודתה המקצועית במחלקת הרווחה בעיר.

יוסף ג'בארין: אתמול גם התקיימה הפגנה מול תחנת המשטרה, והיו גם צעדי מחאה של העובדים הסוציאליים בכל הארץ.

יוסף ג'בארין: אני רואה בחומרה רבה את האירוע הזה.

יוסף ג'בארין: כל אירוע של אלימות הוא אירוע קשה, אבל על אחת כמה וכמה כשמדובר עכשיו בהתנכלות לאנשי מקצוע, בענייננו – העובדים הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להזהיר, בכלל, מהתגברות האלימות והשימוש בנשק בתוך החברה הערבית, ולכן אני גם רוצה לפנות בשני משפטים בשפה הערבית, כדי להוקיע את האלימות ואת השימוש בנשק (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: אני פונה לחֶבְרָה שלנו, הערבית, לכל אנשינו בני המקום, להוקיע את האלימות ולהוקיע את השימוש בכל נשק, וגם שתהיה לנו אחריות חברתית למלחמה באלימות ולמלחמה בנשק, כדי שהחברה תהיה בריאה וסובלנית, חברה שבה כל אחד מאתנו מכבד את האחר.

יוסף ג'בארין: ) תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום צוין בכנסת היום הבין-לאומי למאבק בגזענות, ואני מברך את אדוני היושב-ראש ואת הכנסת על הצעד החשוב הזה.

אוסאמה סעדי: אני מבקש להזכיר לאלה שלא יודעים את ההיסטוריה של היום הזה, שהוכרז בשנת 1966, אדוני היושב-ראש, יום המאבק הבין-לאומי בגזענות, בעקבות טבח ורצח של 69 תלמידי בית-ספר בידי המשטר הגזעני של דרום-אפריקה, שקרה ב-21 במרס 1960.

אוסאמה סעדי: תלמידים אלו נטבחו משום שהתנגדו והפגינו נגד חוקי האפרטהייד.

אוסאמה סעדי: אירוע טרגי זה זעזע את מצפון העולם, והאו"ם הכריז על 21 במרס בכל שנה כיום הבין-לאומי למאבק בגזענות.

אוסאמה סעדי: מדינת ישראל חתמה בשנת 1966 על האמנה הבין-לאומית בדבר ביעור כל הצורות של אפליה גזענית.

אוסאמה סעדי: כיום, אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל מככבת בתחתית מדד הגזענות, ואני חושב שיש לאמץ את ההצעה שעלתה היום בדיוני השדולה: להקים נציבות נגד גזענות שתיאבק ותילחם ותרכז את כל המלחמה בנגע הגזענות המתפשט בחברה הישראלית.

אוסאמה סעדי: ובמשפט הזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת: החינוך הוא הנשק הטוב ביותר שאתו אפשר להילחם בגזענות.

אוסאמה סעדי: כל פתרון מתחיל בחינוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, השבוע היו שני פיגועים איומים, באיסטנבול ובבריסל.

דב חנין: אני רוצה להצטרף לכל מי ששלח תנחומים לבני משפחות הנרצחים, לאחל החלמה לפצועים, וכמובן – לשוב ולהוקיע באופן חד-משמעי את הפשעים האלה ואת הפושעים האלה.

דב חנין: כל פגיעה מכוונת באזרחים, אדוני היושב-ראש, היא פשע, ומול הסכנות האלה אנחנו צריכים להתמודד התמודדות אמיתית, והתמודדות אמיתית היא לא לחפש את המטבע רק מתחת לפנס, אלא להתמודד גם עם הקשרים הפוליטיים, הכלכליים, הלוגיסטיים – הדברים שנמצאים בתחומי החשכה ותומכים באותם ארגונים ובאותן פעילויות.

דב חנין: בהקשר הזה צריך לומר בצער שגם השלטון הטורקי לאורך זמן סיפק תשתית וסיוע לוגיסטי, גם ל"דאעש" וגם לארגונים דמויי "דאעש".

דב חנין: שליטי סעודיה וקטאר נתנו תמיכה לארגונים דמויי "דאעש" בסוריה.

דב חנין: וכאן ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, גם להזהיר מפני אותם דיבורים, ואולי גם אותם מעשים, שבתוך המציאות האיומה של המלחמה בסוריה מציעים לישראל גם כן אולי להתחבר ולסייע ל"ג'בהת א-נוסרה" בצורה לוגיסטית כזאת או אחרת.

דב חנין: אלה הם דברים שאין להם מקום וצריך לפסול אותם מכול וכול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת יעל כהן-פארן, שתהיה אחרונת הדוברים בנאומים בני דקה, ואז נעבור לשאילתות.

יעל כהן-פארן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברות וחברי הכנסת, אתמול אישרה ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת – בעצם דחתה את הרוויזיה ובכך אישרה את תקנות המים הקשורות להפלרה, הפלרת מי השתייה של מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: עכשיו, הרבה נאמר בדיון, היה דיון סוער, היו תגובות לכאן ולכאן, ובסופו של דבר ההכרעה התקבלה.

יעל כהן-פארן: אבל אני חושבת שיש דברים שהכנסת לא יכולה לדון בהם, וזה גם נאמר והיה די מוסכם על כל חברי הוועדה.

יעל כהן-פארן: זו החלטה מאוד מקצועית, ואכן, הייתה ועדה מקצועית במשרד הבריאות, הייתה ועדה מייעצת בנושא, אבל היא החליטה דווקא שלא להכריח להפליר את מי השתייה.

יעל כהן-פארן: ההחלטה הזאת, של הוועדה המקצועית שהחליטה את ההחלטה הזאת, הייתה אומנם בימים של השרה הקודמת, ולא של שר הבריאות הנוכחי, שיושב כאן, אבל מעולם לא הייתה החלטה ששינתה את אותה החלטה של הוועדה המייעצת.

יעל כהן-פארן: למעשה, הוועדה המייעצת לתקנות המים לא התכנסה עד לאחרונה, וגם בינואר, כשהיא התכנסה, היא לא החליטה שום החלטה; היא עשתה דיון חסר החלטה.

יעל כהן-פארן: כך שלמעשה, ההחלטה שהגיעה לכנסת, שהגיעה לוועדת הפנים, לשנות את תקנות מי השתייה ולהוסיף פלואור למים, לדעתי לא צריכה לעבור – היא לא חוקתית.

יעל כהן-פארן: ואני חושבת – יושב כאן השר, אני גם שאלתי אותו בשאילתה, אבל הוא לא יענה לי על זה כאן, הוא ענה לי בכתב – האם עושים דברים אחרים כדי למנוע עששת בקרב אוכלוסיות מוחלשות?

יעל כהן-פארן: ואני חייבת לומר שהתשובות שקיבלתי ממנו היו מאוד מאכזבות.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את שר הבריאות חבר הכנסת ליצמן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שר הבריאות ישיב על שאילתה מאת חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מחסור במיטות וצפיפות בבתי-החולים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא יוכל לקרוא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תהיה לו גם זכות לשאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אין אפשרות לשאול שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: לא מדובר בשאילתות דחופות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, פורסם כי מחסור במיטות בבתי-החולים גורם צפיפות רבה, קשיים ואי-נוחות לחולים ולצוות הרפואי, וסכנה להידבקות במחלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באזור המרכז, הסטטיסטיקה מדברת, יש שתי מיטות ל-1,000 איש, ובדרום יש מיטה אחת ל-1,000 איש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברצוני לשאול: 1.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם נכון הדבר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם כן – מה ייעשה, כבוד השר, לפתרון הבעיה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: 3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש תוכנית לבניית בתי-חולים נוספים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש, תשובה על השאילתה: 1.

יעקב ליצמן: שיעור המיטות הממוצע בישראל הוא 1.86 ל-1,000 נפש.

יעקב ליצמן: שיעור המיטות הממוצע במחוז הדרום הוא 1.37 מיטות ל-1,000 נפש.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: בהחלטת הממשלה בדבר חיזוק הרפואה הציבורית מ-23 בפברואר 2011 נקבע כי יש לשפר את מערך האשפוז בבתי-החולים הציבוריים הכלליים ולהוסיף 960 מיטות בשנים 2011–2016.

יעקב ליצמן: מ-960 המיטות, כ-20% מיועדות למחוז הדרום.

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: בהחלטת ממשלה מס' 2025, מיום 23 בספטמבר 2014, נקבע כי יוקם בית-חולים ציבורי נוסף בעיר באר-שבע.

יעקב ליצמן: אני רוצה להוסיף – גם בצפון.

יעקב ליצמן: כמו כן, בשנת 2016 עתיד להיפתח בית-החולים באשדוד, עם כ-350 מיטות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, האם מרחק הנסיעה וזמן ההגעה לבית-חולים מובאים בחשבון בשיקולים להקמת בתי-חולים ואיפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי למשל בנגב אנחנו מדברים על האחוז הקטן ביותר, והם עם המרחקים הגדולים ביותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם בונים בית-חולים נוסף בבאר-שבע, זה לא אומר שהוא יענה על הדרישות של האוכלוסייה, שהיא מרוחקת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דבר אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ודבר שני, יש מקומות שיש בהם פקקי תנועה, ואפילו אם המרחק קטן זמן ההגעה הוא גדול מאוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם גם זה מובא בחשבון בפיזור של בתי-החולים?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: תשובה על השאלה הראשונה: אי-אפשר לפתוח בתי-חולים במקומות קטנים, כי אז אי-אפשר לאכלס את בית-החולים – עם כל הכבוד.

יעקב ליצמן: באר-שבע זה המקום הכי קרוב, ואנחנו נעשה את זה.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי, גם בצפון אנחנו נעשה – עוד אחד שם.

יעקב ליצמן: כשנפתח בבאר-שבע, אנחנו בהחלט נתחשב בזה, בכבישים ובכל הדרכים, שתהיה גישה טובה לבית-החולים.

יעקב ליצמן: בהחלט כן.

יעקב ליצמן: אני, ברשותך, אדוני היושב-ראש, היות שישבתי כאן כשחברת הכנסת פארן דיברה קודם על הפלואור ועל הפלרה ועל כל הדברים במים, עם כל הכבוד, אני רוצה לתקן, פשוט היא לא דייקה.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: אני עשיתי את זה בקדנציה הקודמת.

יעקב ליצמן: השרה הקודמת שינתה, זה לא שאני שיניתי.

יעקב ליצמן: זה – א.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: מעבר לכך, כל המומחים – כל המומחים; אין רופא אחד שאומר שזה לא טוב, שאני לא צודק – כל המומחים של משרד הבריאות.

יעקב ליצמן: אז אם אני צריך לשמוע למומחים במשרד הבריאות ולא לעשות פוליטיקה – אז במקום להגיד לי תודה רבה, עושים עוד ביקורת.

יעקב ליצמן: זה ממש – זה 2016.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות חבר הכנסת ליצמן ולחבר הכנסת השואל.

יולי יואל אדלשטיין: איה חברת הכנסת יעל כהן-פארן?

יולי יואל אדלשטיין: היא הייתה פה לפני שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: היא הייתה פה.

חיים ילין: אני יכול לשאול במקומה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת בן-דהן לעלות לדוכן.

אלי בן-דהן: לענות בלי שאלה אפשר, או שאני גם אקריא את השאלה?

יולי יואל אדלשטיין: הנה היא, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: אני מתנצלת.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה של חברת הכנסת כהן-פארן בנושא: שדה תעופה בין-לאומי שני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

יעל כהן-פארן: תודה, אני מתנצלת, חשבתי שאני הרביעית.

יעל כהן-פארן: כל בעלי העניין – הרשויות המקומיות, החברה האזרחית – למעט משרדך, מעדיפים הקמה של השדה בנבטים ולא ברמת-דוד.

יעל כהן-פארן: העמדה מגובה בהמלצת מומחים ומשרד התחבורה.

יעל כהן-פארן: השדה יזניק את הנגב וישלים את מהלך עיר-הבה"דים, ומצד שני – השדה במיקום השני יפגע אנושות בצפון ובעמק-יזרעאל.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: למה ההתנגדות?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: מה נדרש להסרתה?

יעל כהן-פארן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בראיית מערכת הביטחון, ולאחר בדיקות מעמיקות, לא קיימת היתכנות להקמת שדה תעופה משלים לנתב"ג בשדה התעופה נבטים, מן השיקולים שלהלן: 1.

אלי בן-דהן: שיקול בטיחות – כבר היום יש עומס משמעותי ובעייתי של המרחב האווירי, המשלב תעופה צבאית קרבית ומסגרות הכשרה של כל סוגי כלי הטיס.

אלי בן-דהן: תוספת מטוסים אזרחיים מטיסות בין-לאומיות רק תגדיל את בעיית הבטיחות האווירית באזור; 2.

אלי בן-דהן: מרחב אווירי – פגיעה במרחב האווירי של צה"ל, מרחב המשמש לצרכים מבצעיים ולמסגרות הדרכה והכשרה; 3.

אלי בן-דהן: היערכות צה"ל בנבטים – צפוי שהקמת שדה אזרחי בנבטים תגרום לפגיעה בהיערכות הקרקעית והאווירית של כוחות צה"ל בשדה – תטיל הגבלה משמעותית על היכולת לקיים פעילות מבצעית שגרתית רגישה בשדה; 4.

אלי בן-דהן: והנימוק האחרון: הגנה על המתקנים האסטרטגיים במרחב הדרום – הקמת שדה תגרום לפגיעה בהיערכות צה"ל לאירועי טרור אווירי במרחב הדרום, ועלולה להחליש מאוד את יכולת ההגנה על המתקנים האסטרטגיים של מדינת ישראל הנמצאים באזור – ולא אפרט.

אלי בן-דהן: כדי לאפשר את הקמתו של שדה תעופה משלים בצפון, משרד הביטחון פועל בתיאום מלא עם משרד התחבורה לבחינת הקמת השדה ברמת-דוד.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחברת הכנסת כהן-פארן?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יעל כהן-פארן: למעשה, בעבר משרד הביטחון, להבנתי, תמך ואף הייתה התקדמות – לא אושר עדיין סופית – הייתה התקדמות בהליכים תכנוניים של שדה התעופה בנבטים.

יעל כהן-פארן: מדוע, אם כך, הוא שינה את עמדתו?

יעל כהן-פארן: איך יכול להיות שבעבר כל מה שציינת לא היה על הנייר, ואז זה הופיע?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אני לא יודע למה בעבר – – –

חיים ילין: ב-2013 הייתה החלטת ממשלה – בנבטים.

חיים ילין: לא יכול להיות שאתה לא יודע.

אלי בן-דהן: יכול להיות.

חיים ילין: אז מי הכין אותך?

אלי בן-דהן: אני ב-13' לא הייתי, אתה יודע.

חיים ילין: לא משנה.

אלי בן-דהן: אני מסכים.

חיים ילין: אני אומר לך, כי כראש רשות הובלתי את זה יחד עם כל הדרום.

אלי בן-דהן: אתם בטוחים שהייתה החלטה?

קריאות: כן.

חיים ילין: החלטת ממשלה ששונתה, וכל חיל האוויר – כולם תמכו בנבטים, ופתאום לא.

יעקב ליצמן: חיים, אתה יודע כמה החלטות ממשלה לא – – –?

קריאה: – – –

חיים ילין: לא שייך ליאיר לפיד – – – שר הבריאות.

חיים ילין: בבקשה, אל תאשים בכל דבר אותו.

יעל כהן-פארן: – – –

אלי בן-דהן: כן, אני מודה.

אלי בן-דהן: אני, אני לא נוהג להגיד – אני לא יודע.

אלי בן-דהן: לא הייתי, אני לא יודע.

אלי בן-דהן: לא מכיר את החלטת הממשלה.

אלי בן-דהן: מה שאמרתי לכם, אלה נימוקים כבדי משקל מאוד.

קריאה: אז איפה הם היו ב-2013?

חיים ילין: אבל איפה הם היו ב-2013?

אלי בן-דהן: אני לא יודע.

שלי יחימוביץ': איך אפשר לזכור את כל החלטות הממשלה הזאת שלא מתקיימות?

יעקב ליצמן: 50% – – –

חיים ילין: אל תגיד את זה.

חיים ילין: אתה בממשלה.

חיים ילין: אל תעמיד את עצמך – – –

אלי בן-דהן: מה לעשות, אבל זאת המציאות.

אלי בן-דהן: אני מוכן, חברת הכנסת יעל פארן – –

יעל כהן-פארן: אני אשמח אם תוכל לבדוק – – –

אלי בן-דהן: – – אני מוכן לבדוק אם אכן יש החלטת ממשלה, ומה היו הנימוקים אז.

אלי בן-דהן: אני חושב שהנימוקים שאני אמרתי כאן הם נימוקים כבדי משקל מאוד.

אלי בן-דהן: אני אזכיר בקצרה, במילים פשוטות: אתם מבינים לבד שהשדה שבו – אני לא רוצה להרחיב על זה – כל מערך האימונים של חיל האוויר נמצא בדרום, וזה המרחב האווירי שבו אנחנו עלולים לפגוע מאוד.

אלי בן-דהן: ואני חושב שגם אמרתי פה נימוק שאני מניח שכולכם מבינים: יש מתקנים אסטרטגיים בדרום, מאוד מאוד חשובים למדינת ישראל, והקמת שדה בין-לאומי שם – טיסות בין-לאומיות עלולות להוות סכנה למרחב האווירי סביב המתקנים הללו.

אלי בן-דהן: ובלי קשר, אני אבדוק את מה שביקשת ואני אשיב.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום המאבק הבין-לאומי בגזענות

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד בנושא: ציון יום המאבק הבין-לאומי בגזענות – הצעות לסדר-היום מס' 3417, 3432, 3474, 3475, 3478, 3479, 3482 ו-3483.

יולי יואל אדלשטיין: יום זה נקבע על-ידי אונסק"ו – ארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם, ליום 21 במרס.

יולי יואל אדלשטיין: אפליית אדם על רקע גזעו, מוצאו, השתייכותו הלאומית או הדתית או אף צבע עורו – אלו מן הרעות החולות של החברה האנושית, שהגיעו לשיא במאה הקודמת, עם עליית הנאציזם, שנשען על תורת גזע סדורה וזוועתית.

יולי יואל אדלשטיין: האנושות הכירה בעשורים האחרונים גילויים גזעניים מסוגים שונים, מן האפרטהייד כלפי השחורים בדרום-אפריקה – ובמקומות נוספים.

יולי יואל אדלשטיין: תאריך זה נבחר משום שביום זה, כפי שכבר הזכיר חבר הכנסת סעדי, בשנת 1960, נעשה טבח במפגינים שחורים נגד חוקים שהפלו – את חופש התנועה שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: חוקים אלו ומשטר זה, משטר האפרטהייד, בוטלו זה מכבר, אבל, לצערנו, יש עדיין בעולמנו גילויים למכביר של שנאת זרים, גזענות ואנטישמיות, הנובעים מבורות ומשנאה טהורה.

יולי יואל אדלשטיין: שנאת הזר היא יחס של עוינות כלפי האחר או השונה, הנובע מרגש של פחד ושנאה או שניהם גם יחד.

יולי יואל אדלשטיין: גרועה מכך היא האלימות המופנית כלפי מי שרואים בו נחות או חסר זכות קיום.

יולי יואל אדלשטיין: אבי אבות הטומאה בהקשר זה היה כמובן אדולף היטלר, שבשנות ישיבתו בכלא גיבש מצע אידיאולוגי של ממש לגזענות ולתפיסה מעוותת זו.

יולי יואל אדלשטיין: השאלה הגזעית משמשת מפתח לא רק להיסטוריה העולמית, אלא לתרבות האנושית כולה, כתב היטלר, מכיוון שבדם עצמו בלבד מצויים כוחו וכן חולשותיו של האדם.

יולי יואל אדלשטיין: המדינה הייתה בעיניו אמצעי לשימור "קהילת הגזע", והמכשול העיקרי בדרך להגשמת יעד זה היה היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: "זה שמכיר את היהודי מכיר את השטן", הוא כתב, בניסוח המזכיר לנו טוב מדי אמירות דומות מאוד הנשמעות כיום מפי מנהיגים במדינות ערב, העוינים את העם היהודי וקוראים להשמדתו.

יולי יואל אדלשטיין: למרבה האימה, רעיון עוועים זה אכן הפך מהר מאוד לתוכנית פעולה ממשית להשמדת עם.

יולי יואל אדלשטיין: להבדיל אלפי הבדלות, מדינת ישראל מתנהלת לאורם של עקרונות שונים, ורחוקים שנות אור.

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הראשון בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו קובע כי "זכויות היסוד של האדם בישראל מושתתות על ההכרה בערך האדם, בקדושת חייו ובהיותו בן-חורין, והן יכובדו ברוח העקרונות שבהכרזה על הקמת מדינת ישראל".

יולי יואל אדלשטיין: בין שבת "זכור את אשר עשה לך עמלק", האויב הראשון שניסה להשמיד אותנו, לבין פורים, שבו ניצלנו מתוכניתו השטנית של צורר יהודים אחר, המן, שהיה מזרעו, "להשמיד להרג ולאבד את כל היהודים מנער ועד זקן טף ונשים", עלינו להילחם בהסתה ובפעילות גזענית, לא רק להלכה, אלא גם למעשה; לא רק בהצהרות, אלא גם במעשים.

יולי יואל אדלשטיין: העולם הנאור חייב להכיר בהכרח להילחם מלחמת חורמה בכל תופעה של שנאה, של אנטישמיות, של הסתה ושל עלילות דם מודרניות.

יולי יואל אדלשטיין: על אחת כמה וכמה יש להיאבק ללא פשרות במי שנוקטים צעדים מעשיים להשמדת עם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל חברי הכנסת שהציעו הצעות לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עכשיו נשמע את ההצעות שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה בדוברים תהיה חברת הכנסת מיכל בירן, ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשות גברתי.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל בשתי תודות: האחת לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, כי בעצם זאת הפעם הראשונה מאז ומעולם שאנחנו בוחרים לציין בכנסת את יום המאבק הבין-לאומי בגזענות, ואני מודה לך על הנכונות להירתם לעניין ולהפוך את זה ליום מיוחד בכנסת.

מיכל בירן: התודה השנייה נתונה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, ולמי שעוד לא יצא להכיר – היא אדם מיוחד: פמיניסטית, שוויוניסטית, אדם באמת – אין כמוך, עאידה.

מיכל בירן: עאידה ביקשה ממני להצטרף להובלת השדולה למאבק בגזענות.

