ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 107, 2016-02-24 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט"ו באדר א' תשע"ו, 24 בפברואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ודאי נתחיל בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש לעלות לדוכן כאן על מנת להשיב על שאילתה דחופה שמספרה 159.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: בניית מועדון סמוך לגן לילדים אוטיסטים.

יולי יואל אדלשטיין: מגיש השאילתה הוא חבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: עוד שנייה הוא יקרא את נוסח השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יונה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, שאלתי מופנית לשר החינוך.

יוסי יונה: אם כן, בירושלים החלה היערכות לעבודת בנייה לצורך הקמת מועדון נוער ציבורי.

יוסי יונה: המועדון נבנה צמוד לגן עירוני שבו 30 ילדים ולגן תקשורת שבו שמונה ילדים המאובחנים על הספקטרום האוטיסטי.

יוסי יונה: ברצוני לשאול: האם בכוונת משרד החינוך לעשות מעשה כדי למנוע את הפגיעה בילדים השוהים בגנים הללו?

יוסי יונה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יונה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול לשבת בינתיים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת השואל יוסי יונה, הנושא נבדק מול ראש מינהל חינוך בירושלים – מה שאנחנו יודעים שקוראים לזה מנח"י – הגוף שמטפל בכל נושא החינוך בירושלים, ובעיקר במגזר הכללי והממלכתי-דתי.

מאיר פרוש: כפי שנמסר לנו, עם הבאת הנושא לתשומת לב העירייה, התקיים דיון בראשות מנכ"ל העירייה, והוא נתן הנחיה שלא להתחיל את העבודות במתחם עד לבדיקה נוספת של הגורמים העירוניים.

מאיר פרוש: אני מבקש עוד להוסיף ולציין שראש מינהל חינוך אמר שלא תיעשה שום פעולה שתפגע בילדי הגן בכל מידה שהיא.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה – בבקשה, אדוני.

יוסי יונה: אני רק מבקש להבין, האם למעשה ההחלטה שהתקבלה היא שמפסיקים את העבודה עד למציאת פתרון לבעיה?

יוסי יונה: האם הבנתי נכון מדבריך?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אני לא ידעתי להבין מהשאלה שלך האם עובדים כבר.

מאיר פרוש: השאלה שלך הייתה – – –

יוסי יונה: לא, עובדים.

יוסי יונה: בטח שעובדים.

יוסי יונה: השאלה היא אם ניתן להפסיק את העבודה כדי שלא לפגוע בילדים.

מאיר פרוש: מהתשובה שאני קיבלתי על מנת לענות לך מעל דוכן הכנסת, מנכ"ל העירייה נתן הנחיה שלא להתחיל את העבודות במתחם עד לבדיקה נוספת של הגורמים העירוניים.

יוסי יונה: תודה, אדוני סגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יונה, תודה לסגן השר מאיר פרוש על תשובתך.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי – לא חבר הכנסת; סגן שר הפנים משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר נהרי ישיב על שאילתה דחופה מס' 160 מאת חבר הכנסת יעקב פרי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: עיוותי ארנונה בפריפריה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ושאלה נוספת של חבר הכנסת ילין.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הפנים, השוואה של תעריפי הארנונה, לפי יחסם לשווי הנכס – כפי שפורסם בתקשורת – אני קראתי כתבה בעיתון "גלובס" ב-12 בינואר 2016.

יעקב פרי: אותה השוואה מעלה כי בערים מבוססות הארנונה לנכס נמוכה בהרבה מזו שבפריפריה.

יעקב פרי: אני מבקש לשאול את סגן השר שתי שאלות קצרות: 1.

יעקב פרי: האם בכוונת משרדך לתקן את העיוות הזה, ואם כן – מתי? 2.

יעקב פרי: כיצד בדעת המשרד לבצע את השינוי?

יעקב פרי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, סגן השר נהרי.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת יעקב פרי, תעריפי הארנונה ברשויות המקומיות נגזרים מצווי המסים אשר היו נהוגים בשנת 1985, עת חוקקו דיני ההקפאה, הקובעים כי אין בסמכות הרשויות המקומיות לשנות את תעריפי הארנונה, אלא באישורי שרי הפנים והאוצר.

משולם נהרי: לפיכך, תעריפי הארנונה הנוכחיים של הרשויות הם תעריפי הארנונה משנת 1985 בתוספת השינויים אשר אישרו השרים מיום זה לרשויות בהתאם לבקשתן.

משולם נהרי: מהאמור לעיל ניתן להסיק כי תעריפי הארנונה אינם מוכוונים על-ידי מדיניות ממשלתית מוסדרת, ומכאן שלא נקבעו באופן דיפרנציאלי בהתאם לריחוקה של הרשות ממרכז הארץ ולרמת הפריפריאליות שלה.

משולם נהרי: אני רוצה להוסיף.

משולם נהרי: הנושא הזה הוא נושא שכבר נדון פה; אני העליתי את הנושא הזה בהצעה לסדר-היום, דנו בזה גם בוועדת הפנים.

משולם נהרי: מה שקורה בנושא הארנונה ברשויות זה דבר בלתי נסבל – איש הישר בעיניו יעשה; "אמרתי אחכמה, והיא רחוקה ממני".

משולם נהרי: אני ניסיתי להבין מה קורה בנושא הארנונה, ולקחתי את ירושלים כמודל – מצאתי ממש תוהו ובוהו.

משולם נהרי: אין קשר בין הכללים שקובעים את הארנונה לבין מה שקורה בשטח.

משולם נהרי: מצאתי שאזורים – קודם כול, הארנונה זה כמו מס הכנסה, כמו כל מס שמוטל על התושבים, ואין קשר בינו ובין השירותים שניתנים לתושבים, אלא זה לפי ערך הנכס.

משולם נהרי: אבל גם אם אנחנו הולכים לפי ערך הנכס, אז אנחנו מוצאים אבסורדים שאי-אפשר לתאר.

משולם נהרי: אם אני לוקח את העיר העתיקה, שאין ספק שהנכסים שם – מי שזוכה בהם זה רק יחידי סגולה, אז אני מוצא שזה אזור ד'; אם אני לוקח את מרכז העיר ברוממה, שהדירות שם יקרות ביותר היום, אז אני מוצא שזה אזור ב' או ג', כי פעם היה גן-חיות – אבל גן-החיות כבר הרבה שנים לא נמצא שם.

משולם נהרי: צריך להעלות את זה – –

עיסאווי פריג': אל תשכח שהאוכלוסייה שגרה שם היא סוג ד'.

משולם נהרי: – – וכשנדרשה עיריית ירושלים לתת תשובות, כולל ראש העיר, התשובה הייתה שמשנת 1988 לא עדכנו את הארנונה בירושלים.

משולם נהרי: מצאנו אפילו רחובות שחצי רחוב זה אזור כזה וחצי רחוב זה אזור אחר.

משולם נהרי: בקיצור, בוקה ומבולקה, אין סדר, איש הישר בעיניו יעשה, וכל אחד קובע לעצמו כללים איך לנהוג בנושא הארנונה.

משולם נהרי: אני אומר את זה דווקא כשאני בא ממשרד הפנים.

משולם נהרי: אני אומר את הדברים הקשים האלה כיוון שהשר ביקש וכבר התחילו דיונים במשרד הפנים להסדרת השונות בתעריפי הארנונה בין הרשויות המקומיות, וזה מצוי על שולחננו.

משולם נהרי: התחלנו את הדיונים בתוך משרד הפנים, ואנחנו שוקלים חלופות להסדרת תחום הארנונה בכלל ונושא זה בפרט.

משולם נהרי: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל הנושא הזה – אסור לתת לו להימשך.

משולם נהרי: כל ראש עיר עושה ככל העולה על רוחו.

משולם נהרי: יש כאלה שמחשבים שטחים ברוטו, יש נטו, ויש עוד הרבה הרבה דוגמאות לנושא הזה.

משולם נהרי: אבל הנושא הזה נמצא על שולחן הדיונים.

משולם נהרי: השר ביקש ממני לטפל בנושא הזה, ואנחנו כבר התיישבנו בנושא הזה ומתחילים לגבש איזו מדיניות.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יעקב פרי, ולאחר מכן גם חבר הכנסת ילין יוכל לשאול שאלה נוספת.

יעקב פרי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר הפנים, אני מאוד שמח על תשובתך.

יעקב פרי: כלומר, אני לא שמח על התוכן שלה, אבל אני שמח על ההתייחסות, מכיוון שהשאלה הנוספת שלי מטבע הדברים מתייתרת, ולכן אני לא אאריך בה.

יעקב פרי: אני רק רוצה להזכיר שהצוות שהוקם במשרד הפנים הוקם על-ידי שר הפנים חבר ש"ס מאז, חבר הכנסת אלי ישי, ובפעם האחרונה ב-2011, וכמובן צריך – בשאלת ההמשך עמדתי לשאול מדוע לא אומצו המסקנות, וכיוצא בזה.

יעקב פרי: אבל בטובך ובכנותך הסברת לנו שהמצב הוא מצב של תוהו ובוהו.

יעקב פרי: ולכן, אני רק רוצה באמת לעודד את העשייה הזאת.

יעקב פרי: אנחנו צריכים להגיע לרפורמה, מכיוון שנעשה כאן אי-צדק מעבר לתוהו ובוהו.

יעקב פרי: אוכלוסיות חלשות משלמות יותר מאשר אוכלוסיות חזקות, וכיוצא בזה.

יעקב פרי: אני מאוד מודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פרי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, סגן השר, אני מאוד שמח על מה ששמעתי, ובאמת, ארנונה זה עניין ניהולי, לא פוליטי.

חיים ילין: אני תמיד אומר, צריך לנהל את זה.

חיים ילין: מס הכנסה מנהלים, זה לא עניין פוליטי, אומנם את המדיניות מעל מכתיבים.

חיים ילין: הברוטו–נטו – אני אתן לך דוגמה, כי אני חוויתי את זה הכי קשה שאפשר בנושא הממ"דים.

חיים ילין: ממ"ד זה 3 על 4, זה 12 מ"ר ברוטו.

חיים ילין: הנטו שלו הוא 9 מ"ר.

חיים ילין: לפי מה גובים ארנונה?

חיים ילין: לפי מה?

חיים ילין: אין.

משולם נהרי: נכון.

חיים ילין: כל אחד עושה מה שהוא יכול לעשות, אבל אני חושב שדי, חייבת להיות מדיניות מאוד ברורה של משרד הפנים, ולא לפחד.

חיים ילין: כולם מצפים לזה שבסופו של דבר יהיה סרגל שהוא שווה לכולם.

חיים ילין: ואני רוצה להתייחס, כבוד הסגן, לאיזו שאלה שמאוד מטרידה אותי בחלוקה: המלצות ועדת החקירה לחלוקת הכנסות מבסיס חיל האוויר תל-נוף – תל-נוף זה בסיס חיל אוויר, משלמים ארנונה 13.4 מיליון שקל בשנה; המועצה האזורית ברנר – נלקחו ממנה כ-60%.

חיים ילין: אני לא אלאה אותך.

חיים ילין: אני יושב אתם והם אומרים: אין לנו בעיה שלוקחים, בתנאי שלפחות תיתנו לעניים.

חיים ילין: עכשיו, שים לב איך חילקו את זה – לקחו 56%, כמעט 60%, מברנר, ולוקחים ככה:

חיים ילין: לגדרה נותנים 28% – סוציו-אקונומי 6; לגדרות נותנים 6% – סוציו-אקונומי 8; לנחל-שורק, היחידי בדירוג סוציו-אקונומי 4 – 2%; מזכרת-בתיה – 11%, סוציו-אקונומי 8; קריית-עקרון – 9%, סוציו-אקונומי 5.

חיים ילין: אני שמתי את זה פה על המפה אף שאולי אתה לא מכיר את כל הנתונים.

חיים ילין: כשלוקחים ממישהו שהוא עשיר, לא נותנים לעשירים, נותנים למי שצריך את זה.

חיים ילין: זה צדק שאתם גם מבחינה פוליטית קבעתם אותו.

חיים ילין: אז אני מבקש ממך, כבוד סגן השר, באמת, גם אם אתה לא מכיר את הנתונים, בעקרונות, בשקופים – בואו תיתנו לשקופים, ולא לעשירים שהופכים להיות יותר עשירים.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר, אם אתה רוצה להשיב.

משולם נהרי: אני רק יכול לומר לך שכל הנתונים הללו וכל הדברים שהזכרנו יבואו לדיון.

משולם נהרי: כדאי שהדברים האלה יעמדו לפנינו, כיוון שאנחנו מדברים לא על תיקונים מינוריים, אנחנו מדברים פה על שינוי כלשהו בתפיסה.

קריאה: רפורמה.

משולם נהרי: רפורמה, כן.

משולם נהרי: במתכוון אני לא משתמש במילה הזו, מפני שאנחנו רוצים לעשות את זה בצורה שלא תזעזע את המערכת, וגם שהשלטון המקומי יפנים את זה.

משולם נהרי: אבל אי-אפשר לתת למצב הזה להימשך.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הפנים משולם נהרי, ולחברי הכנסת השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן להשיב על שאילתה דחופה מס' 158 מאת חבר הכנסת נחמן שי, ויש גם שואלים נוספים: קסניה סבטלובה ואיימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: חלק הגישו שאילתה, חלק הגישו הצעה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: זה הסדר שנקבע.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי יהיה מוביל השאילתה, ושאלות נוספות לקסניה סבטלובה – ואם יופיע איימן עודה אז גם הוא.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, אז מישהו אחר יוכל לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: החלטת משטרת ירושלים לעכב לחקירה שני עיתונאים מה"וושינגטון פוסט".

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, ב-16 בפברואר 2016 עיכבה משטרת ירושלים לחקירה שני עיתונאים מה"וושינגטון פוסט" בחשד להסתה.

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: מדוע הם נעצרו?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: מה הן ההנחיות בנושא זה?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: מה ייעשה למניעת אירועים כאלה בעתיד? 4.

נחמן שי: האם, אדוני השר, אתה מודע לנזק שנגרם?

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ב-16 בפברואר 2016 ניגש אזרח לשוטרי מג"ב שפעלו באזור שער שכם וטען בפניהם כי שמע צלמת שנכחה במקום פונה לעיתונאים שנזכרו בשאילתה ומשדלת אותם כביכול לעשות שימוש בתושבים מקומיים כדי ליצור פרובוקציה לצורך תיעוד עיתונאי במרכז זירה רגישה שבה מתרחשים פיגועים ברמה היומיומית.

גלעד ארדן: בעקבות האמור עיכב – לא עצר, עיכב – ראש צוות השוטרים את המעורבים – הצלמת והעיתונאים – וליווה אותם באופן רגיש ומכובד לתחנת המשטרה "שלם" הסמוכה כדי לברר את החשדות שנטענו כנגדם.

גלעד ארדן: מייד עם הגעתם לתחנת המשטרה פגשו המעורבים את קצין החקירות המרחבי, ולאחר בדיקה קצרה של נסיבות המקרה הורה קצין החקירות על שחרורם לדרכם.

גלעד ארדן: המעורבים שוחררו בחלוף כ-15 דקות בלבד מאז כניסתם לתחנת המשטרה.

גלעד ארדן: כידוע, מדובר בזירה רגישה ביותר, ומכאן שחשדם של השוטרים המאבטחים את האזור בעקבות דיווח האזרח חייב בירור אשר לוחמי מג"ב לא אמורים ולא מצופים לבצע בעצמם בזירה בעלת סיכונים ורגישויות, ולכן הם ליוו את העיתונאי וצוותו לגורם חקירתי מקצועי.

גלעד ארדן: כאמור, הבירור המקצועי העלה שאין סיבה להמשך עיכוב או חקירה, והמעורבים שוחררו לדרכם.

גלעד ארדן: כפי שאני פרסמתי, אני הבעתי צער אם מי מהמעורבים נפגע, וגם שוחחתי עם כתב ה"וושינגטון פוסט" ויליאם בות' לאחר האירוע והבעתי בפניו את הצער שלי על האי-נוחות שנגרמה לו כתוצאה מעיכובו.

גלעד ארדן: שמחתי לשמוע ממנו, בשונה ממה שהוצג בתקשורת הישראלית והניפוח שכמובן מתחייב במסגרת ההלקאה העצמית – לא מתחייב, אני אומר את זה בלשון סגי נהור, לפרוטוקול – אז שמחתי לשמוע ממנו, ממי שהיה מעורב באירוע, שהעיכוב היה קצר, שיחס המשטרה היה נאות, ושהוא מבין היטב שאין מדובר במדיניות ושכוחות המשטרה באזור שער שכם נמצאים בדריכות גבוהה לאור ריבוי הפיגועים באזור בתקופה האחרונה.

גלעד ארדן: עד כאן תשובתי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת שי?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נחמן שי: ראשית, תודה לך, השר.

נחמן שי: מה הן ההנחיות לגבי עיכוב אפילו, לא מעצר – אני מקבל, אני לא אמרתי מעצר – עיתונאים?

נחמן שי: האם נוהג לגביהם אותו עיקרון לגבי כמו כל אחד, או שבכל זאת מאחר שמדובר בנציגי התקשורת – ועובדה שראית שהעניין קפץ מדרגה – יש איזו גישה שונה, גם אם מדובר באנשי מג"ב?

נחמן שי: הם שוטרים לכל דבר; ב.

נחמן שי: במקרה הזה, איך פעלה גם המערכת בינך לבין משרדי ממשלה אחרים, בעיקר משרד החוץ שעומד בקשר גם עם התקשורת הישראלית, גם עם הנציגות בוושינגטון, כדי לסכל את הנזק שנגרם בדבר שכולנו, אני אומר בכנות, כולנו מעוניינים שלא היה נגרם?

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סבטלובה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אנחנו בעצם שוב נתקלים באותו עניין, שהוא אחד מני רבים – והמעצר של העיתונאי מה"וושינגטון פוסט", לצערנו, זה רק מקרה אחד מני רבים – שאני מכנה אותם פיגועים הסברתיים.

קסניה סבטלובה: כל מעצר של עיתונאי, כל הכאה של עיתונאי, כל שבירה של מצלמה של עיתונאי – בין שהיה ישראלי, זר, פלסטיני – אינה ראויה לעקרונות של חופש הביטוי וחופש העיתונות וחופש הדיבור, שבהם אנחנו דוגלים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: לפני כשבועיים וחצי אנחנו ערכנו בוועדת החוץ והביטחון, בראשותו של צחי הנגבי, דיון באותו עניין.

קסניה סבטלובה: הזמנו נציגים של צבא ההגנה לישראל שיסבירו את עמדתם וגם יענו על השאלה אם לא כדאי דווקא עכשיו, בתקופה הרגישה הזאת, לרענן את הנהלים ולהדגיש עוד פעם ללוחמים את החשיבות של העיתונאים, את הרגישות שיש להפגין כלפיהם, באמת, ולא למנוע מהם לעשות את עבודתם נאמנה.

קסניה סבטלובה: אותה שאלה – אליך, כבוד השר: האם לא הגיע הזמן באמת לרענן את הנהלים של אנשי המשטרה, שבאמת עושים את עבודתם נאמנה, שמגינים על כולנו, ובאמת, בעת הזו, שאנחנו נתקלים יותר ויותר בגילויי עוינות, בגילויים שהם אנטי-ישראליים, לא כדאי לשתף כוחות ולשלב ביחד את המאמצים על מנת למנוע פיגועים הסברתיים וגם למנוע את הפגיעה בחופש הדיבור, בחופש הביטוי ובחופש העיתונות?

קסניה סבטלובה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

גלעד ארדן: קודם כול, אשר לשאלתו של חבר הכנסת נחמן שי – לצערי, בתשובה שהוכנה לי על השאילתה אני לא רואה פירוט לגבי ההנחיות.

גלעד ארדן: נמסר לי בעל-פה בזמנה שיש הנחיות כלשהן.

גלעד ארדן: אני אשמח היום או מחר להעביר אותן אליך, ברגע שאני אקבל אותן מהמשטרה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, כבר באותו יום אני ביקשתי מהמפכ"ל לרענן את ההנחיות בנושא הזה, וכפי שאמרתי, בתקווה שאני יכול לקבל פירוט כתוב, הוא יועבר אליך – גם אלי הוא עדיין לא הועבר, וכבר כתבתי ליועץ שלי לבקש לדרוש את זה עוד היום מהמשטרה.

גלעד ארדן: אני חייב אבל לומר, לא רק כתחושה אישית, גם מהתבוננות – ואני יודע שגם חברת הכנסת סבטלובה וגם אתה מכירים היטב את הפעילות של התקשורת, בטח של התקשורת הזרה.

גלעד ארדן: אני עוד פעם אומר, אנחנו צריכים לזכור שכשאנחנו אומרים דברים במליאת כנסת ישראל, גם אם אנחנו מתכוונים לטובה, יש גם כוחות שעוינים את מדינת ישראל ולוקחים את האמירות האלה ומשתמשים ומנפחים את האמירות.

גלעד ארדן: כפי שהדגשתי כאן, גם הכתב עצמו יודע היטב, הוא ראיין גם אותי לפני כחודש וחצי – דרך אגב, כתב מעולה, הוגן, מאוזן, אין לי ולו טענה אחת על תפקודו, אבל הוא יודע היטב שהמדיניות במדינת ישראל, וגם חברת הכנסת סבטלובה ציינה זאת, היא מדיניות של פתיחות.

גלעד ארדן: אני לא מכיר – תחכימו אותי אם אני טועה – אני לא מכיר אזור סכסוך בעולם כולו שהוא יותר מסוקר ויותר מאפשר פתיחות לכלי התקשורת.

גלעד ארדן: לא בטוח שאנחנו מקבלים תמורה על הפתיחות הזאת, כי כשיש מבצע צבאי בעזה כדי לעצור ירי טילים ורקטות, אז ארגון הטרור הרצחני, ה"חמאס", שאו מונע כניסה או מאיים על העיתונאים הזרים שם, מקבל תמורה, ומראים רק את הפגיעות של צה"ל שם; לא מראים את השיגורים מתוך מסגדים או מתוך בתי-ספר.

גלעד ארדן: לעומת זאת, כאן יש תסכול גדול מאוד מכך שכל פעולה של חייל או שוטר – ובקצה מדובר בבני-אדם.

גלעד ארדן: כשיש 30,000 שוטרים, ואני לא רוצה לומר כמה חיילים, אז יכולות להיות טעויות שנובעות מאופי של אנשים, מלחץ נפשי שהם מצויים בו, וכן הלאה.

גלעד ארדן: מובן שאנחנו, כמדיניות, לא רק שלא מגבים את הפעולות הללו – אם יש צורך גם מעמידים לדין, או מדיחים או חוקרים.

גלעד ארדן: ויש מספיק – לא מספיק, אבל יש, כידוע, חקירות גם של מח"ש וגם של המשטרה הצבאית כנגד חיילים, קצינים, שוטרים שעשו פעולות כאלה.

גלעד ארדן: מפה ועד זה שאנחנו מלקים את עצמנו – שוב אני אומר, המקום שמסוקר מעבר לכל פרופורציה – בדיוק מישהו נתן לי השבוע מספר, אני לא ערב לו כי אני לא בדקתי אותו, אבל אמרו לי ש"רויטרס", למשל, שמה בסוריה, לא זוכר אם שישה, שמונה או עשרה כתבים, ובישראל יש לה 40; כשבסוריה נהרגים מאות-אלפי אנשים.

גלעד ארדן: אז אני עוד פעם מציע, אנחנו כאן פועלים כולנו למען אותה מדינה.

גלעד ארדן: אם אתם מבינים שזאת לא מדיניות לעצור עיתונאים, ואני בטוח שאתם מבינים זאת, ואם אתם מבינים שהייתה פה מקסימום טעות בשיקול דעת של לוחם מג"ב בשטח – אני לא בטוח שהייתה, אבל מקסימום, אם משהו קרה, אז מה קרה?

גלעד ארדן: על מה הרעש והמהומה, ועל מה אנחנו נותנים את ההצדקה ל"ניו-יורק טיימס" להשוות את ישראל לאיראן במאמר שלו?

גלעד ארדן: תשמע, זה שעורכי העיתון האלה יישנו בלילה עם המצפון המעוות שלהם – אם הם מאפשרים כזאת ידיעה או מאמר בעיתון שלהם כשהם יודעים את האמת.

גלעד ארדן: הם עושים את זה – אני לא יודע, אולי חלק מהאנטישמיות, אולי חלק משנאה למדינת ישראל – אינני יודע למה.

גלעד ארדן: מי שמפרסם מאמר שבו הוא משווה את חופש הביטוי או העיתונות של ישראל לזה שבאיראן, לדעתי, הוא לא צריך לישון בלילה עם מצפונו.

גלעד ארדן: פה המדיניות היא הפוכה – אם מישהו עושה טעות, מתנצלים עליה, או שהוא משלם עליה אם היא טעות חמורה, וזה החופש שאנחנו מאמינים בו.

גלעד ארדן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לחקיקה – היו שאילתות נוספות, שקלתי את כל הנסיבות, דחיתי אותן לשבוע הבא, כי או מבחינת התשובה או מבחינת השואל היו נסיבות שדרשו זאת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2312/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק הראשונה היא של חבר הכנסת רוברט אילטוב וקבוצת חברי כנסת, הצעת חוק לקריאה טרומית, הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – סמכות העברת סגן ראש רשות מכהונתו), התשע"ו–2015.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, לפני שאני אתייחס לחוק, אני אולי אתייחס לעוד סוגיה שהיא מאוד חשובה, וטוב שחבר הכנסת בן צור החליט להוריד את הצעת החוק שלו מסדר-היום; הצעת חוק שבעצם באה ומבטלת את האירועים הפורמליים של מדינת ישראל ב-9 במאי, יום הניצחון על גרמניה הנאצית, וקביעתן של אותן החגיגות לפי הלוח העברי.

רוברט אילטוב: זו הייתה פגיעה קשה מאוד בלוחמים שלחמו עם עמים שונים בכל החזיתות, ובעיקר בחזית של ברית-המועצות, הצבא האדום מול גרמניה הנאצית.

רוברט אילטוב: הפגיעה הזאת הייתה פגיעה סימבולית.

רוברט אילטוב: זה סימבול מאוד חשוב מבחינתם, מבחינת כל אותם האנשים שעלו אתם, לאותם אנשים שבמשפחות שלהם היו חיילים שנהרגו ביחד עם העמים האחרים.

רוברט אילטוב: החוק הזה הוא חוק בין-לאומי, ובכל מקום בעולם חוגגים את היום הזה, ואתה יודע עד כמה החוק הזה חשוב לאותם האנשים שהם או אבותיהם לחמו באותה חזית.

רוברט אילטוב: וטוב שחבר הכנסת בן צור החליט להוריד.

רוברט אילטוב: כנראה הוא באמת טעה טעות שלא התכוון אליה, אבל הטעות הזאת פגעה עוד לפני שהחוק עלה בהרבה מאוד אנשים, וטוב שהוא עשה זאת, ואם הוא התכוון לעשות משהו אחר, שיעשה משהו אחר, אבל בטח לא לפגוע ברגשות של אותם האנשים.

רוברט אילטוב: זו סוגיה אחת, ואני חושב שהסוגיה הזאת באה לקצה, ואני מקווה שהיא לא תעלה עוד בצורה שעלתה.

רוברט אילטוב: ואם חשוב – ובטח חשוב לציין את אותה ההשקעה ואותה הגבורה של החיילים היהודים, ולציין את הגבורה של הלוחמים, אבל בטח לא בצורה כפי שנעשה; צריך לעשות את זה בצורה אחרת, מסודרת.

רוברט אילטוב: עוד דבר שהייתי רוצה לציין לפני שאני מדבר על חוק הרשויות המקומיות – ההודעה שפורסמה אתמול בערוץ 10 על זה שראש הממשלה החליט לייבא לישראל 10,000 מהנדסים.

רוברט אילטוב: הודעה כזאת פוגעת פגיעה חמורה מאוד בתדמיתה של מדינת ישראל כמדינת היי-טק, כמעצמת היי-טק.

רוברט אילטוב: משמעות הדבר שמדינת ישראל לא מצליחה לייצר היום מספיק מהנדסים כדי לתחזק את התעשייה שלה.

רוברט אילטוב: הדבר איננו נכון, זה עניין של משאבים, והמדינה צריכה להשקיע משאבים ראויים כדי שהאקדמיה הישראלית תייצר מספיק מהנדסים שהיא תוכל לשלב בתעשייה הישראלית.

רוברט אילטוב: אין לנו שום צורך לייבא מהנדסים מחו"ל.

רוברט אילטוב: יש לנו מהנדסים רבים מאוד שהגיעו לישראל, ורבים מאוד שגם נמצאים בישראל, בגיל 45, שאין להם מקום, והמדינה לא מוצאת את המקום, והשקעה באותם מהנדסים יכולה לפתור את הבעיה.

רוברט אילטוב: זו סוגיה אחת.

רוברט אילטוב: וכמובן, ההשקעות בתשתיות אקדמיות, שלא באו לידי ביטוי בשנים האחרונות.

רוברט אילטוב: אנחנו, גם עם מרגי וחבר הכנסת עודד פורר, קיימנו בדיוק השבוע ביום שני בוועדה בכנסת דיון מאוד רחב בסוגיה הזאת, שלא התייצבו אנשים שמקבלים החלטות בסוגיה הזאת, ודווקא אחרי זה ראש הממשלה בא עם הודעה כזאת.

רוברט אילטוב: זאת פשיטת רגל של תעשיית ההיי-טק הישראלית.

רוברט אילטוב: אנחנו לא יכולים לצאת עם הודעות כאלה לתקשורת.

רוברט אילטוב: יש לנו מספיק מהנדסים בישראל כדי למלא את אותם המקומות שחסרים בהם.

רוברט אילטוב: עכשיו אני אעבור להצעת חוק הרשויות המקומיות – שבעצם אנחנו באים ואומרים שראש רשות היום יכול לפטר את הסגנים, לא באותה שיטה שהוא ממנה אותם.

רוברט אילטוב: הצעת החוק הזו באה לעשות סדר בסוגיה הזאת, ובעצם מה שאנחנו רוצים לקבוע בחוק זה שהעברתו של סגן ראש רשות תהיה בדיוק כמו המינוי שלו.

רוברט אילטוב: זה בעצם האיזון המתבקש במדינה דמוקרטית: שאותו אדם שמתמנה לתפקיד שלו כסגן ראש העיר על-ידי הצבעה של המועצה והחלטה של המועצה הרחבה, זה יבוא לידי ביטוי גם בפיטוריו, באותה שיטה, של המועצה, ולא כפי שקיים היום, שראש רשות מחליט, והוא מקבל את אישור המועצה, לפטר בכל רגע את אותו סגן ראש רשות.

רוברט אילטוב: אנחנו מדברים על אנשים שהם נבחרי ציבור, שמייצגים אוכלוסיות שונות.

רוברט אילטוב: כמו ראש העיר, גם סגני ראש העיר בעצם מייצגים ציבור.

רוברט אילטוב: לכן אנחנו רוצים לעשות את האיזון הטבעי המתבקש במדינה דמוקרטית, כדי שהפיטורים של אותו סגן ראש העיר יהיו זהים למינוי של אותו סגן ראש העיר.

רוברט אילטוב: לכן אני מבקש – אני מבין שהיום אנחנו לא מצביעים ואני גם לא אקבל את התשובה.

רוברט אילטוב: הדבר הזה מתבקש, ואני חושב שהדבר הזה הוא ראוי, כדי באמת להשוות את אותם נבחרי ציבור שנבחרים בבחירות דמוקרטיות.

רוברט אילטוב: אני מודה, ואני באמת מבקש משר הפנים להתחשב בסוגיה הזאת, כי מדובר על נציגי ציבור ברמה הרחבה ביותר שאנחנו מכירים, שעובדים מול הציבור בשטח יום-יום.

רוברט אילטוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/2073/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: לכן, נעבור להצעת החוק הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים וקבוצת חברי כנסת הגישו הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הזכאות לשירותים בתחום התפתחות הילד ולטיפולים פארה-רפואיים), התשע"ו–2015.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את הצעת החוק לקריאה טרומית הוא חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, זאת לא הפעם הראשונה שאני מעלה את הצעת החוק הזו, שהיא הצעת חוק מיטיבה במיוחד עם השכבות החלשות, והיא חברתית ממדרגה ראשונה, ובאמת היא ציון דרך לאופי של מדינת רווחה, שהיא למען אזרחיה.

מסעוד גנאים: בזמנו גם השיב, אני חושב, כבוד השר – שהיה סגן שר בזמנו, שר הבריאות ליצמן – ואמר שבגלל העלויות, וזה עולה ככה, ושהמדינה או המשרד יבחנו את הנושא, ואולי הוא יקדם אותו.

מסעוד גנאים: ומראש אני אומר – אם משרד הבריאות רוצה לקדם את השינוי שאני מעלה בקשר לטיפולים הפארה-רפואיים, הכוונה למשוך את שכבת הזכאים לטיפול בתמיכה ובמימון של משרד הבריאות מגיל מתשע עד 12 – כפי שהעניין היום, עד גיל תשע – אני מוכן לתת את הקרדיט לשר ולמשרד הבריאות.

מסעוד גנאים: אבל ההצעה – ההצעה, אדוני היושב-ראש, מבקשת להרחיב את תחולת שירותי מרכזי התפתחות הילד, וכן את הטיפולים הפארה-רפואיים המוענקים לילדים.

מסעוד גנאים: במצב הקיים היום, מסתיימת הזכאות לשירותים ולטיפולים אלו בגיל שש או בגיל תשע.

מסעוד גנאים: מצב זה אינו מיטיב להתמודד עם המציאות ואינו מתחשב בתהליך התפתחות הילדים, ובמיוחד התפתחות ילדים עם עיכוב או בעיות בהתפתחות בתחומים שונים.

מסעוד גנאים: בפועל, ילדים עם בעיות התפתחותיות או בעיות בתחום קשב וריכוז ולקויות למידה המאותרות לאחר גילים אלו, או שבעיותיהם אינן נפתרות עד גילים אלה, או אפילו מחמירות, אינם זכאים לטיפולים כלל, והוריהם נאלצים לממן אותם באופן פרטי.

מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על עלות של כ-130 שקל לכל טיפול, וסדרת הטיפולים – 15 טיפולים או 17 טיפולים – זה יותר מ-3,000 או 4,000 שקל לטיפולים אלה.

מסעוד גנאים: זו מעמסה במיוחד על ההורים מהשכבות החלשות, שלא יכולים לדאוג לטיפולים של הילדים שלהם.

מסעוד גנאים: לכן מוצע לתקן מצב זה ולהאריך את תקופת הזכאות בכמה שנים, כך שגם ילדים אשר הלקות אצלם מתגלה בשלב מאוחר יותר יהיו זכאים לטיפול.

מסעוד גנאים: החוק הקיים מאפשר מתן שירותי אבחון וריפוי בהפרעות דיבור לילדים עד גיל תשע שנים.

מסעוד גנאים: משפחה לילד מעל גיל תשע שזקוק להמשך טיפול, או שילדיה מאותרים או מפתחים הפרעה בדיבור אחרי גיל זה, נאלצת לממן את הטיפולים על חשבונה.

מסעוד גנאים: משפחות רבות אינן מטפלות בילדיהן הצריכים ריפוי בדיבור, טיפול המסייע לאנשים הלוקים בהפרעות תקשורת הקשורות לדיבור.

מסעוד גנאים: אחת הסיבות המרכזיות לכך היא העלות הגבוהה שההורים צריכים לשלם עבור הטיפולים האלו.

מסעוד גנאים: הורים רבים מוותרים על הטיפול, בתקווה שהבעיה תיעלם כשהילד יגדל.

מסעוד גנאים: אבל ידוע – הם מתעלמים, אבל הבעיה תישאר, ולפעמים תחמיר.

מסעוד גנאים: ילד הגדל עם הפרעה בדיבור נתקל בקשיים ואתגרים אשר עלולים להוות מכשול רציני בתהליך הלמידה האקדמית בבית-הספר ולהשפיע על ביטחונו ודימויו העצמי.

מסעוד גנאים: את זה אומרים כל הפסיכולוגים וכל המומחים בתחום – כמה ההשפעה גדולה מאוד, השפעה לרעה, על הדימוי העצמי של הלוקה בהפרעות האלה.

מסעוד גנאים: התיקון המוצע מעניק לילדים הזדמנות לקבל את הטיפול הנדרש בתחום השפה והדיבור ולסייע להם להיערך לקראת האתגרים הרבים העומדים בפניהם במהלך החיים.

מסעוד גנאים: חברי חברי הכנסת, סעיף זה אמור לתקן עוול הנגרם לילדים הזקוקים לטיפול רב-מקצועי להפרעות ריכוז וקשב או ליקויי למידה.

מסעוד גנאים: במצב הקיים כיום, הסעיף מכסה ילדים רק עד גיל שש.

מסעוד גנאים: הפרעות קשב וריכוז ולקויות למידה מאותרות לרוב במסגרות הלימודים של הילדים, בגן טרום-חובה ובגן-חובה, וכן בכיתות.

מסעוד גנאים: במקביל לתהליך האיתור מתחילים הטיפולים בהתאם לממצאי האבחון שהילדים עוברים.

מסעוד גנאים: אלה פרטים חשובים – נכון, פרטים של מומחים ושל מקצוענים בנושא, אבל כדאי לדעת את זה, משום שהאנשים האלה, הזקוקים לטיפולים האלה, כדאי שנקשיב להם, לבעיות שלהם ולמה שעובר עליהם ועל המשפחות שלהם.

מסעוד גנאים: הפרעות קשב וריכוז ולקויות למידה מתחדדות ככל שהילד גדל.

מסעוד גנאים: וככל שהדרישות האקדמיות בבית-הספר נהיות מורכבות ונשענות על יכולות ומיומנויות בתחומים שונים, מתחילים להיווצר פערים משמעותיים בין הישגי הילדים הסובלים מהפרעות קשב וריכוז או לקויות למידה לבין שאר הילדים, לטובת האחרונים.

מסעוד גנאים: מטרתו של סעיף זה להעניק לאותם ילדים הסובלים מהפרעות קשב וריכוז או לקויות למידה, קבלת טיפול רב-מקצועי עד גיל 12, ובכך לתת להם הזדמנות אמיתית להתמודד ולהתגבר על בעיותיהם.

מסעוד גנאים: בסעיפים אלו מוצע להרחיב את תחולת הטיפולים הפארה-רפואיים עד גיל 12 במקום עד גיל תשע, כפי שקיים כיום.

מסעוד גנאים: כמו כן, מוצע שינוי משמעותי במספר הטיפולים שהמבוטח זכאי להם.

מסעוד גנאים: השינוי – היום בסל, נדמה לי, יש 17 טיפולים שהם מנצלים אותם, אבל לפעמים מעבר להם, הם זקוקים ליותר – נדרש ממשרד הבריאות, במיוחד לתת ולהעלות גם את המכסה הזו.

מסעוד גנאים: רבים מן הילדים הזקוקים לטיפול בגילי שש עד תשע לא מקבלים את מספר הטיפולים הנחוץ לשם פתרון בעיותיהם, ועל כן סובלים מעיכוב התפתחותי, מליקויים ומקשיים ביכולות ובמיומנויות בסיסיות הדרושות לתפקודים הלימודיים והחברתיים שלהם.

מסעוד גנאים: הדבר הזה הוא קריטי לשילובו של הילד בחיי החברה, בחיי האקדמיה.

מסעוד גנאים: אנחנו, דרך הטיפולים האלה, אם זה באבחון ובטיפול המהיר, אנחנו חורצים את גורלו כמעט.

מסעוד גנאים: הכוונה, אם אנחנו מספיקים לטפל בילד, הוא ייהפך לאלמנט טבעי ונורמלי בחברה וימצה את היכולות ואת הפוטנציאל שלו.

מסעוד גנאים: בנוסף, כיום ילדים בני תשע עד 12 אינם זכאים כלל לטיפולים אלו.

מסעוד גנאים: התיקון המוצע יאפשר להם לקבל טיפולים, יעניק להם הזדמנות לסיוע בדמות מסגרת טיפולית מקצועית ויאפשר להם להתמודד בהצלחה עם אתגרי החיים.

מסעוד גנאים: הצעות חוק זהות הונחו על שולחן הכנסת – אני מדבר על הכנסת השמונה-עשרה ועל הכנסת התשע-עשרה – על-ידי, אני, חבר הכנסת מסעוד גנאים וגם קבוצת חברי הכנסת.

מסעוד גנאים: היא הוסרה מסדר-היום ביוני 2010, ואני, כפי שאמרתי, היום אני מחדש את ההצעה הזו לאחר גם שעשיתי סבב התקשרויות ודיונים עם המרכזים השונים להתפתחות הילד.

מסעוד גנאים: אמרו לי שהמצב עדיין כמו שהוא, עד גיל תשע, וגם הם ביקשו להוסיף את העניין של הטיפולים בסל, שנדמה לי – 17 טיפולים; אם זה לא מדויק, אני אשמח שהשר יתקן אותי, משום שהם הרבה פעמים זקוקים ליותר טיפולים מאשר יש בסל.

מסעוד גנאים: אני מקווה שתשובתו של כבוד שר הבריאות הפעם, לא כמו לפני שש שנים – תהיה באמת שונה לטובה.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב על הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת מסעוד גנאים, הצעת החוק שבפניכם נועדה להרחיב באופן משמעותי את הכיסוי בתחום התפתחות הילד, ובכלל זה לשנות את מגבלת הגיל ומכסת הטיפולים שלה זכאים ילדים הסובלים מבעיות התפתחותיות.

יעקב ליצמן: אין ספק שמטרתה של הצעת החוק מבורכת.

יעקב ליצמן: עם זאת, דרך המלך בהרחבת סל שירותי הבריאות היא באמצעות הוועדה הציבורית להרחבת הסל המתעדפת את השירותים השונים המועמדים להכללה במסגרת התקציב הנתון העומד למטרה זאת.

יעקב ליצמן: אני עוד מעט אדבר גם על זה, כי זה משתלב לי גם בדיונים על תרופות מצילות חיים, שאנחנו דנים בהן בימים אלו; עוד מעט אני אדבר על זה.

יעקב ליצמן: כך נעשה ביחס לכלל השירותים והטכנולוגיות שאינם כלולים בסל, לרבות תרופות חיוניות ביותר, וכך יש לנהוג גם ביחס לטיפולים בתחום התפתחות הילד.

יעקב ליצמן: אין מקום לעקוף מנגנון זה באמצעות הצעות חוק פרטיות.

יעקב ליצמן: לאור האמור, הממשלה מתנגדת להצעת החוק ומבקשת להסירה מסדר-היום.

יעקב ליצמן: אבל אני רוצה עוד להרחיב הרבה.

יעקב ליצמן: אני פונה אליך היות שהנושא כן קרוב ללבי וגם ללבך.

יעקב ליצמן: זה נושא שכן טעון טיפול.

יעקב ליצמן: אני מוכן שנדון על זה בוועדה, אצל חבר הכנסת אלי אלאלוף, שהוא מאוד רגיש לדברים האלו.

יעקב ליצמן: אני, בלי נדר, מתחייב להופיע אישית לדיון.

יעקב ליצמן: אם תהפוך את זה להצעה לסדר-היום, לא חוק, אני חושב שתרוויח יותר מאשר אם נפיל את זה עכשיו.

יעקב ליצמן: אז אם אתה אומר לי כן – אני יורד; אם אתה אומר לי לא – יש לי הרבה מה להסביר כאן.

מסעוד גנאים: אני מוכן, אבל הכוונה – – –

יעקב ליצמן: אני מוכן לחפש פתרונות.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה, אין לי כרגע, אני אחפש.

יעקב ליצמן: אני יודע שצריך להרחיב כי זה נכון להרחיב, אבל לא יודע איך ומה.

יעקב ליצמן: אז בזה שהוא מודיע כרגע לפרוטוקול שהוא מוכן – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים הופך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני שר הבריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אם כן, ההצעה: ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הזכאות לשירותים בתחום התפתחות הילד ולטיפולים פארה-רפואיים) הופכת להצעה לסדר-היום של חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד העברת ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד להסירה מסדר-היום?

יולי יואל אדלשטיין: מתבקשים להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה לסדר-היום?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – הרחבת הזכאות לשירותים בתחום התפתחות הילד ולטיפולים פארה-רפואיים) התשע"ו–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: 47 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי ההצעה של חבר הכנסת מסעוד גנאים אושרה ותועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1171/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת רויטל סויד וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: יש הצעה נוספת באותו נושא, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אז בבקשה, קודם כול חברת הכנסת סויד.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות גברתי, בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לשאול את כל הנוכחים פה באולם, במליאה: מהו הדבר שמאחד את כולנו, אבל באמת את כולנו, שיש עליו קונסנזוס, בלי שוני, לא של דת, לא של גזע, לא של מין?

רויטל סויד: מהו הדבר שלא מפריד בין ימין לשמאל למרכז?

רויטל סויד: מהו הדבר שחוצה מפלגות וכל אחד מאתנו לא רק מצדיע בפניו ומרכין את הראש בפניו, אלא מחבק אותו באהבה, באהדה, מתוך תובנה שזהו אחד הדברים שהכי חשובים בחברה הישראלית?

רויטל סויד: מהו הדבר הזה שמאחד אותנו?

רויטל סויד: הדבר הזה הוא ברור – האבל והשכול.

רויטל סויד: החיילים והחיילות שלנו שנרצחים, נהרגים במבצעים, במלחמות, בתקריות, באירועי טרור.

רויטל סויד: אין דבר שמאחד את כולנו יותר מהשכול ומהאבל.

רויטל סויד: אבל אף שהדבר הזה חוצה מפלגות – וכל מי שיושב פה עכשיו יבוא ויגיד: ודאי שאני מכיר, תומך, מחבק ואוהד – על אף זאת, אף שהדבר הזה נוגע כמעט בכל בית או בית שני או יש מי שמכיר חברים, אחים, משפחה, שכנים וקרובים, על אף זאת עדיין יש שכול אחד שאנחנו לא מוכנים להכיר בו.

רויטל סויד: ואני לא מדברת על שיח השכול שיש לנו פה בשבוע האחרון, שאני מעדיפה שלא לומר את דעתי עליו; אני מדברת על שכול שהוא בבני עמנו, בקהילה שלנו – שכול שהוא של זוגות חד-מיניים.

רויטל סויד: היום, אתמול יותר נכון, ציינו את יום הקהילה הגאה, ציינו את זכויות הקהילה הגאה.

רויטל סויד: לראשונה בשנת 2016 הכנסת הצדיעה לקהילה הגאה, קראה לשוויון מלא, לזכויות.

רויטל סויד: כל ועדות הכנסת דנו בהן, המליאה ייחדה את הדיונים לקהילה הגאה, ראש הממשלה כיבד אותנו בנוכחותו פה במליאה והזכיר את העובדה שיש היום בליכוד חבר הכנסת אוחנה, חבר הכנסת המצוין והמצטיין, שכבר בפרק הזמן שהוא נמצא פה הוכיח את עצמו כחבר כנסת ראוי ביותר, וראש הממשלה בא לפה כדי לכבד אותו, את היום ואת הקהילה.

רויטל סויד: כשהוא אומר, כל אדם נברא בצלם אלוקים, והתגאה גם בגאווה בליכוד, והוא הנציג, הגילוי הראשון של הקהילה, שנבחר בפריימריז פתוחים – אז איך אפשר לדבר על הזכויות אתמול, ולא להצביע בעד הזכויות היום?

רויטל סויד: עכשיו, מה הן אותן זכויות שהצעת החוק שלי מדברת עליהן?

רויטל סויד: – לא קשורות לדת ומדינה, לא קשורות לנושאים ששנויים במחלוקת, לא קשורות לשום דבר שיבוא מישהו ויגיד: כן, אבל עדיין לא, וכיוצא בזה – שאגב, אני אינני מקבלת.

רויטל סויד: הן קשורות לדבר הכי נוגע בחברה הישראלית: לאבל ולשכול.

רויטל סויד: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה מכיר היום בהורים שכולים, כמה ברור; מכיר היום גם בבני-זוג, אלמן ואלמנה; אבל החוק הזה עדיין לא מכיר בזוגות חד-מיניים שאיבדו, שכלו את ילדם; אינו מכיר באלמן או אלמנה של בני-זוג מאותו המין.

רויטל סויד: אתם מבינים את המשמעות?

רויטל סויד: היום, במרקם החברתי העדין שיש לנו במדינת ישראל, במרקם החברתי שאנחנו רואים משפחות חד-מיניות רבות שמגדלות ילדים – והיום הילדים הם קטנים, אבל הם גדלים – ושלא נדע, ושלא נגיע למצב הזה, אבל אם נגיע למצב הזה – למה אנחנו שולחים את הזוגות האלה?

רויטל סויד: מה אנחנו אומרים להם?

רויטל סויד: אתה, ההורה הביולוגי, אתה הורה שכול, ואילו ההורה השני, שגידל את הילד רוב ימי חייו או כל ימי חייו, אתה לא הורה שכול, אתה לא ראוי להיקרא הורה?

רויטל סויד: מה אנחנו אומרים לבני-זוג מאותו המין, לאלמן או לאלמנה שנותרים עכשיו?

רויטל סויד: אתם לא ראויים להיקרא בני-זוג לעניין שכול?

רויטל סויד: אתם לא ראויים לקבל את אותה גמלה?

רויטל סויד: אתם לא ראויים להיקרא בני-זוג, אף שחייתם יחד במשק-בית משותף וגידלתם ילדים והייתם בני-זוג לכל דבר ועניין?

רויטל סויד: איך אפשר לבוא, בנושא שנמצא בקונסנזוס של מדינת ישראל, בנושא שנמצא וחרות אצל כולנו, לבוא ולהדיר אוכלוסייה אחת ולהגיד לה: בכם אנחנו לא מכירים?

רויטל סויד: כיצד ניתן לעשות את הדבר הזה?

רויטל סויד: והיום אני פונה לכולכם.

רויטל סויד: התיקון הזה של הצעת החוק הזו הוא לא פוליטי, הוא לא קשור לפוליטיקה; הוא תיקון חברתי, הוא תיקון חשוב.

רויטל סויד: מה אמורים לעשות הורים שכולים חד-מיניים?

רויטל סויד: לרוץ לבתי-משפט, לרוץ לתביעות?

רויטל סויד: לא מספיק מתמודדים עם הנושא של האבל והשכול?

רויטל סויד: לאן אנחנו שולחים אותם?

רויטל סויד: אנחנו שולחים אותם לביורוקרטיה, לעבור את כל התהליך הזה?

רויטל סויד: לפני כעשר שנים בית-המשפט הגבוה לצדק עסק בנושא.

רויטל סויד: הוא עסק בנושא בקשר לאדיר שטיינר, שתבע את צבא ההגנה לישראל שלא הכיר בבן-זוגו שנפטר – לא הכיר בו כאלמן צה"ל כאשר בן-זוגו נפטר ממחלה ממארת.

רויטל סויד: והוא נאלץ להגיע – לנוכח תקנות צה"ל ולנוכח החוק, שלא הכירו בזוגיות שלו – הוא נאלץ להגיע עד לבית-המשפט הגבוה לצדק, לבג"ץ.

רויטל סויד: ובג"ץ קבע ואמר שמדובר בהחלטה פוגענית, שמצביעה על אפליה פסולה כנגד אזרחים שווי זכויות במדינת ישראל.

רויטל סויד: אז אנחנו, חברינו פה, חברי הכנסת, שרובכם הייתם אתמול בוועדות השונות, ורובכם דיברתם על זה שצריך לקדם חקיקה וצריך לקדם שוויון זכויות וצריך לקדם את זכויות הקהילה הגאה – אתם שהייתם אתמול בכל הוועדות ונאמתם בלהט והבעתם הזדהות ועמדתם פה במליאה מעל הדוכן הזה ובאולם הזה והבעתם תמיכה בקהילה, היום אתם מפנים לה את הגב?

רויטל סויד: יום למחרת?

רויטל סויד: מה זה היה אתמול, מס שפתיים?

רויטל סויד: האם יום הקהילה הגאה, יום הזכויות לקהילה הגאה, שצוין לראשונה בכנסת, היה מס שפתיים?

רויטל סויד: האם היום הקהילה הגאה צריכה לראות איך מצביעים נגדה, ועוד בנושא כל כך חשוב?

רויטל סויד: אני קוראת לכולם לתקן עוול שקיים היום בחוק; לא די לדבר על הזכויות, צריך להצביע בעדן.

רויטל סויד: ואני קוראת לכל חברי פה במליאה להסתכל על החוק – אני רוצה להקריא לכם את שמו: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול) – חוק משפחות חיילים שנספו.

רויטל סויד: ואם אנחנו פה, בכנסת ישראל, בנושא שמאחד את כל המדינה, את כל מדינת ישראל, לא נתאחד היום להצביע בעד הורים שכולים חד-מיניים, עבור מה אנחנו מתאחדים?

רויטל סויד: עכשיו, יבוא מישהו ויגיד: זאת לא הדרך, בואו נדבר, בואו נעשה הכרה באופן אחר, בואו נעשה את זה בהסכמה, בואו נעביר את זה בדרכים אחרות – אני רוצה לומר לכם, הצעת החוק שלי עלתה לוועדת שרים לענייני חקיקה.

רויטל סויד: לא היה להם אפילו העוז להתנגד לה; הם דחו אותה בחודש ולא העלו אותה אחר כך.

רויטל סויד: ושלא יבוא אף אחד ויגיד: צריך להגיע להכרה בזכויות באופן אחר.

רויטל סויד: לא, הכרה בזכויות צריכה לבוא דרך חוקים, ולא משנה אם החוקים האלה מגיעים מהקואליציה או מהאופוזיציה.

רויטל סויד: החוקים האלה מדברים בעיגון בחקיקה.

רויטל סויד: זאת לא ביורוקרטיה, זאת לא ביורוקרטיה פה, זו מהות, אלה הורים לילדים שהיום גדלים, והלוואי שלא נצטרך את החוק הזה; אבל כשנצטרך אותו, בואו נצדיע ונצביע לא רק במלל, במס שפתיים כמו אתמול, אלא גם היום, להכיר בזוגות חד-מיניים כהורים שכולים.

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/392/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, יש הצעת חוק מוצמדת, הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות למי שמציג הצעה מוצמדת.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי וחברותי חברי הכנסת, חברת הכנסת חברתי רויטל סויד אמרה דברים נכוחים, ברורים, בקול רם.

מרב מיכאלי: הדרך להתעלם מהם היא באמת לשבת פה, לעשות את הדבר הזה שעושות ועושים פה בכנסת, יושבים ומדברים, ובינתיים עושים דברים אחרים, מחתימים על חוקים אחרים, שאחר כך הם יעלו וייפלו כשיגיע זמנם, ומתעלמים מהתוכן, מתעלמות ומתעלמים מהתוכן.

מרב מיכאלי: יושב פה חבר הכנסת אמיר אוחנה מולי.

מרב מיכאלי: אני לא מקנאה בך איזה יום עומד לעבור עליך היום, שאתה תצטרך להצביע נגד עוד ועוד ועוד חוק – –

דב חנין: – – –

מרב מיכאלי: – – שיבוא לתת הכרה וזכויות לקהילה שאתה משתייך אליה, שרבות ורבים אומרות – כמו שאמרת אתמול אתה בעצמך – 10% מכל ציבור משתייך לקהילה הזאת, קהילת הלהטב"קים והלהטב"קיות.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, מדובר באלמנות, אלמנים, גרושות, גרושים והורים שכולים.

מרב מיכאלי: וכל חטאם, שהאלמן הוא לגבר או האלמנה לאישה, או שהילד ששכלו יש לו שתי אימהות או שני אבות.

מרב מיכאלי: זה כל חטאם של האנשים שמדובר בהם בחוק הזה.

מרב מיכאלי: והחוק הישראלי מפנה להם עורף.

מרב מיכאלי: החוק הישראלי לא מכיר בהם, לא רואה אותם.

מרב מיכאלי: החוק הישראלי מדיר אותם, והממשלה והקואליציה הזאת מתעקשות להשאיר את המצב הזה על כנו.

מרב מיכאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, הרבה פעמים קורה שלא מבחינים – כן, החוק נוסח בתקופה אחרת, כשהאופציה הזאת של בני ובנות זוג מאותו מין לא הייתה כל כך פתוחה ואפשרית; אנשים נאלצו להתחבא, אפילו היה חוק שאסר יחסי זוגיות בין גברים, יחסי מין בין גברים.

מרב מיכאלי: אבל המציאות השתנתה והחוק חייב לאפשר למציאות להשתנות.

מרב מיכאלי: החוק לא יכול להישאר מאחור ולהכריח את המציאות להיות מה שהחוק קובע שהיא, זה פשוט לא עובד ככה.

מרב מיכאלי: חבל מאוד שהממשלה והקואליציה הזאת חושבות שהן תוכלנה לעשות את זה.

מרב מיכאלי: אני קוראת לכם, חברות וחברים: אלמנות צה"ל, יתומות ויתומי צה"ל, הורים שכולים – תנו להם את ההכרה שמגיעה להם בהיותם בני ובנות אדם.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: רבותי, ההצעות הוצמדו.

יצחק וקנין: על הצעת החוק הראשונה אני מבין שיש בקשה להצבעה שמית, נכון?

קריאה: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת סגן השר בן-דהן ישיב, ואחרי – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: על שתיהן, כן.

יצחק וקנין: הצבעות נפרדות על כל הצעת חוק.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים, אני אשיב על שתי הצעות החוק ביחד.

אלי בן-דהן: חוק משפחות חיילים שנספו במערכה קובע את זכאות בני המשפחות השכולות, ששכלו את יקירם תוך כדי ועקב השירות הצבאי או הביטחוני, לקבלת תגמולים והטבות.

אלי בן-דהן: שתי הצעות החוק, שנוסחן כמעט זהה, מבקשות לתקן את הגדרת בן-משפחה בכל הנוגע לבן או בת הזוג של החלל ולהורה החלל.

אלי בן-דהן: ועדת השרים לחקיקה החליטה בישיבתה ביום 27 בדצמבר 2015 לדחות את הדיון בהצעת החוק שמספרה 1171, של חברת הכנסת סויד, וטרם דנה בהצעת החוק שמספרה 392, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

רויטל סויד: אבל החודש חלף.

רויטל סויד: חודש חלף.

רויטל סויד: חלף החודש.

אלי בן-דהן: מטעם זה כשלעצמו – – –

רויטל סויד: זו דרך למסמס את החוק.

אלי בן-דהן: מטעם זה כשלעצמו מתנגדת הממשלה להצעת החוק.

