ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 105, 2016-02-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ג באדר א' תשע"ו, 22 בפברואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 69), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק אומנה לילדים, התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016; הצעת חוק פינוי ובינוי (פיצויים) (תיקון מס' 4) (פינוי בשל סירוב בלתי סביר), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק הארכת תקופת זכות יוצרים בתקליט וזכויות מבצעים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי ודוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2631/20 וכלה בהצעת חוק פ/2671/20 – הצעת חוק לקביעת יום ראשון כיום מנוחה במקום יום שישי, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת ציפי לבני, יצחק הרצוג, עמיר פרץ, איתן כבל, יואל חסון, איל בן ראובן, מיכל בירן, יעל כהן-פארן, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, קסניה סבטלובה, יחיאל חיליק בר, נחמן שי, אראל מרגלית, יוסי יונה, איתן ברושי ושלי יחימוביץ; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יוסי יונה ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, קארין אלהרר, דב חנין, יעל גרמן, זהבה גלאון, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', עמר בר-לב ותמר זנדברג; הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (ערים קולטות עלייה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, סופה לנדבר ואלי כהן; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – ביטול מסלול הטבות המס), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – דין-וחשבון), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – ביטוח פנסיוני במסלול ברירת מחדל), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיכל בירן ועמר בר-לב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטוח שאירים לאלמן), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת איציק שמולי; הצעת חוק איגודי ערים (תיקון – הרחבת סמכויות), התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – איסור התניית היתר בהתקנת מקומות חניה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים, התשע"ו–2016,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות למטרות שירותי סידור חוץ-ביתי הולם לילדים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס, דוד אמסלם, אביגדור ליברמן, דוד ביטן, יוסי יונה, סופה לנדבר ורוברט אילטוב; הצעת חוק שירות התעסוקה (תיקון – נגישות תחבורה ציבורית), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איתן כבל, אורי מקלב, משה גפני, דוד ביטן, אורן אסף חזן, דב חנין, יוסי יונה, אורלי לוי אבקסיס, מיכל רוזין, עיסאווי פריג', חיים ילין, איילת נחמיאס ורבין, יחיאל חיליק בר, אלעזר שטרן ורוברט אילטוב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת נכות וקצבת שאירים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מאיר כהן, דב חנין, עבדאללה אבו מערוף, ישראל אייכלר, ענת ברקו, יחיאל חיליק בר, איימן עודה, איתן כבל, מיכל רוזין, עבד אל חכים חאג' יחיא, זוהיר בהלול, קארין אלהרר, קסניה סבטלובה ויואל חסון; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (שיעור המס על הכנסה חייבת של יחיד), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – דיור בר-השגה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון, סתיו שפיר, איציק שמולי ועמר בר-לב; הצעת חוק הרשות לוועדות רפואיות, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, חמד עמאר, רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק האזרחות (תיקון – מעמד של ילד), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, רוברט אילטוב, עודד פורר, חמד עמאר, יעל גרמן, אלעזר שטרן, מיקי לוי, עליזה לביא, יעל כהן-פארן, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין ואיציק שמולי; הצעת חוק הקולנוע (תיקון – תמיכה בקבוצות מיעוט), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק חינוך חינם לילדים חולים (תיקון – הגדרת ילד חולה), התשע"ו–2016,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק כתוביות בסרטים ובמופעים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הגבלות על שחרור מוקדם לאסירים פושטי רגל (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעקב פרי, חיים ילין, יואל רזבוזוב, עפר שלח, קארין אלהרר, עליזה לביא, מיקי לוי, יואב קיש, אלי אלאלוף, יעקב מרגי, מנחם אליעזר מוזס, מרב מיכאלי, עיסאווי פריג', ענת ברקו, מירב בן ארי, רועי פולקמן, איציק שמולי, נחמן שי, מיכל רוזין ואילן גילאון; הצעת חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של הגרלות והימורים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, אלי כהן, מרב מיכאלי, שרן השכל, איילת נחמיאס ורבין ויואב בן צור; הצעת חוק הבחירות לכנסת (תיקון – הצבעת סטודנטים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, קארין אלהרר, מירב בן ארי, איציק שמולי, יואב קיש, נחמן שי, תמר זנדברג, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, עליזה לביא, יוסי יונה, דב חנין, דוד ביטן ויעקב מרגי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק ברל כצנלסון (ציון זכרו ופועלו), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, יצחק הרצוג, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, איל בן ראובן ויעל כהן-פארן; הצעת חוק עסקאות גופים ציבוריים (תיקון – איסור התקשרות קבלנית להעסקת עובדים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – התאמת קצבת הסיעוד להעלאת שכר המינימום), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – שירותים דחופים לרפואת ילדים בקופת-חולים),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק אזכור וציון מותם של הרוגים בענף הבנייה באתר התאונה, התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – איסור פגיעה בתנאי עבודה של עובד שחלה הגבלה על פיטוריו), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, עאידה תומא סלימאן, רחל עזריה, רועי פולקמן, מאיר כהן, אחמד טיבי, שולי מועלם-רפאלי, זהבה גלאון, מיכל רוזין, נורית קורן ועליזה לביא; הצעת חוק חופש המידע (תיקון – מידע על נגישות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אילן גילאון, יעקב מרגי, נורית קורן, איציק שמולי, מיקי רוזנטל וקארין אלהרר; הצעת חוק לתיקון פקודת המסים (גבייה) (ביטול החוק), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, משה גפני, שולי מועלם-רפאלי, יואב בן צור, נורית קורן, טלי פלוסקוב, איימן עודה, זהבה גלאון, אורלי לוי אבקסיס וקארין אלהרר; הצעת חוק קצבה ומשכורת מקופה ציבורית, התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון – הקלה בתנאי סף למפעל קטן), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, רועי פולקמן, משה גפני, אלי כהן, עודד פורר, רוברט אילטוב, דוד ביטן, עליזה לביא, יעקב פרי ויעקב מרגי; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – שקיפות תשלומים קבועים בעסקה מתמשכת), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איתן כבל, אלי כהן, נורית קורן, דב חנין ואיתן ברושי; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – איסור פינוי ללא סידור חלופי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דב חנין, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון, איציק שמולי, סתיו שפיר ועמר בר-לב; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון – הרחבת הגדרת בן משפחה לעניין תקופת ההתיישנות של תביעה בשל תקיפה מינית או התעללות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, שלי יחימוביץ, דב חנין, יחיאל חיליק בר, חנין זועבי, קארין אלהרר, יוסי יונה, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי,

ירדנה מלר-הורוביץ: זהבה גלאון, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ויואל חסון; הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון – ביטול אגרות בעד פעולות הרשות באירוע כבאות והצלה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נאוה בוקר, יעקב מרגי, עבדאללה אבו מערוף, חמד עמאר, מכלוף מיקי זוהר, יצחק וקנין, אברהם נגוסה ואבי דיכטר; הצעת חוק הטבות לניצולי שואה (תיקון – ביטול ניכוי הקצבה החודשית לפי הסכם עם גרמניה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אביגדור ליברמן, יעל גרמן, זהבה גלאון, תמר זנדברג, עליזה לביא, מיקי רוזנטל, שלי יחימוביץ, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, יחיאל חיליק בר, איתן ברושי, חיים ילין, עודד פורר, רוברט אילטוב, אורן אסף חזן, קארין אלהרר, חמד עמאר, אילן גילאון, מיכל רוזין, מיקי לוי, אלעזר שטרן, יעל כהן-פארן, אורלי לוי אבקסיס ואיציק שמולי; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – השעיית חבר הכנסת), מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק סימון מוצרים ממדינות המסמנות תוצרת ישראלית המיוצרת ביהודה והשומרון, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, בצלאל סמוטריץ, עודד פורר, נאוה בוקר ויצחק וקנין.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איתן ברושי ורוברט אילטוב בנושא: חשש למחסור במכסות ייצור החלב לשנת 2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 117(ב) לתקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: היותה ממשלה שנכשלת במלחמה בטרור ועוברת למלחמה בדמוקרטיה;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: שחיתות וחוסר תפקוד של משרדי הממשלה

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לסדרת הצעות אי-אמון בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן מטעם המחנה הציוני: ממשלה שנכשלת במלחמה בטרור ועוברת למלחמה בדמוקרטיה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן – בבקשה, אדוני; אתה יכול לנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

איל בן ראובן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בחנתי את רשימת אירועי הטרור מ-1 בינואר השנה ועד היום: כמעט שלא היה יום ללא אירוע טרור ברחובות; בדרך כלל, יותר מאירוע אחד.

איל בן ראובן: מספר הנרצחים הישראלים מתחילתו של גל הטרור הוא עד כה 31, ועוד עשרות נפצעו.

איל בן ראובן: אנחנו היום בחודש החמישי לגל הטרור הנוכחי.

איל בן ראובן: ביום חמישי האחרון התקשר אלי חבר מאזור ירושלים, חבר שעבר יחד אתי מצבים קשים – לחמנו יחד במלחמת יום הכיפורים בגדוד ששילם מחיר נורא – ובקול נרגש הוא שאג לטלפון: מה קורה כאן במדינה הזאת?

איל בן ראובן: אני נמצא בשוק מחנה-יהודה הצפוף, הרועש והגועש משכבר הימים, והשוק ריק.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, אנחנו בגל טרור שאיננו עומד בפני עצמו.

איל בן ראובן: זהו עוד גל שבא לאחר גלים קודמים שהסתיימו להם במהלכים כוחניים, אשר בעקבותיהם לא התקדמנו לשום מקום, לשום מרחב מדיני שנותן איזושהי הבלחה של תקווה למשהו טוב יותר.

איל בן ראובן: השונה בגל הזה, שאומרים אנשי מערכת הביטחון המצוינים שלנו, שאין פתרון צבאי, כוחני, לתופעת הטרור הנוכחית של בני 13, 15, שלוקחים סכין מטבח והופכים בהינף יד מילד לטרוריסט רוצח, שבדרך כלל מחוסל והופך לשהיד או למודל לחיקוי.

איל בן ראובן: שום מודיעין או טכנולוגיה, שום אוגדה וחימוש מדויק ושום F-35 לא נותנים מענה רלוונטי לתופעה הזאת.

איל בן ראובן: וראש ממשלתנו, המכונה מר ביטחון, וחלק משרינו זועקים בקול: זה הם, זה הם.

איל בן ראובן: הססמאות הנבובות משכבר הימים: אין פרטנר, אבו מאזן החלש, האיחוד האירופי, ארגוני השמאל, ערביי ישראל; לעתים גם אנחנו, הפוליטיקאים "עוכרי ישראל" מהמרכז והשמאל שחושבים אחרת.

איל בן ראובן: ובשבוע האחרון הצטרף אלינו אורח – גם הרמטכ"ל, שממש לא מבין את עולם המלחמה, ונכנס גם הוא לרשימת האשמים של חלק מחברי הבית הזה.

איל בן ראובן: אומר לכם מכאן, ראש הממשלה וחלק משריך – כי יש גם יוצאים מן הכלל – אתם בהיסטריה.

איל בן ראובן: אתם בפניקה, ועם ישראל משלם מחיר נורא על דרכי הפעולה הכושלות שלכם.

איל בן ראובן: והמחיר הוא קורבנות, המחיר הוא תחושת חוסר ביטחון בציבור, המחיר הוא העולם – הבין-לאומי – שפשוט מתחיל להימאס לו מאתנו, מההאשמות שלנו אותו במצב.

איל בן ראובן: המחיר הוא גם שחלק מיחידות צה"ל לא מתאמנות כראוי אלא נמצאות חלק ניכר מזמן בלחימה, שהיא חשובה לעת הזו, אבל היא איננה הלחימה העיקרית שלשמה הן צריכות להתכונן.

איל בן ראובן: המחיר הוא גם – והוא קשה מאוד – של פלגנות והקצנה נוראה בקרב הציבור בישראל.

איל בן ראובן: וכל זאת לקראת אתגרים ביטחוניים שצפויים לנו בעתיד, הן מצפון והן מדרום.

איל בן ראובן: אכן, לא עלינו כל האשמה ואפילו רוב האשמה במצב החיכוך והלחימה באויבינו.

איל בן ראובן: הם אויבים, הם מסיתים, הם רוצים שיהיה לנו רע.

איל בן ראובן: אבל אנחנו, עם ישראל, שואלים את מקבלי ההחלטות, מר נתניהו וממשלתו: מה אתם עושים לשינוי המצב?

איל בן ראובן: ואני אומר לכם כאן, מעל בימה זו: אתם התבלבלתם.

איל בן ראובן: אתם שולחים את צה"ל ואת זרועות הביטחון להפעיל את עוצמתם, ואת זה נכון לעשות כשאין ברירה.

איל בן ראובן: אבל כשראשי מערכת הביטחון אומרים לכם: אין פתרון צבאי, אין פתרון של כוח, או-אז צריך לפעמים להפעיל את המוח; צריך לחפש דרכים אחרות, מעבר להאשמת כל מי שמסביב.

איל בן ראובן: וזה מה שאנחנו אומרים לכם – יש גם דרכים אחרות.

איל בן ראובן: ואתם בחרתם בדרך מעניינת, איומה ונוראה, בחרתם בלחימה בדמוקרטיה, במוסר ובערכי הלחימה.

איל בן ראובן: בחרתם בלחימה בכל מי שחושב אחרת, בכל מי שאומר דברים, שסוטה קצת מהדרך של ה"הם אשמים"; ואומר: אולי גם אנחנו צריכים קצת לחשוב ולעשות קצת אחרת.

איל בן ראובן: אומר לכם צה"ל מאז פרוץ הגל הנוכחי, שהסיבה העמוקה לטרור הנוכחי היא חוסר תקווה ואור בקצה המנהרה לעם הפלסטיני, החיכוך הכמעט יומיומי ביהודה ושומרון בין המתנחלים לפלסטינים, ולא בכל מקום, ושצה"ל צריך להפריד ביניהם, והמצב הכלכלי המאוד קשה בעזה – כל אלו הם מוקדי אש להבה שמבעירים את השטח.

איל בן ראובן: ואני אינני מתעלם, כמובן, מההסתה הפלסטינית.

איל בן ראובן: ואתם, ממשלת ישראל, בואו נסתכל מה על סדר-יומכם.

איל בן ראובן: כמו שאמרתי, אתם בחרתם במלחמה בדמוקרטיה.

איל בן ראובן: התחלתם עם חוק העמותות ללא סימון אנשים והמשכתם בסימון אנשים וארגונים שמדברים וחושבים אחרת.

איל בן ראובן: משם עברתם לרעיון חוק הנאמנות המתוכנן, של סתימת פיות לאמנים, יוצרים וסופרים, כשברור שאנשים נפלאים כמו דויד גרוסמן, כמו עמוס עוז, כמו ס.

איל בן ראובן: יזהר, זיכרונו לברכה, ואחרים, הם יובלו למוקד בהיותם עוכרי ישראל.

איל בן ראובן: והיום על סדר-יומכם חוק ההשעיה, שהוא מילה מכובסת לחוק ההדחה מהכנסת, שמופנה ומכוון היום לחברי הכנסת הערבים, ובעתיד יכול להיות שיופנה נגד כל חבר כנסת שיאמר דברים שונים ונגד עמדת הרוב.

איל בן ראובן: ואני מזכיר לכולנו, הכנסת, בוחריה הם העם, ולא חברי הכנסת.

איל בן ראובן: מי שמנו להדיח את מי שבחר העם?

איל בן ראובן: ניצול מצב הביטחון המידרדר וניסיון לרתום את עקרון הכרעת הרוב למימוש חקיקה פופוליסטית הפכו לדבר שבשגרה.

איל בן ראובן: השתלחויות במיעוטים, התבטאויות פופוליסטיות, הפכו לכלים בידי הממשלה לגיוס דעת קהל כדי לזכות בעוד כותרת, בעוד דקת תהילה ובעוד הרתעה מול מי שמביע ביקורת על ההתנהלות הלקויה הזאת.

איל בן ראובן: ריכוז כוח נגד המיעוט מסוכן לדמוקרטיה.

איל בן ראובן: מיעוט שמשמיע קול נוסף, שאולי לעתים אינו נעים, אך בראייה לטווח רחוק אולי הוא קול נכון, אולי הוא קול חשוב.

איל בן ראובן: כן, אני מתנגד נחרצות לביקור חברי בל"ד את משפחות הטרוריסטים ולעמידתם דום לזכר הרוצחים.

איל בן ראובן: הייתי בין המחליטים בוועדת האתיקה – המצוינת והחשובה שיש לנו – על הרחקתם לתקופה קצובה.

איל בן ראובן: אך ניצול מקרה זה להצעת חוק להדחת חברי כנסת הוא עוד תופעת היסטריה, פניקה, של ראש הממשלה.

איל בן ראובן: וזוהי הכרזה אמיתית של מלחמה בדמוקרטיה.

איל בן ראובן: שמעתי את ראש הממשלה אומר בקול רועם: הדמוקרטיה צריכה להגן על עצמה.

איל בן ראובן: ואני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה, בפני מי?

איל בן ראובן: ותשובתי פשוטה ובהירה – בפניך, ובפני שריך.

איל בן ראובן: אתם שמובילים את המתקפה על הדמוקרטיה הישראלית.

איל בן ראובן: וכמה עצוב שאין בכם מי שמרים את הראש וזועק: עד כאן.

איל בן ראובן: ברצוני לסיים את דברי בכמה מילים על תופעת הדיון המביש והביקורת המבישה של חלק מחברי הצד השמאלי שלי, כאן, על דברי הרמטכ"ל בשבוע האחרון.

איל בן ראובן: עד לאן הגעתם?

איל בן ראובן: רמטכ"ל מצוין, שמזכיר לנו, לעם ישראל, לבני-הנוער, לחיילינו, שפעולה צבאית, קשה ככל שתהיה, מחייבת רוח לחימה, מוסר ושיקול דעת.

איל בן ראובן: האם לא ברור לכם שערכים ומוסר הם-הם הסיבה החשובה ביותר להישגי צה"ל ומדינת ישראל ושזה מה שמבחין אותנו מאויבינו?

איל בן ראובן: ואתה, ראש הממשלה, תגובתך על ההשתלחויות נגד הרמטכ"ל הייתה מהוססת, והגיעה באיחור.

איל בן ראובן: במשך כמה ימים אפשרת לחבריך מהימין להשתלח ברמטכ"ל.

איל בן ראובן: אתה, שכן החזקת רובה בידיך, בניגוד לחלק מהמבקרים, שמעולם לא החזיקו רובה – – –

ציפי לבני: מה זה "חבריך מהימין"?

ציפי לבני: סגנית השר ומשרדו.

איל בן ראובן: ועוד ועוד.

איל בן ראובן: אכן.

איל בן ראובן: אתה, שכן החזקת רובה בידיך, מצופה ממך לצאת בקול רועם לעם ישראל ולגבות את הרמטכ"ל.

איל בן ראובן: ואני אומר פה, תלמד משר הביטחון שלך, במקרה הזה, מהו גיבוי לרמטכ"ל, ועוד רבים מחברי.

איל בן ראובן: ואשרינו שיש לנו רמטכ"ל כזה.

איל בן ראובן: איני יכול שלא לשתף אתכם בתחושתי שבמדינת ישראל התהפכו היוצרות – הצבא חושב אסטרטגיה, והממשלה מובילה טקטיקה פופוליסטית וכושלת.

איל בן ראובן: צר לי עליכם, חברי בממשלה.

איל בן ראובן: כן, יש חיבור ישיר בין כל מה שהצגתי על מלחמת

איל בן ראובן: כם הכושלת בטרור, ניסיונותיכם לפעול נגד הדמוקרטיה והביקורת המבישה של חלק מכם על דברי הרמטכ"ל.

איל בן ראובן: ועל כך, ועל כן, עליכם ללכת הביתה.

איל בן ראובן: אני קורא לכל חברי הבית הזה להצביע אי-אמון בממשלה הכושלת הזאת.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אופיר אקוניס, השר שישיב לנו מטעם הממשלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ובכן, אדוני, ככל שמצבה של מפלגת העבודה בסקרים מחמיר, כך מקצינות ההתבטאויות של ראשיה.

אופיר אקוניס: וכיוון שחברי מפלגת העבודה, ובראשם חבר הכנסת הרצוג וחברת הכנסת לבני, המטיפים לדמוקרטיה, אינם מסוגלים, אדוני, לשבת בדיון דמוקרטי כדי לשמוע תשובות מנומקות, תשובות ענייניות, תשובות יסודיות, על האשמות השווא שלהם, אינני מתכוון להשיב על הצעת האי-אמון של סיעת העבודה.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: המשך מדיניות הממשלה במעצרים המינהליים והתעלמותה מהסכנה הנשקפת לחיי שובתי הרעב, מטעם הרשימה המשותפת, כאמור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד עשר דקות לרשות אדוני.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני ראיתי, כמוכם, את תגובת השר.

איימן עודה: ראיתי את שרירות הרוב, עריצות הרוב.

איימן עודה: ראיתי מה זאת אומרת כיסאות ריקים, מה זאת אומרת עשייה פרלמנטרית מול ממשלה כזו.

איימן עודה: אנחנו נתנגד להצעה של המחנה הציוני, אבל צריך לתת כבוד, אדוני השר.

איימן עודה: בכל זאת, צריך לתת כבוד, לא לרדת מהבמה ולהיעזר ברוב – בעריצות רוב.

אופיר אקוניס: אני נתתי כבוד, הכנתי תשובה מנומקת.

אופיר אקוניס: מטיפים על דמוקרטיה.

אופיר אקוניס: מטיפים – לא יטיפו לי ולא לחברי על דמוקרטיה – ומסתלקים מהאולם.

אופיר אקוניס: את ההתנהגות האנטי-פרלמנטרית הזאת אני לא מתכוון לקבל.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אני לא אשמע הטפות מוסר מהמערך.

אופיר אקוניס: מספסלי המערך אני לא אשמע.

אופיר אקוניס: מהמערך, ממפלגת העבודה, ממפא"י, מכולכם – אני לא אקשיב.

אופיר אקוניס: תאמינו לי שאני עוד אקום – – –

נחמן שי: אנחנו נשמע מספסלי גח"ל?

איילת נחמיאס ורבין: – – –

מיקי רוזנטל: לא מתאים.

מיקי רוזנטל: אתה שר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן, חברי הכנסת, השר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לכולם.

מיקי רוזנטל: אתה יכול למחות על זה שהם יצאו, אבל אתה לא יכול לדבר כמו איזה בריון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברי הכנסת מסיעת המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה גם לשר.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע חבר הכנסת איימן עודה ימשיך את דבריו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

איימן עודה: אדוני השר, דיברת על המערך.

איימן עודה: אני רוצה לדבר אתך על מנחם בגין, ראש הממשלה המיתולוגי של הליכוד, שאהוב על כל כך הרבה אנשים בבית הזה.

איימן עודה: הוא התנגד נחרצות לשימוש במעצרים מינהליים.

איימן עודה: ב-21 במאי 1951 הוא הגיב בנאום מעל במה זו על הודעתו של השר שרת על הפעלת חוקי חירום ומעצר מינהלי כלפי חברי מחתרת "ברית הקנאים".

איימן עודה: כך אמר בגין – הוא אמר: לא נכון.

איימן עודה: יש חוקים רודניים.

איימן עודה: יש חוקים בלתי מוסריים.

איימן עודה: יש חוקים נאציים, כך הוא אמר – יש חוקים נאציים.

איימן עודה: אל תשאלו אותי מי קובע איזה חוק הוא נאצי ואיזה חוק הוא בלתי מוסרי.

איימן עודה: החוק שהשתמשת בו הוא נאצי, הוא רודני, הוא בלתי מוסרי.

איימן עודה: וחוק בלתי מוסרי הוא גם בלתי חוקי.

איימן עודה: על כן, המעצר הוא בלתי חוקי, והצו שלכם הוא שרירותי.

איימן עודה: לא הייתה לכם כל זכות לעשות זאת כאשר קיימת כנסת, כאשר קיים בית-דין, כאשר יש בידיכם מערכת חקיקה.

איימן עודה: מוחמד אלקיק בסופו של דבר יצא לחופש כמנצח.

איימן עודה: מוחמד אלקיק מגלם בגופו את ניצחון הרצון האנושי מול האטימות והרוע של הכיבוש.

איימן עודה: מוחמד אלקיק – בן 33 – הוא רק בן 33 – נשוי ואב לשני ילדים, עיתונאי ופרשן.

איימן עודה: הוא עציר מינהלי הנאבק על חייו אחרי שביתת רעב של 90 ימים, והוא עדיין אפילו לא יודע במה הוא מואשם.

איימן עודה: האם מאמריו היו הסיבה למעצרו?

איימן עודה: אולי דיווחו בטלוויזיה, או פשוט דעותיו?

איימן עודה: אלקיק, דרך אגב, הוא לא העיתונאי היחיד מהגדה שעצור במעצר מינהלי.

איימן עודה: יחד אתו – שלושה עיתונאים נוספים.

איימן עודה: כאשר אפילו עיתונאי מוכר וידוע מה"וושינגטון פוסט" נעצר על-ידי המשטרה בחשד להסתה, אתם רק יכולים לדמיין מה היחס לעיתונאים פלסטינים.

איימן עודה: לא סתם ישראל מדורגת במקום ה-101 במדד חופש העיתונות הבין-לאומי, מדד שנתי המתפרסם על-יד׳ ארגון "עיתונאים בלי גבולות", הבודק את חופש העיתונות ב-120 מדינות.

איימן עודה: ישראל ממוקמת מתחת לאוגנדה וקניה.

איימן עודה: 660 עצירים מינהליים – 660 עצירים מינהליים – עצורים בניגוד למוסר ולדעת בבתי-הכלא בישראל היום.

איימן עודה: המספר הגדול ביותר מאז 2008 – עצור אחד יהודי ו-659 פלסטינים שחירותם נלקחה מהם, כל זכויותיהם נשללו מהם, ומעל הכול נשללה זכותם להיאבק על חפותם.

איימן עודה: ישראל הפכה את זה לשיטה: היא חוטפת אנשים מבתיהם ומשליכה אותם לבתי-הכלא ללא כל יכולת להיאבק על חפותם.

איימן עודה: זאת הדמוקרטיה שאתם כל כך מתגאים בה.

איימן עודה: מעצר מינהלי הוא הליך המבוצע על סמך הוראה מינהלית בלבד, ללא כתב-אישום, ללא חשיפת הראיות ולמעשה ללא משפט או הכרעה שיפוטית.

איימן עודה: מעצר מינהלי יכול להתחדש כל שישה חודשים לתקופת זמן בלתי מוגבלת, לנצח.

איימן עודה: עצירים מינהליים אינם יכולים לדעת מתי יצאו לחופשי ואם אי-פעם יהיה לסיוט הזה סוף.

איימן עודה: אתמול התפטר עורך-דינו של אלקיק, עורך-הדין ג'ואד בולוס, לאות מחאה על הסחבת הבלתי-נגמרת במשא-ומתן על העברתו לבית-חולים פלסטיני וסיום החזקתו בכפייה בבית-החולים "העמק".

איימן עודה: חייו של אלקיק תלויים על בלימה; ראש הממשלה ושר הביטחון הם שיישאו באחריות למותו.

איימן עודה: מוחמד אלקיק נאבק באומץ על חייו ועל שחרורו, ובסופו של דבר מוחמד אלקיק ישוחרר, הוא יהיה אדם חופשי אשר ניצח את הכיבוש ואת מנטליות הדיכוי שיוצרת את אותם פשעים מכוערים דוגמת המעצר המינהלי.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אי-אפשר לעלות לנאום על האי-אמון העמוק בממשלה וביושב בראשה בלי להזכיר את מושא נפשו החדש של ראש הממשלה, חוק ההדחה.

איימן עודה: ראש הממשלה רוצה שחברי הכנסת הם שיקבעו אם אותם נציגים שנבחרו על-ידי הציבור לייצגם יכולים להמשיך בעבודתם בבית הזה.

איימן עודה: זאת לא דמוקרטיה, זאת עריצות הרוב.

איימן עודה: תפקידי אינו לרצות או לשמח את יושבי הבית הזה – תפקידנו אינו לרצות או לשמח את יושבי הבית הזה; אני פה לא לייצג אתכם, הציבור שבחר בנו בתמיכה חסרת תקדים – למענו ובשבילו אנו עומדים פה מולכם.

איימן עודה: תהליך קריסתו של הפרלמנט המפורסם של אתונה התחיל בתקופת האוסטרקיזם, כאשר ניתנה הסמכות לאספת העם לגרש אזרח, מה שבפועל הפך להיות שיטה של הגליית יריבים פוליטיים.

איימן עודה: זה אותו ראש ממשלה ששיקר והסית נגד הציבור הערבי ביום הבחירות; הוא ממשיך את אותו קו מסוכן, מלא בשנאה וייאוש, כ׳ זה כל מה שיש לו להציע.

איימן עודה: ההסתה והשנאה לא עוצרות בציבור הערבי; נתניהו צריך לסמן עוד אויבים, בשביל שהציבור יתעסק בשנאה במקום בלחשוב ולהאמין שאפשר לחיות פה אחרת – בחירות, שוויון ודמוקרטיה.

איימן עודה: התרוממה פה, בחסות נתניהו, רשת שלמה של ארגוני ימין, שכל תפקידם לרדוף – במימון ממשלתי – את כל מי שמתנגד לממשלה ולמדיניות הכיבוש, הנישול והאפליה.

איימן עודה: הנה, רק בשבוע שעבר למדנו בעיתון "הארץ", שהפרויקט הראשון של אותו ארגון מרגלים, רגע לפני שהם הושתלו בארגוני השמאל, היה לייצר על-ידי שקר ומרמה את תשתית השנאה שעל בסיסה קבע שר הביטחון באוקטובר 2014 שפלסטינים לא יורשו להמשיך לנסוע באותם אוטובוסים עם המתנחלים.

איימן עודה: אותו ארגון, "עד כאן", ביים הטרדות מיניות – דבר נלוז ושפל מאין כמוהו: הם עיבדו צילומים ויצרו מצג שווא, שאותו העבירו לכלי התקשורת ולמקבלי ההחלטות.

איימן עודה: אז מטרתם הייתה הפרדה בין יהודים לפלסטינים בקווי האוטובוסים.

איימן עודה: אחרי שהם נכשלו, ושר הביטחון חזר בו מהחלטתו לאחר סערה בין-לאומית על קווי האפרטהייד בגדה – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

איימן עודה: – – הם עברו לעבוד כמרגלים – ושוב צריך להזכיר: במימון המדינה – בארגוני שמאל וזכויות אדם.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

איימן עודה: ולסיום, ביום שבת גל השנאה הגיע לידידי אודי אלוני, בנה של שלומית אלוני היקרה, שהותקף בבוטות כי הביע את דעותיו הפוליטיות הכנות והאמיצות.

איימן עודה: וזאת הזדמנות נפלאה לסיים עם קרן אור ולברך את אודי אלוני ואת תאמר נפאר, ועוד שורה ארוכה של אמנים ואמניות, על הזכייה שלהם בשבת בפרס בחירת הקהל בפסטיבל ברלין על הסרט "צומת 48'", שמספר על החיים בצל העוני והדיכוי בלוד ועל מוזיקה ואהבה שנותנות תקווה לעתיד טוב יותר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

איימן עודה: אני גאה בכם, חברים.

איימן עודה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר אופיר אקוניס להשיב בשם הממשלה על הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת.

מיקי רוזנטל: עודה, תישאר באולם, שהוא לא ייעלב.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, חבר הכנסת רוזנטל, אני לא נעלב, אתם מעליבים את הדיון הדמוקרטי, אתם מעליבים את הפרלמנט, ובראש ובראשונה – – –

קארין אלהרר: סליחה, איפה הממשלה?

אופיר אקוניס: – – – ובראש ובראשונה מעליבים את עצמכם; ואחר כך, כשהם פותחים עיתון ביום שישי ורואים – איך אתם קוראים לעצמכם היום – המחנה הציוני מתרסק ל-15 מנדטים, בדרך להיעלמות, משום שאתם לא מקבלים את אמון הציבור – –

איל בן ראובן: זאת התשובה?

אופיר אקוניס: – – לא אי-אמון בממשלה – –

איל בן ראובן: זאת התשובה שלך?

אופיר אקוניס: – – את אמון הציבור אתם לא מקבלים.

אופיר אקוניס: תסיקו את המסקנות.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: תסיקו את המסקנות.

מיקי רוזנטל: לעצם העניין, למה ירדת?

איל בן ראובן: תענה על מה שאמר עודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, "אני רוצה שתהיה בידי האפשרות לעצור מינהלית, ללא בלבולים משפטיים מורכבים, את מנהיגי ה'חמאס' בשטחים, את פעיליו, ולא אצטרך לכל מיני הסברים שלא תמיד המודיעין יכול לספק כאסמכתה לגלית".

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: את הדברים הללו, אדוני היושב-ראש – – –

טלב אבו עראר: – – –

אופיר אקוניס: את הדברים הללו, אדוני היושב-ראש – ציטוט מילה במילה – אמר ראש הממשלה יצחק רבין, זכרו לברכה, מנהיג מפלגת העבודה, כאשר מפלגת העבודה עוד הייתה בקו הבריאות, עם כל הוויכוח הפוליטי – והיה ויכוח פוליטי נוקב, חבר הכנסת עודה, קשה ביותר, עם ביטויי גנאי משני הצדדים, אגב; משני הצדדים היו ביטויי גנאי, ואני בטוח ששני הצדדים גם היו חוזרים בהם מן הדברים שנשמעו אז, בימים הנוראים הללו של הסכמי אוסלו האומללים.

אופיר אקוניס: אבל כאשר ראש הממשלה יצחק רבין, זכרו לברכה, רמטכ"ל ששת הימים, האיש שבימיו שוחררה ירושלים, ושוחרר הגולן, ושוחררו השומרון ויהודה, וגם רצועת-עזה וסיני – כאשר היה צריך להילחם בטרור, הוא נלחם בטרור, וכאשר הוא אמר את המשפט הזה, ובעצם הצדיק את המעצרים המינהליים, האיש הזה, שהיה פה רמטכ"ל וראש הממשלה כבר בפעם השנייה, כנראה ידע על מה הוא מדבר.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני, אני אעביר, ברשותך, את תשובת המשרד לביטחון הפנים על הצעת האי-אמון של הסיעה הערבית המשותפת.

אופיר אקוניס: כך אומרים במשרד לביטחון פנים: מדיניות הממשלה בנושא מעצרים מינהליים אינה בתחום אחריות משטרת ישראל.

אופיר אקוניס: על-פי החלטת בג"ץ, מר מוחמד אלקיק אינו במעמד עצור מינהלי.

אופיר אקוניס: עוד נקבע בהחלטת בג"ץ, כי מר אלקיק, שהוא תושב השומרון ויהודה – כתבו לי כאן "השטחים", אבל אני אינני מכיר במעמד הזה – השומרון ויהודה, רשאי להימצא בתחומי בית-החולים "העמק" שבעפולה.

אופיר אקוניס: משטרת ישראל, אדוני היושב-ראש, הציבה כוח משטרתי בבית-החולים לשם סיוע למאבטחי בית-החולים בשמירת הסדר הציבורי ובקיום שגרת הפעילות התקינה בבית-החולים.

אופיר אקוניס: עוד מציינים במשרד לביטחון הפנים כי הימצאותו של מר אלקיק בתחום בית-החולים מביאה מבקרים רבים לבית-החולים, ובנוסף, מתקבלות בקשות רבות למשמרות מחאה באזור בית-החולים.

אופיר אקוניס: לפיכך, לצד הכוח המשטרתי המוצב שם, ערוכה המשטרה במעטפת בית-החולים לכל אירוע מחאה או אירוע בעל פוטנציאל.

אופיר אקוניס: בקשות למחאות שלגביהן עלה חשש לפגיעה לא מידתית, לא אושרו, והוצעו למבקשים מקומות חלופיים לביצוע המחאה.

אופיר אקוניס: המחאות המתקיימות נעשות תוך שמירה על הסדר הציבורי וללא הפרעה לשגרת פעילות בית-החולים או לצירי התנועה שבאזור.

אופיר אקוניס: עכשיו, חבר הכנסת איימן עודה, אדוני היושב-ראש, חברי יש עתיד וחברי מפלגת העבודה, אני אגיד לכם מתי לא יהיה עוד צורך – חבר הכנסת פרי היה גם ראש שירות הביטחון הכללי, גם בתקופת כהונתו של יצחק רבין שציטטתי כאן – מתי לא יהיה עוד צורך, אדוני היושב-ראש, במעצרים מינהליים: כאשר לא יהיה טרור פלסטיני.

אופיר אקוניס: כאשר, אדוני היושב-ראש, לא יהיה עוד טרור פלסטיני, לא יהיה צורך במעצרים מינהליים.

אופיר אקוניס: אבל מה, הדבר הזה כנראה הוא חלום אוטופי של מי שרוצה לחיות בשלום עם שכניו, שזה אנחנו, כאן כל עם ישראל – מצביעי הליכוד ומצביעי העבודה, מצביעי מרצ ומצביעי ישראל ביתנו – כולם.

אופיר אקוניס: אבל אתם כבר מורגלים, קשה לשחרר אתכם מן ההרגלים המגונים – –

איימן עודה: אתה גזען – – –

אופיר אקוניס: – – שלכם, של 100 שנות טרור – – –

איימן עודה: – – – כי אתה רואה את כל היהודים – – –

אופיר אקוניס: אני אומר לך עובדות – –

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: – – ואתה מתקשה.

אופיר אקוניס: ובכן, אדוני היושב-ראש, לדאבון הלב – – –

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: – – – לדאבון הלב, זו ממש איננה גזענות אלא עובדה – –

איימן עודה: מה זאת אומרת כל היהודים בצד אחד וכל הערבים בצד אחר?

איימן עודה: – –

אופיר אקוניס: – – 100 שנים של – – –

איימן עודה: – – מה זאת אומרת?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת עודה – – –

איימן עודה: מה זאת אומרת, כל היהודים בצד אחד והערבים בצד אחר?

אופיר אקוניס: – – – 100 שנים של טרור אכזרי, ברברי, חייתי, לפני שהיו שטחים, לפני ניצחוננו ב-1967, לפני ניצחוננו ב-1948, לפני שהיו חיילי צה"ל או שוטרות מג"ב או שירות הביטחון הכללי – מסורת.

אופיר אקוניס: מסורת שכזאת, של רצח, של הסתות, של טבח נוראי, של המרד הערבי הגדול והמרד הערבי הקטן, והתקפות על צירי התנועה.

אופיר אקוניס: הרי כל הדברים האלה קיימים בהיסטוריה הציונית 100 שנה.

אופיר אקוניס: באו אליכם מתיישבים, באו אליכם שבי ציון, הושיטו יד לשלום, הוציאו כרוזים, כתבו מאמרים, באו אל הנכבדים, רצו בשלום.

אופיר אקוניס: זאב ז'בוטינסקי כתב על חיים משותפים; אצלכם אין תפיסה של חיים משותפים – –

איימן עודה: תתבייש – – –

אופיר אקוניס: – – אצלכם יש חיים במקום – – –

איימן עודה: – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אין פה שום גזענות עד לרגע זה, אדוני היושב-ראש.

איימן עודה: אל תגיד את זה.

אופיר אקוניס: אין אצלכם רצון לחיים משותפים – –

איימן עודה: אל תגיד את זה.

אופיר אקוניס: – – אני מצטער לשמוע ואני מצטער להשמיע, אבל עובדה.

איימן עודה: אבל אתה גזען.

איימן עודה: מה זאת אומרת אצלכם?

איימן עודה: איך אתה אומר את זה?

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: אבל אין שום היבט – – –

איימן עודה: למה אצלכם?

אופיר אקוניס: מה אני יכול לעשות.

איימן עודה: מה זאת אומרת אצלכם?

אופיר אקוניס: אין היבט של שלום אצל האוכלוסייה הפלסטינית, מה אני יכול לעשות.

אוסאמה סעדי: – – – אתה לא רוצה שלום – – –

איימן עודה: תתבייש לך – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: מה אני יכול לעשות.

אופיר אקוניס: ידידי – – –

אוסאמה סעדי: אתה לא רוצה שלום – – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: ידידי, ידידי, תקשיב טוב.

אוסאמה סעדי: אמרת שאתה – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת אחמד סעדי, תשמע טוב.

אוסאמה סעדי: אתה אומר: אין – – –

אופיר אקוניס: אני אגיד לך, אני אתן לך תשובה.

אוסאמה סעדי: – – –

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: כיוון ששאלת, אני אתן לך תשובה.

איימן עודה: איזה שלום אתה רוצה?

קריאה: – – – כל הערבים?

אופיר אקוניס: אתה רוצה תשובה או לא רוצה תשובה?

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: לא, אל תצעק, טיעוניך יישמעו בנחת אם תדבר ולא תצעק.

אופיר אקוניס: כאשר מתייצב – אני אסביר לך, אני אענה לך, חייב לך תשובה על הרצון בשלום.

אופיר אקוניס: צוטט כאן מנחם בגין.

אופיר אקוניס: זה באמת מפעים ממש את לבי – אגב, זה יותר בא מפה מאשר מהאוכלוסייה הערבית, אני מודה, הסתות ואמירות קשות נגד הדמוקרט הגדול ביותר בהיסטוריה של העם היהודי בעת החדשה.

אופיר אקוניס: פתאום כולם, פתאום כולם משתמשים בו, פתאום – – –

קארין אלהרר: רגע, מי זה?

קארין אלהרר: מי זה?

קארין אלהרר: מי זה?

אופיר אקוניס: ראש הממשלה השישי, מנחם בגין.

אופיר אקוניס: כדאי לך לקרוא קצת דברים שהוא כתב – –

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: חשבתי שהתייחסת לראש ממשלה אחר.

אופיר אקוניס: – – כדאי לך קצת לצפות בנאומיו, כיצד מובילים מדינה לשלום, חבר הכנסת אחמד סעדי, ואני אגיד לך מתי אפשר לעשות שלום ועם מי – –

קריאה: כולם אחמד?

אופיר אקוניס: – – כאשר בצד השני – זה לא עניין של ערבים או יהודים, חבר הכנסת עודה, ואל תגרור לוויכוח הגזעי או הגזעני – כאשר בצד השני – – –

עאידה תומא סלימאן: אתה נכנסת לזה – –

אופיר אקוניס: אני עונה לו.

אופיר אקוניס: לא, אני עונה לך.

עאידה תומא סלימאן: – – לא גררנו אותך.

אופיר אקוניס: אתה תקבל תשובה.

אופיר אקוניס: גם את תקבלי תשובה.

איימן עודה: אין לנו תרבות שלום?

אופיר אקוניס: – – – כאשר בצד השני – – –

איימן עודה: אין לנו תרבות שלום?

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: לא, לצערי לא.

אופיר אקוניס: נתתי לך דוגמאות מ-100 השנים האחרונות.

מסעוד גנאים: אתה מסתמך על – – –

אופיר אקוניס: כאשר בצד השני – – –

קריאות: – – –

מסעוד גנאים: – – –

אופיר אקוניס: כאשר בצד השני עומד מנהיג אמיץ, מתייצב, למשל אנואר סאדאת, ואומר No more war, יש שלום; כאשר בצד השני עומד מלך ירדן ואומר: שלום – – –

מסעוד גנאים: כמה הוא התחנן לגולדה.

אופיר אקוניס: תקשיב טוב.

אופיר אקוניס: כאשר הוא אומר – – –

מסעוד גנאים: כמה הוא התחנן לגולדה.

אופיר אקוניס: – – – כאשר הוא אומר: שלום בין בני אברהם, יש שלום.

אופיר אקוניס: היה אמור להיות, אדוני היושב-ראש, שלום עם מדינה – לא בלתי חשובה באזורנו – ששנים ארוכות שלט בה הרוב הערבי הנוצרי, ושמה לבנון.

אופיר אקוניס: ועמד להיחתם הסכם שלום.

אופיר אקוניס: אבל כמה ימים לאחר שהיה אמור להיחתם, נרצח הנשיא הלבנוני והסכם השלום לא נחתם.