מיכל בירן: אני מאוד שמחה על הדבר הזה.

מיכל בירן: אני מודה שלא תכננתי; אני מתעסקת בפנסיה, בבריאות, לא התכוונתי להתגייס לשדולה למאבק בגזענות, אבל לנוכח הבקשה של עאידה, ולנוכח המציאות, הרגשתי שאין לי ברירה, שבעתות כאלה אי-אפשר להישאר לשבת על הגדר, כי המציאות והרשת לא מחכות לאף אחד מאתנו.

מיכל בירן: אני רוצה גם להודות שהגזענות זה לא הדבר המרכזי שמטריד אותי, אלא דווקא היעדר הבושה.

מיכל בירן: כולנו קצת גזענים, במובן שלכל אחד מאתנו יש תבניות בראש, וכל אחד מאתנו רגיל לאנשים שמתלבשים בצורה מסוימת ומדברים בצורה מסוימת, וזה בסדר, וזה טבעי שכשאנחנו פוגשים מישהו שהוא קצת אחר וקצת שונה זה נראה לנו קצת מוזר.

מיכל בירן: זה טבעי, זה אנושי, ככה המוח שלנו בנוי.

מיכל בירן: השאלה היא מה קורה כשאתה מוצא את עצמך, בגלל התכונה הזאת, מפלה אדם כשהוא בא להתקבל למקום עבודה, כשהוא עומד לפניך בתור, כשאתה נמצא אתו בכל מיני דיאלוגים.

מיכל בירן: אז, במקום שבו אתה נותן לתבניות האלה להתייחס שונה לאדם אחר, זה המקום שבו אדם נורמלי, לתפיסת עולמי, אמור להגיד לעצמו: הי, כאן אני תפסתי את עצמי ברגע של גזענות – ולעצור שם.

מיכל בירן: מה שמדאיג אותי בסיטואציה הנוכחית זה שלמעשה, לא רק שאנשים לא מתביישים, אלא אפילו מתהדרים – גם לפעמים בתוך המשכן הזה; גם לפעמים אנשים עושים ככה פריימריזים במפלגות שלהם בזה שהם מתהדרים בגזענות, וגם ברשת, כשיש קמפיין שלם שאומר: לשנוא ערבים זאת לא גזענות, זה ערכים – וזה רץ חזק, לא אדם אחד; אדם אחד מוזר, קיצוני, תמיד יש, ובכל חברה, אבל כשיש פתאום קמפיין כזה, שצובר תאוצה, זה מטריד אותי מאוד.

מיכל בירן: אני רוצה גם עוד וידוי – יש לי הרבה וידויים היום: אני מרגישה שאנחנו קצת חסרי אונים אל מול הגזענות ברשת.

מיכל בירן: כשאנחנו נתקלים בזה בבית-הספר אנחנו יודעים מה לעשות: יש שיעורי חברה, יש מורים – לא שזה תמיד עוזר, אבל אנחנו יודעים מה סט הכלים שעומד לרשותנו.

מיכל בירן: כשאנחנו נתקלים בגזענות ברשת, אני מרגישה שכחברה עוד לא מצאנו את סט הכלים שמאפשר להתמודד עם זה.

מיכל בירן: הרי מה הפתרון האמיתי לגזענות?

מיכל בירן: הפתרון האמיתי לגזענות, שהיא בעצם דה-הומניזציה של אדם אחר, הוא מפגש.

מיכל בירן: אני חושבת, למשל, שאחד הדברים היפים שאנשים לא יודעים שקורים בכנסת זה שנפגשים כאן אנשים שכנראה לא היו נפגשים במקומות אחרים.

מיכל בירן: יושב כאן שר הבריאות, הרב ליצמן, שאני מאוד מעריכה, ואני לא יודעת, אם לא היינו שנינו חברים בכנסת הזאת, אם היה יוצא לנו להיפגש בשבילי החברה הישראלית, ויש הרבה מפגשים כאלה כאן בכנסת, והרבה שיתופי פעולה של חברי כנסת שמגיעים מקבוצות שונות לחלוטין בחברה הישראלית.

מיכל בירן: וכשאתה מביט לאדם בעיניים, בארבע עיניים, פנים אל פנים, מאוד קשה לעשות דה-הומניזציה, מאוד קשה שלא להתייחס אליו כאדם אלא רק כאויב, או לעשות לו דמוניזציה.

מיכל בירן: ומה שקורה ברשת זה שהקונספט הזה של ארבע עיניים נעלם.

מיכל בירן: אנחנו רואים את זה, אגב, גם בהתקפות על פוליטיקאים ברשת.

מיכל בירן: אנחנו רואים את זה בין בני-נוער.

מיכל בירן: המרחק הדיגיטלי הזה מאפשר לך להתעלם מרגשותיו של אדם אחר, לשכוח שגם הוא אדם, שגם הוא בן-אנוש.

מיכל בירן: ואני מדי פעם שואלת את עצמי: האנשים האלה, שכותבים דברים כל כך איומים ונוראים ברשת, אין להם חברים?

מיכל בירן: אין להם משפחה?

מיכל בירן: אין אדם אחד בסביבה שלהם שאומר: גבר, לא מדברים ככה לאנשים?

מיכל בירן: אפשר להסכים, אפשר לא להסכים, אפשר להגיד כן לחלק, לא לחלק, להחזיר, לא להחזיר, כל מיני דברים; אבל לקרוא לאלימות – זה קו אדום; להגיד לאדם שעלה מאתיופיה שאתה לא נותן לו לעלות לאוטובוס – זה קו אדום.

מיכל בירן: או שאתה מדיר אותו ממוסדות חינוך.

מיכל בירן: אני חושבת שבאמת, כל קבוצה מוחלשת, אם עולי חבר העמים, עולי אתיופיה, ערבים ישראלים, ונשים – גם נשים – זו לא גזענות, אבל זה מגיע מאותו מקום במוח.

מיכל בירן: אני מצפה – ובזה אני אסיים – מכל אדם שפעם חש על בשרו מה זה להיות מופלה, איך אתה מרגיש כשמופנית כלפיך גזענות – ואני כיהודייה מרגישה שזה האתוס שלי, זה הזיכרון הקולקטיבי שלי, זה מה שלמדתי בבית-ספר, זה מה שלמדתי מסיפורים מקרובי המשפחה שלי, ומבחינתי זה ציווי; ציווי לדאוג שיהודי לא מתנהג ככה לבני-אדם אחרים, שיהודי לוקח את ההיסטוריה שלו כציווי וכצו מוסרי.

מיכל בירן: ואני מאחלת לנו שמהכנסת הזאת תצא דוגמה יותר טובה למאבק בגזענות, כי זה הבסיס של הבסיס של הבסיס של היכולת שלנו לשרוד כאן כחברה אחת.

מיכל בירן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל בירן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד חמש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, קודם כול, אני מצטרפת לתודות שהביעה חברת הכנסת מיכל בירן, ובעיקר לך, כבוד היושב-ראש, על זה שאנחנו מציינים – ואולי זה אירוע היסטורי, שהכנסת מציינת פעם ראשונה את היום הבין-לאומי למאבק בגזענות – ההיענות המהירה שלך לבקשתי ולבקשת חברת הכנסת מיכל בירן, אפשר רק לשבח אותה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד לחברת הכנסת מיכל בירן, שבעצם המקום הכי חם בגיהינום, פעם אמרו, שמור למי שבזמנים של משבר מוסרי שומר על נייטרליות, ואני מודה לך שלא שמרת על נייטרליות, כי אני חושבת שאכן מדינת ישראל, והחברה הישראלית, על כל גווניה, נמצאת בנקודת משבר מוסרי עמוק, שמשפיע עליה, כולה, ומסית ומלהיב את הרוחות לכיוונים של גזענות מאוד ברורה.

עאידה תומא סלימאן: ההחלטה, כבר אמרתי, של הכנסת, לציין את היום הזה היא חשובה ומבורכת, אבל אי-אפשר להתעלם מהקונטקסט – מההקשר שהיא מתקיימת בתוכו.

עאידה תומא סלימאן: עצם העובדה שדווקא הכנסת, שיצאו ממנה והיו בה בתקופה האחרונה עדויות וגילויים חריפים של גזענות – ולצערי הרב, חלק נכבד מהם לא רק יצאו מהמשכן הזה אלא גם מהבמה הזאת, שעליה אני עומדת, ומהדוכן הזה – קיום יום כזה, יש בו אמירה שחשוב מאוד להדגיש אותה, שעדיין קיימים בבית הזה, בבית-המחוקקים הזה, אנשים, חברי כנסת, ומגמה שאומרים: אפס סובלנות לגזענות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן גם להכיר במציאות הקיימת בחוץ; סקר שערך המטה למאבק בגזענות לרגל יום זה מעלה כי 52% מכלל האוכלוסייה חושבים שהחברה הישראלית נעשית יותר גזענית, ו-81% מאוכלוסייה היהודית חושבים שהחברה הערבית סובלת מגזענות.

עאידה תומא סלימאן: ממצאים מטרידים אלה – ונוסף עליהם עוד הרבה ממצאים של סקרים אחרים שהתקיימו בתקופה האחרונה – אמורים להעיר אותנו למציאות, שאם לא עומדים דום ומחפשים דרכים לצאת ממנה אנחנו באמת נהיה בבעיה רצינית.

עאידה תומא סלימאן: לנוכח התמונה העכורה העולה מנתונים אלה, והמתח הגובר והמאיים על עתיד החברה הישראלית, על הכנסת מוטלת האחריות המוסרית להשמיע קול חד, ברור ושאינו משתמע לשתי פנים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי, יש חברי כנסת שמשתמשים בהסתה או בגזענות נגד האוכלוסייה הערבית, נגד מבקשי המקלט ונגד קבוצות אחרות בחברה, רק לשם גריפת הון פוליטי וקישוש קולות.

עאידה תומא סלימאן: ולצערי הרב, יש עוד יותר חברי כנסת שיושבים ומקשיבים לעלילות האלה ולהסתה הזאת, שלפעמים מנהיג אותה ראש הממשלה בעצמו, ושותקים.

עאידה תומא סלימאן: ואני אומרת, האחריות היא לא רק על מי שמסית, האחריות היא לא רק על מי שמדבר דברי גזענות, אלא גם על אלה ששותקים, על אלה שמקבלים על עצמם, בזמן של משבר מוסרי, להיות נייטרליים.

עאידה תומא סלימאן: והכוונה שלנו היום הייתה להגיד: אנחנו לא נייטרליים במערכה הזו, ואנחנו לא נייטרליות – היו"ריות של השדולה, ויש אתנו חברה אזרחית תוססת, שמנסה להיאבק.

עאידה תומא סלימאן: תפקידנו הוא דווקא לגבות את החברה האזרחית הזאת, לגבות את כל הארגונים והפעילים שנאבקים נגד גזענות, ודווקא להיאבק, גם בתוך המשכן הזה, לא להרשות מצבים שבהם דברי גזענות נאמרים כי המצלמות נמצאות ורוצים תשומת לב.

עאידה תומא סלימאן: מי שרוצה תשומת לב, שיחפש אותה במעשים טובים.

עאידה תומא סלימאן: מי שרוצה תשומת לב – יקבל אותה בעת שיעמוד לצד כל הקבוצות המופלות לרעה, שמשתמשים בגזענות נגדן.

עאידה תומא סלימאן: אני שוב מודה – –

נורית קורן: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: – – על קיום היום הזה, ואני מאוד מקווה שבשנה הבאה, כשנציין את היום הזה, המציאות תהיה אחרת, וחברי הכנסת עצמם יתנהגו אחרת.

נורית קורן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן, אני מודה לכל חברי הכנסת שהופיעו היום בכנס של השדולה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: ולו – יהי רצון שבאמת כבר לא תהיה גזענות.

נורית קורן: אנחנו נמשיך.

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

נורית קורן: חמש דקות לרשותך.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה להודות לשתי יושבות-הראש של השדולה, שגם השתתפתי בה, השדולה נגד גזענות, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וחברת הכנסת מיכל בירן.

מירב בן ארי: האמת היא שאני נוהגת להשתתף בכל כינוס של השדולה.

מירב בן ארי: כבוד בשבילי להיות הנציגה של הקואליציה שם.

מירב בן ארי: אני חושבת שזו שדולה משמעותית, חשובה, אפילו שהגעתי והעברתי אפילו ביקורת, אבל הגעתי – הגעתי ושמעתי, ונאמרו שם דברים חשובים מאוד.

מירב בן ארי: אני רוצה דווקא לדבר על מה שהיה כאן אתמול – שלשום, עם ההעלאה של יהודי תימן, אותם יהודי תימן צעירים ומבוגרים שהגיעו לכאן, לארץ-ישראל.

מירב בן ארי: עכשיו, תשאלו אותי, איך זה קשור ליום נגד גזענות?

מירב בן ארי: למה לדבר על יהודי תימן ביום שבעצם עוסק בגזענות?

מירב בן ארי: כי דווקא אנחנו, כחברה – ואני יודעת שזה מאוד חשוב לך, גברתי היושבת-ראש – –

נורית קורן: מאוד מאוד.

מירב בן ארי: – – אני חוששת איך אנחנו, כחברה ישראלית, נקבל את יהודי תימן.

מירב בן ארי: כי הרי מתוך הגזענות שנמצאת אצלנו, ומתוך הדעות המוקדמות ותפיסת העולם, נראה שאנחנו נתייחס אליהם בדעות קדומות ומשונות, וכנראה נתייחס אליהם בגזענות.

מירב בן ארי: כי אנחנו מדינה נפלאה בלהעלות עולים מאתיופיה, מרוסיה, מתימן, גם ממרוקו; הבעיה המרכזית היא שאנחנו לא יודעים להכיל אותם, ואנחנו לא יודעים איך להתמודד, וכאן, מבחינתי, מתחילה הגזענות.

מירב בן ארי: דווקא מדינה שמצטיינת בקליטת עלייה ומצטיינת בלהביא אותם כל כך כושלת בהתמודדות אתם.

מירב בן ארי: ולצערי – בחודשים האחרונים אני מלווה גם את יוצאי אתיופיה, ואנחנו רואים כמה מהר חבר'ה שיושבים על ספסל, רק כי הם ממוצא אתיופי – הם אפילו לא נולדו באתיופיה, הם נולדו בארץ והם ישראלים לכל דבר – אבל זה שהם ישבו על ספסל בשכונה טובה מאוד, כנראה המשטרה שם ישר חיברה – למה שהם ישבו בשכונה – – –

נורית קורן: למה טובה מאוד?

נורית קורן: יוקרתית, לא טובה.

מירב בן ארי: יוקרתית, אוקיי.

נורית קורן: אם היא הייתה טובה היא לא הייתה גזענית.

מירב בן ארי: מקבלת את ההערה שלך.

מירב בן ארי: ואותם שוטרים מגיעים לאותם חבר'ה יוצאי אתיופיה ומתחילים לתחקר אותם, עושים להם תחקיר, ובסוף גם מביאים אותם למעצר – רק בגלל צבע עורם.

מירב בן ארי: המזל של החבר'ה הצעירים הוא שהייתה שם טלוויזיה, ולכן המעצר נבלם.

מירב בן ארי: אני רוצה שתדעו שברגע שאותם חבר'ה צעירים מגיעים למעצר, ונפתח להם רישום פלילי – וחלקם אפילו מובאים לפעמים להארכת מעצר, או מובאים לפני שופט – לבוא אחרי זה ולמחוק להם את הרישום זה תהליך של שנים, תהליך שגם פוגע בהם בשירות הצבאי.

מירב בן ארי: ולמה?

מירב בן ארי: על מה?

מירב בן ארי: רק בגלל צבע העור שלהם.

מירב בן ארי: בעניין הזה אני חייבת להגיד גם שוועדת החינוך עוסקת ביוצאי חבר המדינות; גם הם – ובטח חברת הכנסת סופה לנדבר תדבר על זה – גם הם כבר צברים לכל דבר, שנולדו בארץ וחיים פה, ועדיין סופגים.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לכם שסבי וסבתי הגיעו מצפון-אפריקה.

מירב בן ארי: אף פעם לא חונכתי ואף פעם לא גדלתי בבית על כך שספרדים הם פחות טובים מאשכנזים; לא גדלתי בבית כזה שדיבר על קיפוח.

מירב בן ארי: אבל, לצערי, גם היום, בעמדות המפתח במדינת ישראל, איך שלא נסתכל על זה, יש אליטה ברורה ושלטת.

מירב בן ארי: והיום אמר אפי נוה, יושב-ראש לשכת עורכי-הדין, בכנס על הגזענות, שהוא מאוד רוצה שיהיו שופטות ממוצא אתיופי.

מירב בן ארי: ואז אמרתי לו: חכה – –

נורית קורן: אנחנו פועלים.

מירב בן ארי: נכון, אני יודעת, גם את חברה בוועדה, גברתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: – – אבל קודם כול שיהיו מספיק סטודנטיות אתיופיות; קודם כול שניתן להם את התשתית, ואז נדבר על כס השפיטה.

נורית קורן: אני רק אומר לך – סליחה שאני נכנסת – יש מועמדות, ואני פעלתי – – –

מירב בן ארי: שמעתי שיש שתיים.

נורית קורן: יש שתי מועמדות שהן כבר בתהליך המיון.

מירב בן ארי: מצוין, אנחנו מברכים על זה.

מירב בן ארי: דבר אחרון, לקראת סיום – משהו קצת אופטימי לסיום – חברת הכנסת בירן, אני רוצה לספר לך שאתמול הייתה פה קבוצת כדורגל של ילדים בני 11-10; חצי מקבוצת הכדורגל היא מבית-צפאפא וג'בל-מוכבר וחצי היא מ"הפועל קטמון".

מירב בן ארי: מה שראיתי בקבוצה הזאת זה ילדים בני 11-10 חמודים, מקסימים – היו קצת ברדקיסטים, אני מודה, כמעט שברו את הרמקולים בחדר הוועדה – אבל היה שם משהו מיוחד; היה שם הכדורגל, שתמיד אנחנו מדברים עליו כספורט גזעני, של ביטויים גזעניים, אבל הייתה שם נקודת אור מקסימה, כי היו שם ילדים ערבים וילדים יהודים שמשחקים יחד כבר שנתיים, הם נקראים קבוצת "השווים", וראיתי שם דיאלוג ודו-קיום שלא ראיתי –.

מירב בן ארי: אז אני גם רוצה לברך את קבוצת הכדורגל המקסימה הזאת, וגם להגיד, גם כחברה בוועדה החינוך, שאנחנו נמשיך כל הזמן, ללא הרף, לעסוק בנושא הגזענות, כי בסופו של דבר – ואני גם שמחה שסגן שר החינוך פרוש עונה, בצדק – בסופו של דבר זה הכול עניין של חינוך.

מירב בן ארי: ואני אגיד לך עוד משהו, סגן השר פרוש, לסיום: מה שהפתיע בקבוצת הכדורגל הזאת, של ערבים ויהודים מבית-צפאפא ומ"הפועל קטמון", שהם אמרו שהגזענות מגיעה דווקא מההורים, זאת אומרת, הרבה פעמים הילדים כבר לומדים לחיות יחד ולומדים לשחק יחד – אז אולי אנחנו צריכים לחנך לא רק את הילדים, אלא לחנך גם את ההורים.

מירב בן ארי: תודה רבה לחברות השדולה, ותודה על היום החשוב הזה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

נורית קורן: חברת הכנסת נאוה בוקר, בבקשה.

נאוה בוקר: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו מציינים את יום המאבק הבין-לאומי בגזענות.

נאוה בוקר: היום הזה נוסד ב-1966, בעקבות טבח בילדים שהפגינו נגד המשטר הגזעני בדרום-אפריקה.

נאוה בוקר: גם אצלנו, כאן, בכנסת, אנחנו מציינים את היום, אבל נדמה לי שקצת פספסנו את המטרה.

נאוה בוקר: יש כאן לא מעט חברי כנסת שאוהבים להשתמש במילה גזענות: גזענות של המדינה כלפי ערבים בשירות הציבורי, גזענות של המתנחלים כלפי הפלסטינים ועוד.

נאוה בוקר: אני רוצה לספר לכם מהי גזענות בשבילי.

נאוה בוקר: גזענות היא המציאות של החיים שלנו כאן, כאשר כמעט בכל בוקר קמים מחבלים ומנסים לרצוח יהודים רק בשל יהדותם; גזענות היא המונח שבו אפשר לתאר נערים בני 13 שמוסתים, ומעוותים משנאה, ויוצאים לדקור במספריים ילדים יהודים; גזענות היא האופן שבו חברי כנסת במשכן הזה מתנגדים לכנות את ארגון "חיזבאללה" ארגון טרור, רק כי הוא פוגע ביהודים.

נאוה בוקר: בעיני, הגזענות הכי גדולה שיש במדינה הזאת היא נגד המתיישבים ביהודה ושומרון, או כפי שאתם מכנים אותם, המתנחלים.

נאוה בוקר: שמעתי השבוע את הסופר דויד גרוסמן – אגב, אדם שאני מאוד מעריכה; במלחמת לבנון השנייה קרה לדויד הנורא מכול: הוא שכל את בנו במלחמה.

נאוה בוקר: ודווקא משום כך מאוד כאב לי לשמוע שדויד תומך בסימון מוצרים מההתנחלויות.

נאוה בוקר: תראו, דויד גרוסמן הולך בדרך של רבים, שבעקבות השכול והכאב ניסו – וחיפשו איזשהו הסבר למוות של יקירם.

נאוה בוקר: גם אני עשיתי את זה, אבל במקום לחפש אשמים פעלתי כדי לתקן את המעוות.

נאוה בוקר: באותו ריאיון שמעתי את דויד גרוסמן אומר שראש הממשלה מומחה בלשחק עם הפחדים של העם בישראל.

נאוה בוקר: במקום להפנות את האש לעבר האויב האמיתי שלנו, האסלאם הרדיקלי, בחר גרוסמן להפנות את האשמה לעבר ראש הממשלה, שפועל כבר 20 שנה לשנות את התוצאות של הסכמי אוסלו.

נאוה בוקר: לצערי הרב, במדינה שלנו בוחרים לעשות את אותו הדבר: המתנחלים הפכו לשעיר לעזאזל של המדינה.

נאוה בוקר: חסר כסף למדינה?

נאוה בוקר: יאיר לפיד אומר שהכסף נמצא בין יצהר לאיתמר; האיחוד האירופי פועל נגדנו באנטישמיות?

נאוה בוקר: חברי מרצ יוזמים הצעות חוק לסימון מוצרים; הטרור מרים ראשו?