אלי בן-דהן: גם לגופו של עניין יש להתנגד להצעת החוק, כפי שיפורט להלן: בכל הנוגע להגדרת בן או בת הזוג של החלל, לרבות מי שהיה ידוע בציבור כבן או בת הזוג של החלל, הרי שאין צורך מעשי בעריכת התיקון המוצע, שכן גם כיום משרד הביטחון מפרש את החוק כחל גם על זוגות חד-מיניים.

אלי בן-דהן: הרקע להכרה זו, על אף לשון החוק, נעוץ בהנחיית היועץ המשפטי לממשלה – כדאי שתדעו לפחות, חברות הכנסת המציעות, כדאי שלפחות תדעו את התשובה.

רויטל סויד: אנחנו מקשיבות.

אלי בן-דהן: אתן לא מקשיבות.

רויטל סויד: אנחנו מקשיבות.

יצחק הרצוג: הן רוצות להגיב על דבריך.

אלי בן-דהן: אתה מפריע להן, חבל, חבר הכנסת הרצוג.

אלי בן-דהן: לא נעים.

יצחק הרצוג: הן יגיבו.

יצחק הרצוג: הן יגיבו.

אלי בן-דהן: הן יגיבו תמיד, אין בעיה, זה בסדר גמור.

אלי בן-דהן: אני אחזור עוד הפעם.

אלי בן-דהן: גם לגופו של עניין יש להתנגד להצעת החוק, כפי שיפורט להלן: בכל הנוגע להגדרת בן או בת הזוג של החלל, לרבות מי שהיה ידוע בציבור כבן או בת הזוג של החלל, הרי שאין צורך מעשי בעריכת התיקון המוצע, שכן גם כיום מפרש משרד הביטחון את החוק כחל גם על זוגות חד-מיניים.

אלי בן-דהן: הרקע להכרה זו, על אף לשון החוק, נעוץ בהנחיית היועץ המשפטי לממשלה בסוגיית קבלת זכויות מכוח חוק הביטוח הלאומי לבני-זוג מאותו המין.

אלי בן-דהן: נקבע כי ככל שמדובר בזכויות סוציאליות, יש להכיר בבקשות בדרך של פרשנות תכליתית להוראות החוק.

אלי בן-דהן: על כן, יש לפרש את הוראות החוק כחלות גם על בני-זוג מאותו המין.

אלי בן-דהן: כבר בשנת 2008 התקבלה עמדת הפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה, ולפיה גם הוראות חוק שיקום נכים יחולו על בני-זוג מאותו המין.

אלי בן-דהן: בהתאם לאמור, מזה שנים מפרש משרד הביטחון את חוק משפחות חיילים שנספו במערכה כך שהוא חל גם על זוגות חד-מיניים.

אלי בן-דהן: לפיכך, הממשלה מתנגדת להצעת החוק האמורה.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: אם כן, חברת הכנסת סויד, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, את תרצי גם שלוש דקות?

מרב מיכאלי: – – –

רויטל סויד: אדוני השר אלי בן-דהן, אתם שמעתם מה אומרים פה?

רויטל סויד: בואו נקרא לילד בשמו, בבקשה.

רויטל סויד: ועדת שרים לענייני חקיקה לא דנה בהצעת החוק הזו מכיוון שהיא רצתה לדחות אותה, וכשאתה אומר שמשרד הביטחון מכיר בעניין הזה – אז, חברים, אני רוצה לומר לכם – מה הדבר הזה?

רויטל סויד: מה זה השטות הזאת?

רויטל סויד: משרד הביטחון מכיר, אז לא נעגן בחקיקה?

רויטל סויד: אדרבה, אז בואו נעגן את זה בחקיקה ונמנע ביורוקרטיה ונמנע תביעות.

רויטל סויד: בג"ץ כבר אמר את דברו.

רויטל סויד: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: – – –

יצחק וקנין: מוותרת.

יצחק וקנין: אם כן, אני מבין שאתם מבקשים הצבעה שמית.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: רגילה.

קריאות: רגילה – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: הממשלה מבקשת שמית.

יצחק וקנין: חבר'ה, אתם חושבים שאתם המצאתם את הגלגל או את הכדור – – –

יואל חסון: אבל אפשר לנסות, אדוני.

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: נא להתחיל את הקראת שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש הכנסת, מקריאים את שמך, אדוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן –

גלעד ארדן: – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, רק דע לך שאם אתה אומר שאתה לא משתתף, אתה לא תוכל להצביע.

גלעד ארדן: למה, מה, אני חייב – – –

יצחק וקנין: זה הכלל.

יצחק וקנין: זה התקנון.

יצחק וקנין: אז אני מעדיף שתענה עכשיו – לפני שנמשיך.

גלעד ארדן: נגד.

יצחק וקנין: הוא מתנגד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא היו באולם בהקראה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת יחיאל חיליק בר – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יצחק וקנין: רבותי, יש חבר כנסת שנמצא באולם, שהקריאו את שמו ולא הצביע?

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלי אלאלוף – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא הצביע, אני חושבת.

ירדנה מלר-הורוביץ: אתה הצבעת.

אלי אלאלוף: לא הצבעתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצבעת.

יצחק וקנין: הצביע.

יצחק וקנין: האם יש חבר כנסת באולם – אני סוגר את ההצבעה.

יואל חסון: אז תסגור כבר, תסגור.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אין.

יואל חסון: כמה תרגילים אפשר לעשות?

יואל חסון: כמה תרגילים אפשר לעשות בשעה אחת, אדוני?

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל חסון, האחרון שאתה יכול להגיד עליו שעושה תרגילים, זה אני.

יצחק וקנין: אם היה בא מישהו עכשיו ואומר?

יואל חסון: אולי שלישי או רביעי – – –

יצחק וקנין: נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יואל חסון: בצלאל – – –

יצחק וקנין: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת רויטל סויד: בעד – 37, מתנגדים – 46.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מרב מיכאלי – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה (תגמולים ושיקום) (תיקון – הגדרת אלמן ושכול), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 46 מתנגדים, 36 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1614/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק ברית הזוגיות, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת ציפי לבני וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת ציפי לבני.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, חוק ברית הזוגיות לא נועד לפגוע.

ציפי לבני: חוק ברית הזוגיות הוא לא חוק דתי, זה חוק חברתי מהמעלה הראשונה.

ציפי לבני: הוא נועד לתת מענה לכמה קבוצות בחברה הישראלית, שהן אלה שמרגישות פגועות שמדינת ישראל לא נותנת להן מענה במקום הבסיסי ביותר שיש לאדם, וזה היכולת שלו לממש את האהבה שלו ולקבל הכרה של המדינה בזוגיות שהוא רוצה ליצור.

ציפי לבני: הקבוצה הראשונה היא קבוצה של עולים; מאות-אלפי אנשים שמדינת ישראל שלחה שליחים ברחבי העולם כדי להביא אותם הנה.

ציפי לבני: חוק השבות, שצריך להיות החוק הראשון בחוקתה של מדינת ישראל, פותח את שעריה של מדינת ישראל על מנת שיבואו הנה; חוק שמכיר בעובדה שבמהלך הדורות משפחות של יהודים כוללות בתוכן גם כאלה שהם אינם יהודים.

ציפי לבני: אבל אנחנו אלה שקראנו להם לבוא הנה; אנחנו אלה שהגדרנו דרכו את הציונות; אנחנו אלה שמגייסים אותם לצבא; אנחנו אלה שצריכים לראות מעת לעת גם אותם משלמים בחייהם על הגנתה של המדינה הזאת.

ציפי לבני: אבל אם יש דבר אחד שאני לא אשכח, ואני אחזור על הסיפור הזה כי הוא עדיין מצמרר אותי – שכשהגעתי, בהיותי השרה לקליטת העלייה, לקורס "נתיב", וישב שם חייל קרבי שאינו יהודי, שמבקש להתגייר, ואמר: יש לי בקשה אחת – שאם אני איהרג בקרב אוכל להיקבר ליד חברי, אבל אם אני אצא בשלום מהצבא אני רוצה להתחתן כמוהם.

ציפי לבני: הבקשה הכי פשוטה של חייל עולה במדינת ישראל, שהגיור קשה עליו לא כי הוא לא רוצה להיות חלק מהעם היהודי, אלא כי מקשים את הגיור ומקשים עליו את ההצטרפות לעם היהודי.

ציפי לבני: העלייה הזאת, ששינתה את פניה של מדינת ישראל, שנתנה boost לכלכלה, שעשתה את כל מה שקרה כאן עם מיליון איש שהגיעו הנה – הם אלה שצריכים ברגע נחיתתם בשדה-התעופה להרגיש שהם לא מקבלים את השוויון המלא שמגיע להם כאן.

ציפי לבני: אז אם אי-אפשר לפתוח את פנקסי הרישום של הגיור, לפחות נפתח את הלב, נאפשר להם להתחתן כאן ולקבל הכרה של מדינת ישראל גם במה שהם.

ציפי לבני: הקבוצה השנייה היא של חברי הקהילה הלהט"בית במדינת ישראל.

ציפי לבני: תראו, יש התקדמות רבה מאז אותה פגישה שקיימתי בשנת 2009 עם חברי מנהיגי הקהילה הלהט"בית במדינת ישראל, שביקשו רק דבר אחד אז – סליחה, שני דברים: הם ביקשו הכרה, שאני אבוא כפוליטיקאית שעמדה אז בראש המפלגה הגדולה בישראל לאירועים שלהם, שידעו שהם חלק מהחברה הישראלית; הדבר השני שהם ביקשו, שבחוק ברית הזוגיות, שכבר היה אז על השולחן, שנשנה זוג מילים: במקום שיהיה כתוב "גבר ואישה", שיהיה כתוב "בני-זוג".

ציפי לבני: תיקון כל כך פשוט עבורנו, כל כך דרמטי ומשמעותי עבורם.

ציפי לבני: אני שמחה שהיום יש בכנסת נציג של הקהילה הגאה, חבר הכנסת אמיר אוחנה מהליכוד, ואני שמחה לראות גם התקדמות ועוד ועוד שרים שמגיעים ביום הגאווה ומברכים.

ציפי לבני: אני שמחה לשמוע שראש הממשלה אמר אתמול, ובצדק, שכולם נבראו בצלם אלוהים.

ציפי לבני: הוא צודק.

ציפי לבני: אבל לכן הם גם אוהבים, כמו כולם, והם גם רוצים לבנות חיים משותפים עם בני-זוג, כמו כולם, והאלוהים שלי גם היה נותן להם להתחתן, והיהדות שלי גם הייתה נותנת להם להתחתן.

ציפי לבני: אבל אם הרבנות לא מאפשרת להם להתחתן, המדינה שלי חייבת לתת להם להתחתן.

ציפי לבני: זאת מדינת ישראל, זאת החברה הישראלית שאני מאמינה בה, זאת המחויבות לחברה עם שוויון, כי אחרת, הכול סתם מילים.

ציפי לבני: הגיע הזמן שנדרוש מכל מי שמדבר לממש את מה שהוא מדבר גם בהצבעה כאן והיום.

ציפי לבני: שירה בנקי, נערה שיצאה למצעד הגאווה כדי להילחם למען שוויון עבור אחרים, נרצחה.

ציפי לבני: התחייבנו אז כולנו שנקדם כאן חוקים שמקדמים שוויון לחברי הקהילה הגאה בישראל, והחוק הזה הוא אחד מהם.

ציפי לבני: הקבוצה האחרונה היא של צעירים שיכולים להתחתן כדת משה וישראל.

ציפי לבני: אתם יודעים מה?

ציפי לבני: הם רוצים להינשא כדת משה וישראל, אבל הם לא רוצים את המעורבות של הרבנות שהפכה בעיניהם לדבר שמייצג פוליטיקה ולא מייצג ערכים.

ציפי לבני: החוק הזה נולד עוד בתקופה של הליכוד, כשהליכוד היה מפלגה לאומית וליברלית.

ציפי לבני: הוא תואם בזמנו עם רבנים, הוא יכול לעבור היום, אם רק מי שמייצג היום בכנסת את האינטרס הרבני יתחיל לייצג גם את הערכים היהודיים ויאפשר לתרגם את השקפת העולם הזאת לחקיקה במדינת ישראל שתכבד כל אחד ואחת ומאזרחיה וכל אחת מהקבוצות שחיות בינינו, אבל בצדנו ולא כמו שהן צריכות להיות – חלק מאתנו עם שוויון מלא, לא רק בצבא אלא גם באהבה.

ציפי לבני: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ציפי לבני.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה שר הבינוי והשיכון, השר יואב גלנט.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, גברתי חברת הכנסת ציפי לבני – – –

ציפי לבני: שר השיכון, למה אתה עונה על ההצעה הזאת?

יואב גלנט: שרת המשפטים נמצאת בחו"ל ואני השר התורן, אז תיאלצו לשמוע אותי.

יואב גלנט: אבל אני מבטיח לך שאני מקריא בדיוק מה שנכתב עבורה.

ציפי לבני: חבל שאתה לא עובד לפי – – –

יואב גלנט: הצעת חוק ברית הזוגיות, התשע"ה–2015, מבקשת לכונן מוסד של ברית זוגיות אזרחית בישראל, שיהווה מסלול מקביל למוסד הנישואין הדתי.

יצחק הרצוג: למה אתה עונה?

יצחק הרצוג: למה אתה?

יואב גלנט: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אילו שמעת מה אמרתי לפני דקה היית יודע למה אני עונה.

יואב גלנט: אני אחזור, כי אני יודע שאתם באותה מפלגה אבל יש ביניכם פיצול מסוים, אז אגיד בכל זאת את הדברים: אני פה כי חברת הכנסת איילת שקד, שרת המשפטים, נמצאת בחו"ל.

יואב גלנט: על-פי המוצע, מסלול זה יחיל על בני-זוג שיבחרו בו את מלוא הזכויות והחובות האזרחיות החלות על בני-זוג נשואים.

יואב גלנט: הצעת החוק יוצרת מוסד משפטי אזרחי חדש במדינת ישראל, אשר יתקיים לצד מוסד הנישואין.

יואב גלנט: למעשה, הצעת החוק מבקשת ליצור שינוי מדיניות מהותי בנוגע למצב המשפטי הקיים כיום בישראל ומעוררת קושי בנוגע להסכמה שלא לשנות את הסטטוס-קוו בענייני דת ומדינה.

יואב גלנט: ההצעה עלתה לוועדת השרים לענייני חקיקה לפני כ-45 ימים.

יואב גלנט: שרת המשפטים הודיעה כי תבחן זאת מול השר לשירותי דת, והוחלט לדחות את הדיון בשלושה חודשים.

יואב גלנט: לאור העובדה כי טרם עבר פרק הזמן שהוחלט עליו – קרי, שלושה חודשים – וכן לאור התנגדות השר לשירותי דת, מכוח ההסכם הקואליציוני, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשר המשפטים.

יצחק וקנין: הצבעה, רבותי.

יואל חסון: איזה שר המשפטים?

קריאה: שמית, שמית.

יצחק הרצוג: אין פה גורם מוסמך – – –

יצחק וקנין: שמית.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יואל חסון: רגע, יש 20 חתימות?

יצחק הרצוג: לא, אדוני היושב-ראש.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

יצחק וקנין: נא להקריא את השמות.

יצחק הרצוג: איפה שמית?

יצחק הרצוג: הוא לא גורם מוסמך.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: מי מסמיך אותו?

יצחק הרצוג: מי מסמיך אותו לבקש שמית?

יצחק הרצוג: הוא לא גורם מוסמך.

יצחק וקנין: הצבעה שמית.

קריאות: – – –

יואב קיש: – – –

יצחק הרצוג: לא שמית.

יואב קיש: מה הבעיה?

יואב קיש: ביקשו שמית.

יואב קיש: מה קרה?

יואב קיש: אז ביקשו שמית.

יואב קיש: מה קרה?

יצחק וקנין: נא לשבת במקומותיכם, חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אפשר להקריא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד יגאל גואטה – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד אכרם חסון – אינו נוכח יואל חסון – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יצחק וקנין: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא היו באולם המליאה בהצבעה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קארין אלהרר – סליחה.

ירדנה מלר-הורוביץ: עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת באסל גטאס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אכרם חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

יצחק וקנין: יש מי מחברי הכנסת שנמצא כרגע באולם ולא הצביע?

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: אם כן, נא להגיש אלי את תוצאות ההצבעה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: הצעת חוק ברית הזוגיות, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת ציפי לבני וקבוצת חברי הכנסת: בעד – 40, נגד – 47.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1310/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור ספסרות בכרטיסי מופעים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רזבוזוב, עשר דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מבקש את שיתוף הפעולה שלכם לכמה רגעים.

יואל רזבוזוב: תחשבו רגע על משהו שאתם רוצים מאוד, משהו שאתם סופרים את הימים לקראתו.

יואל רזבוזוב: תארו לעצמכם שרק המחשבה על זה מרגשת אתכם.

יואל רזבוזוב: ככל שזה מתקרב, אתם חוסכים כסף לקראתו, מסדרים הכול כדי שזה יתאים עם העבודה והילדים, כל הסידורים האחרים.

יואל רזבוזוב: אבל תארו לעצמכם לרגע שביום שבו אתם מתכוונים להבטיח את מקומכם שם, אתם מגלים שכבר אי-אפשר לקנות, הכול נמכר מראש.

יואל רזבוזוב: התחושה ודאי קשה, העצב גדול, וברגע שאתם שואלים את עצמכם: אז מה נעשה, אתם מבחינים שהנה, שם עומד בצד נער צעיר, שמציע את הדבר שחלמתם עליו, רק בפי-שלושה או פי-ארבעה מהמחיר המתוכנן.

יואל רזבוזוב: מבלבל, נכון?

יואל רזבוזוב: מאכזב, נכון?

יואל רזבוזוב: אם הדבר שרציתם הוא סתם שיגעון חולף, ודאי תגידו בנימוס: לא, תודה; אבל אם זה הדבר שמאפיין אתכם, זה הדבר שמגדיר אתכם בעיני עצמכם ובעיני הסביבה, וזה הדבר שיעשה לכם את השבוע הקרוב, גם אם הוא לא יעמוד בכל הציפיות, אני משוכנע שתקנו.

יואל רזבוזוב: תרגישו מרומים, אבל תקנו.

יואל רזבוזוב: זו התחושה של עשרות-אלפי אוהדי ספורט במדינת ישראל בכל שבוע, אבל לא רק שלהם.

יואל רזבוזוב: תופעת הספסרות נמצאת בכל מקום.

יואל רזבוזוב: במגרשי הספורט, במופעי שירה, בהצגות, בכל האירועים שבהם מתקיימת מכירה מוקדמת של כרטיסים.

יואל רזבוזוב: שם תמיד יהיה מי שירכוש כרטיסים רבים, יציע שקלים בודדים לנערים ונערות, בדרך כלל מהשכבות החלשות, בשביל שירכשו עבורו כרטיסים נוספים.

יואל רזבוזוב: הוא ימכור אותם במחיר מופקע, במחיר הגבוה מהמחיר הנקוב, וירוויח אלפי שקלים בשחור, כשהוא מנצל את חולשתם של האוהדים.

יואל רזבוזוב: הספסרים יודעים שהם יכולים לקנות כמות גדולה של כרטיסים, כי הם ימכרו את כולם במחירים מופקעים.

יואל רזבוזוב: במדינה מתוקנת אין מקום לתופעה שכזו, שבה כל הקודם זוכה; אין מקום לעבריינים שמצפצפים על החוק, אין מקום לאנשים שאומרים: אני ארוויח הרבה, וכשבית-המשפט יקנוס אותי, זה עדיין יהיה כדאי בשבילי.

יואל רזבוזוב: לכן יש צורך בהצעת החוק שאני מביא בפניכם היום.

יואל רזבוזוב: חשוב לזכור שהבעיה מתרחבת כשמדובר באירועים גדולים.

יואל רזבוזוב: רגע אחרי שבקופות נגמרים כל הכרטיסים, קם באתרי האינטרנט ובכניסה לאצטדיונים גל עצום של ספסרים שמוכרים כרטיסים ברווח של מאות שקלים לכרטיס.

יואל רזבוזוב: בעבר, למשטרה היה קל יותר להגיע אל הספסרים, אך כיום, דרכי מכירת הכרטיסים הן בלתי מוגבלות.

יואל רזבוזוב: בזכות הטכנולוגיה והאינטרנט ספסר יכול לקנות ולמכור כרטיסים מבלי לצאת מביתו, בעילום שם, מהמחשב, מהטלפון הנייד, וכל זה מבלי שלמערכת אכיפת החוק יש מה לעשות נגדו.

יואל רזבוזוב: אל תשכחו שאלה שבעיקר נפגעים מאותם העבריינים הם חיילים וחיילות ששומרים על ביטחון המדינה.

יואל רזבוזוב: הם, שחוזרים הביתה בשבת, מבקשים ליהנות בחופשתם הקצרה מאירוע ספורטיבי.

יואל רזבוזוב: הם לא הספיקו לרכוש כרטיס במהלך השבוע, וכך הם נאלצים לפנות לספסרים, אשר גוזלים את מיטב כספם.

יואל רזבוזוב: הענישה הקבועה בחוק מאפשרת לבית-המשפט לפסוק רק קנס כספי כנגד העבירה, דבר שגורם לעליית מחירי הכרטיסים הנמכרים בספסרות, במקום להילחם בתופעה.

יואל רזבוזוב: לכן החמרת הענישה היא צעד נדרש וחשוב.

יואל רזבוזוב: קביעת עונשי מאסר בפועל תיצור את ההרתעה הנדרשת כדי שהספסרים יפסיקו לפעול.

יואל רזבוזוב: לפי הצעת החוק, תוחמר הענישה, ולבית-המשפט תהיה יכולת לפסוק עד שנת מאסר לספסר שנתפס מוכר כרטיסים במחיר שמעל למחיר הנקוב על גבי הכרטיס.

יואל רזבוזוב: כמו כן, לפי ההצעה, אדם שנתפס שמספסר ומשדל אנשים נוספים שיעבדו בשבילו ויעברו על החוק, ייענש בשלוש שנות מאסר.

יואל רזבוזוב: ההבחנה בין ספסר קטן לבין ספסר העוסק בספסרות מאורגנת, בהיקף נרחב יותר, היא קריטית למיגור התופעה.

יואל רזבוזוב: הספסרות המאורגנת פועלת כארגון פשע לכל דבר.

יואל רזבוזוב: יש בה את הבוס, שמרוויח את רוב הכסף, ויש בה את הפועלים הפשוטים שלו.

יואל רזבוזוב: הם אלה שנעצרים על-ידי המשטרה ונענשים בשבילו.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק הזו נתמכת על-ידי מינהלת הליגה בכדורגל, אשר טוענת שלמערכת אכיפת החוק אין מספיק כלים כדי לעקור מהשורש את הספסרות בישראל.

יואל רזבוזוב: תחום מכירת הכרטיסים הלא-חוקית באתרי האינטרנט פורח, והחקיקה לא עשתה עדיין את ההתאמות הנדרשות.

יואל רזבוזוב: לכן היה מוזר בעיני שדווקא שרי הממשלה לא תמכו בהצעה שלי.

יואל רזבוזוב: יכול להיות שממשלת ישראל מעודדת עבריינות?

יואל רזבוזוב: יכול להיות שיוקר המחיה לא מעניין את ממשלת ישראל?

יואל רזבוזוב: יכול להיות שטובת אוהדי הספורט ורבים אחרים לא חשובה לחברי ממשלת ישראל?

יואל רזבוזוב: ארגוני אוהדים רבים רוצים ותומכים בחוק.

יואל רזבוזוב: גם מהם עולות טענות על אכיפה חסרה וטיפול לא הולם כנגד אותם הספסרים, אם בשטח ואם באתרי האינטרנט השונים.

יואל רזבוזוב: חברים יקרים, אותם אוהדי הספורט הם הציבור שבחר בכם.

יואל רזבוזוב: תאשרו את הצעת החוק שתיטיב אתו.

יואל רזבוזוב: אני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק, לאשר את החמרת הענישה וליצור הרתעה אמיתית.

יואל רזבוזוב: אני לא מצליח לחשוב על סיבה שבגללה מישהו, כאן, בבית-המחוקקים, ירצה להתנגד להצעת החוק הזו.

יואל רזבוזוב: זהו חוק שנועד להגן מפני המאכערים, רודפי הבצע.

יואל רזבוזוב: לא מדובר פה בחוסר מידתיות בענישה, לא מדובר פה בקביעת ענישה מינימלית לעבירה, אלא רק במתן כלים חריפים יותר למלחמה בעבריינות בספורט.

יואל רזבוזוב: הצטרפו אלי למאבק בעבריינות, באלימות ובגזענות בספורט, אשרו את הצעת החוק, עשו אתי צעד נוסף לשיפור, לתרבות הספורט שהיינו רוצים שתהיה בישראל.

יואל רזבוזוב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה שר הבינוי והשיכון, השר יואב גלנט.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, חבר הכנסת יואל רזבוזוב, הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור ספסרות בכרטיסי מופעים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב, מבקשת לתקן את העבירה של איסור ספסרות בכרטיסי מופעים, סעיף 194א לחוק העונשין, התשל"ז–1977: להחמיר את הענישה בצד העבירות מקנס למאסר בפועל, להרחיב את הגדרתן ולקבוע עבירה חדשה של פרסום הודעה שמטרתה מכירת כרטיסים אסורה.

יואב גלנט: הממשלה סבורה כי יש להתנגד להצעה על כל חלקיה.

יואב גלנט: בנוגע להחמרת הענישה – העונש שנקבע בצד עבירות הספסרות הוא קנס כספי במדרג הגבוה, שהיום עומד על 226,000 שקלים.

יואב גלנט: מאחר שמדובר בעבירות המבוצעות ממניעים כלכליים של הפקת רווח ממכירת הכרטיס, נראה כי עונש הקנס הגבוה הוא העונש ההולם בצד העבירה וכי הערך המוגן בצדה אינו מצדיק מאסר בפועל.

יואב גלנט: מעבר לכך, לא הוצגה בהצעה כל הצדקה להחמרת הענישה ולא ניתנו דוגמאות קונקרטיות לעונשים קלים במיוחד, שאינם מהווים הרתעה.

יואב גלנט: באשר לקביעת העבירה החדשה של איסור הפרסום, מההצעה עולה כי מטרת העבירה החדשה היא למנוע מכירת כרטיסים דרך האינטרנט ובאמצעות רשתות חברתיות.

יואב גלנט: במובן זה, העבירה מיותרת, שכן גם היום האיסור חל על מכירת כרטיסים במחיר העולה על מחירם הנקוב בכל דרך שהיא.

יואב גלנט: פרסום מודעה, בין ברשת ובין באמצעי אחר, בידי מי שמעוניין למכור את הכרטיסים, יהווה ניסיון לעבור את העבירה של ספסרות.

יואב גלנט: לפי הנוסח המוצע, ייכללו באיסור הפרסום גם גורמים נוספים – דבר המעלה קשיים הנוגעים לחובות שיש להחיל על בעלי אתרים או פלטפורמות אחרות ברשת.

יואב גלנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה לשר הבינוי והשיכון, השר יואב גלנט.

יואב גלנט: אני יכול להמשיך בכמה דברים.

יצחק וקנין: גם ככה ביקשו הצבעה שמית.

יצחק וקנין: זה לא מעלה ולא מוריד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואל רזבוזוב יעלה.

יצחק וקנין: עוד שלוש דקות לרשותך.

יואל רזבוזוב: אני לא מקבל את תשובת הממשלה, שספסור בכרטיסים, לגנוב כסף מחיילים שלא יכולים לקנות לעצמם כרטיס באמצע השבוע ונאלצים לקנות מאותו ספסר שקנה כמות של כרטיסים ומוכר בפי-שניים, פי-שלושה – קוראים לזה פגיעה בחופש העיסוק?

יואל רזבוזוב: זה מה שהמדינה נותנת?

יואל רזבוזוב: חופש העיסוק לעבריינים שבאים, קונים במרמה, קונים כמות גדולה של כרטיסים ומוכרים את זה באמת במחירים מופקעים, לזה הממשלה נותנת יד?

יואל רזבוזוב: אנחנו לא סתם מעלים את החוק הזה, אנחנו יודעים שהתופעה היום קיימת, ואין שום כלי למגר את התופעה.

יואל רזבוזוב: אין שום כלי.

יואל רזבוזוב: מה שאני מציע זה הכלי היחידי שיכול להרתיע, אין שום דבר אחר.

יואל רזבוזוב: אנחנו רואים שהקנסות לא מפחידים, הם עושים מזה המון המון כסף, ומקסימום הם מעלים את מחיר הכרטיס, עוד פעם ועוד ועוד פעם, ופשוט משלמים את הקנסות.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו רוצים למגר את התופעה ואם אנחנו רוצים שתהיה הרתעה אמיתית, אנחנו צריכים פעם אחת לקבל החלטות.

יואל רזבוזוב: כן, עונש מאסר.

יואל רזבוזוב: פעם אחת אחד הספסרים יקבל עונש מאסר, יותר הוא לא יספסר, יותר הוא לא ימכור כרטיסים ולא יגנוב כסף מסטודנטים, לא יגנוב כסף מחיילים.

יואל רזבוזוב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יצחק וקנין: לפי בקשת – הוא מבטל הצבעה שמית.

יצחק וקנין: הצבעה אלקטרונית.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור ספסרות בכרטיסי מופעים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב – קריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור ספסרות בכרטיסי מופעים), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 44 מתנגדים, 25 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/244/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מתן טיפול המרה לקטין), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת – חברת הכנסת יעל גרמן, עשר דקות לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, חברותי חברות הכנסת, אני מבקשת שקט.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט באולם המליאה.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, תתפלל גם בשבילי.

יעל גרמן: "היינו שם, בקבוצת התמיכה, 30 גברים, ועברנו בעיקר כל מיני סוגים של פולחנים"; "אחרי שנה שבה עברנו טיפולים אישיים וקבוצתיים שנועדו לעזור לנו לשנות את הנטייה ההפוכה ולהימשך סוף-סוף לנשים, בסופו של דבר התפכחתי" – אדוני, תרגיע שם, יושבת שם חבורה של נשים, עושות מהומה, מה זה הדבר הזה?

יעל גרמן: איזה מין התנהלות זו?

יצחק וקנין: עליזה בראשי, מרכזת סיעת הליכוד, יותר מדי רעש.

יעל גרמן: יותר מדי – בושה וחרפה.

יצחק וקנין: תראי איזה שקט, רק את שותקת, הכול פה רגוע.

יעל גרמן: ממש כך.

יצחק וקנין: נא להמשיך.

יעל גרמן: "אחרי שנה שבה עברנו טיפולים אישיים וקבוצתיים שנועדו לעזור לנו לשנות את הנטייה ההפוכה ולהימשך סוף-סוף – רחמנא ליצלן – לנשים, בסופו של דבר התפכחתי.

יעל גרמן: ההתאבדות של אחד מחברי הקבוצה הייתה ההוכחה הסופית לכך שאין לי מה לחפש שם.

יעל גרמן: " עדות נוספת: "היום אני מבין שפעלתי מתוך לחצים ופחדים ומתוך הרגשה שאני חייב לעשות עם זה משהו, אחרת יהיה לי רע ומר כל חיי".

יעל גרמן: ועדות נוספת: "מעולם לא הרגשתי יותר בודד, הייתי בדיכאון עמוק, הרגשתי שנשמתי מתה.

יעל גרמן: שמחת החיים הטבועה בי נקברה בבושה בכל יום.

יעל גרמן: שנאתי את עצמי יותר מאי פעם".

יעל גרמן: חברי וחברותי חברות הכנסת, הקראתי לכם רק ארבע עדויות של נערים שהכריחו אותם לעבור טיפולי המרה.

יעל גרמן: נערים שנולדו הומוסקסואלים או עם מגדר או עם הגדרה שונה, טרנסג'נדר, אבל החברה שבה הם חיים, החברה הדתית, לא מסוגלת להבין שזאת הזהות שלהם, שיש אנשים שנולדים לסביות, הומוסקסואלים, בי וטרנסג'נדר, וזה לא שונה מזה שלאחד יש צבע שיער ג'ינג'י ולאחר שחור; שאחד מרכיב משקפיים והאחר רואה שש-שש; שלאחד יש נמשים ולשני פנים מחוטטות או חלקות.

יעל גרמן: זה חלק מהזהות שלהם.

יעל גרמן: האם תבקשו לשנות את עורו של הבן-אדם?

יעל גרמן: האם תבקשו מבן-אדם עם נמשים למרק את עורו ולהוריד את הנמשים?

יעל גרמן: האם אתם תנדו בן-אדם רק מפני שראייתו אינה שש-שש?

יעל גרמן: חברים יקרים, נטייה מינית וזהות מגדרית הן חלק בלתי נפרד מזהותו של האדם.

יעל גרמן: וכפי שאי-אפשר לשנות את זהותו של האדם, לא ניתן לשנות, לא את הנטייה המינית ולא את הזהות המגדרית.

יעל גרמן: ולבוא לילד, במיוחד בגיל ההתבגרות, ולהחדיר בו רגשי אשמה ובושה נוראית על כך שהוא אוהב בנים ולא בנות, או על כך שהוא מרגיש שלמרות שהוא נולד גבר הוא מרגיש אישה, זה לעשות עוול לילד הזה.

יעל גרמן: זה לצלק את נפשו לכל החיים.

יעל גרמן: זה לגרום לו להרגיש בושה על לא עוול בכפו.

יעל גרמן: זה להרוס לו את כל החיים.

יעל גרמן: אני יודעת שיש כאלה שמאמינים בזה בכל לבם.

יעל גרמן: אני גם יודעת שיש כאלה שמאמינים במה שכתוב בתורה: לא תעשה לך משכב זכר.

יעל גרמן: אבל הרוב פה בכנסת והרוב בציבור מכיר ויודע שגם נטייה מינית וגם זהות מגדרית לא משנות את זהותו של האדם, לא הופכת אותו לטוב יותר או פחות; לא הופכת אותו ליפה או פחות, לא הופכת אותו לתורם יותר לחברה או פחות.

יעל גרמן: הוא עוד אחד כמו כולם.

יעל גרמן: ויותר מזה, רבים מאלה שיושבים כאן, היום, וגם אלה שלא נמצאים, מרימים את דגל הגאווה ורוממות הקהילה בגרונם.

יעל גרמן: אבל היום, היום זו ההזדמנות לעשות למען הקהילה.

יעל גרמן: היום זו ההזדמנות להכיר בכך שהומוסקסואלים ולסביות ובי וטרנסג'נדר יש להם זכות מלאה, יש להם זכויות מלאות.

יעל גרמן: יש להם זכויות מלאות לחיות את החיים שלהם, ויש להם זכויות מלאות להכרה בנטייה המינית שלהם, בזהות המגדרית שלהם, בלי להכריח אותם, בלי לענות אותם, בלי להביא אותם אל סף התאבדות רק בגלל זהותם המינית, נטייתם המינית וזהותם המגדרית.

יעל גרמן: ואני לא יכולה להבין, אני לא יכולה להבין למה חברי הכנסת שחושבים כמוני, ואני יודעת שהם חושבים כמוני, למה חברי הכנסת שאולי לא חושבים אבל מדברים על זה – למה הם לא מוכנים לעמוד בתוך הקואליציה ולדרוש חופש הצבעה מצפוני.

יעל גרמן: זה עניין מצפוני.

יעל גרמן: ההצבעה היום בעד כל החוקים ללהט"בים וגם בעד החוק הזה, שאוסר, שמבקש לאסור, את העינוי הנפשי שעושים לבני-הנוער, שמבקש לאסור את טיפולי ההמרה, שמבקש למעשה לחזק את מה שגם הסתדרות הפסיכולוגים וגם מועצת הפסיכולוגים של משרד הבריאות קבעו – שזה טיפול מזיק.

יעל גרמן: קודם כול, אין בו תועלת, ושנית, הוא עלול להזיק לנפשם של הילדים.

יעל גרמן: אנשי מקצוע קבעו את זה, אז למה אנחנו, נבחרי הציבור, מוכנים להשלים ולראות?

יעל גרמן: זה נמשך יום-יום, ואם לא נחוקק את החוק הזה ואם לא נאסור על הטיפולים האלה, אנחנו ממשיכים לפגוע בנפשם של אותם ילדים, שמצלקים אותם ומענים אותם בטיפולים חסרי כל תועלת, שנותנים להם להרגיש אשמים על לא עוול בכפם.

יעל גרמן: אני יודעת שכל הקואליציה תצביע נגד, אני רק מסרבת להבין מדוע אתם לא מוכנים להילחם על הצדק, על מה שכל כך ברור, ועל מה שאתם, אתם עצמכם, מדברים עליו השכם והערב, על כך שמגיעות לקהילה הלהט"בית זכויות מלאות ושוות כמו לכלל הקהילה במדינה.

יעל גרמן: ההצבעה שלכם היום, חברי הקואליציה, שידועה מראש – ההצבעה שלכם על כל ששת החוקים, לרבות החוק האוסר טיפולי המרה, היא בושה לכם ובושה לכנסת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: ישיב בשם הממשלה שר הבינוי והשיכון, השר יואב גלנט.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, גברתי חברת הכנסת יעל גרמן, הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מתן טיפול המרה לקטין), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת יעל גרמן ואחרים, מבקשת לקבוע בחוק העונשין עבירה פלילית שעניינה איסור מתן טיפולי המרה לקטין, שעונשה שנת מאסר.

יואב גלנט: על-פי המוצע, טיפולי המרה יוגדרו כאבחון, הערכה, ייעוץ או טיפול במטרה לשנות את נטייתו המינית של קטין להטרוסקסואלית או את זהותו המגדרית, כאשר לא ייחשב כטיפול המרה לקטין טיפול שמטרתו לסייע לקטין להבין ולקבל את נטייתו המינית או את זהותו המגדרית באופן חופשי, לספק לו תמיכה, יכולת התמודדות, ייעוץ או סיוע ביחס לנטייתו המינית או לזהותו המגדרית וכן טיפול לשינוי מיני פיזיולוגי.

יואב גלנט: הממשלה סבורה כי השימוש בכלי הפלילי אינו מתאים ביחס להתנהגות זו.

יואב גלנט: על מנת להצדיק קביעת אחריות פלילית בגין התנהגות מסוימת, נדרש בראש ובראשונה לבסס את הנזק שגורמת התנהגות זו.

יואב גלנט: מדברי ההסבר להצעת החוק, כמו גם מנייר העמדה של הסתדרות הפסיכולוגים שעליו נסמכת הצעת החוק, לא עולה כי ניתן להצביע באופן חד-משמעי על הנזק שנגרם למטופל כתוצאה מטיפולי המרה, אלא יש התייחסות לנזקים פוטנציאליים בלבד.

יואב גלנט: מהמידע שהונח לא עולה בהכרח שנזקים פוטנציאליים אלה שונים מהנזקים הפוטנציאליים של כל טיפול נפשי לקוי אחר, שלגביו כמובן לא קיימת עבירה פלילית ספציפית בחוק עונשין.

יואב גלנט: העובדה שטיפול מסוים אינו מועיל או אינו עולה בקנה אחד עם הסטנדרט האתי והמקצועי של מתן טיפול נפשי, אין בה כשלעצמה כדי להצדיק קביעת עבירה פלילית.

יואב גלנט: חוק העונשין אינו המסגרת המתאימה להסדרת האופן הראוי למתן טיפול, והסדרה זו מקומה בתחום המקצועי, ויש מקום להטמיע אותה באמצעים מידתיים, כגון חינוך, הסברה ויידוע הציבור.

יואב גלנט: בנוסף, הגדרת "טיפולי המרה" המוצעת רחבה ועמומה, באופן שמעורר קושי מבחינת עקרונות המשפט הפלילי.

יואב גלנט: על-פי הנוסח המוצע, שאינו מגדיר את המונחים "אבחון, הערכה, ייעוץ או טיפול", העבירה עשויה לחול על כל שיחה עם קטין.

יואב גלנט: כמו כן, האבחנה המוצעת בין מטרה לשנות את נטייתו המינית של קטין לבין מטרה לסייע לקטין להבין ולקבל את נטייתו המינית או לייעץ או לסייע לו ביחס לנטייתו המינית, אינה מספיק ברורה וחדה בשביל להוות בסיס לעבירה פלילית.

יואב גלנט: גם מהטעם הזה נראה כי העניינים שבהם עוסקת הצעת החוק מתאימים לתחום המקצועי הטיפולי ולא לדין הפלילי הכללי.

יואב גלנט: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן, מעוניינת?

יצחק וקנין: עוד שלוש דקות, אני מבין.

יצחק וקנין: לרשותך שלוש דקות.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי, ראשית, לבי לבי עליך, השר גלנט, שככה הפקירו אותך ועשו אותך שעיר לעזאזל כדי שתענה על כל החוקים האלה, שיכול להיות שאתה גם מסכים להם, אני לא יודעת.

יעל גרמן: אבל אני רוצה להשיב עניינית על מה שאמרת; אני מקווה שאתה יודע מה שאמרת.

יעל גרמן: השר גלנט, אני מדברת אליך.

יעל גרמן: אמרת שאין בעבירה הזו להצדיק עבירה פלילית.

יעל גרמן: אז הנה, אני פונה אליך, אתה נציג הממשלה – אני מוכנה לוותר על העבירה הפלילית.

יעל גרמן: אני רוצה שיכירו בזה כעבירה, אפילו כעבירת קנס, ואוותר על הדרישה הפלילית.

יעל גרמן: מה דעתך על זה?

יעל גרמן: ואז, כל הנימוק שכרגע אמרת נשמט.

יעל גרמן: ועוד נושא – אמרת שלא קבעו שיש בזה סכנה.

יעל גרמן: אז השר גלנט, השר גלנט, השר גלנט – – –

יצחק וקנין: אדוני השר, חברת הכנסת יעל גרמן מתאמצת לשכנע אותך שתסכים אתה.

יעל גרמן: לא, אני רוצה להשיב לו ושיקשיב.

יעל גרמן: נייר העמדה של התאחדות הפסיכולוגים אמר דבר כזה: יש להזהיר את הציבור מפני הסכנות הצפויות לציבור מצד מטפלים כאלה – וההגדרה מדברת במפורש על אילו מטפלים.

יעל גרמן: כל הנימוקים שלך אינם עומדים, ובוודאי כאשר אני עומדת כאן ואומרת: מוכנה לרדת מהפלילי, מוכנה שזאת תהיה עבירה, ובלבד שיהיה ברור שהטיפול הזה אסור, אפילו אם יקבלו רק קנס.

יעל גרמן: מה דעתך?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין – חברת הכנסת יעל גרמן, כנראה התקנון לא ידוע לך.

יצחק וקנין: השר סיים את דבריו, הוא לא יכול לענות לך.

יצחק וקנין: הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מתן טיפול המרה לקטין), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, הצעת חוק בקריאה טרומית, של חברת הכנסת יעל גרמן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 45 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור מתן טיפול המרה לקטין), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 45 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2452/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת אלעזר שטרן – חבר הכנסת אלעזר שטרן, עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, השרים, עמיתי חברי הכנסת, יעקב ברק, עמירם נורקין, עוזי מוסקוביץ, שי יניב, תמיר היימן, גיא צור, גילה גזיאל, אהרן אקסול, בועז גלעד, צבי טסלר, ירון בארי, עמוס יעקב – מי מכיר אותם?

איתן כבל: אני.

איילת נחמיאס ורבין: אני.

נחמן שי: אנחנו.

אלעזר שטרן: אדוני, אדוני, שר התיירות, אתה הולך לענות לי.

אלעזר שטרן: מי שם עליהם חמש שנים צינון?

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: במה הם חטאו?

איילת נחמיאס ורבין: הם טובים מדי.

קריאה: נכון.

אלעזר שטרן: הם טובים מדי?

אלעזר שטרן: יכול להיות.

אלעזר שטרן: קרנית פלוג, אמיר לוי, אבי ניסנקורן, שי באב"ד, הרב דוד לאו, הרב יצחק יוסף, רון דרמר, מיכל עבאדי, אביחי מנדלבליט, צביקה האוזר, מרים נאור, אליקים רובינשטיין.

נחמן שי: מי מכיר אותם?

אלעזר שטרן: אפס צינון.

אלעזר שטרן: תשעה חודשים כמו כל עובד ציבור.

אלעזר שטרן: למה?

מיקי לוי: כי אלה נגועים בפוליטיקה.

אלעזר שטרן: מסכן מישהו?

אלעזר שטרן: מה הם יכולים לעשות?

נחמן שי: תמשיך את החידון.

אלעזר שטרן: במה הם חטאו?

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם במה הם חטאו: בימים שחלק גדול מהשרים התעסקו בלארגן חברי מרכז, לחלק ג'ובים, הם שכבו במארבים, הם הסתערו בשבילנו, הם פיקדו על גדודים ועל אוגדות.

אלעזר שטרן: , ומה אנחנו עשינו?

אלעזר שטרן: מה עשה ראש הממשלה?

מיקי לוי: הכניס אותם לצינון.

אלעזר שטרן: למה אתם נותנים גיבוי?

מיקי לוי: הכניס אותם לצינון.

אלעזר שטרן: להעניש אותם.

אלעזר שטרן: אני אומר לכם שאם נשאל עכשיו את שרי הממשלה, לא את חברי הכנסת, מיהו מפקד זרוע היבשה של צה"ל?

אלעזר שטרן: אחראי ל-60% מהכוח בצה"ל, מישהו שמע אותו?

אלעזר שטרן: הם יודעים מי זה?

אלעזר שטרן: לא מדבר על האדם ברחוב.

אלעזר שטרן: על כל אלה שיצביעו בעד להרחיק אותם מהפוליטיקה.

אלעזר שטרן: לא להרחיק, לגרש.

אלעזר שטרן: מי יודע?

אלעזר שטרן: אדוני היושב בראש, נכון שגם אתה לא יודע?

אלעזר שטרן: למה הם צריכים צינון של חמש שנים?

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: כדי שלא יאיימו על מישהו?

אלעזר שטרן: הרי אנחנו כבר יודעים שיש אנשים בחלק מהתפקידים שאמרתי – תסתכלו על משרד האוצר, אין לי טענות, משרתי ציבור, כמה זמן לקח להם בין תפקיד החשב הכללי, המנכ"ל, ללכת לצמרות התפקידים הכלכליים במדינת ישראל.

אלעזר שטרן: איזה צינון שם עליהם ראש הממשלה?

אלעזר שטרן: סליחה, באמצעות שולחיו.

אלעזר שטרן: זה לא מסוכן?

גלעד ארדן: שלוחיו, שלוחיו.

אלעזר שטרן: גם ביזנס – סליחה, השר?

גלעד ארדן: באמצעות שלוחיו.

גלעד ארדן: אמרת "באמצעות שולחיו".

אלעזר שטרן: שלוחיו, אתה צודק, אתה צודק.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: באמצעות שלוחיו.

גלעד ארדן: – – –

אלעזר שטרן: כן, כן.

אלעזר שטרן: תשמע, השר לוין יצא, אבל אולי, השר ארדן, אולי אתה תענה לי קצת.

אלעזר שטרן: תנו לי קצת עזרה, אתה יודע איפה הם היו.

גלעד ארדן: הוא לא יצא.

גלעד ארדן: הנה הוא פה.

אלעזר שטרן: לא, הוא – אחרי זה נדבר, אחרי שהוא יענה, אנחנו נשמע את התשובות שלו.

אלעזר שטרן: במה חטאו אותם אנשים?

אלעזר שטרן: אבל אני אשאל שאלה אחרת: במה חטאו אזרחי מדינת ישראל?

אלעזר שטרן: במה חטאו אזרחי מדינת ישראל שמי שמחליט מי לא ייצג אותם זה ראש הממשלה באמצעות שלוחיו, בהקשר הזה, או באמצעות אומרי ההן שלו, או באמצעות – איך קוראים לזה?

אלעזר שטרן: – הסכם קואליציוני?

אלעזר שטרן: למה מרחיקים אותם?

אלעזר שטרן: אדוני חבר הכנסת ביטן, מעמד הכנסת מטריד אותך, אני יודע, נכון.

דוד ביטן: לא – – –

אלעזר שטרן: למה אתם נותנים יד?

אלעזר שטרן: למה אתם נותנים יד להרחיק את אותם אנשים לכל כך הרבה זמן?

אלעזר שטרן: אגיד לך את מי אתם מרחיקים, אני אתן לך לדוגמה שמות: האלוף יורם יאיר, האלוף אבי מזרחי, שלמה ינאי, משה קפלינסקי, ישי בר, אליעזר שקדי, עמי סגיס, דני ביטון, גדי שמני, עידו נחושתן, יפתח רון-טל.

דוד ביטן: – – – בכנסת.

אלעזר שטרן: סליחה?

דוד ביטן: – – –

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: נכון, נכון.

אלעזר שטרן: אבל למה האנשים האלה, מה הם עשו לעצמם טוב?

יואב קיש: שקדי כבר גמר, מה אתה רוצה משקדי?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה אני רוצה – – –

יואב קיש: שקדי מזמן.

אלעזר שטרן: אני הייתי רוצה ששקדי יהיה פה.

יואב קיש: מזמן גמר.

אלעזר שטרן: אבל אתה לא נותן לו.

אלעזר שטרן: לא, אתה לא נתת לו.

יואב קיש: – – –

אלעזר שטרן: סליחה, יואב, אתה רוצה שאני אגיד לך, אולי לא נתת לו כדי שתוכל להתמודד?

יואב קיש: – – –

אלעזר שטרן: אתה מתערב?

אלעזר שטרן: אז אני אגיד לך.

יואב קיש: מה קרה לגלנט?

אלעזר שטרן: כדי שהאלוף שקדי לא יתמודד עם – –

יואב קיש: מה קרה לגלנט?

אלעזר שטרן: – – יואב קיש, כדי שהאלוף שקדי – או שיואב קיש לא יתמודד מול האלוף שקדי – הוא ידאג עוד פעם לצנן אותו, הוא יצביע עוד מעט על חמש שנים צינון.

יואב קיש: מה קרה לגלנט?

יואב קיש: למה גלנט – – –

מיקי לוי: הוא היה בהקפאה, יואב.

יואב קיש: שקדי כבר אחרי הצינון.

אלעזר שטרן: למה גלנט?

אלעזר שטרן: תשאל את גלנט.

יואב קיש: מה קרה לגלנט?

יואב קיש: למה גלנט?

אלעזר שטרן: תשמע, למה גלנט?

אלעזר שטרן: תשאל את גלנט.

עמר בר-לב: מה זה קשור, יואב?

עמר בר-לב: מה זה קשור?

עמר בר-לב: תגיד לי.

יואב קיש: מה הבעיה?

יואב קיש: – – –

אלעזר שטרן: אני לא רוצה.

אלעזר שטרן: תאמין לי, לטובת העניין אני לא רוצה אף אחד עם התשובות האלה.

אלעזר שטרן: אני רוצה להגיד לך למה היועץ המשפטי, למה מזכיר הממשלה שהולך להיות היועץ המשפטי לממשלה – רק עכשיו אתם עשיתם אפס צינון.

אלעזר שטרן: הרי ניגודי האינטרסים ברורים כאן על פניהם.

אלעזר שטרן: אפס צינון.

אלעזר שטרן: הוא, דרך אגב, גם יכול להתמודד לכנסת.

אלעזר שטרן: מה חטאו האלופים?

אלעזר שטרן: מה חטאו הניצבים במשטרה?

אלעזר שטרן: אתה רוצה – אני אגיד לך משהו אחר, את מי שחררתם?

אלעזר שטרן: את הדוברים.

אלעזר שטרן: החוק הזה שם את הדוברים – יושב פה נחמן שי, יושב בבית אבי בניהו, יושבת פה מירי רגב – אתם יודעים כמה מכירים אותם?

אלעזר שטרן: איזו רשלנות לעשות חוק שמרחיק את כל השמות שאמרתי ולא נותן צינון גם לחברים שהזכרתי עכשיו את השמות שלהם.

אלעזר שטרן: באמת, מה ההיגיון?

אלעזר שטרן: אני אגיד לכם עוד משהו.

אלעזר שטרן: ראש הממשלה מנסה כל מיני שיטות איך לא יתמודדו אתו.

אלעזר שטרן: תשאלו את גדעון סער למה הוא עזב, תשאלו את שר האוצר למה הוא עזב, למה הוא עזב את הליכוד.

אלעזר שטרן: עוד לא ענה לנו, אולי יענה לנו.

אלעזר שטרן: למה גדעון סער עזב, אולי יענה לנו.

אלעזר שטרן: אז מה עשו לגבי אשכנזי?

אלעזר שטרן: בהתחלה עשו צינון-סינון; חשבו שאולי זה לא יעבוד, שלחו לו האזנה ל-180 קלטות של שיחות בתוך הלשכה, כולל שלו ושל אשתו.

אלעזר שטרן: אתם הייתם מוכנים שיאזינו לשיחות שלכם עם הנשים שלכם?

אלעזר שטרן: אני יכול לשאול את השר ארדן, את השר לוין, את ראש הממשלה.

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: כן, זה מה שעשו בשביל לנסות לסכל אותו, בשביל לנסות לסנן גם אותו.

אלעזר שטרן: ואת זה עדיין אף אחד לא חקר, את השיטות האלה.

אלי בן-דהן: מי עשה את זה?

אלעזר שטרן: מי עשה את זה?

אלעזר שטרן: תשמע, חברי חבר הכנסת אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון – –

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: – – בוא אגיד לך מי עשה את זה.

אלי בן-דהן: – – –

אלעזר שטרן: אתה יודע – לא, לא, תכף אני אגיד לך משהו – אתה יודע כמוני שירושלים חרבה לא על מי שעשה, אלא על מי ששתק כשעשו.

אלעזר שטרן: נכון?

אלעזר שטרן: מכלל דניחא ליה.

אלעזר שטרן: עכשיו אתה שואל אותי מי עשה?

אלעזר שטרן: כן, איפה היה ראש הממשלה כשהחליטו להאזין ל-180 קלטות של רמטכ"ל לשעבר?

אלעזר שטרן: מכלל דניחא ליה – לפחות היה לו נוח שעושים את הדברים האלה, שעושים את הפשע הזה.

אלי בן-דהן: כמה שעות אדם השקיעו בזה?

אלעזר שטרן: סליחה?

אלי בן-דהן: כמה שעות אדם השקיעו בזה?

אלעזר שטרן: וכמה שעות אדם השקיעו בזה ומה יצא מזה?

אלעזר שטרן: ומה יצא מזה כשפרצנו גם את הגבולות האלה?

אלעזר שטרן: מה שבעצם אני רוצה לומר כאן, שראש הממשלה, שכל החלק הזה הם שליחיו ללא מחשבות בהקשרים הלאה, לא בוחל בשום אמצעים, ונתתי דוגמאות, ונתתי את השמות האלה בכוונה, כדי שתגידו לי מה הם חטאו כשהם רצו לשכב במארב ולא ללכת למרכז הליכוד; ולא ללכת למרכז הליכוד ולא ללכת ולארגן רשימות ולא ללכת ולהתחנף.

אלעזר שטרן: תיקחו רמטכ"ל – בשביל לסכן אופציה של רמטכ"ל שאני חושב שצריך להיות עליו צינון, לא דרקוני כזה, כבר עכשיו עושים פה תחרות מי משמיץ אותו יותר על זה שהוא דואג למוסר של צה"ל.

אלעזר שטרן: לפי מה ששמעתי גם היום, בעיתונים של היום, עוד מעט גם לראש אמ"ן עושים סיכול ממוקד.

קריאה: עשו, עשו.

אלעזר שטרן: ואני אומר לכם שהאנשים האלה, עמוד השדרה שלהם הוא זה שמשרת אותנו; היושר שלהם – הוא משרת אותנו.

אלעזר שטרן: מה אתם הופכים את הרמטכ"ל, את ראש אמ"ן, את כל אלופי צה"ל, לחשודים בעיני הפקודים שלהם: כשהם נותנים לכם פקודות, תבדקו למה הם נותנים את אותן פקודות, אם זה לא ישרת אותם בעתיד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה יודע למה אני שמח שאתה מעלה את זה?

אלעזר שטרן: בבקשה.

יצחק וקנין: בזה אתם לא מחשידים את החרדים שהם עומדים מאחורי הדבר הזה של הצינון.

אלעזר שטרן: אל תתחיל אתי.

יצחק וקנין: אני רציני, מדבר אתך – – –

אלעזר שטרן: אתה יודע למה אל תתחיל אתי?

יצחק וקנין: כן?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה: אתם לא עומדים מאחורי הצינון, אבל אתם נותנים לו יד בשביל דברים אחרים.

אלעזר שטרן: אתה התחלת, אתה.

אלעזר שטרן: באמת, אני אומר לך – –

יצחק וקנין: אתה יודע שזה לא מהיום.

אלעזר שטרן: – – מה אתה אומר לי שאתם לא עומדים?

יצחק וקנין: כל הנושא של הצינון לא מהיום, ודווקא התקבל בתקופה שאנחנו לא היינו בממשלה.

אלעזר שטרן: סליחה, מהממשלה שלכם.

יצחק וקנין: לא היינו בממשלה.

אלעזר שטרן: הייתם.

אלעזר שטרן: הייתם.

יצחק וקנין: תבדוק.

יצחק וקנין: תבדוק.

אלעזר שטרן: תבדוק אתה.

יצחק וקנין: פעמיים עשו חוק צינון – אתה יודע שיש לי זיכרון טוב.

יצחק וקנין: פעמיים.

אלעזר שטרן: – – – שלוש שנים?

אלעזר שטרן: על שלוש השנים?

יצחק וקנין: היה פעם ראשונה שנה, ואחרי כן – – –

אלעזר שטרן: על שלוש השנים הייתם.

אלעזר שטרן: על שלוש השנים הייתם.

יצחק וקנין: גם לא היינו.

אלעזר שטרן: והאפקטיביות, אתה יודע כמה זה שלוש השנים האלה.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: ישיב השר יריב לוין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, חבר הכנסת שטרן, אני מוכרח לומר לך שזה היה ניסיון מאוד יומרני, כי – – –

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: אני יודע.

יריב לוין: לא.

יריב לוין: אני לא – – –

אלעזר שטרן: הלוא אני יודע – – –

יריב לוין: אתה יודע למה אבל?

אלעזר שטרן: לא משנה מה תגיד – – – תגיד מה ששלחו אותך – – –

יריב לוין: לא.

יריב לוין: זה מאוד חשוב.

יריב לוין: אז אני אגיד לך למה.