אופיר אקוניס: אנחנו מוכנים לחתום על הסכם שלום עם מי שרוצה לחיות אתנו בדו-קיום, עם מי שרוצה לחיות לצדנו – –

קריאה: אבו מאזן – – –

אופיר אקוניס: – – ולא במקומנו.

איימן עודה: יש את אבו מאזן.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: אבו מאזן – –

עאידה תומא סלימאן: יש את אבו מאזן.

אופיר אקוניס: – – בחייך.

איימן עודה: יש את אבו מאזן.

איימן עודה: יש יותר איש שלום ממנו?

אופיר אקוניס: בחייך.

אופיר אקוניס: תקשיב טוב.

איימן עודה: יש יותר איש שלום ממנו?

אופיר אקוניס: המסית הגדול.

אופיר אקוניס: המסית הגדול, אבו מאזן – – –

אוסאמה סעדי: אתה המסית הגדול.

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: תקשיבו טוב, אני אומר את זה בכל העולם ואני אגיד את זה גם כאן.

אופיר אקוניס: המסית הגדול, שמערכת החינוך שלו ומערכת התקשורת – אני מודה לך באמת, חבר הכנסת עודה, על כך שדירגת אותנו במקום 100 לגבי חופש העיתונות.

אופיר אקוניס: חופש העיתונות בישראל הוא מספר אחת בעולם.

אופיר אקוניס: אבו מאזן מפעיל מערכת של הסתה בבתי-הספר, בגני-הילדים, בתקשורת הפלסטינית, שאיננה חופשית.

אופיר אקוניס: היא במקום ה-1,000 בעולם, לא במקום ה-100 בעולם.

אופיר אקוניס: אין שם תקשורת חופשית.

אופיר אקוניס: הוא מעודד, אדוני היושב-ראש – –

איימן עודה: – – – אין שום דבר – – – אפס – – –

אופיר אקוניס: – – ילדות קטנות, ילדים קטנים, ילדות קטנות, לצאת ולדקור אזרחים חפים מפשע, והם מספרים לנו שהם הושפעו מההסתה הפלסטינית.

אופיר אקוניס: אז ודאי אבו מאזן איננו רוצה שלום.

אופיר אקוניס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס על תשובתו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת קארין אלהרר להציג לנו הצעת אי-אמון מטעם יש עתיד: שחיתות וחוסר תפקוד של משרדי הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מקווה, חברת הכנסת קארין אלהרר, שמייד בסיום דברייך תיגשי לתחנת המשטרה הקרובה ותגישי תלונה – ואני אומר את זה ודאי בציניות – אבל בכל זאת, בואו נחשוב איך אנחנו מנסחים הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: מי שידוע לו על מעשי שחיתות, שייגש למשטרה, זאת חובתו כאזרח.

קארין אלהרר: זה בוודאי – – –

יולי יואל אדלשטיין: ביקורת על הממשלה היא לא רק לגיטימית אלא נחוצה, אבל אם ידועים מקרי שחיתות, אז נא לגשת למשטרה ולא למיקרופון באולם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד עשר דקות לרשותך.

קארין אלהרר: אדוני יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אנחנו מבקשים להביע אי-אמון בממשלה על רקע השחיתות הגואה במדינת ישראל וחוסר התפקוד – – –

אופיר אקוניס: – – –

קארין אלהרר: השר אקוניס, אני אשמע אותך, אני אפילו לא אתווכח אתך – –

יחיאל חיליק בר: – – –

קארין אלהרר: – – אני אתן לך להשמיע את דבריך בנחת – ככה שומעים יותר טוב, בנחת.

קארין אלהרר: אז אני מציעה, אולי תקשיב.

קארין אלהרר: מי יודע, אולי אני אשכנע אותך.

קארין אלהרר: תופעת השחיתות הציבורית במדינת ישראל מכרסמת ביסודות הדמוקרטיים ומרסקת את אמון הציבור בנבחריו.

קארין אלהרר: השחיתות מאיימת על יציבות החברה ואיתנותה, מערערת את המוסדות הדמוקרטיים ופוגעת קשות בשלטון החוק.

קארין אלהרר: מדי שבוע מתגלות בישראל פרשיות שחיתות חדשות של נבחרי ציבור, ורק לפני שבוע נכנס לראשונה ראש ממשלה לשעבר לכלא, כאחרון הפושעים.

קארין אלהרר: הבוקר קיימתי בוועדה לביקורת המדינה דיון שעסק בשאלה הכל-כך טריוויאלית, מי מטפל בשחיתות במדינת ישראל.

קארין אלהרר: מזה שבע שנים מדינת ישראל מנוהלת על-ידי ראש הממשלה בנימין נתניהו.

קארין אלהרר: לא רק שממשלת נתניהו פוגעת בלי די בערכים דמוקרטיים מוחלטים בשלל הצעות חוק שעולות כאן מדי שבוע, וחלקן נדונו בדקות האחרונות, היא גם מתעלמת לחלוטין מהטיפול המערכתי בשחיתות, מניעתה ויצירת הרתעה.

קארין אלהרר: יצירת ההרתעה מפני השחיתות שואפת לאפס, ולהבדיל ממדינות העולם, במדינת ישראל לא קיים גוף אחד מתכלל שמטרתו היא מאבק אמיתי בשחיתות.

קארין אלהרר: כיום יש כמה גופים שונים שעוסקים בכך, אך אין כתובת אחת ברורה לציבור.

קארין אלהרר: הדאגה לציבור ועשיית צדק עמו מזמן נעלמו ממחוזותינו.

קארין אלהרר: במקומן נכנסים מנעמי השלטון האישיים והדאגה לכיסא הפוליטי לטווח הארוך.

קארין אלהרר: בעולם, רבים מהגופים מוקמים מכוח חוק ייעודי למלחמה בשחיתות, וחלק מהגופים פועלים מכוח חוק קיים העוסק בתחום רחב יותר.

קארין אלהרר: כמה כיף לפזול הצדה ולראות מדינות כמו אוסטריה, ניו-סאות׳-ויילס באוסטרליה, בריטניה, סלובניה, אוסטרליה המערבית, קנדה, ספרד וארצות-הברית, שבהן כן השכילו להקים גוף מסודר שנלחם בשחיתות.

קארין אלהרר: שם, הרחק מעבר לים, כן מטפלים.

קארין אלהרר: מדינת ישראל כמדינה דמוקרטית, הגם שהיא קיימת מעל 60 שנה, לא השכילה ליצור לעצמה גוף סמכותי כזה, גם לא כאשר מקרי השחיתות נערמים והתופעה מתרחבת – שרי ממשלה, נשיא לשעבר, ראש ממשלה לשעבר, נבחרי ציבור ברשויות המקומיות, פקידים במגזר הציבורי, עובדים ברשויות הממשלתיות.

קארין אלהרר: יותר מדי פנים ושמות, מוכרים יותר ומוכרים פחות, ובממשלה עומדים מנגד.

קארין אלהרר: למה לפתור בעיות עמוקות וחשובות כשאפשר להתרכז בלעומתיות, בתיקוני חקיקה מיותרים ופופוליסטיים?

קארין אלהרר: הממשלה לא מתבטאת בחריפות כנגד תופעת השחיתות המתפשטת, לא שמים את הנושא בראש סדר העדיפות, והעובדה בשטח היא שיותר ויותר אנחנו נתקלים בתופעה, וכך, חברים, לא רחוקה הדרך שנהפוך חברה חולה שאיבדה את הבושה.

קארין אלהרר: לא זו בלבד שלא מטפלים בבעיה מהשורש, גם הממשלה לא מצליחה לנהל את משרדיה כראוי; יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה, חוסר התקשורת בין המשרדים חוגג.

קארין אלהרר: הפיקוח על שרי הממשלה כל כך רופף, שדברים רבים לא נעשים.

קארין אלהרר: ומי נופל בין הכיסאות?

קארין אלהרר: הציבור.

קארין אלהרר: ממשלת נתניהו שוכחת מיהו הציבור ומאבדת את היכולת לתת לו שירות ראוי והוגן, כפי שמתבקש ממשרדי ממשלה.

קארין אלהרר: בוועדה לביקורת המדינה אני רואה מדי שבוע בלגן חוגג.

קארין אלהרר: משרד אחרי משרד מגיעים לדיון בלי תשובות, זורקים את האחריות מהאחד לשני, ומי נפגע – מי?

קארין אלהרר: האזרח, נכון.

קארין אלהרר: כך, לדוגמה – אני אתן דוגמה: 175 חוקים לא ממומשים בגלל שהמשרדים לא התקינו תקנות.

קארין אלהרר: אתם בוודאי תשאלו: מיהו אותו משרד שאחראי להתקנת התקנות?

קארין אלהרר: ובכן, כל משרדי הממשלה אחראים להתקנת התקנות.

קארין אלהרר: אבל מי הגורם המאסדר?

קארין אלהרר: אין כזה.

קארין אלהרר: היינו מצפים לחשוב שזה יהיה משרד המשפטים, אבל הוא טוען שהוא לא הבייביסיטר של המשרדים האחרים.

קארין אלהרר: חברת החשמל והיערן הראשי לא כרתו עצים במשך שנים.

קארין אלהרר: בסערה האחרונה, שהייתה בנובמבר, הם התווכחו ביניהם בדיון בוועדה, לא הצליחו להסכים מי אחראי לכריתת העצים.

קארין אלהרר: אחרי הדיון בוועדה והלחץ הם התחילו לכרות, ואולי יהיו פחות אסונות.

קארין אלהרר: זכויות חברתיות של זכאים בדיור הציבורי לא ממומשות כי משרד הבינוי והשיכון, מס הכנסה והביטוח הלאומי לא מסכימים להעביר קבצים ביניהם.

קארין אלהרר: עד שהם כבר הסכימו, הגיע משרד המשפטים והחליט שרגע, צריך לחכות לחוות דעת משפטיות ואי-אפשר להפעיל את השירות.

קארין אלהרר: הממשלה עסוקה במשחקים פוליטיים, במאבקים פנימיים על הישרדותה, במקום לפעול לייעול העבודה, ליצירת סדר, לטיפול בגורמים משחיתים ולהשבת האמון של הציבור, שאבד.

קארין אלהרר: ואני שואלת את עצמי: איך ייתכן סדר בממשלה שאזרחים אפילו לא יודעים להגיד מי בכלל מחזיק בה היום את תיק הכלכלה, מי מחזיק בתיק הפריפריה, מי מטפל בשירות הלאומי, מי מתעסק בתקשורת?

קארין אלהרר: הסמכויות פה עוברות מיד ליד מרגע לרגע, ואפילו אנחנו, כחברי כנסת, לא תמיד קמים בבוקר ומצליחים לזכור מי השר האחראי לכל משרד, אז מה לנו לצפות מהציבור?

קארין אלהרר: כשראש הממשלה צריך להגיע לוועדות הכנסת, שם נעשית כל כך הרבה עבודה, לתת דין-וחשבון כשר התקשורת, שר הכלכלה, שר החוץ והשר לשיתוף פעולה אזורי – הוא לא יכול, בואו נודה על האמת.

קארין אלהרר: אז איך אנחנו מצפים שתיעשה עבודה משמעותית במשרדים?

קארין אלהרר: מי ייתן את הדין והחשבון?

קארין אלהרר: מה נגיד על כל אותם נציגי ציבור שבורחים מאחריות בשל ניגוד עניינים?

קארין אלהרר: יותר מדי ניגודי עניינים ופחות מדי התמודדות עם האמת הקשה.

קארין אלהרר: אז בעצם, בואו נודה על האמת, כל מה שאנחנו עושים כאן זו הצגה.

קארין אלהרר: אנחנו משחקים בכאילו, כי הרי העבודה האמיתית במשרדים הללו נעשית כמעט על-ידי גורם אחד, והגורם המנהל, השר שהוא גם ראש הממשלה, אין סיכוי שהוא יצליח לעבוד, ולא כי אני לא מעריכה את כישוריו.

קארין אלהרר: אפילו שיהיו לו כישורים טובים ככל שיהיו – הוא לא יכול.

קארין אלהרר: זה בלגן; יותר מבלגן – זה מתחיל להיראות יותר כמו קרקס.

קארין אלהרר: אף אחד לא רוצה לחיות במדינה שלא מצליחה לחשוב לטווח הארוך – אלא במדינה שמנהלת גופים שהם מפוקחים כראוי, שיש דין ויש דיין.

קארין אלהרר: אזרחי מדינת ישראל רוצים בעיקר לראות שיש לממשלה תשובות להם, לאזרחים, כי בואו נודה על האמת: הם שלחו את הכנסת והם שלחו את הממשלה.

קארין אלהרר: לצערי, זה לא המצב.

קארין אלהרר: אז כשמזניחים את הדברים החשובים באמת, לנוכח השחיתות הגואה וחוסר הסדר בין משרדי הממשלה, אנחנו מבקשים מהכנסת להביע אי-אמון בממשלה ולשים סוף לבלגן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את השר אופיר אקוניס להשיב בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יתחיל דיון סיעתי.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת אלהרר, אני אחזור על מה שאמרתי לך כאן, ברדתך מהדוכן: את באמת נואמת יפה ונואמת מנומק, ואני באמת נפעם מנאומך חוצב הלהבות, אבל מה לזה ולשחיתות שלטונית?

אופיר אקוניס: אולי אשאל אותך, חברת הכנסת אלהרר, היכן היה יושב-ראש המפלגה שלך ביום הקשה הזה – רק ביום שני שעבר זה היה, בשעות הללו פחות או יותר – כשחברו הטוב, ראש הממשלה לשעבר, מר אהוד אולמרט, נכנס לכלא?

אופיר אקוניס: בפעם הראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל ראש ממשלה נכנס אל הכלא.

אופיר אקוניס: ומר לפיד, יושב-ראש יש עתיד, שעל כל דבר יש לו מה לומר – יש סטטוס פעם אחת ביום לפחות, מרגש, כתוב יפה אני מוכרח להגיד, כפי שכתב כאשר היה פובליציסט ב"מעריב" ואחר כך ב"ידיעות", או ההפך – על כל דבר יש לו מה להגיד.

אופיר אקוניס: הנה, מר לפיד שם.

אופיר אקוניס: שלום לך, מר לפיד, מה שלומך?

אופיר אקוניס: בדיוק דיברתי על יכולות הכתיבה המצוינות שלך – גם בעיתונות הכתובה וגם בעיתונות המשודרת.

אופיר אקוניס: אבל שאלתי את חברת הכנסת אלהרר היכן היו יכולות הכתיבה שלך בשבוע שעבר ביום שני, כאשר חברך, מר אולמרט, נכנס – לראשונה ראש ממשלה בישראל נכנס לבית-הכלא.

אופיר אקוניס: זה היה יום קשה, יום מר ונמהר.

אופיר אקוניס: היכן היו יכולות הכתיבה הללו?

אופיר אקוניס: האם נאלם דום מר לפיד?

אופיר אקוניס: ואני אומר באמת, באמת יכולות כתיבה, יכולת ביטוי – –

קארין אלהרר: אבל אתה כן – – –

אופיר אקוניס: – – מרהיבה.

אופיר אקוניס: אני אומר את זה בהערכה, בהערכה רבה.

אופיר אקוניס: ועל דמוקרטיה אתם מדברים, סגן היושב-ראש?

אופיר אקוניס: הוא גם מסיעת יש עתיד.

אופיר אקוניס: אני לא אשאל אותך, כי כאן אתה יושב-ראש, אבל אולי אותך, חברת הכנסת אלהרר – אני שומע את צקצוקי הלשון ותקתוקי המקלדת של חברי סיעתך יש עתיד בציוצים, בטוויטרים, בסטטוסים בפייסבוק, על הפגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: ואני שואל אותך – אולי תעני לי, כי זו באמת שאלה שמאוד עניינה אותי; באמת אני אומר לך, כאדם שחבר במפלגה הדמוקרטית הגדולה ביותר בישראל, שעומד לבחירה פעם אחר פעם על-ידי עשרות-אלפי מתפקדים כדי להשתלב ברשימת הליכוד לכנסת, וברוך השם מקבל אמון.

עיסאווי פריג': אתה מתכוון לארגזים.

עיסאווי פריג': לארגזים.

קארין אלהרר: – – –

אופיר אקוניס: אתם מדברים על ביטול הדמוקרטיה, אבל רק לפני שבוע וחצי, אדוני היושב-ראש, פה-אחד – פה-אחד – בוטל התקנון של מפלגת יש עתיד, הקובע שמן הכנסת הבאה מתחייבות בחירות דמוקרטיות, פתוחות, שקופות, שמבקר המדינה צריך לקבל עליהן דין-וחשבון, לתפקיד יושב-ראש יש עתיד.

אופיר אקוניס: איפה היית אז?

קארין אלהרר: השר אקוניס, אני מחשיבה אותך לאחד שיש לו טענות משמעותיות יותר.

אופיר אקוניס: את מדברת על דמוקרטיה?

אופיר אקוניס: את מדברת על שחיתויות?

אופיר אקוניס: את מדברת על מינהל תקין?

אופיר אקוניס: אני אומר לכם: טלו קורה מבין עיניכם; נאה דורש נאה מקיים – זה כנראה לא כלל שחל על סיעת יש עתיד.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברות וחברי הכנסת לדחות גם את הצעת האי-אמון של יש עתיד.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

קארין אלהרר: קיוויתי שתהיה אמירה יותר משמעותית, אני חייבת לומר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים – – –

אופיר אקוניס: אני מנסה לענות.

אופיר אקוניס: אין תשובות?

קארין אלהרר: – – – עובדות.

אופיר אקוניס: אלה עובדות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לדיון סיעתי.

מאיר כהן: אני מבקש מחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: יש עשרה דוברים.

מאיר כהן: אנא, להקפיד על לוח הזמנים – שלוש דקות לכל דובר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: השר אקוניס, אני מקווה שאתה לא נוטש בגיני.

אופיר אקוניס: לא – – –

איילת נחמיאס ורבין: אה, בסדר.

אופיר אקוניס: אני לא נוהג כמו מפלגת העבודה.

איילת נחמיאס ורבין: למה, אנחנו נעלמים?

איילת נחמיאס ורבין: לא ידעתי, לא שמתי לב שנעלמנו אי-פעם.

איילת נחמיאס ורבין: אני מציעה לבדוק את הנוכחות במליאה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: המערך.

יחיאל חיליק בר: מפא"י.

איילת נחמיאס ורבין: אבל היום באת רגיז במיוחד, אז אני אשתדל לתרום עוד קצת.

אופיר אקוניס: ממש לא רגיז.

אופיר אקוניס: רגוע לגמרי.

איילת נחמיאס ורבין: אה, אוקיי.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מליאה יקרה – חברי הכנסת, חברי, המליאה ככה קצת ריקה – היא ריקה, היא ריקה.

איילת נחמיאס ורבין: היא ריקה קצת פחות מהאופן שבו הממשלה מטפלת בטרור המתגבר.

איילת נחמיאס ורבין: באופן מדהים, אדוני היושב-ראש, אני לא יודעת אם שמת לב, אבל מצאנו את האשם.

איילת נחמיאס ורבין: סוף-סוף מצאנו מיהו הפקיד הממשלתי שאשם בחידלון הזה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: הוא אינו נבחר ציבור, הוא איש שרץ על הג'בלאות, סחב אלונקות, פיקד על קרבות.

איילת נחמיאס ורבין: גם היום כתפיו, צריך לומר, נראות די רחבות, ועדיין מצויות תחת האלונקה.

איילת נחמיאס ורבין: הקרבות שהוא צריך לנהל הם יומיומיים, ועוסקים בביטחון אזרחי ישראל בכל מקום ובכל פינה בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: הוא איש הגון, שקט, אינו מחפש פוליטיקה ואינו מחפש מי ירדוף אחריו – איזו מפלגה תרדוף אחריו בסוף כהונתו.

איילת נחמיאס ורבין: לא מעניין אותו אם נקצר או נאריך את הצינון לקצינים בכירים, אם נפיל או לא נפיל היום את הממשלה, כי מבחינתו המשימה אחת היא: לשמור על ביטחון אזרחי ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: וביום רביעי האחרון, הפקיד הבכיר הזה, רב-אלוף גדי איזנקוט, השקט, הצנוע, איש העשייה ולא איש המדון, נגרר בבוץ משוח בזפת ונוצות על-ידי חברי כנסת מהבית הזה, על-ידי שרים וסגני שרים, בעוד מקומות רבים בארץ מצויים תחת איום יומיומי; בעוד מערכת הביטחון מסכלת פיגועים ומצויה במתח מתמיד איך לשמור על הציבור הישראלי; בעוד רמת הכוננות נשמרת בקרב כל כוחות הביטחון; בעוד הרמטכ"ל, בנסיבות הקשות והמורכבות האלה, מנסה לשקף את רמות המוסר המצופות מכל חייל בצה"ל.

איילת נחמיאס ורבין: אתם באמת חושבים שהוא התכוון לשנות בדבריו את הוראות הפתיחה באש?

איילת נחמיאס ורבין: האם הוא, האיש שתחת אלונקת הממשלה הבלתי-מסוגלת-לעשות-משהו-אמיתי-נגד-הטרור-הזה, הוא הבעיה שלנו, או המזל של כולנו?

איילת נחמיאס ורבין: חבר כנסת, כאן, בבית הזה, חשב שזאת העת המתאימה להיכנס ברמטכ"ל; זה הזמן לערער את פיקודו, תפקודו, אחריותו העצומה, רק מפני שהוא העז שלא לדבר במכתמים, בססמאות, אפילו בפתגמים, אלא במעשים.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו באמת חשב שהרמטכ"ל התכוון לרפות את ידיהם של חיילים?

איילת נחמיאס ורבין: מישהו באמת חושב שלרמטכ"ל צריך להסביר איך מתנהלים החיילים בשטח?

איילת נחמיאס ורבין: מישהו באמת חושב שהרמטכ"ל עוסק ב-איך נראית ישראל בחוץ?

איילת נחמיאס ורבין: או שהוא דואג לביטחון ולביטחונם של תושבי ישראל?

איילת נחמיאס ורבין: זאת הממשלה, אליהו – ובוקר טוב גם לך, ראש הממשלה, שבגללה אנחנו צריכים להיות מוטרדים מאיך שישראל נראית בחוץ.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא, זה הרמטכ"ל שסיבך אותנו, נו, באמת, אתם שמטיחים בו האשמות חסרות שחר.

איילת נחמיאס ורבין: כמה קל להאשים ניסיון להתבטא בזהירות ובאופן מחושב מול צעירים הנלהבים לשרת את מדינתם, כאמירה בוטה ומזלזלת.

איילת נחמיאס ורבין: אשרינו שהתברכנו ברמטכ"ל כזה.

איילת נחמיאס ורבין: כמה עצוב שרק שר הביטחון והאופוזיציה התגייסו להגן עליו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: כמה עצוב שהוא זקוק להגנה כזאת.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אני שוב חוזר: אנא הקפידו, שלוש דקות.

עיסאווי פריג': למה אין רשימת דוברים?

מסעוד גנאים: אולי בכוונה אין אצלך, עיסאווי?

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, המעצר המינהלי – אמרו את זה אנשים יותר חכמים מאתנו, ויותר משכילים, ויודעים יותר משפט ודמוקרטיה – זו חיה אנטי-דמוקרטית דורסנית.

מסעוד גנאים: אי-אפשר לעצור בן-אדם על סמך מידע סודי, לא להעמידו לדין, לא למשפט, לא לתת לו להגן על עצמו, ובסוף הכול סגור על סמך מידע של השב"כ, והכול סודי, ולא לתת לו הזדמנות להגן על עצמו, ולא לתת לציבור לדעת על מה בכלל העצור הזה נעצר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מאבקו של מוחמד אלקיק, ומאבקם של כל העצירים שפתחו בצום ובשביתת רעב כדי להביע את המחאה שלהם, את הזעם, על החיה הזאת, האנטי-דמוקרטית, על דריסת זכותם האנושית, הוא מאבק צודק.

מסעוד גנאים: אתה יודע מה?

מסעוד גנאים: הוא מאבק גם מתבקש למדינה, אפילו, כדי לשחרר אותה מההסתגרות הלאומית הזאת, הדורסנית הזאת, של הממשלה; כדי שתהיה יותר דמוקרטית, יותר נאורה, יותר צודקת.

מסעוד גנאים: לפני שלוש או ארבע שנים, אדוני היושב-ראש, ביקרתי בכלא מג'ידו אחד מוותיקי העצורים המינהליים הפלסטינים.

מסעוד גנאים: הוא חבר בפרלמנט הפלסטיני, במועצה המחוקקת, שמו אחמד אל-חאג' עלי, היה בן כ-75, נדמה לי, 74, והוא נעצר ולא יודע על מה.

מסעוד גנאים: איש משכיל, מרצה.

מסעוד גנאים: הוא אמר לי: אני עמדתי בפני השופט, אמרתי לו: כבוד השופט, אני בן-אדם שקרא את הספרים של היהודים – במורשת, בהיסטוריה, בדת, בכול.

מסעוד גנאים: ושם הססמה, או הדבר העיקרי, שבלי צדק אין שלום.

מסעוד גנאים: אני רוצה לשאול: איפה הצדק במעצר שלי?

מסעוד גנאים: אמר לו השופט אחרי שכולם הלכו: אדון חאג' עלי, בוא אגיד לך.

מסעוד גנאים: יש עוד ספר שלא קראת, שהוא חשוב, שהוא הספר של השב"כ.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת – יש שר?

מאיר כהן: כן כן.

אלעזר שטרן: מה?

מאיר כהן: השר אקוניס – – –

אלעזר שטרן: עיסאווי, אתה רוצה להיות שר?

מאיר כהן: כן כן, יש, יש, יש.

מאיר כהן: השר לוין כאן.

מאיר כהן: השר לוין כאן.

עיסאווי פריג': – – –

זוהיר בהלול: קטונו.

מאיר כהן: השר לוין כאן.

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: עיסאווי בסדר.

זוהיר בהלול: כל אחד צריך להכיר – – –

עיסאווי פריג': – – –

אלעזר שטרן: עיסאווי יכול להיות שר.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן, השעון – שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

אלעזר שטרן: בסדר, זה חלק מהאי-אמון – –

מאיר כהן: אוקיי.

אלעזר שטרן: – – שעיסאווי יכול להיות שר הרבה יותר טוב מהרבה שרים שיושבים כאן.

אלעזר שטרן: זה לא אי-אמון?

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, לא היית קודם.

אלעזר שטרן: רק רציתי לעדכן, כיוון שהוער לחברתנו, ששחיתות זה לא עבירה פלילית.

אלעזר שטרן: יש הרבה דברים שקשורים לשחיתות, אבל שחיתות, שדובר עליה כאן, לצערי הרב, זה לא עבירה פלילית, ולכן טוב שהיא עולה כאן.

אלעזר שטרן: כשאנחנו מדברים על תפקוד הממשלה ועל אי-אמון, אז אנחנו – זה כבר עלה כאן – התבשרנו היום על הכרזות של ה-BDS ברכבות בלונדון.

אלעזר שטרן: מובן שאנחנו מגנים אותן – הן שקריות, הן נבזיות, ואנחנו, אחרי שגינינו, שואלים: איפה היה שר החוץ?

אלעזר שטרן: מילא שאנחנו, חברי הכנסת הפשוטים, צריכים לקום ולהתעורר ולהיות מופתעים, אבל למה מדינת ישראל קמה מופתעת למה שקורה ברכבות בלונדון?

אלעזר שטרן: למה, אחרי שהיא מופתעת, מי שצריך לטפל בלהוריד את זה זה שר החוץ בפועל, יאיר לפיד?

אלעזר שטרן: למה אין שר חוץ שיטפל בדברים האלה?

אלעזר שטרן: אז חשבתי שיש שרת חוץ – סליחה, סגנית שר חוץ – והסתכלתי מה סגנית שר החוץ עשתה בימים האחרונים נגד ה-BDS, אז הבנתי שהיא יצאה נגד דברי הרמטכ"ל בטענה שדבריו לא משרתים את הזירה הדיפלומטית הישראלית.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני לא יודע כמה זמן עוד תשב פה, אבל אם תשב הרבה זמן אתה בטח תשמע איזה חבר כנסת מהקואליציה עולה ואומר שבגלל התבטאות הרמטכ"ל תלו את השלטים ברכבות בלונדון, בגלל שזה מה שאמרה סגנית שר החוץ.

אלעזר שטרן: ואנחנו כמובן חושבים על דברי הרמטכ"ל, שטוב שנאמרו, שהם בדיוק אלה שנלחמים ב-BDS.

אלעזר שטרן: בדיוק האווירה הזאת והאמירה הזאת של הרמטכ"ל, בניגוד, הפוך, למה שחושבים חלק משרי הממשלה, זו תרומה למלחמה ב-BDS.

אלעזר שטרן: ואם צריך אי-אמון, אין לי יותר מה להגיד חוץ מכך שעוד מעט נבזבז פה הרבה מאוד דקות על העברת סמכויות משר הכלכלה לשר אזולאי, זה מה שהממשלה הזאת מעסיקה אותנו בו שבוע אחרי שבוע בגלל שראש הממשלה הוא כל כך הרבה שרים – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אלעזר שטרן: – – ובסוף נגמר לו הזמן והוא צריך להעביר חלק מהסמכויות לשרים, שגם הם לא יודעים מה נפל עליהם.

אלעזר שטרן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אכרם חסון.

מאיר כהן: אדוני.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נושא השחיתות ותפקוד משרדי הממשלה – זה לא תופעה חדשה שנולדה אתמול.

אכרם חסון: לצערי הרב, זה חלק מהתרבות הישראלית במשך יותר מ-40-30 שנה.

אכרם חסון: זה מה שאנחנו מאמצים, זה לא שייך רק לקואליציה ולא שייך לאופוזיציה.

אכרם חסון: אנחנו מכירים מנהיגים, ומכירים נציגים, ומכירים מנהלי מחלקות ומכירים ראשי רשויות ששייכים לכל המחנות, ולצערי הרב, אנחנו רואים שהסתבכו בשחיתות.

אכרם חסון: היום, כל אזרח במדינת ישראל, אם אין לו פרוטקציה ואין לו קשרים, הוא לא יכול לקבל שום שירות נאות.

אכרם חסון: לא מזמן טיפלתי בבחור שנפגע בכתף, מסמר נכנס לו לכתף, והיה מטופל שמונה חודשים בבתי-חולים, בהלוך וחזור כדי לקבוע לו תור לניתוח.

אכרם חסון: בסוף הרופא אמר לו: אם אתה תבוא אלי באופן פרטי ותשלם 40,000 שקל, אני מוכן בשבוע הבא לעשות לך את הניתוח.

אכרם חסון: אז גם מערכת הבריאות נגועה בשחיתות.

אכרם חסון: המוסד לביטוח לאומי, שאנחנו מכירים, במיוחד בני המיעוטים, אנחנו רואים, מי שיש לו קשרים מקבל טיפול.

אכרם חסון: אפילו ניצולי שואה נפטרו ולא קיבלו את הזכויות שלהם מהמוסד לביטוח לאומי – מה, זה לא שחיתות?

אכרם חסון: השחיתות הורסת כל חלקה טובה במדינת ישראל.

אכרם חסון: אני יכול לספר לכם שראשי הרשויות במגזר הערבי או במגזר שלנו ממנים מנהלי בתי-ספר.

אכרם חסון: אנחנו יכולים להגיד לכם מראש איזה אדם הולך להיות מנהל בית-ספר.

אכרם חסון: וכשאנחנו, האופוזיציה, מתלוננים – אין אבא ואין אימא, אין מי שיעזור להם, כי כנראה גם הדין במגזר שלנו שונה מהדין במגזר היהודי.

אכרם חסון: ולכן אחר כך שואלים למה השחיתות גואה במגזר שלנו – גואה כי אתה צריך להביא קשרים חדשים אצל מקבלי החלטות כדי שאתה תקבל מה שמגיע לך כאזרח.

אכרם חסון: לצערי הרב, הדבר הזה גורם לנו נזק אדיר, והטיפול היחידי שצריך לעשות זה השקעה במערכת החינוך.

אכרם חסון: צריך להשקיע בגני-הילדים, צריך לגדל דור שיודע מה זה ערכים, יודע מה זה כבוד, יודע מה זה שירות נאות לאזרח.

אכרם חסון: אף אחד לא עושה לנו טובה שהוא נותן לנו שירותים.

אכרם חסון: לצערי הרב, אני ראיתי גם כמה מקרים בנמלים; עובד נמל ישר והגון שבא ומודיע על שחיתות, הוא באופן אוטומטי מנודה, באופן אוטומטי נרדף, לא נותנים לו להתקדם.

אכרם חסון: אותו דבר במועצה מקומית; איש אופוזיציה שהולך נגד ראש מועצה מושחת, מתחילים לפטר לו את קרובי המשפחה שלו, מתחילים לשלוח לו מודדים שימדדו לו את הבית שלו, מתנכלים לו, מתנכלים לו וכשהוא מתלונן התלונה לא זוכה ליחס מצד המשטרה כפי שקורה במגזר היהודי.

אכרם חסון: כאשר ראש רשות במגזר היהודי עושה עבירה גדולה מאוד, אנחנו רואים את "להב 433" ורואים את מחלקות המשטרה ומחלקות החקירות מתלבשים עליו, וגם התקשורת, אבל התקשורת הישראלית לא מתעניינת במגזר הלא-יהודי, לא מתעסקת במגזר הדרוזי, כי אנחנו מגזרים קטנים וכנראה לא מעניינים.

אכרם חסון: ולכן, השחיתות הפכה להיות חלק בלתי נפרד מחיי היום-יום; אני לא מגזים, חברי, זה נעשה יום-יום – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אכרם חסון: – – אנחנו מרגישים את זה.

אכרם חסון: ולכן, אני חושב, אדוני היושב-ראש, זה לא שייך לממשלה א' או ממשלה ב', אנחנו, כל חברי הבית, חייבים לשלב ידיים כדי להילחם בתופעה הזאת.

אכרם חסון: אנחנו חייבים להקים שדולה למען התנועה לאיכות השלטון, כדי שאנחנו נוכל לחיות בשלום ובמינהל תקין.

אכרם חסון: תודה רבה לך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, התנהל כאן בימים האחרונים דיון על מוסר המלחמה, על ערכי צה"ל, על טוהר הנשק, על הפרשנות הנכונה של המונח הכל-כך אמיתי וכל כך צודק – הקם להורגך השכם להורגו.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר כאן בצורה חד-משמעית – אין דבר מוסרי יותר וערכי יותר מאמירה חד-משמעית: מחבל שיוצא לרצוח יהודי באשר הוא יהודי, יהא גילו אשר יהא, לא חוזר בחיים, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': והציפייה שלי הייתה, גם מהדרג המדיני, ולא פחות מזה גם מהדרג הצבאי, לתת הנחיה חד-משמעית מלמעלה, שלפיה מחבל שיוצא לבצע פיגוע לא חוזר בחיים.

בצלאל סמוטריץ': זה אלף-בית, קודם כול של מוסר.

בצלאל סמוטריץ': הרי במי מדובר?

בצלאל סמוטריץ': אני שומע שאומרים: אנחנו לא כמוהם – – –

אלעזר שטרן: בצלאל, אם הוא בורח?

אלעזר שטרן: אם הוא יצא והוא בורח?

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, מה מחבל, חבר הכנסת שטרן, אשר יוצא – להיכנס ל"רמי לוי" ולרצוח ביום חמישי אבא לילדה בת חודש וחצי – –

אלעזר שטרן: וילדה בת 13 יצאה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שהתחתן לפני כלום זמן, שרק עושה קניות לשבת?

אלעזר שטרן: אתה צודק, אתה צודק, אבל – – –

בצלאל סמוטריץ': לפני דקה הוא רצה לרצוח יהודי חף מפשע, וגם עכשיו הוא רוצה לרצוח, ובעוד דקה הוא רוצה לרצוח, והדבר היחידי שהשתנה אולי בעובדה שהוא שוכב כאן עכשיו זה היכולת – אין לו יכולת.

בצלאל סמוטריץ': אבל הוא בן מוות.

בצלאל סמוטריץ': זה אלף-בית של מוסר, אלף-בית של הרתעה, זה אלף-בית של איך לנהל מלחמה.

בצלאל סמוטריץ': תראו, אנחנו מתמודדים עם גל טרור לא פשוט בחודשים האחרונים, וצריך להודות על האמת, וצה"ל בהיבט הטקטי – אתם מכירים את דעתי, הפתרון המשמעותי בסוף לטרור, מי שרוצה אסטרטגית לפתור טרור צריך לטפל בתקווה שמניעה אותו – אבל במישור הטקטי צה"ל היום מאוד מתקשה להתמודד עם אותו טרור סכינים של ילדים.

בצלאל סמוטריץ': מה המשמעות, שהם מנצחים אותנו?

בצלאל סמוטריץ': האלף-בית שלנו זה לוודא שאין ניצחונות, אין דבר כזה, לא חוזרים בחיים, מי שיוצא מהבית, לוקח סכין ורוצה לרצוח יהודי באשר הוא יהודי.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל אותך, חבר הכנסת שטרן, שנים-שנים-שנים, כשנניח ה"חמאס" יורה "קסאם" אל עבר יישובי הדרום, מה עושה צה"ל בלילה?

בצלאל סמוטריץ': צה"ל מעלה מסוק ותוקף מטרות.

אלעזר שטרן: אתה שואל שאלות?

אלעזר שטרן: אתה לא רוצה לשמוע, בצלאל, אתה לא רוצה לשמוע.

בצלאל סמוטריץ': ואני שואל אתכם: אבל זה לא באותו זמן, זה לא באותו מקום, זה לא נגד אותו בן-אדם – איזו זכות יש לך?

בצלאל סמוטריץ': איזה תוקף מוסרי יש לך להגיב בהפגזה אל עבר יעדי טרור אחרי שנעשה שיגור?

בצלאל סמוטריץ': הרי אני לא מדבר עכשיו על אותו בן-אדם שירה עליך את ה"קסאם", יש לך איזשהו שיוך ארגוני ואתה מפגיז, כי במלחמה לא מסתכלים רק על מקום, זמן, מרחב, בן-אדם; יש תפיסה יותר כללית, יותר קולקטיבית.

בצלאל סמוטריץ': ואם ירו עלי מותר לי – מה זה "מותר לי"?

בצלאל סמוטריץ': אני חייב להחזיר כדי לגבות מחיר, כדי להרתיע, כדי להבהיר שמי שיפגיז אותי ישלם מחיר וזה לא משתלם, כדי להגן על אזרחי.

בצלאל סמוטריץ': אני חייב להבהיר שמי שיוצא לבצע פיגוע לא הולך לקייטנת שב"ס אחר כך ועושה בגרות ותואר ראשון על חשבוננו ואחר כך משתחרר באיזו עסקה כגיבור עם משכורת.

מאיר כהן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': מי שיוצא לבצע פיגוע לא חוזר בחיים, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': זה, אדוני היושב-ראש, הדבר הכי ערכי והכי מוסרי, ושאף אחד לא ימציא לנו כאן מונחים מעוותים של מוסר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת יגאל גואטה, בבקשה.

אלעזר שטרן: בצלאל, אתה המצאת עכשיו מונחים חדשים.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא, אתה תסביר לי על דוד המלך – – –

מיקי לוי: לא שייך – – –

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יגאל גואטה: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, בשעה זו מלווים רבבות מעם ישראל למנוחת לעולמים את כבוד קדושת האדמו"ר מערלוי, רבי יוחנן סופר, זכר צדיק לברכה.

יגאל גואטה: אני מבקש להקריא כאן את ההודעה שפרסמה היום תנועתי, תנועת ש"ס, עם היוודע דבר האבדה הגדולה.

יגאל גואטה: תנועת ש"ס, ובראשה מועצת חכמי התורה שליט"א, יושב-ראש התנועה הרב אריה דרעי ונציגיה, מבכים מרה את הסתלקותו לגנזי מרומים של זקן האדמו"רים, כבוד קדושת האדמו"ר מערלוי, זכר צדיק וקדוש לברכה, חבר מועצת גדולי התורה, שהשיב הבוקר את נשמתו הטהורה ליוצרה.

יגאל גואטה: כבוד קדושת האדמו"ר, אשר נודע בקדושתו וגאונותו בתורה, הקים את קהילת ערלוי המעטירה לאחר השואה, והנהיג את קהילתו כאב רחום עשרות בשנים.

יגאל גואטה: האדמו"ר היה בידידות עזה ועמוקה עם מרן רבנו עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, ידידות שנמשכה עשרות בשנים, והיו ביניהם עשרות חילופי מכתבים בדברי תורה והלכה, תוך ביטויי הערכה וכבוד.

יגאל גואטה: כך, למשל, בספרו "יביע אומר" כותב עליו מרן: ידיד נפשי, אוהבך בלב ונפש, צדיק יסוד עולם.

יגאל גואטה: תנועת ש"ס אבלה עם כל בית ישראל על האובדן הגדול לעולם התורה והחסידות, ומן השמים ננוחם, וה' ירפא את שבר עמו.

יגאל גואטה: רבותי חברי הכנסת, מכאן תרשו לי לעבור לאחד הנושאים שעליהם הוגשה הצעת אי-אמון, ואני משער שלא תתפלאו אם יהיה זה דווקא הנושא שהוגש על-ידי סיעת יש עתיד: שחיתות וחוסר תפקוד של משרדי הממשלה.

יגאל גואטה: זוהי, במחילה מכבודכם, עוד שליפה שאין לה יסוד, וכנראה שגם אין בה תועלת.

יגאל גואטה: חברי חברי הכנסת, אני יכול לעמוד פה ולטעון שבממשלה הקודמת לא באמת הייתם קשובים לסבלותיהם של השכבות החלשות.

יגאל גואטה: אני יכול לעמוד פה ולומר ששר האוצר משה כחלון צריך לטפל בבעיות החברתיות הבוערות שעל הפרק, שהוזנחו על-ידיכם, כאשר כל דאגתכם הייתה למעמד הביניים, ולהם בלבד.

יגאל גואטה: עם כל הכבוד, אתם מדברים על חוסר תפקוד.

יגאל גואטה: מי לא מתפקד?

יגאל גואטה: השר ליצמן, שאתם משבחים אותו תחת כל עץ רענן?

יגאל גואטה: הרב אריה דרעי, שעשה רפורמות ומהפכות בזמן כל כך קצר?

יגאל גואטה: או השר כחלון, שעושה לילות כימים כדי להביא לשוויון בין חלשים לחזקים?

יגאל גואטה: שמעתי את חברת הכנסת קארין אלהרר.

יגאל גואטה: מבחינתה כל העולם מושחת, בכולם היא הטילה דופי, כולל באנשי חוק ומשפט, כולל אלו שהיו בתפקידים גם בקדנציה הקודמת.

יגאל גואטה: נו באמת, זה לא רציני.

יגאל גואטה: שמעתי אותה מלינה על גורמי הפיקוח על הממשלה.

יגאל גואטה: הרי מדובר באותם גורמי פיקוח שהיו גם בממשלה הקודמת; למה אז שתקת?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יגאל גואטה: למה בממשלה הקודמת לא הפריע לך שאין גורם מאזן?

יגאל גואטה: אבל, רבותי חברי הכנסת, אני מבקש לדבר על דרך החיוב, ולא על דרך השלילה.

יגאל גואטה: עוד דקה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: לא, אנחנו – שלוש דקות.

מאיר כהן: עוד דקה, ואני מבקש ממך לסיים.

יגאל גואטה: חצי דקה.

יגאל גואטה: חברי מיש עתיד ומהאופוזיציה, נכון שתפקידכם הוא לבקר את הממשלה.

יגאל גואטה: ביקורת היא תמיד חיובית אם היא ביקורת בונה, לא ביקורת לשם ביקורת.

יגאל גואטה: לכן אני מצפה מכם לבקר את הממשלה, אבל בד בבד – להטות שכם.

יגאל גואטה: הרי יש מספיק דברים שאנו רואים עין בעין: טרור משתולל ברחובות; אנו עדים לעוני משווע – –

מאיר כהן: תודה.

יגאל גואטה: – – הציבור מחפש עבודה משותפת, ולא מחלוקות.