נאוה בוקר: המחנה הציוני יוזמים תוכניות לפינוי מתנחלים מהבתים שלהם.

נאוה בוקר: רבותי, המתנחלים הם אחינו, דם מדמנו ובשר מבשרנו, אזרחים שווים במדינה.

נאוה בוקר: כמו החלוצים של פעם הם נאחזים באדמה היפה שלנו ומיישבים אותה.

נאוה בוקר: מבחינתי הם חוד החנית במאבק שלנו נגד הטרור.

נאוה בוקר: כמו שישראל היא המוצב הקדמי בחזית המלחמה באסלאם הרדיקלי, כך המתנחלים הם בעצם השומר בבודקה.

נאוה בוקר: בזכות אומץ הלב שלהם, הנחישות שלהם, אנחנו יכולים להחזיק באדמה הזאת בבטחה.

נאוה בוקר: פרצופם של המתנחלים זה לא "תג מחיר", עקירות עצי זית ושרפת כנסיות; פרצופם של המתנחלים, של הרוב המוחלט שלהם, הוא פרצופה של ארץ-ישראל הישנה והטובה, של "יקב טורא" הנפלא, של הנופים הנפלאים שנשקפים מהר-כביר, ושל החקלאים שלנו בבקעת-הירדן, שנאבקים מדי יום בחרם ומיישבים את האדמה.

נאוה בוקר: ביום הזה אני קוראת להפסיק את מסע הגזענות וההסתה נגד המתנחלים.

נאוה בוקר: אני קוראת לכם להפסיק להאשים אותם בכל דבר.

נאוה בוקר: ממש כפי שמאשימים את מדינת ישראל בסכסוך, יש גורמים שמנסים להאשים את המתנחלים – כאן, בישראל – בכל הרעות החולות, ואת מסע ההסתה הזה צריך להפסיק.

נאוה בוקר: מאבקם של המתנחלים הוא לא רק למען עצמם, אלא למען כולנו, למען המשך הקיום שלנו בארץ הזאת, ותאמינו לי, הם משלמים על כך מחיר כבד מדי יום.

נאוה בוקר: אני רוצה לומר לחברי ממרצ שהשנאה לישראל היא לא בגלל הנוכחות שלנו ביהודה ושומרון.

נאוה בוקר: ביום הזה אני רוצה לברך את האחים שלנו, את אותם מתנחלים, ואני מתפללת שנדע להעריך את התרומה האדירה שלהם למדינה ולחבק אותם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יגאל גואטה, בבקשה.

נורית קורן: חמש דקות לרשותך.

יגאל גואטה: גברתי היושבת-ראש, מכובדי שר הבריאות הרב ליצמן, כבוד סגן השר הרב פרוש, חברי חברי הכנסת, היום מציינים את יום המאבק הבין-לאומי בגזענות, ואין עדות יותר כואבת ומדממת מהידיעות שמגיעות אלינו מבריסל, ולפני יומיים מטורקיה.

יגאל גואטה: בהזדמנות זו אני רוצה לשלוח תנחומים למשפחות ההרוגים ואיחולי החלמה לפצועים.

יגאל גואטה: אנו עדים בשנים האחרונות לתופעת הגזענות וההקצנה בחברה הישראלית.

יגאל גואטה: יחס של שנאה, אפליה, נידוי והכפשה של קבוצות בחברה בשל צבע העור, העדה או המוצא – תופעה שפעמים רבות מלווה גם בגילויי אלימות קשים.

יגאל גואטה: אבל אני לא רוצה לדבר כאן על הגזענות במובן הרגיל שלה, או במילים אחרות – במובן הביולוגי שלה; אני רוצה לדבר על סוג אחר של גזענות, שלפי דעתי היא לא פחות מגונה ולא פחות מסוכנת.

יגאל גואטה: אני רוצה לדבר על גזענות אחרת, שנמצאת ב"מיינסטרים" של החברה הישראלית בלי שאף אחד יודה בה או יכיר בקיומה.

יגאל גואטה: חברים, לא כולם שווים, ואי-אפשר שכולם יהיו שווים.

יגאל גואטה: הגמרא במסכת ברכות אומרת: "כשם שפרצופיהם שונים, כך דעותיהם שונות".

יגאל גואטה: אי-אפשר לומר: כולנו שווים.

יגאל גואטה: אנחנו עם שבא מקיבוץ גלויות, עם תרבויות שונות ומנהגים שונים, וככאלה עלינו כחברה לקבל ולהכיל את האחר בלי לעקור ממנו את תרבותו.

יגאל גואטה: וכאן באה לידי ביטוי הגזענות הפחות-גלויה אבל המסוכנת מאוד.

יגאל גואטה: אני רוצה לצטט קטע מדבריו של ראש הממשלה הראשון של מדינת ישראל, דוד בן-גוריון, שלדעתי משקף עד היום את הגזענות השקופה שקיימת בחברה הישראלית כלפי המזרחים.

יגאל גואטה: אני מצטט: "אנו מעלים לארץ עם יחיד במינו, מפוזר בכל קצוות תבל, המדבר בלשונות רבות, חניך תרבויות זרות, נפרד לעדות ושבטים שונים בישראל.

יגאל גואטה: את כל הציבור הרב והמנומר הזה מוטל עלינו להתיך מחדש, לצקת אותו בדפוס של אומה מחודשת".

יגאל גואטה: וכאן, חברים, שימו לב לתפיסה הפטרונית והלא-מכילה: "עלינו לעקור את המחיצות הגיאוגרפיות, התרבותיות והלשוניות המפרידות בין החלקים השונים, ולהנחיל להם לשון אחת, תרבות אחת ואזרחות אחת".

יגאל גואטה: במילים אחרות, בן-גוריון רצה להתיך את התרבויות והמנהגים שהביאו אתם העולים וליצוק תבנית אחידה של הצבר הישראלי החילוני, שיהיה בעל ערכים ציוניים ומערביים מודרניים, שהיו זרים – ושונים – לערכים של התרבות המזרחית.

יגאל גואטה: בן-גוריון, וכמוהו רוב מנהיגי הציונות, ראו בתרבות המזרחית תרבות פרימיטיבית ולא רלוונטית.

יגאל גואטה: אני אומר זאת בכאב, אבל גזענות מבית כואבת יותר מגזענות שבאה מבחוץ.

יגאל גואטה: זה בא לידי ביטוי בניסיון להנהיג חינוך אחיד במחנות העולים וגזיזת הפאות לעולי תימן.

יגאל גואטה: הגזענות השקופה הזאת נמשכת עד היום, רק באופן מתוחכם יותר.

יגאל גואטה: בהזדמנות זו אני רוצה לאחל – ברכת ברוכים הבאים לשארית הפליטה של יהודי תימן, שהגיעה ארצה אמש.

יגאל גואטה: אני תקווה שבמהלך התאקלמותם בארץ, בארץ הקודש, לא ידעו ולא יבינו על מה אני מדבר.

יגאל גואטה: בן-גוריון ושאר מנהיגי הציונות לכאורה לא נהגו באפליה או בגזענות, אלא הכתיבו נורמות וכללים "מודרניים ועכשוויים", שעל-פיהם היו המזרחים צריכים לנהוג כדי שיוכלו לומר שגם הם צברים, או ישראלים, או במילים אחרות, בן-גוריון אומר: בואו תשתלבו בחברה, אבל אנחנו ננהל אתכם.

יגאל גואטה: הנה כמה דוגמאות: באקדמיה בישראל היו 61 נשיאי אוניברסיטאות, אחד מהם מזרחי; רק 9% מהסגל האקדמי באוניברסיטאות ובמכללות הם מזרחים; ב"ידיעות אחרונות", העיתון שקורא לעצמו "העיתון של המדינה", מעולם לא היה עורך ראשי מזרחי; ב-90 שנות קיומו של עיתון "הארץ" היה עורך ראשי מזרחי אחד, במשך שלוש שנים בלבד; ועל שטרות הכסף, שדובר בהם רבות, של מדינת היהודים, מעולם לא התנוססה דמות של מזרחי, לא בן ימינו ולא שלא בן ימינו; מעולם לא היה ראש ממשלה מזרחי, אבל הקולות של המזרחים, כולם רודפים אחריהם בתקופת הבחירות.

יגאל גואטה: שמונה נגידים היו לבנק ישראל, כולם אשכנזים; עשרה פרקליטי מדינה, כולם אשכנזים.

שלי יחימוביץ': אבל זה לא רק עיתון "הארץ" – – –

יגאל גואטה: נתתי דוגמה.

יגאל גואטה: את רוצה שאני אתן עכשיו אלף דוגמאות?

שלי יחימוביץ': כל האליטה הכלכלית, המשפטית, האקדמית, התרבותית.

יגאל גואטה: את צודקת.

יגאל גואטה: אמרתי במפורש: דוגמאות.

יגאל גואטה: אמרתי במפורש שאלה רק דוגמאות, כי אם אני אצטרך לתת באמת את כל הדוגמאות, אני אצטרך פה לשבת עד – עד פורים.

מאיר פרוש: – – – "הארץ" – – –

שלי יחימוביץ': כן, אבל מה לעשות, זה – – –

יגאל גואטה: עשרה פרקליטי מדינה, כולם אשכנזים – אני חושב שאלה דוגמאות מספיקות לגזענות שקופה, שאף אחד לא מוכן להודות בקיומה.

שלי יחימוביץ': ראשי ממשלה.

מיכל בירן: יו"רים של מפלגת הליכוד.

קריאה: – – – נשיאי המדינה.

יגאל גואטה: אמרתי.

יגאל גואטה: אמרתי.

יגאל גואטה: ראש ממשלה לא היה פה מזרחי, אבל לרדוף אחרי הקולות שלהם?

יגאל גואטה: זה פנטסטי.

מיכל בירן: לנו היה.

מיכל בירן: מזרחי אחד.

מיכל בירן: לא היה לליכוד יו"ר אחד שאינו אשכנזי.

יגאל גואטה: אני חושב שאלה דוגמאות מספיקות לגזענות שקופה שאף אחד לא מוכן להודות ולהכיר בה, וזה בסופו של דבר יהיה בעוכרינו.

יגאל גואטה: הגיע הזמן שהחברה בישראל וממשלת ישראל יפעלו למעבר ממדיניות של כור היתוך למדיניות של רב-תרבותיות, שתכיר ותכיל את האחר, ולא תנסה לייצר דגם של הישראלי האחיד, שמי שאינו נכנס לתבנית המוגדרת שלו נתקל בתקרת זכוכית.

יגאל גואטה: גברתי היושבת-ראש, חז"ל אמרו: תורה בגויים – אל תאמין, אבל חוכמה בגויים – תאמין.

יגאל גואטה: אז בואו ננסה ללמוד חוכמה מהגויים.

יגאל גואטה: אני אסיים בציטוט מדבריו של נלסון מנדלה, ממנהיגי המאבק בגזענות: "איש אינו נולד לשנוא, אנשים לומדים לשנוא".

יגאל גואטה: ואני הקטן מוסיף ואומר: רבותי, בואו לא נלמד את בנינו לא לשנוא, גם זו לא חוכמה; בואו נלמד את בנינו לאהוב.

יגאל גואטה: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש – – איפה השר?

סופה לנדבר: היה כאן שר.

נורית קורן: הנה, הוא פה.

סופה לנדבר: – – כבוד השר, חברי חברי הכנסת, גזענות כאן, כאן, במדינת ישראל – קשה לדבר על התופעה הזאת, גברתי היושבת-ראש.

סופה לנדבר: בלתי אפשרי במדינת ישראל להסכים עם תופעה של גזענות.

סופה לנדבר: עם שחווה על בשרו מה שחווינו במלחמת העולם השנייה, עם שחווה דברים קשים ביותר, עבר את המלחמה – ולפעמים נראה שאנחנו חוזרים אחורה, כי הגזענות מרימה את הראש.

סופה לנדבר: היא רדומה, לעתים קרובות, גברתי.

סופה לנדבר: היא רדומה, התופעה הזאת, ופתאום היא קמה ויוצאת מכל החורים של הפסיפס של החברה הישראלית.

סופה לנדבר: לפעמים היא מתעוררת, מרימה את הראש, יוצאת מכל החורים, ואני רוצה להגיד שלי מאוד מאוד קשה לקבל את זה כאן.

סופה לנדבר: הרי אנחנו יודעים: המון עולים, מכל העולם, מגיעים לכאן, למדינת ישראל, עושים עלייה.

סופה לנדבר: הם בורחים מגזענות, ומגיעים לחברה שחולה בתופעה הזאת.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שהמדינה, שהוקמה על-ידי עולים חדשים, היא עדיין לעתים חולה, חולה קשה מאוד, ונכנסת לתופעה הזאת.

סופה לנדבר: גברתי היושבת-ראש, אנחנו היום, בוועדת החינוך – ונדמה לי שגם את היית חלק ממנה – דיברנו על אלימות, ולא בפעם הראשונה, אלימות בבתי-הספר.

סופה לנדבר: הרי כאשר אנחנו חוזרים – חוזרים מבית-הספר הילדים שלנו, חוזרים מהאוניברסיטה, ילדים יותר גדולים, מהצבא, מהקניון; ברכב, כשאבא מסיע את הילד, והוא שומע את הקללות, כאשר אישה בלונדינית עוברת לידו והוא קורא לה בהאשמה-של-אימא – אני אומרת שבתופעה הזאת חייבים להילחם.

סופה לנדבר: לא יכול להיות – באחד מבתי-הספר בצפון היה שאלון, ושם היה כתוב – שאלה: האם נכון שרוסים משתכרים יותר בקלות?

סופה לנדבר: איזה מין דבר זה?

סופה לנדבר: בבית-הספר מישהו בודק את השאלון הזה?

סופה לנדבר: איך אפשר לתת לילדים חוברת שיש בה פתגמים מכל העולם, מכל העדות, ואחד מהפתגמים, שמתורגם כאילו מרוסית: "יום חג בלי וודקה – כמו מלח בלי ספינה"?

סופה לנדבר: איזה דבר מלוכלך, מגעיל, במדינת ישראל.

סופה לנדבר: או דוגמה נוספת – שילדה או ילד קורא בהפסקה בבית-הספר ספר ברוסית, ומגיעה המורה ולוקחת ממנו את הספר ולא מרשה בהפסקה לקרוא ברוסית.

סופה לנדבר: קודם כול, זה שילד קורא בהפסקות וקורא בשיעורים – זה קודם כול הציון הכי גבוה.

סופה לנדבר: ושנית, אנחנו צריכים ללמד את הילדים שלנו לדעת שפות, ללמוד שפות.

סופה לנדבר: לעתים, גברתי היושבת-ראש, נראה שאנחנו חוזרים אחורה.

סופה לנדבר: אנחנו היום דרשנו בוועדת החינוך שלא לשמוע את הנאומים של מערכת החינוך – אנחנו חוזרים על הישיבה הזאת פעם אחר פעם – לא רצינו לשמוע את הנאומים של מערכת החינוך; לא רצינו לשמוע את המפקחים במערכת החינוך; רצינו שיפטרו את אותם אנשים שאחראים לאותה חוברת, לאותו שאלון.

סופה לנדבר: יכול להיות שפעם אחת צריך לגזור את הדברים הקשים ביותר על אותם אנשים שאחראים לגזענות.

סופה לנדבר: גזענות בבית-ספר זה מהשורשים – מדינה רקובה – מהשורשים שלנו.

סופה לנדבר: ילדים לומדים לשנוא אחד את השני, לומדים אלימות, לומדים דברים כל כך מגעילים, בחברה, בעולם כולו ובמדינת ישראל בפרט.

סופה לנדבר: אני רוצה להגיד שאני קוראת מבמה זאת לאנשים הטובים בחברה הישראלית: בואו יחד נעקור את התופעה הזאת.

סופה לנדבר: בואו לא נחגוג, או לא נציין, את יום המלחמה נגד הגזענות בכנסת ישראל; בואו נעשה הכול, כל אחד מאתנו, בכל פינה של החברה הישראלית – אם זה בקניון, או בבית-ספר, אם זה בכל מקום, ברחוב, בכל מקום; בואו נתאפק, נהיה אנשים תרבותיים; נתאפק, נלמד להכיר יותר מקרוב אחד את השני ואת הדברים החיוביים והטובים.

סופה לנדבר: אנחנו התאספנו כאן מכל הגלויות ועם כל הבעיות.

סופה לנדבר: איך אומרים?

סופה לנדבר: הארץ קמה.

סופה לנדבר: אז בואו, בארץ הזאת, נעשה הכול כדי שאת התופעות הקשות והלא-אנושיות – וגזענות היא בתוך התופעות האלה – נעקור מהחברה הישראלית.

סופה לנדבר: לא מגיע לעם שעבר מה שעברנו, שעבר היסטוריה קשה, ושנאו אותו, שעבר את הגיהינום במלחמת העולם השנייה – לא מגיע לעם שלנו התופעות הקשות, ולא מגיע לילדים שלנו ללמוד במערכת חינוך שיש בה טעויות, טעויות קשות, שיש להן השפעה לטווח הארוך.

סופה לנדבר: תודה, גברתי.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

נורית קורן: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת חיים ילין.

דוד ביטן: תנסי כאילו את לא – – –

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, כשאנחנו נחליף לך את הווליום של הקול אנחנו לא נשמע אותך.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת דוד ביטן, תסתובב, תסובב את הגב.

נורית קורן: תסתובב ותקשיב לעיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת דוד ביטן – –

דוד ביטן: מה?

עיסאווי פריג': – – אתה הבולדוזר של המקום הזה.

עיסאווי פריג': תן בולדוזריות בפנים, לא בגב.

עיסאווי פריג': זה אפקט יותר חזק.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג', חמש דקות לרשותך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים וחברות, הלב היום בבריסל.

עיסאווי פריג': בשבת זה היה בטורקיה, היום בבריסל.

עיסאווי פריג': הטרור שמשתולל והזוועות שאנחנו רואים מעמידים את כולנו במצב – חייבים להתאחד במלחמה הזאת.

עיסאווי פריג': אבל האחדות שאנחנו צריכים להפגין לא צריכה להיות רדיפה של אוכלוסיות בשל מוצאן.

עיסאווי פריג': הטרור הוא טרור – יום עצוב, איחולי החלמה לפצועים, ואני משתתף בצערן של כל המשפחות שאיבדו את יקיריהן.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, אני ישבתי ושמעתי חלק מהנואמים, ואני רוצה להתחיל – עמדה כאן חברת הכנסת נאוה בוקר, והתחילה במשפט "פספסנו את המטרה"; נאוה בוקר עמדה כאן – "פספסנו את המטרה".

מיקי לוי: איזו מטרה?

מיקי לוי: איזו?

עיסאווי פריג': נתנה נאום של חמש דקות, ויצאה אחרי זה במסקנה: דויד גרוסמן גזען – זאת המסקנה של נאוה בוקר – וכל מי שמבקר את המתנחלים הוא גזען, ואסור לקרוא להם מתנחלים – גם אתה גזען; הם מתיישבים, ולא מתנחלים, וזאת המדיניות.

עיסאווי פריג': אז קיבלנו את המסקנה: ידידי גרוסמן, אתה, על-פי ההגדרה של חברת הכנסת בוקר, אתה גזען.

עיסאווי פריג': זאת המסקנה: פספסנו את המטרה.

עיסאווי פריג': עלה חבר הכנסת גואטה מש"ס, ודיבר על הגזענות מכיוון אחר.

עיסאווי פריג': נאוה בוקר, אמרנו, דיברה על הגזענות שנגד המתנחלים; הוא אמר: "הגזענות הסמויה", נגד המזרחים.

עיסאווי פריג': גזענות.

עיסאווי פריג': מה לעשות, ידידי גואטה וכל החברים המזרחים?

עיסאווי פריג': הרי אתם במקור ערבים, אז אתם אכלתם אותה – – –

מירב בן ארי: אז מגיע להם שיהיו גזענים – – –

עיסאווי פריג': אתם אכלתם אותה, שיש מכנה – – –

נורית קורן: פעמיים, פעמיים.

עיסאווי פריג': פעמיים.

עיסאווי פריג': יש לכם מכנה משותף אתנו, אז יש לכם.

עיסאווי פריג': אבל אני שואל אתכם, ואת חבר הכנסת גואטה: כשאני קורא את מדדי הגזענות של המכון לדמוקרטיה, הציבור המזרחי – – –

יגאל גואטה: הפסקתי את העישון בגללך, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אתה רואה.

עיסאווי פריג': כשאני קורא – – –

דוד ביטן: לערבים – – – וליהודים לא?

נורית קורן: נכון.

נורית קורן: תודה על התיקון, חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: תסתכל בתקנה.

עיסאווי פריג': כן?

נורית קורן: הוא צודק.

עיסאווי פריג': לא, הוא אמר משפט מעניין, גואטה – מה אמר?

דוד ביטן: – – – אין בעיה?

עיסאווי פריג': תורה בגויים – אל תאמין.

דוד ביטן: כבוד הרב ליצמן, תסביר לו את העניין.

עיסאווי פריג': מה אמר?

עיסאווי פריג': תורה בגויים – אל תאמין; חוכמה בגויים – תאמין.

עיסאווי פריג': אבל לפי הספרים שאני קורא והמדדים שאני רואה, הציבור המזרחי הוא הכי אנטי-ערבי.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הרי אתה עומד כאן, חבר הכנסת גואטה, בוכה על הגזענות הסמויה נגד מזרחים, ואתה נותן לי שורה: שראש ממשלה – אין; נגיד – אין; עורך "ידיעות" – אין; עורך "הארץ" – היה רק אחד.

עיסאווי פריג': תראה לאיזה פינות אתה הולך – – –

יגאל גואטה: – – –

עיסאווי פריג': אני קורא, על-פי המדדים, הציבור המזרחי הכי אנטי – הכי גזעני – כלפי ערבים.

יגאל גואטה: איפה המדדים?

יגאל גואטה: תראה אותם.

נורית קורן: זה לא נכון.

נורית קורן: כמזרחית, זה לא נכון.

עיסאווי פריג': אחריך עולה חברת הכנסת – – –

נורית קורן: כמזרחית, זה לא נכון.

עיסאווי פריג': אני מתרגם מה שאני רואה.

יעקב ליצמן: גם החרדים לא – – –

עיסאווי פריג': אה, וגם לא נשיא.

עיסאווי פריג': לא נשיא?

עיסאווי פריג': אה, לא, נשיא קיבל.

דוד ביטן: את החומוס אנחנו אוהבים אצלכם.