יריב לוין: כי אני – לפני זמן לא רב עניתי על הצעה בסך הכול דומה מאוד, באותו עניין ממש – אני מוכרח לומר שאני בכלל תמה למה הדבר הזה בכלל הובא לכאן; אני חושב שהיה צריך לחכות חצי שנה, אבל הוא אושר, ואתה מבחינתך בוודאי בסדר.

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר לך שאז אתגר אותי בעניין הזה חבר הכנסת פרי, והוויכוח בינינו נשאר, אבל אני מוכרח לומר שזה היה אתגר גדול.

יריב לוין: עכשיו, ההנחה שאתה תצליח במקום שהוא לא הצליח היא יומרה גדולה.

יריב לוין: אני קודם כול אומר – שאפתנות – – –

אלעזר שטרן: העיקר שאתה נהנה מעצמך.

אלעזר שטרן: תראה איזה אושר.

יריב לוין: שאפתנות זה דבר טוב.

יריב לוין: אז קודם כול, צריך את הדבר הזה לומר – – –

אלעזר שטרן: איזה רעיון ענק.

אלעזר שטרן: מה אתה כל כך מבסוט מעצמך?

יריב לוין: מאחר שחבר הכנסת פרי כבר אז אתגר אותי באופן לא פשוט, רק אז היה לי יתרון: לא חזרתי אחרי שפעת, והגרון שלי אפשר לי לדבר באריכות ולפרט את הכול.

יריב לוין: אז הפעם, קודם כול, אני מפנה אותך לתשובתי לחבר הכנסת פרי בפעם הקודמת.

יריב לוין: בזה נחסוך לפחות חלק גדול מהדיון.

יריב לוין: אבל בכל זאת, חבר הכנסת שטרן, כמה תהיות שיש לי לאחר ששמעתי את הדברים שלך.

יריב לוין: אני מסוגל להבין טענה שאומרת: לא צריך להיות צינון בכלל.

אלעזר שטרן: סליחה?

יריב לוין: צינון בכלל.

יריב לוין: אני מסוגל להבין טענה כזו.

יריב לוין: קצת קשה לי להבין את הזעקה למה 18 חודש זה בסדר ושלוש שנים זה לא בסדר.

יריב לוין: זה כבר ויכוח.

יריב לוין: כל אחד יכול להעביר את הקו: אחד יעביר בשנתיים, אחד בשנתיים וחצי, אחד בשנה.

אלעזר שטרן: נכון.

יריב לוין: אני חושב שאם יש הסדר, ועל-פי ההסדר הזה נוהגים, אני לא רואה שום סיבה בעולם למה לבוא ולהגיד שעכשיו נחליט ששלוש שנים זה לא טוב ודווקא 18 חודש זה כן טוב.

יריב לוין: זאת נקודה ראשונה.

אלעזר שטרן: – – –

יריב לוין: רגע, רגע.

יריב לוין: שנית, חבר הכנסת שטרן, אני חושב שיש דווקא היגיון לא מבוטל בחלק מהדברים שאמרת ביחס לבעלי תפקידים נוספים – –

מרב מיכאלי: נכון.

יריב לוין: – – שנכון היה שהחוק הזה יחול עליהם.

אלעזר שטרן: אמרת את זה לפני שנתיים – – –

מרב מיכאלי: אז תתמוך בהצעת החוק שהגשתי בעניין הזה, יריב.

יריב לוין: כשהיא תבוא לוועדת שרים, נראה.

יריב לוין: אני לא מכיר את הצעת החוק אז אני לא יודע.

יריב לוין: אבל אני בהחלט חושב, חבר הכנסת שטרן, שאם זה הכיוון, ותציע להרחיב את החקיקה הקיימת ולהוסיף אליה בעלי תפקידים נוספים, אני חושב שזה בעיקרון – – –

אלעזר שטרן: אתה תתמוך?

יריב לוין: אני צריך לראות מה תציע, אבל הרעיון נראה לי רעיון נכון.

אלעזר שטרן: מה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: תגיד לי ואני אציע.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, מה שאני רוצה זה רוחבי?

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: תכף אני אגיד לך – – –

יריב לוין: תציע סיפוח יהודה ושומרון בתור התחלה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר לך שבאתגר הזה חבר הכנסת פרי יעמוד, הוא לא יתמוך.

יריב לוין: הנה אני כבר אומר לך.

חיים ילין: אתה שמת את החוק הזה בצינון.

יריב לוין: אז אני אומר, חבר הכנסת שטרן, שאני באמת חושב שזה כיוון נכון, ואני מזמין אותך להביא בפני איזו הצעה כזו; אני מבטיח לך שאני אשקול אותה עניינית, ואם אני אחשוב שהיא טובה והיא נראית לי נכונה – אני אומר לך, אתה תקבל תשובה בתוך שבוע, לא בתוך שנה – היא נראית לי נכונה, אני חושב שאפשר יהיה להתקדם.

יריב לוין: אני חושב שזה בעיקרון רעיון הרבה יותר נכון מאשר לבטל את הצינון, כי צריך להבין שהערבוב הזה בין הצבא לבין המערכת הפוליטית הוא גם ככה ערבוב לא פשוט.

יריב לוין: אני חושב שהידיעה שאנשים יושבים בקבינט ויושבים עם אנשי צבא שלא מתכננים תוך כדי מה שהם אומרים גם איך הם נכנסים למערכת הפוליטית בעוד חודשים ספורים, אני חושב שזה דבר נכון.

יריב לוין: אני חושב שהחיץ הזה, מבחינת מראית פני הדברים, בין המערכת הצבאית לבין המערכת הפוליטית, בין המעבר מהמדים לכיסאות האלה, הוא דבר נכון.

יריב לוין: ואני בהחלט חושב, חבר הכנסת שטרן, שאם אותם אנשים שהזכרת באמת ירצו להצטרף למערכת הפוליטית, תקופת הצינון הזו של שלוש שנים היא בוודאי לא מה שימנע זאת מהם.

יריב לוין: להפך, אני חושב שהם אפילו יקבלו איזו פרספקטיבה על החיים האזרחיים – זה גם לא מזיק כשמגיעים לכאן – ואז, אם יחליטו להתמודד ואם יקבלו אמון ואם ייבחרו, בוודאי יוכלו לשרת כאן כפי שכל אחד מאתנו עושה.

יריב לוין: אני לא חושב שההסדר הקיים חוסם אותם, אני לא חושב שהוא מונע בעדם, ואני לא חושב שהוא מרחיק אותם מהבניין הזה.

יריב לוין: לכן, לטעמי אין מקום להקל בדרישות, אין מקום לקצר את הצינון, אין מקום להסיר מהרשימה אנשים או בעלי תפקידים שנמצאים בה.

יריב לוין: בהחלט יש מקום לשקול, יכול להיות שהרשימה לא מלאה, ואני אומר שוב, בעניין הזה אנחנו בהחלט פתוחים.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שטרן, שלוש דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: אדוני השר, אני אגיד לך למה אני לא מופתע וקצת מתקשה באמת לרוץ להכין את ההצעה שהצעת לי.

אלעזר שטרן: איך לנטרל אנשים מלבוא ולהשפיע – הרי אתה מכיר את ההצעה של יום השבתון במשאל עם; מה עשית באופן אישי בשביל לסכל את זה שאנשים יבואו להשפיע.

יריב לוין: – – –

אלעזר שטרן: זהו, אתה מכיר.

אלעזר שטרן: לכן, כשאתה שולח אותי עכשיו להכין – – –

יריב לוין: – – –

אלעזר שטרן: – – – אתה לא תתמוך, ואני אגיד לך למה לא תתמוך.

אלעזר שטרן: תן לי, אני אשאל אותך – – –

יריב לוין: – – –

אלעזר שטרן: תן לי, אני אגיד לך שראש הממשלה ששלח אותך הסתכל לי בעיניים ממרחק של 60 סנטימטר, וכשבאתי אליו לפני שנתיים ואמרתי לו על הצינון, והיועץ המשפטי לממשלה של היום אמר לי שאני צודק, ראש הממשלה אמר: תוסיף את האחרים.

אלעזר שטרן: אמרתי לו: תוסיף את האחרים.

אלעזר שטרן: אתה רוצה פחות שחיתות במדינה?

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה להעליב את אלופי צה"ל?

אלעזר שטרן: תשים את הממונה על התקציבים ותשים את מנכ"ל האוצר ואת החשבת הכללית – –

חיים כץ: רשות החברות – – –

אלעזר שטרן: – – תשים אותם.

אלעזר שטרן: תשים אותם שווה בשווה.

אלעזר שטרן: אבל מה אתם לא רוצים – אלה אולי עוד נותנים לכם משהו.

אלעזר שטרן: ואת מי אתם שמתם?

אלעזר שטרן: כבר אמרתי לך – – –

יריב לוין: – – –

אלעזר שטרן: השר יריב, עם כל הכבוד, אתה יודע שזה לא שלוש שנים צינון; זה חמש שנים לפחות, בגלל שאין בחירות לפי הזמנה, והאנשים האלה לא יחכו.

אלעזר שטרן: גם במשרד האוצר נתת להם תשעה חודשים לחכות עד שהם הולכים לאנשים שהיו אתם בקשר בתוך תפקידם.

אלעזר שטרן: מה זה?

אלעזר שטרן: עכשיו אתה אומר לי קבינט?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך מה מפחיד בקבינט.

אלעזר שטרן: שיבואו אלופים, שזה חלק קטן מאלופי צה"ל; ניצבים במשטרה, כמה באים לקבינט?

אלעזר שטרן: מה אתה אומר לי קבינט?

אלעזר שטרן: אני אגיד לך למה אתה אומר קבינט – מפני שאולי יבוא לראש הממשלה מישהו שמבין בביטחון; אולי חס וחלילה יתמודדו פה אנשים שידעו איך לעצור את הטרור, שיש להם כל מיני שיטות ומחשבות איך לעצור את הטרור, ולא רק להצהיר, לא רק להגיד: אני מר ביטחון, אני אעצור את הטרור.

אלעזר שטרן: ואולי יגידו לראש הממשלה שבתנאים האלה אי-אפשר לעצור את הטרור, ואולי צריך לשנות.

אלעזר שטרן: מזה אתם פוחדים.

אלעזר שטרן: ומשפט אחרון.

אלעזר שטרן: אם כנים דבריך, ראש הממשלה, שמציע – את מי הוא מציע?

אלעזר שטרן: את קציני צה"ל.

אלעזר שטרן: אחד מדוברי צה"ל שהזכרתי את השמות שלהם הוא שרה היום בממשלה, לא רוצה להזכיר את השם.

אלעזר שטרן: בתוך פחות משבוע מאז פשטה את המדים, ראש הממשלה עשה אתה מסיבת עיתונאים על הצטרפות לליכוד.

אלעזר שטרן: לזה אתם מתכוונים?

אלעזר שטרן: זה מה שאתם רוצים למכור לנו – אמינות, יושר, ינצלו את תפקידם?

אלעזר שטרן: באמת?

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, קריאה טרומית – הצעת חוק של חבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק קיצור תקופת הצינון לבכירי מערכת הביטחון (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, נתקבלה.

יצחק וקנין: 28 בעד, 44 מתנגדים, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1807/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות בבחירות בשל היעדר ייצוג לבני שני המינים), של חברת הכנסת קסניה סבטלובה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, לרשותך עשר דקות.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים נכבדים, חלקן של הנשים בחברה הישראלית הוא 51% ואף יותר.

קסניה סבטלובה: חרף זאת, עדיין אנחנו מתמודדים עם מציאות בלתי ראויה, שמבזה את כנסת ישראל ואת ערכי הדמוקרטיה הישראלית, שבה יש רשימות לכנסת אשר מדירות נשים מרשימותיהן, כך שברשימת המועמדים המוגשת לוועדת הבחירות המרכזית אין אפילו אישה אחת.

קסניה סבטלובה: המטרה של הצעת החוק היא למנוע את השתתפותן של רשימות של מועמדים שאין בהן נשים בכלל.

קסניה סבטלובה: עכשיו, שימו לב, גבירותי ורבותי: מטרת החוק היא אינה להדיר, אלא להפך, לקרב, לשתף ובאמת לעשות את האישה הישראלית שותפה מלאה, באשר היא: חילונית וחרדית, ערבייה ויהודייה; לאפשר לכל הנשים שחפצות בכך – ואני באמת פה, במעמד הזה, רוצה להודות גם לעמותת כ"ן, שלאחר המפגש עם החברות הנכבדות של העמותה נולד החוק הזה, וגם לחברות בארגון הנפלא והאמיץ והחלוץ שקוראים לו "לא נבחרות לא בוחרות".

קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו, באמת מכאן, דווקא, מהבית של הדמוקרטיה הישראלית, שיומם ולילה אנחנו עמלים על הבעיה הכל-כך מורכבת וקשה של שילוב ושיתוף ומניעת הדרה של עולים, של ערבים, של מיעוטים – לקרוא לאישה מיעוט?

קסניה סבטלובה: על מה אנחנו מדברים?

קסניה סבטלובה: לאן אנחנו הגענו עם הניסיון הזה להתנער מערכים שהם ערכים יסודיים וערכי יסוד בחברה הישראלית?

קסניה סבטלובה: אני רוצה להגיד לכם, גבירותי ורבותי, שאפילו בערב-הסעודית – אפילו בערב-הסעודית – יש שריון של כ-30 נשים במועצת השורא, המחוקקת; 20% שריון לנשים.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על ערב-הסעודית.

קסניה סבטלובה: אפשר גם לדבר על איראן, שמאפשרת לנשים באשר הן, מהמעגלים הכי שמרניים, פונדמנטליסטיים יש לומר, נשים שמכוסות מכף רגלן ועד ראשן בבדים שחורים, להתמודד, ולא רק לבחור – גם להיבחר, ולייצג את הציבור שלהן על כל בעיותיו ועל כל המורכבויות שלו.

קסניה סבטלובה: אפשר גם לדבר על הרשות הפלסטינית, שגם שם, אפילו בתקופה החשוכה ביותר, שאז התמודדו רשימות אסלאמיסטיות, תנועות שבעצמן מדירות נשים, אפילו הם לא הלכו כל כך רחוק על מנת למנוע את ההשתתפות של נשים בבחירות ולמנוע את ההשתתפות של נשים בתהליך הדמוקרטי.

קסניה סבטלובה: זה שאנחנו עדיין, במאה ה-21, נמצאים בפרלמנט, בבית-המחוקקים, וצריכים להסביר את החשיבות של השתתפות נשים בהליך הדמוקרטי; זה שאומרים "כל כבודה בת מלך פנימה" – אני מכבדת את זה.

קסניה סבטלובה: אבל האם אנחנו לא מתמודדים עם מצב שבו מפלגות חרדיות, כדוגמת ש"ס – כאשר היא נאלצת לשלוח נציגות, למשל לקונגרס הציוני, הרי היא עושה זאת.

קסניה סבטלובה: למה?

קסניה סבטלובה: מדוע?

קסניה סבטלובה: כי היא חייבת.

קסניה סבטלובה: אנחנו מדברים על חוקה של הקונגרס הציוני, שקובעת בבירור שבלי נשים, בלי נציגות של רשימות כאלה ואחרות, הרשימות האלה לא תוכלנה להיות חלק מהקונגרס הציוני.

קסניה סבטלובה: אז אם הדבר אפשרי, אם הדבר מתאפשר בקונגרס הציוני, מדוע הוא אינו מתאפשר כאן, בכנסת ישראל?

קסניה סבטלובה: אז המטרה של החוק שלי היא באמת לאפשר לאותן נשים אמיצות, שלראשונה מרימות את קולן ואומרות בבירור: הנציגים המכובדים של המפלגות החרדיות, אתם מייצגים אותנו, אבל אנחנו גם רוצות לייצג את עצמנו בעצמנו.

קסניה סבטלובה: יש לנו קול.

קסניה סבטלובה: אתם לא יכולים למנוע מאתנו את הקול הייחודי הזה, ששייך אך ורק לנו.

קסניה סבטלובה: כי הרי גם בחברה החרדית, גם בחברה הערבית, בחברה הבדואית, בכל חברה שהיא, נשים מהוות 50% ואף יותר, כמו שאמרנו, נציגות של החברה.

קסניה סבטלובה: אז מבחינת האחוזים אנחנו מדברים על שותפות מלאות לחיים באשר הם, וכמובן לחיים הדמוקרטיים.

קסניה סבטלובה: יש הצעות חוק דומות, שמציעות לקבוע רף מאוד גבוה להשתתפות נשים ברשימות, ואני תומכת בלב שלם, אני תומכת בכל ההצעות האלה.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת, אני יודעת ומוכרת לי ההתנגדות של חלק מהמחוקקים שנמצאים בבית הזה.

קסניה סבטלובה: מה שאנחנו היינו רוצים זה לתת דריסת רגל לנשים; לתת דריסת רגל לנשים.

קסניה סבטלובה: ואנחנו מאמינים ומאמינות שמהמקום הזה, שיתאפשר להן לרוץ גם לרשויות המוניציפליות וגם לכנסת ישראל, הדינמיקה של הפנים, של החברה שלכם ושלנו, היא כבר תעשה את העבודה.

קסניה סבטלובה: כאשר אומרים לי: מה, זו בחירה של אותם אנשים, זו בחירה של אותה החברה שרוצה להדיר את הנשים, והנשים בעצם נותנות את הסכמתן, אני רוצה לשאול אתכם: האם בתקופה החשוכה ביותר בימי האנושות, כאשר הייתה עבדות, רבותי – וזה התקיים הרי בארצות-הברית של אמריקה, עד המאה ה-19 התקיימה עבדות – האם העבדים נתנו את הסכמתם לתופעה הזאת?

קסניה סבטלובה: זה שהם לא התמרדו כל יום, זה שהם לא הלכו להפגנות והרימו את קולם נגד העניין הזה, זה לא אומר שהם היו בעד.

קסניה סבטלובה: בתקופת האפרטהייד, כאשר חילקו בין שחורים ללבנים, גם בארצות-הברית וגם במקומות אחרים, האם אלה ששיתפו פעולה עם החוקים האלה, החוקים הגזעניים, הנוראיים, שהדירו והפלו, האם הם נתנו את הסכמתם לכך?

קסניה סבטלובה: לא ולא ולא.

קסניה סבטלובה: ככה גם הנשים החרדיות.

קסניה סבטלובה: גם כאלה שהיום יושבות בשקט והן מפחדות; מפחדות מזה שיפגעו בהן, שיפגעו בשמן הטוב, שיפגעו בזיווג של הילדים שלהן, של הבנות שלהן, של הבנים שלהן.

קסניה סבטלובה: זה שהן כרגע לא נמצאות שם, ברחובות, זה שהן לא יוצאות לכיכר-השבת או לכיכר-רבין ומתנגדות לעניין הזה שיש מפלגות שמייצגות ציבור שלם אבל לא את הנשים, זה לא אומר שהן תומכות.

קסניה סבטלובה: ושלא תגידו לנו אחרת; אנחנו נמצאים ונמצאות בקשר שוטף עם אותן הנשים, והן אלה ששלחו אותנו לכאן.

קסניה סבטלובה: וזאת הבטחת הבחירות שאנחנו נתנו.

קסניה סבטלובה: אני באופן אישי והמפלגה שלי באופן כללי התחייבנו שנפעל למען ערכי השוויון במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: השוויון, רבותי, מתחיל כאן, בבית הזה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מהווים את הדוגמה.

קסניה סבטלובה: אנחנו נותנים דוגמה לכל השאר.

קסניה סבטלובה: אז אם יבואו אלי מחברות כאלה ואחרות, עסקיות, ויגידו: מדוע אני צריך לשלב נשים אבל אתם בכנסת מסרבים לשלב נשים בשירותכם, ולכם יש מפלגות, מפלגות של בית-הנבחרים הזה – יש מפלגות שמדירות נשים; מדוע אני חייב?

קסניה סבטלובה: מה אגיד לאותו נציג של חברה?

קסניה סבטלובה: מה אני אגיד לאותו מנהל?

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שאנחנו צריכים לשים סוף לתופעה הזאת.

קסניה סבטלובה: כמו שהתגברנו על כל כך הרבה מכשולים: שלא הייתה נציגות מספקת של נשים בכלל, ולא הייתה נציגות של עולים, ולא הייתה נציגות של ערבים – אנחנו התגברנו על המכשולים האלה.

קסניה סבטלובה: אז אני מבקשת את תמיכתכם.

קסניה סבטלובה: אני מבקשת מכולכם לתמוך בהצעת החוק הזאת, שתיתן דריסת רגל לנשים – גם לנשים חרדיות, וגם, כמובן, לנשים ממגזרים אחרים, שלפעמים נדמה לנו שאנחנו יודעים יותר טוב מה הם רוצים.

קסניה סבטלובה: אז לא, יש להם קול.

קסניה סבטלובה: יש להם קול, והקול הזה, חשוב שיישמע כאן בכנסת ישראל.

קסניה סבטלובה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יצחק וקנין: תשובת הממשלה, חבר הכנסת יריב לוין?

יצחק וקנין: לא, אין תשובת ממשלה.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: אין תשובת ממשלה.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות בבחירות בשל היעדר ייצוג לבני שני המינים), של חברת הכנסת קסניה סבטלובה – קריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 16 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 42 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – מניעת השתתפות בבחירות בשל היעדר ייצוג לבני שני המינים) נתקבלה.

יצחק וקנין: 42 נגד, 16 בעד, אחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

אראל מרגלית: אדוני, גם אני בעד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית – לפרוטוקול; זה לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין בעד החוק – לפרוטוקול, אבל זה לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1846/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום הבריאות בנושא מגדר ונטייה מינית, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת – תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הישיבה, סגן יושב-ראש הכנסת – –

חיים כץ: – – –

מיכל רוזין: אתה עונה לי?

מיכל רוזין: אני יודעת שליצמן עונה לי.

חיים כץ: – – –

מיכל רוזין: אוקיי, בסדר, תודה.

מיכל רוזין: פתאום אתה נדיב אתי.

מיכל רוזין: אני מתחילה לדאוג, חיים.

מיכל רוזין: – – כבוד חברי הכנסת, אתמול היה לנו יום חגיגי ומרגש.

מיכל רוזין: קיימנו לראשונה בכנסת יום שלם – כמובן, בתמיכתו של יושב-ראש הכנסת – שעסק בזכויות הקהילה הגאה.

מיכל רוזין: לצערי הרב, המליאה לא הייתה מלאה, אבל היציע היה צר מלהכיל את כל חברות וחברי הקהילה שהגיעו לכאן, ובאמת התרגשו מאוד מכך שהכנסת מכירה בהם, בצרכים שלהם, במצוקות שלהם.

מיכל רוזין: אבל היום המציאות טופחת על פנינו כאן במליאה, אחרי שביום ראשון האחרון עלו שבע הצעות חוק לוועדת שרים לחקיקה וכולן נדחו או קיבלו סירוב; התנגדות של הקואליציה.

מיכל רוזין: היום אנחנו שומעים שוב ושוב תשובות לקוניות, לא ענייניות, על הצעות חוק שבאות להיטיב עם הקהילה הגאה.

מיכל רוזין: אתמול עלה לכאן ראש הממשלה ואמר: "כל אדם נברא בצלם אלוהים" – ולכן כולם שווים ולכולם מגיעות זכויות שוות.

מיכל רוזין: אמר.

מיכל רוזין: אז הוא אמר.

מיכל רוזין: אבל לצערי הרב, זה לא סתם שהוא אמר ובכך הוא סיים.

מיכל רוזין: הקהילה, לצערי הרב, פעמים רבות משמשת שטיח אדום של מר נתניהו בבית הלבן, באומות העולם המתוקנות, הליברליות, המערביות, שבהן הוא בא ומספר עד כמה היחס לקהילה הוא יחס טוב, יחס הוגן, יחס של זכויות אדם, שוויוני.

מיכל רוזין: לאחר הרצח הנורא ב"בר-נוער" באוגוסט 2009 ראש הממשלה אמר: אני יודע שיש צרכים מיוחדים לקהילה; אני מבטיח לכם שאנחנו קשובים, ושאני אקדם עם שרי הממשלה דברים חשובים.

מיכל רוזין: שנתיים לאחר הרצח הוא שוב אמר: "אין מקום לאפליה בחברה הישראלית.

מיכל רוזין: אפליה באשר היא פסולה ומאוסה, ועל כולנו מוטלת האחריות לקיים חברה פתוחה, ליברלית, ומעל הכול – נטולת שנאה ואלימות"; אז הוא אמר.

מיכל רוזין: בשבוע הגאווה הוא בירך את הקהילה ואמר: "המאבק להכרה בכל אדם כשווה בפני החוק הוא מאבק ארוך" – יש לנו לאן להתקדם, אבל אני גאה בישראל שהיא מהמדינות המתפתחות בעולם בנושא ביחס לקהילה.

מיכל רוזין: אני מזכירה את כל הציטוטים האלה כי גם אתמול עלה פה ראש הממשלה.

מיכל רוזין: לצערי, הוא לא טרח לברך, לא אותנו, ראשות השדולה הגאה, ולא את יושב-ראש הכנסת – על קיום היום החשוב הזה.

מיכל רוזין: אבל אכן הוא בא לכאן ואמר: כל אדם נברא בצלם, ולכן כולם שווים, ולכולם מגיעות זכויות.

מיכל רוזין: אז סוף-סוף הוא דיבר על הקהילה בעברית ולא באנגלית, אבל הוא לא אמר שום דבר.

מיכל רוזין: שום דבר הוא לא אמר, מכיוון שהאמירה האמיתית של כנסת ישראל כרשות מחוקקת והאמירה הישראלית של ממשלת ישראל היא בסופו של דבר בחקיקה ובתקציבים.

מיכל רוזין: בכך נבחן יחס.

מיכל רוזין: כאשר מסתכלים על הממשלה, כאשר מסתכלים על הכנסת, רוצים לראות מה אנחנו עושים, לא רק מה אנחנו אומרים; ואני האחרונה שמזלזלת באמירות.

מיכל רוזין: אמירות הן הדבר חשוב מאוד, העלאת מודעות זה דבר חשוב מאוד, אבל בסופו של דבר רוצים לראות תקציבים, רוצים לראות שינוי.

מיכל רוזין: אם הייתם מתנגדים רק לנושאים של דת ומדינה יכולתי עוד להבין; יש לכם קואליציה קשה, אף שבקואליציה הקודמת החרדים לא היו, הם ישבו אתנו באופוזיציה.

מיכל רוזין: הייתי עוד יכולה להבין.

מיכל רוזין: אבל מדוע אתם מתנגדים להעלאת תקציבים לארגוני נוער של הקהילה?

מיכל רוזין: מדוע אתם מתנגדים להצעת החוק הזאת שאני מעלה עכשיו – הצעת חוק שבעצם מדברת על הכשרות חובה לכל הצוותים הרפואיים?

מיכל רוזין: אין פה עניין של דת ומדינה, אין פה עניין של תקציב; יש פה עניין לחייב שבשבע שנות לימודי רפואה ובלימודי סיעוד חלק מסילבוס החובה במערכת האקדמית בלימודים ובהכשרה של רופאים, של אחים, של אחיות, של רופאות ושל צוותי הסיעוד יהיה על הקהילה.

מיכל רוזין: אתם בטח שואלים: למה?

מיכל רוזין: למה צריך את זה?

מיכל רוזין: הם לומדים לרפא אנשים, למה הם צריכים להבין את הקהילה?

מיכל רוזין: אנחנו מבינים יותר ויותר שיש צורך להבין, מכיוון שהעדויות שנאספות על היחס לעשרות ומאות – ושר הבריאות, אני מקווה שאתה מקשיב לי – – –

יעקב ליצמן: – – – מתנגד לחוק הזה.

מיכל רוזין: אני לא בטוחה שאתה מתנגד.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר לך שגם בקהילה שלך, אף שאתה לא מכיר בכך, לפחות 10% הם בנות ובני הקהילה.

מיכל רוזין: בכל האוכלוסיות והמגזרים יש גם בנות ובני הקהילה, לכן הם גם האלקטורט שלך, והם גם מצביעים עבורך.

מיכל רוזין: בסופו של דבר, האדם לא רק נברא בצלם אלוהים, אלא יש לנו החובה לרפא כל אדם ולדאוג לו לסיעוד ולרווחה; לכל אדם, כך אומרת התורה.

מיכל רוזין: לכן, העובדה שעשרות ומאות מטופלים מדווחים שרופאים נותנים להם אבחנות שגויות – כי באותו רגע שהמטופל אומר: אני הומו, או לסבית, או טרנס, מייד האבחנה של הרופא היא מוטעית; שולחים אותם לבדיקות מיותרות, נותנים להם אבחונים לא נכונים, ומזל שלפעמים זה מתגלה אחר כך, בבדיקות ההמשך – מעידה על יחס פוגעני ומזלזל לאחר חשיפה של נטייה מינית.

מיכל רוזין: 3% מהמטופלים מציינים שהצוותים הרפואיים מתייחסים אליהם בצורה מפלה ומאוד לא מכובדת.

מיכל רוזין: אני רוצה לתת לכם ממש דוגמאות, קודם כול דוגמאות מתחום הרפואה הכללית, אבל גם מהרפואה הפסיכולוגית, כמובן.

מיכל רוזין: אומר ר', הומו מוצהר בן 33 שהופנה על-ידי רופאת המשפחה שלו בדחיפות לרופא כירורג בגלל כאבי בטן קשים, שהוא כתב באבחנה על ההרגלים המיניים ועל יחסי המין שהוא מקיים.

מיכל רוזין: לא רק שהוא הרגיש מושפל – בדיעבד התברר בבית-החולים שהאבחנה הייתה מופרכת לחלוטין, ונשענה על בורות וחוסר ידע רפואי בסיסי: הוא פשוט קישר אוטומטית את אורח החיים ואת נטייתי המינית עם כאבי הבטן שלי.

מיכל רוזין: העובדה שאין ידע – העולם לא מתחלק לשחור ולבן, זה לא רעים וטובים, זה עניין של ללמוד, להבין, לדעת.

מיכל רוזין: אותו רופא צריך לדעת, צריך להכיר, כמו שהוא צריך להבין כשבא אליו מטופל, הוא צריך לשאול אותו שאלות גם על חייו האישיים, כדי להבין מעבר לכאב בטן מה יכול לגרום לזה, הוא צריך גם כמובן להכיר את העניין הזה.

מיכל רוזין: כמובן, כאשר מגיעה – מספרת מטופלת אחרת שהיא מגיעה לרופא, והיא משתפת שהיא חיה בחיים משותפים עם בת-זוג.

מיכל רוזין: מייד שולחים אותה לעשות בדיקת איידס; מייד שולחים אותה לכל מיני בדיקות לא רלוונטיות.

מיכל רוזין: כל כך הרבה מטופלים מבני הקהילה לא הולכים לטיפולים.

מיכל רוזין: השר ליצמן, הם לא הולכים לרופאים, הם נמנעים מללכת, יש ירידה מאוד גדולה בטיפול עצמי, בהגעה למוקדי חירום, לבתי-חולים, בהגעה לרופאים.

מיכל רוזין: אנחנו רואים הזנחה, אנחנו רואים בקרב נשים לסביות שכ-40% מהן סובלות מסוכרת, מהשמנת יתר, מלחץ-דם גבוה, ממחלות שהיו נחסכות מהן אם היו הולכות לרופא.

מיכל רוזין: הן נמנעות מללכת לרופא.

מיכל רוזין: ולא נדבר על הרפואה הנפשית – כאשר אתה מגיע לפסיכולוג והוא אומר לך: אה, אתה הומו, את לסבית, אז כנראה כל הבעיות וכל הדברים כמובן נובעים מזה.

מיכל רוזין: לצערי הרב, ההתעלמות הזאת לא רק שלא מקדמת את היחס שלנו לבני ובנות הקהילה, היא לא מקדמת אותנו כחברה, היא לא מקדמת את הרפואה, כי אם 10% באוכלוסייה לפחות אינם מרגישים בטוחים ובטוחות להגיע לצוותים רפואיים, מפחדים ללכת למיון ולבתי-חולים, מפחדים מהיחס המפלה, לא הולכים לעשות בדיקות כמו לסרטן צוואר הרחם – שאנחנו יודעים שהן מונעות סרטן, אנחנו יודעים את זה.

מיכל רוזין: יש היום מספיק מחלות שנמנעות אם יש בדיקות מוקדמות.

מיכל רוזין: איך אנחנו מעודדים את האוכלוסייה הזאת להגיע?

מיכל רוזין: צריך להתייחס לנתונים, אי-אפשר להגיד: הרפואה מקבלת את כולם, תלך לכל רופא.

מיכל רוזין: בסופו של דבר, צריך את ההכשרה הזאת.

מיכל רוזין: שוב, אני חוזרת ואומרת, אין סיבה להתנגד להצעת החוק הזאת.

מיכל רוזין: זו לא הצעת חוק תקציבית, אין פה עניין של דת ומדינה, אין פה הפרת סטטוס קוו.

מיכל רוזין: יש פה להגיד לצוותים הרפואיים: התקדמנו, ואתה צריך לדעת לא רק את הדברים האלמנטריים על מנת לרפא את הגוף – היום אנחנו מבינים שגוף ונפש קשורים – אתה צריך להכיר את הנושא, אתה צריך לדעת איך לגשת, איך לדבר, זה חלק מהטיפול, זה חלק מהשירות, ואין שום סיבה להתנגד.

מיכל רוזין: אני קוראת לכולכם לתמוך בכך.

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: ישיב שר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

עיסאווי פריג': למה אתה מתנגד, למה?

מיכל רוזין: לא, אני באמת רוצה לשמוע תשובה עניינית.

יעקב ליצמן: ההסבר לא היה ענייני, אז התשובה לא יכולה להיות עניינית.

מיכל רוזין: ההסבר שלי לא היה ענייני?

קריאה: – – –

יעקב ליצמן: אה, גם אני יודע לעשות "אה".

יעקב ליצמן: בואו נעשה מקהלה.

חיים ילין: אני לא מקבל, אבל תגיד – – –

מיכל רוזין: ההסבר שלי היה – – –

אילן גילאון: – – –

יעקב ליצמן: כן, היום זה פורים באמת, ונהפוך הוא.

יעקב ליצמן: אתם יודעים שזה יום פורים קטן, אתם יודעים את זה?

אורי אריאל: – – –

מיכל רוזין: אתה גם חושב שאסור – – –

יעקב ליצמן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, לשם קבלת רישיון או תעודה במקצועות רפואיים, נדרשים המבקשים לעמוד בכמה תנאים הקבועים בחוק.

יעקב ליצמן: הצעת חוק זו באה להוסיף תנאי לדרישות הקיימות כיום, ואני מתנגד, ובזה גמרתי את העניין.

מיכל רוזין: למה אתה מתנגד?

יעקב ליצמן: עכשיו אני אגיד לכם דברי תורה.

יעקב ליצמן: יש לי זמן, אמרו לי שאני יכול לדבר עד שלושת-רבעי השעה.

מיכל רוזין: בשבע שנים אי-אפשר ללמוד קורס אחד בנושא הזה?

מיכל רוזין: למה – – –

יעקב ליצמן: פרשת השבוע.

יעקב ליצמן: אז אני אשאל אתכם על פרשת השבוע.

יעקב ליצמן: בפרשת השבוע עשו עגל הזהב.

יעקב ליצמן: "כי תשא את ראש" – עגל הזהב, מה היה?

יעקב ליצמן: משה רבנו בא, יורד מן השמים, אחרי שהוא נתן את התורה, הוא ראה את העגל, הוא רואה את המחולות, הוא שובר את הלוחות, הוא עולה למעלה.

יעקב ליצמן: אין דבר, את יכולה לצאת, כי זה דברי תורה, את לא רוצה לשמוע.

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

יעקב ליצמן: את לא רוצה לשמוע דברי תורה, אני מבין את זה.

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

יעקב ליצמן: אני מבין שאת לא רוצה לשמוע דברי תורה, אין בעיה.

מיכל רוזין: אני לא יוצאת.

מיכל רוזין: אתה יכול להגיד עד מחר.

איתן כבל: לא בגלל התנ"ך.

יעקב ליצמן: ומשה רבנו שובר את הלוחות, שובר את הלוחות, עכשיו הוא עולה אל השמים – – –

יואל חסון: – – –

יעקב ליצמן: הוא עולה אל השמים, מה הוא אומר?

יעקב ליצמן: הוא רוצה להיות מליץ יושר ליהודים.

יעקב ליצמן: הוא אומר לשמים, מה הוא אומר?

יעקב ליצמן: ויאמר משה אל ה': "אנא, חטא העם הזה חטאה גדולה".

יעקב ליצמן: זה העורך-דין, זה מליץ היושר.

יעקב ליצמן: הוא רואה את החורבן, הוא רואה את הדבר – – –

מיכל רוזין: איך אתה משווה דמויות של מטופלים לחטא?

יעקב ליצמן: הוא אומר: "אנא, חטא העם הזה חטאה גדולה".

יעקב ליצמן: איך זה קורה?

מיכל רוזין: ואיך אתה משווה את זה לחטא?

יעקב ליצמן: כתוב בספרים, כי משה רבנו וה' באמת יודעים שחטאו.

יעקב ליצמן: זה שהם יודעים שחטאו, זאת חצי תשובה.

חיים כץ: – – – לתת בראש, יש רוב, לא?

יעקב ליצמן: גברתי, היו לך עשר דקות להסביר, אני לא הפרעתי לך; אפילו לא שמעתי אותך, כי זה לא מעניין אותי.

יעל כהן-פארן: אבל תדבר לעניין.

מיכל רוזין: כי אתה לא עונה לעניין, אתה מסביר לי למה הומואים זה חטא.

מיכל רוזין: אתה לא מסביר לי.

יעקב ליצמן: העם אמר את דברו, העם אמר שאנחנו בקואליציה, לא אתם.

יעקב ליצמן: העם אמר את דברו.

יעקב ליצמן: שנתיים הייתי באופוזיציה, סבלתי.

יעקב ליצמן: עכשיו העם אמר את דברו.

יעל גרמן: העם אמר את דברו, אבל אתם רק 5%.

יעקב ליצמן: גברתי, כל מה שאני תיקנתי בחצי שנה, את לא עשית בשנתיים, על מה את מדברת כאן?

יעקב ליצמן: לא עשית כלום במשרד הבריאות, רק ועדות גרמן עשית כל היום.

יעקב ליצמן: מה עשית שם?

יעל גרמן: אתה בומבה, אתה הכי טוב, אתה יותר טוב ממני.

יעקב ליצמן: תסבירי לי מה עשית שם חוץ מוועדות.

יעקב ליצמן: את מטיפה לי מוסר?

יעקב ליצמן: את מטיפה לי מוסר?

יעל גרמן: לא עשיתי כלום, אתה הכי טוב שבעולם, אבל אתה רק 5%.

יעקב ליצמן: שנתיים היית שם ולא עשית כלום.

יעקב ליצמן: אני בחצי שנה עשיתי במה שאת לא היית עושה אפילו בעשר שנים.

יעל גרמן: אתה גיבור ישראל, הכול טוב ויפה, אבל אתם רק 5%, אתם לא יכולים להכתיב ל-100%.

קריאה: איי איי איי.

יעקב ליצמן: אני חושב ששכנעתי אתכם, עם כל הכבוד, ולכן אני קורא לכנסת להתנגד לחוק.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, עוד שלוש דקות יש לך.

מיכל רוזין: וחיים נתן לי עוד דקות.

יצחק וקנין: שלוש דקות אני נותן, לא הוא.

יצחק וקנין: הוא יכול לתת על חשבון – אני לא יודע איזה חשבון, אבל יש לך שלוש דקות, ואם תחרגי טיפה, אני לא – אני אאפשר לך.

מיכל רוזין: השר ליצמן, מכיוון שאני לא מזלזלת בחוכמתך ובהבנתך היטב את כל מה שאמרתי, אף שאתה טוען שלא דיברתי לעניין, אני בטוחה שהקשבת ואתה יודע שדיברתי לעניין.

מיכל רוזין: ברור לי שיש לך בעיה עם הסוגיה.

מיכל רוזין: ברור לי שאתה חושב שהם חוטאים גדולים, אבל אתה כשר שכל הזמן מצהיר שאתה לא שר של יהדות התורה, אתה שר של כל עם ישראל וכל מדינת ישראל וכל האזרחים והאזרחיות, וכולם צריכים לקבל טיפול רפואי שוויוני ושווה ולא מפלה, לכן אתה צריך לדאוג שכל הרופאים יבינו וידעו איך לטפל במטופלים שלהם, ומה שאתה עושה עכשיו – אתה מועל בתפקידך, בתפקידך כשר הבריאות של כל מדינת ישראל.

מיכל רוזין: זה שאתה עמדת פה ואמרת: אותי בחרו ואני עכשיו בשלטון, מראה בדיוק את חוסר ההבנה שאתה שר של כל בני ישראל, של כולם – של יהודים, של ערבים, של הומואים, של סטרייטים, של כולם.

מיכל רוזין: אתה שר של כולם, ואתה לא יכול להגיד: האוכלוסייה הזאת חוטאת ולכן היא לא תקבל ממני טיפול.

מיכל רוזין: אתה לא יכול להגיד את הדברים האלה.

מיכל רוזין: צר לי מאוד על התשובה שלך.

מיכל רוזין: יכולת לתת הרבה מאוד תשובות ענייניות, בחרת בדבר תורה, בדבר תורה שאומר שהם חוטאים.

מיכל רוזין: זה מה שהיה לך לענות לי, במקום לדבר על רפואה?

מיכל רוזין: אתה רוצה שאני אעמוד ואקריא לך את שבועת הרופא?

מיכל רוזין: מה אומרת שבועת הרופא וכיצד צריך לטפל בכל אדם וכל אישה, בכולם, ובעיקר בגר ובעיקר באחר?

מיכל רוזין: איך אתה עומד פה ומקריא לנו דבר תורה ומספר לנו ומזלזל בנו ואומר לנו: סליחה, אותי בחרו, ואני בשלטון?

מיכל רוזין: או שאתה שר של כולם או שאתה שר של 5% מהאוכלוסייה.

מיכל רוזין: לא ביקשתי ממך להיות השר של ההומואים והלסביות, ביקשתי ממך להיות שר של כל האזרחים והאזרחיות ותושבי ותושבות המדינה.

מיכל רוזין: ואם אתה מבין שיש בעיה ויש לקות ויש אפליה ויש יחס מזלזל שגורם לאנשים להיות חולים יותר, וחס וחלילה למות, אז לא יכול להיות שאתה תעמוד פה ותטיף לנו מוסר על עגל הזהב.

מיכל רוזין: לא יכול להיות, כי חלק מהעניין גם שהתורה מצווה לנו זה להתייחס בשוויון ולהתייחס בדרך-ארץ ולהתייחס לכל אדם כנברא בצלם.

מיכל רוזין: ומה שעשית פה הוא לא יהודי והוא לא אנושי.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום הבריאות בנושא מגדר ונטייה מינית, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 44 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הכשרות לאנשי מקצוע בתחום הבריאות בנושא מגדר ונטייה מינית, התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 44 מתנגדים, 33 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1249/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – רפואת שיניים לאנשים שמלאו להם 65 שנים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת שמולי, עשר דקות לרשותך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי השרים, חברי וחברי וחברות הכנסת – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט באולם המליאה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מקלב, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, נא לשמור על השקט.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: – – אני מתכבד להביא היום הצעת חוק לכנסת, הצעת חוק שמלווה את הכנסת עוד מהכנסת הקודמת ומהכנסת שלפניה; הצעת חוק שמי שהגיש אותה בפועל זה חבר הכנסת חיים כץ הפעלתן, עוד בהיותו יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, והיום כידוע הוא שר הרווחה.

איציק שמולי: אני רוצה דווקא להתחיל לא מהצעת החוק, אני רוצה להתחיל מהסיפור שפורסם היום בבוקר בכותרת ב"ידיעות אחרונות" על ניצול שואה מרמת-גן, שמו משה אליהו.

איציק שמולי: הוא בן 91, והוא במצב סיעודי.

איציק שמולי: הוא מחובר לחמצן ולהשגחה צמודה.

איציק שמולי: הוא מוכר, הוא הוכר על-ידי מדינת ישראל כניצול שואה.

איציק שמולי: הוא פנה למשרד האוצר בבקשה לטפל בשיניים, ומה מצאה לנכון ממשלת ישראל להגיד למר אליהו בן ה-91?

איציק שמולי: תוכיח לנו שמצב השן הוא פרובלמטי רק בגלל העובדה שהיית בשואה.

איציק שמולי: זה מה שמצא לנכון משרד האוצר לענות לאותו אדם: תוכיח לנו שהשן היא פרובלמטית מפני שהיית במחנה ריכוז.

איציק שמולי: עכשיו, מה רוצה ממשלת ישראל שהוא יעשה?

איציק שמולי: מה?

איציק שמולי: שהוא ילך לגרמניה לחפש את אותו נאצי שהתעלל בו?

איציק שמולי: שימצא אותו וגם יביא ממנו אישור רפואי?

איציק שמולי: זה מה שאומרת ממשלת ישראל לניצולי השואה לעשות כדי לקבל הכרה?

איציק שמולי: להביא אישור רפואי ממישהו, אלוהים יודע ממי, שהנזק בשיניים נגרם כתוצאה מהשואה.

איציק שמולי: איך אפשר לספק אישור כזה בכלל?

איציק שמולי: מי יכול לתת אישור כזה עשרות שנים אחרי השואה המקוללת שקרתה לעם?

איציק שמולי: מי יכול?

איציק שמולי: חברי חברי הכנסת, מרב, מרב – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי ויושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, אתם מנהלים איזה דיון ביניכם באמצע המליאה בצעקות.

יצחק וקנין: זה לא מקובל.

יצחק וקנין: אדוני ימשיך.

יעקב מרגי: יחסית שקט – – –

איציק שמולי: יחסית זה דבר יחסי, חבר הכנסת מרגי.

איציק שמולי: אז מה שאומרת ממשלת ישראל לאותו בן-אדם: תזכור איזו שן כאבה לך לפני 70 שנה, וגם אם אתה זוכר, סע לגרמניה ותביא אישור ממישהו שהתעלל בך, אם הוא בכלל בחיים ואם הוא ירצה לתת לך אישור.

איציק שמולי: זה מה שאומרת ממשלת ישראל לעשות.

איציק שמולי: אבל עניינה של הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, נוגעת לאנשים שהם בכלל לא בתוך הקריטריונים של ניצולי שואה.

איציק שמולי: אלה אנשים שהם בכלל לא רשאים להגיש בקשה; אנשים שהם אזרחים ותיקים במדינת ישראל, שסובלים סבל חמור מאוד ממצב השיניים שלהם.

איציק שמולי: הרי ממילא מתוקף גילם הם מאופיינים באופן כללי בחולי רב יותר, וזה כמובן רלוונטי גם לבריאות הפה והשיניים והחניכיים.

איציק שמולי: ומה נשאר להם, חברי חברי הכנסת, לאנשים הוותיקים בחלק הזה של חייהם?

איציק שמולי: מה נשאר להם?

איציק שמולי: פעם בשבוע לבקר את הנכדים, לרדת בבוקר יחד עם המטפל הסיעודי לספסל בגינה לראות כמה אנשים, לחייך חיוך רחב.

איציק שמולי: אבל מי ירצה לצאת מהבית כשאין לו שיניים?

איציק שמולי: מה נשאר לאנשים בגיל הזה?

איציק שמולי: ליהנות מאיזו פרוסת עוגה?

איציק שמולי: ליהנות מאיזו ארוחה טובה ביום ההולדת?

איציק שמולי: אבל מי יכול לאכול כל דבר אם השיניים שלו הן חסרות?

איציק שמולי: מה נשאר לאנשים האלה?

איציק שמולי: לחיות טיפה ברווחה?

איציק שמולי: אבל איך אפשר לחיות ברווחה כשבאופן יומיומי, רגע-רגע, כאבי תופת בשיניים מלווים אותך?

איציק שמולי: ואני רוצה להגיד לכם, לפי הנתונים שפורסמו בפעם הקודמת כשניסו להעלות כאן את הצעת החוק, 60% מהקשישים במדינת ישראל סובלים מחוסר בשיניים.

איציק שמולי: מרביתם – 52% מתוך האוכלוסייה הזו – מחוסר מוחלט.

איציק שמולי: מחצית מהקשישים – סליחה, כמעט מחצית – 43% מהאנשים הקשישים במדינת ישראל שצריכים טיפול שיניים לא מקבלים אותו פשוט כי אין להם כסף.

איציק שמולי: אז תכליתה של הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, היא לספק טיפולי שיניים מונעים, משמרים ומשקמים לאותה אוכלוסייה שעברה את גיל 65.

איציק שמולי: אנחנו כמובן נכונים לבוא בדברים עם הממשלה כדי לראות אם ההטבה הזו צריכה להינתן, אדוני שר הבריאות, באופן אוניברסלי – מובן שיש לזה השלכות רוחב גדולות מבחינה כלכלית – או אם הדבר הזה צריך להינתן לפי מבחני ההכנסה.

איציק שמולי: אבל תשובת הממשלה לא יכולה להיות "לא" וזהו, כי יש בעיה; יש בעיה שכמעט 50% מאותה אוכלוסייה שנדרשת וצריכה טיפולי שיניים לא מקבלת אותם כי אין להם כסף.

איציק שמולי: וכפי שאתה, אדוני שר הבריאות, עשית מהלך אדיר, אדיר, בעניין של טיפולי שיניים לילדים – אף שהיו לא מעט ציניות וביקורת גם על המהלך הזה, עשית מהלך אדיר בקדנציה הקודמת שלך כשר הבריאות.

איציק שמולי: אבל נדרש פה מהלך משלים; גם אם המהלך הזה יהיה הדרגתי, גם אם הוא יהיה בגדר לתקוע את הרגל בדלת, בדיוק כפי שאנחנו עושים בכנסת ובממשלה בתחומים אחרים.

איציק שמולי: ואני רוצה, לסיום, אדוני היושב-ראש, להקריא לכם מכתב, ואני מבקש את תשומת לבם של חברי הכנסת, ולפחות את השקט מחברי הכנסת, מכתב ששלחה לי גברת רונה ניר.

איציק שמולי: אני הזדעזעתי כשקיבלתי את המכתב הזה, שבו היא סיפרה שמה שהיא עושה יום-יום, מה שהיא עושה יום-יום זה להדביק את השיניים שלה בדבק מגע.

איציק שמולי: אתם שומעים מה אני אומר לכם?

איציק שמולי: להדביק את השיניים שלה בדבק.

איציק שמולי: והיא אומרת: כותבת לך אישה מבוגרת.

איציק שמולי: כואב לי, אני זקוקה מיידית ובדחיפות לטיפולי שיניים.

איציק שמולי: אבל עם קצבת הביטוח הלאומי על סך 1,600 שקל בחודש, אתה רק יכול לחלום, אבל חייב לוותר בכאב על חיי חברה, כי כשאין לך שיניים אתה מתבייש לצאת החוצה ולהיראות בחברה; על הזמנת משפחה לארוחה, על מתנה לנכדים, על חיי תרבות, על טיול בארץ – אי-אפשר, חייבים לוותר.

איציק שמולי: באין שיניים אין חיים, אין טעם לחיים.

איציק שמולי: אנחנו הקשישים – כך היא כותבת – רוצים לחיות, ליהנות ולתרום מהידע שרכשנו בצעירותנו; להופיע בפני הציבור, או לצאת לעבודה שתכניס לנו מעט כסף להקלת המחיה.

איציק שמולי: דרושה לנו, הקשישים, כדי שנדבר ונחייך לעומדים מולנו, מערכת שיניים טובה ובריאה.

איציק שמולי: אלה הם חיי וחיי רבים מדור הקשישים בארץ, ועצוב שכך.

איציק שמולי: כשהנכדה שלי מחבקת אותי, הנכדה בת החמש מחבקת אותי ושואלת אותי: סבתא, מה עם השיניים שלך?

איציק שמולי: אני מחבקת אותה.

איציק שמולי: היא לא תראה את הדמעות בעיני.

איציק שמולי: אני מקווה – כך היא כותבת לחברי הכנסת – שתצליחו ותתחייבו בפני ובפני הקשישים שתעשו את הכול, את כל מה שניתן, שלפחות עניין טיפולי השיניים יעבור ויאושר.

איציק שמולי: אני מודה לכנסת, ומבקש מהכנסת ומהממשלה לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת שמולי.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה שר הבריאות הרב יעקב ליצמן.

בצלאל סמוטריץ': אם יש תשובה, יש הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אם רוצים לדחות, אז תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': טוב, בהסכמת הממשלה והמציע, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1796/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פיצוי עבור שירות מילואים לעצמאים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואב קיש וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יציג את ההצעה חבר הכנסת קיש.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, אדוני, לרשותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, שרים, חברות וחברי הכנסת, הצעה זו היא חלק ממערך של חקיקה שאנחנו פועלים בו בכנסת הזו בשביל לחזק את המשרתים, במקרה הזה המילואימניקים, אשר מתוכם הצעה זו באה לעזור לאותם עצמאים.

יואב קיש: הכוונה בעצמאים בעיקר לאלה שיש להם עסק קטן.

יואב קיש: עסק – זו יכולה להיות חנות, זה יכול להיות משרד רואי-חשבון.

יואב קיש: עצמאים שבעצם נקראים למילואים, עוזבים את העסק שלהם, ולעתים, כמו שקרה גם בתקופת "צוק איתן", מוצאים את עצמם בתקופות מאוד ארוכות, חודש ואף מעלה מכך, מחוץ לעסק.

יואב קיש: עכשיו, נכון, יש פיצוי שקבוע בחוק, כמו שכל שכיר מקבל – היושב-ראש, קצת שקט.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, אנחנו מבקשים קצת שקט.

בצלאל סמוטריץ': במרפסת שם של הקואליציה, קצת שקט – שחבר הכנסת קיש יוכל לנמק את הצעתו החשובה.

יואב קיש: כן, ואני מבטיח שזה גם לא יהיה ארוך.

יואב קיש: מדובר בהצעה שתיתן פיצוי לעצמאי, תוספת של 25% ממה שאותו שכיר לצורך העניין היה מקבל.

יואב קיש: וזה בא לכמת בתוכו את כל הקשיים שיש לעצמאי כשהוא עוזב למילואים, לעומת קשיים שיש לשכיר.

יואב קיש: אני חושב שהדבר הזה יהווה איזשהו סימן, איזושהי נקודת אור, ובאמת הסתכלות אל אותו פלח מאוד רגיש, שמצד אחד תורם ומשרת, ומצד שני משלם ברמה האישית מחיר כבד מאוד על כך שהוא משרת.

יואב קיש: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

בצלאל סמוטריץ': משיב בשם הממשלה שר הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש, אני מבקש את שמונה הדקות שהשארת, להעביר אלי בפעם הבאה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, תגמול המילואים, בדומה לגמלאות מחליפות הכנסה אחרת כגון דמי לידה, נפגעי עבודה וכדומה, נועד לפצות את המבוטח בגין אובדן הכנסתו בתקופה שבה הוא איננו עובד.

חיים כץ: בסעיף 272 לחוק הביטוח הלאומי נקבע שיעור הגמלה אשר מוענק למשרת במילואים, כאשר לעניין עובד עצמאי מדובר בשכר הממוצע ב-90 הימים שלפני השירות המילואים, בתוספת הפרשי תגמול אם שכרו השנתי על-פי השומה עלה על הממוצע הזה.

חיים כץ: הצעת החוק שבנדון מבקשת לקבוע כי תגמול המילואים לעובדים עצמאים שהכנסתם הממוצעת ליום קטנה מ-500 שקלים – כ-15,000 שקלים בחודש – יהיה גבוה ב-25% מממוצע שכרם.

חיים כץ: כאמור לעיל, תגמולי המילואים נועדו לפצות בגין אובדן ההכנסה של המשרת במילואים בתקופת שירותו בלבד.

חיים כץ: הנחת המוצא של המציעים היא כי הכנסתו של עובד עצמאי הנה גדולה יותר, והפסדיו בגין השירות גבוהים יותר בהתאמה – חברנו, אדוני, אני עונה לו.

חיים כץ: יובהר כי ההנחה הזאת בהכרח לא מתקיימת, וייתכנו מקרים שבהם אובדן ההכנסות דווקא נמוך יותר מהכנסה הממוצעת שחושבה.

חיים כץ: בנוסף, תיקון כזה יצריך בחינה מחדש של בסיס החישוב בכל הגמלאות מחליפות השכר לעצמאים, שהרי האמור בהצעה חל גם לגביהן, לדוגמה עובדת עצמאית היוצאת לחופש לידה.

חיים כץ: כמו כן, מביאה ההצעה להבחנה בין עצמאים ושכירים באופן שאינו מוצדק בהכרח בכל המקרים.

חיים כץ: יצוין כי מימון תגמולי המילואים הנו מתקציב משרד הביטחון, כאשר על-פי נתוני מינהל המחקר של המוסד לביטוח לאומי, עלותה של ההצעה רק בעניין התוספות עבור עצמאים היא כ-20 מיליון שקלים מדי שנה, ללא מרכיב פטור מדמי הביטוח.

חיים כץ: יוער כי בישיבת ועדת השרים ב-14 בפברואר 2016 אושרה לקריאה טרומית הצעת חוק דומה של חבר הכנסת עפר שלח.

חיים כץ: עוד מבקשת הצעת החוק פטור מתשלום דמי ביטוח בגין העובד המשרת במילואים – בעד כל תקופת השירות.

חיים כץ: כידוע, תשלום דמי הביטוח הנו הבסיס לרכישת זכויות מכוח חוק הביטוח הלאומי, וניתן להניח כי מנסחי ההצעה לא התכוונו כי זכויות אלה תיפגענה.

חיים כץ: על כן, חסרה בהצעה התייחסות לסוגיית מימון תשלום דמי הביטוח האלה, מאחר שמעסיק משרתי המילואים לא יישא בהם.

חיים כץ: זאת אומרת, יהיה לך תת-ביטוח.

חיים כץ: עוד יצוין כי המעסיק משמש כצינור להעברת הכספים, וממילא אינו נפסד בגין העברת הכספים בעבור עובדיו.

חיים כץ: על-פי הערכות מינהל המחקר של המוסד לביטוח לאומי, חלקה זה של ההצעה נאמד ב-100 מיליון ש"ח.

חיים כץ: החלטת ועדת השרים לחקיקה הייתה לתמוך בקריאה טרומית בחלקה הראשון של ההצעה בלבד, כך שהחלק שעוסק בתוספת של 25% יוצמד להצעת החוק של עפר שלח.

חיים כץ: לעניין הפטור של 100 מיליון השקלים הוועדה התנגדה.