יגאל גואטה: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת חמד עמאר.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, בסוף השבוע ישבתי עם כמה חבר'ה אצלי בבית, ואחד החבר'ה התקיל אותי בשאלה מאוד מאוד קשה; הוא שאל אותי את השאלה בכמה משרדים מחזיק ראש ממשלת ישראל.

חמד עמאר: התשובה הראשונה שאמרתי: אני יודע שהוא ראש הממשלה, הוא מחזיק במשרד ראש הממשלה.

חמד עמאר: אחרי זה התחלתי לחשוב, והסתכלתי על מצבנו המדיני ועל תפקודו של משרד החוץ, ונזכרתי שהוא גם משמש כשר החוץ.

חמד עמאר: אחרי זה נזכרתי במתווה הגז, ואמרתי: גם שר הכלכלה.

חמד עמאר: ונזכרתי בכל הנושא של ההפרטה בתקשורת, ונזכרתי – גם שר התקשורת.

חמד עמאר: אבל היה חסר לו עוד משרד אחד, והייתי צריך להיכנס לגוגל ולחפש.

חמד עמאר: ואז מצאתי: השר לפיתוח אזורי.

חמד עמאר: אז ראש הממשלה מחזיק בחמישה משרדים, כולל המשרד שלו.

אביגדור ליברמן: מה עם התקשורת?

חמד עמאר: אמרתי תקשורת.

חמד עמאר: נזכרתי בכל נושא ההפרטה – אז התקשורת.

חמד עמאר: אני לא יודע מתי ראש הממשלה ביקר במשרד החוץ, מתי נפגש עם הפקידות הבכירה של משרד הכלכלה, מתי הוא בדק מה מצבנו האזורי, וכל הניסוח של הוויכוח האזורי.

חמד עמאר: לכן, אני חושב שאם ראש הממשלה יכול לתפקד בכל המשרדים, אני מציע לפטר את כל השרים, ושהוא ישמש ראש הממשלה ושר-על לכל המשרדים.

חמד עמאר: ואז נזכרתי בהחלטות ממשלה, והייתה החלטת ממשלה להעצמת היישוב הדרוזי והצ'רקסי בסוף שנת 2014, דצמבר.

חמד עמאר: כי המגזר הדרוזי מסתמך על תוכניות חומש.

חמד עמאר: אבל היו בחירות, ואמרו שיעשו תוכנית לשנה אחת.

חמד עמאר: ואז החליטו להעביר 187 מיליון שקל עד מרס, לא קשור בבחירות ולא קשור בתקציב.

חמד עמאר: בדקנו את זה, ועדת הכספים, לפני שלושה שבועות, והתברר שהועברו רק 48 מיליון שקל, ו-48 מיליון שקל עברו בסוף השנה.

מאיר כהן: מתוך כמה?

חמד עמאר: מתוך 187 מיליון.

חמד עמאר: קרוב ל-140 מיליון שקל – עדיין לא הועבר אפילו שקל אחד – – –

מסעוד גנאים: לאיפה?

מסעוד גנאים: למועצות הדרוזיות?

חמד עמאר: למועצות הדרוזיות.

חמד עמאר: אפילו שקל אחד לא עבר, וזה לא הפתיע אותי.

חמד עמאר: זה לא הפתיע אותי, כי בדקתי שמשרד הרווחה העביר 5 מיליון שקל לכל שנת 2015, ועשיתי חישוב פשוט: לחלק את זה ל-132, לחלק את זה לימים, והתברר שלכל אזרח דרוזי במדינת ישראל משרד הרווחה מקבל 10 אגורות.

מאיר כהן: תודה רבה.

חמד עמאר: ואני חייב להזכיר עוד נושא אחד – –

מאיר כהן: בקצרה.

חמד עמאר: – – נושא ההפרטה של הבוחנים.

חמד עמאר: מדינת ישראל מרוויחה מהנושא הזה 57 מיליון שקל בשנה – למה להפריט את זה – לידיים פרטיות?

חמד עמאר: תודה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, בתחילת דברי, יחד – – –

עיסאווי פריג': תשאל את מסעוד, הוא מבין יותר ממך.

אורי מקלב: כבר שאלתי, כבר כתבתי.

אורי מקלב: בתחילת דברי, יחד עם בית ישראל, אנחנו מבכים מרה את הסתלקותו של זקן האדמו"רים, האדמו"ר מערלוי, זכר צדיק לברכה, שמסר נפשו למען התורה, למען קודשי ישראל ולמען כלל ישראל, בכלל וככלל.

אורי מקלב: בנחמת ציון וירושלים ננוחם.

אורי מקלב: אי-אפשר, אבל, לדלג ולעבור לסדר-היום על הדרמות הגדולות שהיו לנו בשבוע שעבר, של חוק ההשעיה, ומחר זה מגיע גם לוועדת החוקה, ובוודאי זה יתעורר שוב.

אורי מקלב: ובתוך כל הדרמה הזאת, והוויכוח הגדול, לא שמנו לב לשיח-המשנה שלנו, בין חברי הכנסת של בל"ד, שביקרו במקומות האלה, ביקרו במקום, ואולי בטענה שהביעו הזדהות והלכו לבקר משפחה של רוצחים, והם טענו מנגד שזה היה ביקור של דברים הומניטריים, של קבורת הגופות, ומה שאנחנו באמת – אולי הבענו איזו הזדהות, זאת הייתה בסך הכול תפילה שאנחנו דיברנו ואמרנו עליהם, שזה נקרא – פסוקים מהקוראן, סורת אל-פאתחה.

אורי מקלב: אבל מזה ועד הזדהות – – –

עיסאווי פריג': אתה איש דתי אמיתי – – –

אורי מקלב: זה נהוג.

אורי מקלב: מה אתם רוצים מאתנו?

אורי מקלב: לא, זאת לא הייתה הבעת הזדהות, זאת הייתה סורת אל-פאתחה.

אורי מקלב: מה ענו להם כאן נציגי הממשלה?

אורי מקלב: מה אנחנו, רוב הבית, אמרנו?

אורי מקלב: מה הרוח של תפילה פתאום נחה עליכם?

אורי מקלב: מה יש לך, זחאלקה, עם תפילה?

אורי מקלב: מה יש לחברת הכנסת זועבי עם תפילה?

אורי מקלב: ועוד יותר – ובאסל גטאס, מה לך עם התפילה?

אורי מקלב: זה לא, אלה דברים אחרים, ולא היינו מוכנים לקבל את זה.

אורי מקלב: אבל כשיש קבוצה, למה אנחנו צריכים ללכת רחוק – קבוצה קטנה ומשנית שפתאום רוח של תפילה שוררת עליהם ומקום המקדש מאוד חשוב להם, והכותל המערבי חשוב להם, וספר התורה מאוד חשוב להם, והם באים באדיקות להתפלל תפילת ראש חודש בכותל המערבי, ואנחנו לא שואלים מה לכם ולכל זה.

אורי מקלב: תורה אכפת לכם?

אורי מקלב: אין מצווה אחת בתורה שאתם מקיימים.

אורי מקלב: אין מצווה אחת שאתם לא בזים לה.

אורי מקלב: ואתם מדברים על תורה, שאתם כל כך באדיקות באים לקרוא בה בתפילת ראש חודש.

אורי מקלב: מסידור התפילה שלכם אתם קרעתם את כל המילים – "ותחזינה עינינו בשובך לציון", "ולירושלים עירך", את כל זה מחקתם וקרעתם מהתפילה.

אורי מקלב: מקום מקדש בכלל לא מוזכר אצלכם, לא מוזכר אצלכם "גאל ישראל", קרעתם את זה.

אורי מקלב: שבת אכפת להם?

אורי מקלב: נלחמים נגד השבת.

אורי מקלב: איזה דבר בתורה?

אורי מקלב: תפילין בתפילת מוסף של ראש חודש, זה בדיוק – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: אדוני, בזה אני אסיים.

אורי מקלב: לא בתורת ישראל, לא עם ישראל – הנדבכים הגדולים; הייחוס – פוגעים; מה שקרה לעם היהודי, מיליוני יהודים איבדנו בגלל הפעולות של הרפורמים.

אורי מקלב: ובסוף – ארץ-ישראל.

אורי מקלב: ואני שואל כאן את הימין: ארץ-ישראל, זה מה שהיה אכפת לכם?

אורי מקלב: בואו נראה מה קורה לחיילי צה"ל כל יום שישי מרביי אשרמן, מה הוא עושה כרביי רפורמי, נלחם וזורק אבנים – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

אורי מקלב: – – ומטיח בחיילי ישראל.

מאיר כהן: אתה כבר מדבר דקה – – –

אורי מקלב: אל תזלזלו ואל תיקחו את שם השם לשווא – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אורי מקלב: – – אל תיקחו את ספר התורה שאתם מזלזלים בו.

אורי מקלב: חוק ההשעיה, אתכם צריכים להשעות.

אורי מקלב: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

מאיר כהן: אחריו – אחרון הדוברים, אורן חזן.

עיסאווי פריג': וואי, וואי, וואי, וואי.

קריאה: חבר הכנסת.

מאיר כהן: חבר הכנסת, בוודאי ובוודאי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': אל תמהר ללחוץ.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים, למען האמת, אני רוצה לדבר על שר החינוך של מדינת ישראל נפתלי בנט, שאנחנו נקרא לו "השולף המהיר בישראל".

עיסאווי פריג': כל יום יש לו מה להגיד.

עיסאווי פריג': אנחנו לומדים כמה עולמו צר, שהוא בגודל התפיסה של הבית היהודי; זה ככה.

עיסאווי פריג': אתמול בישיבת הממשלה, תראה מה אמר – אמר והכריז שהמשפחות הפלסטיניות לא מונעות מבניהן לבצע פיגועים כי הן מקבלות על זה כסף מהרשות.

עיסאווי פריג': והיום הכריז והדגיש שבשנה הבאה ייתן דגש לאחדות ירושלים.

עיסאווי פריג': שתי הכרזות ביומיים.

עיסאווי פריג': אני אתחיל בראשונה.

עיסאווי פריג': נכון, נכון, הוא לא רואה בצד השני אנשים.

עיסאווי פריג': בעיניו הפלסטינים, אמר את זה, רסיס בישבן.

עיסאווי פריג': וככה הוא לא רואה אנשים.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, מכובדי שר החינוך, אתה באמת מאמין שהורים, האימהות, האבות שולחים את בניהם בשביל לקבל כסף?

עיסאווי פריג': אתה לא רואה אנשים בצד השני?

עיסאווי פריג': זאת תפיסת העולם שלך?

עיסאווי פריג': ואתה בא, משלים את זה, ורוצה להקדיש את השנה הבאה לאחדות ירושלים.

עיסאווי פריג': אבל לא שאלת את עצמך – 40% מתושבי ירושלים הם אנשים שאתה לא מחשיב אותם, אנשים שאתה לא סופר אותם.

עיסאווי פריג': 40% – שכחת שהם ערבים?

עיסאווי פריג': מה תגיד לילד?

עיסאווי פריג': במה תצחק עליו?

עיסאווי פריג': מה תגיד לו?

עיסאווי פריג': ירושלים מאוחדת, ואני פוחד ללכת ברחובותיה?

עיסאווי פריג': איזה מדע בדיוני אתה הולך לספר לו?

עיסאווי פריג': מה תגיד לו?

עיסאווי פריג': תגיד לו: ירושלים מאוחדת ויש בה שכונות עוני ומחנות פליטים?

עיסאווי פריג': מה תגיד לו? אני שואל אותך, אדוני השר, אם אתה שומע – שאתה יוצא עם אמירות כאלו.

עיסאווי פריג': אתה רוצה לספר את האמת לילד.

עיסאווי פריג': איזה מדע בדיוני אתה רוצה לספר לילד?

עיסאווי פריג': 50 שנות כיבוש, אתה רוצה לציין אותן באחדות ירושלים?

עיסאווי פריג': ש-50 השנים האלו הרחיקו אותה ועשו אותה מיום ליום חבית של חומר נפץ.

עיסאווי פריג': מה תגיד לילד?

עיסאווי פריג': איזה מדע בדיוני תגיד לו? די.

עיסאווי פריג': מה תגיד לו?

עיסאווי פריג': דבר אחד הבנו: רסיסים בישבן – ככה אתה רואה את הפלסטינים.

עיסאווי פריג': אבל תצחק על הילד שפוחד ללכת ברחובות עיר שהיא עיר הבירה שלו?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

עיסאווי פריג': במקום שאתה תספק לו ביטחון ופתרון, אתה מספק לו מדע בדיוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

עיסאווי פריג': זה צחוק הגורל.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת אורן חזן – בבקשה, אדוני, ואחריו יעלה לסכם ולהשיב בשם הממשלה השר אופיר אקוניס.

מאיר כהן: בבקשה.

אורן אסף חזן: מה זה?

אורן אסף חזן: יש אזעקה בחוץ.

אורן אסף חזן: השר מגלה ערנות.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברותי, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, שוב יום שני, שוב אי-אמון, ושוב במקום להתעסק במציאות היומיומית שבה אתם, חברי האופוזיציה, תשלבו כוחות עם הקואליציה לנוכח גל הטרור, שלא לומר האינתיפאדה שמשתגעת ומשתוללת ברחובות, אתם מתעסקים – – –

עודד פורר: מה כבר – – –

אורן אסף חזן: – – – אתם מתעסקים בפוליטיקה הזולה.

עודד פורר: – – –

אורן אסף חזן: אני אענה לך, ידידי פורר, חבר הכנסת פורר, אני אענה לך.

אורן אסף חזן: היום אני קורא שוב כי בימים האחרונים נלקחו רמי לוי וצוות הסופרמרקט לחקירה, לבדיקות, האם הייתה מספיק אבטחה בסופר, לא הייתה מספיק אבטחה בסופר.

עודד פורר: הממשלה – – –

אורן אסף חזן: כאילו בתוך הסופר אין סכינים.

אורן אסף חזן: כאילו אם המאבטח בכניסה היה מגלה שעל אותם – יש כאלה שקוראים להם ילדים; בעיני מי שהולכים לסופרמרקט עם סכינים ביד וכוונה לרצוח הם לא ילדים, אין בינם לבין ילדות שום קשר, ובינם לבין תום ותמימות – שום קשר.

אורן אסף חזן: כשהייתי בן 14 הלכתי לסופרמרקט לקנות שקית שוקו, אולי מקסימום טרופית.

אורן אסף חזן: במקום שאנחנו, מכל קצוות הקשת הפוליטית – למעט החברים של הרשימה הפלסטינית המשותפת, שאני יכול להבין את הקושי שלהם להתמודד עם המציאות – במקום שאנחנו נגבה אחת ולתמיד את התובנה שהשכנים שלנו הם לא באמת שכנים שלנו: הם קמים בוקר-בוקר בכוונה אחת, כדי לעמוד עלינו לכלותנו; במקום שאנחנו נבין שהשיח הוא לא עם אותו מאבטח – שיש לומר גם כאן, בבית הזה, שצריך לעשות רבות כדי לדאוג לרווחתם של אותם מאבטחים בסופרים, במרכולים, בקניונים – הבעיה היא לא אצלו.

אורן אסף חזן: מתוך אלפי אנשים שעוברים הלוך וחזור בתוך סופר מלא כלים שאפשר להפוך אותם באחת לכלי רצח והרג, אנחנו תולים את האשמה בו?

אורן אסף חזן: ובמקום שאני אשמע פה האחד אחרי השנייה והשנייה אחרי האחד – –

עודד פורר: מי זה אנחנו, אורן?

עודד פורר: אתם הממשלה.

אורן אסף חזן: – – שיעלו לדוכן הזה, משמאל קודם כול, בלי קשר לממשלה, כדי להפנים ולהבין שהם לא רוצים אותנו פה, אנחנו זורים חול בעיני הציבור ומפילים את האשמה עלינו, על הקואליציה, על ראש הממשלה.

אורן אסף חזן: ואני רוצה לגזול את השניות האחרונות שנותרו לי בנאום הזה כדי לנצל, להזכיר למי ששכח בבית הזה – היום שמעתי שחברת הכנסת סתיו שפיר מבקרת את דבריו של השר בנט כאילו העם היהודי, תחילת דרכו הייתה במצרים.

אורן אסף חזן: אז אני רוצה להזכיר, ובאמת בקצרה – –

יחיאל חיליק בר: כעם כן.

אורן אסף חזן: – – שזאת באמת שאלה, אחת השאלות שהיא המפתח – –

מאיר כהן: תודה, אדוני.

אורן אסף חזן: – – לקונפליקט – ואני מסיים, אדוני היושב-ראש – המפתח לקונפליקט בינינו לבין אותם אלה שקוראים לעצמם פלסטינים, אבל קודם כול, בינינו לבין עצמנו.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: באיזו נקודת זמן התחילה ההיסטוריה?

אורן אסף חזן: יש כאלה שחושבים שלפני 67 שנה, ויש אנחנו, היהודים, שזוכרים שהיא התחילה אצל בורא עולם – –

מאיר כהן: – – –

אורן אסף חזן: – – באברהם אבינו, באבותינו הקדושים, בדרכי אבות, בדרכה של יהודה ושומרון הסיפור של כל יהודי.

אורן אסף חזן: אנחנו כאן כדי להישאר – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – נקודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את השר אקוניס.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני שר המדע.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, את התרבות הפרלמנטרית של ראשי מפלגת העבודה ראינו – –

מיקי רוזנטל: או.

אופיר אקוניס: – – ראינו בדיון הזה – –

מיקי רוזנטל: נו, באמת.

מיקי רוזנטל: מאור הגולה.

יחיאל חיליק בר: המערך, מפא"י, לא מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: – – ראינו בדיון הזה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: מה עם המערך?

מיקי רוזנטל: מה עם המערך?

יחיאל חיליק בר: מה עם המערך?

אופיר אקוניס: אני אגיד לכם בדיוק מה עם המערך.

מיקי רוזנטל: כן?

אופיר אקוניס: במערך אין כל חדש.

אופיר אקוניס: הגלגולים שלכם – – –

מיקי רוזנטל: איך הדיחו אותך מלהיות שר התקשורת?

אופיר אקוניס: הגלגולים שלכם – – –

מיקי רוזנטל: איך הדיחו אותך, אם יש לך יכולת תקשורתית כזאת ענקית?

מיקי רוזנטל: מה פתאום רשות השידור – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת רוזנטל, אני אתייחס לרשות השידור.

מיקי רוזנטל: כן.

אופיר אקוניס: הגלגולים שלכם – – –

מיקי רוזנטל: אין דבר שנגעת בו ולא הרסת.

אופיר אקוניס: הלוואי שתהרוס דבר אחד – – –

יחיאל חיליק בר: יש, את החלל.

יחיאל חיליק בר: את החלל הוא לא הרס.

אופיר אקוניס: הלוואי שתהרוס דבר אחד שאני עשיתי בכל שש השנים – –

יחיאל חיליק בר: לא, אני מפרגן לך.

יחיאל חיליק בר: את החלל לא הרסת.

יחיאל חיליק בר: את החלל לא הרסת.

יחיאל חיליק בר: מדהים.

אופיר אקוניס: – – שאני חבר כנסת, אחרי שבע שנים, בכל החיים שלך, חבר הכנסת רוזנטל, שפועלם בא לידי ביטוי בעיתונות.

אופיר אקוניס: כן, זה מה שעשית.

אופיר אקוניס: שום הישג פרלמנטרי, שום הישג פוליטי.

אופיר אקוניס: הרי שר לעולם לא תהיה, משום שמפלגתך, הקורסת בסקרים מיום ליום ומאבדת את אמון הציבור דקה אחר דקה, לא תגיע עוד לשלטון.

מיקי רוזנטל: ראיתי שגם ככה הם ירדו בסקרים.

מיקי רוזנטל: ראיתי שירדו ב-10%.

מיקי רוזנטל: מה יהיה?

אופיר אקוניס: עכשיו תחלום, עכשיו תחלום, עכשיו תחלום להגיע.

אופיר אקוניס: עכשיו תחלום.

אופיר אקוניס: ואני לא מדרדר, אדוני היושב-ראש, בניגוד לחברי מפלגת העבודה – –

מיקי רוזנטל: המערך, המערך.

אופיר אקוניס: – – את הדיון הזה לדיון אישי.

אופיר אקוניס: אני יכול לעשות את זה, אבל אני לא אעשה את זה.

מיקי רוזנטל: זה מה שאתה עושה כל הזמן.

מאיר כהן: עדיף שלא.

מאיר כהן: עדיף שלא.

מיקי רוזנטל: מתחילת היום.

אופיר אקוניס: לא לא, אני לא עושה את זה כל הזמן.

אופיר אקוניס: זה לא נעשה, חבר הכנסת רוזנטל.

מיקי רוזנטל: לא, לא.

אופיר אקוניס: תאמין לי, לטובתך.

מיקי רוזנטל: אני, יש לי בעיה בהבנת הנשמע.

אופיר אקוניס: יש לך בעיה קשה בהבנת הנשמע.

מיקי רוזנטל: בטח, בטח.

אופיר אקוניס: ותאמין לי, ולא מהיום, דרך אגב.

אופיר אקוניס: אבל אני לא אעשה את זה, משום שאני אעמוד – –

מיקי רוזנטל: לא לא, בוא תסית ותגיד שאתה לא מסית.

מיקי רוזנטל: חצוף.

מיקי רוזנטל: – – על התרבות הפוליטית העלובה של מפלגת העבודה לגלגוליה.

מיקי רוזנטל: משום שאת הטפות המוסר שלכם על פגיעה בדמוקרטיה, ועל פרלמנט, ועל מיהו פאשיסט, ומיהו, לדאבון הלב, אדוני היושב-ראש, גם משמש, בהפגנות שלכם, משמש כראש ממשלה ומקבל ביטויים שלא היו מעולם בשיח הציבורי, כרוצח, זה הכול מבית היוצר של השמאל, שלכם.

מיקי רוזנטל: אתם המצאתם את הדברים.

מיקי רוזנטל: אנחנו עמדנו בכיכר-ציון וצעקנו "בוגד".

אופיר אקוניס: אתם לא עמדתם בכיכר – אתם לא הייתם רחוקים משם.

מיקי רוזנטל: אנחנו היינו.

מיקי רוזנטל: תשכתבו גם את ההיסטוריה.

אופיר אקוניס: אדם שהסתתם נגדו כל חייכם, בניתם קריירה של הסתה עלובה – נגד מנחם בגין, שהיום אתם מטיפים לנו – השר לוין – המטיפים הגדולים, חברי מפלגת העבודה הסיתו נגדו עוד לפני קום המדינה.

אופיר אקוניס: הכו באלימות.

אופיר אקוניס: הרי מאיפה נוצרה, מאיפה באה, האלימות הפוליטית?

מיקי רוזנטל: תמיד מהשמאל.

אופיר אקוניס: אתה יודע, חבר הכנסת רוזנטל?

מיקי רוזנטל: תמיד מהשמאל, רק רצחו מהשמאל.

אופיר אקוניס: אתה יודע מהם שורשיה?

אופיר אקוניס: אתה יודע מהם שורשיה?

מיקי רוזנטל: את ארלוזורוב רצחו השמאלנים.

מיקי רוזנטל: את רבין רצחו השמאלנים.

אופיר אקוניס: אתה יודע מהם שורשיה של האלימות הפוליטית בתולדות היישוב ובתולדות המדינה?

מיקי רוזנטל: רק השמאל.

מיקי רוזנטל: השמאל, השמאל.

אופיר אקוניס: וגם עכשיו, אתה הרי יודע – אם אתה לא יודע, אז לך ללמוד.

איתן כבל: אופיר, זה לא הוגן.

איתן כבל: לא משלמים לנו על זה שאנחנו צריכים לשמוע אותך.

אופיר אקוניס: אם אתה יודע ומטשטש, אז זה בעיה שלך.

אופיר אקוניס: ואנחנו ראינו, אדוני היושב-ראש, את הביטוי בתרבות הפרלמנטרית של מפלגת העבודה, כאשר ראשיה היו כאן, והעדיפו לברוח מן המליאה מאשר לשמוע את האמת.

אופיר אקוניס: ואני, ברור לי – ברור, חבר הכנסת רוזנטל – הקריסה בסקרים מלחיצה.

אופיר אקוניס: נכון, זה מלחיץ.

אופיר אקוניס: באמת, נורא מלחיץ.

חיים ילין: היא לא מלחיצה, היא מעודדת אותנו.

אופיר אקוניס: תכף נגיע אליכם, חכה בסבלנות.

אופיר אקוניס: חכה.

אופיר אקוניס: לא, אתה לא היית פה, חבר הכנסת ילין.

אופיר אקוניס: תכף גם נגיע אליכם.

חיים ילין: אני שמעתי אותך בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: אה, שמעת בטלוויזיה?

אופיר אקוניס: אני מקווה שלמדת.

אופיר אקוניס: אם יש לך תשובות, אני אשמח לשמוע.

חיים ילין: יש לי תשובות נהדרות.

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת בן ראובן, אתה נימקת את הצעת האי-אמון, באמת, חברת הכנסת לבני עכשיו טרחה לבוא להקשיב לתשובה.

אופיר אקוניס: זה כבר התקדמות.

אופיר אקוניס: תכף יבוא גם בוז'י.

יחיאל חיליק בר: לא, היא לקחה את ההקלטה של שבוע שעבר.

אופיר אקוניס: לא, תכף הוא יבוא.

אופיר אקוניס: לא, אני לא הייתי פה בשבוע שעבר.

אופיר אקוניס: תכף אני אספר לך מה עשיתי למען המדינה בשבוע שעבר, כשחבר הכנסת רוזנטל חבש את ספסלי האופוזיציה – חכה בסבלנות – ויחבוש אותם עוד לשנים ארוכות.

אופיר אקוניס: ובכן, חבר הכנסת בן ראובן, אתה עשית כאן מעשה – בשמו של יושב-ראש מפלגת העבודה ובשמה של מפלגת העבודה, כאשר נימקת את הצעת האי-אמון שאתם הגשתם – חמור ביותר, וראוי לכל גינוי ובוז, ובוז בעיקר מחיילי וחיילות צה"ל, שהצביעו גם עבורכם, גם עבור מרצ, גם עבור הליכוד – והרבה, דרך אגב, הרבה יותר מאשר לכם – וגם עבור ישראל ביתנו והמפד"ל, הבית היהודי, ומפלגות פחות או יותר המיוצגות כאן בכנסת – –

איתן כבל: בעניין הזה אתה צודק.

אופיר אקוניס: – – ואתה ניסית לגרור את צבא ההגנה לישראל, את צבא העם, כפי שגיבש אותו מנהיג מפלגתך הראשון, דוד בן-גוריון, לתוך הוויכוח הפוליטי.

אופיר אקוניס: ובכן, אם לא הייתם עושים את השגיאות המביכות האלה בעבר, ניחא.

אופיר אקוניס: אבל עשיתם כבר.

אופיר אקוניס: עשיתם את השגיאות האלה, חבר הכנסת בן ראובן, בעבר.

אופיר אקוניס: גררתם – אולי גם אתה היית בתוך השגיאה הזאת – גררתם את חיילי צה"ל לתוך הוויכוח כאשר הובלתם – – –

יעל כהן-פארן: – – – הרמטכ"ל – – –

אופיר אקוניס: ידידי, אף אחד לא הכניס את הרמטכ"ל.

אופיר אקוניס: אני לא יודע מאיפה אתם מביאים את זה.

יחיאל חיליק בר: אתם הכנסתם את הרמטכ"ל.

יחיאל חיליק בר: אתם הכנסתם את הרמטכ"ל.

אופיר אקוניס: אתם מפיצים שקר, ואז אתם מאמינים בו.

איל בן ראובן: מי הכניס את הרמטכ"ל לעניין, אני?

איל בן ראובן: מי?

איל בן ראובן: אתה קשקשן.

ציפי לבני: חוטובלי – – –

אופיר אקוניס: אולי לא היינו פה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: לא הליכוד, ולא ראש הממשלה, ולא איש הכניס את הרמטכ"ל לתוך – – –

ציפי לבני: ציפי חוטובלי לא מהליכוד?

אופיר אקוניס: אני לא יודע מה חוטובלי, היא לא דיברה בשם הממשלה, היא דיברה בשם עצמה.

ציפי לבני: מה זה בשם עצמה?

ציפי לבני: היא לא מהליכוד?

ציפי לבני: היא טענה שהרמטכ"ל פוגע בישראל בחוץ.

איל בן ראובן: אתה חוצפן.

אופיר אקוניס: אני חוצפן ואתה גאון ויפה.

אופיר אקוניס: מה אני יכול?

אופיר אקוניס: אלוהים לא יכול לתת הכול.

אופיר אקוניס: אדוני, הוא מחלק את היופי, ואת החוכמה, ואת קור הרוח, ואת יכולת המנהיגות, הוא מחלק אותם שווה בשווה ביני לבין חבר הכנסת רוזנטל, לחבר הכנסת בן ראובן, עם תנועות ידיים.

איל בן ראובן: אני התקשרתי לרמטכ"ל, לא אתה.

אופיר אקוניס: אתה ראית את תנועת היד הבהמית הזאת?

אופיר אקוניס: ראית את תנועת היד האלימה הזאת?

אופיר אקוניס: ראית את תנועת היד המגונה הזאת?

אופיר אקוניס: אני אגיד מה שאני רוצה.

אופיר אקוניס: אני אגיד כאן מה שאני רוצה – –

יעל כהן-פארן: אתה אומר מה שאתה רוצה – – – כבוד הכנסת.

אופיר אקוניס: – – אני אומר את דברי, גם אם הם לא מוצאים חן בעיניכם.

אופיר אקוניס: הרי אלה הם בדיוק הדברים שדיברתי עליהם בתחילת דברי: האלימות, הבריונות, ההסתה בשיח הפוליטי – –

יעל כהן-פארן: שלכם, שלכם.

אופיר אקוניס: – – החלו תמיד במפלגת העבודה לגלגוליה – לגלגוליה, היא התחילה.

אופיר אקוניס: רוצים לעסוק בזה?

אופיר אקוניס: נעסוק בזה.

אופיר אקוניס: שמולי יכול לחייך, הוא אדם צעיר במפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: הוא לא מכיר את ההיסטוריה של מפלגת העבודה.

איציק שמולי: אתה 30 שנה בשלטון.

איציק שמולי: 30 שנה.

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים, ואנחנו נחזור עליה ונלמד את כל ילדי ישראל מי עשה זאת – – –

קסניה סבטלובה: זקן חברי הכנסת – – –

אופיר אקוניס: – – – מי עשה זאת.

אופיר אקוניס: ואתם טשטשתם במשך שנות דור את הסיפור ההיסטורי – –

איציק שמולי: תכף תוציא לנו את הפנקס האדום.

אופיר אקוניס: – – טשטשתם אותו, ועכשיו בא שר החינוך נפתלי בנט, ולפניו שרי חינוך נוספים – ולא שי פירון – –

קסניה סבטלובה: בטח כבר סגרו את ערוץ הכנסת כדי שלא ישדרו את הרגעים המביכים.

אופיר אקוניס: – – ולא שי פירון – ומנסים לתקן תיקונים.

אופיר אקוניס: אגב, חבר הכנסת פריג', שר החינוך קיבל החלטה היסטורית חשובה, זאת תהיה השנה שבה נציין 50 שנה לאיחודה של בירתנו זה 3,000 – – –

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: אתה יכול לצעוק.

עיסאווי פריג': מה בירתנו?

אופיר אקוניס: הצעקות שלך לא ישנו כלום.

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: אתה יכול לצעוק מה שאתה רוצה.

אופיר אקוניס: תצעק, תצווח.

אופיר אקוניס: בצווחנות לא בונים מנהיגות.

אופיר אקוניס: אתה תמשיך לצווח, ואנחנו נלמד את ילדי ישראל ממתי הייתה ירושלים הבירה של מדינת ישראל – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: – – ושל העם היהודי – –

עיסאווי פריג': – – –

אופיר אקוניס: – – ומתי אוחדה ירושלים במלחמה – –

נחמן שי: אלוהים ישמור את ילדי ישראל מכם.

מיקי רוזנטל: שהליכוד הוביל אותה.

אופיר אקוניס: – – במלחמת מגן.

אופיר אקוניס: אני אמרתי שמי שהוביל את המלחמה – – –

מיקי רוזנטל: הליכוד שחרר את ירושלים, הליכוד בנה את המדינה.

אופיר אקוניס: קודם כול, במלחמת ששת הימים נלחמו כל חיילי צה"ל.

מיקי רוזנטל: אתה פתטי.

מיקי רוזנטל: אתה פשוט פתטי.

נחמן שי: זמנך עבר.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת שי, זמנך עבר.

אופיר אקוניס: הרי אתה פעם בקדימה, ופעם במפלגת העבודה, מחפש מפלגות, מחפש אכסניה פוליטית.

אופיר אקוניס: אופורטוניזם פוליטי.

אופיר אקוניס: מה אתה חושב?

אופיר אקוניס: מה אתה חושב, שאני מפחד להגיד לך את האמת?

אופיר אקוניס: בואו נחפש איזושהי מפלגה, פעם נהיה בקדימה, ופעם נהיה בתנועה, ופעם נהיה במפלגת העבודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: בואו נחפש – – –

יחיאל חיליק בר: הליכוד המציא את האופורטוניזם.

אופיר אקוניס: הליכוד המציא את האופורטוניזם?

יחיאל חיליק בר: כן.

אופיר אקוניס: עוד לא למדנו מה שאתם עשיתם.

אופיר אקוניס: איך שאתם לא נתתם לאנשים לעבוד במדינה הזאת על בסיס השקפות פוליטיות – –

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: – – איך הדרתם אנשים, איך הדרתם עדות שלמות – –

יחיאל חיליק בר: – – – מפלגה – – – מדינה.

יחיאל חיליק בר: אתם הרסתם אותה.

יחיאל חיליק בר: פשוט ביזיון.

נחמן שי: מה עם חבר הכנסת הנגבי?

אופיר אקוניס: – – עדות שלמות הדרתם מן השיח הציבורי.

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: עדות שלמות אתם הדרתם מן השיח של מערכת החינוך – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: אני לא רוצה לדבר.

אופיר אקוניס: אתה יודע מה, אולי חברת הכנסת לבני תעיד איך – – –

יחיאל חיליק בר: – – –

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: אתם צועקים כי אתם בלחץ.

יחיאל חיליק בר: – – –

אופיר אקוניס: אתם צועקים כי אתם לחוצים.

נחמן שי: – – –

יחיאל חיליק בר: – – – ואתם הרסתם.

יחיאל חיליק בר: אתם הרסתם.

אופיר אקוניס: הצעקות שלכם מעידות על דבר אחד; קוראים לו לחץ.

אופיר אקוניס: כאשר פותחים את העיתון ביום שישי בבוקר – –

קסניה סבטלובה: איזה עיתון?

אופיר אקוניס: עיתון "מעריב".

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: את העיתון "מעריב".

יחיאל חיליק בר: – – – "ישראל היום".

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: זה סקר "מעריב".

אופיר אקוניס: איננו נוטה לטובת הליכוד.

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: – – ומגלים שמפלגתכם בתוך שנה אחת יורדת, קורסת, חברת הכנסת יחימוביץ, מ-24 מנדטים, מושבים, בכנסת הזאת ל-15 בכנסת הבאה, אפשר להבין את הלחץ.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, גם אני הייתי בלחץ אם מפלגתי הייתה מאבדת תשעה מנדטים בתוך פחות משנה.

אופיר אקוניס: אתה לא צריך להגיב.

אופיר אקוניס: אני אומר מה אני – אם אני הייתי במצב כזה אני הייתי צועק ומשתולל.

אופיר אקוניס: יש תנועות ידיים לחבר הכנסת בן ראובן.

אופיר אקוניס: עוד רגע אני גם אהיה הפאשיסט הגדול, הסכנה לדמוקרטיה, וצועק ברחובות ירושלים במדים של מפלגה מסוימת – שכך האשמתם את מנהיגנו שנים ארוכות – –

יחיאל חיליק בר: כמו שביבי – – – את המנדט הבריטי.

אופיר אקוניס: – – ועכשיו באים ומזילים דמעות תנין על מר גורלכם.

אופיר אקוניס: ובכן, אני מציע לכם, במקום להזיל דמעות תנין תבינו למה הציבור איננו רוצה בכם.

יצחק הרצוג: – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת הרצוג, לא היית כאן כדי לשמוע את התשובה.

אופיר אקוניס: שמעתי אותך אתמול בבוקר ביומן הבוקר של הרדיו ונאלצתי לדבר אחריך.

אופיר אקוניס: קשה באמת לטשטש את הדברים שאמרת שם, אבל אתה ניסית, ואחריך הלכו חברי מפלגתך, לערב את הצבא בתוך הוויכוח הפוליטי.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עירבנו את הצבא?

אופיר אקוניס: עשיתם את זה, ודאי שעירבתם אותם – – –

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עירבנו את הצבא?

איילת נחמיאס ורבין: אתם מעכתם את הרמטכ"ל.

אופיר אקוניס: גברתי הנכבדה, את יותר צעירה מחברי הכנסת בן ראובן וחבר הכנסת רוזנטל וחבר הכנסת שי – –

נחמן שי: – – –

קסניה סבטלובה: – – – ראש הממשלה – – –

אופיר אקוניס: – – אולי בעתיד תגיעי לממשלה.

אופיר אקוניס: אולי.

אופיר אקוניס: קשה לי להאמין.

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: קשה לי להאמין שתגיעי לממשלה.

נחמן שי: – – –

אופיר אקוניס: לא בגללך.

אופיר אקוניס: את אישה באמת נפלאה.

אופיר אקוניס: אבל מפלגתך לא מציגה לציבור עמדות שיביאו אותה לממשלה – – –

יחיאל חיליק בר: – – – זה יותר קרוב ממה שאתה חושב.

אופיר אקוניס: פורים בסוף החודש.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בר, פורים בסוף החודש הבא.

יחיאל חיליק בר: – – – 12 מנדטים.

אופיר אקוניס: תחכה לסוף החודש הבא.

יחיאל חיליק בר: של נעליך כשאתה מדבר על המפלגה הזאת.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת ורבין, את אישה צעירה.

אופיר אקוניס: אולי תגיעי בקונסטלציה כזאת או אחרת.

אופיר אקוניס: אגב, עלייך אני מאמין באמת שלא תדלגי ממפלגה למפלגה – –

איילת נחמיאס ורבין: אוי, אני מודה לך.

אופיר אקוניס: – – במקרה שלך.

יעל כהן-פארן: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: אה, שלום לך, חברת הכנסת פארן, מטעם איזו מפלגה את נכנסת לכנסת?

אופיר אקוניס: איזה פריימריז קשים את עברת?

אופיר אקוניס: איזה ציבור הצביע בשבילך?

יעל כהן-פארן: – – –

אופיר אקוניס: כל אחד מכם, אני אעשה פלסתר בבית הזה אם אתם תעזו להוריד את הדיון נגדי לרמות אישיות.

נחמן שי: היא עברה את הפריימריז של ענת ברקו.

אופיר אקוניס: אם מישהו פה יעז – – –

יעל כהן-פארן: אתה – – –

אופיר אקוניס: אם מישהו פה יעז – עם תנועות היד שלך, חבר הכנסת בן ראובן, שלא מאיימות עלי ולא מפחידות אותי, ואני בז להן בדיוק כמו שאני בז לדברי ההבל שדיברת כאן שאומנם חברת הכנסת לבני וחבר הכנסת הרצוג לא יכלו לשאת משום שניסו לברוח מן האמת.

אופיר אקוניס: עכשיו, אתם תברחו מן האמת פעם אחר פעם.

אופיר אקוניס: הרי אתם כבר תפרתם חליפות, אתם כבר הרחתם את מסדרונות השלטון, חילקתם תפקידים – –

קסניה סבטלובה: – – –

אופיר אקוניס: – – "ראש הממשלה יצחק הרצוג" – פורים זה בסוף החודש, בוז'י.

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות.

אופיר אקוניס: בפורים אולי תתחפש לראש ממשלה – –

קריאות: – – –

אופיר אקוניס: – – וגם אז לא יהיו לך היכולות, לא להוביל מדינה, אפילו לא להוביל מפלגה.

אופיר אקוניס: ההתרסקות בסקרים פשוט מוציאה אתכם מדעתכם – –

יחיאל חיליק בר: – – –

אראל מרגלית: אקוניס, למה אתה מתחפש?

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת בר, תשמרו על קור רוח – – –

יחיאל חיליק בר: אני מאוד רגוע.

יחיאל חיליק בר: היום שאתה תשב פה יותר קרוב.

אופיר אקוניס: היום הזה רחוק מאוד – –

יחיאל חיליק בר: העם הזה מתחיל לגלות את הפרצוף האמיתי שלכם.

אופיר אקוניס: – – אל תתפרו את החליפות שלכם כל כך מהר.

אופיר אקוניס: יש לכם עוד הרבה שנים – –

יחיאל חיליק בר: ניפגש בבחירות הבאות.

אופיר אקוניס: – – לשרת את העם באופוזיציה.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברות וחברי הכנסת לדחות – הייתי אומר, אבל אני לא אגיד, בשאט נפש – את חלק מהצעות האי-אמון של סיעות האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה שנכשלת במלחמה בטרור ועוברת למלחמה בדמוקרטיה – מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 36 נגד – 53 נמנעים – 7 הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 36 בעד, 53 נגד, שבעה נמנעו.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של המחנה הציוני לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם הרשימה המשותפת – המשך מדיניות הממשלה במעצרים המינהליים והתעלמותה מהסכנה הנשקפת לחיי שובתי הרעב.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 36 נגד – 61 נמנעים – 1 הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 36, נגד – 61, נמנע אחד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי גם הצעת הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: שחיתות וחוסר תפקוד של משרדי הממשלה – מטעם יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 48 נגד – 53 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 48, נגד – 53, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת יש עתיד נדחתה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/617; "דברי הכנסת", חוב' י"ח, עמ' 10085; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 139), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את ההצעה חבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 139), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

דוד אמסלם: מטרתה של הצעת חוק זו, שיזמו חברי הכנסת רועי פולקמן, רחל עזריה ומירב בן ארי, היא לשפר את השירות הניתן ברשויות המקומיות ואת נגישותו, לצמצם את הביורוקרטיה ולייעל את תהליכי העבודה ברשויות המקומיות.

דוד אמסלם: לשם כך מוצע לקבוע כי כל רשות מקומית תפרסם באתר האינטרנט שלה את כל הטפסים הנדרשים לקבלת השירותים שהיא מספקת.

דוד אמסלם: בנוסף, מוצע לקבוע כי רשות מקומית תאפשר לשלוח לה כל פנייה או טופס הנדרש לקבלת שירות כאמור באמצעות דואר אלקטרוני, ותפרסם לשם כך באתר האינטרנט שלה ובכל פרסום רשמי אחר שבו נכללים פרטים על דרכי פנייה אליה את כתובות הדואר האלקטרוני שאליהן ניתן לשלוח פניות וטפסים כאמור.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: בית-המחוקקים, אני מבקש, חברים.

מאיר כהן: מי שרוצה לדבר – הצדה.

מאיר כהן: מציגים עכשיו הצעת חוק.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם: כל מי שרוצה לדבר – הצדה.

דוד אמסלם: יש גם פינת קפה בצד.

מאיר כהן: נכון, בהחלט.

מאיר כהן: אנא מכם.

דוד אמסלם: עם זאת, מוצע להחריג מהוראות אלו שירות שנדרשת לגביו נוכחותו האישית של הפונה על-פי כל דין, ושירותים אחרים שיקבע שר הפנים לעניין זה.

דוד אמסלם: כדי לאפשר לרשויות המקומיות להיערך לשינויים המוצעים, מוצע כי תחילתו של החוק תהיה בתום שנה מיום פרסומו, אולם לעניין קבלת פניות וטפסים באמצעות דואר אלקטרוני יוכל שר הפנים, בנסיבות מיוחדות, לדחות את תחולת ההוראה ברשות מקומית מסוימת למועד שלא יעלה על שנתיים מיום הפרסום.

דוד אמסלם: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות.