עיסאווי פריג': מה?

דוד ביטן: את החומוס אנחנו מנגבים אצלכם.

עיסאווי פריג': החומוס הערבי, מה לעשות – נהג מונית, שיפוצניק וחומוסיאדה.

עיסאווי פריג': עולה חברת הכנסת סופה לנדבר, תדבר על הגזענות נגד הרוסים, ואני רציתי לשמוע – – –

סופה לנדבר: אנחנו מפלגת רוסים?

נורית קורן: לא, היא לא דיברה על זה, היא לא דיברה על זה.

עיסאווי פריג': חברת הכנסת לנדבר, יש לך, מכל הבית הזה, יש לך יתרון גדול על כולם.

עיסאווי פריג': את יודעת למה?

עיסאווי פריג': כי את רוסייה.

סופה לנדבר: אני לא רוסייה, אני יהודייה – – –

עיסאווי פריג': לא משנה – – –

סופה לנדבר: אני לא רוסייה, אני יהודייה דוברת רוסית.

עיסאווי פריג': תרצי או לא תרצי, את רוסייה.

עיסאווי פריג': ויהודייה.

סופה לנדבר: אני לא רוסייה, אני יהודייה.

עיסאווי פריג': ויהודייה.

נורית קורן: היא נולדה ברוסיה, נולדה ברוסיה.

עיסאווי פריג': בסדר.

עיסאווי פריג': אז גזענות, אני אכן מודה, קיימת כלפי העולים מרוסיה, אבל יש לכם יתרון עצום.

עיסאווי פריג': היתרון – אחרי דור אתם המנהיגים, אתם המובילים.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי אתם באתם מהיבשת הלבנה.

עיסאווי פריג': אבל מהצד השני, מי מוביל את הגזענות היום, הגזענות המודרנית בארץ?

עיסאווי פריג': הרי זה המנהיג שלך.

עיסאווי פריג': את מדברת על – – –

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', עברנו את הזמן.

עיסאווי פריג': אני רק – – –

נורית קורן: אני יודעת, רק התחלת.

עיסאווי פריג': תני לי עוד דקה, אני מבקש.

נורית קורן: אני נותנת לך עוד דקה.

סופה לנדבר: אתה מטעה את כנסת ישראל.

סופה לנדבר: אני נגד – – –

עיסאווי פריג': אז מי מוביל אותה – לא ליברמן שלך?

עיסאווי פריג': את מדברת נגד גזענות.

עיסאווי פריג': הרי מי שמוביל את זה – ליברמן; ראש הממשלה מתחרה אתו ב"נוהרים", אבל – ליברמן.

סופה לנדבר: מי שנאמן למדינה הזאת, מי שנאמן ולויאלי למדינה הזאת – – –

עיסאווי פריג': אני, גברתי, בדקה שנותרה לי, רק אסכם ואגיד משפט פשוט: אנחנו עושים מעצמנו צחוק.

עיסאווי פריג': מצד אחד, הכנסת מציינת את יום הגזענות – ויבורך היושב-ראש – אבל מצד שני, 364 ימים חגיגה גזענית משתוללת בבית הזה; חוקים אנטי-דמוקרטיים אחד אחרי השני.

עיסאווי פריג': אנחנו – – –

יעקב ליצמן: אנטי-חרדים אחד אחרי השני.

עיסאווי פריג': איך?

יעקב ליצמן: אנטי-חרדים.

עיסאווי פריג': בין היתר.

עיסאווי פריג': הסובלנות.

עיסאווי פריג': אז אני אומר לעצמי כשאני מסתכל בעצמי בראי: האם אנחנו לא כנסת צבועה – –

יגאל גואטה: שלוש פעמים – – – ערבים, מזרחים – – –

עיסאווי פריג': – – שאנחנו מדברים – – –

נורית קורן: חבר הכנסת גואטה, תיתן לו בבקשה להשלים את דבריו, הוא כבר צריך לרדת מהדוכן.

נורית קורן: בבקשה.

עיסאווי פריג': כן, אני צריך לרדת.

עיסאווי פריג': אנחנו, צר לי מאוד, חברים, אנחנו כנסת צבועה – –

מיכל רוזין: – – – ליצמן – – –

עיסאווי פריג': – – כל השנה מחוקקים חוקים גזעניים, אין חודש בלי – –

דוד ביטן: – – –

עיסאווי פריג': – – ומצד שני מציינים את יום הגזענות.

עיסאווי פריג': תודה, תודה, תודה – – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אתם לא נותנים לי – – –

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': לא לא לא, את צריכה לתת לי הגנה – – –

נורית קורן: נתתי לך יותר.

נורית קורן: חברים – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן – – –

נורית קורן: חברים, בבקשה.

דוד ביטן: – – –

נורית קורן: עוד נאום?

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן, משפט אחרון, אני מבקש.

נורית קורן: חבר הכנסת ביטן, חברים, תנו לו משפט אחרון, בבקשה.

נורית קורן: אבל משפט, עיסאווי.

נורית קורן: משפט.

סופה לנדבר: – – –

עיסאווי פריג': שייתנו לי, שייתנו לי – – –

נורית קורן: כן.

דוד ביטן: – – –

נורית קורן: לא, הוא לא עושה – – –

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן – – –

נורית קורן: אני נותנת לו משפט אחרון והוא יורד.

נורית קורן: בבקשה.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': הם לא רוצים לתת לי.

נורית קורן: אחר כך הוא יגיד שאני גזענית נגדו.

עיסאווי פריג': לא לא, את מותק.

נורית קורן: אז בבקשה, משפט אחרון ואתה יורד.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן, לא במקרה אתה יושב במקום – בכיסא של ירון מזוז, שעושה לי – – –

נורית קורן: לא, זה לא ירון מזוז.

עיסאווי פריג': אה, אלי כהן, לא מזוז?

עיסאווי פריג': אני לא רואה.

נורית קורן: אלי כהן, כן.

עיסאווי פריג': – – – שעושה לי טובה.

עיסאווי פריג': תודה לך, גברתי.

נורית קורן: תודה.

דוד ביטן: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

נורית קורן: עיסאווי פריג', אני חושבת – עיסאווי – – –

דוד ביטן: תחזור לנאום – – –

עיסאווי פריג': לא רציתם שאני אשלים, היו לי דברים מעניינים – – –

נורית קורן: חברים, בואו נחזור לרוגע.

נורית קורן: חברים, בואו נחזור לרוגע.

נורית קורן: אני רוצה שתיתנו לחבר הכנסת ילין לומר את דבריו.

דוד ביטן: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', סיימנו?

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

נורית קורן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת ילין לומר את דברו.

קריאות: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת ביטן, אני מבקשת שקט.

נורית קורן: אני מבקשת שקט, אני לא רוצה לקרוא אף אחד לסדר.

נורית קורן: בבקשה.

דוד ביטן: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת, ניתן לך הבעת דעה.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת ילין.

עיסאווי פריג': אתם שם לא בסדר.

דוד ביטן: למה?

עיסאווי פריג': הפרעתם לי – – –

דוד ביטן: – – –

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, עצוב לי היום, אני מודה – – –

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד ביטן: – – – 20 שנה לא היה יום כזה – – –

חיים ילין: אני מבקש לאפס את השעון.

נורית קורן: אני אאפס.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, אתה רוצה להביע דעה?

נורית קורן: אני אתן לך – אחרי שהשר ידבר.

נורית קורן: תהיה דקה לרשותך, אחרי שהשר ידבר.

נורית קורן: אז בבקשה, בואו נשמע את חבר הכנסת ילין.

נורית קורן: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, כבוד השר, אני מודה שהיום קצת עצוב לי, קודם כול, כי אנחנו מנסים להציף את נושא הגזענות, ואנחנו רואים כמה חברי כנסת יש פה היום.

חיים ילין: זה עצוב.

חיים ילין: אם אנחנו רוצים להרים את הדגל הזה – – –

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, זה כל יום שלישי חוזר על עצמו.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: תמשיך.

יעקב ליצמן: – – –

חיים ילין: עצוב לי, פעם נוספת, בגלל פיגועי הטרור שהיו היום בבלגיה.

חיים ילין: אני ממש משתתף בצער המשפחות, מחזק את ידיהם של התושבים בבלגיה, ובטורקיה, ובצרפת, ואיפה לא.

חיים ילין: אבל הכי כואב לי ששרי ממשלת ישראל יצאו מייד לתת הדרכה, מה צריך לעשות נגד הטרור, לרקוד על הדם.

חיים ילין: אני מציע לכל שרי ממשלת ישראל קודם כול להירגע.

חיים ילין: קצת ענווה עדיין לא עושה את האנשים יותר קטנים, היא עושה אותם יותר גדולים.

חיים ילין: יצאו בביקורת על זה שלא תפסו את המחבלים בצרפת – פה במשך שבוע ימים עד עשרה ימים חיפשו את אותו מחבל שפיגע בנו בדיזנגוף, לא שמעתי ביקורת מהשרים במדינות אירופה שבאים וקוטלים את השרים פה שהם לא יודעים להילחם ולתפוס את המחבלים.

חיים ילין: אני מציע לכולם להירגע ולהבין אחת ולתמיד שהטרור נמצא גם פה, בתוך מדינת ישראל.

חיים ילין: ועכשיו לגופו של עניין, על הגזענות.

חיים ילין: היום אני אספר סיפור אמיתי, על חיי.

חיים ילין: כשהגעתי לארץ, כילד קטן, ההורים שלי הגיעו לארץ – שמו את כל האשכנזים בשכונה בצד אחד של הרחוב ואת כל המזרחים בצד השני של הרחוב.

נורית קורן: איפה זה היה?

חיים ילין: בעזרה-וביצרון, ליד ראשון-לציון.

חיים ילין: היום זה – – – זה חלק מהעיר ראשון-לציון, שדוד ביטן מכיר אותה, אבל הוא לא מקשיב, אז מה אכפת לו בכלל.

דוד ביטן: לא לא, אנחנו מנתחים את מה שאתה אומר.

חיים ילין: ממש מנתחים את מה שאני אומר.

חיים ילין: ממש, כן, שמעתי.

חיים ילין: ככה גדלנו: צד אחז מזרחים, צד אחד אשכנזים.

חיים ילין: אבל מה, לא הצליחו אתי, כי אני כל הזמן נמשכתי לצד השני.

חיים ילין: וכמה צעקות שאני חטפתי על זה שכל הזמן אני עובר את הכביש – – –

מירב בן ארי: איך?

מירב בן ארי: אבל אתה ארגנטינאי בכלל.

מירב בן ארי: מה קשור?

מירב בן ארי: איפה אתה, אתה ספרדי או אשכנזי?

דוד ביטן: לא לא, יש ארגנטינאים – – – זה גירוש ספרד – – –

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

מירב בן ארי: אנחנו מקשיבים – – –

דוד ביטן: חלק מגירוש ספרד וחלק – – –

נורית קורן: אתה תצטרך לתת פה נאום הסבר.

נורית קורן: חברי הכנסת דוד ביטן ומירב בן ארי, בבקשה.

חיים ילין: כל יוצאי דרום-אמריקה, צפון-אמריקה וכל האשכנזים היו בצד אחד; כל המרוקאים, כל התוניסאים, היו בצד השני.

חיים ילין: ככה זה עבד.

חיים ילין: אבל אני תמיד נמשכתי לצד השני.

חיים ילין: למה – – –

מיכל רוזין: אנחנו בעד להימשך – – –

נורית קורן: איפה שהיה אוכל.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי לא – למה?

חיים ילין: ככה.

חיים ילין: ככה הרבה יותר מעניין, דרך אגב.

מיכל רוזין: הרבה יותר מעניין – – –

עיסאווי פריג': – – – מרוקאים – – – אתה נמשך לדוד ביטן.

חיים ילין: עכשיו, תנסו כולכם – – היום אתם בלתי נסבלים.

חיים ילין: בלתי נסבלים.

נורית קורן: אם אתה לא תמשיך לדבר, לא ייתנו לך לדבר.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי, תנו לו לדבר בבקשה.

חיים ילין: היום אני רוצה להגיד – – תנסו לדמיין, תסגרו עיניים – שר הבריאות – תיכנסו לסורוקה – שלא תזדקקו, אבל אם אתם כבר נמצאים שם, תיכנסו לסורוקה – תסגרו עיניים, יבוא מלאך בחלוק לבן, אתם לא רואים אותו, הוא ידבר במבטא ערבי.

חיים ילין: הדעות הקדומות, הפחדים שיש לנו, כי אנחנו לא מכירים, יביאו אותנו לרתיעה טוטלית, וכשנפתח את העיניים נראה שיושב שם רופא בדואי שמטפל בנו.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה, כי אם אנחנו לא נשנה את המציאות – – –

נורית קורן: חברת הכנסת מיכל רוזין, באת לעשות הפגנה?

נורית קורן: בבקשה, אל תפריעו לחבר שלנו.

מירב בן ארי: אנחנו מקשיבים כל הזמן.

נורית קורן: אני מבקשת, די, אל תפריעו לו.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: די.

נורית קורן: זה דיון רציני.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חיים, בבקשה.

קריאה: – – –

חיים ילין: כשיש פה 100 חברי כנסת, מקשיבים; כשיש, כנראה, ארבעה חברי כנסת, באגף השמאלי, לא מקשיבים.

חיים ילין: מה לעשות, כנראה האיכות קובעת, לא הכמות.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי הגזענות היא אבן יסוד של התרבות של מדינת ישראל.

חיים ילין: אני לא מתבייש להגיד שאנחנו מדינה גזענית.

חיים ילין: אנחנו, אין לנו סובלנות לאחר; רק לשמוע את המבטא, כבר נותן לנו רתיעה מאותם אנשים.

חיים ילין: אנחנו לא מוכנים להיפתח, ואנחנו ממשיכים: בין דתיים לבין חילונים; בין ערבים ליהודים; בין דתיים בתוך פתח-תקווה, מזרחים ואשכנזים.

חיים ילין: עד מתי?

חיים ילין: עד מתי אנחנו במו-ידינו, כולנו, מרימים את דגל הגזענות?

חיים ילין: עד מתי נמשיך כל הזמן לפעול כאנשים גזענים?

חיים ילין: ושאף אחד לא ינקה את עצמו מאחריות; שאף אחד שיושב פה לא ינקה את עצמו, כי כולנו אשמים.

חיים ילין: אומרים ש-50% מהבעיה נפתרת כשיודעים שהיא כזאת.

חיים ילין: 50%.

חיים ילין: אני אומר לכם, אנחנו יודעים שאנחנו מדינה גזענית.

חיים ילין: עכשיו צריך לטפל ב-50% – איך פותרים את הבעיה הזאת.

חיים ילין: וזה מתחיל קודם כול מהדוגמה האישית, לא הפוליטית, של ראש ממשלה – הוא הקודקוד; משם זה מתחיל.

חיים ילין: אין יותר "ערבים נוהרים".

נורית קורן: חבר הכנסת ילין, רק – תתכנס.

נורית קורן: נתתי יותר מהזמן.

נורית קורן: בבקשה.

חיים ילין: אני אתכנס.

חיים ילין: וזה ממשיך בכל אחד שנמצא פה, בכנסת ישראל.

חיים ילין: יש לי תקווה – באמת אני אומר לך את זה עכשיו – יש לי תקווה שהוויכוחים שיש פה יהיו ויכוחים אידיאולוגיים, יהיו ויכוחים ערכיים, לא ויכוחים של שנאה.

חיים ילין: האמן לי, ליצמן, אני אומר לך את זה עכשיו: יעל ויאיר לא שונאים אותך.

חיים ילין: אני אומר לך את זה עכשיו.

חיים ילין: אולי מבחינה פוליטית הייתה פה בעיה, אבל לא שונאים.

חיים ילין: אסור לשנוא פה בני-אדם בגלל הדעות.

חיים ילין: משם מתחילה הגזענות.

חיים ילין: צריך לכבד כל אדם בכל דעה.

חיים ילין: הגבולות – במקום של ההסתה – במקום שמתחילה ההסתה – אנחנו אחראים לעצור.

חיים ילין: כולנו.

נורית קורן: תודה.

חיים ילין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: ישיב סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

נורית קורן: בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת מיכל בירן, המציעה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חברת הכנסת מירב בן ארי, חברת הכנסת נאוה בוקר, חבר הכנסת יגאל גואטה, חברת הכנסת סופה לנדבר, חבר הכנסת עיסאווי פריג', חבר הכנסת חיים ילין – –

חיים ילין: אני אתך.

מאיר פרוש: – – אני חייב לשמור על עצמי בתוך המסגרת, כסגן שר החינוך, אבל בכל זאת אני חייב לומר לך שאני חבר בסיעת יהדות התורה.

מאיר פרוש: קשה לי מאוד לומר את זה, כי אני צריך להיות עכשיו ממלכתי, אבל אנחנו היינו פה, בכנסת הקודמת, עם מפלגה שהשליטה את דעתה על הממשלה, ואני נמצא היום במשרד – תאמין לי שאני מוצא את העקבות של מי שכיהן כשר החינוך.

מאיר פרוש: האמן לי, איך שחיפשו לפגוע בציבור החרדי בהוראות ובתקנות, אז – המפלגה הזאת צריכה להתבייש.

מאיר פרוש: ואולי אתה נמצא היום שם, אתה יכול לעזור, לרפאות את השבר הגדול.

מאיר פרוש: אבל האמן לי, מה שעשו ואיך שהתנהגו – רק נבע משנאה.

מאיר פרוש: ואני אמרתי מעט מאוד.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, ברצוני לברך על ציון היום הבין-לאומי למאבק בגזענות בכנסת.

מאיר פרוש: אכן, מדובר בנושא חשוב, שעלינו להידרש לו כחברה.

מאיר פרוש: מכובדי השר, שונות בין בני-אדם היא טבעית ומבורכת, אולם כאשר שונות זו משמשת עילה לאפליה, או מתבטאת בדעות קדומות, בהכללות, בשנאת חינם, יש לבערה ולהוקיעה.

מאיר פרוש: בימים אלה אנחנו מציינים את חג פורים, חג נס הצלתנו מהגזען המן הרשע.

מאיר פרוש: הוא רצה להשמיד, להרוג ולאבד את כל היהודים, מנער ועד זקן, טף ונשים.

מאיר פרוש: מאז עברנו עוד גזענים רבים, וגם כיום השנאה כלפי היהודים היא תופעה גלובלית ובלתי נתפסת.

מאיר פרוש: כי כשמדברים על גזענות, הרי שהגזענות הנוראה ביותר, וזו שהביאה לאורך ההיסטוריה לתוצאות האיומות ביותר, היא האנטישמיות, שנאת הגזע היהודי.

מאיר פרוש: בשבוע האחרון קראנו בפרשת השבוע על המצווה למחות את זכר עמלק.

מאיר פרוש: כתוב בפסוק: "זכור את אשר עשה לך עמלק בדרך בצאת

מאיר פרוש: כם ממצרים"; ומסיים הפסוק: "תמחה את זכר עמלק מתחת השמים לא תשכח".

מאיר פרוש: הטענות נגד עמלק אינן בשל גזעו, כי אם בשל שפלותו המוסרית, ההרס שהוא הקרין בעולם, העובדה שתמיד הצטרף לאלה שביקשו להשמיד את עם ישראל.

מאיר פרוש: אתמול התכנסה בז'נבה מועצת זכויות האדם של האו"ם, שבאופן אובססיבי היא נגד ישראל.

מאיר פרוש: כמחצית מהודעות הגינוי שהיא הוציאה היו נגד ישראל.

מאיר פרוש: לא מזמן המועצה פרסמה דוח שלפיו מדינת ישראל ביצעה פשעי מלחמה – ישראל היא-היא שמבצעת פשעי מלחמה.

מאיר פרוש: זה ביטוי של גזענות.

מאיר פרוש: כי אם מדברים על גזענות, זוהי הגזענות בחרפתה, שהרי המועצה של האו"ם קיבלה עד היום יותר החלטות נגד ישראל מאשר נגד סוריה, איראן, סודאן וצפון-קוריאה כולן יחדיו.

מאיר פרוש: כי גזענות היא קודם כול, כמו שאמרתי, אנטישמיות, שנאת יהודים באשר הם.

מאיר פרוש: גזענות היא כמובן רצחנות.

מאיר פרוש: כי גזענות נובעת ממסקנה חד-משמעית, בין היתר, שלא רק שלא מצופה מאתנו לנצח את הטרור האכזרי, אלא שבכלל אסור לנו גם להגן על עצמנו.

מאיר פרוש: בימים האחרונים התבשרנו, כמו שנזכר פה, על עלייתם של קבוצה מיהודי תימן לישראל, ובחסדי שמים – באמת, התרגשנו כולנו לראות את החן העדין של אותם ילדים מסולסלי פאות שזכו לחון את עפרה של ארץ-ישראל, וגם את הרב התימני של הקבוצה, שאוחז בידו ספר תורה עתיק בן כ-800 שנה.

מאיר פרוש: כשאני אומר ספר תורה עתיק – יש ספר תורה אחד; ספר התורה הזה ניתן לנו לפני אלפי שנים בהר-סיני.

מאיר פרוש: אותו יהודי מתימן בא ואמר: אני מביא אתי ספר תורה שהוא הכי עתיק שיש לנו בתימן, הוא בן 800 שנה.

מאיר פרוש: הקבוצה הזאת, שנחתה השבוע, כוללת 12 יהודים מהעיר ריידא שבמחוז עמראן, ועוד משפחה בת חמש נפשות מהעיר צנעא.

מאיר פרוש: ואבי המשפחה שעלתה מצנעא הוא בנו של אהרן זינדאני, זיכרונו לברכה, שנרצח בהתקפה על רקע גזעני אנטישמי בשנת תשע"ב, 2012.

מאיר פרוש: כמו כן התפרסם כי אחד ההורים של העולים נדקר לאחרונה על רקע אנטישמי.

מאיר פרוש: כשראיתי את ההתייחסות הכלל-ישראלית והתקשורתית לזה, זה היה בשבילי מוסר השכל חשוב: לא משנה כמה אנחנו מפולגים וכמה אנחנו סובלים ממחלוקות פנימיות – ברגעי האמת כולנו עם אחד, בני אותם אבות ואימהות, שנרדפים בכל העולם בגלל אותם מוצא וזהות נצחית שיש לנו.

מאיר פרוש: וזה קורה, זה קורה גם כאשר חלק מהעם דבק במסורת – ואני גאה להימנות עם קבוצה כזאת – שאם יהודי בא עם ספר תורה מתימן מלפני 800 שנה, הוא מאותו חלק בעם שמבקש להיות דבק במסורת; ומנגד, יש לנו חלק בעם אשר אומר שהשאיפה שלו היא לשנות את המסורת.