חיים כץ: יודגש כי קידום הצעת החוק מותנה בכך שהמשך ההליכים ייעשה בהסכמה עם משרד הביטחון, משרד האוצר והמוסד לביטוח לאומי.

חיים כץ: אדוני, חבר הכנסת, אתה מסכים לתנאים האלה?

יואב קיש: מסכים.

חיים כץ: מאחר שחבר הכנסת מסכים, אז אני מסכים שהצעת החוק תעבור ותוצמד, ואני מקווה שהוא יקבל תמיכה, כפי שזה נראה, מחברי הכנסת.

חיים כץ: נראה איך מקדמים את הצעת החוק, ונרשום אותך בעוד חוק בספר המחוקקים של מדינת ישראל.

חיים כץ: גם אני וגם ציבור משרתי המילואים העצמאים נודה לך.

חיים כץ: אני מבקש שהכנסת תתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר הרווחה והשירותים החברתיים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש, יש לך מה להוסיף?

יואב קיש: לא.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': ביקשה להתנגד להצעת החוק חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

קריאה: ויי, חברת קואליציה.

קריאה: ואז היא לא תוכל להצביע בעד, אתה מבין?

טלי פלוסקוב: אל תופתעו, חברים, כי אני לא הולכת להתנגד להצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: אני אפילו רוצה לברך את חבר הכנסת יואב קיש על הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': אה, את זה אסור לך לעשות.

בצלאל סמוטריץ': את סגנית.

בצלאל סמוטריץ': את סגנית.

טלי פלוסקוב: מותר לי.

טלי פלוסקוב: למדתי שמותר כאן לדבר על מה שאתה רוצה, וזאת פעם ראשונה שאני מנצלת את הבמה הזאת, ואני כן רוצה להגיד כמה מילים לגבי הצעת החוק שהייתה אמורה לעלות היום לסדר-היום, ולשמחתי הרבה הורדה מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: אני מדברת על הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון – קביעת תאריך עברי לציון יום הניצחון), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני רוצה להקריא לכם מ"ויקיפדיה" מה זה – – –

יואב בן צור: – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, תן לי לסיים.

טלי פלוסקוב: תאמין לי, חבר הכנסת בן צור – אני אגיד, ובסוף תגיד לי אם יש לך טענות, בסדר?

טלי פלוסקוב: אני רוצה להקריא לכם: "ביום זה, יום הניצחון על הנאציזם, אנחנו מצדיעים למי ששחררו את העולם מן הסיוט שבו הוא חי במשך שש שנים ארוכות; מיליוני החיילים מצבאות בעלות-הברית שניצחו במערכה הגורלית לעתידה של האנושות, המערכה הכבדה רבת-הקורבנות על כבודו של האדם וחירותו.

טלי פלוסקוב: לצד הכוחות שנלחמו בחירוף נפש נגד חיית האדם הנאצית, היו גם כמיליון וחצי מן הגיבורים האלה – בני העם היהודי – חיילים בצבאות בעלות-הברית, לוחמים ביחידות הפרטיזנים בארצות מזרח אירופה ובשורות המחתרות האנטי-פאשיסטיות במערב אירופה ובצפון אפריקה.

טלי פלוסקוב: בכל מלחמה – נלחמים על החיים ועל המוות.

טלי פלוסקוב: במלחמה נגד הנאציזם, נלחם הלוחם היהודי לא רק על חייו שלו אלא על חיי העם היהודי כולו".

טלי פלוסקוב: רבותי, אני רוצה לברך את חבר הכנסת יואב בן צור; אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת היקר, על שני דברים: אחד, היום במפלגת ש"ס יודעים מה זה יום 9 במאי, יום הניצחון על מלחמת העולם השנייה.

יואב בן צור: עוד כמה אנשים יודעים.

טלי פלוסקוב: נכון מאוד.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להסביר לכם, 9 במאי לאנשים האלה, שעכשיו הקראתי עליהם, זה לא תאריך; אלה שתי מילים שיש להן משמעות ענקית.

טלי פלוסקוב: כשאתה אומר: יום הניצחון – זה 9 במאי.

טלי פלוסקוב: לכן אני רוצה לברך אותך על הסכמתך ללכת לפשרה שבעצם הושגה כאן ועל הסכמתך להוריד את זה מסדר-היום.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מקווה מאוד שלקראת 9 במאי אנחנו נציין כאן ביחד את היום הזה – גם 9 במאי וגם, אם ירצה החוק, גם בתאריך העברי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכם.

יצחק הרצוג: אז קודם כול ב-9 במאי, מה לעשות.

בצלאל סמוטריץ': חברתי לנשיאות, חברת הכנסת פלוסקוב, אני מבקש להקריא לך את סעיף 77(ד) לתקנון הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': גברתי חברת הכנסת פלוסקוב, אני לא הורדתי אותך מהדוכן, למרות שהסעיף הורה לי לעשות את זה.

בצלאל סמוטריץ': מקשיבה?

בצלאל סמוטריץ': אני מקריא לך את סעיף 77(ד) לתקנון: "תמכה הממשלה בהצעת חוק, או לא נקטה עמדה ביחס אליה" וכו', "רשאי אחד מחברי הכנסת הנוכח במליאה, כפי שיקבע יושב-ראש המליאה, להציע להסיר את הצעת החוק מסדר-היום, ולנמק את התנגדותו להצעת החוק במסגרת זמן שלא תעלה על שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': קיבל אחד מחברי הכנסת רשות דיבור כדי לנמק את התנגדותו להצעת החוק, אך בדבריו תמך בה – יפסיקנו יושב-ראש הישיבה וייתן רשות דיבור לחבר כנסת אחר המבקש להתנגד".

בצלאל סמוטריץ': אז אני מתנצל על שלא נהגתי בהתאם לתקנון.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזה היה מהלך לא ראוי.

מיקי לוי: הא צריכה להתנגד עכשיו.

טלי פלוסקוב: אני יודעת מה זכותי ומה – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור, אם כן, להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אני אתן לך זכות תגובה.

קריאה: – – – להצבעה – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים כעת להצבעה על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פיצוי עבור שירות מילואים לעצמאים), התשע"ה–2015.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פיצוי עבור שירות מילואים לעצמאים), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 34 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': גם עמר בר-לב וגם יפעת שאשא ביטון מצטרפים לבעד – לצורך הפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק הועברה בקריאה טרומית, ומועברת לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יואב בן צור, ששמו הוזכר – חבר הכנסת בן צור, ששמו הוזכר, מבקש למסור הודעה.

בצלאל סמוטריץ': בהתאם לתקנון, אנחנו נאפשר לו.

בצלאל סמוטריץ': בקשתי – תעשה קצר, כי הייתי אמור להפסיק את חברת הכנסת פלוסקוב כשהתחילה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רק רוצה לומר, שלאור רגשותיהם של רבים, שחשבו שאנחנו הולכים עכשיו לשנות איזשהם סדרי עולם, אני רוצה לומר שנגיש, בעזרת השם, הצעת חוק מתוקנת, שתאפשר גם למי – – –

יואל חסון: מה היה חשוב לך?

יואב בן צור: יואל חסון, תן לי שתי דקות.

יואב בן צור: אתה מוציא אותי מריכוז ואתה יודע שזה קשה.

יואב בן צור: באמת, אתה מכיר אותי הרי מהוועדות.

יואב בן צור: עכשיו שכחתי מה רציתי להגיד.

יואל חסון: ציפיתי שהיושב-ראש יקרא אותי לסדר מוקדם יותר.

יואל חסון: הוא לא עשה את זה.

יצחק הרצוג: זה חוק מיותר.

יואל חסון: רגע, אז אין הצבעה על החוק?

יואב בן צור: אדוני יושב-ראש המחנה הציוני, אנחנו נמצאים במדינה יהודית.

יצחק הרצוג: אין עוררין על זה.

יואב בן צור: החוק אומר שצריך לתת עדיפות – דקה – – –

יצחק הרצוג: – – –

יואב בן צור: – – – צריך לתת עדיפות לתאריך העברי.

יצחק הרצוג: אין קשר.

יואב בן צור: אני לא נולדתי וחלמתי בלילה, אלא עקב פניות של אנשים שחוגגים את היום הזה, וביקשו לחגוג אותו גם בתאריך העברי.

יואב בן צור: אנחנו נגיש הצעת חוק מתוקנת, שבה יהיה אפשרות לחגוג או ואו, או מי שרוצה, יחגוג בשני הימים – גם ב-9 במאי וגם בכ"ו באייר.

יואב בן צור: תודה רבה.

יצחק הרצוג: סיבה למסיבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק הרצוג: יואב, כל מי שלחם לא ישכח לעולם את היום הזה.

יצחק הרצוג: [הצעת חוק פ/2361/20; נספחות.

יצחק הרצוג: ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום: הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ארגון סטודנטים ארצי יציג), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת שולי מועלם וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': תציג את הצעת החוק חברתי חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יצחק הרצוג: – – –

יואב בן צור: – – –

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, חוק זכויות הסטודנט, כפי שהוא מנוסח היום, אינו מכיר או מתייחס לארגון המאחד תחתיו את אגודות הסטודנטים הפועלות במוסדות האקדמיים השונים.

שולי מועלם-רפאלי: מאידך – חבר הכנסת גפני.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גפני, קצת יותר בשקט.

שולי מועלם-רפאלי: מאידך, המדינה מתנהלת מול ארגון שכזה – כיום, התאחדות הסטודנטים בישראל, המייצג 300,000 סטודנטים מכל רחבי הארץ.

שולי מועלם-רפאלי: המדינה מאפשרת לארגון לפעול בשם הסטודנטים לקידום ענייניהם ורווחתם, ואף מסתייעת בו כדי לגייס את הסטודנטים בישראל למשימות לאומיות וחברתיות חשובות במסגרת פרויקטים רבים ושונים, לדוגמה מאבק בהסתה ובאנטישמיות ברשתות, שאליו נרתמים סטודנטים באופן וולונטרי; סיוע לאזרחים ותיקים, על-ידי עזרה בעולם המחשבים והתנדבות עם ניצולי שואה; 1,400 סטודנטים נרתמו בשנה שעברה לסייע לתושבי הדרום בזמן "צוק איתן", ועשו פעילות כיף לילדים בקו האש, הפעלות לילדים במקלטים וגיוס תרומות לרכישת צעצועים ומזון.

שולי מועלם-רפאלי: עד היום, כל הסדר למען אלפי סטודנטים ששירתו במבצעים ובמלחמות כדוגמת "צוק איתן" ונעדרו מהלימודים ומהמבחנים, נעשה מול התאחדות הסטודנטים – זאת מבלי שהמדינה מכירה בהם באופן רשמי.

שולי מועלם-רפאלי: כל המאבקים שנעשו לאורך השנים מול נציגי הסטודנטים נעשו גם הם מבלי שהמדינה מכירה בהם באופן רשמי.

שולי מועלם-רפאלי: יושבים פה במליאה כמה מחברינו, חברי כנסת שבעברם כיהנו כראשי ההתאחדות – למשל חברי חבר הכנסת איציק שמולי, צחי הנגבי, חברתנו גילה גמליאל.

שולי מועלם-רפאלי: הם מכירים היטב את האבסורד שבו המדינה מתנהלת, גם ברבדים שמחייבים תקצוב ושינויים תקציביים, אולם היא לא מכירה באופן רשמי בגוף שמייצג את הסטודנטים.

שולי מועלם-רפאלי: לשם קביעת מינהל תקין כפי שראוי במדינת חוק, מוצע בחוק הזה לעגן את מעמדו של הארגון כארגון יציג, שהוא יהיה עמותה או חברה לתועלת הציבור, שיהיה הארגון היציג של הסטודנטים בישראל, ושיוכר כך אם חברות בו מרבית אגודות הסטודנטים בארץ.

שולי מועלם-רפאלי: התיקון נועד להכיר בארגון-העל של הסטודנטים, המייצג סטודנטים בכל רחבי הארץ.

שולי מועלם-רפאלי: סטודנטים חברים באגודות הסטודנטים במוסדות האקדמיים, ואלו מאוגדות תחת ארגון-גג אחד, אשר ההצטרפות אליו היא על בסיס וולונטרי.

שולי מועלם-רפאלי: כדי להבטיח כי ארגון זה הוא שמייצג את מרבית הסטודנטים בישראל, על הארגון – בהקשר היום הוא התאחדות הסטודנטים הארצית, או גוף אחר שיקום במקומה – להוכיח כי הוא מאחד תחתיו את מרבית אגודות הסטודנטים במוסדות האקדמיים ובאוניברסיטאות ברחבי הארץ.

שולי מועלם-רפאלי: מטרת החוק הזה היא לקבוע התנהלות תקינה של המדינה מול ארגון יציג של הסטודנטים במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אני פונה לכל חברי וחברותי בבית להצטרף לחברי הכנסת שתמכו בהצעה – מירב בן ארי, עליזה לביא, איציק שמולי, איתן כבל, יפעת שאשא ביטון, אברהם נגוסה, יואב קיש – ולתמוך יחד אתי בחוק הזה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

בצלאל סמוטריץ': משיב על ההצעה בשם הממשלה סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת שולי מועלם, הצעת החוק שבנדון נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ב-21 בפברואר 2016, והחלטת ועדת השרים הייתה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, בכפוף להסכמת משרד החינוך ובתיאום עם משרדי האוצר, הכלכלה והמשפטים.

מאיר פרוש: ועדת השרים גם קבעה כי הצעת החוק תחזור לפני קריאה ראשונה לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה.

מאיר פרוש: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, ולקבוע פרמטרים להכרה בארגון סטודנטים יציג.

מאיר פרוש: חוק זכויות הסטודנט, התשס"ז–2007, בנוסחו כיום, אינו מתייחס לארגון המאחד תחתיו את אגודות הסטודנטים הפועלות במוסדות.

מאיר פרוש: הצעת החוק הנ"ל נועדה להכיר בארגון שכזה הפועל לטובת ולרווחת כלל הסטודנטים בישראל בפריסה ארצית, במטרה לייצגם כלפי גופי ממשל ואף כלפי גורמים בין-לאומיים.

מאיר פרוש: על-פי הצעת החוק, הסטודנטים יהיו חברים באגודות הסטודנטים במוסדות, ואלו יהיו מאוגדות תחת ארגון-על אחד, אשר ההצטרפות אליו תהיה על בסיס וולונטרי.

מאיר פרוש: הצעת החוק גם קובעת כי לצורך קבלת הכרה כארגון סטודנטים ארצי יציג יוכח כי התאגיד מאגד תחתיו את מרבית האגודות במוסדות המוכרים בדרך של חברות בעמותה או בעלות במניה, לפי העניין, וכך יובטח כי אכן אותו ארגון מייצג את מרבית הסטודנטים בישראל.

מאיר פרוש: נוסף על כך קובעת הצעת החוק לראשונה גביית חובה מסטודנטים של דמי רווחה לטובת פעילות אגודת הסטודנטים במוסד האקדמי וגביית תשלום חובה בסך 0.1% משכר הלימוד במוסדות המתוקצבים לטובת ארגון הסטודנטים היציג.

מאיר פרוש: ראשית, יצוין כי בעבר הופץ תזכיר חוק מטעם משרד החינוך שנוסחו דומה מאוד לנוסח המוצע, אולם הנוסח שהופץ בזמנו לא כלל את תשלומי החובה כאמור.

מאיר פרוש: נוסח הצעת החוק הממשלתית תואם עם נציגי התאחדות הסטודנטים, נציגי משרד המשפטים, המועצה להשכלה גבוהה ומשרד החינוך.

מאיר פרוש: ככלל, אין מניעה עקרונית בקידומו של חוק זה, למעט ההוראות לעניין תשלומי הרווחה, שיש לבחון לעומק את משמעותם.

מאיר פרוש: לאור האמור, מוצע להצטרף לעמדת הממשלה ולתמוך בהצעת החוק של חברת הכנסת שולי מועלם וקבוצת חברי הכנסת בקריאה טרומית, וכאמור, בסייגים שהוצגו בפתיח של תשובתי בהתייחס לבחינת נושא תשלומי החובה, ובכפוף לדחיית תוקפו של החוק לתחילת שנת הלימודים הבאה, אוקטובר 2017, אשר מוסכם גם על התאחדות הסטודנטים, על מנת לאפשר זמן התארגנות והיערכות של המוסדות ליישום החוק, ובכפוף לתיאום עם המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: לכן, אני מציע לחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לסגן השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מועלם-רפאלי רוצה לומר משהו?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ארגון סטודנטים ארצי יציג), התשע"ו–2015, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ארגון סטודנטים ארצי יציג), התשע"ו–2015, לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': את במקומו של עמיר פרץ?

מרב מיכאלי: אדוני, אני הצבעתי בטעות במקומו של עמיר פרץ.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי הצביעה בטעות במקומו של עמיר פרץ, ואנחנו אומרים את זה לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן וחבר הכנסת גנאים וחברת הכנסת בן ארי מבקשים לצרף את הצבעתם, וגם חבר הכנסת איתן כבל.

בצלאל סמוטריץ': הוא פה?

בצלאל סמוטריץ': שמעתי את קולו.

בצלאל סמוטריץ': הוא פה?

איתן כבל: מי מנהל את הדיונים?

בצלאל סמוטריץ': בלי אלו שהצטרפו, התוצאות הן 27 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': מזל טוב.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק עברה בקריאה טרומית והיא עוברת להכנה בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1339/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – שירותי הובלת נפטרים), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מרב מיכאלי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תציג את הצעת החוק חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: אני רוצה לקוות שחבר הכנסת גפני מאפשר לנו את זה.

בצלאל סמוטריץ': ככל שתהיה הסתייגות בעניין השבת, אז אני מניח – הרב גפני.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אז מעשה שהיה כך היה: חבר, נפטרה אמו.

מרב מיכאלי: כדרך הטבע או לא כדרך הטבע, אימא נפטרת זה דבר שקורה.

מרב מיכאלי: עצוב מאוד, תמיד פרידה.

מרב מיכאלי: אבל מוות – חלק מהחיים.

מרב מיכאלי: באתי לשבעה ומצאתי אותו נסער לא פחות מהמוות שלה – מהעובדה שהיא נפטרה בחג.

מרב מיכאלי: היא נפטרה בחג בבית – לא אמרתי את הדבר המרכזי ביותר.

מרב מיכאלי: היא נפטרה בבית, בחג, ומסתבר שאין מי שיבוא לקחת את הנפטרת מהבית בחג.

מרב מיכאלי: אין.

מרב מיכאלי: פשוט אין.

מרב מיכאלי: חברה קדישא, למותר לציין, ברור, מובן מאליו, איננה עובדת בשבת או בחג.

מרב מיכאלי: נעשו טלפונים – טלפונים לחברות אמבולנס פרטיות, לכל מיני בתי-חולים.

מרב מיכאלי: שכונה מרוחקת בירושלים.

מרב מיכאלי: לא נמצא מי שייקח את הנפטרת מהבית.

מרב מיכאלי: התחילו לתת להם עצות.

מרב מיכאלי: אמרו: תשימו אותה על הרצפה, תפעילו את המזגן, תסגרו את החדר, שלא – לא עלינו.

מרב מיכאלי: שעות ארוכות ארוכות ארוכות עד שנמצא האמבולנס שהסכים לבוא, לקחת את הנפטרת, את גופתה, לבית-הקירור הקרוב, וגבה תמורת התענוג קרוב ל-5,000 שקלים בלבד – הסכום הפעוט והצנוע של 5,000 שקלים עבור מה שבחוק המדינה מחויבת לספק חינם.

מרב מיכאלי: הרי המדינה מחויבת לספק את שירותי הקבורה.

יעל גרמן: אנחנו משלמים על זה.

מרב מיכאלי: אבל מה, מה קורה כששירותי הקבורה נפרדים משירותי ההובלה?

מרב מיכאלי: מסתבר, חברות וחברים, שאז לא רק שאין מי שישלם בעבור שירותי ההובלה – אגב, ביטוח לאומי מחזיר סכום – של מה?

מרב מיכאלי: 300 שקל או איזה סדר גודל כזה, אבל בשעות המשרד, מסתבר.

מרב מיכאלי: מסתבר.

מרב מיכאלי: בקיצור, בינתיים, בעודי חוזרת נדהמת מהדבר המדהים הזה, התחלתי לקבל גם פניות ציבור אחרות.

מרב מיכאלי: כותבות לי אזרחיות שאומרות שבשעות שהן באמת הכי שבורות ומזועזעות, שגופת המת או המתה מהמשפחה הקרובה מוטלת בבית, מה שהן צריכות להתחיל להתעסק אתו זה למצוא מי ייקח את הנפטר או את הנפטרת, את הגופה מהבית, וכמה ישלמו להם.

מרב מיכאלי: מסתבר שחברה קדישא עובדת בשעות המשרד, ומסתבר שגם בלילה, גם בחג וגם בשבת אין מי שיפנה גופות מהבית.

מרב מיכאלי: כמה שזה נשמע מופרך, כמה שזה נשמע הזוי, זה היה המצב.

מרב מיכאלי: לשמחתנו, בעודנו מבררות את הדרך למצוא פתרון לדבר הזה, יצא תזכיר של חוק ממשלתי גדול, עב-כרס, לתיקונים בשירותי הקבורה.

מרב מיכאלי: ואנחנו לקחנו ממנו בדיוק את הפרק הזה, שנוגע להובלת נפטרים.

מרב מיכאלי: עשינו תיקונים קלים בשביל לוודא שאכן הוא פותר את כל הבעיות לשיטתנו, והגשתי את החוק – אגב, כבר בכנסת הקודמת.

מרב מיכאלי: והנה, כשעלה החוק לוועדת השרות והשרים התברר שיש שלל בעיות הלכתיות:

מרב מיכאלי: אסור להזיז את המת בשבת, המת בשבת הוא משוקץ, ובוודאי לא יהודיות ויהודים יכולים להזיז אותו.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא משוקץ, הוא מוקצה.

מרב מיכאלי: הוא מה?

בצלאל סמוטריץ': מוקצה.

מרב מיכאלי: מוקצה, תודה.

בצלאל סמוטריץ': זה מושג הלכתי.

מרב מיכאלי: אני מודה, מודה, מודה, מודה.

מרב מיכאלי: זאת דיסלקציה מקומית.

בצלאל סמוטריץ': סליחה שתיקנתי.

מרב מיכאלי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: המת הוא מוקצה ואסור שיהודים ויהודיות ייגעו בו.

מרב מיכאלי: אבל מצד שני, ברור לכל בר-דעת – ושר הדתות הוא הראשון שהבין מייד – שגם אי-אפשר שהמת יישאר לפעמים בחג של שלושה ימים בבית.

מרב מיכאלי: ישבנו, ואני רוצה להודות ולציין באמת את המסירות האדירה של כל הגורמים.

מרב מיכאלי: ישבנו – אני לא יכולה לספר לכם, חברות וחברים, על הפורומים, פורומים של 12 ו-15 איש ואישה – ישבנו אולי איזה חמש פעמים.

מרב מיכאלי: ומסתבר קודם כול שחברה קדישא – פורום חברות קדישא – הראשון שמודע לבעיה, וכבר זמן רב עובד על מתווה שיסדיר את העניין ויאפשר לתת תשובות, אגב, לכל סוגי הנפטרות והנפטרים בכל מקום ובכל זמן ושעה.

מרב מיכאלי: הם גם פנו לסמכויות הלכתיות, קיבלו את כל ההכשרים והפתרונות ההלכתיים הנדרשים לעניין זה, שלא יהודיות ויהודים יהיו אלה שבאמת יעשו את הפינוי בשעות הרלוונטיות.

מרב מיכאלי: וישבנו עם הביטוח הלאומי, ואני צריכה לציין לטובה את הביטוח הלאומי, שבאמת גם הוא, אגב, גם הביטוח הלאומי כבר הרבה מאוד זמן עוסק בסוגיה הזאת, ולהודות כמובן – לשר הדתות אני עוד אודה כמה וכמה פעמים, מסכן, הוא היה באמצע כל הלחצים האלה חזור והילחץ.

מרב מיכאלי: פורום חברות קדישא, גם שר הרווחה, באיזשהו רגע, אחרי הכול השר של ביטוח לאומי הוא שר הרווחה, וגם הוא נתן את ברכתו, ואפילו האוצר הסכים להקציב את אותם משהו כמו 10, 12, 13 מיליון שקלים בסך הכול שיעלה לפתור את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: סיכמנו על מתווה.

מרב מיכאלי: פרטיו של המתווה, חברות וחברים, ייכתבו בנוסח המדויק שיובא לפני קריאה ראשונה.

מרב מיכאלי: גם ועדת שרים כמובן תיתן עליו את דעתה, וכל שאר המשרדים וכל שאר הגורמים, ככה שבדיוק כל מה שצריך להיות מוסדר, בוודאי מבחינה הלכתית – בוודאי לוודא שלא יהיה חילול שבת, אבל גם מבחינת התקנות של הביטוח הלאומי.

מרב מיכאלי: ולא פחות מזה, אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, באחד המתווים שבחנו הייתה אופציה שהיה נראה שהיא פותרת את הבעיה, אבל הבנו ממנה שבמרכז לא תהיה בעיה – במרכז יימצאו חברות של לא יהודים שיבואו בכל שעה, זה יהיה כדאי להם כלכלית, יהיו להם מספיק פינויים.

מרב מיכאלי: אבל בפריפריה, כמו שאתה אומר בצדק, בפריפריה זה כנראה לא יהיה כדאי כלכלית, ואז מה עשינו בזה?

מרב מיכאלי: מה עשינו?

מרב מיכאלי: הפקרנו את הפריפריה?

מרב מיכאלי: מתים בשבת בפריפריה ילונו בבית ורק במרכז יקבלו פינוי?

מרב מיכאלי: לא מתקבל על הדעת.

מרב מיכאלי: המשכנו לשבת על המדוכה עד שפתרנו את הסיפור הזה.

מרב מיכאלי: אז באמת מדובר במאורע מרגש, דבר שעל פניו היה צריך להיות מובן מאליו, אבל לפעמים קורה בחיים, דברים נופלים בין הכיסאות, ולפעמים גם קורה שמסובך להזיז חזרה את הכיסאות ככה כדי לסגור את השורות ולסדר את העניינים.

מרב מיכאלי: ולשמחתי, התכנסו ביחד כל הגורמים – ואני רוצה לחזור ולהודות להם: לאברהם מנלה, יושב-ראש פורום חברות קדישא; לאורית, הסמנכ"לית המדהימה באמת ורבת-התושייה וכל הצוות שלהם המעולה; למנכ"ל משרד הדתות והסמנכ"ל במשרד הדתות – וגם יש יועץ חדש לשר, הידעתם?

מרב מיכאלי: משה בא-גד, היועץ החדש לשר הדתות, תתחדש ובהצלחה; שר הרווחה והצוות שלו, כמובן קורל ואילן והאנשים בביטוח לאומי.

מרב מיכאלי: צריך להגיד, חברות וחברים, בביטוח לאומי באמת, ימים ולילות של עבודת נמלים על כל הביורוקרטיה הקטנה הזאת שתאפשר לשלם ולתת את ההחזר למי שיעשו את הפינוי.

מרב מיכאלי: וכמובן, שר הדתות ויושב-ראש המפלגה שלו אריה דרעי, שהיה מגויס לזה לא פחות.

מרב מיכאלי: אז אני רוצה לקוות שעכשיו נצביע כולנו בעד בקריאה טרומית – – –

יצחק הרצוג: – – – בהסכמה – – –

מרב מיכאלי: בוודאי, כולם הסכימו, אחרת לא היינו מגיעות עד הלום.

מרב מיכאלי: ועבר – בוועדת שרים לפני שבוע עבר החוק לקריאה טרומית, מגיע עכשיו בכל זאת להצבעת הכנסת, כי בסוף הכנסת מייצגת את הריבון, את העם, ולקראת קריאה ראשונה – – –

אלי אלאלוף: מי קבע שזה יעבור לוועדת הפנים?

דוד אזולאי: אנחנו עוד לא שם.

מרב מיכאלי: מי קבע שזה יעבור לוועדת הפנים?

אלי אלאלוף: זה מה שכתוב פה.

דוד אזולאי: אנחנו עוד לא שם, אלי.

מרב מיכאלי: כתוב, כי בדרך כלל שירותי קבורה נדונים בוועדת הפנים, אבל אתה תגיד "ועדת העבודה והרווחה", וזה ילך לוועדת הכנסת ונדון בזה שם.

אלי אלאלוף: – – –

דוד אזולאי: כשנגיע לשם – – –

מרב מיכאלי: יש למה לצפות.

קריאות: – – –

עמיר פרץ: כי זה ביטוח לאומי, הוא צודק – – –

בצלאל סמוטריץ': חברים, ועדת הכנסת תכריע.

בצלאל סמוטריץ': אם יהיו לנו כאן שני קולות, אז ועדת הכנסת תכריע.

דוד אזולאי: – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, לי רשמה כאן מזכירות הכנסת את ועדת הפנים.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שיושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות טוען שזה בסמכותו, אז אנחנו נעשה את מה שנהוג בדרך כלל, וועדת הכנסת תכריע.

יואב בן צור: חכה, שתעבור הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': ככל – – –

מרב מיכאלי: כן, בדיוק.

מרב מיכאלי: מריבה אחת at a time, מה שנקרא.

מרב מיכאלי: בקיצור, חברות וחברים, ברור ומובן מאליו שתמיכת הממשלה היא כשיש הסכמה על הדרך ועל כל הפרטים של החוק.

מרב מיכאלי: הם ייכתבו בנוסח מדויק לקראת הקריאה הראשונה.

מרב מיכאלי: למותר לציין, אני יכולה להגיד – אנחנו נדרשות לעמוד פה ולהבטיח שאנחנו נתקדם רק בהסכמת ממשלה, כאילו יש לנו אופציה להתקדם בלי הסכמת הממשלה – אבל חד-משמעית אני מתחייבת להתקדם – – –

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: בוודאי בהסכמת הממשלה וכל שאר הגורמים, תוך וידוא – ואני אומרת את זה בלי שמץ של סרקזם – תוך וידוא שנשמרת קדושת השבת, שנשמר כבוד המת או המתה, לא פחות חשוב.

מרב מיכאלי: אבל צריך לזכור שכבוד המת הוא ודאי לא להיות מוטל שבת וחג שלמים בבית, בלי שיש מי שיפנה אותו, והמשפחה בוודאי לא צריכה להתמודד בשעת היגון והאבל והמשבר עם גורמים פרטיים שעניינים רק להרוויח ולהוציא מהמשפחה כמה שיותר כסף.

מרב מיכאלי: אז שוב תודה רבה, ואני מחזיקה אצבעות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי – דברים היוצאים מן הלב.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה השר לשירותי דת חבר הכנסת אזולאי.

עמיר פרץ: אין משמעות להצעת – – –

בצלאל סמוטריץ': סגן המזכירה אמר את הדברים, וכך אכן אנחנו נעשה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, משום כבודה של המציעה חברת הכנסת מרב מיכאלי, לפני שאני אקריא את התשובה אני מעדיף להגיד כמה דברים בעל-פה על מנת להסיר ספק ולהבהיר.

דוד אזולאי: ישנה היום הצעת חוק גדולה וחשובה מאוד שבאה לתת מענה לכל הנושא של הנפטרים.

דוד אזולאי: מה אני אעשה, אני גם רגיש לנושא הזה, לא פחות ממך, ואני מכיר את זה – –

מרב מיכאלי: אני הזכרתי – – –

דוד אזולאי: – – ואני נכנסתי למשרד, וזה אחד הדברים שקיבלתי על עצמי לעשות בו הכול הכול.

דוד אזולאי: מתברר לי שמשרדים רבים מטפלים בנושא הנפטרים – זה המינהל, זה משרד הרווחה, זה הביטוח הלאומי, זה משרד הפנים – כל העולם עוסק בנפטרים.

דוד אזולאי: אחת המטרות של החוק הזה היא לרכז את כל הטיפול בנפטרים במקום אחד – – –

בצלאל סמוטריץ': אני רק רציתי להציע שאולי נדאג שכל המשרדים האלה יתעסקו בחיים, ונשאיר רק למשרד אחד להתעסק בנפטרים.

דוד אזולאי: אני מקבל את ההצעה שלך, אבל לצערי הרב אנחנו לא יכולים לעצור את התופעה הזאת.

דוד אזולאי: היא קיימת, נרצה או לא נרצה.

דוד אזולאי: ולכן, בעצם מה שקרה כאן, חברת הכנסת מרב מיכאלי, באמת מתוך ראייה נכונה ובעיה אמיתית שקיימת, הבעיה הייתה שביום שבת או ביום-טוב – –

מרב מיכאלי: – – –

דוד אזולאי: – – כאשר נפטר מישהו, יש בעיה לטפל בנפטר.

דוד אזולאי: זה נקרא מוקצה, זו ההלכה; יש עוד כל מיני – אני לא אכנס כאן לפרטי הלכות.

דוד אזולאי: זאת ההלכה, ואי-אפשר להתעסק עם הנפטר.

דוד אזולאי: אבל יש אנשים שבאים ואומרים: שמע, צריך להוציא את הנפטר מהבית.

דוד אזולאי: הדבר גם כרוך בחילול שבת, צריך לשלם, ואותם אנשים דורשים – אותם לא מעניין המת, אותם מעניין הכסף – ואנחנו באים לתת להם מענה.

דוד אזולאי: ולכן, כשבאה אלי חברת הכנסת מרב מיכאלי וביקשה והעלתה בפני את הנושא, מייד אמרתי: יש דברים בגו, אני מוכן לשקול את זה.

דוד אזולאי: בדקנו.

דוד אזולאי: הכי טוב היה לי לשמוע אותך ולהגיע לוועדת שרים לענייני חקיקה ושם פשוט לדחות את זה, ואת יודעת איך עושים את זה.

דוד אזולאי: לא עשינו את זה.

דוד אזולאי: לדברייך, קיימנו המון דיונים, גם עם מנכ"ל המשרד שלנו, גם עם חברים נוספים, עשינו הכול כדי למצוא את הפתרון הנאה להצעת החוק הזאת, ואכן הגענו עד הלום.

דוד אזולאי: מה לעשות, יש חברים שלא נוח להם עם הדבר הזה.

דוד אזולאי: זה עלול – אני אומר, זה עלול להתפרש שאנחנו נותנים את ידנו לחילולי שבת.

דוד אזולאי: אז לכן באנו ומצאנו פתרון, וברשות

דוד אזולאי: כם, אני אגש להקריא את התשובה, ובסוף הדברים – אני גם אומר, גם לך וגם לאלה שהתעסקו בזה.

דוד אזולאי: הרי התוצאה היא אותה תוצאה, בסוף כולנו נצטרך להגיע להצעת החוק.

דוד אזולאי: אחרי שהיא תעבור קריאה טרומית, לפני שהיא תעבור המשך חקיקה, היא תבוא חזרה לוועדת שרים לענייני חקיקה, אז בעצם אנחנו נמצאים באותו מקום.

דוד אזולאי: לכן, אין טעם כרגע לנהל מלחמת עולם.

דוד אזולאי: שנינו מסכימים על אותו דבר, שנינו רוצים לטפל בבעיה, ולכן עשינו הכול כדי להגיע להסכמה.

דוד אזולאי: כעת אני אקריא את הדברים: אדוני היושב-ראש, חברי, ועדת שרים לענייני חקיקה, בישיבתה ביום ה' באדר א' תשע"ו, 14 בפברואר 2016, החליטה לתמוך בהצעת חוק זו, ומתוך חשיבותה הרבה הוחלט כי בשלב זה הצעת החוק תועבר לקריאה טרומית במתכונת הנוכחית.

דוד אזולאי: מכיוון שבהצעת החוק ישנם כמה עניינים הדורשים תיקון והתאמות, בכוונת המשרד לשירותי דת, הפועל בשיתוף פעולה עם המוסד לביטוח הלאומי וגורמים נוספים, לערוך שינויים מהותיים בהצעת חוק זו, שהיא סעיף אחד מתוך הצעת חוק גדולה.

דוד אזולאי: כאמור, המשך הליכי החקיקה יתבצע תוך תיאום מלא עם המשרדים הנוגעים בדבר – משרד הרווחה, משרד הבריאות, משרד האוצר והמשרד לשירותי דת – ובטרם העלאת הצעת החוק לקריאה ראשונה היא תועלה שוב לדיון בוועדת שרים לענייני חקיקה.

דוד אזולאי: ואני אומר לך, חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני מתפלל שתהיה לי הזכות להעביר את הצעת החוק הזאת, כי באמת זה יהיה אחד הדברים הגדולים שאני אוכל להגיד – את זה העברתי בממשלה.

דוד אזולאי: אכן, הבעיה שהצעת החוק באה לפתור היא קשה וכואבת.

דוד אזולאי: ועל אדם שמתו מוטל לפניו להיות עסוק אך ורק באבלו ובשמירה על כבוד הנפטר, בכבוד הראוי לו, ולא להתעסק בדברים אחרים, כפי שהזכרת.

דוד אזולאי: הנחיתי את גורמי המקצוע האמונים על כך למצוא פתרון הולם שיענה על מכלול ההיבטים השונים.

דוד אזולאי: ברצוני להבהיר כי עמדת הנהלת הקואליציה היא, שכל המשך החקיקה שייעשה בהצעת חוק זו לא יחול על שבתות ומועדי ישראל, אלא אם כן תימצא הדרך למניעת חילולי שבת וחגי ישראל.

דוד אזולאי: מקובל עלייך?

מרב מיכאלי: – – –

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: ובא לציון גואל.

דוד אזולאי: אני שמח.

דוד אזולאי: ברוך השם.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, לסיכום הדברים, אני מבקש להעביר את הצעת החוק הזאת להמשך חקיקה – – –

מרב מיכאלי: קודם נצביע.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יאמר – – –

דוד אזולאי: שכחתי את הנוהל.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, חברים, אני מנהל את הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני יאמר לאן הוא מבקש להעביר.

דוד אזולאי: אין לי נפקא מינה, באמת שלא.

דוד אזולאי: מצדי שילך לוועדת הרווחה, לוועדת הפנים.

דוד אזולאי: הייתי מציע, על מנת להגיע לאיזו הסכמה והבנה בעניין הזה, להעביר את זה לוועדת הכנסת ושהיא תחליט מי הוועדה המקצועית – – –

בצלאל סמוטריץ': לפי התקנון, רק אם תישמע כאן הצעה נוספת מצד חבר כנסת לוועדה נוספת – – –

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: אמרתי – – –

בצלאל סמוטריץ': כרגע הדעה שנשמעה – – –

קריאה: – – –

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': – – – של יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': אם אדוני רוצה, אדוני יוכל לומר – – –

דוד אזולאי: אמרתי את שלי.

דוד אזולאי: ברגע שאמרתי את שלי, מה שתחליטו מקובל עלי.

דוד אזולאי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכאלי ביקשה לומר עוד משפט מן הצד.

בצלאל סמוטריץ': רגע, חבר הכנסת גפני רוצה להתנגד?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת הרב גפני מבקש לנמק התנגדותו להצעת החוק.

מרב מיכאלי: אז אני אענה אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו קיבלת שלוש דקות מהפודיום כמו שצריך.

מרב מיכאלי: כמו שצריך.

מרב מיכאלי: תודה, הרב גפני.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות, אדוני, לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי השר לשירותי דת, חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני כמובן מעריך את כולם ואני חושב שכוונתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי היא כוונה מצוינת, ואני תומך בכוונה הזאת, והעבודה שעשה השר לשירותי דת היא עבודה יוצאת מן הכלל.

משה גפני: עם זאת, אני מבקש לומר שמדובר בדבר – אני נמצא פה הרבה שנים, בחוק כתוב לא מה הכוונה, בחוק כתוב שבתוך שלוש שעות.

משה גפני: זאת אומרת, יהיה חילול שבת.

משה גפני: כך כתוב בחוק.

משה גפני: אי-אפשר להגיד שזה יהיה גוי או שזה יהיה יהודי, זה חל על כולם.

משה גפני: החוק מנוסח רע, ולכן אני גם לא אוכל לתמוך בו אחרי ההבהרה של השר, שזה בסדר, וגם ההסכמה של מרב מיכאלי.

משה גפני: למה עליתי להתנגד?

משה גפני: אני מבקש מכל הגורמים הנוגעים בדבר – זה נכון שיש את משרד הדתות ויש את משרד הרווחה ויש עוד משרדים ויש את החברות קדישא, אבל יש גם אותנו.

משה גפני: בסוף, בסוף, בסוף, אנחנו מצביעים.

משה גפני: ואני מבקש: בכל פתרון שנעשה כדי למנוע חילול שבת, שגם אנחנו נהיה מעורבים.

משה גפני: אנחנו גם נמצאים פה.

משה גפני: המציאות הזאת, שאני לא יודע מה היו ההסדרים, אני לא יודע על מה דיברו, והחוק הזה הולך לעבור.

משה גפני: אני לא אצביע בעדו בגלל הנוסח.

משה גפני: לא אצביע בעדו.

משה גפני: בחיים שלי לא הצבעתי על נוסח שמשתמע ממנו חילול שבת.

משה גפני: אני מקווה, בעזרת השם, גם בעתיד לא להצביע על זה.

משה גפני: יש פתרונות, אנחנו יודעים שיש פתרונות.

משה גפני: אני מכבד אותך על ההצעה שלך, ואני אומר לך: יש לך פרטנר בעניין הזה, השר לשירותי דת, שהוא פרטנר מצוין בעניין.

משה גפני: אני מבקש, אם רוצים שהעניין הזה יתקדם, אל תשאירו אף אחד בצד.

משה גפני: אל תשאירו.

משה גפני: חילול שבת זה הדבר הכי חשוב אצלנו.

משה גפני: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת הרב גפני.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מרב מיכאלי קנתה זכות תגובה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מרב מיכאלי: אדוני חבר הכנסת גפני, שכולם פה קוראים לך באופן קבוע בטעות "הרב" – – –

יואל חסון: כי הוא רב עם כולם.

עמר בר-לב: זה לא נכון.

עמר בר-לב: הוא רב.

מרב מיכאלי: – – – חשוב לי להגיד: דעתי – – –

יצחק הרצוג: חבר'ה, תנו למרב לדבר.

מרב מיכאלי: דעתי ידועה.

מרב מיכאלי: לפי דעתי, חוקי מדינה לא צריכים להיות חוקי הלכה, אבל מכאן ועד להגיד שבחוק שלי כתוב חילול שבת יש מרחק מאוד גדול.

מרב מיכאלי: בחוק שלי לא כתוב חילול שבת בשום פנים אופן.

מרב מיכאלי: זה שכתוב שחייב להיות מפונה בתוך שלוש שעות, לא כתוב על-ידי מי.

מרב מיכאלי: הבחירה שלך לעשות פרשנות כאילו כתוב שם חילול שבת היא בחירה מאוד מצערת, מה גם שהובטח לך כשישבו – זה לא שהשאירו אתכם בצד, היו נציגים, באמת – – –

משה גפני: הם לא באים לפה להצביע.

משה גפני: אני צריך להצביע.

משה גפני: ישבו.

מרב מיכאלי: מאה אחוז.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה להתערב בסדרי העבודה אצלכם בסיעה.

מרב מיכאלי: אצלנו בסיעה אני כיו"ר סיעה דואגת לנפק לכולם – – –

משה גפני: אל תציעי לי לדבר על הסיעה שלכם.

משה גפני: לפעמים יש גם בסיעה שלכם ויכוחים.

משה גפני: מה דעתך?

מרב מיכאלי: אדוני היקר, מר גפני היקר, יש לי אך ורק כבוד, כידוע, לפועלך הפרלמנטרי, ואני בטוחה – –

משה גפני: גם לי יש כבוד לאיך – – –

מרב מיכאלי: – – שגם בעולם ההלכה לאדוני יש חידושים מפליגים.

מרב מיכאלי: אבל כמו שאמרתי: אל תגיד לי שבחוק שלי כתוב חילול שבת, כי זה לא כתוב.

מרב מיכאלי: אבל לשמחתי הצלחנו להרגיע את אדוני ולהניח את דעתו.

מרב מיכאלי: אני בטוחה שעל הנוסח שיגיע לשולחן הכנסת לקריאה הראשונה אתה תצביע בשמחה יתרה.

מרב מיכאלי: רק לפני שאני מסיימת, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד תודה למי שבלעדיה באמת בטוח שזה לא היה קורה, וזאת היועצת הפרלמנטרית שלי, מיכל גרא-מרגליות, שהיום לא יכולה להיות פה למרבה הצער, כי הילד שלה חולה.

בצלאל סמוטריץ': רפואה שלמה.

משה גפני: רפואה שלמה.

מרב מיכאלי: על זה נדבר בחוק ימי מחלת ילד, אבל זה ייקח לנו עוד איזה שבוע-שבועיים, אז תודה רבה ובהצלחה, מר גפני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים, אם כן, להצבעה על הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – שירותי הובלת נפטרים), התשע"ה–2015, בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד? ומי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – שירותי הובלת נפטרים), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 41 תומכים, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': גם חבר הכנסת בגין וחבר הכנסת יוסי יונה מבקשים לצרף את הצבעתם בעד.

בצלאל סמוטריץ': על פניו, אני לא שמעתי כאן כל הצעה נוספת, ולכן אני קובע שהצעת החוק תועבר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/421/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק אימוץ ילדים (תיקון – אימוץ על-ידי אזרח ישראלי), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: כן.

מרב מיכאלי: נכון.

בצלאל סמוטריץ': את יכולה לעשות סוויץ'?

בצלאל סמוטריץ': לעבור מהצעה להצעה?

בצלאל סמוטריץ': על כך תהיה לנו תשובה והצבעה במועד אחר – –

מרב מיכאלי: זה נכון.

בצלאל סמוטריץ': – – אבל חברת הכנסת, יש לה עשר דקות לנמק את ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: החלטתי, בשונה מחברותי וחברי שהבטיחו להם פה תשובה במועד אחר – החלטתי לקחת את זה, למרות שמדובר בנושא טעון לא פחות.

מרב מיכאלי: ההצעה שמדובר בה, חברות וחברים, היא שינוי הנוסח – למי מותר ומי רשאי או רשאית בישראל לאמץ ילדות וילדים.

מרב מיכאלי: היום כתוב בחוק, שאימוץ ייעשה רק על-ידי איש ואשתו, כלומר, רק על-ידי זוג נשוי, כזה שרשום במדינת ישראל כנשוי.

מרב מיכאלי: וכזכור, במדינת ישראל יש רבות ורבים שעדיין לא יכולות ויכולים להתחתן, גם אילו רצו בכך – ולא כולם ולא כולן רוצות ורוצים בכך.

מרב מיכאלי: ויש המוני ילדות וילדים שלא יימצא להם בית בגלל שהם לא מספיק טובים להימסר לזוג נשוי, אלא רק למי שהוא בְּרָרָה – לא נשוי, או חס וחלילה הורה יחיד או יחידה, או – עוד יותר חס וחלילה – הוֹרֶה והוֹרֶה או הורָה והורָה.

מרב מיכאלי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, עמד פה ראש הממשלה אתמול, כשציינו לראשונה בכנסת את יום הזכויות של הקהילה הגאה; בא במיוחד למליאה ביום שלישי אחרי הצהריים, עלה לדוכן ואמר:

מרב מיכאלי: אני רק רוצה להגיד משפט אחד – הוא אמר:

מרב מיכאלי: כל אדם נברא בצלם; ואמר עוד דבר: עמנו – אמר ראש הממשלה בנימין נתניהו – עמנו הוא זה שהביא את זה לציוויליזציה לפני המון, המון, המון, המון שנים.

מרב מיכאלי: והנה, עמדנו כאן היום עוד ועוד חברות וחברי כנסת והצענו הצעות חוק שיביאו שוויון לכל אדם שנברא בצלם, והקואליציה הצביעה נגד כולן.

מרב מיכאלי: לא רציתי שאותו דבר יקרה בחוק האימוץ.

מרב מיכאלי: על פניו יש ועדה שיושבת על המדוכה, למרות שצריך להגיד שיושב-ראש האופוזיציה, יושב-ראש המפלגה שלי יצחק הרצוג, כבר עשה כשר רווחה אי-אלו שינויים ביכולת לאמץ, והיום זה יותר פתוח, אבל החוק, החוק עדיין מכיר רק זוג נשוי כמי שבכלל מותר לו להגיש מועמדות לאמץ ילדה או ילד.

מרב מיכאלי: ומה פשעם של כל הילדות והילדים שיכולים להיות מאומצים על-ידי הורים נפלאים, הורות נפלאות, אבל הן פשוט לא נשואות?

מרב מיכאלי: איזה היגיון יש להגיד: אדם לא יוכל בכלל להגיש מועמדות, לתת לרשויות לבדוק אם הוא מתאים או מתאימה להיות הורָה, רק בגלל שהוא לא נשוי או נשואה.

מרב מיכאלי: ההצעה שלנו אומרת, אדוני:

מרב מיכאלי: כל אחד – בהתאמה, כמובן – בהתאם להחלטת הרשויות, יוכל לאמץ; כל אחד, כל אחת, לבד או במשותף.

מרב מיכאלי: אנחנו החלטנו לחכות לממשלה, לקבל את המלצות הוועדה שעוסקת בענייני האימוץ ולקוות שזאת תהיה המסקנה, ושהממשלה תאפשר לקבל אותה ולהעביר אותה בחוק.

מרב מיכאלי: בהמשך לציון היום המיוחד לזכויות הקהילה, ובאמת מתוך הכרה שכל אדם נולד בצלם ולכל אדם, לפחות בעיקרון, יש זכות להיות הורֶה או הורָה, אני מניחה את הצעת החוק הזאת כאן היום ואחכה, כמו שאמרנו גם קודם, בהחזקת אצבעות לתשובת הממשלה במועד אחר.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/450/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין עם הצעה צמודה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, תודה, חברי כנסת נכבדים, אחרי ההתרגשות וההתעלות אתמול מהיום החשוב בכנסת, אנחנו פה ביום קשה, שבו אנחנו רואים איך הקואליציה קוצרת בלי בושה את כל הצעות החוק שעוסקות בקהילה הגאה, ולא מוכנים אפילו לנסות לראות באילו דברים ניתן ללכת לקראת הקהילה ולייצר את השוויון הכל-כך נחוץ ומבורך.

מיכל רוזין: אני חושבת שנושא אימוץ הילדים נוגע לאחת המהויות העיקריות בעניין השוויון והאפליה, ואין ספק שהתפיסה שממנה אני באה, וכמובן חברתי חברת הכנסת מיכאלי – ברכות על החוק שעבר – באה ואומרת שכל אדם ואישה זכאים ורשאים, ואנחנו מחויבים לאפשר להם, גם לאהוב את מי שהם רוצים וגם להקים משפחה, כמובן.

מיכל רוזין: העובדה, כולנו במדינת ישראל מאוד מאוד מעודדים – ממשלת ישראל מעודדת בהרבה מאוד חקיקות הבאת ילדים לעולם, טיפול בילדים וכדומה.

מיכל רוזין: כאשר זה מגיע, כמובן, לקבוצות אוכלוסייה שאינן עונות על הסטנדרט, האידיאולוגיה של למי מותר שיהיו ילדים ולמי אסור שיהיו ילדים – אז כמובן, כשזה מגיע לקהילה גורסים וגורסות חלק מחברי וחברות הכנסת, נבחרי ונבחרות הציבור פה, שהם אינם זכאים להיות הורים לילדים.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים עד כמה יש ילדים רבים וילדות רבות שמחפשות בית, אותם ילדים וילדות שהמציאות לא שפרה עליהם וגורלם לא שפר עליהם.

מיכל רוזין: לצערי הרב, העובדה שיכול להיות להם בית, בית חם, שהם יכולים למצוא הורים שיאמצו אותם ויגדלו אותם – ילדים שנפלטו מבתים, ילדים שהוזנחו, ילדים שעברו התעללות על-ידי ההורים הביולוגיים שלהם, ילדים שחס וחלילה איבדו את ההורים מסיבה כזאת או אחרת ואין מי שידאג ויטפל בהם.

מיכל רוזין: יש פה הורים שיכולים לקחת אותם, לגדל אותם, לאהוב אותם, להעניק להם.

מיכל רוזין: העובדה שאנחנו רואים תא משפחתי אך ורק כאיש ואשתו, רק גבר ואישה, בעצם מפקירה את אותם ילדים לפנימיות או, כמובן, לפעמים לגורל אכזר מכך.

מיכל רוזין: אני חושבת, האמת, אני די מזועזעת היום מתשובתו של השר ליצמן אלי, שכל חברי הקהילה הם חוטאים והם עגל הזהב ולכן לכל דבר שקשור אליהם הוא בכלל לא יכול אפילו להתייחס.

מיכל רוזין: אבל העובדה, באמת, היא שבעניין הזה אנחנו דווקא מפקירים את אותם ילדים וילדות שזכאים לבית, שראוי שנמצא להם בית חם ואוהב, והם יכולים למצוא – גם על-ידי יחידים, דרך אגב; גם הורים יחידים, כפי שאמרה חברתי חברת הכנסת מיכאלי, הורים יחידים שמגדלים ילדים, ובוודאי הורים בני אותו מין.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו מפקירים את הילדים האלה, מזניחים אותם, ושוב פוגעים בקהילה גדולה מאוד שיכולה להיות תא משפחתי.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': כוונת הממשלה להקים בתי-קזינו באילת

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': סיימנו למעשה את החקיקה ואנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': איפה השר יריב לוין?

בצלאל סמוטריץ': איזה שר נמצא פה?

בצלאל סמוטריץ': השר פה?

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו עוברים כרגע להצעות לסדר-היום בנושא: כוונת הממשלה להקים בתי-קזינו באילת, מס' 2988, 2992, 3051, 3059 ו-3063.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי חברי הכנסת, אדוני השר, נמצאה הגאולה לכל בעיותיה של ישראל.

דב חנין: מה שאנחנו צריכים, מספר לנו ראש הממשלה, זה קזינו.

דב חנין: הנה הדרך לפתור את הבעיות, זו הסוגיה שראש הממשלה מוכן לגייס לה זמן, משאבים ומאמצים.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, קזינו זו סכנה.

דב חנין: יש על זה כל כך הרבה ספרות, יש על זה כל כך הרבה ידע בעולם.

דב חנין: מה עושה קזינו?

דב חנין: קזינו מעודד הימורים, קזינו מעודד פשיעה, קזינו, אדוני שר התיירות, מעודד זנות.

דב חנין: אני רוצה לברך אותך, אדוני שר התיירות.

דב חנין: שמעתי שבמשר

דב חנין: דך יש היום דיון מקצועי בשאלה איך אנחנו במערכת התיירות מונעים שימוש – כדי להתמודד עם תופעות של זנות.

דב חנין: כל הכבוד על הדיון הזה, ששמעתי עליו מיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה בכנסת.

דב חנין: אבל אתם עושים בדיוק את ההפך.

דב חנין: כשאתם מייצרים קזינו אתם בדיוק מעודדים את התופעות הבעייתיות והמסוכנות שאנחנו צריכים להילחם בהן.

דב חנין: מסמך של משרד האוצר מלמד אותנו שגם בישראל הקמת בית-קזינו צפויה להוביל לגידול של 30,000 במספר המהמרים הבעייתיים והמכורים.

דב חנין: ומי הם המהמרים האלה?

דב חנין: המהמרים האלה הם עניים, המהמרים האלה הם אנשים שמחפשים את הישועה הכלכלית בהימורים.

דב חנין: קזינו הוא נזק חברתי, קזינו הוא נזק תרבותי, קזינו הוא נזק גדול לעיר אילת, שאנחנו צריכים לעזור לה.

דב חנין: צריך לעזור לאילת וצריך לעזור לתיירות באילת, אבל לא זו הדרך.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אני שמחתי לראות עד כמה רחבה ההתנגדות בכנסת – אדוני היושב-ראש, ממפלגתך בצד האחד ועד הרשימה המשותפת בצד השני, כולל מספסלי הליכוד, חברי כנסת, כולל חברים שנמצאים כאן כרגע במליאה.

דב חנין: התנגדות רחבה מקיר לקיר.

דב חנין: אני שואל את עצמי: למה ראש הממשלה כל כך מסור לנושא הזה?

דב חנין: אני רוצה להציע תשובה טנטטיבית, ולהזכיר את מה שאני נזכרתי בו כששמעתי על עמדתו של ראש הממשלה.

דב חנין: אני רוצה להזכיר את הכתבה שפרסם בספטמבר 2001 העיתונאי והתחקירן מרדכי גילת.

דב חנין: הוא כתב על ביקורו הראשון של מר שלדון אדלסון בארץ, וסיפר שהביקור הראשון הזה לא הוקדש לעסקים, אבל אדלסון ביקש לדעת אם יש כאן בישראל בכלל בתי-הימורים.

דב חנין: ידידים השיבו לו: אין.

דב חנין: כאן זה לא אמריקה, לא נותנים לזה רישיון.

דב חנין: הוא צחק, אמר שאיננו מבין מדוע, ופלט שלכל בעיה אפשר למצוא פתרון.

דב חנין: והנה ראש הממשלה נתניהו מציע היום את הפתרון.

דב חנין: בכתבה מתאר גילת בפירוט את ניסיונות השכנוע להקמת קזינו באילת, בים-המלח, או בשיתוף עם ירדן, כיצד אדלסון שכר יועצי תקשורת, נפגש עם חברי כנסת ושרים בכירים, ופגש אפילו את הרב עובדיה יוסף במסגרת ניסיונו לשכנע את ש"ס לתמוך בשינוי החוק במדינה.

דב חנין: גילת מספר גם על התרומות בסך כמיליון דולר שאדלסון העביר למען מסע הבחירות שערך בנימין נתניהו ב-1996.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, טוב?

בצלאל סמוטריץ': זמנך תם, אז בבקשה.

דב חנין: ומשפט סיום.

דב חנין: כך מסיים מר גילת את כתבתו: "כשניצח נתניהו את פרס בהפרש זעום – – – אדלסון קרן מאושר ולא הפסיק להרעיף שבחים על חברו" – נתניהו.

דב חנין: "הוא האמין באמת שנתניהו יעשה טוב למדינה וגם לחוק הקזינו.

דב חנין: "

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, את חוק הקזינו צריך למנוע.

דב חנין: צריך להגן על אילת, צריך להגן על החברה הישראלית – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דב חנין: – – ואסור להפקיר אותנו לא לקזינו ולא לאדלסון.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חבר הכנסת יגאל גואטה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, כבוד השר, חברי הכנסת, חברות הכנסת, קמנו בשבוע שעבר בבוקר – יותר נכון אחר הצהריים, ערב – וגילינו שראש הממשלה בחר תחום נוסף שבו הוא רוצה להמר על חיינו.