דוד אמסלם: לכן אבקש כי הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ובקריאה שלישית בנוסח המוצע על-ידי הוועדה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: כאמור, אין הסתייגויות, אבל יש בקשת דיבור אחת, של חבר הכנסת אורי מקלב.

מאיר כהן: בוא בבקשה – אתה מוותר.

מאיר כהן: סליחה?

אורי מקלב: לצורך ייעול הדיון.

מאיר כהן: לצורך ייעול הדיון.

מאיר כהן: אז אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אין הסתייגויות.

מאיר כהן: כן, בוודאי.

מאיר כהן: אין הסתייגויות.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 139), התשע"ו–2016, בקריאה שנייה.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד סעיפים 1–4 – 69 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

מאיר כהן: 69 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: אנחנו מוסיפים לפרוטוקול את חברת הכנסת שולי מועלם.

מאיר כהן: ושוב, אתם יכולים להצביע בקריאה שלישית – ואת חבר הכנסת גנאים.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה בקריאה שנייה, ואנחנו עוברים לקריאה שלישית.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 74 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 139), התשע"ו–2016, נתקבל.

מאיר כהן: 74 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: אם כן, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 139), התשע"ו–2016, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

מאיר כהן: הודעה למזכירת הכנסת; בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת ילד) (תיקון מס' 13), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת הכנסת לתיקון סעיף 118(א) לתקנון הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לבקשת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות הנתונות לשר הכלכלה והתעשייה על-פי סעיפים 4, 6, 7, 7א, 10, 11א, 15, 15א, 16א ו-17 לחוק בית-הדין לעבודה, התשכ"ט–1969, לשר דוד אזולאי.

מאיר כהן: החלטה זו תעמוד בתוקף כל עוד ראש הממשלה משמש גם בתפקיד שר הכלכלה והתעשייה.

מאיר כהן: אנחנו נערוך דיון ונצביע.

מאיר כהן: יציג את הבקשה השר אופיר אקוניס, בשם ראש הממשלה.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות הנתונות לשר הכלכלה והתעשייה על-פי סעיפים 4, 6, 7, 7א, 10, 11א, 15, 15א, 16א ו-17 לחוק בית-הדין לעבודה, התשכ"ט–1969, לשר דוד אזולאי.

אופיר אקוניס: החלטה זו תעמוד בתוקף כל עוד ראש הממשלה משמש גם בתפקיד שר הכלכלה והתעשייה.

אופיר אקוניס: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, הממשלה מבקשת את אישור הכנסת להחלטה זו.

אופיר אקוניס: תודה.

מאיר כהן: תודה לאדוני.

מאיר כהן: כאמור, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים – דיון בבקשת הממשלה.

מאיר כהן: אנחנו נקפיד על שלוש דקות לכל דובר.

מאיר כהן: אני מבקש מחבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אדוני, בבקשה – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת תמר זנדברג – בבקשה, גברתי; אינה נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי, אדוני – מוותר.

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת אראל מרגלית – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות.

מאיר כהן: בבקשה.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים עוד פעם על העברת סמכויות של משרד הכלכלה, אחרי שראש הממשלה הפך את עצמו לשר הכלכלה – קבוע.

אראל מרגלית: ואני אומר, רבותי, תסתכלו מסביב ותשאלו את עצמכם אם מדינת ישראל וממשלת ישראל יכולות לאפשר לעצמן שלא יהיה שר כלכלה במשרה מלאה.

אראל מרגלית: איפה התעשייה הישראלית?

אראל מרגלית: בשנה ממוצעת נפתחים 60 מפעלים במדינת ישראל.

אראל מרגלית: בשנה האחרונה נפתחו ארבעה ונסגרו 20.

אראל מרגלית: 60,000 עסקים קטנים ובינוניים נסגרו ב-12 החודשים האחרונים – מספר שיא.

אראל מרגלית: אדוני השר, גם בתחום התיירות, הרבה מאוד מהעסקים הקטנים, הרבה מאוד ממורי הדרך, הרבה מאוד מאלה שניסו לבנות ולעשות דברים – סגרו.

אראל מרגלית: הרבה מסעדנים סגרו.

אראל מרגלית: כמעט בכל תחום במדינה הזאת העסק תקוע.

אראל מרגלית: המדינה תקועה.

אראל מרגלית: גומרים חבר'ה צעירים את "אורט בראודה" בכרמיאל, גומרות בחורות צעירות את המכללה בגליל המערבי, את תל-חי, את ספיר, את סמי שמעון – איזה מקום עבודה הממשלה הזאת מציעה להם?

אראל מרגלית: איזה תוכניות?

אראל מרגלית: קזינו?

אראל מרגלית: קזינו אתם מציעים להם?

אראל מרגלית: יושבת אילת על אחד מאוצרות הטבע הגדולים שיש, כל החקלאות שקשורה לים, זה ההיי-טק מהים.

אראל מרגלית: זה יכול להיות אחד המקומות המרתקים במדינת ישראל.

אראל מרגלית: ומה אתם מציעים?

אראל מרגלית: שוק אפור, אנשים שיהיו מכורים, קזינו.

אראל מרגלית: מה אתם מציעים?

אראל מרגלית: יושבת אילת, יחד עם אילות ויחד עם הערבה, על אחד מפרויקטי התשתיות של אנרגיה חלופית המעניינים ביותר בארץ.

אראל מרגלית: יש חממת "ערבה פאוור", שיושבת ביטבתה, רוצה להתרחב, רוצה להקים גריד קטן, שיהיה דוגמה ומופת לכל מדינת ישראל.

אראל מרגלית: רוצים לעבוד בתחום האנרגיה בהרבה מאוד פרויקטים חדשים – זה נושא חדש לאילת, אילות והערבה.

אראל מרגלית: הים הוא נושא חדש לאילת, אילות והערבה.

אראל מרגלית: תיירות שקשורה לים, תיירות שקשורה לאנרגיה, תיירות שקשורה לספורט – זה נושא חדש לאילת, אילות והערבה, אבל אתם רוצים להביא לדרום זונות וסרסורים ושוק אפור, וכל מה שאתם לא מצליחים לעשות בטוב, אתם רוצים לעשות ברע.

אראל מרגלית: בושה למדינת ישראל.

אראל מרגלית: בושה שזו ההצעה שאתם מציעים לדרום.

אראל מרגלית: אני מתבייש, ואם אתם לא רוצים לשנות את זה, אנחנו נכריח אתכם לשנות את זה, כי האזרחים לא יהיו מוכנים לתת לעיר של שמש להפוך לעיר אפורה של שוק אפור.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת דודי אמסלם – מוותר.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו שוב מתייחסים ומדברים על נושא שהוא נושא כאוב, ולצערנו אנחנו נאלצים להתמודד אתו באופן תכוף ביותר, וזה כמובן נושא העברת הסמכויות בממשלה.

קסניה סבטלובה: נושא העברת הסמכויות בממשלה – מרוב שאנחנו מטפלים רק בו בזמן המושב הזה, נדמה לי שכבר הגיע הזמן להקים משרד מיוחד שיטפל רק בעניין של העברת הסמכויות, וגם אפליקציה מסוימת שתהיה אחראית לזה ותעדכן את כולנו מי אחראי לאיזה משרד, איך קוראים לו, במקרה שזה לא בנימין נתניהו, כמובן, שמרכז לפחות חצי מהתיקים הקיימים.

קסניה סבטלובה: אז לגבי החצי השני, שאתם מעבירים וזורקים ככה בזלזול מהאחד לשני, של מי יטפל בזה ומחר אני מטפל בזה, אז לגבי העניין הזה, הגיע הזמן לשים לזה סוף.

קסניה סבטלובה: תעשו סדר בבלגן, או בלגן בסדר, איך שאתם מעדיפים, אבל בכל מקרה תעדכנו אותנו, כדי שאנחנו והציבור הרחב נדע בדיוק מה קורה עם זה.

קסניה סבטלובה: ואם כבר אנחנו מדברים על העברת הסמכויות, אז אנחנו עדיין לא הבנו, אנחנו והציבור הרחב שאנחנו מייצגים, בדיוק מיהו השר שאחראי, מששת השרים שאמונים על העניין הזה, לטיפול בסכסוך שלנו עם הרשות הפלסטינית, ומי בדיוק אמון על סדרת ההקלות שעכשיו יאפשרו לרשות הפלסטינית ולפלסטינים שיעברו מהגדה לישראל או מעזה לישראל ויעבדו פה וישתלבו על-פי התוכנית שאנחנו כולנו שמענו עליה היום בבוקר – ישתלבו בהיי-טק ישראלי וישתלבו במקומות עבודה כאלה ואחרים.

קסניה סבטלובה: אז אני רוצה, קודם כול – שלושה דברים: הצתה מאוחרת.

קסניה סבטלובה: שמעתם פתגם כזה?

קסניה סבטלובה: אז הצתה מאוחרת – זה מה שיש לנו.

קסניה סבטלובה: עכשיו, פתאום, באמצע אינתיפאדה שאתם קוראים לה גל טרור – זה יופי של שם לאינתיפאדה, באמת כל הכבוד לכם – פתאום נזכרתם לטפל במצב הכלכלי ברשות הפלסטינית, זה מצוין.

קסניה סבטלובה: דבר שני, התוכנית הזאת קיימת כבר הרבה שנים, לא אתם המצאתם אותה ולא אתם הבאתם אותה, אבל מי שהביא אותה צריך לדעת שהוא קיצץ אותה לפחות ב-80% ממה שהיה.

קסניה סבטלובה: אז במקום באמת לתת מענה למצוקה מאוד קשה, כלכלית, של התושבים ברשות הפלסטינית, אתם עושים צחוק מהעבודה.

קסניה סבטלובה: גם נזכרתם מאוחר וגם ביטלתם את רוב הדברים ואת רוב החוקים ואת רוב ההקלות שבאמת היו איכשהו מקִלות את המצב ברשות הפלסטינית.

קסניה סבטלובה: דבר שלישי שאני חייבת להגיד לכם: כל הכבוד למפלגת הליכוד, למפלגת השלטון, ולבנימין נתניהו העומד בראשה – לא, אתם לא טועים, אני באמת אומרת את הדברים האלה, כי אתם, במו-ידיכם, מקרבים את קצה של מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: אז מה שיוצא מזה, שאתם, בכל האמצעים שלכם, דוחפים לדבר אחד – השמדתה של מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: זה מה שאתם עושים.

קסניה סבטלובה: אתם מקרבים את קצה של מדינת ישראל הדמוקרטית והיהודית, היהודית והדמוקרטית, ואתם מקרבים את היצירה של מדינת ישראטין, ובנימין נתניהו יהיה שם אזרח כבוד, הוא הראשון שיקבל שם אזרחות, יקראו כיכרות על שמו, כי באמת בלעדיו זה לא היה קורה.

קסניה סבטלובה: אז במקום להיפרד מהפלסטינים ולהגיד להם, חברים, אנחנו רוצים היום להיפרד בכבוד, שתחיו ותקיימו לכם את ההיי-טק שלכם שם אצלכם ברמאללה, ובשכם, ובעזה – במקום זה – – –

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

קסניה סבטלובה: אני תכף מסיימת.

קסניה סבטלובה: – – – במקום זה, בנימין נתניהו עכשיו יוזם תוכנית דווקא להתמזגות בין שני העמים, בצורה כזאת שלעולם לא יהיה – להפריד.

מאיר כהן: גברתי, תודה רבה.

קסניה סבטלובה: עכשיו, גם הצתה מאוחרת, גם ברגע האחרון, וגם בעצם משהו שמזיק מאוד לענייניה של מדינת ישראל – כל הכבוד לך, בנימין נתניהו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את עיסאווי פריג' – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – לא נמצא באולם; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חברת הכנסת קארין אלהרר – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

מאיר כהן: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי.

עמיר פרץ: – – –

מאיר כהן: איזה מחמאות מחבר הכנסת עמיר פרץ.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

עמיר פרץ: בשמלה אדומה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אם חשבנו שסאגת חוק ההשעיה, שבעצם הוא חוק ההדחה, מאחורינו, הרי מתברר שממש לא.

רויטל סויד: והנה, מחר מתגלגלת לה הצעת החוק בוורסיה השלישית שלה.

רויטל סויד: חשבתי לתומי, אולי הפעם היא תהיה דמוקרטית, לא תפגע בשום דרך וצורה שהיא בזכות להיבחר, בנבחרי הציבור שנבחרו, בחופש הביטוי – אז חשבנו.

רויטל סויד: אבל שיהיה ברור, הצעת חוק ההדחה, שמגיעה מחר לשולחן ועדת החוקה, חוק ומשפט, היא אותה גברת בשינוי אדרת; אותו חוק פוגעני, שאומר שחברי הכנסת רוצים לקחת לעצמם סמכות בכוח, שיכולה להיות רק לבית-המשפט העליון.

רויטל סויד: חברי כנסת לא יכולים להדיח חברי כנסת אחרים שנבחרו.

רויטל סויד: זהו מדרון חלקלק.

רויטל סויד: היום רוצים להדיח את חברי הכנסת של בל"ד, ומחר כל אחד מחברי הכנסת שהוא חבר כנסת עם דעת מיעוט צריך להיות בסכנה.

רויטל סויד: לא יעזור כלום בשינוי.

רויטל סויד: אז גם אם זה לא יהיה על התבטאות בודדת, על מעשה בודד, עדיין נותנים כוח לחברי כנסת לערוך חיסולים פוליטיים, ממש כך, והחוק הזה מאוד מאוד מסוכן.

רויטל סויד: ואם רוצים באיזה אופן לאפשר גם הדחה של חברי כנסת גם בתקופת הכהונה, גם בתקופה שאנחנו לא בין בחירות, שזה מוקנה לוועדת הבחירות, אז יתכבדו להכין את סעיף 7(א) לחוק, ולתת את הכוח הזה לבית-המשפט העליון.

רויטל סויד: מה יש לחברי הכנסת בקואליציה, שכל כך רוצים את השררה הזאת ואת הכוח הזה, להיות מסוגלים להדיח דעת מיעוט?

רויטל סויד: הרי רוצים להיות מסוגלים להדיח חברי כנסת משום שהם מסיתים לגזענות.

רויטל סויד: חברי בימין, יבוא יום שמישהו יגיד על הימין הקיצון שהוא מדיח לגזענות נגד חברי הכנסת הערבים.

רויטל סויד: מה תעשו אז?

רויטל סויד: רוב של 90 חברי כנסת יוכל להדיח אתכם.

רויטל סויד: יבוא יום ומישהו יחליט שבימין הקיצון, מי שלא מגנה אירועים כמו דומא, או שהוא בעד אותה מלכות ישראל, נוער הגבעות שמאמינים במלכות ישראל, חותר תחת מדינה יהודית ודמוקרטית.

אמיר אוחנה: יש פה חבר כנסת אחד שלא מגנה את האירוע בדומא?

רויטל סויד: מה תעשו אז?

רויטל סויד: מה קורה פה?

רויטל סויד: איך יכול להיות שאנחנו נותנים לנבחרי ציבור כוח להדיח נבחרי ציבור?

רויטל סויד: זה כוח ששייך לבית-המשפט העליון, וצריך להשאיר אותו רק בידיו.

רויטל סויד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת זוהיר בהלול.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

זוהיר בהלול: אני מתנצל בפניך, אדוני היושב-ראש, שאת הטרמינולוגיה שאשתמש בה כרגע אני שואב ושואל מעולמי הקודם: ישראל מפסידה בכל הגזרות.

זוהיר בהלול: אינני מבין כיצד אנחנו מופתעים מן העובדה שברכבות בלונדון רודפים את מדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אנחנו שואלים, היכן לא תוקפים את ישראל?

זוהיר בהלול: אז ישראל בעצם מפסידה לא רק ברכבות, אלא גם בכיכרות, ברחובות, באוניברסיטאות, ברשתות, אבל גם ביבשות.

זוהיר בהלול: רק אתמול חזרתי, אדוני היושב-ראש, מביקור מרתק בדרום-קוריאה.

זוהיר בהלול: שם השתתפתי בכנס – אני וחברי עיסאווי פריג' – שכותרתו: כיצד מתגברים על חסמים בדרך לשלום.

זוהיר בהלול: מדינות העולם מוטרדות מהסוגיה כבדת משקל הזאת.

זוהיר בהלול: פעם אחר פעם מדינות העולם, גם השלישי וגם הנאור, מתחבטות, יושבות על המדוכה, כדי למצוא פתרונות לסכסוכים ברחבי העולם.

זוהיר בהלול: ומי בכלל לא שועה – מי בכלל לא שועה לעניין הזה?

זוהיר בהלול: רק ביבי נתניהו.

זוהיר בהלול: האיש קפוא, מאובן, תקוע.

זוהיר בהלול: שבוי בקונספציה.

זוהיר בהלול: איננו מוכן להביט לא ימינה ולא שמאלה.

זוהיר בהלול: איננו מוכן לחרוג ממנהגיו ואיננו מוכן להתגמש או להתכתב עם המציאות.

זוהיר בהלול: מדברים על טרור במדינת ישראל, והרי אנחנו כל הזמן מתריעים, אדוני היושב-ראש, על היעדר ביטחון אישי במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: אבל אף פעם אנחנו לא שואלים את עצמנו מאין זה נובע ועל מה.

זוהיר בהלול: כי מר בנימין נתניהו, ראש ממשלתנו, איננו מוכן להתכתב עם המציאות ואיננו מוכן להפנות מבט אל עבר התקווה, אל עבר שולחן מאויד ומתאייד ומאודה; בשפתנו אנחנו אומרים על השולחן הזה – שולחן הדיונים.

זוהיר בהלול: הוא משאיר אותו יתום, משאיר אותו שומם, איננו מאייש אותו ולו לרגע כדי להפיח תקווה בקרב העמים באזור הזה.

זוהיר בהלול: איך יכול להיות שאנחנו מופתעים מה-BDS ברכבות בלונדון כאשר אנחנו יודעים שאנחנו מנותקים מהמציאות שקרובה לאזורנו – קרובה לכתפנו וקרובה לאזורנו.

זוהיר בהלול: אנחנו רחוקים אולי 20 קילומטרים מפלסטינים, אבל אנחנו נמצאים מרחק אלפיים קילומטרים מהכוונה האמיתית של כל ראש ממשלה שנמצא בתווך של סכסוך בינינו לבין הפלסטינים.

זוהיר בהלול: אלפיים שנים.

זוהיר בהלול: לא בכדי אני אומר לך אלפיים שנים – מכיוון שבאסוציאציות של העם היהודי, אלפיים זה מספר שיש לו משמעויות כבדות משקל.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

זוהיר בהלול: לכן, דרכך, אני אומר לך, אדוני היושב-ראש – אין אלא שפיות, והשפיות מחייבת את ראש הממשלה ואת המדינה הזאת לחבור לתהליך השלום.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני שמח, קודם כול, על כל סמכות שמועברת משר הכלכלה והתעשייה לשרים אחרים.

דב חנין: קודם כול, אדוני היושב-ראש, זה נותן לי מקום מסוים לאופטימיות שאולי מישהו יתחיל לטפל בבעיות.

דב חנין: כי שר הכלכלה שלנו, שיודע להקדיש כל כך הרבה זמן ומאמץ לכתוב תצהיר מפורט לבית-המשפט העליון, ואפילו להקדיש מזמנו, להגיע ולהסביר לשופטים כמה מתווה הגז לא טוב רק לטייקונים – הוא כמובן מצוין לטייקונים, אבל הוא גם חיוני למדינת ישראל כי אין לנו אפשרות אחרת; אותו שר כלכלה, שיש לו כל כך הרבה זמן להקדיש לטייקונים ולהגן על האינטרסים שלהם במתווה הגז, לא יודע לטפל בתאונות עבודה, לא יודע לטפל בחוסר הבטיחות המוחלט בענף הבניין.

דב חנין: השבוע נפל פועל נוסף אל מותו; איפה שר הכלכלה?

דב חנין: איפה שר הכלכלה, אדוני היושב-ראש?

דב חנין: אני חושב ששר הכלכלה צריך מייד להעביר את סמכויותיו בענייני תאונות עבודה לשר אחר.

דב חנין: השר דוד אזולאי בוודאי יתאים לזה כי הוא שר חרוץ ויודע לעשות את עבודתו.

דב חנין: שר הכלכלה הנוכחי הוא שר כושל.

דב חנין: וראש הממשלה חייב להזמין את השר הכושל הזה ולהודיע לו שהוא חייב לעזוב את תפקידו מייד.

דב חנין: הוא לא השר הכושל היחיד.

דב חנין: אגב, אני מדבר על תחום תאונות העבודה אבל אפשר לדבר גם על תחומים נוספים.

דב חנין: אפשר לדבר על תחום התקשורת, שגם הוא מנוהל בצורה מאוד מאוד עקומה ובעייתית.

דב חנין: גם שר התקשורת הוא שר כושל.

דב חנין: אני לא יודע אם שמעתם, גבירותי ורבותי חברי הכנסת, בזמן האחרון על שיתוף פעולה אזורי.

דב חנין: אז אין שיתוף פעולה אזורי, אבל יש שר מיוחד שנקרא השר לשיתוף פעולה אזורי.

דב חנין: גם זה שר כושל.

דב חנין: אגב, גם הוא נקרא בנימין נתניהו.

דב חנין: יש עוד שר אחד, שאני שומע שלא מבצע בצורה תקינה את עבודתו, והוא שר החוץ.

דב חנין: אני שומע מאנשי משרד החוץ שמשרדם נמצא במשבר קשה, שהמשרד הזה איננו מתפקד, שקולו של המשרד איננו נשמע, שהגורמים המקצועיים במשרד החוץ מרגישים מוחלשים, מרגישים מודרים, מרגישים שאינם שותפים בשום דיון משמעותי.

דב חנין: גם שר החוץ הזה חייב ללכת.

דב חנין: יש מכנה משותף בין שר הכלכלה, השר לפיתוח אזורי, שר התקשורת ושר החוץ: לכולם קוראים בשם הפרטי בנימין וכולם צריכים לעזוב את תפקידיהם מייד.

דב חנין: לכן אני מציע לממשלה הצעת ייעול: במקום לבוא אלינו בכל שבוע ולקחת עוד סמכויות משר הכלכלה לטובת שר כזה או אחר, בואו נתחיל להתנהל בצורה מסודרת.

דב חנין: יהיה במדינת ישראל שר כלכלה, יהיה במדינת ישראל שר תקשורת, יהיה במדינת ישראל שר חוץ.

דב חנין: יהיה במדינת ישראל אולי אפילו שר לפיתוח אזורי, לשיתוף פעולה אזורי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: ואז, אדוני היושב-ראש, אולי באמת תהיה לנו ממשלה מתפקדת, אנחנו צריכים כזאת.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, עוד לא הספקנו להתעורר מההחלטה, פה בכנסת, על הקביעה שראש הממשלה יהיה שר הכלכלה, ופתאום הוא התחיל להתנער או לברוח – אני לא יודע איך לקרוא לזה – לוותר על סמכויות ולהעביר אותן לשרים אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה הוא צריך להיות שר הכלכלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא לא יכול, שייתן את זה למישהו אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה רק העניין של הגז, הייתי מציע לפרק את משרד הכלכלה, או לחלק את הסמכויות של המשרד הזה, ואז להשאיר משרד שיקראו לו משרד הגז והוא יהיה תחת אחריותו של ראש הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז יכול להיות שיהיה מצב שגם ראש הממשלה יתאדה מהחיים הציבוריים שלנו, כמו שהגז מתאדה, ואז נראה ראש ממשלה שיכול לטפל באמת בענייני המדינה ובענייני האוכלוסייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מתפלא, מה הקשר בין הסמכויות במשרד הכלכלה למשרד הדתות, לשר הדתות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי יש דבר הגיוני אחד להעביר לשר הדתות, וזה ענייני הדת המוסלמית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך במדינת ישראל, שיש לה שר שנקרא שר הדתות, הסמכויות בעניינים הדתיים של המוסלמים הן במשרד הפנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה זה יכול לקרות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי יכול לטפל בזה במשרד הפנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפקידים של משרד הפנים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למה יש משרד הדתות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי העבירו את הסמכויות בענייני הדת המוסלמית למשרד הפנים מפני שביטלו את שר הדתות, את משרד הדתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בוטל ואז הם העבירו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, בתקופה הזאת, עם כל הריבוי של תאונות העבודה, הייתי רוצה לשאול את שר הכלכלה: אם אתה באמת, כראש הממשלה – ואז יש אנשים שיחשבו לרגע, אם המשרד הזה הוא תחת שרביטו של ראש הממשלה, אז הוא יקבל תשומת לב, אבל אנחנו לא רואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לו תוכנית איך לטפל ואיך למגר את תאונות העבודה, בבניין במיוחד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לו תשובה לגברת שהייתה צריכה לרדת מהמנוף אתמול, כי היא מסכנת את החיים שלה ואת החיים של העובדים, ובגלל זה הכריחו אותה לעלות עוד הפעם על המנוף, וכשהיא סירבה להרים את תבניות הברזל הכבדות מחשש שהן ייפלו ויהרגו אנשים שעובדים שם – היא מפוטרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם לראש הממשלה יש תשובה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הוא בא כשר הכלכלה עם תשובות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לו פתרונות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש לו פתרונות או שהוא מתכוון אפילו לחשוב על פתרונות או על הבעיה של האבטלה הגואה במגזר הערבי, באוכלוסייה הערבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למצוא מקומות עבודה להעסקת נשים, להעסקת אקדמאים – יש לו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא שר כלכלה באמת או שזה רק העניין של הגז?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז שיתאדה מהחיים הציבוריים שלנו כמו הגז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, אנחנו מדברים פה על העברת הסמכויות של שר הכלכלה, ואני רוצה לשאול את שר הכלכלה וראש הממשלה, שאומנם לא נמצא כאן בחדר, אם הוא העביר כבר את הסמכויות שלו גם בכל הקשור למפעלי התעשייה במפרץ חיפה?

יעל כהן-פארן: כי לא נראה שכשר הכלכלה מטריד אותו בכלל מה קורה באזור מפרץ חיפה, מה קורה באזור התעשייה של מפרץ חיפה ומה קורה עם מכל האמוניה במפרץ חיפה.

יעל כהן-פארן: האם צריך שיהיה באמת – יתממש – אותו איום של נסראללה, שישתמש בפצצה הגרעינית שאנחנו מעניקים לו, כדי לגרום נזק בלתי יתואר לכל תושבי הצפון, לכל תושבי מפרץ חיפה והקריות?

יעל כהן-פארן: האם אנחנו צריכים לחכות לאסון?

יעל כהן-פארן: תשמעו, מפרץ חיפה, יש בו הריכוז הכי גדול של חומרים מסוכנים בכלל בארץ, ובוודאי קרוב לאזורי אוכלוסייה, קרוב לאנשים שחיים בו.

יעל כהן-פארן: מכל האמוניה לבדו מסכן עשרות-אלפי אנשים – אלה החיים עצמם.

יעל כהן-פארן: איפה שר הכלכלה?

יעל כהן-פארן: זה לא נתפס שראש הממשלה ושר הכלכלה לא התייחס בכלל לעניין הזה.

יעל כהן-פארן: כל המחקר שיצא על מפרץ חיפה, והזיהום והתחלואה, כל האיומים עכשיו מנסראללה – שום התייחסות.

יעל כהן-פארן: אתם יודעים, היה עכשיו הסיפור של הזיהום הנורא במים בעיירה, עיר קטנה, פלינט, במישיגן.

יעל כהן-פארן: 100,000 איש, מאוכלוסייה של 300 מיליון בארצות-הברית, ונשיא ארצות-הברית מדבר על פלינט, ונוסע לפלינט, ורוצה לראות מה קורה שם.

יעל כהן-פארן: ואנחנו, אוכלוסייה של 800,000 איש – 800,000 תושבים חיים בצל זיהום, בצל סכנה ביטחונית אמיתית, שמאיימת על החיים שלהם, וראש הממשלה, שר הכלכלה, לא פוצה פה.

יעל כהן-פארן: אז נראה שכן, כנראה הוא כבר העביר את הסמכויות שלו בנושא מפרץ חיפה, גם אותן הוא העביר, כי אין לו שום אמירה בעניין.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת חיים ילין.

מאיר כהן: בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשהייתי שריונר בסדיר, היה איזה כפתור, שכאשר היו לוחצים עליו, היה יוצא עשן לבן, והוא היה הופך למיסוך, ואז האויב לא היה רואה אותנו.

חיים ילין: ככה עושה ראש הממשלה.

חיים ילין: כבוד השר יריב לוין, אומנם יצאנו בתיקו, אבל – עכשיו אני יודע שאתה מקשיב לי.

חיים ילין: אותו דבר עושה ראש הממשלה – לוחץ על הכפתור של המיסוך.

חיים ילין: מה המיסוך השבוע?

חיים ילין: קזינו באילת.

חיים ילין: הופה, עכשיו, חבר'ה, אין טרור, אין BDS, אין עכשיו בכלל שלטים בלונדון.

חיים ילין: כבוד חבר הכנסת אוחנה, היינו בדיון היום בבוקר, נכון?

חיים ילין: ועדת חוץ וביטחון.

חיים ילין: מה היה – –

יואל חסון: תגיד לנו, מי הוריד את השלטים?

חיים ילין: רגע, שנייה, לאט-לאט, תנו לי, יש לי שלוש דקות.

חיים ילין: תכף אני אסביר הכול.

חיים ילין: – – הגיעו לשם פקידים בכירים של משרד החוץ להודיע שהם סוגרים שגרירויות.

חיים ילין: הם מדברים על איך איראן והפלסטינים משתלטים על התקשורת בדרום-אמריקה.

חיים ילין: 73 תחנות יש שם.

חיים ילין: אבל שר החוץ – רגע, שנייה, הדיון הוא על שר הכלכלה, נכון?

חיים ילין: תכף אני אגיע אליו.

מאיר כהן: לא משנה על מי הדיון, יש לך עוד דקה וחצי.

חיים ילין: בסדר.

חיים ילין: אבל שר החוץ לא מסביר.

חיים ילין: ועכשיו אני שואל, למי הוא העביר את הסמכויות האלה, שר החוץ?

חיים ילין: הוא העביר אותם למנכ"ל משרד החוץ, הוא אחראי עכשיו לכול.

חיים ילין: חברים יקרים, את המדינה צריך לנהל.

חיים ילין: הטרור, צריך להילחם בו.

חיים ילין: את הנושא הזה, של השלטים ששמו היום ברכבת – אם חבר הכנסת יאיר לפיד, ולא כי הוא היושב-ראש של יש עתיד, לא היה בא ומדבר עם ראש העיר, לא בטוח שזה גם היה יורד.

חיים ילין: אם חברי הכנסת מהמחנה הציוני לא היו נוסעים ומסבירים מה עובר על מדינת ישראל, כנראה גם אף אחד לא היה נלחם.

חיים ילין: כי בנימין נתניהו בנוי רק על דבר אחד – לשבת פה ממול, ולדאוג להעביר סמכויות לאחרים, כך שהוא לעולם לא יהיה אחראי.

חיים ילין: אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להזכיר לך שאתה, ב"צוק איתן", אמרת: אני אחראי, אני נושא באחריות.

חיים ילין: אתה אחראי לגל הטרור שיש היום.

חיים ילין: אתה אחראי לזה שמדינות באירופה לא רוצות לדבר אתנו בכלל.

חיים ילין: אתה אחראי לזה שיש לך מספיק זמן ללכת לבתי-המשפט לדון בבג"ץ של הגז, אבל אין לך זמן להסביר מה עובר על מדינת ישראל, מה עובר על התושבים שלך, מה עובר על אזרחי מדינת ישראל, מה הטרור עושה לנו – אף אחד לא מסביר.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הישיבה, כבוד חברי הכנסת, כבוד השר, אני רוצה לשאול אתכם איך זה יכול להיות שהכנסת בוחרת שלא לאשר – נשיאות הכנסת בוחרת שלא לאשר דיונים – לא דיון מהיר, לא שאילתה דחופה, לא הצעה לסדר – על התפטרותם של חברי המל"ג.

מיכל רוזין: הדברים האלה עוברים לסדר-היום כאילו זה לא דבר חשוב לציבור, כאילו לא מן הראוי לדבר על זה, כאילו זה נושא שולי לחלוטין.

מיכל רוזין: שר החינוך, שלצערי לא נמצא כאן, פועל באופן שמוביל את משרד החינוך – אני לא רוצה להשתמש במילים קשות שכבר השתמשתי בהן בעבר – אבל הוא בהחלט מייצר משרד חינוך לקבוצת אוכלוסייה אחת בלבד, ולא לקבוצת ישראל כולה.

מיכל רוזין: ועם כל הכבוד, לא יכול להיות שאנחנו עוברים שוב ושוב הצהרות – בהתחלה זה היה ספר, "גדר חיה", שנפסל, ואז הוא לא בדיוק נפסל, ואחר כך אנחנו עוברים לזה שייקבע צמצום של היצירות שבית-הספר יוכל לבחור – הצגות – רפרטואר ההצגות שבית-הספר יוכל לבחור, כאשר מדובר פה כל הזמן בביטול החלטות של ועדות מקצועיות.

מיכל רוזין: כמובן, ספר האזרחות, שחלק מחברי הוועדה המקצועית שלו התפטרו מכיוון – הם אמרו:

מיכל רוזין: לא יכול להיות שלא מקבלים את ההצעות הפדגוגיות וההמלצות הפדגוגיות שלנו.

מיכל רוזין: כל הזמן יש פה חבלה מכוונת בוועדות המקצועיות.

מיכל רוזין: וברור לי לחלוטין – ואני מאוד מאמינה בשיטה הפרלמנטרית שלנו, שבה שר הוא לא רק מקצועי; שר הוא בהחלט איש פוליטי, ויש לו אמירה פוליטית.

מיכל רוזין: אבל השאלה היא אם בשם האמירה הפוליטית הזאת, ובוודאי שר שבא ממפלגה מאוד מסוימת, שהיא אינה המפלגה הגדולה, השלטת, מפלגת השלטון, הוא מכוון את כל מערכת החינוך לכיוון אחד מסוים, כאשר הוא מנהל בעצם בקהל הבוחרים שלו מערכת חינוך בלעדית.

מיכל רוזין: זאת אומרת, הוא, יש לו החינוך הממלכתי-דתי, ששם הוא מחליט מה יילמד, מה העקרונות, מה הקווים התקציביים גם, אבל הוא רוצה גם להחליט מה הילדים שלי ילמדו ומה יהיו התכנים שהם ייחשפו להם.

מיכל רוזין: וצר לי מאוד, אני חושבת שהעובדה ששר החינוך שוב ושוב פוגע בצוותים המקצועיים, בצוותים הפדגוגיים, ובסופו של דבר מכריע למה הילדים שלי ייחשפו ומה הילדים שלי ילמדו – אני חושבת שהוא עושה נזק למערכת החינוך.

מיכל רוזין: וטוב ששעה אחת קודם יעצור אותו ראש הממשלה ויגיד, אדוני, מערכת החינוך היא של כולנו, היא של כל מדינת ישראל, ולכן, מן הראוי שנקשיב לצוותים הפדגוגיים, נקשיב לצוותים המקצועיים וננהל מערכת תקינה, נכונה, שממנה כולנו נצא נשכרים.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא נמצאת.

מאיר כהן: חבר הכנסת אורן אסף חזן – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון – אדוני, בבקשה.

יואל חסון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כולנו מבינים שמה שקורה בשנים האחרונות מבחינת מעמדה של מדינת ישראל בעולם הולך, מתעצם, וגורם לנו נזק משמעותי ביותר.

יואל חסון: נזק, אגב, שאני לא בטוח שיהיה אפשר לתקן כל כך בקלות, גם אם, אדוני, יושב-ראש מפלגתך יהיה שר החוץ, ויתקשר לראש עיריית לונדון – וכן בגללו ירדו או לא ירדו השלטים, אף ששמעתי, אדוני, שאמר השגריר גולד שהם מטפלים בזה כבר מאתמול, וכבר אתמול התקבלה החלטה על הורדת השלטים.

יחיאל חיליק בר: ועוד לא יודעים אם הם ירדו או לא.

יואל חסון: כן, בוא נראה אם הם ירדו.

יואל חסון: אבל אני קודם כול בא ואומר, ואני קודם כול באמת מעריך מאוד את הרצון של חבר הכנסת לפיד לסייע, כמו שכולנו, כמו שציין את זה חבר הכנסת ילין, גם אנחנו במחנה הציוני שנמצאים בעולם מסייעים, פועלים, מדברים עם חברי פרלמנט, מדברים עם ראשי מדינות, עושים הכול כדי לעזור לישראל, בלי קשר מאיזה מפלגה אנחנו.

יואל חסון: עדיין, אני אומר, אי-אפשר שכל אחד מאתנו ייתן פה יד, פה כתף, פה עזרה.

יואל חסון: איך אנחנו מקבלים את המציאות הזו שלמדינת ישראל אין שר חוץ במשרה מלאה?

יואל חסון: איך אפשר לקבל את הדבר הזה?

יואל חסון: ראש הממשלה משחרר לו סרטונים ביוטיוב, שבהם רואים אותו לוחץ פה יד לשר החוץ הזה, לשר החוץ הזה, יושב בלשכתו ומקבל שרי חוץ מהבוקר עד הלילה.

יואל חסון: מצוין.

יואל חסון: אבל סליחה, שר חוץ זה לא רק לקיים את הפגישות, אלא גם לוודא שמשהו יוצא מהפגישות האלה, ולוודא שמשרד החוץ שנמצא פה-פה ממש לידנו מתפקד.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, אני מציע שכולנו באמת באמת נדאג – חבר הכנסת אוחנה, חבר הליכוד, כדאי מאוד שתדאג מאוד מהעובדה הזאת שמשרד החוץ שלנו לא מתפקד.

יואל חסון: והוא לא לא מתפקד בגלל שאין לו היכולת או שאין שם אנשים שיודעים לעשות את העבודה.

יואל חסון: הוא לא מתפקד כי אין מי שמנהל אותו, כי אין שר חוץ במשרה מלאה, כי אין מדיניות, כי יש אבל – תסלחו לי, כן?

יואל חסון: – קריקטורה של סגנית שר חוץ שרק גורמת נזק לשירות החוץ במדינת ישראל ועושה יום-יום פיגועים דיפלומטיים, פיגועים דיפלומטיים, במרחב הבין-לאומי שאתו ישראל צריכה להתמודד.

יואל חסון: וזה המצב.

יואל חסון: ואז אנחנו – אתם יודעים מה, לא אנחנו, חברי חברי הכנסת, אזרחי מדינת ישראל שמסתובבים היום בעולם וצריכים לראות שלטים כמו שראינו היום בלונדון, וצריכים לראות תגובות קשות שהם מקבלים, על לא עוול בכפנו, באמת, אבל בגלל שאף אחד לא מתמודד עם ההסתה הנוראית נגד מדינת ישראל.

יואל חסון: אף אחד לא באמת מתמודד עם ארגוני BDS – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: – – עם החרמות.

יואל חסון: אף אחד לא נותן לזה מענה, כי אין מנהיגות במדינת ישראל, ויש רק עוד פוסט, עוד לחיצת יד, אבל אין עבודת עומק אמיתית.

יואל חסון: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר החינוך נפתלי בנט הכריז היום שהשנה הבאה תהיה שנת ירושלים המאוחדת במערכת החינוך.

מסעוד גנאים: ואני שאלתי את השר, מאחר שמדובר בדבר שהוא במחלוקת, ויש עמדות פוליטיות סותרות – עמדתי וגם עמדת זרמים פוליטיים אחרים היא שירושלים מחולקת וירושלים המזרחית היא שטח כבוש – ואי-אפשר להכריז בגלל 50 שנה של כיבוש העיר – שאתה תכריח את כל מערכת החינוך בישראל וכל בתי-הספר בישראל ללמד על ירושלים המאוחדת בגלל שעברו 50 שנה לכיבושה.

מסעוד גנאים: אמרתי לו: למה אתה לא תכריז על זה שתהיה שנת ירושלים, וכל אחד ילמד על ירושלים מהזווית ומהעמדה שלו, מהמורשת שלו, מההיסטוריה שלו, כי אי-אפשר – – –

עודד פורר: – – – לא מדינת ישראל.

מסעוד גנאים: אבל אתה טוען שאתם מדינה דמוקרטית, חבר הכנסת פורר.

עודד פורר: מדינה יהודית ודמוקרטית.

מסעוד גנאים: במדינה דמוקרטית לא כופים על המיעוט את מה שרוצה הרוב.

מסעוד גנאים: ובקשר לשר בנט, לא כופים את השקפת העולם הציונית-דתית שמאמינה בארץ-ישראל השלמה על ציבור שלם שיש לו עמדה מנוגדת, אחרת, כי למידה בסוף – הסופר או המחנך ג'ון הולט אמר: הוראה בכפייה לא גורמת ללמידה, היא פוגעת בלמידה.

מסעוד גנאים: ערכי החינוך הבסיסיים הם חינוך לפלורליזם וכיבוד עמדתו של האחר.

מסעוד גנאים: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת עפר שלח – לא נמצא; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שוב פעם מגיע יום שני ואתו הפארסה הקבועה – העברת סמכויות משר אחד לשר שני, ומשר שני לשרה שלישית, ומשרה שלישית לראש הממשלה וחוזר חלילה.

מיקי לוי: אגפי הממשלה השונים, בכלל משרדי הממשלה, הם היום הסחורה הכי חמה בשוק, ואתם גם סמכויות השרים שעוברות ממשרד למשרד תוך רמיסה גסה של מערכת השלטון, האיזונים והבלמים ותקינות המערכת הדמוקרטית.

מיקי לוי: איני יודע כבר איזה סמכויות מצויות בידיו של איזה שר, ואני חושב שגם שרי הממשלה הזו ובוודאי חברי הקואליציה שותפים לבלבול שאוחז בי ובהם בחודשים האחרונים.

מיקי לוי: להלן רשימה קצרה של מה שאושר כאן בשנה האחרונה; עוד לא חלפה לה שנה: מינהל התכנון עובר ממשרד הפנים למשרד האוצר; האחריות לשירות האזרחי הועברה ממשרד ראש הממשלה למשרד החקלאות – כאילו הם עוסקים בגידול חסה בשטחים; האחריות לגז הועברה למליאת הממשלה, ולאחר מכן, כשהתגלו קשיים נוספים, הועבר השר עצמו ממשרד הכלכלה למשרד הפנים; החטיבה להתיישבות הועברה ממשרד הבינוי למשרד החקלאות, ואגב, משרד הבינוי חזר להיות משרד הבינוי והשיכון – על כך, תתפלאו, אני דווקא מברך; האחריות להחלטה אם לאפשר או שלא לאפשר פתיחת עסק בשבת, הועברה משר הפנים למליאת הממשלה; משרד החוץ פורק לחלוטין וחולק לכמה משרי הממשלה כתוספת לתיקים שקיבלו עם הרכבת הממשלה; מינהל מקרקעי ישראל הועבר ממשרד הבינוי למשרד האוצר; סגן שר הועבר גם הוא ממשרד הפנים למשרד ראש הממשלה, וסגן שר הרווחה הועבר ממשרד הרווחה למשרד הפנים.

מיקי לוי: גם היום אנחנו מתבקשים להעביר סמכויות, או אולי בעצם להחזיר סמכויות, או שמא להעביר סמכויות שהועברו, שאחרי שהוחזרו אל מי שהן הועברו לידיו – מבולבלים?

מיקי לוי: אתם לא לבד.

מיקי לוי: מי שעוקב, מי עוקב, מי יודע, עד לאן תדרדרו את הבית הזה, עד לאן תדרדרו את מערכת השלטון.

מיקי לוי: אני קורא לכל חברי בקואליציה שלא להמשיך ולתת יד למה שנעשה פה בחודשים האחרונים.

מאיר כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: מילא, אתם עושים צחוק מעצמכם, אבל לפחות אל תצחקו על האזרחים.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אקוניס מאיים עלי.

איתן כבל: אדוני השר, אני מבקש ממך לא לאיים עלי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רשמות פרלמנטריות, חברי וחברותי חברי הכנסת, חבר הכנסת אקוניס נתן פה הופעה, ואתה יודע מה רע?