מאיר פרוש: אבל עלינו לדעת כי אם ברצוננו להתמודד עם הגזענות בעולם ולהילחם בה, עלינו קודם כול לוודא שאנחנו מאוחדים, להכחיד כליל את גילויי הגזענות והבין-עדתיות שקיימים במדינת ישראל כיום.

מאיר פרוש: או-אז נוכל להתמודד – ואף לנצח כל גילוי גזענות חיצוני כלפינו.

מאיר פרוש: בתלמוד ירושלמי, במסכת נדרים, אומר בן עזאי: "ואהבת לרעך כמוך" – "זה ספר תולדות אדם".

מאיר פרוש: כלומר, כל בני-האדם באים מעם אחד, ולפיכך גם אנחנו מצווים לראות את כל בני-האדם כיצורי אלוקים.

מאיר פרוש: וציווי זה, לראות את כולם כיצורי אלוקים, זה כלל גדול בתורת ישראל.

מאיר פרוש: הכבוד האנושי, ההערכה, עומדים תמיד ביסוד ובתשתית של הקשר והגישה בין יהודים לבין נוכרים.

מאיר פרוש: לכן, ברור כי גזענות היא תמיד מידה רעה, היא מגרעת, היא פסולת.

מאיר פרוש: גזענות היא זוהמה.

מאיר פרוש: ועד כאן אמרתי דברים במישור הערכי הרעיוני.

מאיר פרוש: במישור המעשי, משרד החינוך רואה חשיבות רבה בחיזוק החינוך נגד גזענות.

מאיר פרוש: יש לכך ביטוי הולם בתוכנית העבודה של המשרד.

מאיר פרוש: המגמה היא לשזור את נושא ההתמודדות עם הגזענות בכל תחומי הדעת.

מאיר פרוש: מערכת החינוך רואה עצמה שותפה מרכזית למשימה החינוכית והערכית לביעור כל אפליה גזעית.

מאיר פרוש: המערכת רואה חובה לבסס בקרב תלמידיה ובוגריה העתידיים ערכים של סובלנות, שוויון וכבוד לאדם באשר הוא ולהוקיע כל אפליה או אלימות על רקע גזעני.

מאיר פרוש: נושא הסובלנות והמאבק בגזענות הוגדר כציר המרכז לשנת הלימודים תשע"ו, והוא חלק אינטגרלי מהפעילות הפורמלית והבלתי-פורמלית במוסדות החינוך ובתנועות הנוער.

מאיר פרוש: כחלק מהמהלך ולשם יישום המדיניות הברורה בנושא נרתם משרד החינוך לבניית תוכנית מערכתית רב-שנתית להתמודדות עם גזענות.

מאיר פרוש: תוכנית זו יוצאת מנקודת הנחה שרק השקעה ארוכת טווח – שמקיפה את כלל הגילים ואת כלל באי בתי-הספר, גם מפקחים וגם הורים ומורים, וכן פרחי הוראה וניהול – יכולה לסייע בהתמודדות עם גזענות.

מאיר פרוש: על כן, התוכנית מותאמת לכל רצף הגילים ולכלל המגזרים והקבוצות בחברה הישראלית, בהתחשבות באופי המגזר ובאופי המוסד החינוכי.

מאיר פרוש: התוכנית גם מציבה את נושא החינוך לסובלנות, לחיים משותפים ולמניעת גזענות כיעד מרכזי בפעילותה של מערכת החינוך בתחומי הדעת ובפעילות החברתית, הפורמלית והבלתי-פורמלית.

מאיר פרוש: בין מטרותיה של התוכנית: טיפוח הזהות הישראלית-אזרחית המשותפת; פיתוח מחויבות לחיים משותפים ולמניעת גזענות; חיזוק מחויבות לערכים דמוקרטיים של סובלנות וחופש ביטוי ופיתוח יכולת שיח ודיאלוג מכבד בין אנשי חינוך ותלמידים ממגזרים שונים.

מאיר פרוש: התוכנית הזו מתמקדת בשלושה צירים מרכזיים: 1.

מאיר פרוש: שילוב ערכי פלורליזם, קבלת האחר ומניעת גזענות ודעות קדומות בתוכניות הלימודים, משלב החינוך היסודי ועד שלב החינוך העל-יסודי, מתוך הנחה שהתהליכים העמוקים ביותר הם אלה שמתרחשים בתוך השיעורים, בתוך מקצועות הלימוד, בשגרה, ועל כן הושקע ויושקע בשנתיים הקרובות מאמץ למפות את כלל הערכים המקדמים שוויון, פלורליזם ומניעת גזענות בתוכניות הלימודים לכלל הגילים, בצד השתלמויות מורים ופיתוח פעילויות בנושא; 2.

מאיר פרוש: התייחסות לערכים הנ"ל במסגרת ציון ימי לוח כגון יום הסובלנות הבין-לאומי, יום זכויות האדם, יום המאבק הבין-לאומי בגזענות ויום האחדות.

מאיר פרוש: בשל חשיבות הנושא, בשנת הלימודים תשע"ו פורסם גם חוזר מנכ"לית המשרד שמחייב ציון ימי לוח אלו, ובכללם יום המאבק הבין-לאומי בגזענות; 3.

מאיר פרוש: קיום מפגשים עם קבוצות בחברה הישראלית – במערכת החינוך מאמינים שאי-אפשר רק לדבר על – צריך לעשות.

מאיר פרוש: ולכן מקום חשוב בתוכנית הוקצה למפגשים עם קבוצות בחברה הישראלית, כי רק השקעה ארוכת טווח בתוכניות היכרות – מאמינים במשרד – הפגשה ודיאלוג תגדיל את הסיכויים ליצור יחסים המבוססים על אמון, שותפות ומעורבות אזרחית משותפת.

מאיר פרוש: לכן, ככל שנקדים את גיל הנפגשים ונאריך את משך הפעילות המשותפת נגדיל את הסיכויים ליצירת חיים משותפים, על כל המשתמע מכך.

מאיר פרוש: התוכנית הזאת, שהקראתי, מיושמת בהדרגה, והיעד להפעלתה באופן קבוע ושיטתי הוא – עד סוף שנת הלימודים תשע"ז.

מאיר פרוש: בשל חשיבות הנושא והצורך בהטמעתו הוא מקבל ביטוי גם במסגרת מבחני המיצ"ב בבתי-ספר.

מאיר פרוש: בימים אלה גם התפרסמו תוצאות המיצ"ב האחרון שהיה בבתי-ספר, ובין שאלות המיצ"ב נשאלו התלמידים לראשונה על העשייה החינוכית הבית-ספרית בתחום מניעת הגזענות.

מאיר פרוש: מן הנתונים עלה כי לפי דיווחי רוב התלמידים, בתי-הספר עושים מאמצים לקידום סובלנות כלפי האחר והשונה, וזה משתקף בסקר, כאשר בבתי-ספר יסודיים זה בא לידי ביטוי עם 80%, בחטיבות ביניים – עם 73%, ובחטיבות העליונות – עם 72%.

מאיר פרוש: כמובן, יש עוד דרך לפנינו, אך אנחנו לא מוותרים, וממשיכים לפעול לתיקון הנגעים הפסולים ולהשרשתם של ערכים מקודשים, ובהם כבוד האדם, אהבת האדם והערבות ההדדית.

מאיר פרוש: כך, לאחרונה הוקמה ועדה בין-משרדית בראשות משרד המשפטים לטיפול במיגור הגזענות כלפי הקהילה האתיופית, שמשרד החינוך שותף וגם הוביל בה.

מאיר פרוש: כל מסקנה שמתקבלת בנושא זה בהחלט תיושם במערכת החינוך, ואף תורחב מעבר להקשר הממוקד.

מאיר פרוש: זאת ועוד – בימים אלה נבנה כלי הערכה מבוסס למדידת גזענות.

מאיר פרוש: כלי זה ישמש את מערכת החינוך לזהות מקומות שבהם ישנו צורך בהתערבות חינוכית ממוקדת.

מאיר פרוש: לסיכום, אשוב ואומר כי המשרד קבע את הנושא כיעד מרכזי, ובתוך כך מקודם הדבר באמצעות פיתוח מקצועי, השתלמויות, הובלת מיזמים משותפים עם עמותות וארגונים, כתיבת חומרי למידה והקצאת שעות לבתי-הספר שמבקשים לקדם חיים משותפים או חינוך לדמוקרטיה.

מאיר פרוש: משנת תשע"ה ואילך הוקצו לנושא כ-4 מיליון ש"ח, והקצאה תקציבית נוספת נבחנת כעת להמשך.

מאיר פרוש: חשוב, לסיום, להדגיש כי מערכת החינוך אינה אי בודד, ויכולתה להשפיע, על אף רצוננו הרב, מוגבלת לנוכח השפעת הסביבה הקרובה והרחוקה שבה חיים ילדינו, ולכן הטיפול בהתנהגות גזענית חייב להיות מטרת-על, וכלל החברה חייבת להתגייס ולטפל בה.

מאיר פרוש: אנחנו רואים חשיבות בשיתופי פעולה עם כלל משרדי הממשלה ועם ארגונים ועמותות בקידום נושא זה.

מאיר פרוש: גברתי, אלה הם דברי, ואני אשמח אם – – –

נורית קורן: מה אתה מציע, אדוני?

מאיר פרוש: אני חושב שאלה שהעלו את זה כאן – הפירוש של העלאה כאן זה שידונו על כך במליאה.

מאיר פרוש: אני לא חושב שאת האפקט הנכון נוכל לקבל בדיון במליאה.

מאיר פרוש: לדעתי יהיה יותר נכון אם זה ילך לוועדת החינוך.

נורית קורן: אוקיי, המציעים – חברת הכנסת מיכל בירן, מה אתם רוצים?

נורית קורן: אתם רוצים בוועדות – – –

מיכל בירן: אנחנו היינו רוצים שתוקם ועדה מיוחדת.

נורית קורן: שתוקם ועדה מיוחדת?

נורית קורן: אבל אנחנו לא יכולים להחליט על זה פה, בפורום הזה.

קריאה: ועדת הכנסת.

קריאה: – – –

נורית קורן: רגע, רגע, סליחה, הדיון צריך ללכת לוועדה בכנסת.

נורית קורן: אם אנחנו מציעות, רוצות – או ועדת חינוך או ועדה אחרת שקיימת בכנסת.

רועי פולקמן: נו, אז אפשר להעביר – – –

קריאה: – – –

נורית קורן: אוקיי, אז אנחנו נשלח את זה לוועדת הכנסת כדי שוועדת הכנסת תחליט איזה דיון באיזו ועדה?

מיכל בירן: רק שאנחנו רוצות שתוקם ועדה מיוחדת.

מיכל בירן: שתחליט ועדת הכנסת.

נורית קורן: אתן לא יכולות להקים ועדה מיוחדת לעניין.

יעל כהן-פארן: ועדת הכנסת לא יכולה להחליט?

נורית קורן: אתם יכולים לבקש או מליאה או אחת מהוועדות הקיימות בכנסת.

נורית קורן: הוועדה הרלוונטית לנושא הזה היא ועדת החינוך.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: מי קבע?

עאידה תומא סלימאן: סליחה.

נורית קורן: רגע, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יש לך הצעה?

נורית קורן: את רוצה לוועדה לקידום מעמד האישה?

עאידה תומא סלימאן: – – –

קריאה: – – –

דב חנין: ועדת הכנסת.

נורית קורן: אוקיי, אני מעבירה לוועדת הכנסת.

נורית קורן: הבעת דעה לחבר הכנסת דב חנין – בבקשה, דקה אחת לרשותך.

נורית קורן: נא לעמוד בזמנים.

נורית קורן: בבקשה.

דב חנין: תודה לך, גברתי היושבת-ראש, אני חושב שאכן, להעביר את הנושא לוועדת הכנסת זה רעיון טוב, כדי שתשקול אולי באמת צריך להקים ועדה מיוחדת לנושא החשוב הזה.

דב חנין: גזענות היא מחלה מסוכנת ומחלה מידבקת, והתכונה המיוחדת שלה, שהיא פוגעת קודם כול במותקף, אבל בסופו של דבר היא הורגת גם את התוקף.

דב חנין: ולכן, המדינה חייבת לגייס את כל כוחותיה – לא רק בתחום החינוך אלא בכל התחומים – להיאבק במחלת הגזענות.

דב חנין: לצערי הגדול, גברתי היושבת-ראש, הממשלה, בטח בשנה האחרונה, פועלת בכיוון ההפוך, כאשר בכל הזדמנות שאני רואה את ראש הממשלה עולה לדוכן, הוא מנצל את ההזדמנות כדי לתקוף חברי כנסת ערבים, כדי להסביר שהבעיה היא האזרחים הערבים.

דב חנין: ולכן, גברתי היושבת-ראש, הנושא הזה כל כך בוער, כל כך משמעותי, וכל כך חשוב להמשיך ולעסוק בו.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: בעד זה להעביר לוועדת הכנסת.

נורית קורן: הצבעה, בבקשה.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 12, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: ההצעות לסדר-היום בעניין הגזענות תועברנה לוועדת הכנסת כדי שתחליט באיזו ועדה יידון הנושא.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים.

נורית קורן: אנחנו עוברים לשאילתות לסגן שר האוצר – שישיב על השאלות האלה.

נורית קורן: חבר הכנסת יצחק כהן, אתה מוזמן לעלות לדוכן.

נורית קורן: השאילתה הראשונה – של חברת הכנסת כהן-פארן.

נורית קורן: תמתיני בבקשה עד שהוא יעלה.

נורית קורן: אני מבקשת לקרוא בדיוק מה שנאמר בשאילתה.

נורית קורן: תודה.

יעל כהן-פארן: תודה.

יעל כהן-פארן: חוות מכלי "תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ" מתוכננת לפינוי ממקומה הנוכחי סמוך לקריית-חיים במפרץ חיפה.

יעל כהן-פארן: רצוני לשאול: 1.

יעל כהן-פארן: מה הוא התכנון לשימוש בקרקע שתפונה?

יעל כהן-פארן: 2.

יעל כהן-פארן: מה היא משמעות טיהור הקרקע שנבחן, ומה היא עלות הטיהור?

יעל כהן-פארן: 3.

יעל כהן-פארן: האם יוטלו העלויות על החברה שזיהמה?

יעל כהן-פארן: תודה.

יצחק כהן: מכיוון שביקשת שנענה שלא לפי הסדר, תני לי שנייה אחת.

נורית קורן: אין בעיה.

נורית קורן: תודה.

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: בישיבת הממשלה אשר נערכה ב-6 בספטמבר 2015 הוטל על שר האוצר לבחון את כדאיות פינוי חוות מכלי הדלקים של חברת "תשתיות נפט ואנרגיה בע"מ" שבקרית-חיים.

יצחק כהן: עבודת המטה החלה ומבוצעת בימים אלה בשיתוף משרד האוצר, רשות מקרקעי ישראל, חברת תש"ן ועיריית חיפה.

יצחק כהן: בשלב זה מתגבשת החלופה התכנונית שתמקסם את כדאיות הפרויקט, וזו ככל הנראה תשלב בין שטחי עורף-נמל לבין אלפי יחידות דיור.

יצחק כהן: מובן שהחלופה שתיבחר תידרש לקבל את אישורו של מוסד התכנון הרלוונטי.

יצחק כהן: מובן שבדיקת המוסדות האלה – בוודאי שגם לירוקים יהיה מה להגיד שם.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: אין עוררין על העובדה שהקרקע תידרש לעבור תהליך של טיפול וטיהור, אך לשם קביעת משך הזמן הנדרש והעלות יהיה צורך בביצוע סקר היסטורי וקידוחי דגימה.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: בשלב זה אין אפשרות לומר מי יממן את הדבר; הדבר יישקל וייקבע בהמשך.

יצחק כהן: אוקיי?

נורית קורן: שאלה נוספת?

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אז אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

יצחק כהן: רגע, לי כתוב – – –

נורית קורן: רק רגע, רק רגע, סליחה, אני קוראת לחבר הכנסת משה גפני.

נורית קורן: הוא איננו באולם, ולכן אנחנו עוברים לחבר הכנסת מיקי לוי.

נורית קורן: בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן שר האוצר, הממשלה אישרה כי מ-17 בדצמבר יהיה שכר המינימום 5,300 שקלים.

מיקי לוי: ברצוני לשאול: האם יינתן מענה לאותם קשישים סיעודיים חסרי אמצעים שחייבים בהעסקת מטפל במשרה מלאה ונדרשים כעת לשלם לו יותר ולהישאר עם פחות כסף?

יצחק כהן: תודה, חברי מיקי לוי.

יצחק כהן: בעניין העלאת שכר המינימום: קצבת סיעוד – מי כמוך יודע – ניתנת ברובה המוחלט כשעות טיפול המסופקות על-ידי חברות הסיעוד לקשישים סיעודיים, ובאחוז קטן של המקרים – 3% – כקצבה ישירות לחשבון הבנק של הקשיש.

יצחק כהן: סכום הקצבה, בין 2,000 ל-4,400 ש"ח, קבוע בחוק ומוצמד למדד המחירים לצרכן.

יצחק כהן: סך ההוצאה על הקצבה הוא כ-5.5 מיליארד ש"ח בשנה.

יצחק כהן: המוסד לביטוח לאומי עושה שימוש בכספים שהמבוטח זכאי להם וקונה באמצעותם שירותי סיעוד על-ידי חברות הסיעוד בתעריף נורמטיבי.

יצחק כהן: רכיב השכר הקבוע בתעריף עומד על תשלום שכר מינימום למטפל בתוספת 4%.

יצחק כהן: בהתאם לכך, על-פי המצב הקיים, ההשפעה של עלייה בשכר המינימום צפויה להשתרשר מייד באופן שיבטיח כי שעות הסיעוד שכל מטופל יקבל לא יקטנו.

יצחק כהן: שימוש בפרקטיקה זו נעשה בהעלאות האחרונות של שכר המינימום.

יצחק כהן: עם זאת נראה כי דרך זו מביאה לכך שחברות הסיעוד נהנות מגידול מסוים בהכנסות שלהן, בשל העלאת שכר המינימום, מכיוון שהתקורה נקבעת כאחוז מהשכר.

יצחק כהן: בהתאם, עלייה בשכר מביאה לגידול בהכנסת החברות.

יצחק כהן: עד למועד העלאת שכר המינימום בדצמבר 2017, המוסד לביטוח לאומי נדרש להפיץ מכרז חדש לאספקת שירותי סיעוד.

יצחק כהן: בהתאם לכך, ונוכח הצורך להבטיח כי הגידול בקצבת הסיעוד לאור עליית שכר המינימום ישרת את המטרה של העלאת שכר העובדים, ולא גידול ברווחי החברות, על חשבון הוצאות המוסד לביטוח לאומי – הדרך הנכונה, ידידי מיקי לוי, להבטיח כי שעות הטיפול לא יצטמצמו, היא לבצע את ההתאמה אל מול הזוכים שייתנו את השירות במכרז החדש.

נורית קורן: שאלה נוספת, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה על הפירוט.

מיקי לוי: זה אומר שההצמדה על המדד לאותן קצבאות קשישים אינה מצליחה להדביק את עליית שכר המינימום, והקשיש נדרש להוציא מכיסו.

יצחק כהן: לא, זה ממש לא מה שאני אמרתי.

יצחק כהן: ממש לא.

יצחק כהן: אני מוכן לחזור על התשובה.

מיקי לוי: אני אסתפק בשתי שורות.

מיקי לוי: אם בתשובתך – – –

נורית קורן: יש לך רק שאלה אחת בנושא.

מיקי לוי: כן, אבל זה לא ברור.

מיקי לוי: אם בתשובתך יש מצב שהקשיש לא מוציא מכיסו, וההצמדה של שכרו היא בדיוק בהתאם לעלייה בשכר המינימום, אני מסתפק בזה.

יצחק כהן: תודה.

נורית קורן: תודה.

מיקי לוי: אז התשובה היא כן?

יצחק כהן: אני אמרתי את התשובה בפירוט, ואני מוכן לחזור עליה אם אתה רוצה.

מיקי לוי: מכיוון שהיו שם הרבה נושאים, אני אבקש, אם אפשר – –

יצחק כהן: לא, זה הכול אותו נושא.

מיקי לוי: – – לקבל אותה בכתב, כדי שאוכל לבחון אותה בניחותא.

יצחק כהן: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני אבוא לקחת.

מיקי לוי: אין סדרנים באולם?

נורית קורן: הוא יבוא לקחת.

נורית קורן: תניח פה, תכף יבוא סדרן וייקח.

יצחק כהן: אני אביא לך את זה אישית.

מיקי לוי: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, יש לך שאילתה נוספת.

יצחק כהן: אגב, פינוי שדה-דב – שאלת אותי משהו.

נורית קורן: כן כן, זאת השנייה.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר, באוגוסט 2013 נחתם הסכם לפינוי שדה-דב עד יוני 2016, לטובת הקמת 16,000 יחידות דיור על השטח שיפונה.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: האם פינוי השדה יידחה לסוף 2018?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אם כן – למה? 3.

מיקי לוי: כמה צפויה המדינה לשלם פיצוי לבעלי הזכויות אם אכן יידחה הפינוי?

יצחק כהן: יש לך עוד שאלה, שאלה מס' 4: האם אתה מתחייב – – –

מיקי לוי: 4.

מיקי לוי: האם אתה מתחייב כי העיכוב בפינוי השדה לא ישפיע על בניית הדירות?

מיקי לוי: אבל ברור שאם תהיה דחייה זה ישפיע, ולכן לא אמרתי.

יצחק כהן: ידידי מיקי לוי, חבר הכנסת המוערך, להלן תשובת רשות מקרקעי ישראל: בהמשך להחלטת הממשלה 5188, נחתם הסכם בין רשות מקרקעי ישראל לבין רשות שדות התעופה ביום 12 באוגוסט 2013, ובו נקבע המועד 30 ביוני 2016 כמועד הפסקת כל הפעילות התעופתית האזרחית בשדה-דב ופינוי כל המקרקעין על-ידי רשות שדות התעופה ומי מטעמה.

יצחק כהן: יודגש, ידידי, כי במועד זה גם יפקע צו רשות שדות התעופה (מתן שירותים בשדה תעופה דב הוז (תל-אביב)), התש"ן–1989, שמכוחו מפעילה רשות שדות התעופה את פעילותה בשדה-דב, ועל-פי החלטת הממשלה לא יוארך תוקף הצו.