מיכל רוזין: הוא החליט עכשיו – דרך אגב, זה לא רק מעכשיו, הוא מנסה לדעתי משנת 2008 או 2009 את הרעיון הזה – הוא החליט שאנחנו צריכים לחיות בלאס-וגאס, אנחנו צריכים שיהיו לנו קזינו; אילת תהיה עיר ההימורים, וזה יביא את עשרות-אלפי התיירים והתיירות, שיגיעו לאילת, יפריחו את השממה, ויהיה פתאום שמחה וששון.

מיכל רוזין: אז אתה יודע, כמו בסיפור: שמחה וששון, לכל ילד בלון – גם הבלון הזה יתפוצץ, ובמהרה.

מיכל רוזין: ואני חייבת לומר שהטיעונים הם מופרכים לחלוטין.

מיכל רוזין: כולנו יודעים, ולמרות מה שראש הממשלה ימשיך ויגיד, שהדבר היחיד שיביא לכאן תיירים באופן משמעותי, יפתח את התעשייה ואת הכלכלה, וגם את העיר אילת, זה הסדר מדיני ושקט ביטחוני.

מיכל רוזין: לא באים למדינת ישראל מכיוון שחושבים שמפחיד פה, שאין פה שקט ביטחוני.

מיכל רוזין: אתה לא נוסע למקום לבלות אם אתה חושש שם לחייך.

מיכל רוזין: זו הסיבה שלא מגיעים.

מיכל רוזין: זו סיבה ראשונה.

מיכל רוזין: אז שראש הממשלה לא יהמר עלינו בקזינה – בקזינו; שיהמר אולי על הסדר מדיני, בשביל שיהיה לנו – –

קריאה: – – –

מיכל רוזין: ב"קוזינה", כן.

מיכל רוזין: – – שיהיה לנו פה שקט ביטחוני ושלום.

מיכל רוזין: עכשיו, אי-אפשר לשכנע, אפילו לא את התיירים הישראלים, להגיע לאילת.

מיכל רוזין: אם אתה מסתכל על התיירות – למה כולנו בורחים החוצה?

מיכל רוזין: מה, כי אנחנו רוצים כולנו לטוס לטורקיה ובורגס ווארנה, ואני לא יודעת לאיפה?

מיכל רוזין: לא.

מיכל רוזין: מכיוון שהעלות של החופשות באילת לעומת רמת השירות שאתה מקבל שם, רמת המלונות – רמת השירות שאתה מקבל שם עלובה ביותר לעומת התחרות, ואנחנו יודעים את זה.

מיכל רוזין: טורקיה, דרך אגב, החליטה להפסיק את ההימורים, וכולם אמרו: עכשיו יפסיקו לבוא לטורקיה.

מיכל רוזין: וראה זה פלא, לא רק שלא הפסיקו לבוא לטורקיה – התיירות בטורקיה עלתה במאות אחוזים, לאין שיעור.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: מכיוון שהפריחו באמת את השממה.

מיכל רוזין: הקימו הרבה מאוד בתי-מלון, בתי-מלון על רמה, והמחירים היו בהתאם, כך שאנשים רצו להגיע לשם.

מיכל רוזין: אין שם לא קזינו ולא לונה-פארק ולא "דיסנילנד" ולא "יורודיסני" ושום דבר כזה.

מיכל רוזין: פשוט עלות מול תועלת – כמה עולה לי להגיע וכמה עולה – – –

בצלאל סמוטריץ': בבקשה לסיים.

מיכל רוזין: אני מסיימת.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר שאני שמחה שכל הסיעות, גם בקואליציה, התנגדו לעניין.

מיכל רוזין: אני רוצה רק להגיד שמכורים להימורים מספרים שוב ושוב שבעיית ההימורים של רובם התחילה מההימורים המוסדיים והחוקיים במדינת ישראל – ואי-אפשר להתעלם גם מזה – שזה הטוטו והלוטו.

מיכל רוזין: ולכן, עכשיו, כשאנחנו מדברים על הקזינו באילת, ונושא ההימורים וההתמכרות להימורים עולה על השולחן, צריך גם לדבר על העניין הזה.

מיכל רוזין: בסופו של דבר אנחנו יודעים שקזינו יוביל לעולם תחתון, לזנות, לסמים.

מיכל רוזין: ובאמת אנחנו רוצים שיום אחרי שתקים קזינו, השר לוין, יגיעו אליך כל אלה שאיבדו את המשפחה שלהם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיכל רוזין: – – את המשכורת שלהם ואת החיים שלהם, ויגידו: בגללכם – בגללנו, חברי הכנסת וחברות הכנסת – בגללכם איבדתי את חיי.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יגאל גואטה, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, השבוע התבשרנו שהממשלה בוחנת את האפשרות לקדם הקמת בתי-קזינו באילת.

יגאל גואטה: הרעיון העומד מאחורי הניסיון להקמתם הוא חיבור העיר אילת לכלכלת ישראל – – לא היית שמחה אם הייתי צוחק כשאת מדברת.

מיכל רוזין: סליחה.

מיכל רוזין: הוא אמר לי את הטעויות שאמרתי בנאום.

יגאל גואטה: – – דבר שעשוי לכאורה, על-פי דברי משרדי האוצר והתיירות, לעודד את התיירות בעיר ולהגדיל את הכנסת המלונות ומספר מקומות העבודה בעיר, ובכך להגדיל גם את הכנסות המדינה ממסים.

יגאל גואטה: אך זהו רק צד אחד של המטבע.

יגאל גואטה: משרד התיירות, מנגד, מודה שהקמת בתי-קזינו תגדיל את הכנסות המדינה, אך גם את הוצאותיה.

יגאל גואטה: ביום שני פורסם ב"דה-מרקר", כי על-פי מסמך פנימי של משרד התיירות, הטיפול בתחלואי התופעות השליליות הנלוות להקמת בתי-קזינו נאמד בנזק פוטנציאלי למשק של 185 מיליון שקלים.

יגאל גואטה: במילים אחרות: לא בטוח שהצר שווה בנזק המלך, אדוני השר.

יגאל גואטה: פעילות בתי-קזינו מקפלת בתוכה באופן בלתי נמנע את הגברת הפשיעה, השוק האפור, וכך גם היא ממנפת את תעשיית הפריצות, הסמים, וכל יתר התופעות השליליות – וכל זה על כתפיהן הצנומות של השכבות החלשות.

יגאל גואטה: אבל, רבותי, יש איזה כדור הרגעה, כדור הרגעה של משרד התיירות, שאומר כי קיים היום ידע רחב ומנגנונים רבים בעולם לצמצום התופעות השליליות.

יגאל גואטה: וזה ממש מזכיר לי את סיפור חלם.

יגאל גואטה: רבותי, למי שלא מכיר את הסיפור, בקצרה: בעיירה חלם היה גשר שהיו חסרים בו שלושה שלבים, וכאשר התושבים היו עוברים על הגשר הזה – נופלים למטה ומתים.

יגאל גואטה: ישבו כל חכמי חלם לטכס עצה: מה עושים עם הגשר הזה כדי שאנשים לא ימותו יותר?

יגאל גואטה: עד שהגיע ראש העיר, החכם בכל העיר, ואמר: רבותי, יש לי פתרון; נקים מתחת לגשר בית-חולים, וכל מי שייפול, יהיה ממש קרוב למיון.

יגאל גואטה: זה בדיוק הרעיון של המשרד.

יגאל גואטה: מחקרים שנעשו בעולם מראים כי דווקא לאוכלוסייה ענייה ומוחלשת יש נטייה להוציא יותר כסף על הימורים ביחס להכנסותיה, בעוד הנהנים העיקריים מהפעלת בתי-הקזינו הם הטייקונים שמפעילים אותם.

יגאל גואטה: כמו כן, הרעיון שבתי-הקזינו יוקמו רק לתיירים תוך הגבלת אפשרותם של אזרחי ישראל להמר בהם, אינו במקומו.

יגאל גואטה: אני גם מניח שבסופו של דבר המוח היהודי ינפיק גם דרכונים זרים.

יגאל גואטה: הקמת קזינו לתיירים בלבד לא תועיל לכלכלת אילת; התיירות לישראל זו לא תיירות של קזינו – התיירות בעיר אילת רובה של משפחות וצעירים.

יגאל גואטה: תיירים זרים שרוצים להמר הולכים לעקבה, הם לא יבואו לאילת רק בשביל הקזינו.

יגאל גואטה: אם כך, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, המסקנה היא שהקמת בתי-קזינו באילת היא לא הימור על כסף.

יגאל גואטה: רבותי, זה הימור על החיים של השכבות החלשות שלא גומרות את החודש גם ככה.

יגאל גואטה: רבותי, האם הכלכלה מקדשת את כל האמצעים?

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, עד כאן דיברתי על האספקט הכלכלי-חברתי.

בצלאל סמוטריץ': זמנך תם, אדוני.

יגאל גואטה: בקצרה, את דברי ה"פלא יועץ".

בצלאל סמוטריץ': משפט.

יגאל גואטה: בקצרה, את דברי ה"פלא יועץ", שחי במאה ה-17 וה-18, לפני כ-200 שנה, והוא הבין מה שמדינת ישראל כנראה עוד לא הבינה.

יגאל גואטה: וכך נאמר בספר "פלא יועץ": "וגם בזה רבו המתפרצים, אשר זה דרכם כסל למו ואומנותם בכך לאבד לילות וימים בשחוק, ומשקיעים ממון ונפשות עד שמכלים את ממונם.

יגאל גואטה: וסופם שגוזלים וחומסים, ובני ביתם מוטלים ברעב, שאין מתעסקים ביישובו של עולם להביא טרף לביתם.

יגאל גואטה: ועבירה גוררת עבירה".

יגאל גואטה: אני רק רוצה להזכיר את סיפורו של דניאל מעוז, אזרח נורמטיבי ועורך-דין מצליח – –

בצלאל סמוטריץ': תודה, אדוני.

יגאל גואטה: – – שהחל להמר עד שכילה את ממונו – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יגאל גואטה: – – ובסופו של דבר רצח את הוריו כדי לרשת את כספם – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יגאל גואטה: – – והכול בשל תאוות ההימורים.

יגאל גואטה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת גואטה, אתה הבאת את המשל של העיר חלם, שבנו בית-חולים מתחת לגשר, אבל אנחנו – הם הרבה יותר חכמים מאתנו; אנחנו לוקחים את הגשר, הורסים אותו, ואז אומרים: אנחנו נקים מנגנונים שימנעו את הפשיעה, וימנעו ככה, ויסדרו.

אורי מקלב: אנחנו?

אורי מקלב: חלם היו חכמים לעומתנו.

אורי מקלב: לוקחים עיר, מדברים על טובת העיר, אני לא יודע מה אנשים חושבים על העיר עצמה, על תושבי העיר – אתם הולכים באמת לעשות להם רק רע, לתושבי העיר.

אורי מקלב: אנחנו – קודם כול, אני רוצה להגיד לך – כישראלים – אני, אולי זה לא מקום התיירות שלי, אבל אין לי ספק, אדוני שר התיירות, שרבים מהישראלים שהיו לוקחים את העיר אילת כמקום תיירות מועדף עליהם יפסיקו להגיע לאילת.

אורי מקלב: יכול להיות שיגיעו אחרים, אבל לא האנשים שהיום מגיעים לאילת.

אורי מקלב: הם יימנעו.

אורי מקלב: קח דוגמה מערים אחרות במדינות אחרות, מה שקרה, איזה סוג של בילויים וסוג של מסחר – השתנה לגמרי.

אורי מקלב: כפי שמופיע גם במסמך של הכנסת, שבאטלנטיק-סיטי רוב המסחר – כמעט לא נשאר מסחר מסורתי אחד, שלא התחלף, לאחר שנהייתה שם עיר הימורים, דוגמת חנויות למשכון, לקחת תכשיטי זהב ולהמיר אותם בכספים – אלה החנויות שהיו סביב הדבר הזה.

אורי מקלב: אז יכול להיות שאולי הכלכלה תצליח, יכול להיות, יהיה לה יותר כסף, אבל לא תושבים, והיא תהיה הרבה הרבה יותר גרועה.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לך דבר אחד שאליו התוודעתי – אם באמת כנים דבריכם שאתם רוצים לעזור לעיר אילת מבחינה כלכלית – התוודעתי במסגרת התפקיד שלי כיושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה לאפשרויות רבות שיש לעיר אילת – דווקא ביום שציינו בו את יום אילת כאן בכנסת; הגיע גם ראש העיר – בהשקעה שהיא לא השקעה אסטרונומית אפשר להקים שם את עיר המדע והטכנולוגיה, שיש לה היתרונות של אילת, שאין במקום אחר, ולתת לה יתרונות כלכליים.

אורי מקלב: רק מה?

אורי מקלב: יש הבדל אחד: כאן, בקזינו, לא אנחנו צריכים להשקיע בשלב הראשון – נותנים לגופים כאלה ואחרים, שאנחנו יודעים מה המטרה שלהם, ולא בכדי – אין שום יתרון לקזינו חוץ מהנושא של עוד כסף.

אורי מקלב: אין גוף אחד במדינה, לא ברווחה, לא המשטרה, שתומך בזה.

אורי מקלב: רק אלה שרוצים אולי עוד הכנסה.

אורי מקלב: תשאל אותם – אנחנו צריכים קצת להכניס כסף, יגיע כסף, אבל בשלב יותר מאוחר.

אורי מקלב: לא רואים רחוק, קצת למרחק.

אורי מקלב: ועכשיו אני רוצה להגיד לך עוד דבר אחד.

אורי מקלב: אנחנו ראינו שהיה מסחר – את הכלובים, הוצאנו.

אורי מקלב: זה נתן יתרון כלכלי גדול מאוד.

אורי מקלב: למה הוצאנו אותם?

אורי מקלב: לא רצינו לפגוע באלמוגים.

אורי מקלב: נכון, באלמוגים לא, באנשים כן?

אורי מקלב: להרוס משפחות?

אורי מקלב: יש ספק כמה משפחות ייהרסו, כמה אנשים ייהרסו, כמה משפחות ייהרסו, כמה הורים ייהרסו, כמה ילדים וכמה הורים לילדים, וילדים על ההורים – כשהמשפחות נהרסות לגמרי?

אורי מקלב: אני אספר לך סיפור אחד.

אורי מקלב: לא מזמן הייתי בסיור במוסד גמילה לא רחוק מירושלים.

אורי מקלב: אדוני השר, רוב האנשים שנמצאים שם – ולא האמנתי – אני שוקל בדעתי אם לחשוף, שעוזר של שר בכיר בממשלת ישראל – לא עכשיו – פגשתי שם.

אורי מקלב: הוא אמר לי: אתה מכיר אותי?

אורי מקלב: אמרתי: אתה מוכר לי.

אורי מקלב: שאלתי אותו: מאיפה?

אורי מקלב: הוא אומר לי: אני עוזר של השר הזה והזה.

אורי מקלב: נמצא במשך חודשים במוסד גמילה.

אורי מקלב: אני הייתי בטוח שאני אבוא למוסד גמילה – סמים, אלכוהול.

אורי מקלב: מה התברר?

אורי מקלב: שרוב הנמצאים שם זה על הימורים, גמילה מהימורים.

אורי מקלב: ואיזה הימורים?

אורי מקלב: לא מהימורים בבתי-קזינו.

אורי מקלב: מהימורים חוקיים, של מפעל הפיס, מהמכונות של מפעל הפיס, התמימות האלה, איזה נזקים.

אורי מקלב: יש הצעת חוק של חברת הכנסת מיכאלי.

אורי מקלב: יש עוד הרבה חברי כנסת, גם בנושא הזה – גם שם אנחנו רואים את הפשע, אנחנו רואים את ההשלכות – לא למדים.

אורי מקלב: שר הרווחה הקודם נמצא פה; כמה משקיעים במשפחות האלה, שנהרסות, כמה כסף?

אורי מקלב: אני לא יודע איך אפשר בכלל למדוד את היתרונות הכלכליים, כשיש דברים כל כך עקיפים מסביב לנושא הזה.

אורי מקלב: אני אעשה אתך הסכם, אדוני השר – אני מכיר את היושר שלך – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום בבקשה.

אורי מקלב: – – אני אלך אתך לסיור באותו מוסד גמילה, או במוסדות גמילה אחרים.

אורי מקלב: תראה, תפגוש אנשים, תראה איך הם נהיו אומללים, איך המשפחה אומללה, מה עובר עליהם, מה הולך מסביב, ונראה אותך חוזר לכאן, לכנסת, ואומר: אני רוצה להקים בתי-קזינו, והכול מהיום – מהימור חוקי.

אורי מקלב: ואז, איך נוכל לחזור כבר?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אורי מקלב: עשינו הסכם.

אורי מקלב: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אין פתרונות קסם.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אין פתרונות קסם.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאני מכירה לא רע את תפיסת העולם הכלכלית שלך, ואני יודעת שאתה יודע שאין פתרונות קסם ואין פתרונות בזק.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול התבשרנו שראש הממשלה מתכוון לייבא עובדי היי-טק.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כמה חודשים זה היה ייבוא עובדים לבניין מסין.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כבר התחלנו, אצלנו, הייבוא – אולי נוריד מכסים על הדבר הזה, אני לא יודעת כבר איך להתנהג עם הדבר הזה, אבל שוב, זה נובע מאיזושהי תפיסה שאומרת: טוב, בואו נפתור פתרונות קסם, בואו נשים אצבע בסכר.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר שהיה לי הכי קשה תוך כדי הדיונים האלה, או הוצאתה לאור של התוכנית הזאת להקים את הקזינו, זה הדריסה, הרמיסה הזאת, של העיר אילת, שהיא השער הדרומי של מדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: בעוד שבועיים יצוין דגל הדיו – באמת, בעוד שבועיים אנחנו נציין את היום שבו נכבשה אילת, השער הדרומי של מדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר המדהים בנתונים הכלכליים, אדוני השר, זה שמתוך הכסף שנכנס לקזינו, רק 30% באמת עובר לכלכלה המקומית.

איילת נחמיאס ורבין: מה שכרוך בהקמת הקזינו, בהשפעות האחרות שלו, שדיברו עליהן חברי פה הרבה ובאריכות, ויפה – ודייקו במה שהם אמרו – זה פשוט הרבה יותר, עולה הרבה יותר למדינה מהכסף הפוטנציאלי שעשוי להיכנס מהדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, הדבר שהכי מדהים אותי – אם אני לא טועה, לפני שבועיים אנחנו דנו פה בנושא של הטבות המס לתושבי אילת, ואני בחרתי לדבר על שדה-דב.

איילת נחמיאס ורבין: כדי להשאיר את שדה-דב פתוח, שזה באמת החמצן של העיר הזאת, היה צריך את בית-המשפט – את בית-המשפט היה צריך כדי ששדה-דב יישאר פתוח עד יוני 2017 – סליחה, 2016, אם אני לא טועה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנחנו לא מנסים למצוא פתרונות ארוכי טווח, למשל ששדה-דב יהיה פתוח לפחות עד 2019, ואז מזיזים את שדה התעופה הצבאי משם.

איילת נחמיאס ורבין: לשקם את התיירות באילת, אדוני השר – אני דיברתי אתך על טבריה; אולי גם בטבריה נקים קזינו?

איילת נחמיאס ורבין: מצבה של טבריה לדעתי לא קשה פחות ממצבה של אילת, אולי יותר.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כמה שנים בעיר אילת יזמו תוכנית שנקראת "השער הדרומי", אני בטוחה שאתה מכיר אותה, אתה שר רציני – הקמת אוניברסיטה, הקמת מרכז קונגרסים, מתחם עסקים.

איילת נחמיאס ורבין: לעודד תעשיינים להקים מפעלים שם, מפעלים נקיים כמובן, לא מפעלים מזהמים.

איילת נחמיאס ורבין: פתרונות קסם כמו קזינו זה באמת מקסם שווא.

איילת נחמיאס ורבין: והדבר הנורא מכול, אדוני השר, זה שזה להמר על עתידה של העיר אילת; זה להמר על עתידם של אזרחי אילת, זה להמר על עתידם של אזרחי ישראל ולא לתת פתרונות כלכליים אמיתיים.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, אתה יודע מה, אדוני השר?

איילת נחמיאס ורבין: יש כרגע כמעט 65,000 תושבים בעיר אילת, באמת, אחת הערים החשובות בישראל, מרוחקת 230 ק"מ מהעיר באר-שבע.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא החלל החיצון, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נמצא פתרונות אמיתיים וטובים לעיר אילת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה שר התיירות יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, טענות מיני טענות נשמעו כאן – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מוכרח לומר, אדוני השר, בפתיח, שאני מבין אותך, אני רגיל להיות כאן בודד, בבית הזה.

יריב לוין: לא לא, אני ממש לא מרגיש בודד, ואני ממש לא מרגיש בודד – – –

איילת נחמיאס ורבין: בודד – – – או בודד – – –?

בצלאל סמוטריץ': בודד במהות, כן.

רויטל סויד: בודד במהות.

יריב לוין: לא רק שאני לא מרגיש בודד, אלא אני יודע שיש תמיכה ציבורית עצומה בתוכנית הזאת – –

בצלאל סמוטריץ': גם אני תמיד בטוח שיש תמיכה ציבורית הכי גדולה אצלי.

יריב לוין: – – ויימצא גם בסוף הרוב בכנסת להעביר את התוכנית הזאת; ואני אתייחס אחת לאחת לטענות.

מיכל רוזין: מודעות עצמית זה דבר מאוד חשוב.

יריב לוין: אני אתייחס אחת לאחת לטענות שנשמעו כאן.

יריב לוין: אמר חבר הכנסת חנין – זה מעודד הימורים, זה מעודד פשיעה ומעודד זנות, ו-איך אומרים?

יריב לוין: אפילו ציטט, מן המקרא כמעט, את דבריו של שלדון אדלסון: "אין בתי-הימורים בישראל".

יריב לוין: טוב, זה לא חדש, חבר הכנסת חנין, שלעתים אני מתקנא ביכולת שלך לראות את המציאות מבעד למשקפיים שאני לא מכיר חנות מספיק טובה שיודעת לייצר אותם.

מיכל רוזין: בוא נעבור את כל – – –

יריב לוין: חבר הכנסת חנין, במדינת ישראל יש תעשיית הימורים ענקית.

מיכל רוזין: יש גם זנות.

יריב לוין: רגע, רוזין, אני אענה גם לך, תאמיני לי, שמעתי את הכול; אפילו בחיוך, לפעמים היה אפילו מצחיק, אני חייב לומר.

יריב לוין: אז שמעתי בחיוך.

דב חנין: בוא נעשה את זה חוקי.

יריב לוין: 11 מיליארד שקל הימורים בלתי חוקיים, הימורים באינטרנט בהיקפי ענק.

יריב לוין: מישהו, אגב, כאן יודע – אגב, אני בכלל רוצה לשאול שאלה: מי כאן קרא את הדוח שחיברתי?

יריב לוין: חבר הכנסת גואטה, קראת?

יריב לוין: לא, מה פתאום, מה פתאום שתקרא.

יריב לוין: חבר הכנסת מקלב?

מיכל רוזין: אולי תפרסם לציבור.

יריב לוין: – – – פורסם לציבור, ניתן – אני מוכן להביא את כולו – – –

מיכל רוזין: לא לא, נתת כותרות.

מיכל רוזין: אולי תפרסם לציבור.

יריב לוין: זה פורסם לציבור, ניתן – אני מוכן להראות – – –

מיכל רוזין: לא, לא.

מיכל רוזין: נתת כותרות.

יריב לוין: לא היה אחד מכם – – –

יגאל גואטה: – – –

יריב לוין: – – – קראת את הדוח שחיברתי?

יריב לוין: לא.

יריב לוין: לא היה אחד – לא היה אחד – רגע, רגע, רגע – – –

מיכל רוזין: אולי תשכנע אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: מה כתוב בדוח?

איילת נחמיאס ורבין: מה כתוב בדוח?

יריב לוין: לא היה אחד שטרח – – –

רויטל סויד: באילת זה לא יהרוס משפחות?

רויטל סויד: זה מה שכתוב בדוח?

יריב לוין: אני אענה, אני אענה.

איילת נחמיאס ורבין: איפה פורסם?

יריב לוין: תראו, רבותי, אני הפעם לא צריך למשוך זמן, ומצד שני זמני לא מוגבל.

יריב לוין: אז אני אענה, אני אומר הכול, אני אענה על הכול, תאמינו לי.

יריב לוין: רק אין לי אפשרות.

אלעזר שטרן: ראיתי שאין תיירות בישראל, אז איך זמנך לא מוגבל?

יריב לוין: אז אני אענה לך גם על זה, חבר הכנסת שטרן.

יריב לוין: דווקא יש תיירות.

יריב לוין: הנתונים הם אולי לא הכי טובים שישנם, אבל בהתחשב במצב הם גם לא כל כך רעים.

יריב לוין: אנחנו בסך הכול שומרים על אותה רמה שעמדנו בה גם ב-2014 וגם ב-2015, ואין לי ספק שהצעדים היסודיים והמעמיקים שאנחנו עושים – ותכף אני אגע בחלקם גם כן – יביאו אותנו למקום אחר.

יריב לוין: אבל תנו לי לענות לגופו של עניין, אני רק בחבר הכנסת חנין.

קריאה: – – –

יריב לוין: כן, אבל אל תיתנו לנתונים האלה להטעות, כי צריך להבין דבר אחד: אילת מבוססת כולה על תיירות פנים ישראלית, למעט בכמה חודשי חורף, שהצלחנו להביא – וזה הישג לא מבוטל – כ-7,000 עד 9,000 איש בחודש, שמגיעים מחוץ-לארץ לאילת, אבל בדרך, צריך להגיד את האמת, שהיא הנשמה מלאכותית – על-ידי כך שאנחנו מממנים ב-45 יורו כל תייר כזה שמגיע.

יריב לוין: צריך להבין שאם נשווה את זה לסוכן תיירות רוסי אחד שהביא בשנה שעברה 800,000 איש לסיני, אלה לא נתונים שאפשר להתפאר בהם, ואפילו הייתי אומר לא לבנות עליהם יותר מדי.

יריב לוין: זה נכון שזה יותר טוב מכלום, זה נכון שאנחנו מנסים להחזיר את אילת למפה, אבל היכולת לעשות את זה בסוף היא מוגבלת בתנאים הקיימים, ואני תכף אתייחס.

יריב לוין: תאמינו לי, אני אגיע לזה.

יריב לוין: אז אני אומר לך, חבר הכנסת חנין, אני לא יודע, אני מניח שכולם כאן בדקו – כמה משקיעים ומשלמים אזרחי ישראל בדוכני הפיס?

יריב לוין: יותר מ-6 מיליארד שקל.

יריב לוין: מי מהמר בפיס, חבר הכנסת גואטה?

יריב לוין: מי? מי?

יגאל גואטה: אבל גם בזה צריך לטפל.

יריב לוין: רגע, רגע, רק שאלתי.

יריב לוין: רק שאלתי, כי אני חשבתי לרגע שהמיליונרים בסביון.

יריב לוין: אז אני מבין שלא.

מיכל רוזין: ומי יגיע לאילת להמר, המיליונרים מסביון?

יריב לוין: 3 מיליארד שקל הימורים בטוטו, כלומר הגענו ללמעלה מ-20 מיליארד שקל – זה היקף התופעה הענקית הזאת.

יריב לוין: ולעומת זאת, רבותי, אם הייתם קוראים את המסמך שלי, גם הייתם מבינים על מה אנחנו מדברים.

יריב לוין: אנחנו מבקשים – – –

מיכל רוזין: אולי תשתף אותנו.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אתם דיברתם, תנו בבקשה לשר להשיב בנחת.

מיכל רוזין: רק שיגיד איפה אפשר לקרוא.

יריב לוין: אי-אפשר, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: בלתי ניתן.

בצלאל סמוטריץ': השר מבקש להשיב, בואו ניתן לו.

בצלאל סמוטריץ': אם בסוף – אני מבטיח שאני אתן שאלות אם הוא לא יענה על הכול, אבל תנו לו הזדמנות.

יריב לוין: אני שמעתי באמת את הכול מכול כול, מכל הכיוונים.

מיכל רוזין: רק שיגיד איפה אפשר לקרוא, מייד ניכנס לאתר.

יריב לוין: אני אתן לך עותק בשמחה.

יריב לוין: נו באמת, חברת הכנסת רוזין, זה לא רציני.

יריב לוין: מי שהיה קורא היה רואה שאנחנו מדברים על כך שהדבר הזה יהיה בסך הכול מנוע צמיחה; שאנחנו נקים מתחמים כמו שיש בהרבה מאוד מקומות בעולם, שמבוססים על מרכז קונגרסים, על בנייה של מלונות חדשים – כי יותר מעשר שנים לא בנו באילת אף מלון, מה לעשות, כי לא כדאי – –

איילת נחמיאס ורבין: נהדר.

יריב לוין: – – שיהיו בהם באמת אטרקציות ויהיו בהם מופעי בידור.

יריב לוין: אבל כדי להניע את התהליך הזה, הדרך היחידה להניע אותו, כמו שנעשה בהרבה מאוד מקומות בעולם, כולל בטורקיה, שהניעה את התהליך דרך הקמת בתי-הקזינו, כולל ביוון, כולל בלאס-וגאס, כולל בסינגפור – –

איילת נחמיאס ורבין: וואו, איך אנחנו נתלים באילנות גבוהים.

איילת נחמיאס ורבין: אילנות גבוהים – טורקיה, רחת לוקום.

יריב לוין: – – מקומות שבהם, ותלכו תבדקו – – –

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס, אבל אתם דיברתם באריכות, וגם לא קיפחתי אתכם בזמן.

יריב לוין: – – – תבדקו את הנתונים – ואל תפריעו לי בבקשה; תנו לי לפחות לסיים כמה משפטים ברצף.

יריב לוין: תבדקו את הנתונים, גם בלאס-וגאס וגם בסינגפור – וחלקכם הייתם שם הרי.

מיכל רוזין: שאין יותר פשע מאורגן?

מיכל רוזין: כל המחקרים מראים הפוך.

יריב לוין: אין פשע – ירידה דרמטית בפשיעה.

יריב לוין: ירידה דרמטית – – –

מיכל רוזין: זה מעלה את רמת ההימורים הלא-חוקיים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, זה לא יכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': חברות הכנסת, אני לא רוצה לקרוא לסדר, אבל אתן דיברתן באריכות רבה, ואני גם לא הפסקתי אחרי שלוש הדקות.

בצלאל סמוטריץ': אבל תנו בבקשה, תנו לשר להשיב.

מיכל רוזין: אוה, שלוש דקות.

אורן אסף חזן: בהתאם לתקנון.

מיכל רוזין: יש לך עוזר מנהל.

יריב לוין: יש ירידה בפשיעה, מה לעשות.

יריב לוין: ויש ירידה בתופעות של זנות, ויש ביטחון אישי כמו שלא קיים בהרבה מקומות אחרים; ויש פריחה ושגשוג כלכלי עד כדי כך שהיום בלאס-וגאס, שנחשבת לבירת ההימורים של העולם – – –

רויטל סויד: אתה יודע כמה משפחות נהרסו באילת כשהיו ספינות הקזינו?

רויטל סויד: אתה יודע?

יריב לוין: טוב, אדוני, זה באמת לא יכול להיות.

יריב לוין: אני מבקש, אדוני היושב-ראש, שזה ייפסק.

יריב לוין: זה לא יכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': אני אקרא לסדר.

אורן אסף חזן: – – – תוציא אותם החוצה.

אורן אסף חזן: תנו לשר לדבר.

בצלאל סמוטריץ': אני אקרא לסדר, ואני מבקש להתאזר בסבלנות.

יריב לוין: האמת היא נורא מתסכלת, אני יודע.

יריב לוין: בטח כשלא בודקים לפני שמגישים את ההצעות.

יריב לוין: אבל אני אומר את כל האמת כפי שהיא.

מיכל רוזין: זה לא הוגן להגיד לנו.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

דב חנין: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יריב לוין: והאמת היא כזאת, שבאותם מקומות שהתחילו כאשר ההימורים היו הנתח העיקרי, והתיירות והדברים הנלווים המשני, אתם רואים תהליך שלם של תזוזה ושינוי.

יריב לוין: היום בלאס-וגאס, שנחשבת לבירת ההימורים של העולם, ההכנסות של הקזינו הן 17%; 83% האחרים כולם הכנסות מתרבות, מבידור, ממופעים, מבתי-מלון, מכל מה שמתרחש שם והפך את המקום הזה ממקום מדברי שכוח-אל כמעט לעיר תיירות משגשגת, שמספקת פרנסה, מקומות עבודה – ומה לעשות, סדר ציבורי, ביטחון אישי, היעדר פשיעה כמו שיש במעט מקומות בארצות-הברית בכלל ובטח בעולם כולו.

יריב לוין: עכשיו אני גם אומר לך משהו, חברת הכנסת רוזין.

יריב לוין: איך אמרת, "שקט ביטחוני מדיני"?

יריב לוין: כן, קודם כול זה נכון.

יריב לוין: את יודעת, הייתי יכול כשר תיירות להגיד לכם: מה אתם רוצים ממני, כל עוד דוקרים אנשים ברחובות, אני יכול רק להסתכל, להשקיף מחלון משרדי על הנעשה ולקוות לטוב, ותודיעו לי כשהשקט יגיע ואז אני אטפל בתיירות.

יריב לוין: תאמינו לי, בריו דה-ז'נרו דוקרים ורוצחים הרבה יותר אנשים מאשר בכל מדינת ישראל; בפריז המצב הביטחוני לא יותר טוב; בניו-יורק רמת הפשיעה היא פי-כמה וכמה מאשר כאן, ואני יכול לתת דוגמה כמעט מכל מקום בעולם.

יריב לוין: אז מה זה אומר, שאין יותר תיירות באף מקום ולא נוסעים לשום מקום?

יריב לוין: נכון, זה לא עוזר.

יריב לוין: אין ספק שאם הייתה כאן אווירת פסטורליה של האיים הקריביים היה יותר קל.

יריב לוין: אבל השאלה היא איך אנחנו מסתכלים ומתמודדים עם המציאות כמו שהיא, מבינים שזה האזור שאנחנו חיים בו, זאת המציאות שאתה אנחנו צריכים להתמודד, וכנגד זה מנסים להגיע, לא למספרים של ספרד, 68 מיליון תיירים – זה באמת קשה בתנאים האלה – אבל למספרים אחרים ממה שיש לנו היום.

יריב לוין: אני חושב שזה אפשרי, אני חושב שזה מצריך חשיבה מחוץ לקופסה, זה מצריך לקדם תוכניות ולעשות דברים שלא נעשו כאן בעבר, ואני חושב שאלה בדיוק הדברים שאנחנו מנסים לעשות, והדבר הזה הוא רק חלק מהם, הוא בוודאי לא הכול ואפילו לא העיקר.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשמח אם תוכל לענות על שדה-דב.

יריב לוין: את גם אומרת שיש עוד בעיה, שכאן מאוד יקר.

יריב לוין: זה נכון.

יריב לוין: אני אגיד לך יותר מזה: לא רק שיקר כאן, הלינה פה היא מאוד יקרה; לא רק שהיא מאוד יקרה, היא גם לא מספיק מגוונת – אין לנו מספיק מלונות שלושה כוכבים, אין לנו אכסניות, אין לנו מלונות של הכול כלול וריזורטים.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: ולכן, חברת הכנסת רוזין, אני כשר תיירות, לא מזמן, רק ביום שני, לפני יומיים, הבאתי לכאן חוק, שחשבתי שהוא לא צריך להיות שנוי בשום מחלוקת פוליטית, שהמטרה שלו לייעל ולקצר – – –

מיכל רוזין: הצלחת להעביר את נושא – – –

יריב לוין: טוב, אדוני, אני לא מסוגל, אני באמת לא מסוגל.

יריב לוין: פנו אלי מעל הדוכן, דיברו אלי כשר, לא חשבתי שאני צריך להגיב לכל משפט.

יריב לוין: הבאתי לכאן ביום שני הצעת חוק מקיפה, שגובשה על-ידי מיטב המוחות והמומחים, בחשיבה מעמיקה, בלמידה מעמיקה של צורכי השוק, כדי לאפשר בנייה בהליכים הרבה יותר מהירים של בתי-מלון בהיקף גדול, כדי ליצור מצב שמי שמעוניין להקים מלון יוכל לקבל אשראי, כדי שבניית בתי-המלון תהיה כלכלית יותר ומשתלמת יותר.

יריב לוין: מה עשיתם?

יריב לוין: הצבעתם נגד.

יריב לוין: אז אתם בעד שתהיה רווחה אבל אתם נגד הגז.

יריב לוין: אז מאיפה נביא כסף?

יריב לוין: לא יודע.

יריב לוין: אתם בעד התיירות, אתם רק נגד בניית בתי-מלון.

יריב לוין: אתם נגד הקזינו, אתם נגד כל דבר.

יריב לוין: לא חוכמה.

יריב לוין: דיברת על משפחות שנהרסו, ודיברתם אתם, חברי, חבר הכנסת גואטה וחבר הכנסת מקלב – איך אמרת, חבר הכנסת גואטה?

יריב לוין: לאוכלוסייה ענייה יש נטייה להוציא יותר על הימורים.

יריב לוין: נכון, צודק.

יריב לוין: עכשיו, בוא תאמר לי איך זה יכול להיות שבכל השנים שתנועתך יושבת כאן – ובטח אני אשאל אותך, חבר הכנסת מקלב, ידידי הטוב והוותיק ממני בבניין הזה – אגב, היום בדיוק שבע שנים מיום השבעת הכנסת השמונה-עשרה, כשנבחרתי בפעם הראשונה; אתה כבר היית שם, היית כאן לפני.

יריב לוין: מה עשיתם?

יריב לוין: איך אתם לא מציעים לסלק מרחובות הערים את דוכני הפיס?

יריב לוין: איך?

אורי מקלב: – – –

יריב לוין: כדי למנוע הרס משפחות, כמו שאמרתם, כדי למנוע – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – – כדי למנוע שאוכלוסייה ענייה תהמר.

יריב לוין: איך אתם לא עושים כלום, שום דבר?

אורן אסף חזן: אני מבקש את זה כל יום.

אורי מקלב: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב, עכשיו השר מדבר.

יריב לוין: מי מהמר, חברת הכנסת רוזין, בדוכנים האלה?

יריב לוין: מי מהמר?

יריב לוין: מי – המיליונרים?

יריב לוין: חבר הכנסת גואטה, ברחובות קריית-שמונה – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

אורי מקלב: אתה צודק.

יריב לוין: – – הכול פרוץ, הכול נמצא.

יריב לוין: אז את דואגת לקזינו באילת?

יריב לוין: מה עם מפעל הפיס ליד בית-הספר בקריית-שמונה?

קריאה: – – –

יריב לוין: שמענו אותך.

יריב לוין: אל תדאג, גואטה.

יריב לוין: אז בוא, יש לי הצעה בשבילך, חבר הכנסת גואטה: לפני שנסגור, ולפני שתתחייבו פה בהתחייבויות שהרי לא תעמדו בהן, בואו נתחיל מדבר קטן; בואו נגנה, חבר הכנסת גואטה וחבר הכנסת מקלב, ביחד, את עיריית בני-ברק, שהעניקה לא מזמן תעודת הוקרה ליושב-ראש מפעל הפיס עוזי דיין.

יריב לוין: כן, זה מה שעושה עירייה חרדית: מעניקה תעודת הוקרה ליושב-ראש מפעל הפיס – –

קריאות: – – –

יריב לוין: – – שלוקח את הכסף שלו מההימורים של האוכלוסייה הענייה והחלשה.

יריב לוין: תגנו אותם, חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: אבל מה הקשר – –

יריב לוין: תגנה אותה.

יריב לוין: תגנה.

יריב לוין: רגע, רגע, חכה – – –

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו נתאזר בסבלנות.

יריב לוין: אבל יש לי ניחוש – – –

אורי מקלב: בואו נקים כמה – – –

יריב לוין: יש לי ניחוש, יש לי ניחוש.

יריב לוין: אתם הרי כל כך מודאגים מההימורים, מהרס המשפחות החלשות, אבל לקחתם את הכסף שהאנשים האלה שמים.

יריב לוין: את זה – אין שום בעיה, לוקחים, נכון?

יריב לוין: רבותי, בית-ספר "בית יעקב" ברחוב קהילות יעקב, 1,100 תלמידות, כן ירבו – בבית-הספר הזה – –

אורי מקלב: הם לא יבואו לקזינו.

יריב לוין: – – השקיע מפעל הפיס למעלה מ-5 מיליון שקל.

יריב לוין: 5 מיליון שקל של מי?

יריב לוין: של מי?

אורי מקלב: מהכסף שלי – –

יריב לוין: של מי?

יריב לוין: של החלשים; של אלה שאתם נותנים להם להמר בדוכנים – – –

אורי מקלב: – – –

יגאל גואטה: – – –

איילת נחמיאס ורבין: לחברת הכנסת מרב מיכאלי יש הצעת חוק בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לראות את הממשלה תומכת בה.

יריב לוין: רגע, רגע, חכו.

יריב לוין: תלמוד-תורה "אור מרדכי" – –

אורי מקלב: – – –

יריב לוין: – – אוי לעיניים שכך רואות, ידידי, חבר הכנסת כהן: לוקחים מהעניים ושמים בבית-ספר לילדים כדי שהילדים ילמדו להמר גם כן.

יגאל גואטה: אבל שמים אצל העניים.

יריב לוין: התלמידים של "אור מרדכי", לקזינו באילת הם לא יגיעו, אני מבטיח לך – –

דב חנין: מי אמר?

יריב לוין: – – אבל את דוכני הפיס הם רואים; את הבית-ספר שלהם, שנבנה בתרומה של הפיס, הם רואים.

יריב לוין: ומה הם לומדים?

יריב לוין: אתם יודעים, אגב, לפעמים זה אפילו משעשע.

יריב לוין: אתם יודעים, אחד הדברים שנבנו בסיוע הפיס לאחרונה – – –

מאיר כהן: אם אנחנו היינו עומדים שם ואומרים את זה.

יריב לוין: אחד הדברים שנבנו בסיוע הפיס לאחרונה – איך הוא הוגדר על-ידי עיריית בני-ברק?

יריב לוין: מקווה מהגדולים והמפוארים ביותר בארץ.

יריב לוין: אתם יודעים איך קוראים לו?

יריב לוין: בואו תשמעו איך קוראים לו, מתנגדי ההימורים ומגיני השכבות החלשות: "מרכז פיס לטהרת ישראל".

יריב לוין: שמעתם?

יריב לוין: לוקחים מהעניים לטהרת ישראל.

אורי מקלב: זה השוואה?

יריב לוין: אתם יודעים איך קוראים לזה?

יריב לוין: אתם יודעים איך קוראים לזה, חבר הכנסת מקלב וחבר הכנסת גואטה?

יגאל גואטה: – – –

יריב לוין: יש לזה ביטוי.

יריב לוין: יש לזה ביטוי.

אראל מרגלית: אראלה ממפעל הפיס.

יריב לוין: חבר הכנסת מקלב וחבר הכנסת גואטה, אתם יודעים, יש לזה ביטוי: טובל ושרץ בידו.

יריב לוין: אפילו ביטוי יש.

אורי מקלב: חבל.

אורי מקלב: אני חושב שכל תינוק יודע מה תרומת מפעל הפיס.

יריב לוין: עכשיו אני אגלה לכם עוד דבר – – –

אורי מקלב: אבל מה אתה אומר נגד – – –

יריב לוין: אה, חבר הכנסת מקלב, אני רק דואג לאוכלוסיות החלשות, כמוך, לא כמו שר התיירות, שמפקיר אותן.

יריב לוין: אני השתכנעתי, אני רוצה לדאוג להן כמו שאתה דואג להן, בדיוק באותה צורה.

יגאל גואטה: – – –

יריב לוין: עכשיו – רגע, רגע, חכו, זה עוד לא נגמר.

יריב לוין: תשמעו, אתם יודעים כמה משפחות נהרסו.

יריב לוין: אני, אדוני היושב-ראש, לא מקובל עלי שמציעים מדברים בטלפון בשעה שאני משיב להם.

יריב לוין: גם זה מינימום שהגיע הזמן שנשמור עליו.

אורי מקלב: – – – אני שאלתי מה פשר הצעת החוק – – –

יריב לוין: לא יעזור, לא אתן לכם לברוח.

יריב לוין: אתם תצטרכו לשמוע את כל האמת עד הסוף.

יגאל גואטה: – – – עד הבוקר.

יריב לוין: עכשיו תשמעו עוד דבר: אתם יודעים – –

אורי מקלב: מה עם – – –

יריב לוין: – – אתם יודעים – –

קריאה: מה הקשר?

יריב לוין: – – אתם יודעים – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: אדוני, אי-אפשר.

יריב לוין: אני לא – – –

בצלאל סמוטריץ': אתה דווקא נראה לי מסתדר מצוין, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': אתה נהנה מהעסק, הכול בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אתה – – –

יריב לוין: אני אתחיל איפה שאני רוצה ואני אסיים איפה שאני רוצה.

יריב לוין: מה לעשות, זה לפחות מותר לי.

איילת נחמיאס ורבין: מותר לך הכול, אבל על השאלות שלי לא ענית.

יריב לוין: לא הכול מותר לי, לא הכול, תאמיני לי.

יריב לוין: אוי ואבוי למי שיחשוב שמותר לו הכול.

קריאה: – – –

יריב לוין: עכשיו, תשמעו: לא מספיק שיש דוכני פיס ברחובות הערים וליד בתי-ספר; ולא מספיק שלוקחים את הכספים האלה מהעניים והשכבות החלשות באמת, אלה שידן אפילו לא משגת לנסוע לאילת; ולא מספיק שבכסף הזה לוקחים ובונים מוסדות לימוד לילדים ומקוואות טהרה, בכסף הזה שלקחו מכל אותם עניים – – –

מיכל רוזין: בקיצור, אתה תתמוך – – –

יריב לוין: רגע – –

יגאל גואטה: – – –

יריב לוין: – – עכשיו תשמעו – –

מיכל רוזין: – – – הלוטו והטוטו.

יריב לוין: – – אם אתם חושבים שבמועצת הפיס – אז יושב ככה: ראש עיריית ביתר-עילית, ידידי מאיר רובינשטיין, ראש עיר שבאמת עושה עבודה – –

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – הוא יושב במועצת הפיס לתרבות ואמנות; כן, במועצה של גוף ההימורים, חבר הכנסת גואטה.

יריב לוין: מי ישמע את הדבר הזה?

יריב לוין: ראש עיר חרדי – – –

מיכל רוזין: – – – מפעל הפיס.

מיכל רוזין: נראה אותו.

יריב לוין: אגב, מפעל הפיס תומך, בין היתר, בסדנת קולנוע לנשים במגזר החרדי.

יריב לוין: איזה סרטים הן עושות?

יריב לוין: על התמכרות האוכלוסיות החלשות להימורים?

דב חנין: בואו נקים קזינו בכל רחוב.

יריב לוין: איזה סרט הן עושות?

דב חנין: בואו נקים קזינו בכל רחוב.

יריב לוין: הוא נותן מלגות – –

מיכל רוזין: – – –

דב חנין: למה לא להקים קזינו בכנסת?

יריב לוין: – – ללימודים להשכלה גבוהה במגזר החרדי; יוזם תחרות חיבורים תורניים – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין.

יריב לוין: – – הכול, הכול, הכול, אדוני היושב-ראש, על חשבון הכסף של עניי ארצנו – –

מיכל רוזין: תפסיקו להמר על – – –

יריב לוין: – – על חשבון הרס המשפחות.

יריב לוין: עכשיו, אמר חבר הכנסת מקלב והזמין אותי לסיור במוסד גמילה מהימורים.

יריב לוין: אני לא יודע איפה הוא, חבר הכנסת מקלב – – –

אורי מקלב: כאן, לידך, לידך.

מיכל רוזין: לא נראה לי שהוא ירצה לקחת אותך אחרי – – –

יריב לוין: לא, לא, חברת הכנסת רוזין, אנחנו נשארים חברים, אבל כשיש מחלוקת, צריך לשים אותה על השולחן.

אראל מרגלית: אתם קוראים בקול רם את "הקוביוסטוס" של דוסטויבסקי.

יריב לוין: אמר חבר הכנסת מקלב, בכנות המאפיינת אותו, שרוב-רובם של הנגמלים שם הם בכלל ממוסדות ההימורים החוקיים של הפיס ושל הטוטו.

יריב לוין: ואני אומר לך, חבר הכנסת מקלב: אין לי בעיה, אני מוכן לבוא אתך לכל סיור, אבל אני רוצה ממך התחייבות.

יריב לוין: אני רוצה שבעקבות הסיור הזה אתה תודיע ואתה תקרא ותתקבל החלטה שאף מוסד לימוד ושום מוסד תורני, וחס וחלילה – לא מקווה טהרה ושום תחרות חיבורים ושום סדנאות קולנוע – אתם מתנגדים, מונעים ומושכים ידיים מכל הכספים האלה, כולם עד האחרון, כדי להגן על החלשים.

יריב לוין: ביום שזה יקרה, אני אומר לכם: רבותי, יש לנו מחלוקת, אבל הוויכוח הוא ויכוח אמיתי, ויכוח ענייני, בין מי שאומר: יש תופעה, היא בטח לא תופעה חיובית, אבל אם זה המצב, בוא ננסה להגביל את זה – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – את זה.

יריב לוין: – – לגדר את זה, ולהוציא מזה את המקסימום, לבין מי שאומר: ייהרג ובל יעבור, נילחם בזה בכל הכוח, בכל החזיתות, בכל המקומות.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתה מגדר את זה?

יריב לוין: אבל לעשות את מה שאתם עושים זה בעיני לא נכון, לא ראוי, וגם לא רציני.

יריב לוין: עכשיו – – –

אורי מקלב: אני מוכן.

יריב לוין: עכשיו – – –

אורי מקלב: אני מוכן – חוק שיבטל את כל מפעל הפיס.

מיכל רוזין: יאללה, מקובל.

יריב לוין: קדימה, קדימה.

אורי מקלב: אני אומר: לא מדובשך ולא מעוקצך.

אורי מקלב: לא רוצה – –

יריב לוין: קדימה, קדימה, קדימה.

אורי מקלב: – – לא טהרה, לא שום דבר.

אורי מקלב: אני מוכן לבטל את כל מפעל הפיס – – –

יריב לוין: הכול מכול כול.

בצלאל סמוטריץ': טוב, מה אדוני מציע לעשות בהצעה?

יריב לוין: הפיס והטוטו והכול.

אורי מקלב: הכול, את כל מפעל הפיס.

אורי מקלב: לבטל את כל מפעל הפיס.

יריב לוין: אני עוד לא מציע שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': אה, עוד לא מציע.

יריב לוין: אני רוצה בכל זאת לומר עוד משהו – – –

אורי מקלב: אם זאת בכלל השוואה לבית-קזינו.

אורי מקלב: זאת תשובה לקזינו, מפעל הפיס?

יריב לוין: אני אתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת – – –

אלעזר שטרן: השר יריב, תראה כבר על כמה חוקים היום אמרת שאם נכתוב אותם אתה תתמוך.

קריאה: – – –

יריב לוין: מכובדי, אני מציע – –

אורי מקלב: אני מוכן לאתגר.

יריב לוין: – – קדימה, תציעו, תעשו.

יריב לוין: אתם הרי יודעים שזה לא רציני וזה לא יהיה – –

אורי מקלב: אני מוכן לבטל את כל נושא מפעל הפיס – ותבטל את כל – – –

יריב לוין: – – ובאמת, כמה שזה לא רציני.

מיכל רוזין: מה לא?

מיכל רוזין: מה לא יהיה?

מיכל רוזין: קזינו לא יהיה?

יריב לוין: אבל אני לא רוצה חוק, חבר כנסת מקלב.

יריב לוין: אני רוצה – –

מיכל רוזין: לא יקום ולא יהיה.

יריב לוין: – – קו עקבי.

יריב לוין: חוק – יכולים אנחנו לעשות בחוקים שלנו כל מיני דברים.

יריב לוין: אתם – לא תיקחו את הכסף, זה מה שאני מצפה.

יריב לוין: תצאו מייד, מייד; ראשי הערים ואחרים יצאו מייד מכל הדירקטוריונים של הפיס על סוגי השלוחות שלו; מייד, עכשיו.

אורי מקלב: – – –

יריב לוין: כשזה יקרה אני אאמין שאתם באמת נחושים, שאתם באמת חרדים לגורלן של השכבות החלשות.

יריב לוין: שלא יהיה לך ספק, אני דואג לשכבות החלשות לא פחות ממך.

דב חנין: – – –

יריב לוין: אני חושב שלייצר 10,000 מקומות עבודה זה לא פחות חשוב – –

דב חנין: חבר הכנסת לוין – – –

יריב לוין: – – ולא דרך פחות טובה לדאוג לשכבות חלשות.

איילת נחמיאס ורבין: שיצא, אנחנו בעד – – –

יריב לוין: ואני עכשיו אומר לך, חברת הכנסת נחמיאס ורבין: תראי, את צודקת, את אומרת שרק 30% מההכנסות מהקזינו הולכים לקופת המדינה.

יריב לוין: אם את שואלת אותי – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

יריב לוין: – – גם אם זה 40%, גם אם זה 20% – זה לא משנה.

מיכל רוזין: לתושבי אילת זה פחות מזה – – –

יריב לוין: אם את שואלת אותי אם צריך להקים קזינו כדי שהכנסותיו ילכו למדינה, התשובה חד-משמעית: לא.

יריב לוין: לא שווה, לא הגיוני, לא נכון.

יריב לוין: אבל זה לא מה שאנחנו מציעים.

יריב לוין: מה שאנחנו מציעים הוא דבר אחר לגמרי.

יריב לוין: אנחנו מציעים שהקזינו בסך הכול יהיה קטר, יהיה אמצעי מימון שבזכותו מי שירצה להקים קזינו יהיה חייב להקים מלון גדול, רציני, שחסר לנו היום באילת, מודרני, ברמה הכי גבוהה.

יריב לוין: הוא יקים שם אטרקציות, הוא יקים שם מרכז קונגרסים, הוא יקיים שם אולם עם הופעות של תרבות ובידור.

יריב לוין: וכאשר יהיו לנו ארבעה מתחמים כאלה – ועל זה אנחנו מדברים – יהיו לנו ארבעה מתחמים, ואני אומר לך חד-משמעית, ההכנסות מהקזינו תהיינה בטלות בשישים.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, הקזינו לא חיוני לעיר אילת.

יריב לוין: אבל ההכנסות מהתיירות, והעובדה שאילת תוכל סוף-סוף להציע – –

מיכל רוזין: למה צריך קזינו?

יריב לוין: – – לתייר שמגיע מחוץ-לארץ מלון ראוי – –

איילת נחמיאס ורבין: לא צריך את הקזינו בשביל זה.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: – – ותציע לו מתחם בידור ראוי – –

איילת נחמיאס ורבין: לא צריך קזינו בשביל זה.

יריב לוין: – – ותציע לו – אה, לא צריך.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

יריב לוין: מה את אומרת?

איילת נחמיאס ורבין: תקשיב, השר יריב, אתם ביטלתם את התוכנית באילות.

יריב לוין: אז איך זה שלא בנו באילת מלון אחד יותר מעשר שנים, אם לא צריך?

מיכל רוזין: – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – – בין-לאומי לא שווה.

יריב לוין: לא צריך.

יריב לוין: תביאו את המלונות האלה.

קריאות: – – –

יריב לוין: תביאו את המלונות.

יריב לוין: רבותי, הנה אני מודיע לכם – – –

דב חנין: – – –

יריב לוין: אני מודיע לכם – – –

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אתה יודע טוב מאוד למה לא באים לישון בבית-מלון.

יריב לוין: אני מודיע לכם – – –

איילת נחמיאס ורבין: זה לא בגלל שאין קזינו.

יריב לוין: אני מודיע לכם, יש לכם בקשה, אני – – –

מיכל רוזין: גם בטבריה – – –

יריב לוין: אני – – –

מיכל רוזין: – – –

דב חנין: למה לא קזינו – – – בירושלים?

יריב לוין: ייקח תהליך – דווקא בירושלים בונים לא מעט בתי-מלון.

מיכל רוזין: – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: ייקח תהליך של שלושה חודשים לפחות עד שאני אסיים את העבודה על הכנת תזכיר החוק.

יריב לוין: זה מספיק זמן.

יריב לוין: דלתי פתוחה, תביאו אלי את המשקיעים שמוכנים לבנות מלון באילת, בבקשה.

אראל מרגלית: אבל אתה יודע למה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע טוב מאוד מה הבעיה.

יריב לוין: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר – – –

יריב לוין: אני לא מהמר.

יריב לוין: לא אסתכן ואומר – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר – – –

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה, יריב.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא בגלל שאין כסף.

יריב לוין: – – שהדלת תהיה פתוחה, אבל המשרד יישאר ריק.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר – – –

יריב לוין: עכשיו אני אסיים.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, אדוני השר, היום יום רביעי, ועוד מעט שבת.

יריב לוין: כן, מאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': אז – – –

יריב לוין: אני אסיים.

עליזה לביא: אתה מבשל בימי רביעי?

עליזה לביא: – – –

יריב לוין: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש, שאני מתייחס לכנסת – – –

דב חנין: שבת נדחית מפני הקזינו.

קריאות: – – –

יריב לוין: אני מתנצל, אדוני היושב-ראש, שאני מתייחס לכנסת ברצינות, לדברים של חברי הכנסת ברצינות – –

בצלאל סמוטריץ': מקבל.

יריב לוין: – – ואני רוצה לתת להם תשובה מלאה, גם אם היא לא מוצאת חן בעיני כולם.

יריב לוין: מצטער.

בצלאל סמוטריץ': מקבל.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: השר לוין, אני אשמח לשמוע על שדה-דב.

מאיר כהן: סמוטריץ – – – ואת החצילים?

קריאה: מתחילים בסלטים.

קריאות: – – –

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חברת הכנסת נחמיאס ורבין – –

דב חנין: – – –

יריב לוין: – – שלא נמצא את עצמנו בעוד כמה שנים שואלים איך קרה המצב הזה שאילת מגיעה למקום שאסור לנו לתת לה להגיע אליו.

יריב לוין: כי צריך לזכור: תיירות חוץ כמעט אין, ומי שחושב שאפשר לנצח להמשיך לחיות על תיירות הפנים טועה.