איתן כבל: שבחינם אנחנו חייבים לשמוע אותו.

אופיר אקוניס: – – –

איתן כבל: ואני בכלל לא; האמת, זה קשה.

יחיאל חיליק בר: זה לא נכון, אתה מקבל על זה כסף.

איתן כבל: אני מודה, אני מודה, השתכללת מאוד עם הזמן.

איתן כבל: אבל נו, באמת, מי ישמע אותך?

איתן כבל: אלוהים ישמור.

איתן כבל: אתה מדבר – מתי פעם אחרונה היית אצל הפסיכולוג?

אופיר אקוניס: מעולם לא.

אופיר אקוניס: מעולם לא.

איתן כבל: אני אומר לך, לך תנסה.

איתן כבל: זאת לא בושה, דרך אגב.

איתן כבל: אתם נואמים פה כאילו הספסלים האלה, למען השם, מנהלים את המדינה.

איתן כבל: הלוואי.

מיכל רוזין: – – –

איתן כבל: אתה כל הזמן תוקף אותנו, מזכיר לנו את מפא"י ומזכיר לנו את בן-גוריון.

אופיר אקוניס: נכון, נכון.

איתן כבל: אלוהים ישמור, עשר שנים.

איתן כבל: עשר שנים אתם מנהלים את המדינה.

חיים ילין: לא, לא.

חיים ילין: יותר.

מיקי לוי: עשר?

יחיאל חיליק בר: 20, 40.

איתן כבל: לא, לא, לא, לא.

איתן כבל: חברים, זה על חשבון הזמן שלי.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת, השר אקוניס, באמת, מה קורה פה למען השם?

איתן כבל: אין דיור, אין רווחה.

איתן כבל: מה יש כאן?

איתן כבל: מה יש?

מיקי לוי: אין ביטחון.

איתן כבל: אין ביטחון.

איתן כבל: אין.

איתן כבל: מה, מה תגיד לי עכשיו?

איתן כבל: מה תספר לי?

איתן כבל: איזה פירוטכניקה תיתן לי?

אופיר אקוניס: אני אגיד לך.

איתן כבל: סוף כל דיון.

איתן כבל: חברי וחברותי חברי הכנסת, אין קשקוש יותר גדול מזה.

איתן כבל: אתה יודע מה?

איתן כבל: נכון, זה כבר פאסה.

איתן כבל: אלוהים, אי-אפשר כבר לדבר על זה, על הדברים שאמר הרמטכ"ל איזנקוט.

איתן כבל: מה הוא אמר, למען השם?

איתן כבל: מה הוא אמר?

חיים ילין: סרק, סרק, סרק, הוא אמר.

איתן כבל: מה הוא בסך הכול אמר?

איתן כבל: אמר, חידד והסב את תשומת הלב.

איתן כבל: זאת אומרת, כל מה שעושה מפקד בכל אירוע.

איילת נחמיאס ורבין: אחריות וזהירות.

איתן כבל: מה בסך הכול אמר?

איתן כבל: והם תקפו אותו בשצף קצף.

איתן כבל: אלוהים.

איתן כבל: כל היום הם מבוהלים מעצמם.

איתן כבל: הם פשוט לא עושים כלום.

איתן כבל: שר התיירות, באמת.

איתן כבל: יריב, מה קורה לכם?

איתן כבל: בסוף יש פה מדינה.

איתן כבל: היא לא רק שלכם, היא גם שלנו.

איתן כבל: של כולנו פה.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: אין כלום.

איתן כבל: אין בנייה בשטחים, לשיטתכם, אין ביטחון, אין שום דבר.

איתן כבל: כל היום הוא מכדרר את כולנו פה.

איתן כבל: נהיה המכדרר הלאומי.

איתן כבל: הכול באמת זה שיח מבזה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אין כלום.

איתן כבל: על מה אנחנו מתווכחים כל הזמן?

איתן כבל: יושבים פה ומדברים.

איתן כבל: אני שומע את שר הבינוי והשיכון, ואללה, שיהיה בריא, אומר: שוב נשמע את הסיפור הזה, שאומרים: הייתה עלייה של 8% במחירי הדיור – הירושה.

איתן כבל: עד מתי תפסיק להיות ירושה?

איתן כבל: אז מתי זה יהיה הם, שלי?

איתן כבל: מתי זה יתחיל להיות שלהם?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן כבל: אני מסיים, אדוני.

איתן כבל: מתי זה יתחיל להיות שלהם?

איתן כבל: יש מועד?

איתן כבל: אפשר לקבל מועד?

מיקי לוי: אף פעם לא.

מיקי לוי: אף פעם הם לא ייקחו אחריות.

שלי יחימוביץ': בעוד 40 שנה.

מאיר כהן: תודה לאדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, השר וחברי הכנסת, הדיון היום הוא חלק מההזדמנות לומר מילה על משרד הכלכלה שהוא גם משרד התעשייה ועל פגיעה מתמשכת בייצור, גם החקלאי וגם התעשייתי.

איתן ברושי: היום היה ביקור במפעל "סטארקיסט" בטירת-כרמל וב"לגין" ביגור, שני מפעלים שהולכים לפטר בין 200 ל-300 עובדים בעקבות החלטה על ייבוא טונה ארוזה ומעובדת, לעומת המציאות שהיה ייבוא טונה, והיו מעבדים אותה עם אמצעים נוספים ואורזים אותה כאן, במפעלים בישראל.

איתן ברושי: זאת ממשלה שהבעיה היא לא אם יש או אין שר – והדיון הזה, חלקו, הוא דיון סרק; שמעתי פה את המילה.

איתן ברושי: השאלה מה עושים.

איתן ברושי: הבוקר שר האוצר הכריז מלחמה, מלחמה על חקלאי וחקלאות ישראל.

איתן ברושי: לפי דעתי, מאז הקמת המדינה לא היה בוקר שחור כמו הבוקר הזה לחקלאי ישראל, שזכויותיהם ידועות כאן בוודאי.

איתן ברושי: והנה, פתאום ייבוא גורף.

איתן ברושי: כאשר מדינות בעולם נאבקות על יכולת הייצור וישראל היא מודל לחיקוי, יכולה לקום ממשלה בישראל – ממשלה ששחטה את כל הפרות הקדושות ונשארת עם עגל הזהב; ממשלה שנותנת לרמי לוי להדליק משואה ומשפילה את החקלאים, כשבחוסר מדיניות ובתכמנות ומאחורי הגב של דיון שמתקיים עם נציגי החקלאים מודיעים בתקשורת להמונים שהנה, מחסלים את החקלאות, סוגרים את המועצות, ועכשיו, קדימה לייבא.

איתן ברושי: אנחנו רצינו להיות עם נורמלי שחוזר לאדמתו ולהפסיק להיות עם של סוחרים וצוענים.

איתן ברושי: והנה, שר אוצר חדש מאמץ במלוא הקיטור את ההצעות של אגף תקציבים, ששרים רבים ידעו לזרוק אותן לפח האשפה.

איתן ברושי: וכרגע לא מדובר רק על חקלאות.

איתן ברושי: אם מדובר להביא ירקות קפואים, פוגעים בשטחים הפתוחים ופוגעים במפעלים, כולל בחצור; מפעל ששנים ניסו לקיים אותו לעיבוד תוצרת.

איתן ברושי: מישהו כאן השתגע.

איתן ברושי: משהו כאן השתבש.

איתן ברושי: כאילו מישהו מגלגל את גלגל ההיסטוריה אחורה.

איתן ברושי: אנחנו בעד להוריד את יוקר המחיה, אבל בעד תוכנית ולא בעד גחמות.

איתן ברושי: אין כאן תוכנית, אין כאן יעדים, אין כאן יד ימין ויד שמאל.

איתן ברושי: יש כאן ממשלה ימנית עם שתי ידיים שמאליות, ואנחנו לעסק הזה לא ניתן לעבור.

איתן ברושי: כבר מחר שר האוצר מבין את הטעות וקורא לנציגים להידברות.

איתן ברושי: לא היו עושים את זה לאף סקטור במשק.

איתן ברושי: מישהו מפרש את הנכונות של החקלאים לקום בבוקר כחולשה וכחוסר יכולת להתגונן בפני עריצות פקידי האוצר.

איתן ברושי: הממשלה חייבת להחזיר את הכבוד למי שקם בבוקר לעבוד.

איתן ברושי: עם כל הכבוד לדיבורים בכנסת, מזה לא בונים מדינה.

איתן ברושי: הפכנו את הייצור להשפלה – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

איתן ברושי: – – רוב המפעלים מוקמים בחוץ-לארץ, ויש ייצוא של קווי ייצור – –

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן ברושי: – – ואנחנו יוצרים מציאות שלהיות כאן חקלאי, לייצר כאן את התוצרת לעם ישראל בעידן של חרמות והרצון להיות בלתי תלויים, הופך להיות משימה לא רק בלתי אפשרית – זה גם השפלה.

מאיר כהן: תודה רבה.

איתן ברושי: והממשלה צריכה לחזור בה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אני חייב לומר ששוב אנחנו נמצאים בריטואל הקבוע של ההצבעות על העברת סמכויות משר לשר.

עודד פורר: ואני חייב לומר שמה שקורה בהקשר הזה, אם אנחנו מדברים עכשיו על שר הכלכלה, אז שוב המשק הישראלי מדומה לאיזו נושאת מטוסים שנמצאת בהפלגה, הפלגה לשום מקום, כשהקברניט, במקום להיות בגשר ולראות לאן מפליגים, נמצא בבטן הספינה, וכמו ב"טיטניק", פשוט מסדר את הכיסאות לתזמורת לקראת ההתנגשות בקרחון.

עודד פורר: דיבר פה חבר הכנסת ברושי על ההחרבה של החקלאות ועל הכותרות שקמנו אליהן הבוקר.

עודד פורר: המזעזעות.

עודד פורר: אבל הן נוגעות בדיוק במה שאמור לגעת גם שר הכלכלה.

עודד פורר: אתם מדברים על ביטול המכסים.

עודד פורר: השר אקוניס, אתם מדברים על ביטול המכסים.

עודד פורר: מה המשמעות של ביטול מכס?

עודד פורר: המשמעות היא ששר כלכלה מוותר על כל הכלים שיש בידו כדי לעשות הסכם סחר חופשי.

עודד פורר: הרי מה האינטרס של מדינה אחרת, כמו סין, כמו דרום-קוריאה, כמו מדינות שאנחנו רוצים סחר אתן, כלכלי, לעשות אתנו הסכם סחר?

עודד פורר: כל המשמעות של הסכם הסחר היא שהם מבטלים את המכסים על מוצרים שלנו ובתמורה אנחנו מבטלים את המכסים על המוצרים שלהם.

עודד פורר: אבל אין שום אינטרס לעשות הסכם עם מדינת ישראל כי למדינת ישראל אין שום מדיניות כלכלה.

עודד פורר: יש מדיניות של הפלגה לשום מקום, ומבטלים את המכסים ככה; ומבטלים גם את היכולת להגיע לאיזשהו משא-ומתן עם המדינות האחרות כדי לעשות הסכם.

עודד פורר: ומה עושה שר הכלכלה במדיניות של ממשלה שמחריבה והורסת את העסקים הקטנים פעם אחר פעם?

עודד פורר: אז בואו אני אגלה לכם, שבמשרד הכלכלה, למשל, יש קרן הלוואות לעסקים קטנים.

עודד פורר: ראוי, דרוש, נכון.

עודד פורר: מישהו מכם פעם אחת ניסה להגיש בקשה לקרן הזו?

עודד פורר: אז כשאתה מגיש בקשה לקרן הזו כדי לקבל חצי מיליון שקל, שלכאורה אמור להיות נפרד מהאובליגו שלך, מכריחה אותך המדינה לעבור דרך הבנק.

עודד פורר: אז הבנק סופר לך את זה באובליגו.

עודד פורר: וכדי להגיש את הבקשה אתה גם חייב לעבור באיזו קליקה של יועצים עסקיים, שדרכם אתה חייב למלא את הטפסים.

עודד פורר: גם אם אתה רוצה למלא אותם לבד, אתה חייב לעבור דרכם ולשלם עוד סכום של בין 7,000 ל-12,000 שקל על עצם ההגשה.

עודד פורר: ובסוף אתה מקבל ריבית שהיא לכאורה ריבית יותר טובה מהריבית הבנקאית, אבל חסמת לך את כל האובליגו.

עודד פורר: אבל אין אפילו שר כלכלה שאפשר יהיה לדבר אתו על הדברים האלה.

עודד פורר: אתם מחריבים את העסקים הקטנים.

עודד פורר: אני אתמול הסתובבתי בבאר-שבע.

עודד פורר: עסק של 100 עובדים נחשב עסק קטן.

עודד פורר: העסק הזה עכשיו הוסיפו לו עוד שני ימי חופש לכל עובד.

עודד פורר: מישהו חשב מי ישלם את זה?

עודד פורר: הורדתם לעסק הזה סדר גודל של 75,000 שקל קנס השנה הזו.

עודד פורר: מאיפה הוא יביא אותם?

עודד פורר: מאיזה כסף?

עודד פורר: ובמקום זה אתם עסוקים בהעברת סמכויות משר הכלכלה לשר הדתות ומשר הדתות לשר אחר.

מאיר כהן: תודה רבה.

עודד פורר: אני מסיים בזה שאני פשוט אציע לראש הממשלה את מה שאולי ראוי לעשות לאור מצבה הכלכלי של מדינת ישראל – זה פשוט לפטר את שר הכלכלה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אמיר אוחנה, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, השרים, שמעתי רוב קשב את דבריה של חברתי הרהוטה, כהרגלה, רויטל סויד, על החוק שיאפשר בתנאים כל כך קיצוניים וכל כך נדירים להשעות חבר כנסת.

אמיר אוחנה: אם אני יכול לסכם את הנאום הרהוט של חברתי הרהוטה בשתי מילים, הרי זה מות הדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: שוב, מות הדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: אם הדמוקרטיה הישראלית הייתה בעל חיים, היא בוודאי הייתה חתול – כמה נשמות; שלא לומר עדר של חתולים.

אמיר אוחנה: ובינתיים, אני מזמין אתכם, חברי חברי הכנסת, לתת שם של דמוקרטיה אחת – רק אחת – נוספת שתחת אותם איומים שמדינת ישראל מתמודדת אתם משחר הקמתה, מקיימת דמוקרטיה חיה, נושמת ובועטת כמו הדמוקרטיה שאנחנו מקיימים כאן.

אמיר אוחנה: רק אחת.

אמיר אוחנה: אין עוד אחת כזאת.

אמיר אוחנה: ומה בא אותו חוק שאנחנו מנסים לקדם לומר?

אמיר אוחנה: מה הוא בא לומר?

אמיר אוחנה: סעיף 7א לחוק-יסוד: הכנסת, שכבר קיים כיום – לא רק כיום, למעלה מ-30 שנה הוא קיים – קובע שלא יהיה אדם מועמד בבחירות לכנסת אם יש במעשיו של האדם במפורש או במשתמע אחת מאלה: שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, הסתה לגזענות, או תמיכה במאבק מזוין של מדינת אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל.

אמיר אוחנה: נו, על זה בוודאי כולנו מסכימים.

אמיר אוחנה: אנחנו מדי בחירות מגיעים לוועדת הבחירות ומבקשים לפסול מועמדים או סיעות שאינם עומדים בתנאי הסעיף הזה.

אמיר אוחנה: אז על מה קמה המהומה?

אמיר אוחנה: האם מועמד צריך לעמוד בסעיפים הללו רק כאשר הוא מבקש להתמודד לכנסת, אבל במשך הכהונה שלו הוא פטור מכל אלה?

אמיר אוחנה: הוא יכול לעשות כאוות נפשו?

אמיר אוחנה: להסית לטרור?

אמיר אוחנה: מה דמוקרטי בלהסית לטרור, רבותי?

אמיר אוחנה: מה דמוקרטי?

אמיר אוחנה: האם בשם חופש הביטוי אנחנו מבקשים לרצוח את הדמוקרטיה הישראלית?

אמיר אוחנה: החוק הזה, רבותי, לא רק שהוא קיים במדינות רבות נוספות, דמוקרטיות, אולי צעירות מהדמוקרטיה הישראלית, אולי פחות ותיקות – באנגליה, בארצות-הברית, ניתן על-ידי רוב של חברי הכנסת – אגב, רוב קטן יותר מהרוב הנדרש כאן – להשעות חברי כנסת.

אמיר אוחנה: החוק הזה, לא רק שאיננו פוגע בדמוקרטיה, אלא הוא מגן על הדמוקרטיה.

אמיר אוחנה: חברי משמאל, אתם הרי – –

מאיר כהן: תודה רבה.

אמיר אוחנה: – – מביעים זעזוע – משפט אחרון – חדשות לבקרים מההתנהגות של חברי הכנסת, כולל הביקור האחרון שאנחנו מדברים עליו כאן, העמידה לזכרם של רוצחים וטרוריסטים.

אמיר אוחנה: אבל מה אתם עושים עם זה?

אמיר אוחנה: אז אתם מזדעזעים.

אמיר אוחנה: אבל כשאתם מתבקשים להתייצב ולפעול נגד אותם חברי כנסת, איפה אתם?

אמיר אוחנה: איפה אתם?

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: אחריה יסכם השר אופיר אקוניס.

מאיר כהן: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: חברי וחברותי חברות הכנסת, בסך הכול אנחנו פחות משנה פה, ומספר הפעמים שהתבקשנו להעביר סמכויות כלשהן של שר כלשהו לשר אחר למשרד אחר – אלמלא זה היה כל כך עצוב וכל כך גרוע לאזרחיות ואזרחי ישראל ולמדינת ישראל, זו יכולה הייתה יכולה להיות ממש – לא ברור אם פרודיה, או קומדיה – מה שבטוח קומדיה של טעויות.

מרב מיכאלי: זאת פארסה, חברות וחברים.

מרב מיכאלי: באמת, קשה למצוא את הידיים ואת הרגליים.

מרב מיכאלי: מישהי הציעה היום שנעשה אפליקציה; אפליקציה לסמכויות הממשלה, כדי שהשרות והשרים עצמם, הפקידות והפקידים בממשלה – שלא לדבר על חברות וחברי הכנסת – יוכלו לדעת מי בכלל בממשלה אחראי לעשות מה.

מרב מיכאלי: עכשיו, מה?

מרב מיכאלי: אילו העברת הסמכויות הזאת הייתה פועלת לטובת משהו, הייתה מקדמת באיזה אופן את המדינה, את עבודת הממשלה, את הכלכלה הישראלית, חלילה, את מצב הביטחון של אזרחיות ואזרחי ישראל, שהפך ממש למרמס מוחלט – אבל ההפך הוא הנכון.

מרב מיכאלי: לא פלא שהממשלה הזאת לא מתפקדת.

מרב מיכאלי: היא לא מתפקדת הרבה בגלל שיש לה מדיניות גרועה, לקויה; בגלל שהיא עסוקה הרבה יותר מדי ברווח הפוליטי של כל אחד מהמרכיבים של הממשלה.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, מילא הממשלה כממשלה פועלת להעצים את כוחה.

מרב מיכאלי: אבל זה ממש לא ככה, זה כל חלק בתוך הממשלה דואג לכוח הפוליטי שלו.

מרב מיכאלי: ולא זאת בלבד שהשלם איננו גדול מסך חלקיה של הממשלה, אלא להפך, קטן בהרבה מאוד מאוד מאוד.

מרב מיכאלי: משום שהרווח הפוליטי הזה בא על חשבון המהות; על חשבון טובת המדינה, טובת האזרחיות והאזרחים שלה.

מרב מיכאלי: חברות וחברים, אנחנו מציינות כבר חמישה חודשים לגל טרור נוראי שבו אזרחיות ואזרחי ישראל חשופים, על בסיס יומי, ברחוב, בכל מקום – חייהם בסכנה.

מרב מיכאלי: חייהם בסכנה.

מרב מיכאלי: יש מה לעשות נגד זה.

מרב מיכאלי: למעשה, הצבא – מערכת הביטחון מציעה חדשות לבקרים מה שכדאי לעשות נגד זה.

מרב מיכאלי: אבל הממשלה?

מרב מיכאלי: לא, לא, לא.

מרב מיכאלי: הממשלה מעבירה סמכויות.

מרב מיכאלי: בדיוק היא עסוקה בלהעביר סמכויות ממשרד אחד לשני.

מרב מיכאלי: ככה נראית הממשלה הזאת, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: כמו שאמרתי קודם, אלמלא זה היה כל כך עצוב, כנראה היינו מאוד מאוד מתגלגלות מצחוק.

מרב מיכאלי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את שר המדע, השר אקוניס – בבקשה – לסכם את הדיון.

מאיר כהן: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי הכנסת, חברות וחברי הכנסת, אין ספק שהמרה השחורה שאליה מנסה האופוזיציה להוביל אותנו מדהימה בכל פעם מחדש.

אופיר אקוניס: שמעתי כאן את הדיון.

אופיר אקוניס: אני הייתי מציע, חבר הכנסת כבל, להושיב מפלגה שלמה על ספת הפסיכיאטר – לא על ספת הפסיכולוג – כדי לבדוק איך היא מתדרדרת ומדרדרת את עצמה במשך שנות דור כמעט.

אופיר אקוניס: ולכן עצתך, האישית או הלאומית – אגב, היה גם ספר כזה – לא מתקבלת.

אופיר אקוניס: אגב, חבר הכנסת כבל, רק כדי להעמיד דברים על דיוקם, דבר שאני מאוד מקפיד בו – מאוד מקפיד בו, ואני אעשה זאת גם הפעם, חבר הכנסת לוי – בעובדות – אני שומע פה כל מיני מספרים על אורך הכהונה של ממשלה כזאת או אחרת בראשות הליכוד.

אופיר אקוניס: שנים ארוכות שמפלגת העבודה – גם יש עתיד בשנתיים הקודמות, אבל זה זמן קצר מאוד.

אופיר אקוניס: מפלגת העבודה, כידוע לך – אתה היית גם שר וגם ראש עיר, אלו לא שני תפקידים בלתי מבוטלים: ראש עיריית דימונה ושר בממשלה.

אופיר אקוניס: אז בממשלה שאתה כיהנת בה מפלגת העבודה אכן לא הייתה חלק מן הממשלה.

אופיר אקוניס: אבל בממשלות רבות קודמות – כולל חבר הכנסת כבל, שהיה שר בממשלות, גם בשנים האחרונות.

אופיר אקוניס: שלא לדבר על ההזדמנות, חבר הכנסת כבל, שניתנה למפלגת העבודה בשנים האחרונות להוביל לבדה את המדינה.

אופיר אקוניס: זה קרה די מזמן, אני מוכרח להגיד לך, אדוני היושב-ראש, באמת מזמן, אבל זה קרה.

אופיר אקוניס: ולכן בואו נעמיד דברים על דיוקם.

אופיר אקוניס: אפילו בדיון כלכלי, חבר הכנסת כבל, הייתי מציע להעמיד דברים על דיוקם.

אופיר אקוניס: בוודאי חברות הכנסת יחימוביץ ושפיר יסכימו אתי: דווקא ההפרטות הגדולות ביותר במשק הישראלי הובלו על-ידי ממשלות העבודה ושרי אוצר ממפלגת העבודה – זה דבר ידוע, ואכן עשו דברים נכונים ונבונים מדי פעם, לא יותר מדי.

אופיר אקוניס: חברי הכנסת, פארן ופורר – – –

יחיאל חיליק בר: פּארן.

אופיר אקוניס: פּארן?

אופיר אקוניס: פוֹרר בוודאות.

אופיר אקוניס: פּארן, תודה, אני מודה לך, חבר הכנסת בָר.

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אמרתי חבר הכנסת בָר.

אופיר אקוניס: הבי"ת דגושה, כמובן.

אופיר אקוניס: ובכן, מחריבה, הורסת, בידוד, דיכאון, אבטלה – מה לא היה, אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: אז רק לשים את הדברים על דיוקם: כיוון שמדובר בהעברת סמכויות משר הכלכלה לשר הדתות, והרבה, כולל חברת הכנסת מיכאלי, העלו פה סוגיות כלכליות ומדיניות כלכלית – מדינת ישראל היא לא רק הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, אדוני היושב-ראש, יציבה ביותר, אולי בין היציבות ביותר מכל הדמוקרטיות בעולם המערבי, היא גם כלכלה יציבה מאוד.

אופיר אקוניס: עכשיו, אפשר להתווכח, ובזה אני מוכן, חבר הכנסת בר, גם להודות, כי אתה יודע, צריך גם להודות, מחירי הדיור, העובדות מוכיחות שלא רק שלא ירדו, אלא שגם ממשיכים לעלות.

אופיר אקוניס: פה יש בעיה קשה מאוד, קשה מאוד, שאנחנו מודעים לה.

אופיר אקוניס: נעשים צעדים רבים, אך לא מספקים.

אופיר אקוניס: כמובן, צריך גם לומר באומץ שדבר אחד עיקרי יביא לבלימת מחירי הדיור, וזה כמובן העלאת ריבית בנק ישראל, המושפעת מן הריבית בעולם.

אופיר אקוניס: בעניין זה איננו יכולים להתערב.

אופיר אקוניס: הנה, תראו איך הדמוקרטיה עובדת, איך השלטון עובד – לא מתערבים, חברת הכנסת גרמן, בשום צורה, גם על-פי חוק וגם על-פי היגיון – ואת היית שרה כלכלית בממשלה הקודמת – בפעילותו של בנק ישראל.

אופיר אקוניס: ולכן, כל עוד הבנק המרכזי מקבל את החלטותיו בעניין הריבית, הדבר בוודאי, גברתי היושבת-ראש, מקשה מאוד, ואת זה צריך לומר לציבור, גם לציבור שצופה בנו עכשיו: קשה מאוד יהיה לבלום את העלייה במחירי הדיור, משום שהריבית הנמוכה כרגע, אחת התוצאות שלה היא כמובן ריבית נמוכה על האוברדרפט שלנו, וריבית נמוכה מאוד – – –

סופה לנדבר: – – –

אופיר אקוניס: לא לא, לא אמרתי – –

סופה לנדבר: – – –

אופיר אקוניס: – – הכול, חברת הכנסת לנדבר.

סופה לנדבר: – – –

אופיר אקוניס: אני לא אמרתי.

אופיר אקוניס: אמרתי שאחד ההיבטים, ואני מסכים אתך, גם מינהל מקרקעי ישראל, גם ההיצע והביקוש, גם מהירות הבנייה, גם מהירות האישורים, חבר הכנסת פורר – כל הדברים הללו בהחלט משפיעים – וגם הריבית, זה ברור כשמש.

אופיר אקוניס: אבל, ואת זאת כדאי לזכור, חבר הכנסת בהלול, הכלכלה הישראלית יציבה באופן כזה שגם משבר הסאב-פריים המפורסם של 2008 חלף מעליה.

אופיר אקוניס: אגב, אנחנו עומדים בפני שנה כלכלית לא פשוטה בעולם כולו, ואנחנו רואים את זה, הסימנים כבר נראים, ובכל זאת היציבות של הכלכלה הישראלית היא מן החזקות בעולם, ואני מקווה ומאמין שגם אם יחלוף, גם אם יעבור מעל ראשנו, גברתי היושבת-ראש, משבר עולמי כמו זה של 2008, גם אז נעמוד בו ונצליח.

אופיר אקוניס: לעניין הבידוד הבין-לאומי, העובדה שלא רוצים כאן בכלל – כן, הקמפיין האנטישמי של ה-BDS, קמפיין אנטישמי מן המעלה הראשונה, שניזון מיסודות של אנטישמיות מודרנית, גברתי היושבת-ראש, שמובל, חבר הכנסת אורן – מן הנאבקים הבולטים בו – ה-BDS הוא תנועה אנטישמית בעיקרה, והיא בעלת יסודות אנטישמיים.

אופיר אקוניס: עניינה, חברת הכנסת גרמן, עניינה הוא הוויכוח על ההתיישבות – – –

יעל גרמן: מסכימה, מסכימה.

אופיר אקוניס: אני יודע שאת מסכימה.

אופיר אקוניס: אני חושב שבאופן גורף, כולל, רבים מחברי האופוזיציה מסכימים עם הטענה.

אופיר אקוניס: זה מצער, אבל זוהי העובדה, ולכן פה נדרשת פעילות אגרסיבית מאוד, חוצת-מפלגות, גברתי היושבת-ראש, של כולנו.

אופיר אקוניס: לא של – גם של סיעת כולנו, אבל של כולנו – כולנו, חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: חברת הכנסת זהבה גלאון, הייתי מצפה גם ממך להתגייס לעניין זה.

זהבה גלאון: באיזה נושא, אדוני?

אופיר אקוניס: החרמות, תנועת ה-BDS שהוזכרה.

יואל חסון: קודם כול תמנו שר חוץ – –

אופיר אקוניס: שלום לך.

יואל חסון: – – תתייחסו ברצינות לשירות החוץ.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת חסון, מזמן לא ראיתי אותך, איפה היית?

יואל חסון: התגעגעת?

יואל חסון: התגעגעת?

אופיר אקוניס: בהחלט.

אופיר אקוניס: לא שמעתי את קריאותיך ביממה האחרונה, ואני יודע שאתה נלחם ב-BDS, וזה טוב.

זהבה גלאון: עוד כמה זמן אנחנו – – –

אופיר אקוניס: את שאלתך זו את מוזמנת להפנות להנהלת הקואליציה, גברתי.

אופיר אקוניס: ובכן, תנועת ה-BDS המכוערת והאנטישמית, בסופו של דבר, השר בנט – בסופו של דבר פגיעתה שולית, בשלב הזה.

אופיר אקוניס: היא עושה הרבה מאוד רעש, מאוד קולנית, קמפיינים טובים מבחינתם, אבל ההשפעה היא קטנה.

אופיר אקוניס: חזרתי מביקור עבודה בארצות-הברית – הכלכלה השביעית בגודלה בעולם היא במדינת קליפורניה – נחתם שם הסכם.

אופיר אקוניס: ישמעו על זה, גברתי, בהרחבה יתרה בכלי התקשורת בארץ או בשיח הציבורי בארץ.

אופיר אקוניס: זו התשובה הטובה ביותר ל-BDS, לתנועת החרמות.

אופיר אקוניס: אנחנו נמשיך וניאבק בהם, ואנחנו גם נוכל להם, כפי שיכולנו לתנועות אחרות, אנטי-ישראליות, גם בעבר.

אופיר אקוניס: אני אבקש מחברות וחברי הכנסת לאשר את הודעת הממשלה על העברת הסמכויות.

אופיר אקוניס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אקוניס.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומותיהם.

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להצביע על בקשת הממשלה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות הנתונות לשר הכלכלה והתעשייה על-פי סעיפים 4, 6, 7, 7א, 10, 11א, 15, 15א, 16א ו-17 לחוק בית-הדין לעבודה, התשכ"ט–1969, לשר דוד אזולאי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת – מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד הודעת הממשלה – 44 נגד – 40 נמנעים – אין הודעת הממשלה על העברת סמכויות משר הכלכלה והתעשייה לשר דוד אזולאי נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 44 בעד, 40 נגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: בקשת הממשלה אושרה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1018); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעות חוק.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 106 והוראת שעה), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה – יציג את הצעת החוק שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי וחברות הכנסת, גברתי, אתגר גדול מזדמן לי היום, אני צריך להגיש חוק בענייני משרדי.

יריב לוין: זה לא קורה לי בדרך כלל.

יריב לוין: על-פי רוב אני עונה כאן על שלל משרדים אחרים, אבל הפעם, באמת, אני חושב שהצעת חוק שהיא גם בעלת חשיבות גדולה, ואולי זה לא מקרה שיצא שגברתי, כיושבת-ראש שדולת התיירות, עומדת גם כאן בראש ומנהלת את הישיבה הזאת.

טלי פלוסקוב: וגאה בחוק שלך, גם כראש רשות לשעבר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: זו בהחלט גם הזדמנות להודות לחברנו השר משה כחלון, שר האוצר, שותף מלא בהובלת החוק הזה ובהובלת רפורמה ומהפכה באמת משמעותית וחשובה בתחום בניית תשתיות התיירות ובתי-המלון.

יריב לוין: ענף התיירות, וזה לא סוד, יש בו פוטנציאל עצום, אבל הפוטנציאל הזה רחוק מאוד ממימוש.

יריב לוין: יש שורה של בעיות שהענף מתמודד אתן והן מצריכות טיפול והתייחסות אחרת, וזה לא רק נושא הביטחון, זה גם נושאים שקשורים בשיווק ונושאים שנוגעים לוויזות, ונושאים שקשורים לעידוד הגעת תיירים לכאן גם בדרך האוויר וגם בדרך הים.

יריב לוין: אחד הנושאים שמצריכים בהחלט טיפול הוא נושא תשתיות התיירות, ובפרט נושא הקמת בתי-מלון, משום שזה איננו סוד שמספר בתי-המלון ומספר חדרי המלון בישראל הם נמוכים – היקף הבנייה של מלונות הוא נמוך מאוד.

יריב לוין: יש מקומות, כמו אילת, שבהם למעשה לא נבנים בתי-מלון בכלל.

יריב לוין: הסיבות לזה הן מגוונות.

יריב לוין: אבל אין ספק שאולי הבעיה הגדולה ביותר, שמביאה לכך שלא נבנים כאן חדרי מלון, וכפועל יוצא היצע המלונות שיש לנו איננו מתאים למה שדרוש ולמה שמבקשים תיירים שמגיעים מחו"ל, ולא רק זה, אלא מביא גם לעלייה גדולה של המחירים, מכיוון שההיצע הוא מוגבל – אין ספק שהסיבה העיקרית והראשונה היא התמשכות תהליכי התכנון וקבלת ההיתרים, שאורכים היום מספר רב של שנים, ולצד זה כמובן פער בין התשואה הממוצעת בענף לבין רמת הסיכון, וכל הדברים האלה יחד הופכים את ההשקעה בהקמת מלונות לבת-סיכון וגורמים לחשש לפגיעה בהיצע התיירותי.

יריב לוין: בהחלטת ממשלה מס' 713, מיום ג' בכסלו תשע"ו, 15 בנובמבר 2015, נקבע והוצע לתקן את חוק התכנון והבנייה בשני היבטים: בהגברת הכדאיות הכלכלית לבניית בתי-מלון באמצעות תוספת זכויות בנייה למגורים, ובקביעת מסלול תכנון מהיר ופשוט יותר למיזמים להקמת מתקני אכסון מלונאיים.

יריב לוין: ואני אתייחס כמובן לשני הנושאים.

יריב לוין: אני אתחיל דווקא בנושא של קיצור הליכי התכנון והבנייה.

יריב לוין: משרד התיירות בדק ומצא שהזמן הממוצע להקמת מלון נאמד היום בעשר שנים מיום רכישת הקרקע.

יריב לוין: ברור שתהליך כזה מייקר את העלויות, מרתיע יזמים, וכמובן לא מאפשר קידום של בנייה באופן שיגדיל את ההיצע בצורה משמעותית.

יריב לוין: קיצור משך הליכי התכנון והבנייה של מלונות צפוי להביא לתנופת פיתוח והשקעות בענף התיירות, ובכלל זה לתוספת משמעותית של חדרי מלון לענף.

יריב לוין: לשם כך, מוצע בהצעת החוק להסמיך את שר התיירות להכריז על מיזם הכולל מתקני אכסון מלונאיים כתשתית תיירות לאומית, ובהתאם, תוכנית למיזם כאמור תידון בוועדה לתשתיות לאומיות, ועדה שהוקמה בין השאר במטרה לייעל את הליכי התכנון והבנייה של תשתיות לאומיות, ויחולו עליה הוראות החוק החלות על תשתיות לאומיות.

יריב לוין: ובעניין הזה זה שינוי מאוד מאוד גדול כאשר התיירות סוף-סוף מקבלת את המקום שהיא צריכה לקבל ואת המעמד שהיא צריכה לקבל ואת תשומת הלב שהיא צריכה לקבל על-ידי הכרה בה כתשתית לאומית והכרה במיזמים תיירותיים ככאלה שראויים לקבל עדיפות וקדימות בהיותם תשתיות לאומיות.

יריב לוין: ההסמכה להכריז על תשתיות תיירות לאומיות תחול במקרים הבאים: 1.

יריב לוין: מיזם להקמת מתקן אכסון מלונאי אחד או יותר, המוקם במתחם שנמצא באזור גיאוגרפי אחד וכולל לפחות 500 יחידות אירוח; 2.

יריב לוין: מיזם להקמת שני מתקני אכסון מלונאיים לפחות הכוללים יחד 300 יחידות אירוח, המוקם בפריסה ארצית או אזורית; 3.

יריב לוין: מיזם להקמת ארבעה מתקני אכסון מלונאיים לפחות, המוקם בפריסה ארצית או אזורית, בלא דרישה למספר מינימלי של יחידות האירוח.

יריב לוין: חשוב להדגיש שהדבר הזה יאפשר לנו סוף-סוף גם למשוך לכאן רשתות מלונאות בין-לאומיות, כי עד היום, כדי להקים רשת של מלונות בארץ היא נדרשת ללכת לשורה של ועדות תכנון ובנייה, בכל עיר ובכל מקום שבו רוצים להקים את המלון לוועדה אחרת.

יריב לוין: כאן אפשר יהיה לרכז, להקים בבת-אחת, בתהליך תכנוני אחד, כמה בתי-מלון של רשת בפריסה גיאוגרפית רחבה בכל הארץ, והדבר הזה כמובן יאפשר לנו סוף-סוף להביא לכאן מלונות ורשתות בתי-מלון מחוץ-לארץ בהיקפים שלא ראינו עד היום.

יריב לוין: על מנת לייעל את ההליך, מוצע כי אתר או תשתית המשמשים גורמי משיכה תיירותיים, יכול שיוגדרו כתשתית לצורכי תיירות ויידונו במסגרת הוועדה לתשתיות לאומיות.

יריב לוין: ההסדר המוצע נסמך על הסדר קיים, וזאת במסגרת הוועדה לתשתיות לאומיות, ומשתלב באופן מלא עם פעילות הממשלה לייעול ולזירוז הליכי התכנון, על כלל היבטיהם.

יריב לוין: אני חושב שיש כאן גם הקפדה על איזון נכון בין הרצון לקדם את הבנייה לבין כמובן דאגה לנושאים של איכות סביבה והגנת סביבה, שגם הם בוודאי חשובים, ואני חושב שההסדר הזה הוא הסדר נכון, הוא הסדר מאוזן והוא הסדר שישיג את התכליות שעליהן דיברתי קודם.

יריב לוין: מרכיב נוסף שמונע היום הקמת בתי-מלון הוא נושא הכדאיות הכלכלית.

יריב לוין: החזר השקעה של מיזם מלונאי מאופיין בתקופת זמן ארוכה שמגדילה את רמת הסיכון של הפרויקט, ולא פחות מזה, מקשה קבלת מימון.

יריב לוין: למעשה, היום בנקים כמעט שאינם מוכנים לתת מימון להקמת בתי-מלון, וכמובן שפרמיית הסיכון הנגבית גבוהה ביחס לענפים אחרים.

יריב לוין: ככל שמיזם מלונאי יוכל להקדים את ההכנסות כך יקטן הסיכון בפרויקט התשואה הפנימית שלו תגדל, ובד בבד אפשר יהיה לקבל מימון ביתר קלות ובתנאים יותר טובים.

יריב לוין: הוספת בנייה למגורים במגרש המיועד למלונאות עשויה להוביל להקדמת זרימת ההכנסות מהמיזם המלונאי, ומכאן להוזלת המימון בדרך שתוארה כאמור.

יריב לוין: כך נעשה בלא-מעט מקומות בעולם, ובהצלחה גדולה.

יריב לוין: עירוב שימושים של מלונאות ומגורים במבנה מלונאי מקובל בעולם, לא פוגע במרקם העדין המתקיים בין המיזם המלונאי לסביבה, והוא משתלב גם במאמץ שאנחנו עושים להרחיב את היצע הדיור, ובכך בעצם יעודד הקמה של עוד יחידות דיור, עוד מלונות, ויהפוך את המיזמים האלה למיזמים כדאיים.

יריב לוין: לפיכך, אנחנו מציעים כהוראת שעה למשך שנתיים, באזורים שבהם יש ועדות מקומיות עצמאיות, לאפשר המרה של מחצית מהגדלת השטח הכולל המותר לבניית מלונות, דהיינו תוספת של 20% לזכויות הבנייה הקיימות, לצורך ייעוד של מגורים.

יריב לוין: כמו כן, אנחנו מציעים שגם במקרה של הסבת מבנה, תוך שינוי ייעוד לייעוד מלונאי, ניתן יהיה להוסיף 40% זכויות בנייה, כאשר במחצית – שוב, 20% – אפשר יהיה להשתמש לצורכי מגורים, ובכך בעצם אנחנו מביאים בהצעת החוק הזו פתרון משולב גם לבעיה של אורך הליכי התכנון, גם לבעיית המימון, ובדרך הזאת אני צופה שאנחנו נראה בנייה של אלפי חדרי מלון בתוך פרק זמן לא ארוך, נביא להורדת יוקר המחיה על-ידי כך שיהיה היצע הרבה יותר גדול, ולכן מחירי הנופש ירדו, נביא מלונות חדישים שיהפכו את ישראל לתחרותית יותר, נמשוך לכאן יותר תיירים, ובדרך הזאת נגביר כמובן את התעסוקה, את ההכנסות במשק.

יריב לוין: ונדמה לי שהדבר הזה הוא חיוני, בפרט בענף שנפרס על פני כל הארץ, מהצפון ועד לדרום, ענף שמספק תעסוקה בהיקפים מאוד גדולים, תעסוקה שחלק לא מבוטל ממנה מרוכז דווקא באזורי הפריפריה, ואני בהחלט מצפה שהכנסת תביע תמיכה רחבה בהצעה.

יריב לוין: אני מבקש עוד להוסיף ולציין, שתיקון החוק הובא לדיון במועצה הארצית שהשתתפו בו גם נציגי משרד התיירות, ובנוסף – אני כמובן קראתי בעיון את פרוטוקול הדיון, את העמדות השונות של חברי המועצה, כל אלה הובאו בפני, ואני חושב שבהינתן כל הנתונים האלה, הצעת החוק באמת בנויה בצורה מאוזנת, בצורה שתאפשר לנו לקדם את ענף התיירות למקום אחר ובתוך פרק זמן לא ארוך.

יריב לוין: אני, כמובן, מבקש את תמיכת הכנסת בהצעה בקריאה הראשונה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: יש לנו רשימת דוברים.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, או יותר נכון, ראשונת הדוברים – חברת הכנסת תמר זנדברג.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, על מנת להבין מה יש בהצעה הזו, צריך קודם כול להבין מה זה הוועדה לתשתיות לאומיות.

תמר זנדברג: הכנסת הזאת דנה כמה פעמים בשנים האחרונות בכל מיני דרכים בכל מיני ועדות עוקפות מערכת התכנון – וד"ל, ותמ"ל, כל מיני ועדות חדשות, שדרך אגב, עכשיו אנחנו מתחילים לראות את הנזקים שלהן – שמטרתן לקצר את הליכי התכנון בגלל משבר הדיור, בגלל משבר מחירי הדיור.

תמר זנדברג: אז הנה עכשיו גם התיירות מתווספת לזה.

תמר זנדברג: כנראה, אדוני שר התיירות – אני לא יודעת על איזה נתונים התבססתם כאשר החלטתם שהליכי התכנון הם הבעיה של המלונאות והתיירות בישראל.

תמר זנדברג: יש הרבה מאוד נתונים שמצביעים על דברים אחרים, אבל הדרך – מצאנו פראייר, מה שנקרא, כל פעם שרוצים לעשות משהו ואין איזה דרך אחרת, קשה להתמודד עם המצב עצמו – קשה להתמודד עם משבר הדיור, קשה להתמודד עם משבר התיירות – אז יש דרך: מהיום אל תאמרו מלון, אמרו פרויקט תשתית לאומי.

תמר זנדברג: זה כבר לא פסי רכבת, זה כבר לא מפעלים, זה כבר לא פרויקטים לאומיים.