יצחק כהן: על-פי ההסכם רשאים הצדדים להסכים על מועד פינוי חלופי רק במצב שבו השלמת התשתיות הנדרשות לקליטת התעופה המסחרית המתפנה לנמל התעופה בן-גוריון תתעכב, או בשל החלטת ממשלה או בשל עיכוב באישור התוכניות ברשויות התכנון.

יצחק כהן: חלק מבעלי הזכויות הפרטיים במקרקעי שדה-דב חתמו על הסכם עם המדינה, שמכוחו העבירו לה את מחצית זכויותיהם בתמורה להתחייבות המדינה לקדם את תכנון הקרקע ולהכשירה לבניית אלפי יחידות דיור.

יצחק כהן: היה ויתעכב פינוי השדה, עלולה המדינה להידרש להתגונן מפני תביעות כספיות משמעותיות מצד אותם בעלים שיראו בדחיית מועד הפינוי הפרת ההסכם שעליו חתמו עם המדינה.

יצחק כהן: ההחלטה על המשך הפעילות האזרחית בשדה-דב היא בהתאם להחלטת הממשלה 5188 ובסמכות משרד ראש הממשלה.

יצחק כהן: מנכ"ל משרד ראש הממשלה עומד בראש ועדה שהוקמה במטרה לקדם את פינוי השדה.

יצחק כהן: סעיף ח' בהחלטת הממשלה 5188 הסמיך את המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה להכריע במחלוקות הקשורות לביצוע החלטה זו, ובכלל זה להאריך את לוחות הזמנים שנקבעו כאמור בהחלטה זו לפינוי שדה-דב, אם יתגלעו מחלוקות או חסמים אשר יעכבו באופן מהותי את תכנון המקרקעין המתפנים ושיווקם.

יצחק כהן: החלטות המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה בנושאים אלה יובאו בהתאם לצורך להחלטת ראש הממשלה, אשר יביאן לאישור הממשלה.

נורית קורן: רגע, הוא עוד לא סיים.

יצחק כהן: לנוכח בקשות מצד עיריית אילת, שהופנו למשרד ראש הממשלה, לדחות את פינוי השדה האזרחי, וכן הליכים משפטיים המתנהלים מצד חברת "ארקיע", בוחן מנכ"ל משרד ראש הממשלה את דחיית פינוי השדה האזרחי על השלכותיו בהתייעצות עם משרד האוצר, רשויות התכנון ורשות מקרקעי ישראל.

יצחק כהן: אנשי רשות מקרקעי ישראל צופים כי עיכוב פינוי השדה עלול לדחות את מועד בניית יחידות הדיור ואכלוסן.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: שאלה נוספת – חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה על התשובה המפורטת.

מיקי לוי: אני אחזור אליך, אני מניח, ביוני, כדי לדעת מה מצב הפינוי.

יצחק כהן: גם את התשובה הזאת אני שומר לך.

מיקי לוי: יופי, אני אקח אותה כדי שביוני אני אוכל לחזור אליך.

נורית קורן: תודה.

יצחק כהן: שאילתה מס' – – –

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי – שאילתה מס' 217: אי-ניצול מענק עבודה.

נורית קורן: בבקשה.

מיקי לוי: גברתי, אני רק אבקש לדון בינך לבין המזכיר אם אתם תרשו לי לסיים את כל חמש השאילתות שלי ברצף.

מיקי לוי: אני אודה לכם.

נורית קורן: אה, יש לך עוד אחת.

מיקי לוי: יש לי עוד שתיים.

נורית קורן: עוד שתיים?

יצחק כהן: אני בעד.

נורית קורן: אין בעיה, גם אני בעד.

מיקי לוי: יופי.

מיקי לוי: אדוני, יש לי פשוט – – –

יצחק כהן: חבר הכנסת מקלב הגיע.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי, זה בסדר שהוא יסיים את כל – – –?

מיקי לוי: עיסאווי, אתה מסכים שאני אגמור?

מיקי לוי: יש לי עוד שתי שאילתות.

נורית קורן: יש לו עוד שתי שאילתות, אבל – – –

יצחק כהן: כן, כן, עיסאווי.

נורית קורן: אין בעיה?

נורית קורן: תודה.

מיקי לוי: תודה, ידידי, אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: אנחנו חברים.

יצחק כהן: עיסאווי, דחילק.

עיסאווי פריג': אתה רואה?

מיקי לוי: נו, תברך, שנוכל לענות לך.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי – – –

יצחק כהן: בירכתי אותו לגבי הקפה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: שאילתה מס' 217: אי-ניצול מענק עבודה.

מיקי לוי: על-פי דוח מבקר המדינה מ-28 באוקטובר 2015, כשליש מהזכאים למענק עבודה אינם מגישים בקשה לקבל אותו.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול: 1.

מיקי לוי: האם רשות המסים הקצתה תקציב לפרסום תנאי הזכאות?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: האם גם השנה פנתה הרשות לזכאים להבהרת זכאותם?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: אם כן – כיצד? 4.

מיקי לוי: אם לא – מדוע?

מיקי לוי: 5.

מיקי לוי: כמה מהזכאים מימשו את המענק ב-2014?

יצחק כהן: תודה רבה, חברי מיקי לוי.

יצחק כהן: השאילתה הרגילה שלך, מס' 217, בעניין אי-ניצול מענק עבודה: 1–4.

יצחק כהן: עם כניסתו לתוקף של החוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים אשר מכוחו משולם מענק עבודה – – אגב, החלפנו את השם, מיקי.

יצחק כהן: פעם קראו לזה "מס הכנסה שלילי", והחלטנו על שינוי שם – ל"מענק עבודה".

מיקי לוי: אני הרמתי יד.

יצחק כהן: – – נערכה רשות המסים למתן טיפול מקיף בנושא, לאור חדשנות התוכנית ומתוך שאיפה למקסם את מיצוי הזכאות בקרב הזכאים הפוטנציאליים.

יצחק כהן: היערכות זו תרמה ליישומו המוצלח של החוק בארץ ולשיעור המימוש הגבוה בהשוואה בין-לאומית.

יצחק כהן: אתה יודע את זה, הנתונים היו אצלך.

יצחק כהן: במהלך כל השנים, וביתר שאת מאז החל החוק לפעול בתחולה ארצית, עורכת הרשות בכל שנה קמפיין פרסומי באמצעי התקשורת: בטלוויזיה, ברדיו, בעיתונות הכתובה ובאינטרנט.

יצחק כהן: הפרסום נעשה בשפות שונות, תוך מתן תשומת לב לקהלי היעד המגוונים: מעוטי הכנסות, עולים חדשים, המגזר הערבי, המגזר החרדי.

יצחק כהן: גם השנה עלה קמפיין פרסומי מקיף במטרה להגביר את המודעות למענק ולעודד הגשת בקשות ולקבלו.

יצחק כהן: נוסף על כך, כבכל שנה הודפסו כ-35,000 עלוני מידע לזכאים בכמה שפות, והופצו בסניפי ובסוכנויות דואר נבחרים, במשרדי השומה, ואף נשלחו לעמותות רווחה ולארגונים נוספים.

יצחק כהן: כמו בשנים קודמות, גם השנה פנתה רשות המסים במכתב לאזרחים שהם זכאים פוטנציאליים – פעולה יזומה – לקבלת מענק עבודה אשר במועד משלוח המכתב טרם מימשו את זכאותם עבור שנת המס 2014.

יצחק כהן: יתרה מזאת, השנה, לראשונה, ביצעה הרשות משלוח שני של הודעות יזומות, מייד לאחר חגי תשרי, למי שנמצא כי עדיין לא מימש את זכאותו.

יצחק כהן: 5.

יצחק כהן: מאמצים אלה וצעדי התייעלות נוספים הביאו לעלייה מתמשכת לאורך השנים באחוז מימוש הזכאות למענק.

יצחק כהן: נכון לסוף חודש דצמבר עמד המימוש עבור שנת המס 2014 על כ-70%, נתון גבוה בהשוואה לשנים הקודמות.

יצחק כהן: אני מניח שנתון זה מאוד ישמח אותך, מיקי.

יצחק כהן: אני אשמח לשאילתה נוספת.

יצחק כהן: אני גם את התשובה הזו אשמור לך.

מיקי לוי: אני, אדוני, מודה לך על התשובה המפורטת, ובאמת שימחת אותי, כי האחוזים עלו בצורה ניכרת, של אלה שמממשים את זכאותם.

מיקי לוי: תודה רבה על כל העשייה, היא עשייה בהחלט ברוכה.

יצחק כהן: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: עוד שאלה.

מיקי לוי: גברתי, 346 – קרן פיצויים לעסקים.

נורית קורן: רגע, רגע.

נורית קורן: תן לי לומר.

נורית קורן: שאילתה 346, של חבר הכנסת מיקי לוי: קרן פיצויים לעסקים נפגעים.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה גמרת על סגן השר היום.

יצחק כהן: לא, מה פתאום.

יצחק כהן: בכבוד, תפאדל.

מיקי לוי: – – –

נורית קורן: תקריא את השאילתה, בבקשה.

נורית קורן: אתה רוצה לבוא לצד הזה?

נורית קורן: בבקשה.

מיקי לוי: אני רוצה להיות קרוב אליו.

יצחק כהן: שם עוד לא היית.

נורית קורן: אין בעיה.

נורית קורן: יש לך קהל, אנחנו נברך אותו.

עיסאווי פריג': – – – נכנסת בנעליים גדולות.

יצחק כהן: אדחק, עיסאווי, אדחק.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי סגן שר האוצר איציק כהן, שאילתה 346 – קרן פיצויים לעסקים קטנים.

מיקי לוי: יחד עם חברים נוספים הקמנו שדולה וקיימנו כמה וכמה דיונים עם בעלי עסקים מתל-אביב בתוואי הרכבת הקלה, ועם אנשי תל-אביב, כדי למצוא דרך לפצות את העסקים בדרך הרכבת הקלה בתל-אביב.

מיקי לוי: ראש עיריית תל-אביב הודיע על הקצאת סכום בן 5 מיליוני שקלים מקופת העירייה לטובת קרן סיוע לעסקים שנפגעים מהעבודות לבניית הרכבת הקלה.

מיקי לוי: לאחר הצעתו של ראש העירייה יש להקים קרן משותפת למשרד האוצר ולמשרד התחבורה.

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: האם תפעל להקצאת 5 מיליוני שקלים – דהיינו, שקל מול שקל – מתקציב האוצר – ושנינו יודעים שזה לא כסף גדול?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מה נעשה עד כה לפיצוי הנפגעים?

מיקי לוי: אני מברך אתכם על הדרך בפיצוי של בעלי עסקים בירושלים שנפגעו מהמצב הביטחוני.

מיקי לוי: אפשר לקחת את הנושא הזה, 5 מיליוני שקלים זה לא הרבה, ולהחיל אותו על תל-אביב.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה לא עומד בדיוק במה שכתוב.

מיקי לוי: זה הרחבה לצורך הבנה.

נורית קורן: אבל אתה יודע שזה אסור.

נורית קורן: תמיד אתה חייב לעשות, ככה, איזה סיבוב.

יצחק כהן: מגיע, מעלש.

יצחק כהן: רק כי זה אתה, מיקי.

יצחק כהן: מעא-סמח.

נורית קורן: זה לא כי זה הוא – זה כי אני היושבת-ראש.

יצחק כהן: נכון, נכון.

יצחק כהן: אתה יודע מה זה מעא-סמח בערבית?

יצחק כהן: אני סולח לך.

יצחק כהן: 1–2.

יצחק כהן: כירושלמי, אתה זוכר את הבכיות הגדולות שהיו במהלך הקמת הרכבת הקלה.

יצחק כהן: והיום?

יצחק כהן: היום זה חגיגה.

יצחק כהן: היום כולם מרוצים.

יצחק כהן: הערכים של הנכסים עלו מעל ומעבר.

יצחק כהן: על כל פנים, פרויקט בניית הקו האדום של הרכבת הקלה בתל-אביב הוא בעל חשיבות עצומה – כירושלמי אתה יודע את זה – למשק הישראלי ככלל ולמטרופולין תל-אביב בפרט, והיקפו עומד על 16.4 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: סכום אדיר.

יצחק כהן: תרומתו בראש ובראשונה בשדרוג משמעותי של מערכת הסעת ההמונים של מטרופולין תל-אביב, שאינה עומדת בסטנדרטים של העולם המפותח.

יצחק כהן: אומנם ביצוע עבודות הפיתוח של הפרויקט עשוי לגרום שיבוש מסוים בפעילות העסקים הסמוכים לאתרים שבהם מתבצעת העבודה, אולם שיבוש זה מאפיין פרויקטים רבים לפיתוח תשתיות שמטרתם הסופית היא הגדלת רווחת התושבים, ובמקרה זה אף הגברת הנגישות של עסקים באזור, ואתה כירושלמי יכול להעיד בעדות ראשונה.

יצחק כהן: נוסף על כך חשוב לציין כי על-פי הניסיון בארץ ובעולם הפעלת הרכבת הקלה צפויה להוביל לעליית ערך הקרקע הסמוכה לתוואי הרכבת, וכן ולגידול בהכנסות העסקים הפזורים לאורך הקו, הצפויים ליהנות מגידול משמעותי במספר הלקוחות.

יצחק כהן: הממשלה וחברת הביצוע נת"ע – נתיבי תחבורה עירוניים – והאגף לקשרי קהילה עובדים באופן צמוד עם תושבי העיר ובעלי העסקים במטרה למזער את הפגיעה הכרוכה בעבודות הביצוע.

יצחק כהן: כמו כן, הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה פועלת אף היא, באמצעות ארגז הכלים שברשותה, לסייע לכלל העסקים הקטנים במשק, לרבות אלה שבתוואי הרכבת.

יצחק כהן: נוסף על כך, גברתי היושבת-ראש, הממשלה מפעילה כלי סיוע נוספים לטובת ולקידום עסקים קטנים ובינוניים.

יצחק כהן: בתוך כך, משרד האוצר ומשרד הכלכלה הודיעו לפני כמה חודשים על הגדלת הקרן להלוואות בערבות המדינה לעסקים קטנים ובינוניים, כך שתעמיד הלוואות בערבות המדינה בסך 3 מיליארד שקל בשנה.

יצחק כהן: גם את התשובה הזאת אני שומר לך.

מיקי לוי: כן, אבל התשובה אינה תשובה מספקת.

מיקי לוי: אני מכיר את קרן ההלוואות לעסקים קטנים.

מיקי לוי: מה שביקשתי כאן: עיריית תל-אביב, בדיוק כמו שנעשה בירושלים – משרד האוצר שם כסף דרך המשרד לענייני ירושלים, וגם כאן, ראוי שמשרד האוצר ישים שקל מול שקל מול עיריית תל-אביב, כדי להגדיל את הקרן הזאת, שנותנת מענק, ל-10 מיליון.

מיקי לוי: 5 מיליון, אדוני סגן שר האוצר, שנינו יודעים שזה לא הרבה.

מיקי לוי: איני מצפה לתשובה עכשיו, אני מבקש ממך, בשם בעלי העסקים לאורך קו הרכבת הקלה בתל-אביב, לחזור לאוצר הביתה, ושבאגף התקציבים יבחנו אם אפשר לתת 5 מיליון שקלים.

יצחק כהן: מיקי, אני חושב שארגז הכלים שהממשלה העמידה יפתור את הבעיה הרבה יותר, ועם יותר כסף ממה שאתה מציין.

יצחק כהן: ובוא, הזמן יגיד.

מיקי לוי: אבל זה הלוואה, זה לא מענק.

יצחק כהן: חכה.

יצחק כהן: יבואו ימים טובים, והם עוד יברכו אותנו על ההשקעה הענקית הזאת.

נורית קורן: אוקיי, אז אנחנו עוברים לשאילתה האחרונה של חבר הכנסת מיקי לוי, שמספרה 399.

יצחק כהן: הוא סיים.

מיקי לוי: עוד אחת.

נורית קורן: יש עוד אחת.

נורית קורן: שתיים – – –

יצחק כהן: מיקי, אתה מנקה את השולחן, מיקי?

נורית קורן: כן, הוא ניקה את השולחן לקראת סיום המושב.

מיקי לוי: לפני – – –

יצחק כהן: רק רגע אחד, מיקי.

עיסאווי פריג': – – –

נורית קורן: השאילתה מדברת על תשלום דמי פתיחת תיק לקבלת משכנתה.

יצחק כהן: נכון.

נורית קורן: בבקשה, אדוני.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, תקריא בבקשה.

נורית קורן: נא להיצמד למילים – – –

מיקי לוי: שאילתה 399, תשלום דמי פתיחת תיק לקבלת משכנתה.

מיקי לוי: אני מודה שרק עכשיו נחשפתי לעניין הזה.

מיקי לוי: בעת פתיחת תיק לבקשת משכנתה מהבנק, נדרשים הלקוחות – –

נורית קורן: אין, אין לו תקנה.

נורית קורן: אין לו תקנה.

מיקי לוי: – – לשלם 0.25% מגובה המשכנתה, דמי פתיחת תיק.

מיקי לוי: תשלום זה יכול להגיע לסכום משמעותי, שמכביד על זוגות צעירים בלקיחת משכנתה.

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: מדוע גובה העמלה הוא 0.25%, ולא סכום קבוע, או סכום על-פי ערך ההלוואה שאתה לוקח?

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: מה היא עמדתך לגבי קביעת סכום מקסימום לעמלת פתיחת תיק?

מיקי לוי: כדי להבין – על מיליון שקל, 0.25% זה 2,500.

מיקי לוי: על 500,000 שקל 0.25% זה 1,250.

מיקי לוי: אבל המהלכים הם אותם מהלכים.

מיקי לוי: אז למה אי-אפשר גם במיליון שקל, 1,250?

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, כמה אתה יכול לשאול?

נורית קורן: אתה יוצא מהדף.

נורית קורן: בבקשה, בבקשה.

יצחק כהן: אני אשאל את השאילתה שלך?

נורית קורן: 40 מילים זה רק המלצה בשבילך?

נורית קורן: בבקשה, אדוני סגן השר.

מיקי לוי: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, מיקי לוי, בגלל הידידות שלנו אני עונה לך אפילו שלא נצמדת לטקסט.

מיקי לוי: – – –

נורית קורן: אדוני סגן השר, יש כללים במליאה.

נורית קורן: יש כללים במליאה, צריך לעמוד בהם.

יצחק כהן: יש כללים, יש כללים, יש כללים.

יצחק כהן: שאילתה רגילה מס' 399, של חבר הכנסת מיקי לוי, בעניין תשלום דמי פתיחת תיק לקבלת משכנתה.

יצחק כהן: להלן תשובת בנק ישראל: גביית עמלת דמי פתיחת תיק מוסדרת בכללי הבנקאות (שירות ללקוח) (עמלות), התשס"ח–2008, שלפיהם תאגיד בנקאי רשאי לגבות עמלה עבור הטיפול באשראי וביטחונות בגין הלוואות לדיור באופן שלהלן: קביעת שיעור באחוזים מסך ההלוואה תוך קביעת סכומי מינימום ומקסימום.

יצחק כהן: נכון להיום, שיעור העמלה הקבוע בתעריפים של הבנקים הוא – מיקי, אני עונה לך, דחילק.

יצחק כהן: לחזור?

יצחק כהן: עניתי לך.

יצחק כהן: נכון להיום, שיעור העמלה הקבוע בתעריף של הבנקים הוא 0.25%, עם סכומי מינימום ומקסימום משתנים, כמפורט להלן: בנק הפועלים: גובה העמלה – 0.25%, מינימום – 500, מקסימום – 6,000; לאומי: גובה העמלה – 0.25%, מינימום – 500, מקסימום – 10,000; דיסקונט: גובה העמלה – 0.25%, מינימום – 500, מקסימום – 50,000; מזרחי: גובה העמלה – 0.25%, מינימום – 500, מקסימום – 5,000; הבינלאומי: גובה העמלה – 0.25%, מינימום – 500, מקסימום – 10,000.

יצחק כהן: העמלה נגבית על-ידי התאגידים הבנקאיים עבור התשומות הכרוכות בביצוע הבדיקות הנדרשות לצורך מתן ההלוואה לדיור על-ידי כוח אדם מיומן, למשל עורך-דין ומנהלים – מנהלים, so called – לצד שימוש במערכות מחשוב תומכות.

יצחק כהן: עיקר הבדיקות: בדיקת הלווים, בדיקת הנכס, חיתום ואישור ההלוואה, הכנת מסמכי ההלוואה לחתימה, בדיקת המסמכים שהתקבלו מהלווים, רישום ובדיקה של הבטוחות.

יצחק כהן: בהכללה, מדובר בפעולות שבהן מעורב כוח-אדם מיומן בבנק, כגון בוחני חוזים, מנהלים ועורכי-דין, לצד התבססות על מערכות מחשב ממוכנות תומכות.

יצחק כהן: ככל שהעסקה מורכבת יותר – למשל, עסקה באמצעות ייפוי כוח או באמצעות נאמנות, עסקה שבה הנכס לא רשום במרשם מוסדר, קבוצות רכישה וכו' – כך נדרש ביצוען של פעולות רבות יותר.

יצחק כהן: בהתאם לכללי העמלות, העמלה נגבית רק לאחר ביצוע עיקר ההליכים לקבלת ההלוואה.

יצחק כהן: נוסף על כך, למיטב ידיעתנו, בשל העובדה ששוק המשכנתאות הוא שוק תחרותי, לווים רבים מתמקחים וזוכים להנחות על עמלה זו, כך שבפועל הם לא משלמים את המחיר התעריפי.

יצחק כהן: אם היית קורא לפי הסדר, הייתי אומר לך: תשובה על שאלה 1 – אנו סבורים כי שינוי אופן גביית העמלה כך שהיא תתומחר כסכום קבוע, ולא כשיעור אחוזִי של סכום ההלוואה, עלול להביא דווקא לייקור העמלה בפועל, שכן במצב זה התאגידים הבנקאיים למעשה יקבעו תעריף אחיד גבוה לעמלה, בצורה שתבטא את מלוא התשומות הכרוכות בביצוע כלל ההלוואות, ובעיקר אלה היקרות והמורכבות יותר.

יצחק כהן: כלומר – גואטה – הדבר יביא לסבסוד צולב של נשיאה בעלויות באופן שבהלוואות פשוטות בסכומים נמוכים יידרשו הלווים לשלם סכומים גבוהים יותר בהשוואה למצב השורר כיום.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: אפשר להמשיך?