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: אפשר לחיות לנצח על – – –

יריב לוין: כי ככל שמחירי – – –

מיכל רוזין: אז אולי נמשיך לחיות – – –

יריב לוין: רבותי, תנו לי קצת קרדיט שאני למדתי מעט בענייני משרדי בזמן שאני נמצא שם, ואני אומר לכם, אני אומר לכם: זה לא עניין פוליטי.

איילת נחמיאס ורבין: דווקא כי יש לך הרבה קרדיט.

יריב לוין: זה לא עניין פוליטי, רבותי.

יריב לוין: אני אומר לכם, אני שם לכם מראה מול הפנים.

מיכל רוזין: לא, זה ערכי – – – זה ערכי.

מיכל רוזין: זה לא פוליטי, נכון.

יריב לוין: חברת הכנסת רוזין, תקשיבי עד הסוף, זה לא – עכשיו אני לא מדבר בכלל על קזינו.

יריב לוין: אני שם לכם מראה בעניין אחד שאני חושב שעליו לא יכולים להיות חילוקי דעות:

יריב לוין: כאשר מחירי הטיסות הולכים ויורדים וכאשר באילת לא נבנים בתי-מלון חדשים, וכאשר התחרות מעקבה – –

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

יריב לוין: – – ומסיני היא כפי שהיא – –

איילת נחמיאס ורבין: אבל היא לא התחילה היום.

יריב לוין: – – לא יהיה לאילת סיכוי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, אבל היא לא התחילה היום.

יריב לוין: היא בתוך שנים ספורות תגיע למצב שאסור לנו לתת לו לקרות.

איילת נחמיאס ורבין: יריב, תזרזו את הקמת שדה התעופה הבין-לאומי – – –

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, שדה התעופה באילת ייפתח בעוד שנה.

מיכל רוזין: – – –

יריב לוין: ואם אנחנו לא נמשיך לסבסד – – –

איילת נחמיאס ורבין: אפילו אתה – – –

יריב לוין: אוי, נו, באמת, חברת הכנסת נחמיאס ורבין, שדה תעופה, עם כל הכבוד, זה אמצעי.

יריב לוין: אף אחד לא נוסע למקום כי יש לו שדה תעופה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת מצוין.

יריב לוין: לצערי הרב, אם אנחנו לא נמשיך לסבסד ב-45 יורו כל תייר, שדה התעופה הזה יעמוד שומם.

יריב לוין: זאת המציאות.

יריב לוין: מי שלא מכיר אותה ולא רוצה לראות אותה יכול להמשיך להתעלם.

אראל מרגלית: השר לוין – – –

יריב לוין: אבל אני אומר לכם, אני אומר לכם: אין, אין חלופה אחרת.

אראל מרגלית: השר לוין, אתה צודק, אילת חייבת גלגל הצלה.

אורן אסף חזן: – – –

יריב לוין: אין חלופה אחרת, והפתרון הזה הוא פתרון טוב.

אראל מרגלית: אילת חייבת גלגל הצלה.

יריב לוין: אני קיימתי – – –

אראל מרגלית: תן רגע, יש גם כמה דברים אחרים שיש לעשות.

יריב לוין: אני קיימתי – יש דברים, הכול טוב – –

רויטל סויד: הוא רוצה לתת לגלגל מזל – – –

יריב לוין: – – אבל אילת היא עיר שחיה 80% מתיירות.

יריב לוין: היא לא תחיה בן-לילה מ-80% מדע, רבותי, עם כל הכבוד.

קריאות: – – –

אראל מרגלית: לא ממדע.

יריב לוין: עכשיו אני אומר עוד דבר.

איילת נחמיאס ורבין: מתעשייה נקייה.

יריב לוין: ולא מתעשייה נקייה.

יריב לוין: גם היא לא תציל את אילת.

יריב לוין: תספיקו להפריח ססמאות ולחיות באשליות.

אראל מרגלית: זה לא ססמאות.

איילת נחמיאס ורבין: לא, רוצים להפריח את השממה – – – שר התיירות יריב לוין: ואני אומר לכם בצורה הברורה ביותר – –

בצלאל סמוטריץ': בואו, חברי הכנסת, ניתן לשר לסיים – –

יריב לוין: – – שאם אנחנו רוצים – –

בצלאל סמוטריץ': – – לפני שבת.

יריב לוין: – – להבטיח את עתיד אילת – שכולו נשען בסוף על תיירות – אנחנו צריכים ללכת, ואני אומר שוב, לפתרון שהוא לא מושלם, הוא לא הדבר הכי נהדר בעולם, אבל כן, הוא פתרון טוב, הוא פתרון שנותן את מה שאילת צריכה.

יריב לוין: והוא ייעשה, ואמרתי כאן, אחרי עבודה מאוד מעמיקה, ובדיקה, ומעקב אחרי שורה של מודלים בעולם שעובדים מאוד יפה, בדרך שיש בה הרבה פחות נזק והרבה פחות חשש להתמכרות, והרבה יותר אמצעים לסייע למי שיתמכרו – מאשר הפיס, ומאשר הלוטו, ומאשר הטוטו, ומאשר – –

מיכל רוזין: לא שכנעת.

יריב לוין: – – ההימורים הבלתי-חוקיים וההימורים באינטרנט וכל מה שמשתולל כאן באין מפריע, וכל אחד בא ולוקח קצת מהקופה וזועק כאן מעל הדוכן את זעקתם של עניי ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא מאמין – – –

יריב לוין: רבותי, אני אומר לכם, מי שאילת יקרה לו ומי שבאמת רוצה לקדם תיירות ומי שחושב שאילת חייבת להיות בסיס תיירות מרכזי של מדינת ישראל – זאת הדרך לעשות את זה.

יריב לוין: והיא תיעשה בצורה שתגן על החלשים הרבה הרבה יותר טוב מההגנה שיש להם היום – ולמעשה אין הגנה – מהשוק הפרוע לגמרי שיש היום בהימורים של הפיס והלוטו – –

מיכל רוזין: לא אמרת מילה אחת על – – –

יריב לוין: – – שכולכם, כולכם, בלי שום קושי, איך אומרים, עוצמים את העין, עוברים ליד הדוכן בדרך לבית-הספר.

יריב לוין: תודה.

מיכל רוזין: – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, מה אתה מבקש לעשות עם ההצעות?

יריב לוין: לאן שרוצים.

בצלאל סמוטריץ': לאן שרוצים.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו כאן הבעות דעה.

מיכל רוזין: לוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': ראשון המביעים, חבר הכנסת אורן חזן – דקה מן הצד.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיב על דברי השר.

בצלאל סמוטריץ': המציעים יכולים להירשם גם להבעת דעה נוספת של דקה.

אורן אסף חזן: לפני שמתחיל הזמן – אנחנו מציעים להעביר את זה לוועדת הכלכלה.

אורן אסף חזן: תראו, אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברותי, חברי חברי הכנסת, אתם מדברים פה רבות על התופעות של הפשיעה שיכולות להגיע מסביבת הקזינו, אני רוצה לדבר דווקא על זווית קצת שונה.

אורן אסף חזן: בחיים אומרים, או לפחות אבא שלי לימד אותי: תלמד מהמנוסה ולא מהמנסה.

אורן אסף חזן: ואני יכול לספר לכם שקזינו, כמו שמדברים עליו פה, מעבר לעובדה שזאת צביעות לא להכיר בכך שהיום יש קזינו בישראל, נקודה – טוטו, לוטו, פיס, "חיש-גד", מירוצי סוסים, מכונות מזל, ריבונו של עולם, בכל פינת רחוב – מכונות מזל זה קזינו לכל דבר ועניין, וצריך לסגור אותן, נקודה.

אורן אסף חזן: אני משיב לידידי השר בהרבה כבוד ויראה, שאני מהיום הראשון שלי בכנסת הזו עומד על כך שצריך לסגור את כל מכוני ההימורים בישראל, נקודה.

אורן אסף חזן: זה נכון שהם משקיעים חצי מיליארד שקל בחזרה בחברה, באולמות, במפעלים, באולמות ספורט, בפארקים, אבל זה בא על חשבון מי?

אורן אסף חזן: על חשבון החיילים, ריבונו של עולם, על חשבון החלשים, על חשבון אלה שנפשם לא עמדה להם.

אורן אסף חזן: ובמשפט סיכום אחד אחרון אני אומר – וזו הזווית השונה, נקודה למחשבה – זה לא הקזינו שמביא את התיירות.

אורן אסף חזן: זה אולי עושה טוב קצת לכלכלה על חשבון אלה שלא יכולים, שנפשם לא עומדת להם.

אורן אסף חזן: מה שמביא את התיירות זה האטרקציות, זה ה-show, זה המופעים, זה המסעדות, זה האירועים שמסביב – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורן אסף חזן: – – זה השירה.

אורן אסף חזן: ולכן, אם רוצים לעזור לאילת, הגיע הזמן לפתח אותה, להוזיל בה את המחירים מחד ולהרחיב בה את האטרקציות מאידך, ולא לעשות זאת על חשבון אלה שזה יעלה להם ביוקר.

אורן אסף חזן: אני אישית מתנגד לדבר ועומד על כך.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן, הבעת דעה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כבוד השר לוין, צר לי – אני מלא הערכה אליך, אתה יודע את זה, מעומק לבי – אבל צר לי שכשר התיירות זאת הבשורה שלך.

מאיר כהן: אני מצפה מאדם כמוך שבאמת יבוא לכאן ויראה לכנסת תוכנית עבודה של שר תיירות, ולא יאחז בעגל הזהב הזה שנקרא קזינו.

מאיר כהן: הדבר השני, אני רוצה לתבוע את עלבונם של תושבי אילת, היות שהייתי שם ופגשתי קבוצה גדולה מאוד של תושבי אילת שמאוד כועסים על הטרמינולוגיה שבה אתם משתמשים: העיר בקריסה ועיר נהרסת והעיר תקרוס.

מאיר כהן: העברתי שיעורי אזרחות בשלושה בתי-ספר תיכון, גיליתי מערכת חינוך נפלאה, גיליתי אנשים שחורקים שיניים, ציונים אמיתיים שגרים שם עם כל הקשיים ומצליחים להפריח, באמת להפריח, את השממה.

מאיר כהן: אז אנא מכם, אני משער שהוויכוח הזה יתלהט, אבל תשמרו על כבודם.

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: אדוני השר, אני קודם כול רוצה לברך אותך על הדיון שאתה לקחת על עצמך – הקשבת, לא כל כך הסכמת עם הנושא של זנות בבתי-מלון, ואני מברכת אותך שהרמת את הכפפה.

עליזה לביא: ואמרתי לך כבר אז בדיון: תקשיב, יש היום זנות בבתי-המלון במדינת ישראל.

עליזה לביא: היום הוקמה ועדת המשנה למאבק של סחר בנשים וזנות, ויש לי האחריות לעמוד בראשה.

עליזה לביא: הימורים, קזינו = זנות.

עליזה לביא: הזנות במדינת ישראל הולכת וגדלה: זנות של ילדים, זנות של ילדות, זנות של קטינים, זנות של נשים.

עליזה לביא: אנחנו מיגרנו סחר – למרות שלאחרונה עולה הסחר בנשים – אבל מה שבא במקום, אדוני, זה זנות במדינת ישראל.

עליזה לביא: קזינו פירושו זנות.

עליזה לביא: הרבה פעמים אני מבקרת את הממשלה על כך שהיא מקובעת, הרבה בגלל שחברינו החרדים ביקשו שנושאי דת ומדינה לא יבואו לסדר-היום בממשלה הזאת; אבל אני פונה אליכם, חברינו חברי הכנסת החרדים: יש עליכם אחריות כבדה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

עליזה לביא: היום אתם בממשלה, ואוי ואבוי לנו אם תאפשרו שייפתח קזינו במדינת ישראל, באילת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

עליזה לביא: זו אחריות שלכם, ורק אתם יכולים למנוע את זה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, שתי שאלות או שתי פניות היו לך אלי: 1.

אורי מקלב: למה אנחנו לא נלחמים בתופעות ההימורים של מפעל הפיס?

אורי מקלב: אז אני רוצה להודיע לך שאנחנו נלחמים.

אורי מקלב: יש הצעת חוק שמספרה פ/2793, שמדברת ומתמקדת במכונות מפעל הפיס ומציעה לבטל אותן.

אורי מקלב: מובן שיש התנגדות של מפעל הפיס.

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: רק רגע.

אורי מקלב: עכשיו, זאת לשאלה השנייה שלך, שהייתה מול האתגר שאני אתגרתי אותך: בוא אתי למרכזי גמילה.

אורי מקלב: נראה אותך, ביושר שאני מכיר אותך, רואה את האנשים, רואה את ההרס, רואה את החורבן, ויוצא אחרי זה ואומר: אני חוזר על זה.

אורי מקלב: דבר שני שאתה באת ואמרת: לוקחים כסף.

אורי מקלב: אני אומר לך עכשיו כאן גלוי: תסגור את כל מפעל הפיס ולא ניקח שום כסף.

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: זה האתגר שלך.

אורי מקלב: אני עכשיו אומר לך שאני מחוקק חוק נגד כל מפעל ההימורים של מפעל הפיס; הלוואי שרק תתמוך בזה בממשלה שלך.

אורי מקלב: עכשיו, אדוני השר, אני ממשיך בעניין הזה: שני נדבכים היו לתשובה שלך – באמת התאכזבתי – הדבר הראשון, שבין כך ובין כך יש.

אורי מקלב: וכי אם יש סמים, יש אלכוהול, יש תופעות כאלה, אנחנו עכשיו נמסד אותן?

אורי מקלב: דבר שני, אתה התבססת על זה ואמרת ש"מול זה יש מפעל הפיס היום", או "מה אתה רוצה, זה כבר קיים היום" – אלה התשובות שאתה נותן?

אורי מקלב: השוואה של מפעל הפיס לבית-קזינו?

אורי מקלב: על זה אתה אומר שיש השוואה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: – – בין קזינו לדוכן של מפעל הפיס.

אורי מקלב: זאת ההשוואה?

אורי מקלב: הרי זה פי-מאה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורי מקלב: אדוני השר, לא חידשתם, בקזינו לא חידשתם.

אורי מקלב: התופעה הזאת, לא המצאתם – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אורי מקלב: הרי התנגדו לכל המקומות האלה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב, תודה.

אורי מקלב: ומה חידשתם בעניין הזה?

אורי מקלב: ההימור הכי גדול הוא להביא את בתי-הקזינו האלה.

אורי מקלב: כלובים הוצאתם, היה אכפת לכם מהאלמוגים – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב, תודה רבה.

אורי מקלב: – – מבני-אדם לא אכפת לכם?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גואטה, דקה, בבקשה.

יריב לוין: – – – אתם לוקחים את זה לבתי-כנסת – – –

אורי מקלב: תבטל – – –

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: גזלתם – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת – – –

יגאל גואטה: חברי השר, חברי חברי הכנסת – – –

אורי מקלב: – – – בתי-ספר – – –

יריב לוין: – – –

אורי מקלב: – – – המקום – – –

יריב לוין: אנחנו גזלנו – – – אנחנו הגזלנים – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יגאל גואטה: תגן עלי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר.

יגאל גואטה: אדוני השר, כששאלת אותי אם קראתי את הדוח שלך, הייתי בצער גדול.

יגאל גואטה: אמרתי: וואו, מה הפסדתי.

יגאל גואטה: אחרי שהבנתי שאת כל הדוח שלך עשית על עיריית בני-ברק, עכשיו אני רגוע.

יגאל גואטה: אני לא מבין, אתה, כל מה שאתה מדבר, עשו בעיריית בני-ברק מקווה ועשו בית-ספר לחינוך מיוחד.

יגאל גואטה: מה רע בלקחת מעניים ולתת לעניים?

יריב לוין: – – – לא אמרתי שלא – – –

יגאל גואטה: דקה.

יגאל גואטה: זה בוודאי עדיף מאשר לקחת מעניים ולתת לטייקונים.

יגאל גואטה: מה ההשוואה בכלל?

מיכל רוזין: – – –

יגאל גואטה: ואם יש בעיות במפעל הפיס, צריך לתקן אותן.

יגאל גואטה: אז מה הבעיה, אני לא מבין.

יריב לוין: – – –

יגאל גואטה: מה זה מותר?

יגאל גואטה: שילך לזנות, לסמים ולאלכוהול?

יגאל גואטה: בוודאי שעדיף לקחת מעניים לעניים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יגאל גואטה: ואחרי דבריך אני בכל זאת מעדיף להשתמש בדוח של ה"פלא יועץ".

יגאל גואטה: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגלית, חבר הכנסת מרגלית, אתה מעוניין להביע דעה?

אראל מרגלית: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז תורך.

אראל מרגלית: השר לוין, גם לי כמו לאחרים פה יש הרבה כבוד אליך ולגישה המקצועית שיש לך.

אראל מרגלית: אני הייתי אומר שהצעד הזה – ואני התגייסתי לנושא הזה של תעסוקה באילת, קיימנו ארבעה מפגשים של אילת, אילות והערבה, ועלינו על שלושה או ארבעה נושאים גדולים שאינם קשורים לקזינו.

אראל מרגלית: 1.

אראל מרגלית: כל הנושא של הים, חקלאות ים וההיי-טק של הים – ישנו שם מכון המחקר המוביל במדינה בחקר ימי.

אראל מרגלית: עכשיו, לא נותנים לו אמצעים.

אראל מרגלית: הוא ממציא יותר המצאות כמעט מכל מקום אחר במדינה, אבל במקום שהמדינה תוציא מכרז לחממה טכנולוגית ולחברות בין-לאומיות שבאות ומתעסקות עם הים – ותדעו לכם שרוב החלבון ב-20 השנים הבאות יבוא מהים ולא מהיבשה – לא עושים עם זה כלום ברמה העסקית.

אראל מרגלית: 2.

אראל מרגלית: אנרגיה – הקמנו את "ערבה פאוור" שזו חממה טכנולוגית לתחום האנרגיה ליד יטבתה.

אראל מרגלית: עכשיו, זו רק ההתחלה.

אראל מרגלית: הם התחילו רק התחלה.

אראל מרגלית: מה שבעצם אומר השוק: תנו לי להקים את המיני-גריד שאנחנו רוצים להקים בגזר, שהאנרגיה הולכת שם לאיבוד עם כל הניסויים של אנרגיה מרוח ואנרגיה סולארית וכל הדברים האלה – –

בצלאל סמוטריץ': לקצר בבקשה, חבר הכנסת מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': זו הבעת דעה.

אראל מרגלית: – – זה יכול ליצור המון מקומות עבודה לכל מיני רמות של הכנסה.

אראל מרגלית: יש לנו תוכנית מקפת לדבר הזה.

אראל מרגלית: והדבר השלישי זה התיירות.

אראל מרגלית: אתה צודק, התיירות צריכה לקבל שם הרבה יותר צביון.

אראל מרגלית: צריכים להביא לשם תיירות של תמה: של אנרגיה, של ספורט, של כל הנושאים החדשים שאנחנו מדברים עליהם.

אראל מרגלית: מה אני רוצה בעצם לומר לך?

אראל מרגלית: תשמע, רק לסיכום: אילת חייבת להפוך להיות עיר שיש בה באזז לצעירים: עם אוניברסיטאות מחקר וחברות הזנק ותעשייתיות.

אראל מרגלית: אם אילת, לוקחים אותה ושמים אותה תחת הכותרת של קזינו, אנחנו קוברים אותה ואת החזון של הצעירים בתוכה.

אראל מרגלית: זאת דעתי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אדוני השר, הצטערתי – אני מסכים אתך באתגר של הבאת תיירים לישראל, ובמיוחד לאילת.

אלעזר שטרן: אני חושב שהלכתם לפתרון הזול מכל הבחינות, גם מבחינה ערכית וגם מבחינה כלכלית.

אלעזר שטרן: יש לנו אחים בארצות-הברית, יותר מ-5 מיליון, אתה יודע כמוני שרובם המוחלט, לצערנו, לא ביקרו בישראל.

אלעזר שטרן: האם אי-אפשר לבקר – לדאוג, לעשות להם תוכניות, גם אם יעלה קצת יותר מ-45 יורו, להביא אותם לאילת?

אלעזר שטרן: האם אנחנו בהיבט הזה לא יכולים להיות באמת – ואני ממשיך את הרעיונות שאמר חברי חבר הכנסת אראל – רק אני אגיד לך שלצערי הרב אנחנו מוחקים אותם.

מיכל רוזין: הוא קורא להם מתבוללים.

אלעזר שטרן: אמרו: אתה קורא להם מתבוללים, אתה מנבא להם חוסר עתיד, במקום להגיד: בואו לכאן, בואו לכאן.

אלעזר שטרן: לא – במקום – לדחות אותם ולהגיד: אתם מתבוללים, אתם תיעלמו.

אלעזר שטרן: יכול להיות שבקואליציה הזאת זה קצת בעייתי, אבל אתה הרי לא קשור לקואליציה, אתה שר של מדינת ישראל, במידה מסוימת של העם היהודי, כמו שמדינת ישראל בצדק רואה את עצמה.

אלעזר שטרן: אני, צר לי שכשיש אתגר תיירותי מהרמה הזאת, מה שאנחנו הולכים – לקזינו לאילת, ולא מוצאים את הפתרונות בהיסטוריה שיש לנו, בערכים שיש לנו, בעם שלנו, שמפוזר עדיין בין העמים, וחושבים דרך משרד התיירות – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אלעזר שטרן: – – אפילו להביא אותו לגור כאן.

אלעזר שטרן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': לאן מבקשים המציעים?

בצלאל סמוטריץ': מה מבקשים המציעים לעשות עם ההצעות?

דב חנין: אפשר כלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי כלכלה.

בצלאל סמוטריץ': כלכלה.

בצלאל סמוטריץ': מסכימים כל המציעים לכלכלה?

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע על העברת הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 16 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את ההצעה לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': 16 תומכים, בלי מתנגדים ובלי נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעות לסדר-היום תועברנה לדיון בוועדת הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': סירוב רבנות פתח-תקווה לרשום זוגות ממוצא אתיופי לנישואין

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: סירוב רבנות פתח-תקווה לרשום זוגות ממוצא אתיופי לנישואין, הצעות לסדר-היום מס' 3060, 3066 ו-3072.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת המציעים, חברת הכנסת רויטל סויד.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן מוסיפה את שמה, לפרוטוקול, בדיון הקודם.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מסתבר שבמדינת ישראל אתה גם צריך לדעת לאיזו לשכת רישום לנישואין ללכת.

רויטל סויד: לשכת הרישום לנישואין בפתח-תקווה, הרבנות בפתח-תקווה, מסרבת לרשום לנישואין זוגות יוצאי העדה האתיופית.

רויטל סויד: כ-30 זוגות כאלה סורבו לאחרונה, והדבר לא התרחש רק עכשיו, אלא כבר לפני כמה חודשים, ואז נאמר:

רויטל סויד: לא יכול להיות שמסרבים לרשום אתכם לנישואין.

רויטל סויד: עכשיו, אני חשבתי לתומי שמדובר בזוגות שמגיעים והם אינם יהודים, כנראה בגלל זה מסרבים לרשום אותם.

רויטל סויד: אבל לא, מדובר בזוגות שלא רק שהם יהודים, הם גם מחזיקים תעודת המרה, תעודת גיור חתומה – על-ידי מי?

רויטל סויד: על-ידי הרבנות הראשית, על-ידי נשיא בית-הדין הרבני הרב יצחק יוסף.

רויטל סויד: עכשיו, איך יכול להיות דבר כזה?

רויטל סויד: איך יכול להיות שיד אחת מגיירת אנשים, נותנת להם תעודה שהם יהודים כהלכה ומשלחת אותם לדרכם ולחייהם, והיד השנייה, הרבנות בפתח-תקווה, לא מאפשרת את רישום הנישואין?

רויטל סויד: איך יכול להיות שרב יושב ברבנות בפתח-תקווה, נהנה ממנעמי השלטון, נצמד לכיסא שלו, מרוויח את שכרו, אבל אינו ממלא אחר הוראות הרבנות הראשית, וכשיש תעודת המרה כדין?

רויטל סויד: לא רק שזה לא מינהל תקין, זה הרבה מעבר לכך.

רויטל סויד: עכשיו, למה אנשים מתגיירים?

רויטל סויד: הם מתגיירים כי הם רוצים להיות יהודים.

רויטל סויד: מתי מגיע הרגע הכמעט-יחיד בחייהם שהם צריכים לשלוף את התעודה הזאת?

רויטל סויד: ברישום לנישואין.

רויטל סויד: אז מה קורה?

רויטל סויד: אנשים מתגיירים עשר שנים לפני כן, אבל ברגע הקריטי, כשהם באים להינשא, הם מוצאים את עצמם עם אפליה קשה, עם גזענות, עם הלבנת פנים, עם רבנות שממש – רבנות פתח-תקווה מתנכלת לזוגות יוצאי העדה האתיופית.

רויטל סויד: הרב דוד אזולאי, אני פונה אליך, ואני אגיד לך מדוע אני פונה אליך, לא רק כשר הדתות:

רויטל סויד: אני פונה אליך כי צריכה לצאת קריאה גדולה מאוד, גם שלך, אדוני השר, וגם של הרבנות הראשית ושל הרב הראשי, נשיא בית-הדין הרבני, ששוללת את התוקף, את היכולת, של אותה רבנות, את הרשם לנישואין, את הרב שמסרב לרשום אותם לנישואין – צריכה לצאת מפה קריאה מאוד מאוד גדולה נגד תופעת האפליה הזאת.

רויטל סויד: זה לא יכול להיות.

רויטל סויד: מגיעה בחורה צעירה שרוצה להינשא, היא עלתה לארץ בגיל 13, התגיירה בגיל 15, היא כבר בת 25 היום, ובאים ושואלים אותה – מה שואלים אותה?

רויטל סויד: אם היא שומרת שבת.

רויטל סויד: ממתי יש גיור על-תנאי?

רויטל סויד: ממתי בודקים אם אדם עדיין שומר מצוות לאחר הגיור?

רויטל סויד: מה, אפשר להפקיע גיורים?

רויטל סויד: בוודאי שאי-אפשר להפקיע גיורים.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

רויטל סויד: אנחנו מצווים ב"אהבת לרעך כמוך".

רויטל סויד: אנחנו מצווים ב"אהבת לרעך כמוך" על כל אדם מישראל.

רויטל סויד: אבל התורה הוסיפה מצווה מיוחדת לגבי אהבת הגר, ועליו נאמר: "ואהב גר לתת לו לחם ושמלה".

רויטל סויד: וזו מצווה גם שלנו, לאהוב את הגר.

רויטל סויד: זו מצווה כפולה.

רויטל סויד: ואנחנו כאן – לא רק שאין פה אהבת הגר, יש פה לצער את הגר, לצער אותו.

רויטל סויד: ונאמר: "וגר לא תונה"; הונאה מלשון צער.

רויטל סויד: אנחנו מצערים את הגרים, אנחנו מפלים את בני העדה האתיופית, אנחנו משפילים אותם, אנחנו מתעמרים בהם ברבנות בפתח-תקווה.

רויטל סויד: אדוני השר, אני מצפה ממך היום לקריאה, כאן, שרבנות פתח-תקווה לא תוכל להמשיך להתנהל כפי שהיא מתנהלת.

רויטל סויד: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי, חברת הכנסת סויד.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת נגוסה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – אחרון הדוברים, חבר הכנסת שטרן.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, מי עושה יותר אפליה וגזענות כלפי יהודי אתיופיה במדינת ישראל?

אברהם נגוסה: פקידי משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: פקידי משרדי הממשלה הם אלה שמתעללים באזרחים יוצאי אתיופיה, והם אחראים לחוסר האמון שחשים יותר ויותר יוצאי אתיופיה בישראל כלפי הממסד.

אברהם נגוסה: פקידי משרדי הממשלה נותנים לגיטימציה לאפליה ולגזענות.

אברהם נגוסה: האפליה שאנחנו ראינו ושמענו השבוע ברבנות בפתח-תקווה היא רק דוגמה לאפליה הממוסדת והשיטתית כלפי יוצאי אתיופיה, שאפשר למצוא כמעט בכל משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: כדי להילחם באפליה ובגזענות ניסיתי לחוקק כמה חוקים, ותמיד נתקלתי בהתנגדות עזה של פקידי משרדי הממשלה, שלא רוצים שינוי.

אברהם נגוסה: גם ביצוע החלטות הממשלה שפעלתי לקדם נקבר על-ידי פקידים במשרדים שונים.

אברהם נגוסה: אני רוצה לציין לפניכם דוגמאות: משרד החינוך מאפשר את פיטוריהם של כ-70 מגשרים חינוכיים יוצאי אתיופיה, שעבדו כ-20 שנה במקצוע, ופתאום שולחים אותם הביתה – עם משפחות.

אברהם נגוסה: שולחים אותם, מפטרים אותם מהעבודה, בניגוד להמלצות של ועדת החינוך וועדת העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: גם להצעת החוק לאיסור תקצוב מוסדות חינוך שמפלים את יוצאי אתיופיה, או מפלים את האזרחים – לא לקבל לבית-ספר, מי מתנגד?

אברהם נגוסה: בוועדת השרים קוברים את ההצעה.

אברהם נגוסה: במשרד התרבות, על מנת למגר את האפליה והגזענות בחברה הישראלית, הדרך הכי טובה היא בחינוך – ללמד את מורשת עדות ישראל.

אברהם נגוסה: להצעת החוק משרד התרבות מתנגד; משרד הדתות מאפשר את האפליה המזעזעת כלפי יהודים לכל דבר – מה שהם רצו זה להינשא כהלכה ולבנות משפחה במדינת ישראל; משרד המשפטים מתנגד להצעת החוק שבה אני וחברי פה בכנסת רוצים להעלות את סכום הקנס למי שנוהג אפליה וגזענות.

אברהם נגוסה: מי מתנגד?

אברהם נגוסה: משרד המשפטים.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אברהם נגוסה: מח"ש, הכפופה למשרד המשפטים, סוגרת תיקים של אלימות משטרתית, כמו שראינו במקרה של יוסף סלמסה, זיכרונו לברכה; המשרד לביטחון פנים מתנגד לתיעוד מעצרים וגם נמנע מלהעניש את השוטרים שפועלים באלימות משטרתית על רקע אפליה וגזענות.

אברהם נגוסה: ולכן אני קורא פה לכל משרדי הממשלה – כל פקיד שלוקח את החוקים והנהלים כדי להגשים את החלום האישי שלו או את העמדה האישית שלו לפגוע באנשים על רקע מוצאם – צריך לפטר אותו לאלתר וגם להעמיד אותו לדין.

אברהם נגוסה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת נגוסה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שטרן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש להשתדל לעמוד בזמנים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, כואב לי.

אלעזר שטרן: כאילו לא ידענו שזה יהיה; כאילו לא ידענו שהאפליה הכי קשה, הכי כואבת, עלולה להגיע מרבנים; כאילו לא עמדתי פה לפני שנתיים ודיברתי על איך מתנהגים רבנים לעולי אתיופיה.

אלעזר שטרן: הצבע?

אלעזר שטרן: מה מפריע להם?

אלעזר שטרן: ואיזה שני רבנים יש בפתח-תקווה?

אלעזר שטרן: שנים בפתח-תקווה לא היו רבנים ראשיים, מה קרה?

אלעזר שטרן: עד שבאו שני רבנים בדיל פוליטי מסריח, עם קשרים משפחתיים ועם קשרים אחרים, ותראו את התוצאות.

אלעזר שטרן: חילול השם מהדרגה הראשונה שיכולה להיות.

אלעזר שטרן: על "ואהבת את הגר" – והם לא גרים, וגם אם היו גרים, זה מה שעושים?

אלעזר שטרן: ולמה לתת להם את אותו כוח?

אלעזר שטרן: יש ליד זה עיריית שוהם, מה הבעיה?

אלעזר שטרן: מוסמכי הרבנות, משרד רישום – מה אתם חושבים, שבבני-ברק רושמים רק של בני-ברק, או שמכל הארץ רושמים חרדים דרך בני-ברק ודרך ירושלים, בכאילו?

אלעזר שטרן: אז כשבאה רבנות שוהם ואומרת:

אלעזר שטרן: אני אפתור את האפליה הזאת, את ההשפלה הזאת – לא של יהודי אתיופיה, שלי; אני מרגיש מושפל, אני, שלובש כיפה ולובש ציצית, כשעושים ככה ליהודי אתיופיה אני מרגיש מושפל.

אלעזר שטרן: ומכוח מה עושים להם את זה?

אלעזר שטרן: מכוח מונופול עלוב, שקרי, שנתנה המדינה לרבני עיר להתעלל בתושבי העיר; להתעלל בבעלי המסעדות, להתעלל בבעלי בתי-המלון, ולהתעלל בסוף באלה שהכרחנו אותם להיזקק לשירותים שלהם.

אלעזר שטרן: ואני – אם זה היה תלוי בי – קורא לאותם זוגות שנדחו שם: שימו פס עליהם, שימו פס על הרבנות; יש מספיק רבנים שיחתנו אתכם, שלא ירשמו אתכם עכשיו.

אלעזר שטרן: לא תפסידו כלום; בסוף, אל תדאגו, ירשמו אתכם.

אלעזר שטרן: ובשביל זה אנחנו חיילים שלכם – לא בשביל לעזור לכם, בשביל לעזור לנו.

אלעזר שטרן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: השר דוד אזולאי ישיב, ולאחר מכן נעבור להצבעה על ההצעות לסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת שטרן, חבל מאוד שאתה מנצל את הבמה לתקוף את הרבנים בכל הארץ, ואתה לא יודע להבחין.

אלעזר שטרן: דיברתי על פתח-תקווה; ותגיד לי שטעיתי לגבי קשרים משפחתיים, הלוואי שתגיד לי.

דוד אזולאי: תסלח לי, מה זה שייך לעניין?

אלעזר שטרן: מה זה שייך?

דוד אזולאי: זה לא שייך לעניין.

אלעזר שטרן: "כוחי ועוצם ידי".

דוד אזולאי: אני מציע לך, תקרא מה על סדר-היום, מה הנושא, מה ההצעה לסדר-יום שהגשת.

דוד אזולאי: אני חושב שכדאי להתייחס לעניין הזה – –

אלעזר שטרן: התייחסתי.

דוד אזולאי: – – ולא לבוא חשבון עכשיו על כל מיני דברים – – –

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: תענה על זה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, תענה על זה.

דוד אזולאי: אתה בשביל זה חבר כנסת ופרלמנטר שיודע את המלאכה, אתה מכיר את הנהלים.

דוד אזולאי: תגיש הצעה לסדר-יום בכל נושא שתרצה – מבטיחך נאמנה שאני אענה לך ולא אתחמק.

אלעזר שטרן: אבל זה כואב לי.

אלעזר שטרן: הרב, תענה על זה.

אלעזר שטרן: הרב, תענה לי אם מילה ממה שאמרתי לא נכונה.

דוד אזולאי: אני רוצה שתשמע – חבר הכנסת אברהם נגוסה, שגם העלה את הנושא על סדר-היום, ושמעתי בקשב רב את דבריו – – –

אלעזר שטרן: הוא דיבר על כל הארץ, על כל פקידי הממשלה.

דוד אזולאי: יפה, יפה, יפה, גם אתה הקשבת.

דוד אזולאי: הוא באמת אמר דברים קשים וכואבים, ומי כמוהו יודע, מרגיש וחש את הדברים הללו.

דוד אזולאי: מה לעשות, גם אנחנו פעם היינו במקום הזה, גם אנחנו מכירים את האפליה הזאת, אנחנו יודעים על מה – – –

אלעזר שטרן: נכון, אתה צודק, בגלל זה אני מתפלא.

אלעזר שטרן: אתה צודק.

דוד אזולאי: אנחנו לא גדלנו עם כפית של זהב – –

רויטל סויד: השר אזולאי, הדברים שלי – – –

דוד אזולאי: – – אנחנו מכירים – תכף, רויטל, אני אתייחס גם לדברים שלך, חברת הכנסת רויטל סויד – אבל חבר הכנסת אברהם נגוסה באמת העלה דברים מנהמת לבו.

דוד אזולאי: כאב לו, והוא מכיר, והוא דיבר על כל המשרדים.

דוד אזולאי: מה לעשות, לצערי הרב זה קיים כנראה – – –

אלעזר שטרן: אבל השאלה היא לא על כל המשרדים, השאלה היא על הרבנות בפתח-תקווה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת, אני אגיע גם לפתח-תקווה.

אלעזר שטרן: אז זאת השאלה, לא על כל המשרדים.

דוד אזולאי: אני מבטיח לך, לא אתחמק משום דבר, אתה תקבל תשובות על הכול – אחד לאחד.

אלעזר שטרן: אני מחכה.

דוד אזולאי: גם חברת הכנסת רויטל סויד – את ברוך השם באה גם ממקום מסורתי, גם מכירה את החברה.

דוד אזולאי: אנחנו יודעים מה זו כתבת תקשורת.

דוד אזולאי: כתבת תקשורת, אם תהיה מינורית, אף אחד לא יתייחס לזה; צריך להעצים את זה, אז מעצימים דברים.

דוד אזולאי: אני לא רוצה כרגע להגיד לך – יכול להיות שהייתה פה ושם איזושהי תקלה בפתח-תקווה, ואני אתייחס לזה מייד, אבל יחד עם זה, מכאן ועד להשליך על כל המקומות, על כל הרבנים, על כל רושמי הנישואים – –

רויטל סויד: אנחנו דיברנו רק על פתח-תקווה.

דוד אזולאי: – – אני חושב שהדרך רחוקה מאוד מאוד.

רויטל סויד: לא, אני מדברת על פתח-תקווה – שזאת גם לא הפעם הראשונה.

דוד אזולאי: אז ברשותכם, אני רוצה להתייחס לדברים.

דוד אזולאי: אני אתייחס לדברים הללו.

דוד אזולאי: הרבנות בפתח-תקווה, כמו ביתר הארץ, פועלת לרישום נישואים ללא כל אפליה.

דוד אזולאי: לאחר טענה שעלתה בשנה האחרונה בעניין האפליה לכאורה בפתח-תקווה, אני הוצאתי צוות בדיקה נרחב מהמשרד לשירותי דת לבדיקת הטענות, והבדיקה האחרונה נערכה לפני כמה חודשים.

דוד אזולאי: ממצאי הביקורת העלו למעלה מכל ספק כי לשכת הנישואים בפתח-תקווה פעלה בהתאם להנחיות ולנוהלי המשרד לשירותי דת והרבנות הראשית לישראל.

דוד אזולאי: כל הטענות, לרבות אלו שעלו בכתבה ששודרה ב"גלי צה"ל", הנן חסרות שחר.

דוד אזולאי: אולם, השאלות ונוסח הדברים, כפי שעלו מהכתבה ששודרה ב"גלי צה"ל", נשאלו בחוסר רגישות, ועל כך אני מצר.

דוד אזולאי: אני חושב שזה לא ראוי.

דוד אזולאי: גם אם צריך לשאול שאלות, יש דרך לשאול את השאלות – בדרך נימוסית.

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: אבל, אדוני השר – – –

דוד אזולאי: איך כתוב – "באפם הרגו איש", ואנחנו יודעים מה זה; הרי אי-אפשר להרוג אדם באף.

דוד אזולאי: אבל תלוי איך אתה מגיש את הדברים, תלוי איך אתה אומר, איך אתה שואל.

דוד אזולאי: כאשר אדם לא מדבר בצורה ראויה, אז אחר כך זאת התוצאה, לצערי הרב, ואת זה אני מגנה.

דוד אזולאי: אני מצפה מאותם פקידים שמקבלים – – –

רויטל סויד: אדוני השר, אתה אומר שמה שנאמר בכתבה של "גלי צה"ל" זה שקר?

דוד אזולאי: אני חושב שהדברים הם מוגזמים והם לא נכונים.

דוד אזולאי: אולי השאלות – ההתבטאות, לא הייתה ראויה.

רויטל סויד: והסכימו לרשום לנישואין?

רויטל סויד: ובחורה בשם שגה פנטה, שהגיעה – שעברה גיור בגיל 15 – היא עלתה בגיל 13, היא היום בת 25.

רויטל סויד: שגה פנטה משקרת כשהיא אומרת שאמרו לה: לכי תירשמי בעיר אחרת, בראשון-לציון, איפה שבן-הזוג שלך?

אלעזר שטרן: זה פעם ראשונה, את חושבת?

דוד אזולאי: חברת הכנסת רויטל סויד, אני לא מכיר את המקרה הספציפי הזה.

דוד אזולאי: יכול להיות שזה נכון, אני לא דוחה את זה על הסף.

דוד אזולאי: אני מבקש ממך, אנא ממך, מייד אחרי הדיון הזה תעבירי אלי את הפרטים.

דוד אזולאי: מבטיח לך שאני אבדוק אותם, ואם אכן נעשו הדברים האלה, ודאי שהם יטופלו.

מאיר כהן: השר אזולאי, כולם – – –

דוד אזולאי: אני לא אתן שיפגעו בעדה הזאת.

דוד אזולאי: אתם פשוט תכף תשמעו – חבר הכנסת אברהם נגוסה יכול להעיד באופן אישי מה היחס שלי לקהילה הזאת.

רויטל סויד: אנחנו – – –

אלעזר שטרן: – – – גם אני יכול להעיד, זה לא הבעיה.

דוד אזולאי: דקה, אז – תיתנו, אתם כל הזמן – – – אני לא רוצה לנהל דו-שיח.

דוד אזולאי: תנו לי להגיד את הדברים, להציג.

דוד אזולאי: בסוף, אם היושב-ראש יאפשר לכם, בהחלט אני מוכן גם להגיב על הדברים האלה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, אני הנחיתי את הגורמים לברר את העניין עם הגורמים הרלוונטיים במועצה הדתית ולחדד את מדיניות המשרד לתת שירות אדיב ומקצועי ולפעול ברגישות יתרה, תוך שמירה על כבוד הבאים להירשם לנישואין.

דוד אזולאי: חשוב לומר שעל הרב רושם הנישואין לוודאי את קיומם של היבטים הלכתיים.

דוד אזולאי: ככלל, כל זוג, גם אם הוא לא מיהודי אתיופיה, המגיע לרישום נישואין, נדרש, בין היתר, להתייחס לשאלות ובירורים שונים לצורך בירור מעמדו האישי.

דוד אזולאי: הנחיתי את הגורמים במשרד לפנות לרבנות הראשית לשם קבלת התייחסותם בעניין הבירורים הנדרשים ביחס למי שמחזיק בתעודת גיור ותעודת המרה.

דוד אזולאי: ייאמר ברורות כי שאלות אלו נשאלות כלפי כלל המתגיירים, ללא הבדל מוצא, על-פי הנחיות הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: אני אגיד לך משהו.

דוד אזולאי: לא אענה לך, לא עכשיו, לא.

דוד אזולאי: אני – – –

אלעזר שטרן: יש הנחיות של הרבנות הראשית בתשובה לבג"ץ לא לשאול את השאלות האלה.

אלעזר שטרן: אם לא רוצים לרשום, לקחת אחורה, לעשות את הפעולה שהנרשם אפילו לא מרגיש ולא יודע.

אלעזר שטרן: בסוף אותה לשכת רבנות צריכה לרשום.

דוד אזולאי: אז אני לא מכיר את הבג"ץ הזה שאתה מדבר עליו.

דוד אזולאי: אני מכיר את ההנחיות של הרבנים הראשיים, שהם הממונים על מוסד רישום הנישואין, ואלה הנחיות שהם מנחים את אותם פקידי רישום נישואין.

דוד אזולאי: יחד עם זאת – – –

רויטל סויד: אני רוצה לשאול אותך באמת שאלה: בהנחה באיזשהו אופן ששואלים מישהו אם הוא שומר שבת, והוא כבר לא שומר שבת, אז מה זה אומר – יפקיעו לו את הגיור שהוא התגייר לפני 20 שנה?

רויטל סויד: הרי לא מפקיעים.

דוד אזולאי: אני לא רוצה לפסוק הלכות פה, כי זה לא תפקידי.

דוד אזולאי: אבל יש ודאי הנחיות מה קורה לגבי אותו מתגייר שטוען שהוא מחלל שבת והוא בא להתחתן כדת משה וישראל.

דוד אזולאי: יכול להיות שזו שאלה הלכתית, אני לא מוסמך לענות עליה.

דוד אזולאי: אני לא אענה עליה, בשביל זה תפנו – – –

אלעזר שטרן: נכון, אבל יש עוד – – – גם הרב עובדיה – – –

דוד אזולאי: אני לא פוסק רב.

אלעזר שטרן: לא, ברור.

אלעזר שטרן: לא, יש כאלה שפוסלים.

אלעזר שטרן: אבל המקובל, לא פוסלים גיור.

רויטל סויד: בדיוק.

דוד אזולאי: אני פה על תקן חבר כנסת, שר, ואני בחרתי בתפקיד הזה, ולא בחרתי בלהיות רב ולפסוק הלכות, אחרת הייתי הולך לכולל, לשבת וללמוד שם.

דוד אזולאי: זה הרבה יותר טוב מאשר – זה לא פחות טוב מאשר – – –

אלעזר שטרן: השאלה למי אתה נותן גיבוי; לאיזה רב אתה נותן גיבוי, זאת השאלה.

דוד אזולאי: אני נותן לכל רב שקיבל הסמכה לרבנות והוא יודע לפסוק הלכה.

דוד אזולאי: האנשים האלה – – –

אלעזר שטרן: לכל רב.

דוד אזולאי: ברגע שהרבנות קבעה שהוא רב או מורה הוראה בישראל, והוא קיבל כושר לרב וכושר לכל תפקיד, רב שכונה וכו', אין לי בעיה.

דוד אזולאי: אני מקבל.

דוד אזולאי: זה הרבנות הראשית.

אלעזר שטרן: על זה נדבר בפעם אחרת – – –

דוד אזולאי: כן, מה לעשות, זה המוסד היחיד שיש במדינת ישראל שכולנו מחויבים לו.

דוד אזולאי: אם אני רוצה להחמיר, יש לי גם רבנים אחרים.

מאיר כהן: הלוואי שכך.

מאיר כהן: הלוואי – – –

רויטל סויד: השר אזולאי, אתה אומר שאתה תבדוק ותבחן ותראה מה קרה בפתח-תקווה; ואם אכן נעשו דברים שלא כדין, אתה תורה לפטר את הרב הזה?

דוד אזולאי: חברת הכנסת רויטל סויד, אני רוצה לגלות לך: הסיפור של פתח-תקווה הוא לא חדש.

דוד אזולאי: הוא לא מהיום, הוא כבר היה לפני כמה חודשים.

מאיר כהן: נכון.

דוד אזולאי: מייד עם כניסתי לתפקיד, אחד הדברים הראשונים, עוד כשהייתי, איך אומרים, באופוריה, ולא ידעתי מה זה להיות שר, אחד הדברים הראשונים שעשיתי – הקמתי ועדה מקצועית עם הרבנים הראשיים.

דוד אזולאי: היא יצאה לפתח-תקווה, קיימה בדיקה, ישבה שם כמה ימים, והגיעה למסקנה שאין דברים בגו.

דוד אזולאי: אז – – –

רויטל סויד: אבל זה חוזר עכשיו, כנראה יש.

דוד אזולאי: אוקיי, אז זה חוזר.

דוד אזולאי: זה נחת השבוע, בודקים את זה.

דוד אזולאי: אני טוען שהדברים לא כצעקתה.

דוד אזולאי: היו, יכול להיות שהיו.

דוד אזולאי: אני לא רוצה אפילו לאמת את הדברים עד שהנושא לא ייבדק עד תום.

דוד אזולאי: עד שהנושא לא ייבדק עד תום אני לא מוכן להתחייב על שום דבר.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש – – –

אברהם נגוסה: אבל, כבוד השר, אין לנו בעיה עם הרבנות – – –

דוד אזולאי: אני לא קובע – – –

אברהם נגוסה: אין לנו בעיה עם הרבנות הראשית.

אברהם נגוסה: הבעיה, שהפקידים שממלאים את המדיניות – – –

מאיר כהן: לא, זה לא הפקידים.

מאיר כהן: שם הבעיה של הרב, לא של הפקידים.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו בכתבה שאותו פקיד שולח אותה לראשון-לציון.

אברהם נגוסה: היא תושבת פתח-תקווה.

אברהם נגוסה: שמענו את ההקלטה.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נגוסה, אני אומר לך, תשאל את החברים בפתח-תקווה והם יספרו לך שפתח-תקווה זה אחד המקומות שיש רישום גבוה – דווקא של יהודי אתיופיה.

דוד אזולאי: זה נתון שאני עדיין לא קיבלתי אותו, אני אבדוק אותו ואני אביא לך אותו.

דוד אזולאי: לסיום – – –

יחיאל חיליק בר: מה אדוני מציע?

דוד אזולאי: אני עוד לא סיימתי; אני כבר עומד לסיים, אדוני היושב-ראש.

דוד אזולאי: יחד עם זאת, בשל רגישות המקרה הזה, הנחיתי את הממונים לבדוק זאת שוב, ואני אעקוב אחרי העניין מקרוב.

דוד אזולאי: אני לא ארפה מהעניין הזה.

דוד אזולאי: אני רוצה להוסיף: במועצה הדתית בעיר פתח-תקווה נרשמים לנישואין צעירים מקרב הקהילה האתיופית באחוזים גבוהים ביחס לשאר המועצות הדתיות ברחבי הארץ, ואף בעיר עצמה, יותר מיחס הקהילה במספר התושבים, ככל הנראה על רקע התיקון לחוק פקודת הנישואין לפתיחת אזורי רישום.

דוד אזולאי: כך או כך, המציאות היא שבעיר פתח-תקווה, כמו ביתר הארץ, במועצה הדתית משרתים את בני הקהילה האתיופית ללא כל מגבלה או אפליה, ואכן, צריך לעשות זאת בסבר פנים יפות כלפי כל הבא לקבל שירות.

דוד אזולאי: אף אם הייתה תקלה במקום אחד, הרי אי-אפשר ללמוד ממקרה כזה על הכלל.

דוד אזולאי: צר לי שגורמים אינטרסנטיים שונים מנסים לנצל את העניין לשם ניגוח הרבנות והמועצות הדתיות, בעוד העובדות, כאמור, הפוכות לחלוטין.

דוד אזולאי: אני פועל ככל יכולתי לשפר את השירות לאזרח, הן מבחינה מקצועית, עם מערכת המחשוב החדשה, והן מבחינת משאבי אנוש, מתן יחס אדיב ומאיר פנים.

דוד אזולאי: ככל שיהיו תלונות, אני מודיע שהן יטופלו.

דוד אזולאי: אני מבקש את המקרה הספציפי שהבאת לי.

דוד אזולאי: לסיום דברי, אני מתכבד – ואני אומר לכם, רבותי, אני מתכוון בעזרת – קודם כול, אפתח ואגיד כך: אני מגנה את הדברים הללו.

דוד אזולאי: זה לא מקובל עלי.

דוד אזולאי: אני לא אתן לדברים האלה להימשך ולהתעצם ולהתגלגל.

דוד אזולאי: אני אפסיק את התופעה הזאת.

דוד אזולאי: אחד הדברים שאני ביקשתי – תוקם ועדה.

דוד אזולאי: הוועדה הזאת תמשיך ותבדוק, תגיש את מסקנותיה.

דוד אזולאי: אם החברים ירצו להעביר את הדיון לוועדה או להסתפק בהודעתי – מה שתרצו מקובל עלי.

דוד אזולאי: בכל מקרה, אני לא מתכוון להרפות.

דוד אזולאי: חבר הכנסת נגוסה, אני רוצה להגיד לך, אתה יודע כמה המשרד שלנו פועל ועושה למען יהודי אתיופיה.

דוד אזולאי: אחד הסעיפים הגדולים בתקציב של המשרד שייך ליהודי אתיופיה – אם זה רבנים, אם זה קייסים, אם זה פעולות.

דוד אזולאי: זה הכול מתוך הערכה והבנה לקהילה.

דוד אזולאי: ואתה יודע, נסענו יחד לאתיופיה, עשינו שם מעשה שרבים ואחרים שפה מדברים על יהודי אתיופיה אפילו לא יודעים – מה נעשה שם.

דוד אזולאי: ואתה יודע שבזכות אותה נסיעה מפורסמת של שנינו, עם גורמים נוספים, בסופו של דבר הראשון שבא והכיר ביהדותם של יהודי אתיופיה היה מרן זכר צדיק וקדוש לברכה הרב עובדיה יוסף, שהיה הראשון – אף אחד לא היה לו אומץ לעשות את זה, הוא עשה את זה.

דוד אזולאי: גם על כך צריך להכיר טובה.

דוד אזולאי: אני, כשלוחו, מודיע לך ומודיע כאן לחברים: לא אתן את ידי לפגיעה באוכלוסייה הזאת, בקהילה הזאת, הקהילה היקרה והחשובה הזאת.

דוד אזולאי: אני אעשה הכול שמה שקשור למשרדי, שם לא תהיה אפליה, שם לא תהיה פגיעה, ויתייחסו לאנשים האלה בסבר פנים יפות.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: מה אדוני מציע?

רויטל סויד: פנים.

רויטל סויד: אנחנו רוצים – לוועדת הפנים.

אלעזר שטרן: ועדת פנים.

יחיאל חיליק בר: פנים, מקובל עליך?

דוד אזולאי: תודה.

יחיאל חיליק בר: לפני שנעבור להצבעה, יש שתי הבעות דעה מהצד, הראשונה של חבר הכנסת חזן והשנייה של חבר הכנסת חנין, ואז נעבור להצבעה על העברה לוועדת הפנים לדיון.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אני לא רוצה להתעסק לרגע בליבה של הנושא עצמו, כי היה פה דיון פורה ומעניין, והאמת שהוא שהרחיב גם לי אופקים נוספים בדבר הזה וגרם לי להעלות הרבה תהיות ומחשבות.

אורן אסף חזן: אני רוצה להתייחס דווקא לדברים שאמר חברי חבר הכנסת נגוסה, שנגעו בי כמו בכל פעם שאני שומע אותו נואם.

אורן אסף חזן: אפשר ממש לראות את דם לבו זועק על האפליה, שלעתים מרגיש כאילו בתוך הכנסת הזו אנחנו עוצמים את העיניים כאילו היא לא קיימת.

אורן אסף חזן: אני, כואב לי לשמוע אותך אומר את הדברים, לא בגלל שכואבת לי האפליה עצמה, שזה דבר שהוא ברור לכולם; כי אני רואה את הכאב שאתה חש, בתור שליח אמיתי של ציבור שאנחנו שוכחים להבין שהוא חלק בלתי נפרד מאתנו, מהעם היהודי.

אורן אסף חזן: והעם היהודי מתחיל קודם כול במילה "עם", ועם אחד, שדוגל בערבות הדדית ללא הבדלים בכלל.

אורן אסף חזן: ואני אומר, אולי סוף-סוף ננסה לשים בצד את הוויכוחים הטכניים, הפרקטיים, וניגע בליבה של העניין.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לעשות סוף לסיפור הזה, כי כולנו עם יהודי אחד.

אורן אסף חזן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני קודם כול שמחתי לשמוע את דבריך.

דב חנין: וכדרכך, אתה אמרת דברים ברורים, חדים ומובנים לכול.

דב חנין: אני שמח שאתה השר בתפקיד המסובך והרגיש הזה.

דב חנין: אני רוצה לומר לך, שכמו שחבר הכנסת נגוסה וכמה חברי כנסת נוספים אמרו בדיון – אני לא רוצה לדבר על פתח-תקווה, אבל אני כן רוצה לספר שגם אלי מגיעות טענות מצד יוצאי אתיופיה על התייחסות של רבנים רושמי נישואין, ולכן כל כך חשוב המסר הברור, אדוני השר, שאתה העברת כאן, והאמירה הברורה שלך שאם יש טענות או תלונות, דלתך כשר פתוחה בפניהם, ודברים שהם מקולקלים או צריכים התייחסות יקבלו התייחסות מתאימה.

דב חנין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו עוברים להצבעה על העברתן של ההצעות לסדר-היום: סירוב רבנות פתח-תקווה לרשום זוגות ממוצא אתיופי לנישואין, לדיון בוועדת הפנים.

יחיאל חיליק בר: מי בעד העברת ההצעות לסדר-היום לדיון?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 13 בעד, אין מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעות לסדר-היום: סירוב רבנות פתח-תקווה לרשום זוגות ממוצא אתיופי לנישואין, תעבורנה לדיון בוועדת הפנים.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת – בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 44), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הכלכלה.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: פיקוח משרד הבריאות על האוכל בגני-הילדים ובצהרונים

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: פיקוח משרד הבריאות על האוכל בגני-הילדים ובצהרונים, מס' 2971, 2972, 2989, 3010, 3050, 3056 ו-3071.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת מאיר כהן, שיזם את הדיון – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: לאחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן, חברת הכנסת עזריה, חברי הכנסת יואב בן צור וטלב אבו עראר ואנוכי.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, התחקיר שפורסם לפני כשבוע בחדשות ערוץ 2 מתאר מציאות קשה של איכות המזון שאוכלים רבבות ילדי ישראל בגני-הילדים מדי יום ביומו.

מאיר כהן: הממצאים הקשים, הכוללים, בין היתר, הובלה מזוהמת של המזון, מציאת עובש וריקבון על הפירות, הירקות והבשר, ואף קיומם של גלמים וחרקים במזון המוגש לילדים – המציאות הזאת, אסור לה להותיר אותנו אדישים, וראוי שאנחנו נדון בסוגיה הקשה הזאת.

מאיר כהן: על-פי הממצאים, מדובר ברמת זיהום גבוהה, שבחלק מהמקרים מסכנת את חייהם של הילדים, ואסור לנו בשום פנים ואופן להמשיך לסדר-היום ולהמתין חלילה למקרה של פגיעה בריאותית קשה באותם ילדים.

מאיר כהן: כאיש חינוך וכראש עירייה לשעבר, שחנך את הפרויקט לפני למעלה מעשור, אני רוצה להגיד ולומר לכם – לא לזה פיללנו.

מאיר כהן: לא למציאות הקשה הזאת פיללנו.

מאיר כהן: חשבנו על תקנות וחשבנו על פיקוח, ולצערי הגדול, מה שהיום הילדים מקבלים זה מזון מזוהם שמסכן את החיים שלהם.

מאיר כהן: אין לי ספק לגבי החשיבות של פרויקט ההזנה, ואין לי ספק בכך שילדים רבים, זאת הארוחה החמה היחידה שהם מקבלים, אבל עלינו לפעול באופן מיידי, עד כדי כך שנפסיק מייד את הפרויקט, אם לא נתחיל בפיקוח הדוק על האוכל שהילדים, שהנכדים שלנו אוכלים.

מאיר כהן: הצהרונים נמצאים בחזית המהות של יום הלימודים הארוך.