תמר זנדברג: מהיום מלון הוא פרויקט תשתית, יש לו ועדה מיוחדת – הוועדה לתשתיות לאומיות – שם מתקדמים היום פרויקטים של מלונאות.

תמר זנדברג: האם צריך להביא בחשבון את הטבע, את הסביבה, את האיזון בין הצרכים השונים?

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: מלון הוא מהיום פרויקט תשתית.

תמר זנדברג: ולא רק זה, חברת הכנסת גרמן – ראיתי שזה מעניין אותך באופן מיוחד – במסגרת אותו פרויקט מלונאות – אני יודעת שהנושא קרוב ללבך באופן מיוחד – אפשר גם לשלב 20% מגורים, וזה מוגדר פרויקט תשתית לאומי.

יעל גרמן: על שפת הים.

תמר זנדברג: זה מוכר לך מאיפה שהוא?

יעל גרמן: על שפת הים.

תמר זנדברג: על שפת הים, על שפת המרינה – –

יעל גרמן: על הכינרת.

תמר זנדברג: – – על הכינרת, על ערכי טבע, בים-המלח.

תמר זנדברג: למה לא? בדיוק.

תמר זנדברג: כבר לא צריך להתמודד עם המצב הביטחוני שפוגע בתיירות, לא צריך להתמודד עם המחירים במלונות שפוגעים בתיירות, יש לנו – – –

יעל גרמן: – – –

תמר זנדברג: – – – לא צריך להתמודד עם האיזונים במסגרת הליך תכנון רגיל – יש לנו פרויקט תשתית לאומי להקים מלון, ובמסגרתו – עם 20% מגורים, ויש גם אפשרות לקדם באמצעות הוועדה הזאת מיזמים תיירותיים שאינם בתי-מלון, לדוגמה, כל מיני אטרקציות, מתחמים מסוגרים בתשלום, שימנעו גישה מהציבור אבל יוגדרו מעכשיו פרויקט תשתית לאומי, ככל הנראה לטובת העשרת כיסיהם של היזמים שיזמו אותם.

תמר זנדברג: בקיצור, זאת הצעה עקומה, היא לא תפתור את משבר המלונאות, היא רק תחריב עוד יותר את מערכת התכנון, העקומה גם ככה, שכמות העיוותים שנכנסו בה בשנים האחרונות היא גדולה מאוד, והנה עוד אחד מהם.

תמר זנדברג: בין זה לבין תשתיות לאומיות אין כלום, ולכן בין זה ובין הוועדה לתשתיות לאומיות אין ולא דבר.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, גברתי.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, במדינת ישראל יש מאות נשים עגונות, מאות נשים מסורבות גט, מאות נשים שהבעלים שלהן לא רוצים לומר את המילים: רוצה אני, הרי את מגורשת.

רויטל סויד: הם מסרבים לגרש את נשותיהם.

רויטל סויד: אתמול נחשף סיפור מאוד מורכב; סיפור של בחור בשם עודד גז, אפילו אפשר לומר ד"ר עודד גז.

רויטל סויד: ד"ר עודד גז פרוד מאשתו כבר ארבע שנים – ארבע שנים שהיא מבקשת שהוא ייתן לה גט, והוא מסרב.

רויטל סויד: הוא דוגל בקדושת הנישואים, אותם נישואים שבהם היא אינה מוכנה להיות נשואה לו יותר.

רויטל סויד: בית-הדין הרבני, בראשותו של הרב הראשי הרב לאו, ניסה בכל דרך אפשרית להביא לכך שהוא יגרש את אשתו, שיסכים לתת לה גט.

רויטל סויד: ואז הם הלכו להליך – אני חושבת שהוא קצת נדיר, אבל ייתכן שלא – הליך של ביוש, של שיימינג, בחברה הדתית, שהוא חלק ממנה.

רויטל סויד: הם קראו שלא להעלות אותו לתורה; הם קראו שלא לתת לו לעבור לפני הדוכן, הווה אומר להיות שליח ציבור; הם קראו שלא להזמין אותו לא לאכול, לא לסעוד, גם לא לסעוד אותו כשהוא חולה; הם קראו שלא לקיים אתו קשרים חברתיים.

רויטל סויד: בשפת הפייסבוק קוראים לזה שיימינג; בשפת הרחוב קוראים לזה הפעלת לחץ חברתי על ד"ר עודד גז.

רויטל סויד: הזמינו אקדמאים מהאוניברסיטה שבה הוא מלמד היום, כדי שידעו כיצד הפסאדה שהוא מציג איננה קיימת, והוא מסרב לתת לאשתו גט.

רויטל סויד: שני ילדיו, ילדיהם, כמובן עומדים באמצע.

רויטל סויד: ואני שואלת את בית-הדין: הלכתם כברת דרך, עשיתם את הצעד הכל-כך קשה והטלתם חרם, מדוע לא לנקוט את הסנקציה הכי מרחיקת לכת, להטיל צו מעצר, שהד"ר, האקדמאי, שהולך ובא באוניברסיטה כדוקטור לפיזיקה – ידעו כולם שהוא יושב במעצר כי הוא לא משחרר את אשתו כבר ארבע שנים?

רויטל סויד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין – שלוש דקות, אדוני.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני השר, אני רוצה לפתוח בברכה לשר התיירות על הגישה הרצינית שלו לחוק הזה ולדיאלוג עם חברי הכנסת.

דב חנין: לפני שהחוק הגיע לכאן, למליאת הכנסת, שר התיירות הנחה את הצוות שלו – ואני יודע שאתי, לפחות, התנהלה שיחה מאוד מאוד רצינית ומקצועית על-ידי היועץ של השר, שבאמת הסביר לי את הרציונל בצורה מאוד מקיפה, הסביר לי את הקשיים ואת האתגרים שקיימים בענף התיירות, ואדוני השר, אני חושב שזו גישה נכונה.

דב חנין: אני חושב שהגישה של הדיאלוג היא גישה מאוד מאוד נכונה, ובמקרה הזה אני גם רוצה לומר שזה לא רק היה דיאלוג, אלא גם היה דיאלוג עם הרבה מאוד נתונים מקצועיים ועם גישה מאוד מאוד רצינית, שמכבדת את הדיון, מכבדת אותנו, חברי הכנסת, ומכבדת את תהליך החקיקה.

דב חנין: הלוואי, אדוני השר, שכך ייראה הדיאלוג בינינו בכלל, גם כאשר בסופו של דבר יש אי-הסכמות.

דב חנין: אני רוצה להגיד שתי מילים על הצעת החוק שבפנינו, ולהתחיל בנקודה שבה יש הסכמה.

דב חנין: אדוני השר, האתגר שאתה רואה בפני ענף התיירות בישראל הוא אתגר אמיתי.

דב חנין: הקשיים שיש בענף הזה הם גדולים מאוד, הם מגוונים, ואנחנו כולנו צריכים להתגייס לימינו של ענף התיירות כדי שבאמת יהיה פה ענף תיירות טוב ומשגשג ומתפתח, גם למען זה שיגיעו לכאן תיירים מהעולם, וזה טוב, וגם כדי שישראלים יוכלו לנפוש בישראל במחירים סבירים.

דב חנין: כדי שהדבר הזה יקרה, המדינה צריכה להתגייס הרבה יותר לסייע לענף התיירות.

דב חנין: צריך לסייע בגלל המנגנונים, או לייצר מנגנונים שידעו לתקן את המציאות, שבה לפעמים בענף התיירות נוצרים שברים בלתי צפויים בשל אירועים ביטחוניים, בשל קשיים אחרים, קשיים שהענף לעצמו או לבדו לא יכול לפתור אותם.

דב חנין: אני גם חושב שצריך לייעל את הליכי התכנון לגבי מבני תיירות ומתקני תיירות, וגם כאן אני מסכים עם הגישה של השר ושל הממשלה.

דב חנין: אני לא מסכים באופן קונקרטי עם הפתרון.

דב חנין: אני לא מסכים עם הפתרון של הצעת הוועדה לתשתיות לאומיות, כי אני חושב שהוועדה לתשתיות לאומיות זה מנגנון תכנוני עקום, שמייצר תוצאות תכנוניות עקומות ובעייתיות.

דב חנין: אני חושב שתכנונית אנחנו חייבים לשפר את מערכת התכנון הקיימת אצלנו.

דב חנין: אנחנו בכלל צריכים לגרום למצב שתכנון בישראל נעשה מהיר יותר, מקצועי יותר, רציני יותר.

דב חנין: צריך לתגבר את מערכת התכנון.

דב חנין: יש עומסים בלתי רגילים בכל ועדות התכנון; אנשי המקצוע לא מסוגלים לעמוד בנטל המשימות שלהם, אבל אותם צריך לחזק.

דב חנין: אנחנו לא יכולים לאפשר לעצמנו מערכת של מסלולים עוקפים; כל פעם נגלה בעיה – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

דב חנין: אני מסיים בזה – כל פעם נגלה אחרת ונייצר עוד מסלול עוקף ועוד מסלול עוקף ועוד מסלול עוקף, במקום להתמודד עם הבעיה של שיפור מערכת התכנון הרצינית, המקצועית, שצריכה להיות לנו לכל התחומים, ובטח גם לענייני תיירות.

דב חנין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי, שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, התיירות היא אחת התעשיות הכי חשובות במדינת ישראל.

נחמן שי: זה גורם כלכלי ממדרגה ראשונה, שגם משפיע באופן ישיר ועקיף על המצב הכלכלי של המדינה כולה; כשהתיירות פורחת, המדינה פורחת; כשהמדינה פורחת, התיירות פורחת.

נחמן שי: אבל מה אנחנו רואים?

נחמן שי: אנחנו רואים תיירות בירידה.

נחמן שי: אנחנו רואים, אם אני לא טועה – והשר אולי יתקן אותי – שיש ירידה של 20% – פחות?

נחמן שי: אני אשמח.

נחמן שי: אני אשמח.

נחמן שי: כמה שתגיד לי, מספר – – –

יריב לוין: ירידה של אחוזים בודדים.

נחמן שי: אוקיי.

נחמן שי: אבל יש ירידה בתיירות לישראל, ובעיני זה דבר חמור וקשה, כי אני מניח שבראש ובראשונה המצב הביטחוני מרתיע תיירים מלבוא למדינת ישראל.

נחמן שי: אנשים שיוצאים לנופש לא מחפשים מוקדי מתיחות ולא באים לצפות בדקירות.

נחמן שי: הם רוצים לנוח, הם רוצים לסייר, הם רוצים לבקר, הם רוצים לראות מדינה אחרת, הם רוצים לאכול ולשתות וליהנות.

נחמן שי: כזה הוא אופייה של תיירות.

נחמן שי: אני לא מדבר על אנשים שבאים בנסיבות אחרות.

נחמן שי: וכאן, עם כל ההערכה לשר, שבאמת משקיע מתוך רצון להקים מחדש את הענף הזה ששקע בשנים האחרונות – אנחנו יודעים, כל מלחמה כזו או אחרת רק דוחקת אותו – אנחנו חייבים לטפל, השר, במשהו שהוא בקצה האחר של השולחן הזה: איך אנחנו מחלצים את מדינת ישראל מהטראומה הביטחונית הבלתי-פוסקת שבה היא נמצאת?

נחמן שי: זה העניין.

נחמן שי: אני יודע שכשר תיירות ידך קצרה מלהושיע, אתה לא יכול להשפיע באופן ישיר.

נחמן שי: אבל אתה חבר הממשלה הזאת, והממשלה הזאת חייבת לראות לפניה את התמונה כולה.

נחמן שי: היא לא יכולה להסתפק רק במרכיב אחד.

נחמן שי: היא לא יכולה לומר: בואו, התיירות תפרח, אבל המדינה, הפעילות הכלכלית שבה תיעצר.

נחמן שי: התיירות לא יכולה להיות תופעה בודדת בנסיבות בין-לאומיות אזוריות ומקומיות, שהן שונות לחלוטין.

נחמן שי: לכן המסקנה, עד כמה שזה נשמע מחבר קצוות שאינם קשורים האחד לשני, זה בדיוק קשור האחד לשני: עד אשר המצב הביטחוני לא ישתנה, עד אשר נצליח – הממשלה תצליח, כרגע היא נכשלת – לעצור את מבול הפיגועים האלה, עד אשר היא תצליח להשתחרר מן החיבוק הפלסטיני הזה, שלוקח מאתנו משאבים ושואב מאתנו אנשים, ושמשקיע אותנו, לא נוכל להביא להצלחת התיירות.

נחמן שי: תהיה תיירות באיזשהו גובה, אבל בשום פנים ואופן לא בממדים של הצמיחה הבין-לאומית, שאנחנו יודעים שהיא הולכת וגדלה כל העת.

נחמן שי: לכן לא יעזור שום דבר, בסוף, בהרבה נושאים אבל גם בנושא הזה, רק לכשיימצא פתרון מדיני, רק כאשר מדינת ישראל תשכיל להגיע להסדר כזה שירגיע את המצב הביטחוני וייתן לנו גבולות בטוחים, אז ורק אז התיירות תפרח.

נחמן שי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, היושבת-ראש – –

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, גברתי.

יעל כהן-פארן: – – אוקיי, תראו, כשהקימו את הוות"ל בשנת 2002 בחוק ההסדרים קמה זעקה ציבורית.

יעל כהן-פארן: קמה זעקה ציבורית, כי בעצם בוועדה לתשתיות לאומיות ניסו גם להכניס תשתיות לאומיות לתוך ועדה שתאשר אותן יותר מהר, שהיא כמעט כולה בשליטה של הממשלה, 12 מתוך 16 נציגים של משרדי הממשלה, וגם ניסו להכניס שם 1,000 יחידות דיור שייחשבו כפרויקט תשתיות לאומי, שיאושר גם הוא בוות"ל.

יעל כהן-פארן: זה לא עבר.

יעל כהן-פארן: את זה ועדת הכספים עצרה, וב-2002 – זה עבר בחוק ההסדרים – הנושא הזה לא עבר.

יעל כהן-פארן: תתפלאו לשמוע אולי שבוות"ל, הוועדה שהשר לוין כל כך רוצה להעביר שם את מתחמי המלונאות החדשים, אין נציג למשרד התיירות.

יעל כהן-פארן: אין נציג למשרד התיירות, כי תיירות אינה תשתית לאומית.

יעל כהן-פארן: תיירות לא נחשבה אף פעם תשתית לאומית, ולא נחשבה משהו שצריך שבשבילו יהיה נציג של משרד התיירות בוות"ל, כי הוות"ל לא אמורה לאשר שום תוכנית שקשורה לתיירות.

יעל כהן-פארן: עכשיו, היום מנסים לזרז; אנחנו שומעים שחסרים פה בתי-מלון.

יעל כהן-פארן: אני יודעת מכל מיני גופים שמעורים קצת בתכנון, שמנסים להבין: איפה חסרים בתי-מלון?

יעל כהן-פארן: האם באמת רשויות התכנון הן הגורמים שמהווים צוואר בקבוק?

יעל כהן-פארן: אולי זה רישוי?

יעל כהן-פארן: אולי זה תחומים אחרים?

יעל כהן-פארן: לא בדיוק קיבלו מענה, גם המועצה הארצית לא קיבלה מענה.

יעל כהן-פארן: אבל זה לא מפריע כמובן להמשיך ולקדם את הצעת החוק כדי לדהור קדימה.

יעל כהן-פארן: ובעצם, מה מסתתר לנו בהצעת החוק?

יעל כהן-פארן: בואו נשים את זה על השולחן.

יעל כהן-פארן: זה לא לבניית מתחמי מלונאות.

יעל כהן-פארן: המטרה של הצעת החוק היא להכשיר 20% מתוך כל בית-מלון להיות חדרי אירוח – דירות נופש, סליחה, דירות נופש, לא חדרי אירוח – דירות מגורים.

יעל כהן-פארן: לא דירות נופש ולא חדרי אירוח – דירות מגורים.

יעל כהן-פארן: והיכן בונים את אותם בתי-המלון?

יעל כהן-פארן: היכן יבנו את אותם בתי-המלון?

יעל כהן-פארן: בוודאי, במקומות שמותר לבנות בתי-מלון, ובדרך כלל אסור לבנות בהם בתי-מגורים, כי הם מקומות יותר רגישים, כי הם מקומות שהחוקים, שיחסית התקדמו קצת בישראל, מתירים לבנות בהם רק בתי-מלון.

יעל כהן-פארן: למשל, בין 100 ל-300 מטר מחוף הים מותר לבנות רק מתחמים לתיירות.

יעל כהן-פארן: לא דירות, לא מגורים.

יעל כהן-פארן: אבל בחסות החוק הזה נמצא ש-20% מכל בית-מלון יהיו דירות מגורים.

יעל כהן-פארן: ונחשו מי יוכל לגור שם?

יעל כהן-פארן: לא אני, לא מרבית תושבי מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: זה לא יהיה דיור בר-השגה, זה יהיה דיור מאוד מאוד יקר, מאוד יוקרתי.

יעל כהן-פארן: וכמו שראינו, חוק החופים הולך והולך ונהרס בחסות הכנסת.

יעל כהן-פארן: וכאן זאת עוד דריסה גסה של אותו חוק שנועד להבטיח, למשל, את החופים לציבור.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יעל כהן-פארן: סיימתי.

יעל כהן-פארן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – מגיע?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אגב, לא הודעתי שהרשימה נעולה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

ישראל אייכלר: לפני שאדבר על תיירות, אני רוצה לומר את אשר נאמר:

ישראל אייכלר: הלוא תדעו כי שר וגדול נפל היום בישראל.

ישראל אייכלר: זקן האדמו"רים, רבי יוחנן סופר, זכר צדיק לברכה, חבר מועצת גדולי התורה, הובא היום למנוחות בגשם שוטף, ואלפי יהודים בכו וליוו אותו בגלל מה שהוא היה.

ישראל אייכלר: אומנם הוא היה בן 93, אבל הוא היה ניצול השואה, שהגיע לבד.

ישראל אייכלר: משפחתו – אמו, אביו, סבו ואחיותיו נהרגו בשואה.

ישראל אייכלר: היו הרבה אנשים שבאו שבורים ורצוצים, ולא יכלו אפילו להתארגן להקים משפחה.

ישראל אייכלר: והוא הקים אלפי-אלפי משפחות של תלמידים שיש להם כבר נינים והם עדיין רואים בו אבא.

ישראל אייכלר: הוא שארית הפליטה בעיקר מיהדות הונגריה ורומניה, תלמידי החת"ם סופר.

ישראל אייכלר: הוא היה בן הנין של החת"ם סופר – של ה"כתב סופר" וכל הדורות של מנהיגי יהדות הונגריה.

ישראל אייכלר: והוא היה להם לאבא.

ישראל אייכלר: והיום באו ארבעה-חמישה דורות, אלפי אנשים, שראו בו אבא.

ישראל אייכלר: וזה הכוח האדיר הרוחני של אדם, שחוץ מהמשפחה הקטנה שהוא הקים, הוא דאג לאחרים, וגם הקים את מכון החת"ם סופר כדי להאדיר את ספרי החת"ם סופר, שהם היום בכל העולם היהודי.

נחמן שי: הוא היה צאצא של החת"ם סופר.

ישראל אייכלר: כן, בן נין של החת"ם סופר, של ה"כתב סופר", של כל המשפחה.

ישראל אייכלר: כן, הייתה לו דינסטיה.

ישראל אייכלר: אבל הכוח האישי לבוא להתנער מעפר, זה דבר שהדור שלנו כבר לא מסוגל להבין איך אנשים יכלו לעשות את זה.

ישראל אייכלר: אז זכותו תגן עלינו.

ישראל אייכלר: עכשיו, לגבי עניין התיירות.

ישראל אייכלר: אדוני שר התיירות, כל מה שמשקיעים פה בתיירות זה דבר חשוב מאוד, בפרט שיש כל כך הרבה אויבים מבחוץ שרוצים למנוע מתיירים, להפחיד תיירים מלבוא לארץ-ישראל, ולכן זה חשוב.

ישראל אייכלר: אבל סדר עדיפויות, אדוני השר.

ישראל אייכלר: יש קרוב למיליון יהודים דתיים וחרדים שמגיעים לארץ באופן קבוע, ויש להם משפחות פה, וההשקעה בתיירות הדתית החרדית שואפת יחסית לאפס.

ישראל אייכלר: אני זוכר תקופות שהיו אומרים שהצליינים מביאים הרבה כסף.

ישראל אייכלר: היו תקופות שהשקיעו בהר בגליל בגלל המילניום הון עתק.

ישראל אייכלר: אבל חניון קטן ליד הכותל המערבי, או תחבורה ציבורית לכותל המערבי, שזה האתר המתויר ביותר בארץ-ישראל – אפס השקעה.

ישראל אייכלר: ואני אומר את זה בכאב לב, הייתי רוצה מאוד לשבח את כבוד השר.

ישראל אייכלר: ואני לא יודע אם יש תוכניות בכלל במשרד התיירות על העניין הזה של שינוע תיירים לכותל המערבי.

ישראל אייכלר: המקום השני המתויר ביותר בארץ-ישראל הוא קבר רבי שמעון בר יוחאי.

ישראל אייכלר: וגם שם ההזנחה נוראה.

ישראל אייכלר: והיו תקופות שמשרד התיירות השקיע שם, כשזה היה מתחת לכבוד השר; היום אני מבין שזה חזר.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר, באותה שעה – אני מסיים, גברתי היושבת-ראש – במקום שיעשו, ישקיעו, באולי מישהו יעשה טובה ויבוא, צריך לעודד את אותם אנשים שבאים וחוזרים ובאים, ולחשוב ולהשקיע בתיירות.

ישראל אייכלר: זאת התיירות הרווחית ביותר.

ישראל אייכלר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כמובן גם אני מצטרף לדבריו של חברי דב חנין בעניין הגישה של הידברות בטרם.

אוסאמה סעדי: אומנם יש לנו השגות על הצעת החוק הספציפית הזאת, אבל המגמה, אדוני השר, לבוא בדברים בטרם יתבשלו וייקבעו דברים וייקבעו עובדות, בין אם זה הצעות חוק ובין אם זה תוכניות אחרות – אנחנו מברכים ואף מבקשים שכך יהיה וכך ייעשה.

אוסאמה סעדי: ובעניין תוכניות המתאר, סמכויות של ועדות מקומיות ותוספת, מובן שיש לנו בעיות תכנוניות במגזר הערבי, אנחנו העלינו את זה כבר ב"צוות 120 הימים" ובצוות של המשנה ליועץ המשפטי ארז, ואף נפגשנו כמה פעמים, אני וחברי ברשימה המשותפת, והעלינו כל מיני הצעות, ואפילו העלינו הצעה מרחיקת לכת של הקפאת הבנייה-בלי-רישיון במגזר הערבי תמורת התחייבות והקפאת ההריסות למשך תקופה קצובה, שבה, בתקופה הזאת, ננצל את הזמן לקדם את תוכניות המתאר והרחבת שטחי השיפוט, דבר שבוודאי יביא, גם לדעת המתכננים והרשויות, להלבנת עשרות-אלפי בתים, וכך אנחנו נתקדם בפתרון מצוקות הדיור במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: העניין של ביזור סמכויות התכנון בין משרדים שונים, יש בו כדי לפגוע באחידות הדברים, ובסופו של דבר, אם ועדות התכנון וענייני התכנון יתפזרו בין משרד האוצר, שאנחנו יודעים שמינהל התכנון עבר אליו, למשרד הפנים, למשרד התיירות – שכמובן אנחנו יודעים שחלק מהעניין הזה נוגע למשרד התיירות, ומכאן באה ההצעה הזאת, שאפילו נותנת סמכות לשר התיירות להכריז על כמה אתרים כאתרים של תשתיות לאומיות, לכן אנחנו היינו מבקשים שבענייני תכנון ובנייה, באמת על ההצעות שאנחנו הצענו, גברתי היושבת-ראש, שיבואו וידברו אתנו, בתקווה למצוא פתרונות לבעיות הדיור והתכנון במגזר הערבי.

אוסאמה סעדי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

עמר בר-לב: תודה, גברתי.

עמר בר-לב: אדוני השר, שר התיירות, אני מבין את הרציונל בחוק הזה ואת הצורך, כי המצב קשה; יש ביורוקרטיה קשה, יש תהליכי תכנון ארוכים, ולכן אני מבין על הסף את הצורך להזיז דברים.

עמר בר-לב: אבל יש לנו עוד כמה בעיות, ואחת הבעיות הקשות זו כמובן הבעיה הביטחונית והסכינאות ברחובות.

עמר בר-לב: ואדוני השר, הממשלה שאתה חבר בה – אני מבקש, דורש, מתחנן, שתעשו משהו בנושא הביטחון.

עמר בר-לב: אין לי ספק שאם רמת הביטחון ברחוב שלנו, ברחובות ערי ישראל, תשתפר, גם מצב התיירות ישתפר, אולי הרבה יותר מאשר – תוספת מלונות כאלה או אחרים.

עמר בר-לב: אבל יש עוד נקודה, והנקודה הנוספת, אדוני השר, היא הערכים שלנו, הערכים של מדינת ישראל, ולצערי, בהרבה מובנים אנחנו הולכים ומתרחקים מהערכים של העולם הדמוקרטי הנאור; אם זה דרישות, בין היתר שלך – אני חושב שאתה מוביל את זה – לשינויים בבית-המשפט העליון והמאזן בין הרשות המחוקקת, לשופטת, למבצעת, אם זה בנושאים אחרים, חוקי עמותות למיניהם.

עמר בר-לב: ולצערי, אני אומר את זה ממש לצערי, הטבעת שמתהדקת, הולכת ומתהדקת, סביב מדינת ישראל, ולצערי מבדלת אותנו – בינינו לבין העולם הנאור הדמוקרטי, שאנחנו רוצים להיות חלק ממנו, גם זה דבר שפוגע בתיירות, שגורם לחלק לא מבוטל מהתיירים להימנע מלבוא למדינת ישראל.

עמר בר-לב: ואני לא רוצה בכלל להזכיר, אבל אני כן אזכיר, את דבר התועבה שהתפרסם היום והופיע היום ב-Underground בלונדון, שכמובן אני מתנגד לו בכל תוקף, אבל ככה מנסים להראות אותנו.

עמר בר-לב: ולכן, אני חושב שיש הרבה מה לעשות מעבר לזה.

עמר בר-לב: אבל אם אני חוזר לעניין הביורוקרטיה הכבדה, אני חושב שהדרך להתמודד זה לא להגיד: אוקיי, יש ביורוקרטיה בלתי נסבלת, בואו נקפיא אותה ובואו נבנה דרכים עוקפות.

עמר בר-לב: אני אתמוך בכל דרך אפשרית בך ובחברי ממשלה אחרים שבאמת יתמודדו עם בעיית הביורוקרטיה במדינת ישראל, עם הרגולציה – החלק השלילי שברגולציה, שבגללו כמעט כל מהלך שהממשלה מנסה לעשות – ואתה יודע את זה בוודאי יותר טוב ממני, מהמקום שאתה נמצא בו – מנסים לעשות ולא מצליחים.

עמר בר-לב: אז לכן, בתור משפט סיום, אני חושב שדרוש טיפול שורש, ולא לפתח דרכים עוקפות, כי הדרכים העוקפות, גם אם הן יעילות, הן גורמות בסופו של דבר – שהביורוקרטיה תישאר, ובסופו של דבר היא עולה עלינו להשמידנו.

עמר בר-לב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כנראה אנחנו נמשיך בכל שבוע לדבר על הנשק שמסתובב באוכלוסייה הערבית, על היריות ועל הרצח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתחיל משעות הבוקר, מקרה שהיה לפני – לפני שאני יוצא לכיוון ירושלים, באחד מרחובות טייבה – הדרך חסומה, יש משטרה, יש גרר, יש רכב שם, ויש הרבה דם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבדיקה – בחור צעיר נורה במקום ונפצע בינוני עד קשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו בכלי התקשורת – וחיפשתי במתכוון הן בחדשות, בבוקר, וגם בכלי התקשורת, באינטרנט – לא ראיתי זכר למקרה הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשעות אחר-הצהריים נורה עוד צעיר, גם הוא נפצע בינוני, מכפר-קאסם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשעה האחרונה, עכשיו ממש, בשעה האחרונה, נורו שלושה צעירים בלוד, אחד מהם, איהאב אבו לבן, בן 19, נרצח, ועוד שני פצועים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי הממשלה תקבל את ההחלטה הנכונה ותתחיל לבצע, ולא רק תפריח ססמאות ולא רק תתקוף אותנו על המחדלים שלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי נראה לטרגדיה הזאת פתרון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי אפשר לחיות בביטחון בתוך הבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הבחור הצעיר שראיתי בבוקר את הרכב שלו, הוא בסך הכול היה בדרך לעבודה, ברכב שלו, רוצה ללכת לעבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי – ואני פונה לכבוד השר – בלי לתקוף אותנו, מתי הממשלה תחליט שהגיע הזמן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הנשק הזה – ולצערי כנראה אני צריך לעלות את זה – אם הנשק הזה היה מופנה ליהודים, כל העולם היה מתקומם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה שהיה בתל-אביב היה בנשק עם רישיון, כבוד השר, ותקפו את כל הערבים על המקרה הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש באמת כוונה לממשלה שהערבים ימשיכו לרצוח אחד את השני?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הממשלה מתכוונת לטפל בנושא הזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם יש תוכנית בכלל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מישהו חשב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם גם בזה אנחנו נהיה אשמים, אם המשטרה לא מקיימת ולא אוכפת את החוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד מתי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני הייתי רוצה – וזה יותר חשוב מאשר להוסיף עוד כמה חדרים בבתי-מלון, או כמה דירות לטייקונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם הגז לטייקונים וגם הגדלה תחת המחסה של תיירות גם לטייקונים – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חיי אדם לא כל כך חשובים כנראה לממשלה – אז אני מתריע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והנה, יש שר מהממשלה, שמע, והאחריות היא עליכם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלב אבו עראר: גברתי היושבת-ראש, חברי השר, מכובדי חברי הכנסת וחברות הכנסת, האמת שהמצב בנגב בקרב האזרחים הערבים-בדואים – אני, כבדואי, רוצה לדבר על המציאות הקיימת שם, מכובדי השר, שהבדואי, נהרס ביתו, מנשלים אותו מאדמתו, עוקרים את היישוב שלו, מקימים שם, על חורבנו של היישוב הבדואי, יישוב יהודי, כמו שקרה באום-אלחיראן, אפילו קרוב לערד שם, ביישוב אל-פורעה.

טלב אבו עראר: גברתי הייתה ראש עיריית ערד.

טלב אבו עראר: התנגדת וגם ראש העיר היום מתנגד להקמת שדה-בריר שם, שגורם סכנות לחיי אדם.

טלי פלוסקוב: כריית פוספטים.

טלב אבו עראר: נכון.

טלב אבו עראר: האם מדינת ישראל הדמוקרטית, ככה קוראים לה, וכך השר לוין קורא לה, כלפי האוכלוסייה בנגב לא חושב שהיא כך, ומעדיפים את הכסף על חיי אדם?

טלב אבו עראר: אנחנו לא יכולים להרגיש שאנחנו באמת אזרחים, או להרגיש שאנחנו ראויים לחיים מכובדים.

טלב אבו עראר: אפילו גם על אתר הפסולת של הקמ"ג, שהרבה הרבה עיתונים – כל התקשורת הישראלית דיברה על הזיהום הרדיואקטיבי שגורם הקמ"ג לכל תושבי הסביבה.

טלב אבו עראר: איפה מאיר כהן?

טלב אבו עראר: לא נמצא כאן.

טלב אבו עראר: וכל מחלות הסרטן בערערה-בנגב, בדימונה, בירוחם, מכובדי השר לוין.

טלב אבו עראר: תושבי ערד, הרבה אנשים שם יודעים שהם נושאים את מחלת הסרטן והמקור הוא הקמ"ג.

טלב אבו עראר: וחוץ מזה, נוסף על כך, במקום שימצאו פתרון איך אפשר באמת לשמור על חייהם של התושבים בנגב, חושבים לעשות אתר פסולת, אתר פסולת של הקמ"ג, איפה?

טלב אבו עראר: קרוב לערד.

טלב אבו עראר: אני מדבר כאן על בני-אדם, על אזרחים, הן בדואים והן יהודים.

טלב אבו עראר: זה מסכן את כולנו.

טלב אבו עראר: איזה מין ממשלה כזאת אטומה שלא מבינה את הצרכים של אזרחיה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

טלב אבו עראר: נוסף על כך, מצוקת הדיור – גברתי, בזה אני מסיים – בקרב הזוגות הצעירים גם ביישובים הקיימים.

טלב אבו עראר: לדוגמה, בערערה-בנגב, ואני גר שם, אין אפילו מגרש אחד לקנות, לרכוש.

טלב אבו עראר: מאז שהוקם היישוב הזה לא התפתחה אפילו שכונה אחת – –

טלי פלוסקוב: תודה.

טלב אבו עראר: – – לא מגרש אחד נוסף.

טלב אבו עראר: על מה מדברים?

טלב אבו עראר: פיתוח הנגב?

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלב אבו עראר: באמת צריך להתבייש שמדברים על פיתוח הנגב.

טלב אבו עראר: תודה.

איתן כבל: טלב, אבל אתם אשמים, מה פתאום אתם מביאים ילדים?

איתן כבל: אל תביאו ילדים.

טלב אבו עראר: חלאס, נסגור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

קריאה: – – – מה זה?

טלב אבו עראר: – – – חלאס, תשתוק.

טלי פלוסקוב: פתרון יצירתי.

איתן כבל: – – –

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

אמיר אוחנה: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, שמעתי קודם את חבר הכנסת אראל מרגלית מדבר בנושא הקזינו, וחששתי שמא המהמרים על הגדרות.

אמיר אוחנה: אני רוצה לומר כך, חברים: אילת בשנים האחרונות סופגת מכות קשות.

אמיר אוחנה: אנחנו ראינו בארבע השנים האחרונות – ואני שמח ששר התיירות נמצא כאן – ירידה של 50% או 40%, אם אינני טועה; כן, בחמש השנים האחרונות – 40% ירידה בתיירות באילת, ואנחנו צריכים לחשוב על פתרונות יצירתיים, לחשוב מחוץ לקופסה, איך אנחנו מטפלים בבעיה הזאת.

אמיר אוחנה: בהחלט יש לאילת אטרקציות רבות להציע, אבל כדי למשוך אליה תיירים, צריך לראות מה עשו בעולם.

אמיר אוחנה: אז ראינו בעולם, ראינו באירופה, למשל, שקזינו לבדו לא עובד, אבל כאשר מדברים על מתחם תיירות משולב, כפי שבונים בימים אלה בקפריסין וכפי שבנו בסינגפור – אנחנו רואים בסינגפור, למשל, בחלוף שנה אחת מהקמת אותו מתחם שאני מדבר עליו, ראינו עלייה של 20% בתיירות.

אמיר אוחנה: זה דבר שאנחנו חייבים לחשוב עליו לא רק בהיבט הזה של להציל את העיר אילת.

אמיר אוחנה: יש פה היבט נוסף, וזה היבט שמאפיין את תפיסת העולם השמאלנית לעומת תפיסת העולם הימנית, תפיסת העולם שמאמינה בחירות האדם, שמאמינה בחופש, לעומת תפיסה שאומרת: אנחנו צריכים לנהל את חיי האזרח, להיכנס כמה שיותר לחייו, לאסור עליו.

אמיר אוחנה: אם רק נאפשר לו להמר, האזרחים כולם יהמרו את חסכונותיהם ובתיהם.

אמיר אוחנה: אם רק נאפשר להם להגן על עצמם, הם יירו כמו מטורפים – כאילו אנחנו חיות טרף שרק מחכות לרגע שישימו לנו אקדח ביד כי לחסל פה על ימין ועל שמאל.

אמיר אוחנה: ואנחנו, לעומת זאת, אנחנו יודעים שכאשר אתה אוסר התנהגות מסוימת אתה לא מפסיק אותה.

אמיר אוחנה: ראו, חברי, מה קרה בארצות-הברית בשנות ה-20 וה-30, תקופת ה-Prohibition, תקופת היובש, כשהממשל הפדרלי אסר ייצור, הפצה ומסחר באלכוהול.

אמיר אוחנה: האם זה הפסיק את צריכת האלכוהול?

אמיר אוחנה: להפך.

אמיר אוחנה: מה שזה עשה, זה הגביר את ארגוני הפשיעה.

אמיר אוחנה: זה למעשה הצמיח את ארגוני הפשיעה שעד לשנים האחרונות הממשל הפדרלי בארצות-הברית נאלץ להתמודד אתם.

אמיר אוחנה: זה מה שמתחולל מתחת לאפנו.

אמיר אוחנה: אתם חושבים שאין קזינו בישראל?

אמיר אוחנה: יש ועוד איך.

אמיר אוחנה: יש קזינואים רבים בישראל.

אמיר אוחנה: הם לא חוקיים, הם לוקחים מקומות בדירות, בקלאבים, מועדונים למיניהם, ושם מאוד לא כדאי להיות חייב כסף, כי שם מה שיש זה ארגוני פשיעה.

אמיר אוחנה: אנחנו מבקשים להוציא את זה מארגוני הפשיעה, להכניס את זה למדינה, כדי שגם הכסף ילך למדינה, וגם תהיה שליטה של המדינה כדי לוודא שלא מתחוללת שם עבריינות, כפי שקורה, אגב, בווגאס.

אמיר אוחנה: יש שם פיקוח מאוד הדוק.

אמיר אוחנה: אנחנו רואים שהעיר משגשגת, העיר צומחת – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אמיר אוחנה: – – מי שמע על לוטראקי, למשל, לפני הקזינו?

אמיר אוחנה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, גברתי.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת – הפתעה, אני הולכת לדבר על החוק.

יריב לוין: – – – כל הכבוד.

יעל גרמן: אבל לפני שאני אדבר על החוק, אדוני השר – –

יריב לוין: – – –

יעל גרמן: לא, לא, לא, זה על החוק, על החוק.

יעל גרמן: תאמין לי, ממש.

יעל גרמן: זה משהו שקשור.

יעל גרמן: – – אני רוצה לומר שהחוק הזה הזכיר לי דיון שהיה לנו בוועדת הפנים לפני שבוע.

יעל גרמן: לפני שבוע, בוועדת הפנים, ב-08:30, צריך היה להיות דיון טכני לחלוטין על גריעת 8.2 דונם מהר-הכרמל, מרשות שמורות הטבע בהר-הכרמל, לטובת תוכנית של בית-אורן.

יעל גרמן: אני מסתכלת בתוכנית, ואני רואה חלק מהתוכנית – שרוצים לגרוע מהיער כביש היקפי.

יעל גרמן: למה לא? יופי.

יעל גרמן: עוד חלק זה מחיצה מפני אש.

יעל גרמן: בית-אורן בוודאי צריך מחיצה מפני אש ביערות הכרמל, נהדר.

יעל גרמן: עוד חלק, לא כתוב כמה, עבור בית-עלמין, בית-קברות.

יעל גרמן: אני, כראש עירייה, אני יודעת שתמיד צריך להרחיב בתי-קברות, סבבה.

יעל גרמן: עוד חלק, שוב, היה שם לתחנת שאיבה לביוב, גם דברים שמאוד מאוד ראויים.

יעל גרמן: ואז, בסוגריים, בקטן ובסוף, היה כתוב: 12–25 יחידות דיור.

יעל גרמן: בום.

יעל גרמן: יחידות דיור פרטיות בתוך יער?

יעל גרמן: בשביל זה גורעים מהיער?

יעל גרמן: כדי להקים יחידות דיור?

יעל גרמן: כשהגעתי לוועדה, היועץ המשפטי שאל את היוזמים, המועצה האזורית שאחראית לבית-אורן: כמה מ-8.2 הדונם אתם מתכוונים לייעד לדירות?

יעל גרמן: ותנחש, אדוני השר, כמה?

יעל גרמן: 50 מטרים?

יעל גרמן: 500 מ"ר?

יעל גרמן: 6.4 דונם.

יעל גרמן: בשביל זה רצו לגרוע.

יעל גרמן: טוב, אז למזלנו גילינו את זה, והיושב-ראש דוד אמסלם לא נתן, והורדנו את זה.

יעל גרמן: למה אני מספרת את זה בהקשר של החוק?

יעל גרמן: כי בחוק הזה יש דברים טובים, אני אומרת לך, אני מכירה, ואני מתמצאת בתוכניות בניין, ובאמת יש דברים טובים.

יעל גרמן: אבל יש בו דבר שהוא בלתי נסבל: ההיתר לבנות למגורים בתוכניות שיועדו מראש למלונאות.

יעל גרמן: כי – מה זה למעשה?

יעל גרמן: זה נותן היתר לכל אלה שעיניהם כלות לבנות על שפת הים, ולבנות בכינרת, ולנצל את המשאבים הטבעיים הכל-כך מצומצמים שיש לנו במדינת ישראל, לנצל אותם לצרכים פרטיים.

יעל גרמן: מלונאות זה צורך ציבורי.

יעל גרמן: אתה ואני וכלל ישראל יכולים לבוא ולבקר במלון, ואם הוא גם על שפת הים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

יעל גרמן: – – אז כל אחד מאתנו יכול ליהנות מהנוף לים, וזה בסדר גמור.

יעל גרמן: אבל למה, למה לעזאזל לתת אפשרות לאנשים פרטיים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יעל גרמן: – – לקחת את הרכוש ששייך לכולנו ולנכס אותו רק להם?

יעל גרמן: ולכן אתנגד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי התייחסו לזה שאולי הצעת החוק, יש בה דברים חיוביים, אבל אני אתייחס לדברים אחרים, שהם חשובים לפי דעתי.

מסעוד גנאים: זה כמה שבועות, אפילו חודשים, אנשים באים אלינו כנציגי ציבור, כחברי כנסת, בקשר ליוקר, לסכומים הגבוהים מאוד שהם משלמים לתאגידי המים והביוב על העניין של החיבור למים, לביוב, מה שמכונה ההקמה.

מסעוד גנאים: למשל, באזור שלנו, אני מדבר על הצפון עכשיו, מחיר המטר להקמה קפץ – אני מדבר על חיבור למים, לביוב, לבתים החדשים שנבנים – קפץ מכ-70 שקל ל-163 שקלים או 170 שקלים.

מסעוד גנאים: זאת קפיצה – לא 100%, יותר.

מסעוד גנאים: ואנשים, זה פוגע באנשים בשכבות החלשות, באנשים שרוצים לבנות בית לבנים שלהם, לבנות את העתיד שלהם – לפני שהוא מתחיל לבנות את הבית הוא משלם עשרות-אלפי שקלים: זה היטלי השבחה, זה חיבור למים, לביוב, זה כל מיני בדיקות, כל מיני מסים – עד שהוא יתחיל לבנות את הבית לבן שלו.

מסעוד גנאים: אנשים סובלים.

מסעוד גנאים: אנשים צועקים: תעזרו לנו.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, אם אנחנו לא נדאג לאנשים האלה, אנשים אומרים, אתם בסוף תאלצו אותנו לבנות בלי היתר – אני לא רוצה היתר.

מסעוד גנאים: אני לא מדבר על האנשים שבונים מחוץ לתוכנית המתאר או לגבולות המתאר.

מסעוד גנאים: לא.

מסעוד גנאים: אני מדבר על אנשים שיש להם אדמה שלהם, אדמה פרטית, שטח פרטי; רוצה לבנות בו, אבל הוא מתייאש בסוף, אין לו כסף.

מסעוד גנאים: מאיפה?

מסעוד גנאים: בקושי הוא אסף את הכסף הזה בשביל לבנות בית – לקבלן שרוצה לבנות, לחומרים, לכל הדברים האלה, ועד שהשיג את ההיתר, או את ועדת התכנון – ועכשיו היוקר הזה, הסכומים האלה – בסוף – האנשים האלה נאנקים תחת הסבל הזה ותחת הנטל הזה.

מסעוד גנאים: אני חושב שחובתנו להעלות את הנושא הזה, אם זה מול שר התשתיות והמים, אם מול רשות המים.