יצחק כהן: התוצאה של סבסוד צולב כזה היא פגיעה בלווים הנוטלים הלוואות בסכומים נמוכים יחסית, וזו תוצאה לא רצויה.

יצחק כהן: שלי, לשאלה 2 של מיקי – כאמור לעיל, כיום מוטלת החובה על התאגידים הבנקאיים לקבוע תעריף מקסימלי.

יצחק כהן: ביום 24 בינואר 2016 הודיע הפיקוח לתאגידים הבנקאיים על כוונתו לערוך בשנת 2016 סריקה של תעריפי העמלות בגין השירותים הבנקאיים למשקי הבית ולעסקים הקטנים, במטרה לאתר ולטפל בעמלות חריגות.

יצחק כהן: במסגרת זו ייבדקו תעריפי המקסימום בעמלה זו כפי שנקבעו על-ידי הבנקים, ובמידת הצורך, הפיקוח ישקול את התערבותו.

יצחק כהן: חלאס?

נורית קורן: שאלה נוספת, חבר הכנסת מיקי לוי?

מיקי לוי: לא.

יצחק כהן: איזה נוספת?

יצחק כהן: עוד נוספת?

נורית קורן: לא.

נורית קורן: אני רק מבקשת, את כל התשובות – הן חייבות לעבור דרך המזכירות, אז לא לתת לו אותן כאן.

נורית קורן: ואנחנו רק נתחלף, כדי שאני אוכל – – –

יצחק כהן: יש לך פה אגד, אגד שלם.

מיקי לוי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: שאילתה מס' 229, של חברת הכנסת נורית קורן: הקצאת מגרשים לנכים – בבקשה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת חיליק בר, תודה.

יצחק כהן: אני לא רואה אותך.

יחיאל חיליק בר: אולי תעברי למיקרופון, שהשר יראה אותך?

נורית קורן: כן, אוקיי.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: עיסאווי, אנחנו נגיע אליך עוד מעט.

יצחק כהן: סבלנות, טיפה.

נורית קורן: שאלה קצרה.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה שתגיע אלי מותש.

יצחק כהן: אין סיכוי, אין סיכוי.

יחיאל חיליק בר: נארגן לו קפה, אל תדאג.

נורית קורן: טוב, אוקיי, אנחנו נעשה את זה כמה שיותר מהר.

יצחק כהן: מה, מה הדיון, שלי?

יצחק כהן: על מה הוא דן אתך?

יצחק כהן: שלי, על מה הוא דן אתך?

יגאל גואטה: אם עמיר עכשיו עזב את – – –

יצחק כהן: פה פוליטיקה, בכנסת?

יצחק כהן: תגידו, אתם בסדר?

יצחק כהן: פה אין פוליטיקה, בכנסת.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים על נציבות – – –

יגאל גואטה: – – – דיברנו נגד הגזענות.

יגאל גואטה: עכשיו אנחנו צריכים להתאחד.

נורית קורן: הם כנראה מחליטים מי יהיו הספרדים הבאים שיהיו מראשי המשק, נכון?

נורית קורן: בטוח.

יצחק כהן: בכנסת – אסור לדבר פוליטיקה פה.

יצחק כהן: אסור.

שלי יחימוביץ': כל השיחה מתחילתה ועד סופה זה על גוף נציבות הביקורת על הפרקליטות, הגוף המיותר שנולד בחטא בזמן אולמרט כדי לפגוע בכל מוסדות שלטון החוק.

עיסאווי פריג': – – –

יחיאל חיליק בר: סקרנותך הושבעה?

יחיאל חיליק בר: בסדר?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, שאילתה מס' 229: הקצאת מגרשים לנכים.

נורית קורן: בישראל אלפי נכים אשר גרים בדירות שאינן מותאמות במיוחד עבורם.

נורית קורן: כאשר יוצא מכרז לבנייה, אין מחשבה על הקצאת מגרשים ודירות עבור הנכים.

נורית קורן: רצוני לשאול: 1.

נורית קורן: מדוע רשות מקרקעי ישראל אינה מקצה מגרשים עבור נכים?

נורית קורן: 2.

נורית קורן: מה ייעשה לבחינה מחודשת של הסוגיה?

יצחק כהן: גברתי, שאלת שאלה כבדה מאוד, מקיפה מאוד – אומנם בקצרה, אבל התשובה תהיה ארוכה מאוד, כי אני רוצה למצות את כל הנתונים, שתהיה לך תשובה באמת מושלמת.

יצחק כהן: להלן עמדת רשות מקרקעי ישראל – שיווקים שבוצעו לאחרונה לאוכלוסיית הנכים בישראל: מרחב דרום: בהכנה חמישה מכרזי הרשמה והגרלה.

יצחק כהן: בכל מכרז – מנת שיווק – מייעדת הרשות כ-10% מהמגרשים לנכים העומדים בקריטריונים המפורטים בתנאי המכרז.

יצחק כהן: בסך הכול בשלב זה שווקו 32 מגרשים.

יצחק כהן: אשתקד יועדו לנכים במסגרת הרשמה והגרלה כ-41 מגרשים.

יצחק כהן: מרחב תל-אביב: לאחרונה שווקו שישה צמודי-קרקע בשיכון הצנחנים ברמת-גן – בשנת 2014, על-פי הוראות התוכנית.

יצחק כהן: מרחב מרכז: בשנת 2014 שווקו שישה מגרשים, בסך הכול שש יחידות דיור, לבנייה צמודת-קרקע בתל-מונד.

יצחק כהן: מכרזים בהכנה: קיבוץ חולדה – שני מגרשים, בסך הכול שתי יחידות דיור, לבנייה צמודת-קרקע; כפר-יונה – שלושה מגרשים, שש יחידות דיור, לבנייה צמודת-קרקע, כפוף לפתרון תחבורתי בעניין כביש 57.

יצחק כהן: מרחב צפון: בשנת 2015 ייחדה הרשות כ-120 מגרשים לנכים, כ-70 מהם במגזר הערבי ו-50 במגזר היהודי.

יצחק כהן: מרחב חיפה: מושריפה – מגרש אחד לשתי יחידות דיור; מושב מאור – מגרש אחד לשתי יחידות דיור; פוריידיס – שני מגרשים, ארבע יחידות דיור; שלומי – שני מגרשים, ארבע יחידות דיור.

יצחק כהן: הקצאה/הליך הקצאה בפטור: עתלית – מגרש, יחידה אחת; זיכרון-יעקב – מגרש אחד.

יצחק כהן: מרחב ירושלים – לאחרונה פורסמו לנכים המכרזים האלה: מכרז ים/33/2015 באלומה – חמישה מגרשים; מכרז ים/22/2016 ניצן – שני מגרשים; מכרז ים/235/2015 כרמי-גת, מתחם 02 – חמישה מגרשים; מכרז ים/238/2015 כרמי-גת, מתחם 01 – 16 מגרשים; מכרז ים/329/2015 באר-גנים – עשרה מגרשים; מכרז ים/262/2014 אבן-שמואל – עשרה מגרשים.

יצחק כהן: כשאני אומר "ירושלים" זה מרחב ירושלים, כן?

יצחק כהן: מחוז ירושלים.

יצחק כהן: מכרז ים/143/2014 כרמי-גת, מתחם 07 – שמונה מגרשים.

יצחק כהן: רשות מקרקעי ישראל נותנת הטבות לנכים ולאנשים עם מוגבלות בהתאם למדיניות מועצת מקרקעי ישראל: 1.

יצחק כהן: דחיית תשלום דמי היתר או דמי חכירה מהוונים לאנשים עם מוגבלות בניידות.

יצחק כהן: זכאים להטבה: א.

יצחק כהן: בעל זכויות בנכס מגורים בבנייה נמוכה שהוא אדם עם מוגבלות בניידות או בעל זכויות בנכס מגורים בבנייה נמוכה שעמו מתגורר דרך קבע בן משפחה מדרגה ראשונה שהוא אדם עם מוגבלות בניידות; ב.

יצחק כהן: אדם עם מוגבלות בניידות הוא מי שתנועתו או תפקודו מוגבלים לצמיתות עקב מחלה או פגיעה במערכת מוטורית, חולה במחלה מתקדמת – לא עליכם ולא עלינו – רתוק לכיסא גלגלים, מתהלך בעזרת פרוטזות, מכשירים, קביים וכדומה.

יצחק כהן: המוגבלות תיקבע על-ידי מוסד רפואי מוכר – בתי-חולים, קופות-חולים, מסגרת שיקומית ממשלתית, הביטוח הלאומי.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: הקצאת מגרש "בנה ביתך" בהגרלה או במכרז לנכים לאוכלוסיית נכים עם 100% נכות – מתן עדיפות במסגרת מכרזי הרשמה והגרלה או מכרזים סגורים בבנייה נמוכה הנעשים לפי תקנה 26 לתקנות חובת המכרזים נוכח היותם "קבוצת בעלי אופי ייחודי" – תקנה 26(2) – והכול לפי תנאי התקנה.

יצחק כהן: על-פי תקנה 26(2) אפשר לתת זכויות במקרקעין במסגרת מכרז סגור או הגרלה בין היתר לקבוצות בעלות אופי ייחודי באזורים המצוינים בתקנה.

יצחק כהן: זכאים להטבה: דרגה א':

יצחק כהן: נכה צה"ל קשה במיוחד בדרגת נכות 100% פלוס – מיוחדת, על-פי אישור אגף השיקום במשרד הביטחון; נפגע פעולת איבה כמשמעו בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל–1970, בדרגת נכות 100% פלוס – מיוחדת, על-פי אישור המוסד לביטוח לאומי.

יצחק כהן: דרגה ב': נכה צה"ל קשה, על-פי אישור אגף השיקום במשרד הביטחון; נפגע פעולת איבה כמשמעו בחוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה, התש"ל–1970, בדרגת נכות קשה על-פי אישור המוסד לביטוח לאומי.

יצחק כהן: אמרתי לך, השאלה שלך הייתה שאלה כבדה.

יצחק כהן: דרגה ג': נכה בגפיים תחתונות לצמיתות בדרגה של 75% לפחות על-פי אישור המוסד לביטוח לאומי.

יצחק כהן: דרגה ד': עיוור על-פי אישור משרד הרווחה והשירותים החברתיים הנושא תעודת עיוור או לקוי ראייה.

יצחק כהן: נכה שטרם מלאו לו 18 שנים יירשם באמצעות האפוטרופוסים שלו לאחר קבלת אישור בית-משפט המוסמך לכך; זכאות להטבה ניתנת פעם אחת בלבד.

יצחק כהן: נכה שקיבל, או שהוריו קיבלו עקב ובגין נכותו מגרש בפטור ממכרז אינו זכאי להטבה נוספת.

יצחק כהן: מימוש הזכאות מותנה בהצגת מסמכים ואישורים המעידים על הנכות ומסמכים נוספים, לרבות תצהיר שלא קיבלו בעבר מגרש עקב היותם נכים, כמפורט בחוברת המכרז של הפרויקט.

יצחק כהן: תמצית ההטבה: בכל פרויקט חדש, גברתי חברת הכנסת, של בנייה נמוכה לבנייה עצמית בדרך של הרשמה והגרלה, רשאית רשות מקרקעי ישראל להקצות עד 10% מהמגרשים לנכים זכאים.

יצחק כהן: אפשר קצת שקט שם?

יצחק כהן: עיסאווי, אתה מפריע לי.

יחיאל חיליק בר: עיסאווי, אנחנו נבטל לך את השאילתה אם אתה תמשיך להתנהג ככה.

יצחק כהן: מכיוון שלא שמעת, אני אחזור על זה: בכל פרויקט חדש של בנייה נמוכה לבנייה עצמית בדרך של הרשמה והגרלה, רשאית רשות מקרקעי ישראל להקצות עד 10% מהמגרשים לנכים זכאים.

יצחק כהן: להגרלה מוזמנים להירשם הזכאים להטבה זו שהם אזרחי ישראל והמציאו אישור כמפורט בתנאי חוברת המכרז של הפרויקט.

יצחק כהן: סדר הקדימות להגרלת המגרשים יהיה בהתאם לדרגות הזכאות כמפורט לעיל.

יצחק כהן: לאחרונה החליטה הנהלת רשות מקרקעי ישראל שעיוורים ב-100% ייכללו במסגרת מקבלי עדיפות במכרזי הגרלה והרשמה, או במכרזים סגורים בבנייה נמוכה לפי תקנה 26 לתקנות חובת המכרזים, נוכח היותם קבוצה בעלת אופי ייחודי, והכול לפי תנאי תקנה 26.

יצחק כהן: ההעדפה לעיוורים תהיה בעדיפות נמוכה מאשר לשאר הנכים.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: הטבות במסגרת פרויקט מחיר למשתכן: תוכנית מחיר למשתכן – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, אני מבקש קצת שקט שם.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יצחק כהן: עיסאווי.

יצחק כהן: עיסאווי, פעם ראשונה.

עיסאווי פריג': אתה קורא אותי לסדר.

יצחק כהן: ההטבות במסגרת פרויקט – – –

עיסאווי פריג': אני מנסה להקשיב לך, אתה כמו סרט נע.

יצחק כהן: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יעקב ליצמן: – – –

יצחק כהן: ברשימה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

נורית קורן: אני חושבת שהוא נתן תשובה מאוד מקיפה.

יצחק כהן: 3.

יצחק כהן: הטבות במסגרת פרויקט מחיר למשתכן: תוכנית מחיר למשתכן היא חוד החנית בסדרת צעדים חסרי תקדים אשר יזמה ממשלת ישראל – והשר משה כחלון – בהובלת משרד האוצר, משרד הבינוי והשיכון ורשות מקרקעי ישראל.

יצחק כהן: מטרת התוכנית היא להקל על משפחות צעירות לקנות דירה ראשונה בתנאים מועדפים.

יצחק כהן: המדינה מעמידה בראש סדר העדיפויות את המטרה לקדם פתרונות דיור לציבור.

יצחק כהן: התוכנית מציעה עשרות-אלפי יחידות דיור מוזלות בשנה ומיושמת במגוון יישובים נבחרים בפריסה ארצית.

יצחק כהן: מדובר בהטבה משמעותית, של 200,000 ש"ח לפחות, בקניית דירת מחיר למשתכן, ועלות הקרקע לבנייה מסובסדת על-ידי המדינה לפחות ב-200,000 ש"ח.

עיסאווי פריג': – – –

יצחק כהן: הוזלה של 200,000 שקל לפחות.

יחיאל חיליק בר: זהו?

יצחק כהן: לא, איפה.

יצחק כהן: יש לי תשובה – היא שואלת שאלות – – –

יחיאל חיליק בר: היא כבר מצטערת על השאילתה.

נורית קורן: אני לא מצטערת על השאילתה.

יצחק כהן: היא מקמצת במילים, אבל – – –

נורית קורן: זו שאילתה מאוד חשובה.

נורית קורן: מאוד מאוד חשובה.

נורית קורן: מאוד.

יצחק כהן: תנאי הזכאות – זה מה שרצית לדעת – מתייחסים בין היתר לנכים רווקים בני 21 ומעלה.

יצחק כהן: נוסף על כך, רשות מקרקעי ישראל מאפשרת ביצוע התאמות והנגשת הבתים לשם – – –

יעקב ליצמן: – – – עושים את זה?

יצחק כהן: בטח.

יצחק כהן: בטח.

יצחק כהן: רשות מקרקעי ישראל מאפשרת ביצוע התאמות והנגשת הבתים לשם התאמתם לצרכים הפונקציונליים של הנכים.

יצחק כהן: 4.

יצחק כהן: שיוך דירות בקיבוץ או במושב שיתופי לאנשים עם מוגבלות – זכאים להטבה: ילדיהם הבגירים של משפחת חברים באגודה, או של מי שנפטרו בעודם משפחת חברים באגודה, המתאימים להגדרה "אדם עם מוגבלות" כמשמעותה – ובלבד שלא מדובר בלקות זמנית.

יצחק כהן: תמצית ההטבה: בהתאם למדיניות מועצת מקרקעי ישראל, מבצעת רשות מקרקעי ישראלי שיוך דירות במושבים ובקיבוצים.

יצחק כהן: במסגרת השיוך רוכשת משפחה את הזכויות בבית-המגורים שלה, זכויות שעד למועד השיוך היו בידי האגודה.

יצחק כהן: רשות מקרקעי ישראל תתיר במקרים מסוימים שיוך יחידת דיור בקיבוץ או במושב שיתופי מתוך חלקת המגורים לזכאים כמפורט לעיל, גם אם הם עצמם אינם משפחת חברים באגודה, בתנאים של משפחת חברים באגודה, בהתאם להחלטת האספה הכללית של היישוב.

נורית קורן: תודה.

יצחק כהן: רבי חנניה בן עקשיא היה אומר.

יצחק כהן: ..

יחיאל חיליק בר: לא, חכי, חכי.

נורית קורן: תודה, אדוני.

נורית קורן: אני רק רוצה לחדד עוד דבר אחד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

נורית קורן: על-פי הערכה וסקרים מדובר ב-1.6 מיליון אנשים עם מוגבלות במדינת ישראל.

נורית קורן: נניח שרק 10% מהם עם מוגבלות של גפיים.

נורית קורן: כל המספרים שאמרת לי כאן, הם לא מספיקים; הם ממש לא מספיקים.

נורית קורן: אני חושבת שיחד עם מחיר למשתכן, מינהל מקרקעי ישראל – וגם משרד האוצר – רצוי שהוא יחשוב לומר ליזמים שצריך לתת דירות לאנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אני רוצה לומר לך שיש אצלי כל כך הרבה פניות על השולחן, שמדברות גם על דיור ציבורי – שאין מספיק דיור ציבורי לאנשים עם מוגבלות, וזאת בעיה קשה.

נורית קורן: כיצד המשרד נערך לתת דירות נוספות לאנשים עם מוגבלות?

נורית קורן: תודה.

יצחק כהן: משרד האוצר הקצה מאות מיליונים לרכישת מאות דירות ציבוריות.

יצחק כהן: נוסף על כך, התוכנית ב-15'–16', והוא ימשיך בזה, בעזרת השם, גם בתקציב של 17'–18'.

יצחק כהן: אני חושב שהתשובה שנתתי לך עונה בצורה די מקיפה על כל הצרכים; לא 100% הצרכים, אי-אפשר לענות על 100% הצרכים, אבל לכל אחד יש תשובה, וכל אחד בקטגוריה, בהגדרות ששאלת, נכלל באחד הסעיפים שהקראתי לך.

יצחק כהן: תוכלי לקבל את התשובה, לעבור עליה בניחותא במשרד ולראות שאכן, שר האוצר ומשרד האוצר – –

נורית קורן: שר האוצר – – –

יצחק כהן: – – וכולם, ואנחנו, עושים את המאמצים.

יעקב ליצמן: – – –

יצחק כהן: בבקשה?

יעקב ליצמן: כולם.

יצחק כהן: כן, כל הממשלה, שר הבריאות – –

נורית קורן: אני רק מבקשת – – –

יעקב ליצמן: לא, כולם – – –

יצחק כהן: – – שר הפנים הרב אריה דרעי, שעוזר המון בעניינים האלה – עושים את הכול כדי להקל על האוכלוסייה הזאת – על האוכלוסייה בכלל ועל האוכלוסייה הזאת בפרט.

יצחק כהן: יש משפט: מה עוד תבקשי מאתנו מכורה ואין ואין עדיין?

נורית קורן: שיהיו עוד דירות לאנשים – – –

יצחק כהן: בעזרת השם.

נורית קורן: בעזרת השם.

נורית קורן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת קורן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורי מקלב – שאלה 267.

יצחק כהן: אני רוצה לשבח את חברי הכנסת ששואלים ונוכחים.

יצחק כהן: כל הכבוד.

יצחק כהן: יש חברי כנסת ששואלים, אנחנו טורחים – למשל, התשובה האחרונה – –

יחיאל חיליק בר: היום סגן השר במצב רוח לדילול המליאה.

יצחק כהן: – – טורחים לענות תשובה ארוכה, ובסוף לא נמצאים בכלל.

יצחק כהן: אני רוצה לשבח את חברי הכנסת שנוכחים במליאה, שואלים שאלות, מחכים לתשובות.

יצחק כהן: אני לא רוצה לומר על אלה ששואלים ואפילו לא נוכחים לקבל תשובה.

יחיאל חיליק בר: כל אחד וסיבותיו.

יחיאל חיליק בר: רק נאמר, שאילתה 267, חבר הכנסת אורי מקלב – עיכוב בהוזלת מוצרי יסוד.

אורי מקלב: ושהתשובות הן מפורטות ולעניין – לכן זה מדרבן אותנו לשאול, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: אתם כן, אבל למשל – טוב, לא נגיד שמות של חברי כנסת ששאלו – – –

אורי מקלב: גם זה יכול לקרות.

אורי מקלב: גם זה יכול לקרות – –

יצחק כהן: זו פגיעה בכבוד – – –

אורי מקלב: – – נדון אותם לכף זכות.

אורי מקלב: זה יכול לקרות.

יצחק כהן: תמיד.

יצחק כהן: תמיד.

יצחק כהן: כשם שדנתם אותם לכף זכות, נדון גם אותך לכף זכות.

יעקב ליצמן: – – –

יצחק כהן: אני רוצה לשבח את שר הבריאות, הרב ליצמן, שלא זז מהכיסא במשך כל שעות הדיון, שומע את התשובות המפורטות, כותב הערות – הוא עוד יגיש לי את החשבון, אני יודע, אני מכיר אותו.

יצחק כהן: יישר כוח, יישר כוח.

אורי מקלב: נגיד לו שיהיה לו לבריאות.

יצחק כהן: שיהיה לך לבריאות.

אורי מקלב: תודה, אדוני סגן השר, מכובדתי היושבת-ראש, השאילתה שאני מבקש לשאול היא על עיכוב בהוזלת מוצרי יסוד.

אורי מקלב: ועדת המחירים פרסמה לפני כמה חודשים דוח שמורה לצמצם את המרווח הקמעונאי במוצרי מזון – הליך שאמור לחסוך בהוצאה של משקי הבית על מוצרי היסוד.

אורי מקלב: השימוע לרשתות השיווק נדחה כמה פעמים, מה שמעכב את יישום ההוזלה בפועל.

אורי מקלב: לכן ברצוני לשאול, אדוני סגן השר: 1.

אורי מקלב: האם נכון הדבר?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: אם כן – מה ייעשה לזירוז הליך ההוזלה כמתבקש?