מאיר כהן: הורים רבים שחיים במציאות של עבודה סביב השעון מפקידים את הילדים בידי מערכת החינוך, בין אם היא פרטית – מאפס עד שלוש – בין אם היא המערכת הציבורית.

מאיר כהן: לפני כשנה, אדוני היושב-ראש, הכנסת חוקקה את החוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך.

מאיר כהן: אבל מהממצאים של התחקיר ומבדיקה שערכנו מסתבר שאנחנו רחוקים מאוד מיישומו של החוק הזה.

מאיר כהן: בוודאי אין מה לדבר על תזונה נכונה.

מאיר כהן: בלשון החוק כתוב כך: שר החינוך, בהתייעצות עם שר הבריאות, יקבעו תנאים והוראות לעניין הרכב המזון שניתן לספק, ובאיזה מקום יכול הספק לפעול, ואיך הוא צריך לפעול.

מאיר כהן: מובן וברור מהתחקיר כי חברות קייטרינג רבות – עכשיו שימו לב – חברות קייטרינג רבות ברחבי הארץ שמספקות את המזון לא עומדות בשום תקנים יום אחרי שהן מקבלות אישור.

מאיר כהן: כשהן צריכות לקבל אישור, הן עומדות בכל התקנים.

מאיר כהן: יום אחרי – ההשתוללות מתחילה.

מאיר כהן: ולמה היא מתחילה?

מאיר כהן: כי לצערי הגדול אין שום פיקוח, ומהות העניין היא פיקוח.

מאיר כהן: מהות העניין היא שחברת הקייטרינג תדע שבכל זמן נתון מישהו יכול להיכנס בלי להודיע ולבדוק את איכות המזון, ואם איכות המזון לא טובה, לא לנקוט קנס של 5,000 או 10,000 שקלים, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: אם איכות המזון מסכנת את הילדים, באותו רגע חברת הקייטרינג צריכה להיסגר, גם אם ייקח חודש למצוא חברה אחרת.

מאיר כהן: עדיף שהילדים לא יאכלו באותם ימים, ואנחנו נמצא אוכל חלופי – מצדי שההורים ישלחו – מאשר לתת הכשר לאוכל המזוהם הזה.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מאיר כהן: אדוני השר, אדוני השר – שמישהו ייתן לו איזו מכה בכתף.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, מבקשים את – – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אני חוזר על תמצית הדברים.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, למרות מיעוט המשתתפים, זה נושא בוער בעצמות של כולנו, ואני שמח שגם רחל עזריה ועוד הגישו הצעות לסדר-היום, כי זה באמת בנפשנו.

מאיר כהן: אז מכאן, בואו נוציא את זה לדיון רציני באחת הוועדות, ונפנה גם לשר הבריאות וגם לשר החינוך, רחל, ולא נשקוט עד שלא ייתנו פתרון לדבר הזה.

מאיר כהן: ותודה רבה שהצטרפתם, זה חשוב מאוד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת כהן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחריו – חברת הכנסת עזריה, חבר הכנסת בן צור וטלב אבו עראר.

אורן אסף חזן: אני קודם כול רוצה להתנצל שאני לא מכבד את המעמד בלבוש, אבל – – –

יחיאל חיליק בר: אז ראויה ההתנצלות.

אורן אסף חזן: הנה, אני מודה.

יחיאל חיליק בר: למה זה?

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברותי, חברי חברי הכנסת, אורחים יקרים ונכבדים שנמצאים כאן אתנו, תראו, הנושא הוא נושא חשוב, ולא בכדי ביקשתי ליזום ולהצטרף בהצעה הזאת לסדר-היום.

אורן אסף חזן: אבל אני רוצה לשים פה על השולחן דבר שכנראה החליק מידה של הנשיאות, ואולי היה קצת משנה.

אורן אסף חזן: חברתי היקרה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, כבר לפני כשבוע קבעה מועד לדיון בדיוק בנושא הזה בימים הקרובים אצלה בוועדה, בוועדה לזכויות הילד.

אורן אסף חזן: ולכן, אני רוצה לכבד אותה, ולעשות מעשה חריג – אני אדבר על משהו אחר בנאום שלי, כדי שאני אוכל לשמור את הדברים הטעונים והחשובים שיש לי לדיון הרחב, ואני מאמין שהעמוק והענייני, שגם יניב תוצאות אצלה בוועדה.

אורן אסף חזן: ראשית, קבלי את התנצלותי.

אורן אסף חזן: אם היינו יודעים, היינו מגיעים אלייך מראש, בהצעה לדיון אלייך, ולא לכאן – לא שהנושא לא חשוב למליאת הכנסת, אבל גם לנו יש איזושהי – – –

מאיר כהן: זה לא – – –

אורן אסף חזן: לכן אמרתי – נפלה פה איזו טעות.

אורן אסף חזן: לא שהנושא לא חשוב למליאת הכנסת, אבל יש פה איזושהי סוג של קולגיאליות וחברות.

אורן אסף חזן: אז ראשית, התנצלותנו.

אורן אסף חזן: ועכשיו לעניין עצמו.

אורן אסף חזן: אני מסתכל על האורחים שלנו כאן, ואני מתבייש להרים את הראש שלי אליהם, ואפילו מתבייש להישיר מבט למצלמות, שכן היום, יש לומר נרצח, על אף שבסופו של דבר נהרג מאש כוחותינו, אבל התולדה היא תולדה של פיגוע – שוב – כואב וקשה, בצומת הגוש, צומת גוש-עציון.

אורן אסף חזן: אני חושב שהגיע הזמן, כדי שאנחנו נוכל להביט לחברים שלנו, לאחים ולאחיות שלנו, לא רק כאן, בכנסת, אלא בכל מקום שאנחנו הולכים, בעיניים, הגיע הזמן לעצור את הססמאות, לעצור את הנאומים, להניח את הדברים ואת הדיבורים בצד, ולעשות את מה שאני דורש זה זמן רב כל כך – לסגור את צומת גוש-עציון, צומת הגוש, לתנועת פלסטינים, נקודה.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שמדינת ישראל – עם רחום וחנון נאמר עלינו – לימד אותי חבר יקר, חברי שלמה לוינגר מקריית-ארבע – אנחנו לא רק עם חנון ורחום, מסתבר שבימים אלה אנחנו עם רחום וחְנון – לא יכול להיות מצב שמתוך רחמנות על תנאיהם ועל שגרת יומם של הפלסטינים, שגם ככה מנסים לקחת את מקומנו בארץ-ישראל – ולא יהיה כדבר הזה – לא יכול להיות שבשביל שלהם יהיה נוח יישפך דם יהודי רב כל כך.

אורן אסף חזן: די.

אורן אסף חזן: מספיק.

אורן אסף חזן: אני נמצא פה יום רביעי ועוד יום רביעי – וכן, ידידי היושב-ראש, אני רואה שנגמר לי הזמן, אבל אבקש עוד רגע אחד – ורואה איך דיוני הכנסת ממשיכים להתקיים פעם אחר פעם, והפיגועים בחוץ ממשיכים, וכאילו לא כצעקתה בכלל.

אורן אסף חזן: אבל כאשר צריך, להבדיל אלפי הבדלות, להתעסק בח"כ כזה או אחר שאולי לא הגיע להצבעה, מכונת החדשות המשומנת היטב לא מפסיקה לעבוד.

אורן אסף חזן: ואני מודיע לכם – ובזה אני מסיים – שרק אנחנו אשמים.

אורן אסף חזן: פה, בבית זה.

אורן אסף חזן: חבר, אח, בן, בן-דוד של מישהו – משפחה שלמה נוספת שהתרסקה, ואף מילה לא הוזכרה פה.

אורן אסף חזן: התפקיד שלנו לבקש סליחה, אז אני מתנצל, אבל לא יהיה עוד.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן לסגור את הצומת, ולהתחיל להעניש ביד קשה, ולעצור את מחול השדים של פיגועי הטרור הפלסטיני.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חבר הכנסת אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת רחל עזריה.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מחבר הכנסת לבוא בלבוש הולם, בעתיד.

אורן אסף חזן: – – – הוא צודק.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, במדינת ישראל אחוז הנשים המועסקות הוא מהגבוהים ב-OECD, וגם אחוז הגברים המועסקים הוא יחסית גבוה.

רחל עזריה: מה שזה אומר, בעצם – שילדי ישראל נמצאים במוסדות חינוך עד מאוחר.

רחל עזריה: רבים מהילדים נמצאים עד השעה 16:00.

רחל עזריה: מה שזה אומר – אם בעבר ילדים אכלו את הארוחה המרכזית בבית, היום אוכלים את הארוחה המרכזית בצהרון.

רחל עזריה: לי יש ארבעה ילדים, וכשהגדולה שלי הייתה בת ארבע, והייתה בגן-הילדים, היה רגע שפתאום קלטתי שכל מה שאני לא רוצה שהיא תאכל בבית – המאבק הזה הוא חסר טעם, כי היא אוכלת כל יום בצהרון.

רחל עזריה: עכשיו, אם בהתחלה עוד יכולתי להתעלם מזה, ולומר לעצמי, נו – הבנתי שאין מה להתעלם.

רחל עזריה: זה כל יום.

רחל עזריה: זו הארוחה המרכזית שלה.

רחל עזריה: ובעצם אין שום פיקוח על מה שהיא אוכלת בצהרון.

רחל עזריה: לאחרונה, לפני שנה ומשהו, עבר חוק, והחוק מגדיר מה מותר ומה אסור להגיש – גם מבחינה תברואתית, אבל יותר מזה, גם מבחינה תזונתית – כמה שמן, כמה מלח, כמה סוכר, מה מותר להגיש, מה אסור; לגבי בשר מעובד, נניח, לגבי אחוז שומן.

רחל עזריה: כל הדברים האלה נמצאים בחוק, רק שיש שתי בעיות: קודם כול, החוק תקוע בתקנות; עדיין משרד הבריאות ומשרד החינוך לא מצליחים לסגור את הפינה.

רחל עזריה: אבל יש בעיה עוד יותר קשה – החוק הזה חל רק על צהרונים שנמצאים בסבסוד של משרד הבריאות.

רחל עזריה: התחקיר של "חדשות 2" היה מבחינתי אגרוף בבטן, כי הוא בעצם הבהיר שמה שאנחנו חושבים, או הפחד הזה שיש אצלנו, הוא באמת נמצא בשטח, ואי-אפשר להתעלם מזה.

רחל עזריה: לכן, בעקבות תחקיר "חדשות 2" אני מגישה ממש בסיום הדיון הצעת חוק שתרחיב את החוק ותתקן את העיוות כך שהחוק לא רק יחול על צהרונים שמסובסדים על-ידי המדינה, אלא על כל הצהרונים שילדי ישראל נמצאים בהם.

רחל עזריה: החיים במדינת ישראל הם מאוד מאוד אינטנסיביים; אנחנו כולנו מגדלים ילדים, הולכים לעבודה, מנסים לחיות פה ולשרוד ביוקר מחיה מאוד מאוד גבוה, אנחנו יולדים יחסית הכי הרבה ילדים ב-OECD; ובתוך כל האינטנסיביות הזאת, אני חושבת שאחד הדברים שאנחנו צריכים לוודא – שכל הורה ידע, יהיה לו הרגע של השקט, שהוא יודע – והביטחון – שהוא יודע שבגן-הילדים הילדים אוכלים אוכל בריא, והוא לא צריך להיאבק על זה, אלא הכול בסדר, מדינת ישראל לקחה על עצמה את האחריות לוודא שהאוכל בגני-הילדים יהיה סביר.

רחל עזריה: בעקבות התחקיר דיברתי עם חברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ודיברנו על זה שאנחנו רוצות לקיים דיון בנושא.

רחל עזריה: לכן גם פנינו לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, שעומדת בראש הוועדה לזכויות הילד, וביקשנו ממנה לקיים את הדיון.

רחל עזריה: היא אמרה שגם כך הנושא הזה מעניין אותה עוד מקודם, ותשמח לקבוע את הדיון.

רחל עזריה: לכן כבר נקבע דיון בנושא הזה, לשמחתי.

רחל עזריה: אני אשמח מאוד אם נוכל להצטרף לדיון הזה של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, ובעצם להמשיך לנהל שם את הדיון, כי ברור שזו אחריות של כולנו לדאוג לכך שילדי ישראל יאכלו אוכל – גם טעים, אבל כמובן גם בריא וגם מזין.

רחל עזריה: בסופו של דבר אנחנו יכולים לדאוג לזה, ולתת לכל הורה את השקט ואת הנחת ואת השלווה, לדעת שאנחנו לוקחים אחריות גם על הנושא הזה.

רחל עזריה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת עזריה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריו – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר, בראשית דברי אני רוצה לשלוח ניחומים למשפחתו של סרן אליאב גלמן, זיכרונו לברכה, שנהרג היום בגוש-עציון – אומנם מכדורי חיילינו בשוגג, אבל ודאי שהניסיון לפיגוע הוא שגרם למותו.

יואב בן צור: אנחנו מקווים שכוחות הביטחון וממשלת ישראל ידעו להתמודד בהצלחה רבה עם הדברים הללו.

יואב בן צור: אני רוצה דקה, לפני שאני מדבר על ההצעה לסדר-היום, לחזור להצעת חוק שלי שמשכתי היום בכנסת.

יואב בן צור: אני, מתוך כבוד והערכה לווטרנים שלחמו בעוז ובגבורה ראויה להערכה ולהערצה בנאצים, יימח שמם, ולנוכח המהומה שנוצרה במקומות מסוימים לאור הצעתי – חשוב לי לציין שהתיקון שהתבקשתי ורציתי לעשות נעשה לאחר פניות רבות של ניצולי השואה ובני משפחותיהם, שביקשו לציין את יום הניצחון בתאריך העברי כחלק מאמירה סמלית וערכית של ניצחון העם היהודי על גרמניה הנאצית; אמירה סמלית אך משמעותית לנו כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יואב בן צור: אבל מאחר שקיבלתי פניות רבות כדי לשמר גם את התאריך הלועזי, משכתי את הצעתי, ואני מצר על כך שהיו מי שניסו לצבור הון פוליטי מהצעתי, ובמקום לפנות אלי אישית, כמציע החוק, כדי לתקן את הצעתי, מייד רצו לתקשורת הרוסית כדי להוכיח כאילו שוב הקואליציה פוגעת בציבור הרוסי בישראל, ולא כך.

יואב בן צור: אין לי אלא להצר על כך שעניין כל כך רגיש נוצל בצורה צינית כל כך לצבירת הון פוליטי.

יואב בן צור: אני רוצה להודות לחבר הכנסת יואל רזבוזוב שטרח להבהיר לי את רגישות הנושא ואת הסמליות של התאריך הלועזי עבור קהל נרחב בישראל.

יואב בן צור: אין ולא הייתה לי כל כוונה לפגוע ברגשותיהם של ותיקי מלחמת העולם השנייה, נהפוך הוא: גבורתם של האנשים הללו ראויה לכבוד ולהערכה, וכך נעשה וכך נפעל.

מאיר כהן: אתה רואה – שיתוף פעולה – – –

יואב בן צור: זה כבר המשך.

יואב בן צור: סיכמנו שאנחנו חברים, לא?

יואב בן צור: לצערי, זה הפך לריטואל קבוע: כמעט מדי שנה עולים תחקירים לא פשוטים על מצב התזונה במעונות ובצהרונים – אם בנושא טריות המזון, עובש, ריקבון, ואם בנושא איכות המוצרים, אחוזי שומן רווי, נתרן, פוספטים ועוד מרעין בישין.

יואב בן צור: באחד התחקירים שקראתי ראיתי נתון מזעזע באשר לאיכות המוצרים: בכל הגנים, ללא יוצא מן הכלל, כמות השומן הרווי הייתה גבוהה מההמלצה.

יואב בן צור: זה אומר שמשתמשים בשמן שהוא לא מספיק איכותי, ובוודאי מזיק לבריאות.

יואב בן צור: ואנחנו צריכים לזכור שמדובר בילדים ממש קטנים, שמידת הסלקטיביות שלהם היא לפי הטעם ופחות לפי איכות המזון וטריותו.

יואב בן צור: אז נכון, ספקי ההזנה נבחרים על-ידי משרד החינוך, מפוקחים על-ידי משרד החינוך ועל-ידי משרד הבריאות, אבל המקרים הרבים, ואפילו הרבים מדי, מוכיחים כי הפיקוח הקיים כיום לא מספק.

יואב בן צור: אם ספק לא חושש לשלוח לילדים שלנו ירקות רקובים, שניצלים עבשים או כל מיני מוצרים באיכות ירודה, זה אומר מבחינתי דבר אחד: שבמכלול השיקולים של אותו ספק, שווה לו לקחת את הסיכון כדי להפחית עלויות ולמקסם רווחים לעצמו, נקודה.

יואב בן צור: אם הוא היה יודע שהסיכון גדול מדי, או לפחות גדול מהסיכוי לרווח קל, הוא לא היה עושה את זה, חד-משמעית.

יואב בן צור: ולכן אני חושב שראוי לבחון את עומק האכיפה ואת היקפה, כדי שספק ידע שאם הוא שולח מזון קלוקל, מרב הסיכויים שהוא ייתפס בגלל הפיקוח הצמוד.

יואב בן צור: וכשהוא ייתפס, הוא יוצא לאלתר מרשימת ספקי המזון, ואולי אף יישלל רישיון העסק שלו.

יואב בן צור: ואם צריך לשם כך להגדיל את מצבת הפקחים, אז צריך לעשות זאת.

יואב בן צור: זאת הערובה היחידה לאיכות המזון.

יואב בן צור: שלא נשלה את עצמנו – איכות המזון כעומק האכיפה.

יואב בן צור: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואני אודה לחבר הכנסת חסון אם הוא יוכל להחליף אותי כדי שאני אוכל לדבר.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת וחברות הכנסת, האחריות לפיקוח על המזון שמגיע לילדי הגן או לילדים בכלל בבתי-הספר בישראל מוטלת על שני משרדים ממשלתיים, שהם משרד החינוך ומשרד הבריאות.

טלב אבו עראר: מכאן הפיקוח על האוכל, על המזון שמגיע.

טלב אבו עראר: הייתי מציע ומבקש שהבדיקה תיערך כשבאים למסור את האוכל לילדים, לא כשהוא יוצא מהמקום שבו מכינים אותו; כי אנחנו לא יודעים מה קורה – –

מאיר כהן: בדרך, בדרך.

טלב אבו עראר: – – בדרך.

טלב אבו עראר: ילדי הגן או הילדים בכלל, בבתי-הספר, לא יכולים להבחין בין אוכל מקולקל, מזוהם, לבין אוכל תקין ובריא.

טלב אבו עראר: ולכן, הסכנה היא על כולם, על ילדי הגן וגם על כל הילדים בבתי-הספר.

טלב אבו עראר: הרי גם אחוז בלתי מבוטל מהתלמידים הפסיק לאכול את המנות החמות שמגיעות לבית-הספר, כי התחילו לא לאהוב את זה, כנראה התחילו להריח או להרגיש שזה מזוהם ולא טעים.

טלב אבו עראר: חברים, כאן המצב שונה במגזר הבדואי בנגב.

טלב אבו עראר: ביישוב הבלתי-מוכר ואדי-אלנעם, ביקרתי שם – חברי מאיר כהן, אתה מכיר את המנטליות של הבדואים שם ואת המצב שם.

טלב אבו עראר: שם המים מובלים באמצעות מכלים עשרות קילומטרים.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: כי היישוב הזה ובתי-הספר שם, למרות החלטת בג"ץ – כל הזמן אומרים: בג"ץ, בג"ץ, בג"ץ; כאילו תורה מסיני.

טלב אבו עראר: בסדר – בג"ץ פוסק להרוס בית?

טלב אבו עראר: מכבדים את החלטת בג"ץ.

טלב אבו עראר: אבל כשבג"ץ אומר לחבר את בתי-הספר לחשמל או למים, אף אחד מהממשלה לא מעז לכבד החלטת בג"ץ.

טלב אבו עראר: ושם אין ביקורת, אין דין ואין דיין.

טלב אבו עראר: לא משרד הבריאות ולא משרד החינוך מפקחים על האוכל ועל המים שם.

טלב אבו עראר: אתמול הגיעו לידי תמונות מגנים ביישוב א-סייד, ששייך למועצת אל-קסום.

טלב אבו עראר: תמונות מזעזעות, חמורות מאוד, שהגן כל-כולו שקע עקב הגשמים העזים שירדו שם עד שנוצר שם בור, בחצר הגן.

טלב אבו עראר: עלול לקרות שכל ילד שעובר שם ישקע שם וייטמן וימות.

טלב אבו עראר: זו לא רק סכנת מזון אלא גם סכנת תשתית.

טלב אבו עראר: ואני הייתי מזמין את הוועדות, ועדת החינוך וגם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שיבקרו שם, שיראו את המצב מקרוב – לא רק על המזון אלא גם על התשתיות, על הגנים, על בתי-הספר שם.

טלב אבו עראר: המצב ממש חמור.

טלב אבו עראר: ולכן צריך באמת להתעסק בדברים חשובים, ובמקום שכאן מרגישים רק את ההסתה נגד המגזר הערבי, נגד המגזר הבדואי, נגד חברי הכנסת הערבים.

טלב אבו עראר: להתעסק בדברים יותר חשובים, בחינוך ובבריאות של הילדים.

טלב אבו עראר: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: אני מבקש להזמין את חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת בר.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת שאשא ביטון, הדברים שאני אומר לא מופנים אלייך.

יחיאל חיליק בר: זאת הכנסת הראשונה שלך, ואני, חברתי, לי פשוט נמאס.

יחיאל חיליק בר: אני בכנסת הקודמת הייתי בוועדה לזכויות הילד והעליתי פעמיים בדיוק את הנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: לפני שלוש שנים קיימנו בוועדה לזכויות הילד דיון בדיוק על הנושא הזה.

יחיאל חיליק בר: הגיעו כל המומחים וכל הנוגעים בדבר, ותנחשי מה קרה מאז?

יחיאל חיליק בר: לא רק שלא קרה כלום – ואני אומר עוד פעם:

יחיאל חיליק בר: את לא אשמה, את לא היית שם – –

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני מתפלאת שהם מופתעים.

יחיאל חיליק בר: – – אלא שזה נהיה אפילו יותר גרוע.

יחיאל חיליק בר: חברים, היום – מאיר יודע את זה, כמי שהיה ראש עיר – אם בן-אדם רוצה לסגור מרפסת בבית, הוא צריך רישיונות ואישורים וועדות וטפסים מכאן ועד הגג.

יחיאל חיליק בר: אבל כשמישהו רוצה לפתוח קייטרינג שמאכיל את הילדים שלנו, וקובע אם הם יהיו אנשים בריאים וילדים בריאים או לא, המדינה לא בתמונה.

יחיאל חיליק בר: למדינה לא אכפת.

יחיאל חיליק בר: מרפסת לבנות – עושים לו את המוות; להאכיל את הילדים שלנו – לאף אחד לא אכפת.

יחיאל חיליק בר: איש הישר בעיניו יבשל, בעניין הזה.

יחיאל חיליק בר: וסיבוב קצר ברשתות החברתיות מספיק כדי להבין שבתחום הזה מדובר בלא פחות ממערב פרוע.

יחיאל חיליק בר: כמעט כל יום הורים לילדים קטנים, חלקם מהגנים שהילדים שלי נמצאים בהם, מעלים תמונות של שניצלים מכוסים בעובש, של בשר רקוב, של פירות וירקות שאני לא רוצה להגיד לכם – נראים כאילו הוציאו אותם מפח האשפה, מהזבל, אבל האמת היא שבדיוק הוציאו אותם מהמשאית של אותה חברת קייטרינג, שאמורה להביא להם אוכל טרי ובריא.

יחיאל חיליק בר: ובשבילי, ואני בטוח שגם בשבילך, אדוני היושב-ראש, ובשבילך, יפעת, שמגדלת ילדים קטנים, לצפות בתמונות האלה זה כמו לצפות בסרט אימה; לא פחות מזה.

יחיאל חיליק בר: כשילד, חס וחלילה, נפגע בתאונת דרכים – נפגע, נפצע, נהרג, חס וחלילה – כולנו מזדעזעים, וכולנו ישר מכנסים ועדות ודיוני חירום אצל שר הבריאות.

יחיאל חיליק בר: אבל כשבעוד 30 או 40 שנה – וזה מוכח – עשרות ילדים יחלו במחלות קשות והתחלואה תהיה קשה בגלל זרעי הפורענות שאנחנו שותלים היום עם האוכל המנותרן והממולח והעבש הזה, אף אחד מאתנו, כנראה, לא יזדעזע.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: כי זה קרה פעם, כי לא יודעים למה זה קרה.

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, המזון הזה שהם מקבלים בחלק מהגנים זה מזון שאני לא בטוח שבחלק מהמדינות בעולם השלישי היו מוכנים לקבל.

יחיאל חיליק בר: מספר הווטרינר הראשי של איגוד ערים דן על בשר שמיטלטל בדרכים – – –

יואל חסון: חבר הכנסת בר, סליחה שאני מפריע.

יואל חסון: אני רוצה לשאול שאלה, ואני אוסיף לך זמן כדי שתוכל לענות עליה.

יואל חסון: כל התמונות האלה שדיברת עליהן, שהן באות מהרשת וכל זה – זה הגיע למשרד החינוך?

יואל חסון: מישהו רואה את זה?

יחיאל חיליק בר: אני אישית בוועדה הקודמת הבאתי תמונות מהפייסבוק, מכתבות בערוץ 2.

יחיאל חיליק בר: תראה את הכתבה שהייתה בערוץ 2.

יואל חסון: ומה עשו עם זה מייד?

יחיאל חיליק בר: כלום.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, לא קרה כלום.

יחיאל חיליק בר: הילדים שלך, אם הם אוכלים באותם מפעלי הזנה, מקבלים את האוכל הזה.

יחיאל חיליק בר: חשוב פשוט שתדע את זה.

יחיאל חיליק בר: כלום לא קורה, וזה הילדים – – –

רחל עזריה: אני חייבת לומר שיש פה הרבה אי-דיוקים.

יחיאל חיליק בר: אני מוכן להיות לא מדויק כדי להפוך את הנושא הזה של האוכל של הילדים שלי ללא פחות ממושלם.

יחיאל חיליק בר: אני יודע, אגב, שאת נאבקת לא מעט בנושא הזה גם כשהיית בעירייה וגם – אבל, גברתי, רחל עזריה, הכתבות האלה לא קורות סתם והתמונות האלה לא עולות סתם לפייסבוק.

רחל עזריה: כשיש תמונה – –

יואל חסון: על מי את מגינה פה?

רחל עזריה: – – של שעועית ובסוף אומרים שזה תולעת, אז בסדר, יש דיונים.

רחל עזריה: צריך לשים את זה בתוך הקשר – – –

יואל חסון: על מי את מגינה?

יואל חסון: על מי את מגינה?

יחיאל חיליק בר: רחל, עדיף שלא היית אומרת את המשפט הזה.

רחל עזריה: מקומות שבהם דברים נעשים כמו שצריך, צריך להיאמר שהדברים נעשים.

רחל עזריה: אם אנחנו נוטים לומר שהכול לא בסדר, אנחנו בעצם הופכים גם את מי – בעצם אין טעם להיות בסדר.

יחיאל חיליק בר: מה אכפת לי אם 70% בסדר, ו-30% לא בסדר?

רחל עזריה: – – –

יואל חסון: לא הבנתי על מי את מגינה פה.

יחיאל חיליק בר: סליחה, אני מדבר על אלה שלא בסדר.

רחל עזריה: – – –

יחיאל חיליק בר: אם יש חברות קייטרינג שעוברות את כל המבחנים ומספקות אוכל משובח, אני עומד פה ומצדיע להן מהכנסת – –

רחל עזריה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – ואם יש חברה אחת שמאכילה ילד אחד – –

יואל חסון: נכון.

יחיאל חיליק בר: – – באוכל עבש, וכמו שמספר הווטרינר הראשי על בשר שמיטלטל בדרכים יום שלם בטמפרטורות של 40 מעלות ומעלה – אתם יודעים מה זה עושה לבטן של ילד קטן?

יחיאל חיליק בר: אפילו אם הוא לא בא ומתלונן, אתם יודעים איזה נזק זה עושה לעתיד שלו ולבריאות שלו?

רחל עזריה: – – – שאין פיקוח – – –

יחיאל חיליק בר: אז מה אם חברה אחת או שתיים או עשר הן טובות?

יחיאל חיליק בר: אני מדבר פה כנראה על החברות הלא-טובות.

רחל עזריה: כי אין פיקוח – – –

יואל חסון: חברת הכנסת עזריה, אני לא מבין על מי את מגינה ולמה קריאות הביניים.

יואל חסון: על מי את מגינה?

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עזריה, עדיף שלא תגני ועדיף שתביני שהמדינה לא עושה מספיק בנושא הזה, כי את לא היית בכנסת שעברה – –

יואל חסון: יש לך ספק שזה נכון?

יחיאל חיליק בר: – – שגם בה דנו בנושא הזה.

רחל עזריה: אין לי ספק, אני יודעת היטב שיש מקומות שבהם יש בעיות.

רחל עזריה: אבל צריך לומר שהמקומות שבהם יש בעיות – זה כי אין פיקוח.

יחיאל חיליק בר: לא, אני מבקש תוספת זמן, אדוני.

יואל חסון: אני אתן לך.

יחיאל חיליק בר: זה לא דיאלוג, ואני רוצה להגיד – – –

יואל חסון: אני אתן לך עוד שתי דקות, אדוני.

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מסכים שתעלי אחר כך, אני אהיה היושב-ראש – לתת לך להלל את חברות הקייטרינג בישראל.

יואל חסון: אדוני השר, זה נושא חשוב עד כדי כך שאתה לא רוצה לענות עליו אפילו.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, אתה יהודי טוב, ואני יודע שאכפת לך, אם לא מאוכל מקולקל – –

יואל חסון: אמרו שאין תשובת שר.

יחיאל חיליק בר: – – לפחות מאוכל כשר.

יחיאל חיליק בר: לפחות מאוכל כשר.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, מאוכל כשר אכפת לך?

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: כשר.

יחיאל חיליק בר: אז בוא תשמע.

יחיאל חיליק בר: אנחנו ראינו בבדיקות של ערוץ 2 שלא רק שהאוכל הזה לא זה – הוא גם לא כשר.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע למה, אדוני השר?

יחיאל חיליק בר: כי בחלק מהמגשים האלה נראו חרקים, חיפושיות, פרות משה רבנו, גן זואולוגי שלם – –

איילת נחמיאס ורבין: גם הילדים אוהבים את זה.

יחיאל חיליק בר: – – ואני לא ראיתי פרת משה רבנו כשרה לאחרונה.

יואל חסון: אבל לא לאכול אותם.

איילת נחמיאס ורבין: חלבון.

איילת נחמיאס ורבין: חלבון.

יפעת שאשא ביטון: – – –

יחיאל חיליק בר: אז אם לא אכפת לך שהילדים שלך יאכלו אוכל ליגה ז' – סליחה על המילה – שלא ראוי לעולם שלישי, לפחות שיהיה אכפת לך שיאכלו אוכל כשר.

יחיאל חיליק בר: אבל גם כשר הוא לא, בגלל הדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני אומר, חברות וחברי הכנסת – אני רוצה לסיים – המצב הזה באמת לא יכול – זה לא מסוג הדברים שיכולים להתגלגל מכנסת לכנסת ולהימשך בלי טיפול ראוי של משרד הבריאות ושל הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אני לא רוצה אפילו לדבר על האיוולת הכלכלית שכרוכה בכך שעוד 30–40 שנה, וזה מוכח, יהיו אלפי ועשרות-אלפי ילדים שהפכו למבוגרים, בגיל שלי ושל עאידה, שיהיו חולים בדיוק בגלל ההזנה הזאת.

יחיאל חיליק בר: פשוט תחשבו שילד הולך לגן כל יום ומרעיל את עצמו.

יחיאל חיליק בר: חלאס, מספיק, את זה צריך לעצור, ואני לא מוכן להיות פה עוד שנה בדיון, ואני מבקש גם מחברת הכנסת שאשא ביטון וגם מחברת הכנסת עזריה לא לעשות הנחות בסיפור הזה.

יחיאל חיליק בר: לא כל דבר רואים דרך החור של הגרוש.

יחיאל חיליק בר: יש דברים שאין להם תקציב – –

רחל עזריה: – – – באמת – – –

יחיאל חיליק בר: – – אבל יש גם דברים שאין להם מחיר, וחברת הכנסת עזריה, לבריאות של הילדים שלנו אין מחיר.

יחיאל חיליק בר: תפסיקי לחפש תירוצים – –

רחל עזריה: – – –

יחיאל חיליק בר: – – תתחילו לעשות, בממשלה שלכם, כולל הבוס שלך, שר האוצר, כדי לתת כסף לפיקוח הזה – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

מירב בן ארי: – – –

יחיאל חיליק בר: – – עד הסוף ובלי לעשות הנחות.

יחיאל חיליק בר: לא על חשבון הילדים שלנו.

קריאות: – – –

יואל חסון: תודה לחבר הכנסת בר על דבריו החשובים.

יואל חסון: תודה רבה.

רחל עזריה: – – –

יחיאל חיליק בר: על מי את מגינה, אני לא מבין.

יחיאל חיליק בר: מה, יש לך מניות בחברת קייטרינג?

רחל עזריה: מישהו אמר?

רחל עזריה: מישהו אמר שמגינים?

רחל עזריה: אבל יש מקומות שבהם – – – פיקוח – – –

יחיאל חיליק בר: אז תשפרי – – – אוכל מורעל, על זה את מגינה?

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת עזריה, תודה רבה לך.

יחיאל חיליק בר: – – – מה זה קשור – – –

רחל עזריה: – – –

יואל חסון: לא ציפיתי לדיון סוער בנושא הזה, של אי-הסכמות בין חברי הכנסת.

רחל עזריה: – – –

מירב בן ארי: – – –

יואל חסון: לא ציפיתי לאי-הסכמות.

יחיאל חיליק בר: אם הילדים שלך מקבלים כזה קייטרינג טוב, תמליצי עליו לכל ילדי ישראל.

יחיאל חיליק בר: יש אנשים שאוכלים אוכל גרוע – – –

רחל עזריה: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת בר, תודה רבה.

יואל חסון: חברת הכנסת עזריה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

רחל עזריה: זה לא כל כך מסובך.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: נא להירגע.

יחיאל חיליק בר: לא הצלחתם עד עכשיו.

רחל עזריה: אין בעיה.

רחל עזריה: על הקייטרינג של הילדים שלי אני מוכנה שתקרא אותי גם פעם שנייה.

קריאות: – – –

יואל חסון: אז אולי חיליק יעשה את הפעם השנייה.

מירב בן ארי: הוא קורא אותי לסדר תמיד.

מאיר כהן: מירב, לא הוציאו אותך.

מירב בן ארי: לא, יש לי משהו, אני חוזרת.

יפעת שאשא ביטון: ברגע לפני – – –

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני התבקשתי להשיב במקום שר הבריאות.

אופיר אקוניס: אני מוכרח להגיד לכם לפני שאני אמסור לכנסת את התשובה הרשמית של משרד הבריאות, שגם כאבא לילדים קטנים, שעכשיו הם כבר בבית-ספר יסודי, אך גם אני ראיתי, הייתי עד לתמונות מזעזעות של שירותי קייטרינג בגני-הילדים העירוניים בתל-אביב; אני מוכרח להגיד, חברת הכנסת עזריה, שנדמה לי שהנושא הזה, לא טוב שיהיה קונטרוברסלי, והוא גם איננו קונטרוברסלי, והוא בוודאי איננו עניין למחלוקת פוליטית, כי אני ראיתי במו עיני, חברת הכנסת עזריה – גם לכם, חבר הכנסת חסון וחברת הכנסת שרן השכל – במו עיני ראיתי את האוכל המוגש, ואכן הייתה מחאה קשה של ההורים.

אופיר אקוניס: אני מקווה מאוד שמשהו מזה השתנה, אבל בא תחקיר הערוץ השני והראה לי שהשתנה – לרעה – לרעה – כלומר, הדברים שאני ראיתי במו עיני, אדוני היושב-ראש, הורעו עוד יותר.

אופיר אקוניס: אתה הזכרת פה שמות של – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: לא שמות, אלא נקבת בשמות של חיות זעירות – חיפושיות, וג'וקים ותולעים.

אופיר אקוניס: טוב, זה באמת – –

יחיאל חיליק בר: פשוט הגדולות יותר לא נכנסות במגשית.

אופיר אקוניס: – – דברים מזעזעים בפני עצמם, ואני חושב שבעניין הזה באמת נדרשת אחדות לאומית רחבה למען ילדינו.

אופיר אקוניס: ובכן, הנה היא תשובת משרד הבריאות: מפעלי ההזנה על-פי חוק ההזנה במוסדות חינוך – האחריות לפיקוח על ההזנה במוסדות היא של משרד החינוך.

אופיר אקוניס: חשוב לציין כי חקיקה זו נעשתה בניגוד לעמדת משרד הבריאות, כי הפיקוח על כך שיבוצע על-ידי משרד הבריאות – עמדה אשר הוצגה גם בוועדות הכנסת השונות, אולם דרישה זו מחייבת, כבוד חבר הכנסת כהן, תוספת של כוח-אדם לפיקוח.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות מנחה בהנחיות המקצועיות את משרד החינוך, המבצע את הפיקוח על מפעל ההזנה.

אופיר אקוניס: חשוב לציין שגם על המזון הניתן לפי חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך שאיננו חלק ממפעל ההזנה, הפיקוח הוא באחריות משרד החינוך.

אופיר אקוניס: אם כך, בכלל שר החינוך היה אמור לענות, כבוד מזכירות הכנסת, על ההצעה הזאת לסדר-היום, אבל על זה תעשו בירור מאוחר יותר.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות הוציא הנחיות בכל הקשור לתנאי תברואה במוסדות החינוך, לרבות מפעלי ההסעדה, ובשמם הלועזי: קייטרינג.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות אף מפקח על מפעלי ההסעדה עצמם, כיצרני מזון.

אופיר אקוניס: מזון המוגש בצהרונים – צהרונים אינם נתונים לפיקוח ממשלתי, לרבות בתחום הבריאות והמזון.

אופיר אקוניס: משרד הבריאות מבהיר שיש ברצונו וביכולתו לבצע את הפיקוח גם על נושא זה, ובתנאי שיוקצה כוח-אדם לעניין.

אופיר אקוניס: ובשאלת איכות האוכל מבחינה תזונתית – ובכן, כאן משיבים במשרד הבריאות:

אופיר אקוניס: משרד הבריאות פרסם נוהל הנחיות משרד הבריאות בנושא תזונת ילדים בצהרונים על המזון ותזונה בצהרונים ביוני 2015.

אופיר אקוניס: הצהרונים אמורים לנהל את התזונה שלהם על-פיו.

אופיר אקוניס: מאחר – שמע, פשוט קשה להאמין מה שקורה פה, זה כמו פיליטון של אפרים קישון – מאחר שאין מדובר בחוק אלא בנוהל, זאת מבחינתם המלצה בלבד.

רחל עזריה: – – –

אופיר אקוניס: קישון לא היה כותב את זה יותר טוב, והוא כתב מעולה על איך שהמדינה שלנו מתנהלת.

אופיר אקוניס: מעולה.

אופיר אקוניס: כדאי לקרוא מדי פעם ולצפות.

אופיר אקוניס: הנוהל פורסם באתר האינטרנט של המשרד ונשלח לכל הנוגעים בדבר, כולל לרשויות המקומיות, אשר התחייבו לשלבו במכרזים לקייטרינג.

אופיר אקוניס: המלצתנו – כך משרד הבריאות – היא להפוך את הנוהל לחוק תזונה בריאה בצהרונים, תוך מתן תקנים למשרד הבריאות לפיקוח על התזונה והמזון על-ידי גורמי המקצוע של המשרד.

אופיר אקוניס: אני חושב שהסוגיה הזאת מחייבת דיון דחוף ביותר באחת מוועדות הכנסת – העבודה, הרווחה והבריאות, או חינוך, או זכויות הילד, חברת הכנסת שאשא ביטון – – –

יחיאל חיליק בר: אני מציע – – –

אופיר אקוניס: אז לא, אנחנו – אתם, אני – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: מאיר רק הציע.

יחיאל חיליק בר: אני רק אומר, אולי זה ועדה משותפת, לא?

אופיר אקוניס: אנחנו מסכימים לכל הצעה שתועלה מן המציעים.

מאיר כהן: היות שחברת הכנסת שאשא ביטון כבר אחרי הדיון אצלה, ראוי שיהיה דיון המשך של שלוש הוועדות – זכויות הילד, בריאות וחינוך.

יחיאל חיליק בר: בנפרד.

יחיאל חיליק בר: בנפרד.

קריאות: – – –

מאיר כהן: לא לא, ישיבה משותפת עם השרים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו צריכים להחליט על ועדה אחת, אז תחליטו – – –

איילת נחמיאס ורבין: הוועדה לזכויות הילד – – –

יחיאל חיליק בר: הוועדה לזכויות הילד.

יפעת שאשא ביטון: – – –

אופיר אקוניס: טוב, כמובן, הממשלה מסכימה בוודאי.

יפעת שאשא ביטון: – – – דיון מעקב – – –

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר מסכים לוועדה לזכויות הילד.

יחיאל חיליק בר: לפני כן יש לנו ארבע הבעות דעה.

יחיאל חיליק בר: הראשונה, איילת נחמיאס ורבין, אחריה – יפעת שאשא ביטון, עאידה תומא סלימאן ורחל עזריה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, חברי חבר הכנסת חיליק בר, היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מוכרחה לומר שכמו כולנו – ואני הקשבתי רוב קשב, ואני הקשבתי לך, אדוני השר אקוניס, אני באמת הרגשתי עליך את הזעזוע, אפילו שאני התבדחתי פה שהילדים אוהבים חיפושיות פרת משה רבנו.

איילת נחמיאס ורבין: אף אחד לא רוצה לחשוב שבאוכל שהילדים שלו אוכלים בצהרונים זה בסוף מה שמגיע.

איילת נחמיאס ורבין: חברים וחברות, אנחנו חייבים להבין: אין פיקוח אמיתי על המזון בצהרונים של הילדים שלנו, נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: בואו לא נעמיד פנים.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי חברים בהרצליה שסיפרו לי סיפורים מסמרי שיער לפני התחקיר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, לא הייתי זקוקה לתחקיר, כבר קבעתי שם עם הורים – חברתנו דנה אורן – אני קבעתי שם עם הורים כדי לבוא ולהתרשם בעצמי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם: צריך כבר לחשוב על פתרונות הרבה יותר חזקים, שבהם האכיפה תהיה הרבה יותר משמעותית.

איילת נחמיאס ורבין: ודבר נוסף, האם לא כדאי, אדוני השר, לשקול הקמת מטבחים עירוניים, שיבשלו?

איילת נחמיאס ורבין: באמת, יכול להיות, אגב, שמבחינת עלויות זה לא יהיה יותר יקר, ולעומת זאת רמת הפיקוח או יכולת הפיקוח והאכיפה תהיה גבוהה יותר.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, אתם יודעים, הדבר המזעזע כאן זה לא רק איכות האוכל, אלא ההבנה הקשה שגם בדבר הזה יש חוסר שוויוניות משווע.

איילת נחמיאס ורבין: ואם יש דבר שהוא בסיס לחיים, אמיתי, זה תזונת ילדינו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת שאשא ביטון, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, אני בהחלט מבינה את הזעזוע העמוק, ובצדק, אבל אני קצת מתקשה להבין את גודל ההפתעה, כי סוגיית ההזנה בבתי-הספר היא סוגיה שידועה בכשל שלה כבר זמן רב.

יפעת שאשא ביטון: המחנכים והמחנכות, המורים והמורות, רואים את זה מדי יום בדמות מאות מנות שנשלחות לפח, וזה עוד בלי שנראה את הכשלים התברואתיים בתמונות ובעין.

יפעת שאשא ביטון: ולכן, בחודשים האחרונים אני מקיימת שיח גם עם ראשי רשויות, בעיקר בצפון, שמחפשים בעצם חלופות למימוש מפעל ההזנה, ומתוך כך קבענו לצאת לסיור כדי לראות מה באמת קורה בשטח, ומתוך כך לפעול.

יפעת שאשא ביטון: פנו אלי בשבוע שעבר חברותי חברת הכנסת רחל עזריה וחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין וביקשו לקיים דיון, והחלטנו לשנות את הסדר ולקיים קודם כול את הדיון ואחר כך לצאת לסיורים.

יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת כאן:

יפעת שאשא ביטון: הסיורים במוסדות החינוך יהיו בהפתעה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמפעל ההזנה במתכונתו הנוכחית לא ממלא את המטרות שלשמן הוא בעצם הוקם, ולכן יש לנו חובה אמיתית ללכת ולראות אם אנחנו באמת משיגים את המטרה, וגם כדי לראות איך אנחנו מקיימים את המפעל הזה, כפי שהוא באמת צריך להיות, תוך פיקוח של משרד הבריאות, כי בסוף-בסוף זה באמת הבריאות של הילדים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עאידה סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אני שמחה שההערה שלי באה אחרי דברי חברות הכנסת איילת נחמיאס ורבין ויפעת שאשא ביטון, כי מה שרציתי להגיד – שאיכות האוכל שמוגש וסוג האוכל שמוגש הרבה פעמים לא מביאים בחשבון את ההבדלים בהרגלי האוכל וסוג האוכל שאנחנו אוכלים לפי ההשתייכות העדתית או הלאומית שלנו ושל ילדינו, והרבה פעמים הילדים לא מסוגלים לאכול את האוכל, כי בעצם לא התרגלו לאכול אוכל כזה, או פשוט מאוד כי האוכל לא טוב.

עאידה תומא סלימאן: הייתי מציעה לקחת את ההצעה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין עוד צעד, ממטבחים עירוניים, או לחפש – יש היום הרבה שותפויות של ארגוני נשים או של נשים שבאו יחד והן יכולות לספק את השירות הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נספק להן תעסוקה ודרך להכנסה מכובדת, ומצד שני, נהיה בטוחים לפחות שסוג האוכל וטיב האוכל שמוגש לילדים עומדים בקריטריונים.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי מציעה, באמת, שבדיונים שיבואו, ובסיורים, תביאו את זה בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

רחל עזריה: השר אקוניס, היטבת לתאר את הפיליטון של קישון באופן שבו הנושא של התזונה מתנהל, ועל זה בדיוק אני רוצה לדבר.

רחל עזריה: יש כמה קבוצות שמקבלות את המזון ממקורות שונים, ורמת הפיקוח משתנה לפי הנוהל או לפי ההגדרה של בית-הספר או הצהרון – צהרון מפוקח, צהרון לא מפוקח, צהרון ברשות המקומית, על-ידי משרד החינוך, איפה משרד הבריאות בתוך הסיפור הזה – וחשוב לי – וזה מה שאמרתי תוך כדי שחבר הכנסת ויו"ר הדיון חיליק בר דיבר, מאוד חשוב לעשות את ההבחנה, כי יש מקומות שבהם יש פיקוח, ולא רק שיש פיקוח אלא יש גם מאמץ גדול של הרשות העירונית, כמו בעיריית ירושלים, ששם שבע שנים עבדנו לגרום לאוכל להיות אוכל טוב, ובאמת גם בחדשות ערוץ 2 ראו שהיו הציונים הכי גבוהים, והרבה מאוד מקומות שבהם יש בעיה, אבל אם אנחנו שמים את כולם באותו דלי ומערבבים, אז בסופו של דבר רשויות מקומיות אומרות: למה לי להתאמץ להשתפר, למה להשקיע בכל הנושא הזה, אם בסופו של דבר על כולם מלעיזים.

רחל עזריה: ולכן חשוב לומר: יש הגדרות שונות, ואנחנו צריכים, גם בחקיקה וגם בהתנהלות שלנו בכנסת, למצוא את הפתרון לכל אחד – – –

יפעת שאשא ביטון: יש מקומות מפוקחים, יש מקומות לא מפוקחים – – –

יחיאל חיליק בר: לא דיברנו על המקומות הטובים.

יחיאל חיליק בר: אם בירושלים זה טוב – מצוין.

רחל עזריה: פשוט דיברת על הגן של הבת שלך, וזה מה שהקפיץ אותי.

יחיאל חיליק בר: לא לא, אמרתי שקיבלתי תמונות – חשוב לי להגיד – מהורים בגן של הילדים שלי על הנושא הזה.

רחל עזריה: הבנתי.

רחל עזריה: אוקיי.

רחל עזריה: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: דווקא לא מהילדים – – –

רחל עזריה: הכול בסדר?

יחיאל חיליק בר: הם שלחו לי מהכתבות תמונות, לא מהגן.

יחיאל חיליק בר: אני מבהיר את זה פה.

רחל עזריה: בסדר גמור.

רחל עזריה: מעולה.

רחל עזריה: אני שמחה מאוד על ההבהרה.

רחל עזריה: ועניין אחרון, מה שחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן אמרה, וגם חברת הכנסת נחמיאס ורבין, על הרעיון של להקים מטבחים קהילתיים, בסופו של דבר זה הפתרון, אף שאני חייבת לומר שגם משרד החינוך וגם משרד הבריאות עדיין רחוקים מאוד מהתפיסה הזאת, כי זה משנה לגמרי את כל החוקים לגבי תברואה ופיקוח על הגשת המזון, אבל אני מקווה שנגיע גם לזה.

רחל עזריה: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו, אם כן, עוברים להצבעה על העברת ההצעות לסדר-היום בנושא: פיקוח משרד הבריאות על האוכל בגני-הילדים ובצהרונים, לוועדה לזכויות הילד.

יחיאל חיליק בר: מי בעד ההעברה ומי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 11 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי – אנחנו מוסיפים את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – בעד, נכון?

יחיאל חיליק בר: – נושא פיקוח משרד הבריאות על האוכל בגנים עובר לדיון בוועדה לזכויות הילד.

יחיאל חיליק בר: מעקב ופיקוח על תפקוד הנהגים בתחבורה הציבורית

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: מעקב ופיקוח על תפקוד הנהגים בתחבורה הציבורית, מס' 2993, 3013, 3031, 3041, 3053, 3057 ו-3065.

יחיאל חיליק בר: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יואל חסון – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת לביא וחברי הכנסת מרגי ומוזס.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מה אני אגיד לכם, כאילו אין לנו מספיק צרות, כאילו גם ככה אין לנו בעיות של היעדר ביטחון אישי ואין לנו בעיות של טרור, אנחנו גם צריכים להתמודד עם הטרור בכבישים.

יואל חסון: אנחנו חיים היום בתחושה ובתקופה שבה גם לא בטוח להסתובב ברחוב, כי יש חשש תמידי מטרור, וגם לעלות על הכביש הפך להיות סכנה הרבה הרבה יותר מוחשית מבעבר.

יואל חסון: אנחנו חווינו, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר, חוויה קשה, תאונה טרגית, מיותרת, שגבתה את חייהם של שישה בני-אדם.

יואל חסון: התאונה הזאת נגרמה בידי נהג אוטובוס שבעבר כבר הורשע בעבירות תנועה, ובעיקר – בעבירת תנועה זהה לזאת שככל הנראה גרמה לתאונה הקשה.

יואל חסון: התאונה הזאת העלתה לסדר-היום את נושא התחבורה הציבורית והכשרתם של הנהגים, ואת אחד הדברים שאף אחד לא התעניין בהם עד היום, אפילו שהם דוברו בכנסת, אדוני היושב-ראש, יותר מפעם אחת, וזה הנושא של פיקוח על נהגי התחבורה הציבורית בישראל.

יואל חסון: אנחנו רואים בפרסומים בכלי התקשורת לאחרונה, ולא רק לאחרונה, יותר ויותר תמונות של נהגים – אזרחים – שנוסעים ומצלמים נהגים סופרים כסף תוך כדי נהיגה, מתעסקים במיליון דברים, רק לא בנהיגה, מסמסים ועושים עוד המון דברים כאלה.

יואל חסון: נהג אוטובוס מחזיק בידיו אחריות לעשרות אנשים, לחייהם של עשרות אנשים שנוסעים אתו באוטובוס, ואין מקום שנהג כזה יהיה מורשע בעבר או שיש לו איזה ניסיון או הרשעות קודמות בתחום הזה של עבירות תנועה, או שיהיה חפיפניק ולא זהיר.

יואל חסון: זו עבודה שנדרשת בה אחריות כבדה, כי מדובר פה בחיי אדם, מדובר כאן בפיקוח נפש.

יואל חסון: אני בטוח, אדוני, שרוב הנהגים הם נהגים טובים, והם נהגים מיומנים, והם מודעים היטב לכובד האחריות.

יואל חסון: אבל אם יש גם קומץ של נהגים שהם לא – צריך לאתר אותם, צריך לטפל בהם וצריך להוריד אותם מההגה.

יואל חסון: אני ביקשתי לערוך את הדיון הזה היום כי אני חושב שהגיע הזמן לייצר סטנדרט אחיד וברור של מעקב ובקרה על נהגים בכל חברות התחבורה הציבורית – "דן", "אגד", "מטרופולין" וכל החברות שעוסקות בתחבורה ציבורית במדינת ישראל.

יואל חסון: היום שלחתי מכתב למנכ"לי כל חברות התחבורה הציבורית ודרשתי מהם לחשוף בפני את נוהלי הבטיחות והמעקב שלהם על הנהגים שלהם.

יואל חסון: אני רוצה שהחברות האלה ינהגו כלפינו, כלפי הכנסת, בשקיפות ובפתיחות מלאה, יחשפו בפנינו את הנהלים ויספרו לנו כיצד הם מוודאים שהנהגים שלהם אינם נהגים עם הרשעות, שהנהגים עוברים הכשרות, שהנהגים עוברים הדרכות, ואיך הם מוודאים שנהגים מורשעים, או חפיפניקים, או כאלה שהם מסוכנים, לא יישארו על הכביש, גם אם, אדוני, יש מחסור בנהגים בתחבורה הציבורית – ויש, כנראה, מחסור.

יואל חסון: אז אם יש מחסור, בואו נטפל במחסור.

יואל חסון: זה לא אומר שאם יש מחסור בנהגים נתפשר על הנהגים.

יואל חסון: אני גם – לסיום, אדוני – מבקש ודורש ממשרד התחבורה להתערב בדבר הזה מייד.

יואל חסון: אין פה שום מקום לגמישות ניהולית או לשוק חופשי.

יואל חסון: משרד התחבורה צריך להפעיל יד מכוונת ברורה, ומצד שני להפעיל את המקל כלפי כל חברה שלא תציית לסטנדרט שיידרש ממנה בנושא איכות הנהגים.

יואל חסון: אין סיבה, חברי חברי הכנסת, שהתחבורה הציבורית – שהאוטובוסים במדינת ישראל יהפכו להיות מלכודות מוות לתושבים שאין להם אופציה אחרת זולת אוטובוסים, אין להם מכוניות או אין להם יכולת להחזיק מכוניות, או שהם רוצים להשתמש בתחבורה ציבורית.

יואל חסון: אז בואו ניתן להם את האפשרות להשתמש בתחבורה ציבורית שהיא לא מסוכנת ולא מסכנת את חייהם.

יואל חסון: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, לא כל יום יש לי הכבוד להיות באותה הצעה לסדר-היום עם היושב-ראש, אז אני שמחה ששנינו חושבים דומה.

עליזה לביא: חשוב לנו להציל את עצמנו מהתחבורה הציבורית, כי אף אחד לא עושה את זה.

עליזה לביא: התאונה המזעזעת, הקשה, המיותרת, הקטלנית, שהייתה פה בשבוע שעבר, חשפה באחת את הזלזול בשאלה מי נוהג את התחבורה הציבורית במדינת ישראל.

עליזה לביא: נהג שהורשע על אי-שמירת מרחק, נהיגה בחוסר זהירות והתנהגות גורמת נזק בתאונה קודמת, קיבל 120 שעות ב"עזר מציון" – הוא ריצה אותן – ועל-תנאי, אדוני היושב-ראש, ומייד חוזר לעבוד.

עליזה לביא: ובישיבה בוועדה שקיימנו כאן אומר נציג "אגד": כן, לכל נהג אצלנו יש תיק בטיחות.

עליזה לביא: ואני שואלת אותו, את אותו נציג של "אגד":

עליזה לביא: אולי תספר לנו מה יש בתיק הבטיחות של אותו נהג מורשע?

עליזה לביא: איך החזרתם אותו?

עליזה לביא: מה רמת הבדיקות שלכם?

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר להשאיר את זה לחברות הציבוריות.

עליזה לביא: מה שכן אפשר לעשות זה שנהגים שיורשעו, גם החברות – החברות הציבוריות – תורשענה.

עליזה לביא: צריך גם להעניש את הנהג המפגע, אבל גם את החברות ששלחו אותו.

עליזה לביא: היום יותר ויותר – ואנחנו רוצים שתהיה תחבורה ציבורית ראויה במדינת ישראל, אבל כשבצבא אנחנו מפריטים ולוקחים חברות ציבוריות, מי בודק ומי שם יודע איזה נהגים מסיעים את החיילים והחיילות שלנו?

עליזה לביא: מי נוהג אותם?

עליזה לביא: לפני שלושה חודשים – תאונה מזעזעת של 50 חיילים באוטובוס, חיילת נהרגת.

עליזה לביא: אבא שלה כמעט מגיע ומוצא את הבת שלו, ואני שומעת אותו אומר:

עליזה לביא: בתאונה כזאת – ואני אומר וחוזר ואומר – מזל שנהרגה רק הילדה שלי, כי איך ניצלו חייהם.

עליזה לביא: ואני שואלת: מי נהג את החיילים הללו?

עליזה לביא: אדוני, אתה יודע, אנחנו שולחים לפריפריה סטודנטים, ואנחנו אומרים להם: תהיה תחבורה ציבורית, לכו תלמדו, לכו תלמדו במכללות.

עליזה לביא: ואני רוצה לשתף אותך בהרבה מאוד פניות של צעירים, למשל מהיישוב מנחמיה, שמגיעים אלי בפניות ציבור.

עליזה לביא: הם נמצאים בפריפריה הצפונית, ואין תחבורה ציבורית, אין בכלל זמינות של תחבורה ציבורית.

עליזה לביא: כל ההתבוננות שלנו על התחבורה הציבורית במדינת ישראל, על מי נוהג – אז אומרים: לכו תלמדו; אין מספיק תחבורה ציבורית, וכשכבר יש תחבורה ציבורית אנחנו לא בטוחים מי נוהג את התחבורה הציבורית הזאת.