מסעוד גנאים: העלינו את זה פעם בוועדת הפנים, לפני כחודשיים, ואני פה זועק את זעקתם של האנשים האלה.

מסעוד גנאים: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך, גברתי.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, השעה מוקדמת – אנחנו רק בשעה 20:00, ובכל זאת הספסלים ריקים.

נורית קורן: חוק התכנון והבנייה מאוד חשוב, כי אנחנו רוצים לאפשר שיהיו מלונות במדינת ישראל, ואולי על-ידי כך להוזיל את העלויות, ונוכל לספק לכל האזרחים מחיר זול יותר לכל חופשה, וגם באילת, עם המע"מ, נוכל לשלם על כל חדר ועל כל נופש חבילה הרבה יותר זולה, ולכן, צריך לאשר כמה שיותר בתי-מלון בכל רחבי הארץ.

נורית קורן: אבל הערב אני רוצה לדבר דווקא על סיור שערכתי אתמול בעפרה, גברתי היושבת-ראש.

נורית קורן: בעפרה יש מצב שהוא בלתי נסבל: אין תב"ע לכל היישוב, והבתים נבנים ללא תב"ע.

נורית קורן: משום-מה החליטו, כנראה ב"שלום עכשיו", או בעוד איזושהי עמותה, לקחת תשעה בתים, תשעה בתים על גבעה אחת, ולגשת עם הסיפור של תשעת הבתים לבג"ץ.

נורית קורן: הם הגיעו לבג"ץ, ובג"ץ פסק שהבתים האלה נבנו בבנייה בלתי חוקית; כאשר מעבר לכביש, מעבר לכביש, שכונה שלמה, הכול אותו מצב: הסטטוס של האדמות אותו הדבר, אין שום שינוי – אין תב"ע לעיר עפרה.

נורית קורן: 40 שנה אין תב"ע, אבל בג"ץ החליט שתשעת הבתים צריכים להיהרס עד פברואר 2017.

נורית קורן: אני חושבת שזה משהו שלא ניתן לתפיסה, שלפעמים חושבים שאין אנשים בבתים האלה, ושם לא גרים לא אנשים, ולא משפחות, ולא ילדים.

נורית קורן: המדינה שלחה את המתיישבים, נתנה להם תשתית של מים, חשמל, כבישים, בתי-ספר, גני-ילדים; איך יכול להיות שאין תב"ע ליישוב שלם – עפרה?

נורית קורן: והדבר הזה, צריך לסדר אותו, והוא בר-תיקון, וצריך להאיץ, גם כן, את חוק התכנון והבנייה, גם בנושא הזה, שתהיה תב"ע לעיר עפרה, ואנחנו נוציא את איום ההריסה מעל כל המשפחות בתשעת הבתים האלה.

נורית קורן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ובראשם השר המקשר, ובמקרה זה שר התיירות, שהחוק הזה נוגע לו, אני מאוד תומך בחוק הזה, על התמהיל בין מלונאות לדירות, כי זה הוכיח את עצמו.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני זוכר, כשהקימו את מלון "פלאזה" בירושלים, זה היה חידוש אז.

מנחם אליעזר מוזס: הרי היה מאוד יקר להקים מלון בירושלים, אבל עם התמהיל, שבחרו להקצות חלק לדירות, ועד היום מתגוררות שם משפחות אמידות, זה הביא באמת את האפשרות להקים את זה.

מנחם אליעזר מוזס: אני רואה, בפרט בגליל – מקומות כמו צפת, שהמקום הזה הוא ממש, מבחינת מלונאות יש רק מלונות יוקרתיים, ואין מלונות עממיים, כאשר אם אנחנו נביא בחשבון שהמקום המתויר מספר שתיים במדינה זה מירון וצפת, אבל אף אחד לא נשאר שם אפילו ללינת לילה אחד, כי אין איפה להיות.

מנחם אליעזר מוזס: ובאים עשרות ועשרות-אלפי אנשים.

מנחם אליעזר מוזס: בל"ג בעומר לבד באים מחו"ל כ-50,000 איש, ואין שום מקום נורמלי, אלא, תסלחו לי, גם לולים נהפכו לצימרים.

מנחם אליעזר מוזס: בגלל זה אני מאוד מאוד תומך.

מנחם אליעזר מוזס: אבל צריכים לקחת בחשבון, אם אנחנו רואים עיר כמו טבריה – איזה פיתוח של מלונות, או נהריה – איזה פיתוח של מלונות.

מנחם אליעזר מוזס: אנחנו בוודאי חייבים לראות משהו ולעשות בגליל העליון – להביא לבניית מלון עממי או כמה מלונות עממיים.

מנחם אליעזר מוזס: והתמהיל של דירות ומלונאות יכול להביא ברכה לתיירות ולמשקיעים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: השר מבקש להשיב, אני הבנתי, אז אחרון הדוברים יהיה השר.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

דוד ביטן: אני, קודם כול, לא מבין את האופוזיציה.

דוד ביטן: בסך הכול צריך לברך את השר שנקט יוזמה על מנת לנער את כל נושא התיירות, שהיום נמצאת במצב מאוד קשה.

דוד ביטן: אין בכלל מיזמים תיירותיים חדשים, מכיוון שאף משקיע לא מוכן להשקיע עשרות-מיליוני דולרים במבנים שבסופו של דבר לא יניבו לו את התשואה הנכונה, ובמצב הזה אי-אפשר ולא יהיה אפשר לפתח תיירות בישראל.

דוד ביטן: על כן, היום כמעט לא נבנים בתי-מלון, וגם בתי-המלון הקיימים, אף אחד לא מתחזק אותם כמו שצריך.

דוד ביטן: אם רוצים תיירות צריכים לאפשר שתהיה תיירות.

דוד ביטן: אני הייתי בעקבה בסיור לפני שנתיים, ומה שקורה שם זה דבר שלא ייאמן.

דוד ביטן: משקיעים שם הקטארים והסעודים בפרויקטים עשרות-מיליארדי דולרים, ואי-אפשר להתחרות עם זה.

דוד ביטן: לא לחינם ולא סתם התיירות עוברת לאט-לאט לעקבה, וכשהפרויקטים האלה יסתיימו לא תהיה תיירות באילת, צריך להבין את זה.

דוד ביטן: לכן, כל הכבוד לך, אדוני השר, שנקטת פעולה שהיא מחויבת המציאות משתי סיבות: א.

דוד ביטן: ההכרה בפרויקטים, המיזמים התיירותיים, כתשתית לאומית מאפשרת לך להפנות את זה לוועדה, ולא במסגרת הוועדות הרגילות, ועדות התכנון הרגילות, וזה מאפשר לקבל במהירות רבה מאוד תוקף למיזמים התיירותיים שאתה רוצה, על מנת שאפשר יהיה להתחיל בהם מייד, ולא להמתין שבע שנים עד שייגמרו ההתנגדויות ורק בעוד שבע שנים יוכלו ליצור איזשהו פרויקט.

דוד ביטן: דבר שני, הנושא הזה של דיור מעורב עם תיירות – אני חושב שזה מצוין.

דוד ביטן: גם יש בלנס במסגרת הוועדה המקומית, כי הוועדה המקומית יודעת מה הצרכים בעיר ומה היא צריכה לקדם, ולכן אתה מאפשר את זה במסגרת שיקול דעת של הוועדה המקומית.

דוד ביטן: זה דבר טוב מאוד.

דוד ביטן: שנית, זה מה שיאפשר להכניס את התקציב או לאפשר את הרווח שממנו אפשר יהיה לבנות את המיזם התיירותי, שהיום אי-אפשר לעשות אותו ולא ניתן לעשות אותו.

דוד ביטן: ואם אנחנו יוצרים איזו ערבוביה בין חדרי מלון למגורים, התוצאה היא שהיזמים יפנו לערוץ הזה ויוכלו לבנות מלונות בכל הערים, לא רק באילת ולא רק בטבריה אלא גם בערים כמו תל-אביב, ראשון-לציון, בת-ים, הרצליה, חיפה – לאורך כל רצועת החוף, כי הוכח שאם נותנים אפשרות, במיוחד באזורי החוף, לבנות דירות – כמובן, לא 40 מטר מהחוף אלא במרחק מעל 100 מטר, שזה בסדר גמור, וגם היום התב"ע מתירה את זה – במצב הזה אפשר יהיה לפתח את התיירות בישראל בלי השקעה ממשלתית גדולה.

דוד ביטן: לכן אני אומר: כל הכבוד על היוזמה.

דוד ביטן: ודאי שעוד יהיו תיקונים לחוק הזה כשהוא יבוא לדיון, אבל אני רוצה לברך אותך על זה, וטוב היה אם כל השרים היו נוקטים יוזמות כדי לפתח את הדברים שהם אחראים להם.

דוד ביטן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: אם כן, השר מתבקש להשיב – יותר נכון, הוא בעצמו ביקש להשיב.

טלי פלוסקוב: שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה, ולאחר מכן נגיע להצבעה.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח להגיד את האמת, גברתי היושבת-ראש: דיברתי עם השר התורן, השר דוד אזולאי.

יריב לוין: אמרתי לו שהוא יכול לצאת, כי חשבתי שנכון שאני אשב כאן ואשמע באמת ברצינות את הדיון ואוכל להתייחס לדברים רציניים שהיו אמורים להיאמר כאן לגוף הנושא.

יריב לוין: אבל איך אמרה כאן קודם, ובצדק, חברת הכנסת גרמן?

יריב לוין: היא תפתיע ותדבר על הנושא.

יריב לוין: אני חושב שמעטים חברי הכנסת שעשו את זה, וחבל מאוד.

יריב לוין: אני חושב שזה לא רציני ומאוד מאוד מצער.

יריב לוין: יש לי תמיהה גדולה במיוחד, חברי הכנסת גנאים ואבו עראר, תמיהה גדולה מאוד לגביכם.

יריב לוין: באמת, אני מוכרח להגיד לכם.

יריב לוין: מה, תיירות זה לא מספיק חשוב?

יריב לוין: בניית בתי-מלון זה לא מספיק חשוב?

יריב לוין: אין ציבור שאתם אמורים לייצג שעובד בבתי-המלון האלה ומתפרנס מהתעשייה הזאת?

יריב לוין: בואו אני אגלה לכם סוד: יש אחוז עצום של עובדים בתעשיית התיירות מקרב האוכלוסייה המוסלמית, האוכלוסייה הבדואית ואוכלוסיית המיעוטים בכלל.

יריב לוין: אגיד לך יותר מזה, חבר הכנסת – – –

טלב אבו עראר: – – – הבית שהורסים אותו.

יריב לוין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, חבר הכנסת טלב אבו עראר, אתה יכול לצעוק כמה שאתה רוצה, אבל אם הייתם רציניים – – –

טלב אבו עראר: הבית יותר חשוב מבית-מלון.

טלב אבו עראר: אתם הורסים את הבית.

יריב לוין: אם הייתם מתייחסים לשליחות שלכם בצורה רצינית ולא כל היום מחפשים לשאת כאן נאומים מתלהמים של פוליטיקה הכי נמוכה – חברי הכנסת אבו עראר וגנאים, אני מנסה לפחות להציע לכם הצעה: בפעם הבאה שעולה נושא כזה, שהוא סופר-חשוב לציבור שאתם אמורים לייצג, תתייחסו לגופו של עניין.

יריב לוין: תתעמקו בסוגיה, תשקלו את ההצבעה שלכם, ואל תצביעו באופן אוטומטי נגד, כי ההצבעה שלכם נגד הצעת החוק הזו פירושה הצבעה שלכם נגד מתן אפשרויות תעסוקה לרבים מאוד מציבור המיעוטים, בפרט באזורי הפריפריה.

יריב לוין: אם יש לכם סיבות טובות אחרות אני אולי יכול להבין, אבל לא נראה לי שמי מכם אפילו השקיע גרם של מחשבה בהתייחסות לעניין עצמו, וחבל.

יריב לוין: אני גם חייב התייחסות לחברת הכנסת גרמן, כי היא, לזכותה ייאמר, באמת עשתה מעשה חריג פה ודיברה לגופו של הנושא.

יריב לוין: אני אומר לחברת הכנסת גרמן: תראי, אני אומר לך בגילוי לב, שום פתרון הוא לא פתרון מושלם.

יריב לוין: אבל יש היום מציאות, וזו עובדה מוכחת לאורך הרבה מאוד שנים, יש היום מציאות שאי-אפשר לקדם בנייה של בתי-מלון, גם בגלל בעיות תכנון, כמו שהסברתי כשהצגתי את הצעת החוק, וגם בגלל בעיה קשה מאוד של יכולת להשיג מימון וכדאיות כלכלית של הפרויקטים, כי זה פשוט לא משתלם, או אם זה משתלם – זה משתלם הרבה פחות מאפשרויות השקעה אחרות, ואם רוצים לקבל מימון אי-אפשר כי רמת הסיכון היא גבוהה ובנקים פשוט לא מוכנים לתת כסף לטובת העניין הזה.

יריב לוין: אני כבר אומר, חברת הכנסת גרמן, צריך להיות זהירים שלא נאפשר בדלת האחורית בנייה למגורים במקום שזה לא צריך לקרות.

יריב לוין: אני בהחלט מוכן, ואני אומר את זה כאן מעל הדוכן – לא כוויתור, אלא כהסכמה עם דבר שהוא נכון בעיני – אני חושב שלא יכול להיות שדרך הדבר הזה נאפשר בנייה למגורים על קו החוף, חד-משמעית.

יריב לוין: ואם הדבר הזה יצריך תיקון, אני בהחלט חושב שאפשר את התיקונים האלה לעשות.

יריב לוין: מצד שני, אני אומר, חברת הכנסת גרמן, באופן אמיתי, לא יהיה אפשר להמשיך במצב הקיים, כי לא בונים כאן מלונות, כי אין מימון, כי העלות גבוהה מדי, כי זמן הבנייה והתהליך ארוכים מאוד.

יריב לוין: ויש עוד בעיה, והיא בעיני בעיה מרכזית וחשובה: אם תסתכלי ותראי, אין במדינת ישראל רשתות בתי-מלון בין-לאומיות, או כמעט אין.

יריב לוין: הדבר הזה הוא לא מקרי, כי תחשבי על רשת שרוצה היום להיכנס לכאן, ואומרים לה: בשביל לבנות מלון בחיפה תלכי לוועדה בחיפה, כדי לבנות את המלון באילת תלכי לוועדה באילת, כדי לבנות את המלון בירושלים תלכי לוועדה בירושלים, ואת המלון בתל-אביב – בתל-אביב, ובנצרת – בנצרת, וכן הלאה.

יריב לוין: ואז אומרת אותה רשת: כמה זמן זה ייקח?

יריב לוין: מה ידרשו ממני?

יריב לוין: אז אומרים להם את האמת, הרי אנחנו לא נרמה אף אחד – במקום אחד ייקח חמש שנים, באחד שלוש שנים, באחד שמונה שנים, באחד יבקשו א', בשני – א' וב', בשני – רק ב', בשלישי – ג' ובלבד שלא יהיה א' – אף אחד לא מוכן להיכנס הנה בצורה הזאת.

יריב לוין: אחד הדברים החשובים שהצעת החוק הזאת מביאה זה האפשרות לאגם שורה של מגרשים כאלה מכל הארץ במקום אחד.

יריב לוין: תבוא רשת, תגיד, אלה בתי-המלון שאני רוצה לבנות – התהליך יהיה תהליך אחד; היא תקבל אישור בזמן אחד, היא תוכל לבנות את כל המלונות במקביל, היא תוכל לבנות אותם באותו סטנדרט, היא תוכל ליצור מצב שהיא בונה אותם ויודעת מתי כל הפרויקט הזה מסתיים, ואז היא יכולה לשווק את עצמה כרשת ולא כאוסף ספורדי שפעם יש מלון כאן, ובעוד חמש שנים הוא לא יהיה שם.

יריב לוין: כל הבעיות הענקיות האלה מחייבות פתרון.

יריב לוין: נכון, אני אומר, יש כאן גם דברים שמצריכים fine tuning, מצריכים תיקון.

יריב לוין: נתת דוגמה של הנושא של החוף, ואני גם מסכים אתך.

יריב לוין: אבל אני חושב שלא נכון להתנגד להצעה הזאת.

יריב לוין: אני חושב שהיה נכון שהאופוזיציה תתמוך בה.

יריב לוין: אני רוצה להגיד לחברי מהאופוזיציה יותר מזה: אני חושב שנושא של התיירות הוא נושא שצריך להיות מעל המחלוקות הפוליטיות.

יריב לוין: הוא רלוונטי לכולם; הוא רלוונטי לצפון, ולדרום, ולמיעוטים ולחרדים.

יריב לוין: הוא לא שייך למגזר מסוים.

יריב לוין: אני גם מוכרח לומר עוד דבר אחד, שהוא חשוב מאוד בעיני.

יריב לוין: תראו, זה לא סוד שאני חבר בוועדת שרים לענייני חקיקה, ואני שומע לא מעט טענות, שהוועדה דנה ופוסלת הצעות רק בגלל זהות המציע, וטענות מהסוג הזה.

יריב לוין: חברת הכנסת קארין אלהרר, את יודעת שאני לא מתבייש להתעמת גם עם הדברים.

יריב לוין: ואני גם לא מתבייש להגיד בגילוי לב, כי את היית חברה בקואליציה בקדנציה הקודמת, ואת יודעת מה הייתה עמדת מפלגתך ועמדת שרייך בנושאים האלה.

יריב לוין: לפעמים העובדה – מה לעשות, העובדה שבקואליציה יש אחריות ובאופוזיציה אתה יכול לנהוג ככל העולה על רוחך, לפעמים היא גם משפיעה – – –

קארין אלהרר: – – –

יריב לוין: אבל אני אומר לך, חברת הכנסת אלהרר, שאם אתם תצביעו היום נגד ההצעה הזאת, אני חושב שלא תוכלו לבוא יותר בשום טענה לשום עניין – –

קארין אלהרר: – – –

יריב לוין: – – כי זה באמת לא ענייני, זה באמת לא רציני.

יריב לוין: אני חושב שאם את אותו החוק היו מגישים בקדנציה הקודמת הייתם תומכים בו בהתלהבות; זה לא היה מהחוקים שהייתם מצביעים בעדו בלית ברירה כי אתם חלק מקואליציה, אלא זה החוק שהייתם תומכים בו בהתלהבות, כי הייתם חושבים שהוא חשוב.

יריב לוין: לכן אני מצפה בכל זאת שתהיה כאן, סביב העניין הזה, שהוא משותף לכולנו, הצבעה עניינית.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לשר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו נעבור להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת להגיע למקומכם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 106 והוראת שעה), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 נגד – 34 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 106 והוראת שעה), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 38, נגד – 34, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 106 והוראת שעה), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 8), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעות חברי הכנסת אורי מקלב, שולי מועלם-רפאלי, סופה לנדבר ויחיאל חיליק בר בנושא: הכללת תרופות מצילות חיים בביטוחים המשלימים.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן מזכירת הכנסת.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1004); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58) (שינוי שיטת עדכון הגמלאות לעובדי שירותי הביטחון), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מבקשת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: תודה.

יצחק כהן: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58) (שינוי שיטת עדכון הגמלאות לעובדי שירותי הביטחון), התשע"ו–2016, לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, נכון להיום קצבתם של גמלאי שירותי הביטחון מוצמדת לשכר המשולם לחייל צה"ל פעיל באותה דרגה שבה דורג העובד ערב פרישתו מהשירות.

יצחק כהן: בשנת 2009 שונתה שיטת עדכון הקצבה המשולמת לעובדי המדינה, כך שבמקום שהקצבה תהיה מוצמדת לעובד פעיל, היא תוצמד בהתאם לשיעור עליית מדד המחירים לצרכן.

יצחק כהן: תיקון דומה נעשה מאוחר יותר גם לגבי שוטרים וסוהרים ולגבי חיילים משרתי קבע.

יצחק כהן: קבוצת הגמלאים של השירותים – שב"כ והמוסד – היא הקבוצה האחרונה בשירות המדינה שלגביה לא שונתה שיטת עדכון הקצבה.

יצחק כהן: במסגרת הצעת החוק מוצע לשנות את שיטת הצמדת הקצבה גם לגבי גמלאי שירותי הביטחון, כך שבמקום שהקצבה תוצמד לחייל פעיל היא תוצמד למדד.

יצחק כהן: הצעת החוק מבוססת על סיכום בין משרד האוצר לשירותי הביטחון, שנחתם לפני כמה חודשים ומבוסס על עקרונות שינוי שיטת ההצמדה שיושמו בעבר לגבי השוטרים, הסוהרים וחיילי הקבע.

יצחק כהן: אבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים: חבר הכנסת דב חנין – מוותר; חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – מוותר; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – מוותר; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איל בן ראובן – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, כמה מילים לזכרו של האדמו"ר מערלוי.

מנחם אליעזר מוזס: אני חוזר יחד עם רבבות אלפי ישראל ואלפי תלמידים מיותמים מהלוויית הגאון הצדיק כבוד קדושת האדמו"ר מערלוי שליטא, זקן האדמו"רים, אשר בשנת תש"ה, 1945, מייד לאחר השואה, כאשר כל קהילת ערלוי, בראשות אביו וסבו – נו?

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, יושב-ראש הקואליציה – אדוני יושב-ראש הקואליציה, חבר הכנסת צחי הנגבי, אם אתם מעוניינים לשוחח, בבקשה תתרחקו מכאן, כי אני שומעת אתכם יותר ממה שאני שומעת את הדובר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת לצאת.

טלי פלוסקוב: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: – – – כאשר מייד לאחר השואה, לאחר שכל קהילת ערלוי, בראשות רבה של הקהילה וראש הישיבה, סבו של המנוח זצ"ל, אביו ואמו וכל בני המשפחה הובלו לאושוויץ, שם נרצחו על קידוש השם, ורק המנוח זצ"ל ניצל בחסדי ה', לא התייאש, לקח את אמת הבניין בידיו והתחיל לשקם מחדש את קהילות ערלוי ומוסדותיהן אשר מתנוססים ומפארים את יישובי הארץ, מירושלים, בני-ברק, חיפה, אילת, ביתר, אשדוד ועד מרחבי הגולה בארצות-הברית ובאירופה, בדרך ובסגנון המיוחד של ממשיכי מרן החת"ם סופר.

מנחם אליעזר מוזס: הוא הקים לגיונות של תלמידי חכמים, יושבי על מדין, רבנים ודיינים ומורי צדק.

מנחם אליעזר מוזס: כחבר בנשיאות של מועצת גדולי התורה הוא ניווט בתבונה רבה את מהלכי היהדות הנאמנה על כל מערכותיה.

מנחם אליעזר מוזס: תהי נשמתו צרורה בצרור החיים, ובהמשך דרכו ופעליו ננוחם.

טלי פלוסקוב: אמן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – מוותרת; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – מוותר; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חבר הכנסת איתן כבל – מוותר; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני רוצה לדבר בעצם – לספר את הסיפור של הקופה הציבורית.

דוד אמסלם: בסופו של עניין, היום כשמישהו יוצא לפנסיה תקציבית, עד לפני כמה שנים הוא היה משלם קנס: כשני-שלישים עד גיל 57; עד גיל 60 שליש, ומעבר לזה שום דבר.

דוד אמסלם: זה בהנחת עבודה שהוא היה חוזר לעבוד במשרה שנייה בתוך המערכת הציבורית הממשלתית או העירונית.

דוד אמסלם: לפני כמה שנים התעשייה האווירית, צה"ל ומשטרת ישראל החריגו את עצמם מהעניין.

דוד אמסלם: אין לי מושג איך, אבל החריגו את עצמם.

דוד אמסלם: בימים אלה – המוסד והשב"כ בזמנם, בגלל סיפור שלא קשור רק לקופה הציבורית, לא חתמו על איזשהו הסכם ולכן לא נכנסו להסדר.

דוד אמסלם: היום ההצעה הזאת עולה בנושא של השב"כ והמוסד.

דוד אמסלם: אני הגשתי הצעת חוק שתסדיר את כל המשק.

דוד אמסלם: בסופו של עניין, מה התוצאה הסופית היום?

דוד אמסלם: שמי שיוצא בפנסיה תקציבית, אם הוא עובד אחד ממשרדי הממשלה או עובד עירייה שיוצא בפנסיה, לרוב של 4,000 שקל, ורוצה לעבוד במשרה נוספת במדינה, נותנים לו קנס של שני-שלישים.

דוד אמסלם: אחד שיוצא מהמערכות הצבאיות והמשטרה, בגיל הרבה יותר מוקדם ובפנסיה הרבה יותר גבוהה, אומרים לו: אתה לא צריך לשלם, אתה, ברוך השם, תיסע, תעבוד, הכול בסדר.

דוד אמסלם: אז אני הגשתי הצעת חוק שבאה להסדיר את כל הנושא, והיא אמורה לעלות בשבוע הבא בוועדת שרים.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש מהחברים, באמת, בנושא הזה להביא את כל המשק להסדר הזה ולא להחריג כרגע רק את המוסד והשב"כ.

דוד אמסלם: גם אם נחכה שבוע לא יקרה שום דבר, נביא את כולם יחד לאותה מערכת שוויונית, שלדעתי זה יותר מוצדק, יותר מוסרי ויותר הגיוני.

דוד אמסלם: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמיר אוחנה: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברי וחברות הכנסת, בשבוע שעבר, במסגרת השדולה לעיצוב מדיניות נשיאת כלי ירייה, הגיעו אנשי משטרה, ראשי ארגונים, חוקרים באקדמיה, אנשי המשרד לביטחון פנים, השר לביטחון פנים, וכולם הביעו הסכמה שיש להקל במדיניות נשיאת כלי הירייה בישראל, בוודאי ובוודאי נוכח המצב הביטחוני שבו אנחנו מצויים.

אמיר אוחנה: הגיעו גם מתנגדים – ליתר דיוק, מתנגדות לרעיון הזה.

אמיר אוחנה: רצה הגורל ובאותו שבוע, ביום חמישי האחרון, אירעו שני אירועים נפרדים שהדגימו בדיוק את הצורך בדבר הזה.

אמיר אוחנה: מצד אחד, האירוע בתל-אביב שהפריך את ההנחה שכדי לבצע רצח מישהו צריך שיהיה לו אקדח; נרצחה צעירה באמצעות סכין.

אמיר אוחנה: מאוחר יותר באותו היום, בסופר "רמי לוי" בשער-בנימין, אירע פיגוע.

אמיר אוחנה: שני צעירים ערבים עם סכינים הגיעו והחלו לדקור את המבקרים במקום.

אמיר אוחנה: טוביה ינאי ויסמן, זיכרונו לברכה, גיבור שהסתער בידיים חשופות על המפגעים, נרצח.

אמיר אוחנה: שניות אחר כך אזרח שנשא נשק ברישיון הסתער על המחבלים, הפעם לא בידיים חשופות, וחיסל אותם.

אמיר אוחנה: כמה חיים הציל אותו אזרח, אנחנו לא יכולים לדעת; אנחנו רק יודעים שמלבד האירוע הזה, רק בחודשים האחרונים ורק בירושלים סוכלו שמונה פיגועים בידי אזרחים שנשאו נשק.

אמיר אוחנה: עד מתי אנחנו נשלח את אזרחינו להתגונן עם מטריות ועגלות קניות?

אמיר אוחנה: עד מתי?

אמיר אוחנה: מי שרוצה לרצוח, חברי, לצערנו הרב, יש לו דרכים רבות נוספות לעשות זאת.

אמיר אוחנה: אבל מי שרוצה להגן על עצמו חייב שיהיה לו אקדח.

אמיר אוחנה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אמיר אוחנה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה דווקא להתייחס לנושא שדובר היום ואתמול, של התפטרות ששת חברי – התפטרותם המיותרת של ששת חברי המל"ג.

מירב בן ארי: בעקבות הדיון הסוער עלו כל מיני ביטויים נגד שר החינוך, אבל בכלל איך זה יכול להיות שחגית מסר-ירון – התפוטרה אני קוראת לזה – התפטרה, הוא פיטר אותה.

מירב בן ארי: עכשיו, קודם כול צריך להבין את הבסיס.

מירב בן ארי: סגן יו"ר המל"ג – זהו תפקיד פוליטי.

מירב בן ארי: היה זה אצל הקודם, דובדבני?

מירב בן ארי: שמשוני?

מירב בן ארי: אני כל פעם מתבלבלת.

מירב בן ארי: יפה, הוא היה של גדעון סער, אבל הוא ידע לקום וללכת כשהגיע זמנו.

מירב בן ארי: כשהשר הלך, הלך גם הוא.

מירב בן ארי: למה צריך את כל ההליך הזה?

מירב בן ארי: למה צריך את כל ההליך המיותר הזה?

מירב בן ארי: סיימת את התפקיד, הגיע שר חדש, מותר לו – מותר לו, מותר לו – להחליף את סגנית יו"ר המל"ג.

מירב בן ארי: עכשיו, אני יודעת שזה מפריע לשמוע, כי כל הזמן מדברים על זה שבעצם השר בנט מחליט על אופי המל"ג.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם כמה דברים על המל"ג.

מירב בן ארי: קודם כול, מפתיע שששת המפוטרים, אלה שהתפטרו, כולם מאוניברסיטאות; אין שם אף נציג של המכללות.

מירב בן ארי: מעניין שאף אחד מהם לא בחר ללכת.

מירב בן ארי: אני במקרה אתמול הייתי בפגישה במרכז הבין-תחומי הרצליה; שם הם כמובן לא זוכים לשום דבר מהמל"ג.

מירב בן ארי: נכון, הם מהמקום שלא מגיע להם, אבל זה שהסטודנט משלם את שכר הלימוד, זה לא אומר שלא מגיע לו, נגיד, מעונות מהמדינה.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה שלא יגיע לו?

מירב בן ארי: למה המרכז הבין-תחומי שש שנים מחכה לאישור לדוקטורט?

מירב בן ארי: שש שנים.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה, מפני שהוא מכללה?

מירב בן ארי: למה תמיד המכללות הן תמיד, לא נעים להגיד, סוג ב'?

זהבה גלאון: את דואגת למכללה – – –?

מירב בן ארי: סליחה, אני דואגת למכללות הלא-מתוקצבות ולמכללות המתוקצבות, וכן, אני דואגת שהמל"ג, כפי שהיא היום – הגיע הזמן שהיא תשתנה.

מירב בן ארי: סליחה, הגיע הזמן שיהיה שינוי ושיהיו הרבה יותר נציגים של מכללות.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, האוניברסיטאות, שרובן נמצאות בהליך של פשיטת רגל, שרובן, אם לא היו אוניברסיטה ולא היו מקבלים תקציב של קרוב ל-10 מיליארד במדינת ישראל, היו פושטות את הרגל.

מירב בן ארי: את יודעת מה, חברת הכנסת גלאון?

מירב בן ארי: אני אגיד לך עוד משהו.

מירב בן ארי: במקרה אני וחבר הכנסת שמולי, בתחילת התפקיד שלי, לקחנו על עצמנו לקדם את הנושא של מעורבות חברתית של סטודנטים, שבתמורה למעורבות חברתית הם יקבלו שתי נקודות זכות.

מירב בן ארי: באמת, הלכנו ועשינו סקר על סטודנטים מתנדבים.

מירב בן ארי: מה גילינו?

מירב בן ארי: שרוב הסטודנטים שמתנדבים במדינת ישראל, מאיפה הם באים?

מירב בן ארי: מהמכללות.

מירב בן ארי: עכשיו תגידי לי, מתוקצבות, לא מתוקצבות, בסופו של דבר, אם אנחנו כמדינה רוצים לקדם את המכללות, מתוקצבות או לא, ומבינים שזה השער, בוא נגיד החדש יותר לאקדמיה, ואפשרות לקדם חבר'ה צעירים ולהנגיש את ההשכלה הגבוהה, מה שאני וחבר הכנסת שמולי כל הזמן מנסים, אז יש לנו בעיה.

מירב בן ארי: אני אומרת, זה בסדר – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מירב בן ארי: אני מסיימת.

מירב בן ארי: זה בסדר גמור, חבל כמובן, פיטורים זה דבר שהוא לא טוב וחבל שהם הלכו, אבל אם הם החליטו ללכת, יפנו את מקומם ויביאו רוח חדשה למל"ג.

מירב בן ארי: זה בסדר גמור, זה לגיטימי, ואפילו הגיע הזמן לזה.

מירב בן ארי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן מבקש להשיב.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, ההצעה הזאת מתייחסת לעובדי השב"כ והמוסד, לשירותים.

יצחק כהן: ככל שתהיינה הצעות נוספות שדנות בקבוצות האחרונות, אנחנו נדון בהן בנפרד במשרדים הרלוונטיים ושם נשקול צעדינו.

יצחק כהן: אבל אין לזה שום קשר להצעה הזאת.

יצחק כהן: ההצעה הזאת כבר כמה חודשים – כבר נחתמה.

יצחק כהן: אני מבקש להצביע בעד ולהעביר אותה לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר.

טלי פלוסקוב: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומם.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58) (שינוי שיטת עדכון הגמלאות לעובדי שירותי הביטחון), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58) (שינוי שיטת עדכון הגמלאות לעובדי שירותי הביטחון), התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 49, אחד מתנגד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון מס' 58) (שינוי שיטת עדכון הגמלאות לעובדי שירותי הביטחון), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – – ועדת הפנים.

טלי פלוסקוב: יש בקשה להעביר את זה לוועדת הפנים; מה שזה אומר, שזה עובר לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה שתמשיך לדון בהצעת החוק הנ"ל.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1016); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: חברים, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 221), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר חבר הכנסת יצחק כהן, אני מבקשת ממך להציג את הצעת החוק הבאה.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש, הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016.

יצחק כהן: במסגרת יישום מדיניות הממשלה לתמיכה בעובדים בעלי הכנסה נמוכה – דודי – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק כהן: – – – לעובדים בעלי הכנסה נמוכה.

יצחק כהן: תקשיב – נחקק בסוף 2007 חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה לצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי), התשס"ח–2007.

יצחק כהן: החוק מקנה זכאות לקבלת מענק לעובדים – – –

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני סגן השר.

טלי פלוסקוב: אנחנו דנים בהצעת חוק אחרת.

טלי פלוסקוב: אנחנו דנים כעת בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 221 ).

יצחק כהן: אוקיי.

טלי פלוסקוב: החוק הזה יהיה בהמשך.

יצחק כהן: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 221) – FATCA – לקריאה ראשונה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת הנכבדים, הצעת החוק המונחת בפניכם נועדה לאפשר את יישום הסכם FATCA, שנחתם בין ממשלת ארצות-הברית לממשלת ישראל ומסדיר את חילופי המידע בין ישראל וארצות-הברית לצורך אכיפת דיני המס ואת יישומם של הסכמים בין-לאומיים נוספים לחילופי מידע על מידע פיננסי שיושמו על-פי תקן שהתווה ה-OECD ואשר ישראל התחייבה ליישמו מסוף שנת 2018.

יצחק כהן: הסכם FATCA ויישומו הכרחיים לצורך שמירה על יציבותה של המערכת הפיננסית בישראל.

יצחק כהן: ההסכם נחתם בעקבות חקיקה אמריקנית שחייבה את כל המוסדות הפיננסיים בעולם לזהות כל אמריקני שמנהל אצלם חשבון ולדווח עליו לרשויות המס בארצות-הברית.

יצחק כהן: בחקיקה האמריקנית נקבעו סנקציות של ניכוי במקור של 30% מכל תשלום ממקור הכנסה אמריקני שיועבר למוסד פיננסי שלא מציית להסדר.

יצחק כהן: 80 מדינות חתמו על הסכם דומה ומדינות רבות נוספות צפויות לעשות זאת בזמן הקרוב.

יצחק כהן: ההסכם חיוני גם לצורך אכיפת דיני המס של ישראל על תושבי ישראל המנהלים חשבונות במוסדות פיננסיים בארצות-הברית.

יצחק כהן: ה-OECD רואה בחילופי מידע אוטומטיים בין מדינות כלי מרכזי למניעת התחמקות מתשלום מס ופרסם לצורך כך תקן לחילופי מידע אוטומטיים המבוסס על המודל שעוגן בהסכמי FATCA, לזיהוי ואיסוף מידע על-ידי המוסדות הפיננסיים והעברתו לרשות המס המקומית, כדי שזו תעבירו למדינת התושבות של הלקוח.

יצחק כהן: מדינות החברות ב-OECD נדרשות ליישם את התקן ולצורך כך להתאים את החקיקה הפנימית שלהן.

יצחק כהן: עיקרי הצעת החוק: הסמכה של שר האוצר לקבוע הוראות למוסדות הפיננסיים בדבר זיהוי ואיסוף מידע על אודות לקוחותיהם שהם תושבים זרים והעברתו לרשות המסים, כדי שזו תעבירו למדינת התושבות של הלקוח; עיצומים כספיים על מוסדות פיננסיים שמפרים את הוראות החוק; הסמכה של שר האוצר לקבוע הוראות מיוחדות לעניין יישום הסכם FATCA, לרבות הוראות בדבר סגירת חשבונות של סרבנים, ניכויים ודיווחים על מוסדות פיננסיים לא מצייתים; תיקונים עקיפים לחוק איסור הלבנת הון לצורך שימוש במידע שנאסף לצורך חוק איסור הלבנת הון ליישום הסכמי FATCA וההסכמים הנוספים.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: – – –

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: מוותרת.

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

זהבה גלאון: יש לי מה להגיד.

קריאה: נילחם על זכותך לומר את זה.

טלי פלוסקוב: זכותך, גברתי, ויש לך שלוש דקות.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, לא הייתי עולה לולא עלתה לכאן חברת הכנסת מירב בן ארי, ואני רוצה להתייחס לכמה אמיתות שהיא אמרה.

זהבה גלאון: פשוט אני חושבת שחשוב שהדברים ייאמרו כאן.

זהבה גלאון: אני רוצה לנסות להפריך כמה אמירות מבלי להתייחס לגופו של עניין.

זהבה גלאון: תפקיד ראש המל"ג הוא לא תפקיד פוליטי, חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: ראש המל"ג הוא שר – – –

זהבה גלאון: סגן יו"ר המל"ג.

זהבה גלאון: יו"ר המל"ג הוא שר החינוך; סגן יו"ר המל"ג אינו תפקיד פוליטי.

זהבה גלאון: מעולם לא היה, דרך אגב.

זהבה גלאון: זה תפקיד מקצועי של איש אקדמיה או אשת אקדמיה בכיר או בכירה.

זהבה גלאון: מה שקרה עכשיו במשרד החינוך, שהתפטרו שישה מחברי המועצה להשכלה גבוהה ונותרו 16 חברים, ולא 19 כפי הנדרש.

זהבה גלאון: במקום שהדבר הזה ידליק אצלך נורה אדומה, במקום שתעמדי כאן ותתקוממי ותגידי, הייתכן?

זהבה גלאון: מה קורה במועצה להשכלה גבוהה?

זהבה גלאון: מה קורה במערכת החינוך תחת הנהגתו של בנט?

זהבה גלאון: את עומדת ומסבירה לנו – – –

מירב בן ארי: – – – הם התפטרו.

זהבה גלאון: הם התפטרו כי הם לא מוכנים לשמש יותר חותמת גומי להתנהלות של השר במשרד החינוך.

מירב בן ארי: – – –

זהבה גלאון: זאת הערה ראשונה.

זהבה גלאון: אני מדברת עכשיו על מושכלות יסוד, זאת הערה ראשונה.

זהבה גלאון: הערה שנייה קשורה לדברים שלך לגבי מכללות ואוניברסיטאות.

זהבה גלאון: מדינה מתוקנת צריכה להזרים כספים לאוניברסיטאות וגם למכללות.

זהבה גלאון: אבל לעמוד כאן, חברתי חברת הכנסת – אני אומרת גילוי נאות; אני הולכת לומר משהו בניגוד לאינטרס שלי – הבן שלי עשה את התואר השני שלו בבין-תחומי.

זהבה גלאון: למרות זאת, אני אומרת שלעמוד כאן ולהיות ה"לוביסטית" או לא ה"לוביסטית" של המכללה – –

מירב בן ארי: אני לא לוביסטית.

זהבה גלאון: – – הכי חזקה, פרטית, הכי עשירה במדינת ישראל, ולזעוק זעקת שבר בשם המכללה בהרצליה?

זהבה גלאון: באמת.

מירב בן ארי: אני נתתי דוגמה לאוזלת היד של המל"ג, שמוסד אקדמי מחכה שש שנים בשביל שייתנו לו הכרה.

זהבה גלאון: הדוגמה של המרכז הבין-תחומי היא לא דוגמה.

זהבה גלאון: את צריכה לזעוק – – –

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה?

זהבה גלאון: אני אגיד לך למה.

זהבה גלאון: את צריכה לזעוק את זעקתם – – –

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: הם לא סטודנטים?

מירב בן ארי: אני לא סטודנטית?

זהבה גלאון: תני לי רגע.

זהבה גלאון: את צריכה לזעוק את זעקתן של המכללות בפריפריה והמכללות המתוקצבות, שהתקציב שלהן הוא זעום.

זהבה גלאון: המכללה הכי עשירה בארץ, הכי אליטיסטית בארץ, אנחנו עכשיו זועקים את הזעקה שלהם?

זהבה גלאון: נו, באמת.

מירב בן ארי: אפשר לזעוק את הזעקה של כולם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

טלי פלוסקוב: גברתי, אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

עמר בר-לב: הוא נוכח.

טלי פלוסקוב: סליחה, מוותר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואל חסון – כן מדבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש – – –

מירב בן ארי: בוגר המרכז הבין-תחומי, אם אפשר לציין לפרוטוקול.

יואל חסון: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מנצל את שלוש הדקות האלה כדי לעדכן את חברי הכנסת על מהפכה – על החלטה חשובה שהתקבלה היום בוועדת הכנסת.

יואל חסון: אנחנו מקיימים עכשיו דיון – תשימו לב לאווירה, דיון סטרילי, נקי, כל אחד מאתנו יכול לחשוב, לעשות, להצביע כפי שהוא רוצה, בלי שאף אחד עומד מאחוריו, בלי שאף אחד מפריע לו, בלי שאף אחד מסב את תשומת לבו, בצדק או שלא בצדק, לכל מיני דברים מסביב.

יואל חסון: האווירה הסטרילית הזאת, אני הרבה שנים, חברי חברי הכנסת – אני בכנסת משנת 2006 – חושב שהאווירה הזאת חסרה בוועדות הכנסת.

יואל חסון: כולכם כבר יודעים מעבודתכם בוועדות הכנסת, שהרבה פעמים תהליך ההצבעות הוא מבולגן, הוא לא מסודר, אי-אפשר לדעת מה חבר כנסת הצביע ומה לא הצביע, יש המון הסחות דעת, המון ניסיונות השפעה על חברי כנסת בהצבעות בוועדת הכנסת.

יואל חסון: אני חושב שהגיע הזמן לשים לזה סוף.

יואל חסון: המשמעות של לשים לזה סוף היא, שהיום יחד עם חברי ועדת הכנסת בראשות חבר הכנסת דוד ביטן, עברה החלטה חשובה, שקובעת שיושבי-ראש ועדות הכנסת השונות יוכלו לקבל החלטה שבזמן הצבעה – רק בזמן הצבעה – יכולים יושבי-הראש להוציא מהדיון אורחים, ובלבד שהם אינם חברי כנסת, כמובן, עובדי כנסת, נציגי הממשלה, נציגי תקשורת, עיתונאים וכיוצא באלה.

יואל חסון: כל האחרים צריכים לצאת מהדיון – יושב-ראש הוועדה יכול להוציא אותם מהדיון לצורך קיום הצבעה שקטה, נטולת השפעות זרות, נטולת השפעות של אינטרסנטים ואחרים.

יואל חסון: חשוב להדגיש – בשום צורה ובשום דרך לא פגענו בשקיפות של התנהלות ועדות הכנסת.

יואל חסון: ועדות הכנסת ממשיכות להיות פתוחות לכלל הציבור, לכלל המתעניינים, לכלל האנשים שמושפעים מהחלטות ועדות הכנסת, וכמובן משודרות ופתוחות.