אורי מקלב: תודה רבה.

יצחק כהן: יישר כוח, חבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק כהן: הרב אורי מקלב.

יצחק כהן: שאילתה רגילה מס' 267, בעניין עיכוב בהוזלת מוצרי יסוד.

יצחק כהן: חברי הרב מקלב, השימוע לרשתות השיווק נערך לפני כמה חודשים.

יצחק כהן: לאחר מכן קיימה ועדת המחירים דיון בנושא ובהערות שעלו בשימוע.

יצחק כהן: החלטת הוועדה התפרסמה באתר משרד האוצר.

יצחק כהן: להלן עיקרי החלטת הוועדה: 1.

יצחק כהן: קביעת מחיר מרבי למרווח הקמעונאי – ועדת המחירים המליצה להחיל את סעיף 29 לחוק הפיקוח על מחירי מצרכים ושירותים על מקטע השיווק הקמעונאי.

יצחק כהן: בהתאם לכך, הרשתות הקמעונאיות יגישו דוח חצי-שנתי לוועדת המחירים ולמפקחים על המחירים, שיאפשר לוועדה לעקוב אחר רווחיות הרשתות במכירת המוצרים שבפיקוח מחירים.

יצחק כהן: ועדת המחירים מצפה כי במקרים שבהם הרשת הקמעונאית מקבלת הנחה מספק המוצר שבפיקוח, רוב ההנחה ישורשר למחיר הסופי לצרכן, ולא יופנה להגדלת רווחיות הרשת הקמעונאית.

יצחק כהן: אם יתברר כי ההתנהלות הקיימת אינה משתנה, תבחן הוועדה צעדים נוספים.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: שינויים במרווח הקמעונאי הקבוע כיום: הוועדה החליטה כי יתבצעו התאמות ושינויים במרווח הקמעונאי באמצעות שינוי במחיר לצרכן, במסגרת העדכונים השונים המתבצעים באופן תדיר למחירי המוצרים המפוקחים.

יצחק כהן: נציין כי השינויים צפויים להביא להפחתת מחיר של חלק מהמוצרים ולהעלאת מחירם של מוצרים אחרים.

יצחק כהן: בהקשר זה, הרב מקלב, יש לומר כי לפני שבועות מספר חתמו שר האוצר ושר החקלאות על צו להפחתת מחירי החלב והביצים.

יצחק כהן: בעקבות זאת ירדו מחירי מוצרי החלב שבפיקוח בשיעור ממוצע של 3.02%, ומחירי הביצים שבפיקוח ירדו בשיעור ממוצע של 4.62%.

יצחק כהן: ירידת מחירי הביצים היא תוצאה, בין היתר, של הפחתת מרווח השיווק הקמעונאי בהתאם להחלטת ועדת המחירים האמורה לעיל.

יצחק כהן: נוסף על כך, גברתי היושבת-ראש, יש לציין כי שר האוצר החליט על הפחתת מכסים ופתיחת מכסות לייבוא מוצרי מזון, כדי למנוע מחסור ולהקל את יוקר המחיה מעל אזרחי ישראל לקראת פסח.

יצחק כהן: כולנו חווינו מה היה בחגי תשרי, כשיצרו איזשהו חוסר מלאכותי, ביקושים גבוהים, יצרו היצעים נמוכים – למדנו את הלקחים, ושר האוצר החליט על הפחתת מכסים ופתיחת מכסות לייבוא מוצרי מזון, כדי למנוע מחסור ולהקל את יוקר המחיה מעל אזרחי ישראל לקראת חג הפסח הבא עלינו לשלום.

יצחק כהן: בתוך כך החליט שר האוצר על הגדלת מכסת היבוא של בשר טרי, צעד שיאפשר ייבוא של בשר טרי הנמכר במחירים נמוכים באופן משמעותי מהבשר הטרי הנמכר כיום ברשתות השיווק.

יצחק כהן: כמו כן, התקיים שימוע, שהסתיים ב-1 במרס, בעניין הפחתת 50% מהמכסים על דגים, צעד שיוביל להוזלה משמעותית של הדגים, וכן בעניין פתיחת מכסות ייבוא של ירקות קפואים, ובכלל זה טוגנים קפואים, שמן זית, וכן הגדלת סל הירקות הטריים שאפשר לייבא בפטור ממכס בתקופות החגים ובפסח.

יצחק כהן: כל אלה ישפיעו משמעותית על הפחתת מחירי המזון לכל משקי הבית בישראל.

נורית קורן: שאלה נוספת, חבר הכנסת אורי מקלב?

אורי מקלב: ממש שאלה קצרה נוספת.

אורי מקלב: תודה רבה, סגן שר האוצר.

אורי מקלב: יש איזה פריבילגיה כשאתה שואל לפני ארבעה חודשים ואתה מקבל תשובה היום – יכול להיות שדברים משתנים.

יצחק כהן: אין דברים כאלה.

יצחק כהן: אני היום מנקה את השולחן – אין הצעות לסדר ואין שאילתות במשרד האוצר.

יצחק כהן: השולחן נקי.

אורי מקלב: זה נכון.

נורית קורן: חסל סדר פסח, סדר חמץ.

אורי מקלב: אבל השאילתה שלי היא מ-2 בדצמבר.

יצחק כהן: אז אתה מקבל תשובה – חיכינו לצעדים, שלא היו בדצמבר.

אורי מקלב: אז זהו, אולי היה לי גם חלק בדבר הזה.

יצחק כהן: עכשיו אתה צריך לברך על הצעדים האלה.

יצחק כהן: אני רוצה לשמוע את הברכה.

אורי מקלב: לכן אני רוצה להגיד שעכשיו השאילתה הייתה, ואני באמת מברך שאתה עכשיו מודיע – – –

יצחק כהן: לא, עקצת, אבל לא חשוב.

אורי מקלב: אתה אומר שבשבועות האחרונים היה שינוי ובאמת החליטו, וצריכים לבדוק מה היישום של זה.

יצחק כהן: אתה תרגיש את זה בסל, כשאתה תלך עם העגלה.

אורי מקלב: ואנחנו מברכים גם על תוספת הורדת המסים שהייתה עכשיו במוצרי היסוד.

יצחק כהן: יפה.

אורי מקלב: אני חושב שזה ישפיע לקראת חג הפסח.

אורי מקלב: אנחנו תומכים בדברים טובים כשבאים באמת לעזור ולהתמקד במשפחות החלשות יותר.

יצחק כהן: אבל?

אורי מקלב: בנוסף.

אורי מקלב: לא אבל, השאלה היא בנוסף.

אורי מקלב: אין ספק שהמרווח הזה, בין היצרן, בין החקלאי, לבין רשתות השיווק, הקמעונאי – שם נוצר המרווח הכי גדול; הלקוח, הצרכן, משלם הרבה כסף, כפי שאנחנו יודעים החקלאי מרוויח רווח מועט, גם היצרן.

אורי מקלב: הפערים הגדולים נמצאים אצל הקמעונאי.

אורי מקלב: לכן כל פעולה שנעשית, זה חשוב.

אורי מקלב: עכשיו אנחנו רוצים ליזום יחד, ולא במוצרי יסוד, ששם יש לך התערבות רגולטורית, אלא במוצרים רגילים.

אורי מקלב: גם היצרנים מתלוננים שהרשתות סוחטות מהם הנחות ענק, ובסופו של דבר זה בכלל לא מגיע לצרכן.

אורי מקלב: אנחנו עכשיו, בעקבות הדברים האלה, של מוצרי היסוד, רוצים שזה יחול גם על מוצרים רגילים, ואנחנו מבקשים את תמיכת האוצר בעניין הזה.

יצחק כהן: אתה לא צריך לבקש, האוצר כבר עשה את זה.

יצחק כהן: בתשובה שנתתי לך כבר עניתי גם על המרווחים.

יצחק כהן: אתה לא צריך לבקש – –

אורי מקלב: מוצרי יסוד.

יצחק כהן: – – אתה לא מתפרץ – אתה נכנס לדלת פתוחה.

יצחק כהן: בסדר.

יצחק כהן: יישר כוח.

אורי מקלב: – – –

יצחק כהן: יישר כוח.

נורית קורן: אדוני סגן השר, צריך רק לדאוג לחקלאים.

נורית קורן: עשיתם כל כך הרבה יבוא, צריך לדאוג לחקלאים, שלא מקבלים מספיק כסף.

יצחק כהן: נכון, נכון, נכון, את צודקת.

נורית קורן: אנחנו צריכים לדאוג לחקלאות שלנו.

יצחק כהן: החקלאי, גברתי היושבת-ראש, משלם fixed-price, ובדרך מהחקלאי עד למדף זה עובר כמה ידיים, ופה צריך לטפל.

נורית קורן: נכון.

יצחק כהן: אגב, גם הפטור ממע"מ על פירות וירקות – החקלאי לא נהנה מזה והלקוח הסופי לא נהנה מזה.

יצחק כהן: יש כל הספסרים באמצע.

נורית קורן: נכון, אז על זה צריך לעבוד.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

יצחק כהן: אני מודה לך שהמתנת.

נורית קורן: שאילתה מס' 292: ניצול תקציב עודף לשיפור הבטיחות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי סגן השר, אני ויתרתי.

עיסאווי פריג': אני היום ערבי – לפי הגדרת חלק מהחברים – ערבי טוב.

יצחק כהן: יעני?

עיסאווי פריג': ויתרתי להמון ח"כים; למיקי לוי ויתרתי, ליעל ויתרתי, להרבה ויתרתי.

נורית קורן: לא, חבר הכנסת עיסאווי פריג', רק להעמיד אותך על הטעות: אתה רשום במקום הזה.

נורית קורן: רק ליעל ויתרת.

עיסאווי פריג': לא נכון, גברתי.

נורית קורן: רק ליעל.

יצחק כהן: וגם למיקי.

נורית קורן: ולמיקי, בסדר.

עיסאווי פריג': לא נכון, גברתי.

יצחק כהן: גם למיקי וגם ליעל.

יצחק כהן: אני מודה.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': אבל מה, לשמוע אותך – – –

מיקי לוי: עיסאווי הוא קודם כול חבר.

מיקי לוי: קודם כול חבר.

יחיאל חיליק בר: אבל הוא ערבי טוב.

נורית קורן: אנחנו לא קובעים פה מי ערבי טוב ומי לא, זה ממש לא לעניין.

יחיאל חיליק בר: לא, אמרת: אני רוצה להעמיד אותו על הטעות.

נורית קורן: זה לא לעניין.

נורית קורן: זה לא לעניין, חבר הכנסת חיליק בר.

עיסאווי פריג': זכיתי לתענוג לשמוע את סגן השר באריכות בתשובות.

יצחק כהן: נהנית מכל רגע.

עיסאווי פריג': נהניתי, ואני איהנה יותר עכשיו לקבל את תשובה בעברית אטית, בהקראה שאני אוכל להפנים אותה, כי עכשיו אתה בדקה התשעים, מותש.

יצחק כהן: ממש לא.

יצחק כהן: ממש לא.

עיסאווי פריג': שאלתי היא: על-פי נתוני עמותת "אור ירוק", חלה עלייה של 13% במספר ההרוגים מתחילת שנת 2015.

עיסאווי פריג': אף-על-פי שזו השנה השלישית שבה נרשמת עלייה במספר ההרוגים, תקציב עודף, עקב גביית דמי ביטוח רכב לשיפור הבטיחות, אינו מנוצל.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול: 1.

עיסאווי פריג': מה הוא היקף הכספים העודפים בתחום זה?

עיסאווי פריג': 2.

עיסאווי פריג': מדוע כספים אלו אינם מנוצלים לשיפור הבטיחות בדרכים?

יצחק כהן: תודה רבה, חברי חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יצחק כהן: 1.

יצחק כהן: על-פי הדוחות הכספיים של "קרנית", נכון ליום 30 בספטמבר 2015, עודף הנכסים הוא 1.3 מיליארד ש"ח.

יצחק כהן: זה גם הרבה כסף.

יצחק כהן: 2.

יצחק כהן: הכסף ב"קרנית" נצבר מהפרשות שביצעו ומבצעים המבוטחים בביטוח רכב חובה, כך שנכסי "קרנית" נובעים ברובם המוחלט מדמי ביטוח החובה שנגבו מציבור המבוטחים לאורך כל השנים.

יצחק כהן: לפיכך, כספים אלה שייכים לציבור המבוטחים בביטוח חובה, וככל שיימצאו עודפים בנכסי "קרנית" יש לייעד כספים אלה לטובת המבוטחים בביטוח חובה שמימנו את "קרנית ולהקטין ככל האפשר את נטל ביטוח החובה – להוזיל – את המחירים – המוטל בחוק על ציבור המשתמשים בכלי רכב מנועיים.

יצחק כהן: הכסף הזה צריך לחזור לציבור באמצעות הוזלת התעריף.

יצחק כהן: לגבי השקעות בבטיחות, הממשלה, במגוון תוכניות, משקיעה מאות-מיליונים בבטיחות בדרכים.

יצחק כהן: אם אתה שואל אותי אם זה מספיק – אף פעם לבטיחות זה לא מספיק, אבל הממשלה, בתוכניות אחרות, משקיעה מאות-מיליונים.

עיסאווי פריג': אדוני, אני ציינתי, מספר ההרוגים עלה ב-13% ובשלוש השנים האחרונות הוא נמצא בקו עלייה.

עיסאווי פריג': שאלה מתמטית פשוטה: יש לך 1.3 מיליארד, ואתה אומר עודף גבייה, שהציבור שילם ביתר – – –

יצחק כהן: אני אחזיר אותו לציבור.

עיסאווי פריג': אז יפה, למה אתה לא משקיע אותם בהורדת מספר ההרוגים בכבישים?

יצחק כהן: אז למה לא להשקיע אותם – – –

עיסאווי פריג': אדוני, תן לי רק להשלים את השאלה.

עיסאווי פריג': העודף הזה הצטבר במהלך שנים, ואתם נרדמים, שנה אחרי שנה, וחוזרים על התשובה.

יצחק כהן: ממש לא.

יצחק כהן: אני מוחה.

יצחק כהן: אני מוחה, ממש לא.

עיסאווי פריג': אז, נו?

יצחק כהן: ממש לא.

יצחק כהן: אתה לא עוקב.

עיסאווי פריג': 1.3 מיליארד.

יצחק כהן: 1.3 מיליארד זה של הציבור.

יצחק כהן: אתה יכול להגיד למה לא לתת אותם לרב ליצמן, יש לו מה לעשות עם זה; למה לא לתת את זה – – –

עיסאווי פריג': זו תשובה לא משכנעת.

יצחק כהן: לא, אז אני אשכנע אותך.

יצחק כהן: 1.3 מיליארד מהציבור יחזור לציבור.

יצחק כהן: לגבי תוכניות שאתה מבקש – הממשלה, במגוון כלים, עושה, משקיעה מאות-מיליונים בבטיחות בדרכים, ותמשיך להשקיע.

יצחק כהן: לא ציפיתי שתשתכנע.

עיסאווי פריג': לא משכנע.

נורית קורן: השאילתה הבאה של חבר הכנסת עיסאווי פריג', שאילתה מס' 310: מיעוט ארגונים מהחברה הערבית המאושרים לסעיף 46 לפקודת מס הכנסה.

נורית קורן: בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי סגן השר, שאלתי: מ-5,900 הארגונים שאישרה רשות המסים לצורך סעיף 46, רק 45 הם מתוך החברה הערבית.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול: כמה פניות קיבלה רשות המסים בחמש השנים האחרונות מארגונים ומעמותות מהחברה הערבית שביקשו אישור לצורך סעיף 46?

עיסאווי פריג': אני מזכיר לך: 5,900 ארגונים שיש להם אישור לפי סעיף 46 – מהם רק 45 מהחברה הערבית.

עיסאווי פריג': תודה.

יצחק כהן: ואתה בטוח שהבעיה היא ברשות המסים.

עיסאווי פריג': אני שואל, אדוני.

יצחק כהן: בידי רשות המסים, ידידי, מידע כללי, על כלל העמותות שקיבלו הכרה לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה.

יצחק כהן: העמותות נקלטות על-פי שם עמותה ומספר תאגיד בלבד.

יצחק כהן: לא כתוב שם "ערבי", "יהודי", "צ'רקסי"; שם עמותה ומספר התאגיד.

עיסאווי פריג': גם – – –

יצחק כהן: שאלת – תקבל תשובה.

יצחק כהן: תקבל תשובה.

מיקי לוי: – – – הוא לא יודע – – –

יצחק כהן: מיקי, אני עונה לו, אני עונה לו.

נורית קורן: יש תשובה.

נורית קורן: יש תשובה.

יצחק כהן: רשות המסים אינה מבדילה בין מגזרים ודתות ואינה מאפיינת את הפונים לפי דת או לאום.

יצחק כהן: תחזור בך.

יצחק כהן: כל מגזר זכאי לשוויון בפני החוק.

יצחק כהן: חובת השוויון חלה גם במישור הזכויות הקבוצתיות, כגון – בהקצאה שוויונית של משאב מדינה ניתנת הזדמנות לכולם להגיש בקשה להכרה כמוסד ציבורי, ללא הבחנה של דת, גזע ומין.

יצחק כהן: לפיכך, מחלקת מוסדות ציבור ומלכ"רים אינה עורכת כל אפיון אחר של הפונים בטרם אישורם על-ידי ועדת הכספים של הכנסת.

יצחק כהן: מחלקת מוסדות ציבור ומלכ"רים מטפלת בבקשות המגיעות אליה בהתאם לסדר קבלתן ולשיתוף הפעולה בין הפונה לבין המחלקה אשר למתן נתונים ותשובות על שאלות מקצועיות הנוגעות בבקשה עצמה ובקריטריונים לקבלתה.

יצחק כהן: מהאמור לעיל – אין בידי רשות המסים למיין נתוני עמותות לפי אינדיקציות שמעצם הבחנתן עולה מהן חשש לאפליה כגון על רקע מגדרי, אתני, מוצא, דת וכיוצא באלה.

יצחק כהן: לאור זאת, אין רשות המסים יכולה להמציא רשימה על-פי מגזר מסוים, מכיוון שהיא לא מבחינה – – –

עיסאווי פריג': אתה לא יודע כמה עמותות – – –

יצחק כהן: לא שמעת את התשובה?

יצחק כהן: לא שמעת?

יצחק כהן: רשות המסים אדישה למוצא, דת, גזע, מין או מגדר; היא מטפלת לפי התאגיד, רישיון התאגיד.

יצחק כהן: כיוון שהיא עצמה לא מבחינה בעת קבלת הבקשה, לפי מה שאתה שואל, היא גם לא יכולה לתת לך תשובות מי ערבי ומי יהודי.

יצחק כהן: קח את הרשימה, היא בטח מתפרסמת באינטרנט, תעברו אתה והעוזרים שלך – – –

עיסאווי פריג': אני עובד רשות המסים.

יצחק כהן: אתה, שום תשובה לא תספק אותך.

יצחק כהן: אני יודע, אני מכיר אותך.

עיסאווי פריג': אני עובד רשות המסים – – –

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי, יש לך שאלה נוספת?

יצחק כהן: תקשיב רגע.

יצחק כהן: קח את הרשימה, תעבור עם העוזר שלך, תראה אתה, לפי החוש שלך, מי ערבי, מי יהודי, מי חרדי.

יצחק כהן: אני לא יכול לתת לך תשובה לפי מגזר, כי אנחנו לא פועלים לפי מגזרים.

יצחק כהן: אנחנו שוויוניים.

עיסאווי פריג': אני רואה, אני רואה.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי, יש לך שאלה נוספת?

יצחק כהן: לא, חלאס, הוא שאל.

עיסאווי פריג': אדוני סגן השר, עכשיו, אתה מסדר אותי בתשובה?

עיסאווי פריג': יאללה, תסדר אותי.

עיסאווי פריג': שאלתי שאלה.

עיסאווי פריג': שאלתי, אדוני – –

יצחק כהן: מה לא היה בסדר?

יצחק כהן: אני אומר: אנחנו לא פועלים לפי מגזרים.

עיסאווי פריג': – – אני שואל שאלה פשוטה.

עיסאווי פריג': אני עובד רשות המסים לשעבר.

עיסאווי פריג': אתה – בלחיצת כפתור תוכל לדעת: התיק הזה – מאיפה בא?

יצחק כהן: אני לא רוצה לדעת, כי אני לא פועל לפי – – –

עיסאווי פריג': אבל אני ביקשתי ממך לדעת.

יצחק כהן: אני לא רוצה לדעת.

יצחק כהן: אני לא מחליט – – –

עיסאווי פריג': אבל אני שאלתי אותך, אדוני – – –

יצחק כהן: אתה שאלת, בסדר.

יצחק כהן: אתה מקבל תשובה.

יצחק כהן: אני לא רוצה להחליט לתת הכרה לפי 46 לפי מוצא.

יצחק כהן: אני רוצה שהכול יהיה שוויוני, לפי הקריטריונים שוויוני, ואתה רוצה להכריח אותי להיות מגדרי – עיסאווי פריג', לא.

עיסאווי פריג': סגן השר, אל תהיה מה שלא אתה.

עיסאווי פריג': אל תהיה מה שלא אתה.

יצחק כהן: אוהו, חיליק, תרגיע לי אותו.

עיסאווי פריג': אתה לא חייב להקריא מה שכתבו לך.

יצחק כהן: הופה, הנה – – –

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', תודה רבה.

יצחק כהן: בסדר.

יצחק כהן: אני סולח לך.

יצחק כהן: אתה יודע מה?

יצחק כהן: חבל שקיבלת אותה בעל-פה.

נורית קורן: יש שאילתה נוספת.

נורית קורן: אנחנו מסיימים – – –

יצחק כהן: מי עוד?

יצחק כהן: לא לא, רגע, איפה שי נחמן – נחמן שי, איפה הוא?

קריאות: – – –

יצחק כהן: לא, רגע, איפה סופה?

יצחק כהן: סופה ביקשה – – –

מיקי לוי: זהו?

מיקי לוי: אפשר ללכת?

יחיאל חיליק בר: אני רואה שכבוד הרב נהנה.

מיקי לוי: פורים שמח, אדוני.

יצחק כהן: פורים שמח לכולם, לכל עם ישראל.

יצחק כהן: א-פריילעך פורים.

נורית קורן: אמן.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה לכולם.

נורית קורן: תם סדר-היום.

נורית קורן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"ג באדר ב' התשע"ו, 23 במרס 2016, בשעה 11:00.

נורית קורן: ישיבה זו נעולה.