עליזה לביא: אז איך אפשר בכאוס הזה להמשיך להתנהל בצורה הזאת?

עליזה לביא: המציאות הזאת, גם של חוסר הביטחון בתחבורה הציבורית – אם זה זמינות ואם זה מי שנוהג את התחבורה הציבורית – מביאה רבים מהצעירים והסטודנטים שלנו לעצור טרמפים בצמתים, דבר שאנחנו יודעים שהוא מאוד מאוד מסוכן.

עליזה לביא: אני הולכת לבקר מחר בצפון, גם בקיבוץ דפנה, גם לפגוש אנשים שגרים בצפון, סטודנטים במכללת תל-חי, שחיים את הבעיות הללו יום-יום, ופניות הציבור שאני מקבלת מהם מצביעות ומלמדות אותנו על המעקב והפיקוח – שאנחנו צריכים לבוא ולבדוק גם בתחבורה הציבורית; ואנחנו קוראים ורוצים שתהיה תחבורה ציבורית ראויה, נכונה, אחראית.

עליזה לביא: התפקיד שלנו כאן, בכנסת ישראל, זה לפקח על איך דברים נעשים.

יואל חסון: נא לסיים.

עליזה לביא: התאונה האיומה חשפה בפנינו את חוסר הפיקוח, את הזלזול, את העובדה שנהג שמורשע חוזר באחת.

עליזה לביא: ואומר הדובר של חברת "אגד": אז מה?

עליזה לביא: הוא החזיר את חובו לחברה והוא יכול לעלות ולנהוג.

עליזה לביא: אז, אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לקרוא לשר התחבורה – ואני יודעת שהוא שותף לנושא הזה, של מיגור תאונות הדרכים בכלל, ובטח בתחבורה הציבורית.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אני מודה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מכובדי כבוד השר, תאונת האוטובוס–משאית בכביש מס' 1 הציפה לנו את המציאות הקשה שאנו חיים בה בכבישים.

יואל חסון: סליחה שאני עוצר אותך.

יואל חסון: היכן השר?

יעקב מרגי: פה, פה.

יעקב מרגי: אמרתי: כבוד השר, מכובדי.

יואל חסון: לא ראיתי.

אופיר אקוניס: אתה כל כך מתגעגע אלי?

יואל חסון: היה רגע קטן שהרגשתי לבד.

יעקב מרגי: לא הייתי פוצח בנאום אם הוא לא היה.

יואל חסון: חלקת את דעתך עם סגן מזכירת הכנסת.

אופיר אקוניס: בהחלט – – –

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תאונת האוטובוס–משאית בכביש מס' 1 הציפה לנו את המציאות הקשה שאנו חיים בה בכבישים.

יעקב מרגי: הכי קל היום להתנפל על נהגי התחבורה הציבורית – וטוב שיש ביקורת וטוב שמצלמים את נהגי האוטובוסים, אבל מי לא נתקל בנהגי המשאיות שעוקפים שיירה, ולא מעניין את הנהג כמה זמן הוא נוסע בנתיב השמאלי ויוצר פקקים; מי לא נתקל, כמעט דבר שבשגרה, בנהגים שמדברים בזמן נהיגה; מי לא מסמס בנהיגה, ומי לא נסע אחרי נהג ויצא לו לראות אותו מזגזג בכביש או נוסע בהיסוס כי הוא משוחח, מסמס או מחייג.

יעקב מרגי: אבל נושא ההצעה לסדר-היום – נהגי התחבורה הציבורית, אז נחזור לנהגי התחבורה הציבורית, שגורל מספר רב של נוסעים מופקד בידיהם.

יעקב מרגי: אני רוצה להתייחס לאחד ממכלול הגורמים לתאונות דרכים.

יעקב מרגי: כולנו זוכרים את ההפרטה בתחבורה הציבורית, שאומנם פתרה את סוגיית הדואופול "אגד" ו"דן", אבל זו רק אחיזת עיניים, כי מייד קמו להן חברות כמו פטריות, חברות-בת של "אגד" ו"דן", וקראו להן בשמות כמו "מטרודן", "מטרופולין" ואחרות, עם שותפויות צולבות.

יעקב מרגי: ומה קרה מאותה הפרטה?

יעקב מרגי: לכאורה ההפרטה הייתה צריכה להביא לנו שיפור בשירות, ההפרטה הייתה צריכה להביא לנו שיפור בשכרם של הנהגים.

יעקב מרגי: רבותי, מה שכן קרה זה: גדלו רווחי החברות ששכרו נהגים בשכר מינימום כמעט, שהוא פחות מהשכר הממוצע במשק, וכשהשכר נמוך, מכובדי אדוני היושב-ראש, אין תחרות על מקומות העבודה; כשהשכר נמוך מגיעים נהגים מכל הבא ליד.

יעקב מרגי: אין מחסור בנהגי תחבורה ציבורית, יש מחסור בנהגי תחבורה ציבורית שמוכנים להשתכר שכר עלוב – בניצול של אותם נהגים.

יעקב מרגי: לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני קורא ומציע לשר התחבורה, הרי יש לך חתך ומאפיין של המעורבים בתאונות דרכים, יש חתך של הנהרגים בתאונות דרכים, ויש חתך של הסיבות שמביאות לתאונות דרכים.

יעקב מרגי: כמעט הייתי אומר: מדע מדויק.

יעקב מרגי: אז מה צריך לעשות?

יעקב מרגי: למה זה עדיין קורה?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אני קורא כאן, אולי בעקבות הדיון הזה, לדיון המשך, ואני קורא לשר: צריך לנקוט צעדים – אולי לא פופולריים, הציבור קצת יכעס עליך; לא נורא, מוטב שהציבור יכעס עלי ואחסוך כמה נשמות טובות, כמה הרוגים בשנה, ואני אוריד את הרף.

יעקב מרגי: כי לא ייתכן, המצב בדרכים זה קטל.

יעקב מרגי: קטל בדרכים.

יואל חסון: חוסך שבטו שונא עמו.

יעקב מרגי: שונא עמו – נכון.

יעקב מרגי: אני אומר: קטל בדרכים זו מילה מכובסת.

יעקב מרגי: אמרת: טרור בכבישים.

יעקב מרגי: תראו כמה מלל וכמה זעקות שבר אנחנו מוציאים, משחררים על הטרור, ובצדק.

יעקב מרגי: אבל מישהו בדק כמה נהרגו בתאונות דרכים?

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שזה יותר מכל מלחמות ישראל.

עליזה לביא: תראה כמה נהרגו מתחילת השנה.

יעקב מרגי: יותר מכל מלחמות ישראל.

יעקב מרגי: ואצלנו – בזה אני רוצה לסיים – זוכרים את הפרסומת "אל תאמר: לי זה לא יקרה"?

יעקב מרגי: רבותי, זו לא נבואת זעם, לפי הסטטיסטיקה אי-אפשר לומר: לי זה לא יקרה, כי זה לא תלוי רק בך, איך אתה נוהג, זה תלוי גם בשכנך, בנהג מסביבך.

יעקב מרגי: ואני קורא לאכיפה, ליתר אכיפה, בסוגיית הטלפונים הסלולריים, בסוגיית הסמ"סים, בסוגיית המהירויות.

יעקב מרגי: ולו יהיה זה שכרנו, שבדיון הזה נוביל לצמצום מספר הנהרגים בכבישים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: מה מציע כבודו?

יעקב מרגי: כמובן כל דיון המשך, או מליאה או ועדה, לפי כל אחד, מה – – –

יחיאל חיליק בר: מה אתם רוצים או מציעים?

יחיאל חיליק בר: יואל?

יעקב מרגי: ועדה יותר טוב.

יחיאל חיליק בר: איזה ועדה?

יחיאל חיליק בר: כל מה שתרצה.

עליזה לביא: כלכלה.

יחיאל חיליק בר: כלכלה?

יעקב מרגי: – – – לכלכלה.

יעקב מרגי: אין לו הרבה עבודה.

יחיאל חיליק בר: איתן, אנחנו שולחים אליך את – – –

יואל חסון: איתן – – –

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו – – –

יעקב מרגי: יכול להיות גם חינוך.

יואל חסון: אבל מה, השר לא משיב?

יחיאל חיליק בר: אה, סליחה, סליחה.

יחיאל חיליק בר: לא יודע, אתה רואה?

יחיאל חיליק בר: ספרתי את מרגי שר.

יחיאל חיליק בר: אתה רואה?

יחיאל חיליק בר: הייתי בטוח זה תשובת השר.

קריאה: לא, אבל היה פה.

יחיאל חיליק בר: לא, לכן שאלתי אותך מה אתה מציע.

יעקב מרגי: התפלאתי שאתה שואל אותי.

יחיאל חיליק בר: סליחה, השר אקוניס ישיב.

איתן כבל: השר לשעבר מרגי, באמת, אם זה לא היה מובהק כלכלה, הייתי – – –

יחיאל חיליק בר: ואחר כך – דב חנין, הבעת עמדה מהצד, ונצביע.

איתן כבל: בסוף מי שיצטרך לדון בזה זה הוא, יושב-ראש ועדת המשנה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, אני התבקשתי על-ידי שר התחבורה להביא את תשובת משרד התחבורה, וכך אעשה.

אופיר אקוניס: כמובן, ברמה האישית, עוד לפני התשובה הרשמית, תנחומים למשפחות שיקיריהן נהרגו בתאונה בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: זו בהחלט הייתה וזו טרגדיה אישית ואנושית מן המעלה הראשונה.

אופיר אקוניס: לשאלת האכיפה – חבר הכנסת מרגי העלה את – היכן הוא?

אופיר אקוניס: לא נמצא.

יואל חסון: תענה לנו, זה בסדר.

אופיר אקוניס: באופן כללי, האכיפה היא בידי משטרת התנועה ומשטרת ישראל, ובאופן אישי, אני מוכרח להגיד לכם, יש לפעמים תחושה, לא רק בעניין הזה, שאין מספיק ניידות ברחובות, על הכבישים.

אופיר אקוניס: יש מצלמות כתומות, זה דבר חדש, אבל אני לא בטוח שהן מספיק מרתיעות – כמו נסיעה של ניידות בצירי התנועה.

אופיר אקוניס: ובכן, התשובה של משרד התחבורה היא, שאגף הרישוי במשרד התחבורה אחראי לתחום קציני בטיחות בתעבורה, וקצין הבטיחות הוא הזרוע הביצועית של המשרד במפעלי התחבורה השונים, לרבות בתחבורה הציבורית.

אופיר אקוניס: תחום קציני הבטיחות בתעבורה ביסודו עוסק בשני עניינים מרכזיים: הראשון הוא סביבת הרכב, והשני – סביבת הנהג והנוהג בכלי הרכב.

אופיר אקוניס: על בסיס התפיסה הזאת מושתת מערך ההכשרה, ההדרכה והפיקוח של תחום קציני הבטיחות בתעבורה.

אופיר אקוניס: בעל חברה העונה על קריטריונים שנקבעו בתקנות התעבורה מחויב להעסיק קצין בטיחות בתעבורה, שמתפקידו לוודא בטיחות מרבית של משק הרכב בחברה, מתוקף חוק.

אופיר אקוניס: כמובן, מוטלת גם אחריות כבדה ביותר ושליחות חשובה על מנכ״ל החברה והנהלתה במילוי כל ההוראות, הנהלים והתקנות שמטרתם למנוע תאונות ולהגביר את הבטיחות בדרכים.

אופיר אקוניס: פעילותו של קצין בטיחות בתעבורה מחייבת ידע נרחב בכל הקשור לתקנות התעבורה ועדכוניה, כמובן אחרי קורס הדרכה שאת תכניו קובע משרד התחבורה, וביצוע השתלמויות.

אופיר אקוניס: בתחומי הרכב – חובתו של הקצין בטיחות לבדוק ולוודא את תקינות הרכב לאורך שנות תפעולו באמצעות וידוא ביצוע תחזוקת הרכב בהתאם להנחיות היצרן, בדיקות תקופתיות – אחת לחודש ובדיקות רישוי שנתיות.

אופיר אקוניס: בתחומי הנהג – הדרכת הנהג ובחינה מעשית שלו בכלי הרכב של החברה, מעקב ורישום בנושא תאונות ועבירות בטיחות, ובמקרים נדרשים דיווח למשרד התחבורה, מעקב ורישום דוחות משטרה ותלונות ציבור, בדיקה ושמירה על שעות עבודה ומנוחה.

אופיר אקוניס: בהתאם לשיקול דעתו של קצין הבטיחות ועל-פי ממצאי בדיקותיו הרבות והשונות, כולל המצב הבריאותי של הנהג ועבירות בתחום התעבורתי, הוא קובע אם נהג יכול לבצע עבודתו כנהג או לא, ויודגש: כל חריגה מחייבת את קצין הבטיחות לדווח לממונים עליו או לבעל החברה ישירות.

אופיר אקוניס: משרד התחבורה מבצע בקרה על קציני הבטיחות, הן במסגרת מפקחי תחום קציני הבטיחות הן בפיקוח משולב עם ניידות הבטיחות של משרד התחבורה הבודקים כלי רכב.

אופיר אקוניס: כך בוצעו ב-2015 מאות פיקוחים והדרכות, וכן שימועים לקציני בטיחות.

אופיר אקוניס: לאחרונה הנחה שר התחבורה את אגף הרכב במשרד התחבורה באופן חד-משמעי להגביר את הפיקוח ולרענן את הנהלים הנדרשים להגדרות תפקידי קציני הבטיחות.

אופיר אקוניס: נגד קצין בטיחות בתעבורה, וגם נגד בעל חברה, אפשר להפעיל סנקציות פליליות בהתקיים מצב של אי-עמידה בתקנות התעבורה אשר לגביהן הובהר כי הפרתן מהווה עבירה על הסף הפלילי.

אופיר אקוניס: במשך השנים התנגד משרד המשפטים להעברת מסד הנתונים התעבורתי של הנהג לחברות התחבורה הציבורית, פעולה שיכולה להיות שיקול קריטי בקליטת נהגים לחברות.

אופיר אקוניס: שר התחבורה מבקש למסור לכנסת שהוא הורה לאחרונה למשרד לפעול לשינוי הצו, מול משרד המשפטים, במטרה לפתור את הבעיה ולוודא שקציני הבטיחות בחברה המעסיקה נהגים יהיו רשאים לבחון את עברו התעבורתי של כל נהג, על-ידי מתן נגישות למידע על עברו של כל נהג וכל מועמד לתפקיד.

אופיר אקוניס: כוונת משרד התחבורה היא שהנתונים ייבדקו לגבי הנהג המועמד, כפי שאמרתי, ולגבי נהגים מועסקים – אחת לשנתיים.

אופיר אקוניס: כיום מאגר העבירות הוא באחריות וברשות משטרת ישראל.

אופיר אקוניס: אני מבין שהנושא של כביש מס' 1, של התאונה הקטלנית בכביש מס' 1, עדיין בחקירה.

אופיר אקוניס: לא הייתי מציע שהכנסת תדון כרגע בממצאיה, משום שהיא נמצאת בחקירה.

אופיר אקוניס: אולי עד אשר יתקיים דיון באחת מוועדות הכנסת, חברת הכנסת לביא, כפי שאתם מציעים, אולי עד אז יהיו מסקנות ויהיה אפשר לקיים דיון יותר יסודי, אם אתם מעוניינים בכך, בתאונה הקטלנית, הנוראה, הטרגית, בכביש מס' 1.

אופיר אקוניס: ולכן כל ועדה מבחינתנו – ועדת הכלכלה האחראית, המפקחת.

יחיאל חיליק בר: כלכלה נראה הכי מתאים.

יואל חסון: ההצעה לסדר-היום היא לא על התאונה עצמה.

אופיר אקוניס: נכון.

עליזה לביא: היא על הפיקוח של – – –

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: ולכן ניתנה תשובה הרבה יותר מפורטת בעניין הפיקוח, ולא כמובן בהתייחס לתאונה.

אופיר אקוניס: הבעתי גם את צערי האישי, ודאי של כולנו, על התוצאה הטרגית של התאונה הקטלנית.

אופיר אקוניס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, נכבדי.

יחיאל חיליק בר: ועדת הכלכלה, אם כן?

יחיאל חיליק בר: יואל, מקובל?

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, ממילא ועדת הכלכלה בימים אלה מקיימת שימוע בנושא בטיחות בדרכים, ואני חושבת שזה משתלב ממילא.

יחיאל חיליק בר: מעולה.

יחיאל חיליק בר: אז יש הסכמה.

יחיאל חיליק בר: לפני כן, הבעת דעה של דב חנין, ולאחר מכן – של איילת נחמיאס ורבין, ונעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, המציעים, בצדק, שמו דגש על הצורך בסטנדרטים גבוהים של הנהגים בתחבורה הציבורית.

דב חנין: אבל למטבע הזה יש צד שני: צריך לתת לנהגים בתחבורה הציבורית תנאי עבודה מינימליים, כדי שהם יוכלו לעבוד כמו בני-אדם.

דב חנין: אנחנו, אדוני השר, קיימנו דיון בוועדת המשנה לענייני תחבורה ציבורית, ושמענו סיפורים מנהגים, שאין להם מקומות אפילו להתפנות, סליחה על הביטוי.

דב חנין: אנשים כאלה עובדים בלי באמת תנאים מינימליים, וכשאין לאנשים תנאים מינימליים, ואין להם גם כבוד, אי-אפשר לדרוש מהם סטנדרטים.

דב חנין: לכן צריך, במקביל, לדרוש סטנדרטים גבוהים ולתת סטנדרטים גבוהים; לאפשר לנהגים תנאי מנוחה ותנאי התפנות, ואוכל, והפסקות, כדי שנהג בתחבורה הציבורית יעבוד עם כבוד, יהיה עובד מכובד, יכבד את הנוסעים, יכבד את המקצוע, ינהג בבטיחות, וכך אנחנו נתקדם לתחבורה ציבורית יותר טובה.

דב חנין: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ולחברי הכנסת הנוכחים, לשר.

איילת נחמיאס ורבין: נציג "אגד" ענה על השאלה, ככה, הפרעתי לו באמצע הדברים, ולמרות שבאמת הדיון לא עוסק בתאונה האיומה והקשה הזו – אני שאלתי אותו: האם, באמת, יכול להיות שאתם מתפשרים על איכות הנהגים כתוצאה מהמחסור בנהגים בתחבורה הציבורית?

איילת נחמיאס ורבין: ואחרי שהוא התפתל תשובתו הייתה: ודאי שכן.

איילת נחמיאס ורבין: וזה גם מתחבר למה שאמר חברי חבר הכנסת דב חנין ולמה שאמרו חברי שיזמו את ההצעות לסדר-היום.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו נהיה חייבים – בסופו של דבר הבית הזה יצטרך לדון בכמה אפשרויות.

איילת נחמיאס ורבין: בין היתר, חלק מהפיקוח נעשה ברמת החברות, בכלל לא נעשה ברמת אגף הרישוי במשרד התחבורה.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שאנחנו נצטרך לשקול הטלת אחריות אישית על האנשים ועל הקצינים שמנהלים את ציי התעבורה האלה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, מאוד יכול להיות שאנחנו נמצא את עצמנו נדרשים להטלת סנקציות מאוד קשות.

איילת נחמיאס ורבין: בין היתר, אחד הדברים שעלו בשימוע, צריך להגיד, השימוע המאוד-מאוד קשה שמנהל יושב-ראש ועדת הכלכלה בנושא הקטל בדרכים – אתם יודעים, המדבקות של תתקשר אם אתה רואה שהנהג לא נוהג כשורה וכו', מובן שבצד השני לא תמיד יש מי שעונה ובאמת מעוניין לדעת מה מספר הרכב שראית שלא נוהג כמו שצריך.

איילת נחמיאס ורבין: לכן אנחנו נצטרך למצוא פתרונות ובאופן בסיסי לחזור לעניין התשתית של איזה תנאים אנחנו נותנים לנהגים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רק רוצה לומר בכוכבית, שעל השאילתה שהגשתי בנושא ייצור אוטובוסים בישראל, לפני כחודש, ענה לי שר התחבורה מאוד מאוד בפרוטרוט, ובאמת, שכר הנהגים עלה לאחרונה.

איילת נחמיאס ורבין: נראה שזה עדיין לא מספיק, כי אנחנו יודעים שהמחסור עדיין גדול מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על העברה לדיון בוועדת הכלכלה של ההצעות לסדר-היום – מעקב ופיקוח על תפקוד הנהגים בתחבורה הציבורית.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד העברה לוועדה?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: העברה לוועדת הכלכלה, בוודאי.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: תשעה בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי ההצעה לסדר-היום עברה לוועדת הכלכלה.

יחיאל חיליק בר: בנייה והריסות מבנים ברחבי יהודה ושומרון

יחיאל חיליק בר: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: בנייה והריסות מבנים ברחבי יהודה ושומרון, מס' 2969, 3024 ו-3070.

יחיאל חיליק בר: חברות הכנסת עאידה תומא סלימאן ונורית קורן – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ישיב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת נכבדים, חשוב לי לציין בתחילת דברי את העובדה שההצעה לסדר-היום שהגשתי הייתה תחת הכותרת:

עאידה תומא סלימאן: האצה בהריסת מבנים פלסטיניים הממומנים על-ידי האיחוד האירופי.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי לציין את זה כי בעצם נעשתה עריכה לא מקובלת, ואני חושבת גם כן לא מתאימה, על-ידי הנשיאות, אשר ערכה את הכותרת של ההצעה הזו.

עאידה תומא סלימאן: המזכירות?

עאידה תומא סלימאן: אז גם כן, זה עוד יותר, כי המזכירות, אני חושבת, לא מתפקידה לערוך את האמירות הפוליטיות ואת העמדות הפוליטיות שאנחנו מבטאים על-ידי הניסוחים שאנחנו מעבירים להצעות לסדר-היום.

עאידה תומא סלימאן: כאשר אנחנו מעבירים הצעה שהכותרת שלה מביעה גם כן עמדה ודאגה ממדיניות מסוימת, בלתי מתקבל על הדעת שעובדי הכנסת יערכו אותה מבחינה פוליטית, ואני חושבת שכדאי מאוד לציין את זה כבר בתחילת דברי, כדי שזה יטופל בצורה הנכונה ולא יחזור על עצמו.

יחיאל חיליק בר: אז אומרים שהיו שני ניסוחים שונים – – –

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, אבל שני הניסוחים לא מבטאים אותו נושא ואותן כוונות פוליטיות.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזכותי שההצעה שלי לסדר-היום תהיה מבוטאת בצורה הפוליטית הנכונה.

יחיאל חיליק בר: אני רק אגיד, כמי שיושב בנשיאות, שהרבה פעמים במקום לבטל נושא אחד מנסים לפרגן לשני חברי כנסת ולאחד את זה סביב נושא – – –

נורית קורן: זה משני עברי המתרס.

יחיאל חיליק בר: בסדר, אבל – – –

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת, ואני מבינה לא בצורה שאני מקבלת.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה מה עמד מאחורי זה ואני חושבת שהגיע הזמן לדבר על זה, ולהעלות את זה, במיוחד כשאנחנו מביאים פה נושאים שאמורים גם כן לבטא את העמדות הפוליטיות של כל חבר כנסת, ולמזג את שתי ההצעות שבאות, כפי שאמרה חברת הכנסת קורן, משני צדי המתרס, אני חושבת שזו לא עבודה שאמורה להיות מופקדת בידי עובדי הכנסת; ואני חושבת שמגיע לקהל לשמוע את ההתבטאויות שלנו בצורה הנכונה, ושזה יירשם בפרוטוקול גם כן בצורה הנכונה.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני אתמקד בעניין ההריסות, ואני רוצה להדגיש פה שמתחילת השנה הזו, ומתחילת פברואר, בעצם, ובמיוחד בשבועיים האחרונים, קיימת האצה ניכרת בקצב הריסת המבנים הפלסטיניים בשטח C בגדה המערבית הכבושה.

עאידה תומא סלימאן: כבר היו סטטיסטיקות שאמרו שבעצם בששת השבועות הראשונים של השנה נהרסו 293 מבנים, לעומת 447 מבנים לאורך כל שנת 2015.

עאידה תומא סלימאן: זה נתון מזעזע.

עאידה תומא סלימאן: זה נתון שאומר שיש מדיניות מכוונת, במיוחד כאשר אנחנו יודעים שמופעלים לחצים מסיביים על-ידי ועדת המשנה בהנהגת חבר הכנסת מוטי יוגב; מפעילים לחצים כדי להוביל להריסות יותר נרחבות.

עאידה תומא סלימאן: ב-9 בפברואר נהרסו 15 מבנים, באותו יום, וכל המבנים האלה היו במימון אירופי בח'רבת טאנא.

עאידה תומא סלימאן: בשמונה קהילות וכפרים פלסטיניים נהרסו בתוך יומיים וחובלו – קו מים שנועד לספק לכ-50 משפחות מים לשימוש אישי; כמו כן, מחסנים ומחלבה.

עאידה תומא סלימאן: 59 בני אדם, ביניהם 25 קטינים, נותרו גם ללא קורת גג, וזה בתוך יומיים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים רק על יומיים.

עאידה תומא סלימאן: בזמן שהמדינה לא מאשרת יותר מ-1.5% מבקשות היתרי הבנייה, היא הורסת, תחת אותו תירוץ של מבנים בלתי חוקיים, את הבתים האלה.

עאידה תומא סלימאן: ההרס הזה מכוון בתקופה האחרונה למבנים שנבנים בסיוע אירופי.

עאידה תומא סלימאן: מדיניות ההריסה בצורה כזו – שאני הייתי קוראת לה במקום מדיניות הרס בתים ומבנים, מדיניות גירוש של תושבים – מנוגדת לאמנות הבין-לאומיות, האוסרות שינויים דמוגרפיים וגיאוגרפיים בשטח כבוש.

עאידה תומא סלימאן: זו הפרה בוטה של האמנות האלה ושל החוק הבין-לאומי המגדיר פעילויות אלה כפשע מלחמה.

עאידה תומא סלימאן: ומשפט אחרון.

עאידה תומא סלימאן: אם חושבים להתנקם באיחוד האירופי ובמדינות אירופיות על זה שהן מסייעות לפלסטינים ועל העמדות הפוליטיות שלהן על-ידי כך שמכוונים את ההריסה דווקא למבנים כאלה שבסיוע אירופי, אני חושבת שהממשלה שוב מחטיאה את המטרה.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר, בסופו של דבר היא רק מחזקת את הידע שכבר כל העולם יודע אותו, שבשטח כבוש אי-אפשר להמשיך את העוולות בצורה כזו.

עאידה תומא סלימאן: זה יוביל אותנו רק להסלמה ולעוד מרחץ דמים.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – תשובת סגן השר אלי בן-דהן.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, וחבר הכנסת אייכלר, כבוד לנו שנשארת עד עכשיו לשמוע גם את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן ואותי, תודה.

נורית קורן: ביום שבת האחרון – פורסם בעיתון "בשבע" כי הרשות הפלסטינית סוללת כביש בתוך שטח C.

נורית קורן: הכביש הזה סמוך למעלה-אדומים, ולאט-לאט קובעים עובדות בשטח.

נורית קורן: הדבר חמור ביותר, ולא ייתכן – נקבע ששטח C הוא שטח שנמצא בחזקת מדינת ישראל, ולא ייתכן שהרשות הפלסטינית תעשה ככל העולה על רוחה בשטח שלא נמצא בשליטתה.

נורית קורן: הכביש הזה הוא כביש שכנראה רוצים שישמש את הפלסטינים מתישהו.

נורית קורן: אני חושבת שזה חמור ביותר, וצריך לתת את הדעת על כך ולמנוע את המשך סלילת הכביש.

נורית קורן: בהתייחס למבנים הבלתי-חוקיים שנבנים בשטח, האיחוד האירופי בא ושם מבנים גם בתוך שטח C, יחד עם הדגל, הם לא מתביישים, קובעים עובדות בתוך הריבונות הישראלית, בתוך שטחC , שנמצא בשליטה ישראלית.

נורית קורן: לא ייתכן שהמדינה תיתן לזה יד ולא תוציא את כל הבנייה הבלתי-חוקית הזאת.

נורית קורן: צריך לשים לב לכך שהמינהל האזרחי צריך להוציא את המבנים האלה.

נורית קורן: המבנים האלה פוגעים בריבונות הישראלית, ולא ייתכן שהם ישימו אותם.

נורית קורן: הם קובעים עובדות בשטח, הם רוצים לשנות את האיזון, ולכן הם עושים את זה.

נורית קורן: אני חושבת, אם אנחנו היינו לוקחים מבנה כזה של האיחוד האירופי ושמים אותו בבריסל, אני רוצה לראות – כל המדינות היו קופצות על מדינת ישראל.

נורית קורן: זה לא לעניינים הומניטריים – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, לא הומניטרי, לא משתמשים בזה, האוכלוסייה שנמצאת שם גרה באוהלים, היא לא משתמשת במבנים האלה.

נורית קורן: המבנים האלה נועדו לקבוע עובדות בשטח.

נורית קורן: אני חושבת שהמינהל האזרחי צריך לקחת ולהוציא אותם משם.

נורית קורן: אני רוצה לומר גם שהמינהל האזרחי נוהג איפה ואיפה.

נורית קורן: לפני שנתיים הוא פינה את משפחת קייזר בצורה נוראית, לקח את הקרוון שלהם, קרוון שאפשר היה להזיז אותו, לא הזיזו אותו, פשוט באו והרסו את הקרוון על כל התכולה שלו.

נורית קורן: האישה התחננה שייתנו לה להוציא חפצים, יש לה תינוק, היא רצתה להוציא חיתולים – לא נתנו לה.

נורית קורן: לא ייתכן שתהיה איפה ואיפה.

נורית קורן: אם הכול בלתי חוקי, לבוא ולראות מה שבלתי חוקי; אם הרשות הפלסטינית קובעת עובדות בשטח, זה צריך להדליק נורה אדומה, וצריך לסיים את זה.

נורית קורן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי חברת הכנסת קורן.

יחיאל חיליק בר: סגן השר בן-דהן – בבקשה – ישיב, לאחר מכן נעבור להצבעה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת תומא סלימאן, שלא נמצאת עכשיו – –

נורית קורן: היא פה.

אלי בן-דהן: היא פה, סליחה.

אלי בן-דהן: – – כלשון הצעתה לסדר-היום, מלינה על הריסת מבנים פלסטיניים הממומנים על-ידי האיחוד האירופי.

אלי בן-דהן: אבל חברת הכנסת סלימאן שכחה לציין כי לא מדובר בבנייה תמימה, מדובר בבנייה בלתי חוקית.

אלי בן-דהן: בפתח דברי אני רוצה לציין שהנתונים שנמסרו על-ידי חברת הכנסת תומא סלימאן אינם נכונים.

אלי בן-דהן: מתחילת 2016 ננקטו הליכי פיקוח נגד 119 תיקי בנייה בלתי חוקית פלסטינית; לא כמו המספרים שציינת.

אלי בן-דהן: מ-119 התיקים הללו, ננקטו הליכי פיקוח נגד 21 תיקי בנייה בלתי חוקית שבהם מוכרת לנו מעורבות של הקהילה הבין-לאומית, או מימונה לבנייה; ורק 15 מהם מטעם האיחוד האירופי.

אלי בן-דהן: פה המקום לציין – אני אומר בעל-פה – עם כל הכבוד, האיחוד האירופי, יש לו מספיק מדינות באירופה לטפל בהן.

אלי בן-דהן: אני אשמח ש – עם כל הכבוד – יטפל במדינות באירופה.

אלי בן-דהן: בוודאי לא מובן למה הוא עוזר לפלסטינים דווקא בשטחי C, למה בשטחי A ו-B הוא לא עוזר להם?

אלי בן-דהן: שם לא צריך בנייה?

אלי בן-דהן: שם לא צריך בתי-ספר?

אלי בן-דהן: שם הם לא עוזרים להם בכלל.

אלי בן-דהן: למה שם לא צריכים?

אלי בן-דהן: כדאי שיתחילו לעזור בשטחי A ו-B, ולא בשטחי C.

נורית קורן: כדאי שהם יראו לאן הכסף שלהם הולך.

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: אני רוצה לציין, חברת הכנסת סלימאן, וגם חברת הכנסת נורית קורן, שהנושא הזה, של בנייה בלתי חוקית, הוא בלתי פרופורציונלי.

אלי בן-דהן: כדי שתבינו, היום קיימים עשרות-אלפי מבנים בלתי חוקיים של ערבים פלסטינים ביהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: עשרות-אלפים.

אלי בן-דהן: הבנייה הבלתי-חוקית היהודית – מדובר במאות בודדות, וברובה זה אפילו לא מבנים – –

עאידה תומא סלימאן: לא אמור להיות.

אלי בן-דהן: – – מדובר בגדרות, בסככות, דברים מעין אלה.

אלי בן-דהן: ולכן, אין בכלל מה להשוות במידת האכיפה בין שני הדברים.

אלי בן-דהן: אין מה להשוות.

אלי בן-דהן: אין ספק שכמות הטיפול במבנים בלתי חוקיים ערביים צריכה להיות הרבה הרבה יותר גדולה, כי זאת גם כמות המבנים הבלתי-חוקיים – זה הפער העצום והגדול.

אלי בן-דהן: אני אסיים בזה שהמינהל האזרחי פועל על-פי אמות המידה והיכולת המעשית שבהם הוא יכול לפעול.

אלי בן-דהן: הלוואי שהייתה למינהל האזרחי יכולת לבצע פעולות הריסה ואכיפה גדולות יותר, והלוואי שכוח-האדם שהיה עומד לרשותו והמשאבים היו גדולים יותר.

יחיאל חיליק בר: מה אדוני מציע?

נורית קורן: אפשר לשאול עוד שאלה?

אלי בן-דהן: מה רוצים המציעים?

יחיאל חיליק בר: רגע, אני אתן לך, עוד רגע.

עאידה תומא סלימאן: דיון במליאה.

אלי בן-דהן: לא, דיון במליאה – אין לזה טעם, אני חושב.

עאידה תומא סלימאן: למה אין לזה טעם?

אלי בן-דהן: אין לזה טעם.

עאידה תומא סלימאן: עד שקיבלתי אישור להצעה – – –

אלי בן-דהן: אני ממליץ – – –

נורית קורן: אני הייתי רוצה להעביר את זה לוועדה.

אלי בן-דהן: – – – לוועדת החוץ והביטחון.

נורית קורן: חוץ וביטחון?

אלי בן-דהן: כן, אני מציע להעביר – – –

נורית קורן: ואני מבקשת שהמינהל האזרחי יגיע וייתן תשובות.

אלי בן-דהן: ועדת החוץ והביטחון.

נורית קורן: אפשר לשאול עוד שאלה?

אלי בן-דהן: לא, לא.

יחיאל חיליק בר: יש עמדה מהצד, קודם כול עאידה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: דקה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד סגן השר, אי-אפשר לדבר – קודם כול, אף-על-פי שאני חושבת שזה לא באחריותה של מדינת ישראל להנפיק אישורי בנייה, כי זה שטח כבוש, אבל בכל זאת, רק 1.5% – – –

נורית קורן: זה לא שטח כבוש.

עאידה תומא סלימאן: זה שטח תחת כיבוש.

יחיאל חיליק בר: נורית, את מייד תעני לה.

עאידה תומא סלימאן: לא על חשבון הזמן שלי.

עאידה תומא סלימאן: אמרת כבר, אנחנו משני צדי המתרס, אז לא כדאי.

עאידה תומא סלימאן: בעיני, כל עוד המדינה מנפיקה רק 1.5% מאישורי הבנייה שמתבקשים, היא לא יכולה לדבר על בנייה לא חוקית.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, כל המספרים שנתתי מאומתים, ואני מכירה אותם טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה, לדבר על זה שהאיחוד האירופי לא מסייע במקומות אחרים – אפילו אם הוא לא מסייע במקומות אחרים, לבוא ולהגיד "להעמיד בבריסל"?

עאידה תומא סלימאן: עד כמה שידוע לי, ישראל עוד לא כבשה את בריסל.

נורית קורן: היא לא צריכה לכבוש.

עאידה תומא סלימאן: ישראל, בשטח כבוש – היא לא צריכה לעשות גירוש המוני לתושבים שם.

עאידה תומא סלימאן: אני מתעקשת, כבוד היושב-ראש, אני מבקשת שהדיון יתקיים במליאה.

עאידה תומא סלימאן: עד שקיבלנו אישור להעלות נושא מדיני במליאה, אני חושבת שהגיע הזמן שהמליאה הזאת גם תדון בנושאים האלה.

יחיאל חיליק בר: אני רק אסביר מה יקרה לפני שאתן לנורית קורן לדבר.

יחיאל חיליק בר: אם לא תהיה הסכמה, נעשה הצבעה מי בעד דיון במליאה או הסרה, ומי בעד דיון בוועדת החוץ והביטחון או הסרה מסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: למי שיהיה רוב – יהיה רוב.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אומנם אני לא נוהגת תמיד להזכיר את הסכמי אוסלו, אבל בכל זאת, זה איזשהו תוואי שנערך – וזה לא שטח כבוש, כי זה בשליטה ישראלית.

נורית קורן: נקבע שטח C; לא יכולים לבוא ולקבוע עובדות בשטח.

נורית קורן: ואני רוצה לומר לך, שכמו שאת אומרת שאנחנו לא נלך להניח בבריסל את המבנה הזה, ואני אומרת לך שגם אפשר לנסות.

נורית קורן: אפשר לעשות, זה בדיוק מה שעושה האיחוד האירופי.

נורית קורן: זה מה שעושה האיחוד האירופי.

נורית קורן: הוא בא וקובע עובדות בתוך הריבונות של מדינת ישראל, וזה לא ייתכן.

נורית קורן: ואני חושבת, אדוני השר, אני רוצה לדעת בוודאות מי התושבים שנמצאים שם.

נורית קורן: זה תושבים פלסטינים או תושבים ישראלים?

נורית קורן: אני רוצה באמת לדעת, בכל היישובים הקטנים האלה – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

נורית קורן: – – שהאיחוד האירופי שם שם קרוון, מביא לשם טנקר של מים ויש שם כל מיני אוהלים; אני רוצה לדעת מי אלה האנשים, איזה תעודות הם מחזיקים.

נורית קורן: זה מאוד מאוד מעניין.

נורית קורן: מאוד מעניין.

נורית קורן: מאוד.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אני מבקשת שזה יעבור לדיון בוועדה.

נורית קורן: אם חברת הכנסת רוצה דיון במליאה, אז שתגיש הצעה רגילה לסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: טוב.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אין הסכמה.

יחיאל חיליק בר: אין הסכמה?

אופיר אקוניס: למה את צריכה – – –

נורית קורן: דיון בוועדה.

אופיר אקוניס: ועדת חוץ וביטחון.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: זה נושא מאוד חשוב.

נורית קורן: זה נושא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: שהציבור ישמע – – –

נורית קורן: נכון.

נורית קורן: גם בוועדה – – –

אופיר אקוניס: אז מה זה אומר?

יחיאל חיליק בר: בסדר, אז אנחנו נערוך – – –

קריאות: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יחיאל חיליק בר: שאלתי אותך וכנראה יש להם רוב להפיל את זה אז אין בעיה.

נורית קורן: חברת הכנסת סלימאן, יש לי הצעה.

נורית קורן: אפשר לדון על זה בוועדה, ונבקש שהוועדה תהיה משודרת.

נורית קורן: מה הבעיה?

נורית קורן: זה נושא פשוט.

יחיאל חיליק בר: זאת תהיה ועדה פתוחה.

יחיאל חיליק בר: אגב, יש דבר כזה בוועדת חוץ וביטחון.

יחיאל חיליק בר: אני אומר לך כחבר הוועדה שהיא תהיה פתוחה.

אופיר אקוניס: – – –

אלי בן-דהן: להעביר את זה לוועדה אחרת?

יחיאל חיליק בר: כי יש להם רוב להפיל את זה.

יחיאל חיליק בר: אין לי בעיה להעלות להצבעה.

נורית קורן: הוועדה לקידום מעמד האישה אצלך.

נורית קורן: מה דעתך?

יחיאל חיליק בר: מסכימה?

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סלימאן, אנחנו מצביעים על מליאה או על ועדה?

עאידה תומא סלימאן: – – –

יחיאל חיליק בר: ועדה?

יחיאל חיליק בר: אז אני מצביע רק על העברה לוועדת חוץ וביטחון – בדגש, לפרוטוקול, שזו תהיה ועדה משודרת ופתוחה.

יחיאל חיליק בר: אם כן – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

יחיאל חיליק בר: ברור, את יוזמת הדיון.

יחיאל חיליק בר: אין ברירה אלא להזמין אותך.

יחיאל חיליק בר: בעד ונגד להעביר לוועדת חוץ וביטחון – מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, ארבעה בעד, מתנגדת אחת.

יחיאל חיליק בר: הדיון יעבור לוועדת החוץ והביטחון, והדגשנו בפרוטוקול שתהיה ועדה משודרת ופתוחה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: התערבות בג"ץ בהלכות מקוואות וגיור

יחיאל חיליק בר: ההצעה האחרונה לסדר-היום: התערבות בג"ץ בהלכות מקוואות וגיור, מס' 2976, של חבר הכנסת אייכלר.

יחיאל חיליק בר: ישיב בשם שרת המשפטים השר אקוניס.

יחיאל חיליק בר: לא?

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: אז ללא תשובה?

אופיר אקוניס: אי-אפשר להשיב לאייכלר.

אופיר אקוניס: אין דרך להשיב לאייכלר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יש לך עד עשר דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ציבור יקר שצופה ושומע, אני בא עכשיו מישיבת מועצת גדולי התורה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשתף את הציבור בתחושת חרדת הקודש של גדולי ישראל, שלבם פועם להצלת עם ישראל מן הקטרוג הנורא בשמים על חילול הקודש, הכותל המערבי, ועל המלחמה של המתייוונים שרוצים לנעוץ ציפורניהם ולהרוס כל קודשי ישראל.

ישראל אייכלר: אותם צדיקי הדור שמתפללים ימים ולילות בפני ה' על כל יהודי ויהודי בארץ ובעולם, לא משנה מיהו ואיך הוא, בפני אלוקי ישראל השוכן בציון, שישרה את שכינתו ויפרוס את סוכת שלומו על כל ישראל ועל ירושלים.

ישראל אייכלר: הצדיקים האלה, החרדים ממצב שפיכות הדמים ברחובות ארצנו במלחמות, באסונות, מתפללים כל הזמן לקדוש-ברוך-הוא על כל יהודי ויהודי.

ישראל אייכלר: באהבת ישראל שלהם, הם דואגים להמשך קיומו של העם היהודי בארץ-ישראל ולשלמותו.

ישראל אייכלר: לעומתם ונגדם ניצבים עסקנים אמריקנים וקבוצות ישראליות שמקבלות מהם כסף, שאין להם בוחרים בארץ אבל הם משליטים טרור משפטי ותקשורתי באמצעות מאות-מיליוני דולרים בעמותות וארגונים ושמות שונים, כשבדרך כלל מדובר באדם אחד או שניים.

ישראל אייכלר: מחלקים שוחד פוליטי ושוחד גלוי וחוקי כדי ליצור אווירה של מלחמה נגד ה' ותורתו.

ישראל אייכלר: ולפני שאפרט את דברי אומר את השורה התחתונה מרוח הדברים ששמעתי במועצת גדולי התורה: אם הממשלה רוצה להמשיך בשיתוף פעולה עם היהדות החרדית ונציגיה, היא חייבת להפסיק את הכניעה לרפורמים ולגרורותיהם, ולהפסיק את המלחמה נגד הכותל המערבי, קדושת הכותל המערבי; היה לא תהיה.

ישראל אייכלר: איש לא הצליח לחלל את הכותל המערבי במשך אלפי שנים, ואנחנו נשארנו נאמנים לקדוש-ברוך-הוא, לה' השוכן בציון, והשכינה השורה בכותל המערבי, ואף ממשלה לא תוכל להפר את זה.

ישראל אייכלר: אותו דבר, אף בג"ץ לא יוכל לחלל את קדושת וטהרת המקוואות, ומקוואות יתנהלו אך ורק על-פי ההלכה.

ישראל אייכלר: ואם הממשלה רוצה ללכת עם הרפורמים, לחגוג אתם ולהשתתף בכל המסע של הדיכוי של החינוך החרדי על-ידי חוק הליבה וכל הדברים האלה, הם לא יוכלו להיות שותפים אתנו ואנחנו לא יכולים להיות שותפים אתם.

ישראל אייכלר: את זאת צריכים לדעת ראש הממשלה ושרי הממשלה וכל מי שרוצה בקיומה של הקואליציה הזאת.

ישראל אייכלר: ואני לא אומר פה אמירה פוליטית; זאת אמירה ערכית כי גם כשנהיה באופוזיציה לא נוותר על הכותל המערבי; גם כשנהיה באופוזיציה נילחם על טהרת המקוואות בישראל וגם כשנהיה באופוזיציה אנחנו נילחם על עצמאות החינוך היהודי החרדי.

ישראל אייכלר: ולכן, יש לכם זמן עד פסח לבצע את ההסכמים הקואליציוניים שכתובים מפורשות.

ישראל אייכלר: סעיף ראשון: יש הסכם שאם הבג"ץ יפר את הסטטוס-קוו, הממשלה תתקן את זה בחקיקה.

ישראל אייכלר: חייב לעבור חוק שאנחנו הגשנו, שכל המקוואות בישראל יתנהלו על-פי הוראות הרבנות הראשית לישראל.

ישראל אייכלר: הרבנות היא גוף ממלכתי, והיא יכולה לפקח על הדבר הזה, ואסור לשום בג"ץ ולשום גורם חיצוני וגם לא לממשלה להכתיב את כללי המינהל וההלכות שנהוגים במקוואות בישראל ובבתי-הכנסת.

ישראל אייכלר: דבר שני: על-פי ההסכם הקואליציוני חייבים לבטל את גזירת הליבה של שי פירון והבג"ץ, שגם הוא נעשה בגלל עתירות רפורמיות, ולשחרר את החינוך החרדי העצמאי מן החובה של הכתבה של משרד החינוך מה ילמדו ומה לא.

ישראל אייכלר: אנחנו כן רוצים שתהיה מועצה כמו שיש מועצת החמ"ד ומועצות אחרות, שיש להן עצמאות חינוכית.

ישראל אייכלר: גם המועצה להשכלה גבוהה נותנת אפשרות לאוניברסיטאות להחליט החלטות חינוכיות לבד ומשרד החינוך לא יכול להתערב בזה.

ישראל אייכלר: גם בחינוך החרדי אף אחד לא יכול להתערב בתוכני החינוך ובסדרי הלימודים של המורים והתלמידים.

ישראל אייכלר: דבר שלישי שכתוב בהסכם הקואליציוני והוא קריטי – העניין של הבטחת הכנסה לאברכים שעדיין לא סודר, ולא פחות חשוב אבל גם זה צריך להיעשות במהירות: תעסוקה לציבור החרדי.

ישראל אייכלר: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, אני אחזור להסביר לציבור למה אנחנו כל כך חרדים מפני ההרס של הרפורמים בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אנחנו חיים עם אנשים חילונים במשך 100 שנים בארץ הזאת בשלום ובשלווה, ואף אחד עוד לא הצליח, למרות כל הוויכוחים והמאבקים, לחולל מלחמה כמו מלחמות הדת שאנחנו רואים בסוריה, בעיראק, בכל מקום, במצרים, בכל מקום באזור.

ישראל אייכלר: עם ישראל לא רוצה מלחמה, גם דתיים וגם חילונים.

ישראל אייכלר: אבל יש גורמים רפורמיים שרוצים דבר אחד: שכשהם יושבים באמריקה, פה יילחמו נגד דת ישראל.

ישראל אייכלר: והם עושים את זה, והיהדות החרדית מופתעת כל פעם מחדש לגלות איך הממסד השלטוני והבג"ץ לפעמים פועלים בדיוק לפי העתירות שלהם.

ישראל אייכלר: וכל אימת שראשי השלטון מתגרים בציבור החרדי, אנחנו מזועזעים ולא מבינים למה הם משתפים פעולה אתם.

ישראל אייכלר: הרי אם הם היו רוצים להשפיע פה הם היו צריכים לעשות עלייה.

ישראל אייכלר: מי עושה עלייה?

ישראל אייכלר: רוב-רובם של העולים זה או עולים יהודים מברית-המועצות, עליית מצוקה מה שנקרא, או עולים שבאים מארצות הרווחה מתוך זיקה יהודית, אמונה, לארץ-ישראל, לירושלים.

ישראל אייכלר: אז למה צריכה הממשלה לחגוג עם הרפורמים את ניצחונם נגד החרדים?

ישראל אייכלר: הרי צריך מינימום של יושר אישי כדי לירוק בפני מיליוני יהודים בארץ ובעולם שמאמינים בה' ובתורתנו, בקדושת הכותל המערבי, בריש גלי.

ישראל אייכלר: אני יכול לצפות מממשלה שאנחנו שותפים לה שיהיו קצת נאמנים לעצמם ולדרכם.

ישראל אייכלר: הרי על מי אנחנו מדברים?

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על קבוצות – ואני לא מדבר על אנשים שהם תומכי ישראל ושהם אוהבי ישראל, ואסור לעשות הכללות, גם כשמדברים על רפורמים אסור לעשות הכללות – אבל מדברים על אנשים שיש בהם מעמותות שנלחמות בעולם נגד מדינת ישראל, הם משתפים פעולה עם מחרימי המדינה, עם ה-BDS, הם מוציאים דיבת הארץ רעה, משווים בכל העולם את היהדות בישראל כאיראן.

ישראל אייכלר: הם אומרים את זה.

ישראל אייכלר: הם תומכים בממשלים – אני לא רוצה להגיד איזה ממשל, כי אובמה עוד הולך לשבת לפחות שנה – בממשלים שהם נגד מדינת ישראל ומשמיצים את מדינת ישראל, ורובם ככולם מתמקדים במלחמה בחרדים.

ישראל אייכלר: זה מעניין, הרי מצד אחד החרדים הם לא הלאומיים ביותר, והם הרי יש להם מלחמה בלאומיות, והם כל הזמן בעד הצד הלא-יהודי, אבל דווקא בעניין של החרדים יש להם מלחמת קודש, ג'יהאד.

ישראל אייכלר: הצד השווה שבכולם, שיש להם השפעה כספית-פוליטית, ואני אומר לעצמנו, גם מוסר; היהדות החרדית לא השכילה להשקיע ביחצנות וביחסי ציבור ובהסברה ובתקשורת מה שהם משקיעים, כי אנחנו צריכים כל הזמן להשקיע בחינוך, להשקיע בדיור, להשקיע בפרנסה של אנשים, בתעסוקה.

ישראל אייכלר: אין לנו כסף להשקיע בלוביסטים ובכל הארגונים שמדברים בשם הסולידריות, בשם הפלורליזם, בשם השלום, וכולם נועדו לדבר אחד – להילחם נגד הילד החרדי, שלא יקבל את הזכויות המגיעות לו בגן-הילדים, במעונות הילדים, בתלמודי-התורה, בבתי-הספר, בסמינרים, בישיבות ובדיור.

ישראל אייכלר: וכל מילה שאמרתי כוללת המון המון כאב של מאות-אלפי אנשים שסובלים בגלל חוקים ותקנות שמוכתבים על-ידי אותן עתירות של אותם גורמים רפורמיים שנלחמים נגד היהדות החרדית.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד, אדוני היושב-ראש, שגם בוועדות הכנסת, מי שישים לב מי מוזמן, מי הם הארגונים המוזמנים, שיש להם שמות כאלה כלליים – תסתכלו באתרים שלהם, כולם ממומנים על-ידי אותן קרנות.

ישראל אייכלר: למה אני מתמקד בזה כשאני מדבר גם על המקוואות?

ישראל אייכלר: כי אנחנו צריכים לזכור שרוב העתירות לבג"ץ נגד הממשלה והמדינה בנושאי דת עומדות על רפורמים ושותפיהם שאינם גרים בארץ בכלל.

ישראל אייכלר: הם מפעילים את הפעילים שלהם כאן

ישראל אייכלר: להפעיל את בג"ץ להפעיל את הפקידים ברשויות השלטון, הם עוזרים בניסוח התקנות והקריטריונים של תקציבי ממשלה, כדי ששום דבר לא יגיע אל הציבור שכל כך שנוא בעיניהם, הציבור החרדי – משום מה הם חושבים שכל זמן שהיהדות החרדית קיימת, העם היהודי לא יתנתק מהאמונה שיש בורא לעולם ויש תורה מסיני.

ישראל אייכלר: כאשר בג"ץ דיבר על אפליה מתקנת לקהילות הרפורמיות הוא חייב – הרי היום מי שרוצה להיות רב שכונה או רב עיר ולקבל משכורת צריך אישור מהרבנות הראשית; יש מאות ואלפי רבנים שמקהילים קהילות ולומדים תורה, המדינה לא מכירה בהם כרבנים ולא נותנים להם שום סיוע, כי כך צריך להיות, יש רבנות ממלכתית והיא קובעת.

ישראל אייכלר: אבל בג"ץ קבע שרביי או רבאית רפורמית שמקיימים 40 תפילות בשנה, שימו לב, יהודי אורתודוקסי מתפלל 365 ימים שלוש פעמים ביום, ולהם מספיק 40 תפילות בשנה עם 50 איש כדי לקבל משכורת ותקצוב מהמדינה.

ישראל אייכלר: זאת הוראת בג"ץ, כדי לעשות אפליה מתקנת.

ישראל אייכלר: כל אלה דברים שידועים לאנשים חרדים.

ישראל אייכלר: אבל אנשים כלליים לא יודעים שהשלטון שמדבר על דמוקרטיה לא מתחלק לפי מספר האנשים במדינה.

ישראל אייכלר: הרי מה זה הדמוקרטיה?

ישראל אייכלר: דמוקרטיה זה שמירת זכויות הפרט, וגם – ההנהגה השלטונית והתקציבית צריכה להיות לפי רוב ומיעוט, כל אחד לפי חלקו היחסי.

ישראל אייכלר: פה מדובר באנשים, כמו שאמרתי, שלא עושים עלייה, אבל הם פשוט מזרימים מיליונים למאכערים, ומפרנסים לוביסטים ופוליטיקאים, ותומכים בפוליטיקאים, אני לא רוצה לפרט פה שמות, מלמעלה עד למטה, ואחר כך מי שסובל מזה, מהבג"צים האלה ומהפסיקות האלה, זה אותו ילד קטן, זו אותה אישה שצריכה לצאת לעבודה ואלו אותם אנשים שאין להם דיור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לחזור ולומר לראש הממשלה ולממשלה: יש לכם אפשרות עד פסח, בעזרת השם, לתקן את דרככם.

ישראל אייכלר: אני לא אומר שראש הממשלה צריך להגיד את מה שאנחנו אומרים, אני לא רוצה ולא מצפה לזה ממנו, אבל לא ייתכן שהממשלה הזאת תהיה שותפה למלחמה נגד החינוך החרדי, שלא תאפשר על-פי הסכם קואליציוני את עצמאות החינוך החרדי באופן מוחלט, שלא תפסיק את ההטרדות ואת ההתנכלויות למוסדות החינוך החרדי, וגם בכל העניין של הדיור וארבעת הדברים שמניתי, שהם ממש, מה שנקרא בעברית, מוכרחים: א.

ישראל אייכלר: חוק שמסמיך את הרבנות הראשית לאפשר את ניהול המקוואות כהלכה – –

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

ישראל אייכלר: – – ב.

ישראל אייכלר: העניין של ביטול חוק הכפייה על חוק הליבה והתניית התקצוב לפי לימודי הליבה; ג.

ישראל אייכלר: העניין של תעסוקה, וד.

ישראל אייכלר: העניין של הבטחת הכנסה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכם על שהקשבתם לנו, וסליחה על כל 119 הח"כים – 118 הח"כים – שלא יכלו לשמוע את הנאום.

ישראל אייכלר: תודה.

אופיר אקוניס: מה, עשית את זה בשביל לצלם?

יחיאל חיליק בר: אתה מבקש דיון במליאה, אני מבין.

אופיר אקוניס: אה, אז מההתחלה היה אפשר לצלם אותך וזהו.

יחיאל חיליק בר: הרב אייכלר, אתה מבקש דיון במליאה?

יחיאל חיליק בר: דיון במליאה?

יחיאל חיליק בר: זה התקנון.

ישראל אייכלר: מה האפשרות האחרת?

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה אפשרות אחרת?

אופיר אקוניס: מה שאייכלר רוצה, אנחנו עושים.

יחיאל חיליק בר: מה שאייכלר רוצה.

יחיאל חיליק בר: מה אייכלר רוצה?

אופיר אקוניס: פה-אחד תתקבל ההחלטה.

יחיאל חיליק בר: לא, יש פה שלושה.

ישראל אייכלר: אני מוכן שהכנסת תעביר את הדיון לוועדה לפניות הציבור, ולשם נזמין את כל האנשים.

אופיר אקוניס: אין לנו התנגדות.

יחיאל חיליק בר: כבודו מסכים.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו נצביע על העברת הדיון לוועדה לפניות הציבור של הכנסת.

אופיר אקוניס: אתה לא צריך אותי.

יחיאל חיליק בר: אני אחכה שתחזור למקום.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: אם אתה לא מצביע יהיה פה תיקו; אתה לא יודע מה אני אצביע.

יחיאל חיליק בר: לא לא, אני בעד, בעד.

אופיר אקוניס: הוא בעד, בעד.

אופיר אקוניס: חיליק, כשאין אף אחד, מגלה נדיבות לב.

אופיר אקוניס: כשיש דיון באי-אמון הוא צועק כל הזמן, מככב בכל הנאומים שלי.

יחיאל חיליק בר: אני תמיד נדיב.

אופיר אקוניס: אז כדאי לך לראות.

יחיאל חיליק בר: זה בגלל התוכן של הנאומים שלך.

אופיר אקוניס: זה נכון.

אופיר אקוניס: התוכן הוא טוב.

אופיר אקוניס: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 2 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה לפניות הציבור נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: שניים בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הנושא עובר לוועדה לפניות הציבור של הכנסת להמשך דיון.

אופיר אקוניס: שלום לכם.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שנמצאים במליאה, או לכל חבר הכנסת שנמצא במליאה.

יחיאל חיליק בר: אייכלר, אני מצטער שזה המראה שהקהל היקר הזה רואה.

יחיאל חיליק בר: וברשות

יחיאל חיליק בר: כם, אני מכריז על סיום הישיבה.

יחיאל חיליק בר: תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ' באדר א' התשע"ו, 29 בפברואר 2016 למניינם, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.