יואל חסון: עוד אני מבקש להגיד, שבשיחה בוועדת הכנסת סוכם שאנחנו נפעל, גברתי היושבת-ראש, לכך שברגע שיימצא הפתרון הדיגיטלי, הטכנולוגי, להצבעת חברי הכנסת, גם הצבעות חברי הכנסת יוצגו על מסך בוועדת הכנסת עצמה, בתוך החדר עצמו, וגם מחוץ לחדר, כדי לדעת בכל שלב מה הצביע כל חבר כנסת.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יואל חסון: זאת שקיפות, זה מה שצריך להיות, אבל גם מול שקיפות, חשוב שיהיה תהליך הצבעות נקי, נטול השפעות, כזה שמאפשר לחבר הכנסת לקבל את ההחלטה שלו ולהצביע בלב שקט, על-פי מצפונו, ללא הפרעות.

יואל חסון: מהפכה, גברתי יושבת-ראש הישיבה, אני שמח שחבר הכנסת ביטן, היושב-ראש, חברי ועדת הכנסת ואני, הבאנו היום לכנסת.

יואל חסון: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואל חסון.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת איל בן ראובן – מוותר; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מירב בן ארי, אז את כבר לא צריכה הודעה אישית, כי בטח תתייחסי לזה.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת – וחברת הכנסת גלאון, עוד מילה אחת כדי שנסגור את הסיפור כמו שצריך.

מירב בן ארי: אני יושבת-ראש השדולה למען ההשכלה הגבוהה בישראל והסטודנטים, יחד עם חברת הכנסת עליזה לביא.

מירב בן ארי: בתוך הנושא אני תמיד לטובת הסטודנטים, וגם לטובת ההשכלה הגבוהה.

מירב בן ארי: בדיוק כמו שהצלחתי, בכוחות גדולים מאוד של האוצר, למנוע את שביתת ההנדסאים שהייתה אמורה להיות, באמת, באמצעות מנכ"ל משרד האוצר, ויוכי, המנכ"לית – הסטודנטים ההנדסאים.

מירב בן ארי: הצלחנו למצוא.

מירב בן ארי: אני לטובת כל הסטודנטים במדינת ישראל, שלא יהיו טעויות.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה להגיד משהו על הבין-תחומי, כי אני לא יכולה לעמוד מנגד.

מירב בן ארי: אני בוגרת – תואר ראשון ותואר שני.

מירב בן ארי: כשאני נרשמתי לאקדמיה, האוניברסיטה לא ספרה אותי, לא ספרה אותי – הייתי מירב בן ארי, מספר.

מירב בן ארי: כשבאתי למרכז הבין-תחומי האליטיסטי המתנשא – הגעתי אחרי חמש שנים בכוחות הביטחון; לא הייתי איזה לוחמת גדולה, אבל סיימתי כקצינת חינוך בחטיבת גולני – נתנו לי הזדמנות, מכיוון שהייתי חמש שנים בצבא, שלא קיבלתי באף מוסד אקדמי, אף מוסד.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שלתואר ראשון ותואר שני קיבלתי מלגה מלאה מקרן אייסף.

מירב בן ארי: תקשיבי טוב.

מירב בן ארי: במרכז הבין-תחומי יש הרבה יותר מלגאים מבאוניברסיטאות, והרבה יותר מבמכללות האחרות.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך משהו.

מירב בן ארי: אני לא יודעת אם הייתי פה אילולא המרכז הבין-תחומי.

מירב בן ארי: אני לא לוביסטית שלו, זה פשוט חלק מחיי.

מירב בן ארי: אני מודה.

מירב בן ארי: למדתי שם, קיבלתי מלגה מלאה וקיבלתי הזדמנות ללמוד לימודי משפטים ותואר שני במינהל עסקים.

מירב בן ארי: כשבאוניברסיטה ראו מירב בן ארי, ראו שיש לי רק תעודת בגרות, ולא פסיכומטרי, והחליטו לא לקבל אותי.

מירב בן ארי: לכן זה מקומם בעיני, כי המכללות – אני לא לוביסטית של אף אחד, אני בעד הסטודנטים במדינת ישראל, ואני בעד המכללות, כי מה שעשו כאן המכללות בשלוש השנים האחרונות לא עשתה שום אוניברסיטה, ולא ישכנעו אותי אחרת.

מירב בן ארי: רוצים להנגיש – תקשיבי, רק מילה אחרונה – רוצים להנגיש את ההשכלה הגבוהה?

מירב בן ארי: פותחים יותר ויותר מכללות.

מירב בן ארי: אני מצטערת.

מירב בן ארי: לרובנו, אגב, האוניברסיטאות לא נתנו את הפלטפורמות.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מירב בן ארי: אני בעדם – אני לא נגד אף אחד, אני לוביסטית של כל הסטודנטים במדינת ישראל, אבל אני לא יכולה לעמוד מנגד כשאת עומדת ומשמיצה.

מירב בן ארי: באמת, בסופו של דבר – – –

זהבה גלאון: סליחה, לא היית פה אם לא הייתה לך מלגה ולא היה לך כסף.

זהבה גלאון: כל אחד יכול ללמוד בבין-תחומי?

זהבה גלאון: נו, באמת.

מירב בן ארי: לא – – –

זהבה גלאון: אני לא נגד הבין-תחומי.

זהבה גלאון: אמרתי קודם שהבן שלי למד בבין-תחומי.

זהבה גלאון: אני חושבת שהאחריות שלנו היא לדבר קודם כול על המכללות שהן לא – –

מירב בן ארי: אז, הנה, הבהרתי – – –

זהבה גלאון: – – המכללות המתוקצבות.

זהבה גלאון: יש לך אחריות ציבורית, זה הכול.

מירב בן ארי: חברת הכנסת גלאון – –

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסכם.

מירב בן ארי: – – הבהרתי בתחילת דברי ובסוף דברי שאני לוביסטית של כל הסטודנטים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אני מקווה שזה ברור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי, אחרון הדוברים, ואנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: סליחה.

טלי פלוסקוב: אם אתה רוצה לחזור לכאן, אין – – –

קריאה: נוכח נפקד – – –

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, תראו, בעניין המל"ג, אני לא חושב שהכנסת היא בעמדה שהיא יכולה להגיד: פרופסור כזה כן, פרופסור אחר לא, זה מינוי ראוי וזה מינוי פחות ראוי.

איציק שמולי: אני רוצה לדבר על סוגיה שהיא עקרונית יותר, ונגעה בה חברת הכנסת בן ארי.

איציק שמולי: במובן מסוים, המל"ג משלמת – המועצה להשכלה גבוהה משלמת את המחיר של נשיאת שם החופש האקדמי לשווא.

איציק שמולי: הרי במשך כל כך הרבה שנים, דווקא מתוך חרדה לחופש האקדמי ואיסור לעשות בו – אתם יודעים, לבוא ולהגיד שהחופש האקדמי זה המשכורת של המציל בבריכה באוניברסיטת תל-אביב, בפעם הבאה שתבוא ותדבר באמת על עניינים של חופש אקדמי, לא יתייחסו לזה ברצינות, וצריך להגיד את האמת.

איציק שמולי: בעיית היסוד של המועצה להשכלה גבוהה היא שנציגי המפוקחים הם המפקחים.

איציק שמולי: מי מחלק את המשאבים במערכת ההשכלה הגבוהה?

איציק שמולי: המל"ג.

איציק שמולי: תבחנו פעם אחת את הרכב המל"ג – מי שיושב במל"ג זה אך ורק, כמעט באופן בלעדי, האוניברסיטאות.

איציק שמולי: מי עושה רגולציה במועצה להשכלה גבוהה?

איציק שמולי: אני ישבתי שם, ואני אומר לכם בלי להתבלבל, העונש והאכיפה שמופנים כלפי האוניברסיטאות, כלפי מכללות וכלפי מכללות לחינוך – זה מופעל באופן דיפרנציאלי.

איציק שמולי: לאמור, אם אתה אוניברסיטה שעברה על התקנות, עשתה משהו בניגוד לתקנות מל"ג, בדרך כלל הסתפקו באזהרה; אם אתה מכללה ציבורית, אתה תחטוף גם עונש; אם אתה מכללה לחינוך, יבעטו אותך מחוץ לחדר – ככה זה עובד.

איציק שמולי: עכשיו, מה בסך הכול אומרים?

איציק שמולי: ואני אומר לכם עוד פעם, אני לא יודע, אפילו לא מכיר את השמות של מי שיצאו ומי שעומדים להיכנס, לא מכיר ולא נכנס לעניין הפרסונלי.

איציק שמולי: אני מדבר על העניין העקרוני.

איציק שמולי: והעניין העקרוני הוא שעד שלא תהיה נציגות מגוונת יותר של הסטודנטים, ושל הסגל הזוטר, ושל המכללות לחינוך, ושל המכללות הציבוריות, בתוך הגוף שמנהל את המועצה להשכלה גבוהה, אנחנו נמשיך לראות את התופעות האלה, השליליות.

איציק שמולי: איך זה שיום אחד בבוקר, בשנת 2010, אני חושב, קמה מדינת ישראל, ולפתע גילתה שהאוניברסיטאות שלה בגירעון של 20 מיליארד שקל?

איציק שמולי: איך זה?

איציק שמולי: למה זה קורה?

מירב בן ארי: – – –

יצחק כהן: הכלכלנים – – –

איציק שמולי: לא, זה קורה כי שנה אחרי שנה דיווחו האוניברסיטאות לוות"ת שהגירעון הוא בסך הכול 2 מיליארד שקל, בזמן שהוא היה 20 מיליארד.

איציק שמולי: אז אם היו שם נציגים מעוד שחקנים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

איציק שמולי: – – שנוגעים במערכת ההשכלה הגבוהה, אני חושב שהדברים היו נראים אחרת.

איציק שמולי: אז לא צריך להיבהל משינויים בהרכב של המועצה להשכלה גבוהה.

איציק שמולי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון סגן שר האוצר.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: להצביע?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 221), התשע"ו–2016.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 221), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 37 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 221), התשע"ו–2016, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה להוסיף את עמר בר-לב כתומך, ואיתן ברושי כתומך – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: – – ואת חברת הכנסת נאוה בוקר, וחבר הכנסת חאג' יחיא – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: רגע, רבותי.

טלי פלוסקוב: – – חבר הכנסת אכרם חסון, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, חבר הכנסת איוב קרא, חברת הכנסת נורית קורן וחבר הכנסת ירון מזוז.

חיים ילין: יש לך בעיה, מי שנמצא פה לא – – –

טלי פלוסקוב: אבל תשים לב: זה רק לפרוטוקול, זה לא משנה את תוצאות ההצבעה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1022); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016.

טלי פלוסקוב: יציג את החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מחכים להצגת החוק.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9).

יצחק כהן: במסגרת יישום מדיניות הממשלה לתמיכה בעובדים בעלי הכנסה נמוכה, נחקק בסוף שנת 2007 חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי), התשס"ח–2007.

יצחק כהן: החוק מקנה זכאות לקבלת מענק לעובדים ולעצמאים שהם חלק מכוח העבודה אך הכנסתם השנתית נמוכה, בהתאם לתנאים שנקבעו בחוק.

יצחק כהן: מעבר להיותו תמריץ ליציאה לעבודה, המענק המשולם לפי החוק משמש כלי לצמצום פערים חברתיים וכלכליים ולהקטנת ממדי העוני בישראל, כך שמדובר בכלי מאוד משמעותי, התומך באוכלוסייה חלשה ומעודד אותה להשתלב בשוק העבודה ולתרום למשק הישראלי, המופעל בהיקף רחב ובלי ביורוקרטיה מיותרת.

יצחק כהן: בשנת 2014, בסביבות 275,000 עובדים ועצמאים זכאים קיבלו בפועל את המענק, והמענקים ששולמו היו בסכום כולל של כ-950 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: תכליתה של הצעת החוק להיטיב עם מקבלי המענק ולהקל עליהם בכמה דרכים – אני לא שומע את עצמי.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש – –

יחיאל חיליק בר: כן, אדוני.

יצחק כהן: – – אני לא שומע את עצמי.

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יצחק כהן: אם אפשר – טיפה להגביר.

יצחק כהן: תכליתה של הצעת החוק להיטיב עם מקבלי המענק ולהקל עליהם בכמה דרכים.

יצחק כהן: ראשית, ההצעה באה להיטיב את מצבן של אוכלוסיות נזקקות הזכאיות למענק.

יצחק כהן: כך, לדוגמה, מוצע להגדיל את טווח ההכנסה המקנה זכאות למענק במקרה של עובד שהוא הורה יחיד, שכן לאוכלוסייה זו מאפיינים ייחודיים בהקשר של שוק העבודה, היא מתמודדת עם קשיים כלכליים מיוחדים, וחשוב לתמרץ אותה להיכנס לשוק העבודה.

יצחק כהן: כמו כן, מוצע להגדיל את טווח השכר שבו עובד שנקבע לו שכר מינימום מותאם, מופחת, הזכאי למענק יוכל לקבל את המענק.

יצחק כהן: עוד מוצע להקל על עובד כאמור, כלומר עובד שנקבע לו שכר מינימום מותאם, בכך שלא יחול עליו התנאי בחוק שלפיו רק הורה זכאי למענק.

יצחק כהן: על-פי הצעת החוק, עובד שנקבע לו שכר מינימום מותאם יוכל לקבל את המענק אפילו אם אין לו ילדים.

יצחק כהן: בתיקון גם מוצע להשוות את מעמד העצמאים למעמד השכירים לצורך קבלת המענק.

יצחק כהן: עד היום עצמאים היו מקבלים את המענק באמצעות קיזוזו מהמס אשר היו צריכים לשלם, כלומר כסוג של זיכוי ממס.

יצחק כהן: את הכסף עצמו היו יכולים לקבל רק לאחר חמש שנים בקיזוז 25%, באופן שפגע בהם יחסית לעובדים שכירים.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע להשוות את ההסדר לגבי עצמאים להסדר הקבוע לשכירים, שלפיו יקבלו את המענק בשלמותו כבר בשנה העוקבת לשנה שבשלה נתבע המענק.

יצחק כהן: חשוב מאוד, חברי חברי הכנסת, שקבלת המענק תהיה פשוטה וקלה ויתאפשר לכמות המרבית של הזכאים ליהנות מהמענק.

יצחק כהן: לפיכך, בהצעה ניתן מענה לכמה סוגיות שהתעוררו בכל הקשור ליישום החוק מאז שנת 2007.

יצחק כהן: כך, לדוגמה, מוצע להאריך את פרק הזמן להגשת תביעה למענק לפי החוק ולהקדים את מועדי התשלום, וכן לקבוע הוראות שימנעו את עיקול כספי המענק בהתאם לתנאים המפורטים בהצעה.

יצחק כהן: כמו כן ניתן מענה לסוגיה שהתעוררה ביחס למי שעושה מילואים וסכום המענק שלו עלול להיפגע, מכיוון שתגמולי המילואים לא נחשבים לשם קבלת המענק.

יצחק כהן: מוצע לתקן זאת ולהוסיף תגמולי מילואים להכנסות שאפשר לקבל בעדן את המענק.

יצחק כהן: לבסוף, מוצע לתקן את שם החוק כך שהמונח "מס הכנסה שלילי" יוחלף במונח "מענק עבודה".

יצחק כהן: אני חוזר: מחליפים את שם החוק, במקום מס הכנסה שלילי – מענק עבודה.

יצחק כהן: שם החוק היום עלול לעורר קונוטציות שליליות ולהרתיע זכאים פוטנציאליים מהגשת בקשה לקבלת המענק.

יצחק כהן: המונח מענק עבודה מבהיר שהמענק ניתן בשל עבודה, מבטא בצורה טובה יותר את מהות החוק ונותן דגש לחשיבות החוק ביצירת תמריץ ותגמול על עבודה.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים והדוברות.

יחיאל חיליק בר: מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; נחמן שי – מוותר; יואל חסון – מוותר; אראל מרגלית – אינו נוכח; זנדברג – מוותרת; יואב קיש – אינו נוכח; עיסאווי פריג' – לא נוכח; עמר בר-לב, רויטל סויד, עפר שלח, מנחם מוזס, ישראל אייכלר, זהבה גלאון, חיים ילין.

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי – בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באוקטובר 2014 העברנו בכנסת בקריאה ראשונה את החוק שהביא שר האוצר לפיד להרחבת הזכאות למענק עבודה, מה שמכונה מס הכנסה שלילי.

מיקי לוי: ביקשנו לעשות צדק עם שתי אוכלוסיות יקרות: להשוות את התנאים של העובדים העצמאים לאלו של השכירים בקבלת מענק העבודה ולהכניס עשרות-אלפי אימהות חד-הוריות כזכאיות לקבלת מענק עבודה באמצעות הורדת רצפת השכר ל-1,200 ש"ח והעלאת תקרת השכר המזכה ל-10,800 ש"ח.

מיקי לוי: לצערי הרב, שר האוצר כחלון בחר להקפיא את החוק – להקפיא את החוק במשך שנה מאז נכנס לתפקידו, ולא הסכים להחיל עליו דין רציפות.

מיקי לוי: בשנה זו, חברי חברי הכנסת, חולקו מיליארדי שקלים סקטוריאליים לכל עבר, אבל 130 מיליון שקל לאימהות חד-הוריות ולעצמאים לא נמצאו.

מיקי לוי: שנה שלמה רדפתי אחרי פקידי האוצר והשר כחלון וביקשתי, התחננתי: תפשירו את החוק ותקדמו אותו.

מיקי לוי: במהלך התקופה אף הגשתי הצעת חוק פרטית משלי, שעברה בקריאה טרומית, ודאגה לעצמאים, ואני מקווה, כפי שהובטח לי על-ידי השר האוצר ואנשיו, שהיא אכן תוצמד להצעה הממשלתית, כי אין סיבה שעצמאים יקבלו את הכסף רק לאחר חמש שנים, ועוד ינכו להם, ככה סתם, 25% ממס מענק העבודה.

מיקי לוי: אז היום, חברי חברי הכנסת, סוף-סוף זה קורה, החוק יעבור בקריאה ראשונה, ואני בהחלט רוצה לברך את שר האוצר על המהלך החשוב והצודק הזה, כי צריך לתמרץ את מי שיוצא לעבודה, וצריך לדאוג למי שמרוויח שכר נמוך, ומענק העבודה הוכיח את עצמו כתמריץ אפקטיבי ומשתלם ליציאה לעבודה.

מיקי לוי: ועם זאת, מכובדי שר האוצר, בגלל הזמן שנמרח, בעלי המוגבלות, העצמאים והאימהות החד-הוריות הפסידו את המענק ל-2015.

מיקי לוי: אז אל תהיו כאלה גיבורים, ואל תיטעו את כל המחשבה שהנה אתם לארג'ים, כי אתם לא.

מיקי לוי: אתם מסמסתם את החוק הזה במשך שנה שלמה כדי לחסוך 130 מיליון שקל.

מיקי לוי: ועבור אלה שמרוויחים שכר נמוך, ובמיוחד לאימהות החד-הוריות, שהן אחת האוכלוסיות החלשות ביותר במשק, כל שקל חשוב.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

מיקי לוי: מדובר בסכום משמעותי שמשלם את הגן לילד וסוגר חלק מהמינוס בבנק.

מיקי לוי: אדוני שר האוצר, אני פונה אליך מעל בימה זו ומבקש ממך להחיל את החוק רטרואקטיבית, כי אתה מרחת את החוק הזה במשך שנה, וגם על 2015 צריך לשלם.

מיקי לוי: מדובר בסך הכול ב-130 מיליון שקל – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, אפשר?

מיקי לוי: אני מסיים, אדוני.

מיקי לוי: – – שזה כסף קטן לעומת המיליארדים שחילקת סקטוריאלית בכספים קואליציוניים.

מיקי לוי: כמו שידעתם לתת רטרואקטיבית בדצמבר קצבה מוכפלת פי-שמונה לאברכים, ואני מברך על כך, תנו גם לאימהות החד-הוריות ולעצמאים שיוצאים לעבוד, כי גם להם מגיע.

מיקי לוי: אדוני, משפט אחרון.

יחיאל חיליק בר: אחרון.

מיקי לוי: תאמין לי.

מיקי לוי: לסיום, תרשה לי להודות לאדם יקר שסייע לנו לכל אורך הדרך ועזר לדחוף את החוק: ידידי רן מלמד, סמנכ״ל עמותת "ידיד", תודה רבה מכל הלב.

מיקי לוי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לאחרון הדוברים, חבר הכנסת מיקי לוי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה בקריאה ראשונה על הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9).

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, 39 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מס הכנסה שלילי) (תיקון מס' 9) עברה, ותועבר לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אנחנו מוסיפים את חיים ילין, בעד – לפרוטוקול.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: גם בעד?

יחיאל חיליק בר: טלב אבו עראר בעד.

יחיאל חיליק בר: אוסאמה סעדי בעד, דב חנין בעד.

יחיאל חיליק בר: כולם בעד.

יחיאל חיליק בר: יפעת שאשא בעד, נאוה בוקר בעד.

יחיאל חיליק בר: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן אנחנו עוברים להצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26), אם יגיע השר ארדן להציג אותה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, ח' באדר א' התשע"ו, 17 בפברואר 2016, להעביר את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הגבלת שכר טרחה של עורכי-דין), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת מיכאל אורן, לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ביקש להעביר את ההצעה הנ"ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ"ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): זה עם הצבעה בעצם.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת דורשת הצבעה, אז אנחנו נעבור להצבעה על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: רגע, אתה בא לעוד אחת?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד הצעת ועדת הכנסת – 31 נגד – אין נמנעים – 2 הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון – הגבלת שכר טרחה של עורכי-דין), התשע"ו–2016, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: תודה, יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: 31 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: ההודעה אושרה על-ידי המליאה.

יחיאל חיליק בר: שני נמנעים.

יחיאל חיליק בר: יושב-ראש ועדת הכנסת ישוב לעוד הודעה.

יחיאל חיליק בר: זאת הודעה עם הצבעה?

): גם זאת בהצבעה.

): אז רגע, אני אתן את זאת שבלי הצבעה, ואחר כך – הצבעה.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

קריאות: – – –

): אמרתי לכם שהבעיה זה הסיבוב פה, הזווית, זה מעייף לעלות.

): אני לא הייתי בצבא כמוכם.

יואל חסון: זה לא מזיק.

יחיאל חיליק בר: אל תקשו על יושב-ראש ועדת הכנסת עם עלייה לפודיום כל – – –

): העלייה בזווית היא בעייתית.

יחיאל חיליק בר: יש גבול למה שאפשר לבקש ממנו.

קריאות: – – –

): נכון, היום כן, היום כן.

): אני יכול לעלות לשער בקט-רגל.

): אין גולים.

): לא נכנס גול אחד אצלי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בהלול מציע שאולי תראה בזה ספורט.

יחיאל חיליק בר: אז אולי תודיע את ההצבעה ואז תחזור – – –

): ועדת הכנסת קבעה כי הוועדה המיוחדת לזכויות הילד תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: חוסר ההצלחה בגיבוש כתבי-אישום בגין התעללות בחסרי ישע, הצעות חברי הכנסת איציק שמולי, יפעת שאשא ביטון וסופה לנדבר.

): עכשיו ההודעה עם הצבעה.

יחיאל חיליק בר: אה, זאת הודעה ללא הצבעה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו עוד הודעה עם הצבעה, למי שרוצה להקשיב.

): כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום שני, ו' באדר א' התשע"ו, 15 בפברואר 2016, להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס׳ 3), התשע״ו–2016, לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

): יושב-ראש ועדת הכספים ביקש להעביר את ההצעה הנ"ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכספים.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את הצעת החוק הנ״ל מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכספים, לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

): ואל תלחץ מהר, תן לי רגע.

יחיאל חיליק בר: לא לוחץ עד שתשב במקום.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור, כשביטן יגיע למקום, להצבעה על הודעת יושב-ראש ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אדוני, יושב-ראש הוועדה, אנחנו יכולים?

): כן, כן.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע על הודעתו.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 12 בעד הצעת ועדת הכנסת – 33 נגד – אין נמנעים – 1 הצעת ועדת הכנסת להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, מוועדת החוקה, חוק ומשפט לוועדת הכספים נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 33 בעד, נמנע אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הודעתו של יושב-ראש ועדת הכנסת אושרה על-ידי המליאה.

יחיאל חיליק בר: שטרן בעד, מרגלית בעד, סויד בעד.

יחיאל חיליק בר: בסדר גמור.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1020); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, חברות וחברים, להצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) – קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את החוק השר לביטחון פנים, השר גלעד ארדן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור לרשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: אם יש חברות וחברים שנרשמו כבר רוצים לא לדבר, עדיף שיודיעו את זה עכשיו למזכירות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לקריאה ראשונה את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26), התשע"ו–2016.

גלעד ארדן: עניינה של הצעת החוק הזאת הוא החמרת הענישה של מי שמסייעים לתושבים זרים השוהים בישראל שלא כדין – אני מחדד: לא מדובר במסתננים אלא מדובר בתושבי יהודה ושומרון, תושבים זרים, קרי פלסטינים השוהים בישראל שלא כדין – בהסעתם, בהלנתם או בהעסקתם.

גלעד ארדן: אני חושב שאין צורך להרחיב ולהסביר אבל בכל זאת אני אחדד, שלאור ההחמרה במצב הביטחוני שאתו מתמודדת מדינת ישראל, שכפי שלצערנו אנחנו רואים, הוא כולל אירועים אלימים כמו הפרות סדר, יידוי אבנים ואף דקירות ופיגועי ירי כנגד אזרחי ישראל, כשאנחנו בוחנים מי בסופו של דבר המבצעים – ברוב-רובם המכריע של המקרים מדובר, בעיקר בגל הטרור האחרון, בשוהים בלתי חוקיים.

גלעד ארדן: דומני שאולי חוץ ממקרה אחד או אחד וחצי, באף אחד מהפיגועים המבצע לא היה תושב יהודה ושומרון שיש לו רישיון עבודה בישראל.

גלעד ארדן: ולכן – לטעמי, כבר היה צריך לעשות זאת בעבר, אבל בהחלט, כעת יש צורך דחוף עוד יותר לשפר את ההתמודדות של מדינת ישראל עם התופעה של כניסת שוהים בלתי חוקיים למדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: חברות הכנסת סבטלובה ובירן, זה ממש ממש מפריע שם.

יחיאל חיליק בר: מיכל בירן, מיכל בירן, אתן ממש מפריעות וצועקות.

יחיאל חיליק בר: אנא.

גלעד ארדן: ואני רוצה לחדד פה עוד נקודה.

גלעד ארדן: משטרת ישראל מבצעת פעילות רבה – אני עוד מעט אפרט – כנגד השוהים הבלתי-חוקיים, שמעתה אני אכנה אותם שב"חים.

גלעד ארדן: ועדיין, כשאותם שב"חים מובאים בפני שופט, היכולת להעניש אותם ולייצר הרתעה היא יכולת מאוד מאוד נמוכה.

גלעד ארדן: גם העונשים אינם משמעותיים; אם זה לא מאסר בפועל, כיוון שהם מוחזרים ליהודה ושומרון, היכולת באמת לגבות את המחיר מאוד מופחתת.

גלעד ארדן: ולכן, הצעת החוק הזו באה בעצם להתמקד במי שיוצרים בעד בצע כסף את אותה סכנה ביטחונית לחייהם של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ומי שיוצרים את הסכנה הזו אלה אותם ישראלים, בין שאלה המעסיקים של אותם שוהים בלתי חוקיים, בין שאלה המסיעים אותם ממעברי הגבול אל תוככי הערים ובין שאלה המלינים, שמלינים אותם.

גלעד ארדן: כי שלושת אלה, להבדיל מחמשת המ"מים של ז'בוטינסקי, שלושת המ"מים – המלינים, המעסיקים והמסיעים – הם אלה שבעד בצע כסף למעשה גורמים לסכנה ביטחונית לחייהם של אזרחי מדינת ישראל.

גלעד ארדן: ולכן, מתוך כוונה לתת מענה לתופעה הזו ולאור נתונים שמלמדים על רף ענישה, כפי שאמרתי, שאיננו עולה בקנה אחד עם חומרת המעשים והסיכון שנוצר מהם, הצעת החוק הזו למעשה מציעה להחמיר באופן משמעותי את הענישה של מעסיקים ומלינים של שב"חים ולהעמיד את עונשם של מעסיקים ומלינים בנסיבות חמורות – כאשר מדובר בהעסקה של יותר משני אנשים והלנה שעולה על שני לילות – על עונש של עד ארבע שנות מאסר; ובכך, בעצם, לשנות את ההגדרה של העבירה מעוון לפשע.

זוהיר בהלול: אולי צריך יותר הגמשה, להגמיש יותר את ההיתרים.

גלעד ארדן: אני בעד.

גלעד ארדן: אני בעד.

גלעד ארדן: אני חייב לומר פה גם משהו על פרסומים שאני שומע מעת לעת בתקשורת הישראלית, וטוב שהשר נפתלי בנט גם נמצא פה כחבר קבינט.

גלעד ארדן: אנחנו עוסקים הרבה בתקשורת על מי מדליף ומה מדליפים מהקבינט.

גלעד ארדן: בדרך כלל הדרג הפוליטי מואשם בהדלפות מהקבינט, ואני שומע שיש בקבינט צדדים אחראיים ויש צדדים פחות אחראיים.

גלעד ארדן: הצדדים הפחות אחראיים בדרך כלל מואשמים בכך שהם מציעים כל מיני סנקציות על הפלסטינים ולהצר את צעדיהם.

גלעד ארדן: וזה נאמר בדרך כלל בהקשר של מתן היתרי עבודה.

גלעד ארדן: ואני אומר חד-משמעית – ואני לא רואה בזה לא הדלפה ולא מידע; זה דבר שאני אומר בכל ריאיון, רק בדרך כלל לא רוצים להקשיב: אנחנו בעד שכל מי שמערכת הביטחון חושבת שאפשר לתת לו היתר עבודה בישראל, שתיתן לו היתר עבודה בישראל.

גלעד ארדן: אני לא מכיר שרים פה, בקבינט או בממשלה, שדרשו בהקשר הזה לצמצם את כמות ההיתרים.

גלעד ארדן: כל דרך שאפשר לצמצם בה את התמריצים לצאת לפיגועים, צריך לנקוט.

גלעד ארדן: אני, דרך אגב, לא חושב שהתמריץ הכלכלי הוא הדבר המרכזי, או שהוא ואין בלתו.

גלעד ארדן: יש, לצערי, גם אמונות דתיות ומאבקים אחרים.

גלעד ארדן: אבל אם יש כאלה שגם זה משפיע עליהם, אז בבקשה.

גלעד ארדן: אני בעד גם להרחיב את מספר ההיתרים שניתנים לפלסטינים לעבוד בישראל.

גלעד ארדן: לא רואה הבדל או צורך לתת עדיפות דווקא להם על-פני אלה שמגיעים לכאן כעובדים זרים מרחוק.

גלעד ארדן: הם השכנים שלנו, בסופו של דבר.

גלעד ארדן: ואני כרגע שוב חוזר ומדגיש: הצעת החוק הזאת לא מתמקדת בהם.

גלעד ארדן: היא מתמקדת בתושבי ישראל, שבתמורה לבצע כסף, כדי להביא שוהים בלתי חוקיים, לנצל אותם עם שכר מאוד מאוד נמוך וגם לייצר פה איזשהו סוג של סכנה ביטחונית – כי הם לא מפוקחים, איננו יודעים מי הם, מה הרקע שלהם, מה יכול להשפיע עליהם.

גלעד ארדן: אין לנו שום דרך לפקח ולדעת.

גלעד ארדן: והם נמצאים לפעמים במרכזי הערים ימים ארוכים וגם לנים שם באתרי הבנייה.

גלעד ארדן: אני אתן כמה דוגמאות: מנתונים שהופקו על-ידי משטרת ישראל עולה כי מאסרים שהוטלו על-ידי בתי-המשפט בגין העבירות האמורות בשנת 2015, היו כמעט תמיד על הרף הנמוך ביותר בהבניית הענישה שאפשר לתת על העבירות הללו, באופן שאיננו משקף את חומרת העבירה.

גלעד ארדן: למשל, מתוך 28 עונשי מאסר שהוטלו בגין עבירה של הלנת שוהה בלתי חוקי, הרוב המכריע לא עלה על שישה חודשי מאסר.

גלעד ארדן: בדרך כלל מרצים את זה לא במאסר בכלל בפועל אלא על-ידי עבודות שירות.

גלעד ארדן: מתוך 364 עונשי מאסר לכאורה שהוטלו בעבירות של הסעת שב"ח, למעלה ממחצית מהתיקים הסתיימו בפחות משלושה חודשי מאסר.

גלעד ארדן: גם זה, כמובן, לא מרצים את זה בפועל.

גלעד ארדן: מתוך 119 עונשי מאסר שהוטלו בגין עבירה של העסקת שב"ח, שוב, למעלה ממחצית מהתיקים מסתיימים בפחות משלושה חודשי מאסר.

גלעד ארדן: הצעת החוק הזו בעצם מבהירה שהאחריות תחול לא רק על המעסיק הישיר של השוהה הבלתי-חוקי אלא גם על אותו יזם למעלה, שעוצם את עיניו.

גלעד ארדן: הוא יודע שבפרויקט שלו מועסקים הרבה מאוד קבלני משנה, שהם מביאים את הפועלים, והוא עוצם את עיניו.

גלעד ארדן: הוא לא מקיים שם שום מערך פיקוח.

גלעד ארדן: הוא אומר: זה קבלן החשמל, או קבלן הגבס, ובעצם מטיל את האחריות רק על המעסיק הישיר.

גלעד ארדן: ובעצם, היזם המרכזי, שהוא המרוויח את רוב הכסף בפרויקט, נהנה מהחיסכון בעלויות אבל אין עליו שום אחריות לאותה העסקה של שב"חים.

גלעד ארדן: ולכן, הצעת החוק הזאת קובעת, שגם מי שהעסיק או הלין בעקיפין, באמצעות אחר שמועסק על-ידו או מטעמו – גם הוא יישא באחריות.

גלעד ארדן: גם הקנסות בחוק הזה מוחמרים, בעיקר כאשר מבצע העבירה הוא תאגיד, כי לגבי תאגיד העונשים שקבועים היום בחוק אינם מרתיעים, וגם מוטלת אחריות על נושאי משרה בתאגידים שתפקידם לדרוש מהקבלנים ולהבטיח שהחוק והוראותיו נשמרים.

גלעד ארדן: אני גם יכול לתת דוגמאות של קנסות ב-2015 – הם אינם עולים כמעט אף פעם על 2,000, 3,000 שקל.

גלעד ארדן: זה בוודאי לא מרתיע תאגידים גדולים, שיש להם פרויקטים ענקיים של מיליארדי שקלים, מלהעסיק שם שוהים בלתי חוקיים.

גלעד ארדן: סמכות נוספת, מעניינת, שהחוק קובע היא הסמכות שניתנת להגביל שימוש במקום שבו בוצעו עבירות של הלנה או העסקה.

גלעד ארדן: הסמכות הזאת תינתן למשטרה ל-30 יום, עד שיוגש כתב-האישום.

גלעד ארדן: לאחר שיוגש כתב-אישום, מי שיקבל את הסמכות זה בית-המשפט, עד לתום ההליכים המשפטיים, לפי שיקול דעתו.

גלעד ארדן: כמו כן, מוצע להסמיך את בית-המשפט להורות על איסור המשך עיסוק הקשור בעבירה, הן כצעד מניעתי במהלך החקירה והמשפט והן כצעד ענישתי נוסף על כל עונש אחר שיוטל בגזר-הדין.

גלעד ארדן: כמו כן, מוצע כי הוראת השעה לעניין ההסדרים הנוגעים למסיע הבודד ולהסעה על-ידי נהגי מוניות תוארך שוב – כי היא עומדת לפקוע – לתקופה של שנתיים.

גלעד ארדן: זאת, מאחר שהמצב הביטחוני שהביא לחקיקתה של הוראת השעה עומד בעינו ולא נראה שינוי בעתיד הקרוב.

גלעד ארדן: אני מקווה שקביעת הוראות החוק כאמור, ביחד עם מכלול הצעדים הננקטים על-ידי גורמי הביטחון הנוגעים בדבר, יסייעו לממשלה במלחמתה בטרור ויסייעו בחיזוק ביטחונם של תושבי ישראל.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת, כפי שהסברתי בתחילת דברי, מדובר בחוק חשוב, שיסייע למשטרה לאכוף את איסור ההעסקה של שוהה בלתי חוקי.

גלעד ארדן: אבל ההתמקדות היא באותם ישראלים וברווח הכספי שהם מנסים להרוויח על-ידי העסקה של עובדים שהם יכולים לשלם להם שכר נמוך יותר באופן משמעותי.

גלעד ארדן: ולכן, אני מבקש מהכנסת לאשר את החוק בקריאה הראשונה ולהעביר אותו לוועדת הפנים והגנת הסביבה לשם הכנתו לקריאה השנייה והשלישית.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לשר ארדן.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים, ברשותכם, לרשימת הדוברות והדוברים.

יחיאל חיליק בר: נחמן שי, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – מנו טרכטנברג.

יחיאל חיליק בר: יש לך עד שלוש דקות.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה, השר וחברי וחברותי חברי הכנסת, המאבק בטרור מחייב לפרקים לנקוט צעדים קשים וקיצוניים.

נחמן שי: המגבלות שהחוק הזה מטיל הן מגבלות קשות, אני מודה בכך.

נחמן שי: יחד עם זאת, בתנאים שמדינת ישראל נמצאת בהם היום, בעיצומה – אולי לא עיצומה עדיין – של האינתיפאדה השלישית – הממשלה מתחמקת מלכנות אותה בשם זה, אבל המציאות טופחת על פניה – גם האמצעים האלה, בכאב ובצער, יהיו מקובלים עלינו.

נחמן שי: כי המאבק בנסיבות כאלה הוא של התנגשות בין ערכים דמוקרטיים של חופש תנועה, חופש ביטוי לפרקים וכדומה, ומולם עומד הצורך להילחם בטרור.

נחמן שי: זאת דילמה קשה מאוד שגם בית-המשפט הגבוה לצדק נתן עליה את דעתו בעבר ותמך בצעדים שמדינת ישראל נוקטת.

נחמן שי: לכן, אני אומר, בצער, אבל מתוך מחשבה, שבעת הזאת אפשר לתמוך.

נחמן שי: מה שמפריע לי זה לא חוק זה או חוק אחר; זה קשה.

נחמן שי: מה שמפריע לי זה שהממשלה ממשיכה לנהל את המלחמה שלה בטרור – גם בטרור הזה – בצורה לא יצירתית, לא מקורית, לא התקפית, לא יוזמת.

נחמן שי: אני לא צריך לטפס על עצים גבוהים מדי, אני רק יכול לצטט חברים מתוך הקבינט הביטחוני, למשל השר בנט שהזכיר השר ארדן.

נחמן שי: הוא עצמו, מאיזשהן סיבות שאף פעם אני לא יודע, דבריו כן הופיעו בתקשורת, ונאמר בהם שהוא מתח ביקורת חריפה על שר הביטחון.

נחמן שי: אז אם חבר קבינט אומר דברים כאלה על שר הביטחון, מי אני שאוכל לסתור אותו?

נחמן שי: הוא בוודאי יודע יותר על מה שהממשלה הזאת עושה, על איך שכוחות הביטחון פועלים – בהנחיית הממשלה, כי הרי הם לא פועלים לפי רצונם ובהשראתם אלא על-פי הנחיות הדרג המדיני.

נחמן שי: אני רוצה לשוב ולומר, ולצטט גם את ראש אמ"ן, שאמר לא מזמן, לפני חודש ומשהו, בישיבת הממשלה – ראש הממשלה אמר, שוב – זה בנוי על ציטוטים שדלפו מהישיבה, אבל הם לא הוכחשו – שהדרך לפתרון היא בין היתר בכך שהמצב הכלכלי-החברתי ששורר בשטחים ישתנה.

נחמן שי: גם ראש אמ"ן מודה במה שאנחנו אומרים פה לא פעם ולא פעמיים: שהייאוש הוא אחת הסיבות לטרור.

נחמן שי: אנחנו נתנגד לטרור, תמיד נתנגד לטרור, אבל צריך לטפל גם בשורשים הללו, ובין היתר – בתחושת הייאוש של הדור הצעיר.

נחמן שי: ואני מחכה, מחכה ומחכה שהממשלה תעשה את זה.

נחמן שי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת נחמן.

יחיאל חיליק בר: מנו טרכטנברג – לא נוכח; יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; מיקי לוי – מוותר.

יחיאל חיליק בר: זנדברג – אוסאמה סעדי, סליחה.

יחיאל חיליק בר: סליחה.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, לא, הוא ברשות דיבור.

גלעד ארדן: בסך הכול זה ישמור על יותר תעסוקה לערביי ישראל עם רמת שכר גבוהה יותר.

גלעד ארדן: הוא צריך לתמוך.

יחיאל חיליק בר: אולי הוא תומך.

יחיאל חיליק בר: אולי הוא תומך.

גלעד ארדן: אני רוצה לדאוג שהקבלנים הגדולים לא ייקחו פועלים זולים מהשטחים בלי היתר ויעסיקו את ערביי ישראל.

יחיאל חיליק בר: בוא נשמע.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רבותי חברי הכנסת, אתה תוהה מה העמדה שלנו.

אוסאמה סעדי: מובן שאנחנו נגד – –

קריאה: מה?

אוסאמה סעדי: – – באופן התקיף ביותר.

דוד ביטן: אתה הפתעת אותנו.

אוסאמה סעדי: לא יאומן.

יחיאל חיליק בר: ביטן כמעט נפל מהכיסא.

יחיאל חיליק בר: אני ראיתי.

אוסאמה סעדי: גם השר נפל מהכיסא.

אוסאמה סעדי: מה שאמר חברי נחמן שי, שאין לכם פתרונות יצירתיים, אדוני השר גלעד – אני אומר לך שאתה מקדיש יותר זמן למציאת פתרונות יצירתיים, אבל שלא עוזרים ולא מקדמים.

אוסאמה סעדי: אנחנו כבר כמה חודשים – בתקופה האחרונה היה לנו כבר עונשי מינימום; אדוני השר, אתה זוכר שהחמרתם את הענישה על מיידי אבנים, ובאת ואמרת שצריך להיאבק בתופעה בירושלים המזרחית.

גלעד ארדן: – – –

אוסאמה סעדי: אחרי זה ראית – אפילו עוד לפני שיבש הדיו, אדוני השר, לפני שיבש הדיו על החוק הזה, אמרת: זה לא מספיק, אני צריך עוד אמצעים.

אוסאמה סעדי: אז רצית עונשי מינימום למיידי אבנים.

אוסאמה סעדי: ביקשת רבע מהעונש המקסימלי.

אוסאמה סעדי: וכנראה שהוקסמת מהעניין הזה של עונשי מינימום, למרות שזה חריג שבחריג, וזה לא מקובל בפסיקה של בתי-המשפט בישראל.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו אתה גם הבאת לנו משהו – יצור חדש לגמרי.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: זה היה.

אוסאמה סעדי: איפה היה?

דוד ביטן: היה.

דוד ביטן: להאריך – מוצע להאריך בשנתיים.

אוסאמה סעדי: לא, קנסות המינימום הם המצאה חדשה של השר גלעד ארדן.

דוד ביטן: אבל זה היה, מה אתה רוצה?

אוסאמה סעדי: קנסות מינימום.

גלעד ארדן: אתה יכול לחזור על המשפט הזה כמה פעמים?

אוסאמה סעדי: אני אומר שהשר גלעד ארדן מתאמץ ומנסה בכל כוחו להביא חקיקה יצירתית, ובכך הוא משנה סדרי עולם, סדרי משפט וסדרי בראשית.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר לך, אדוני השר, עם כל הכבוד: ניסיתם את העניין הזה של החמרת העונשים על מיידי אבנים ולא הצלחתם; ניסיתם את עונשי המינימום, מאסר בפועל של קטינים, ולא הצלחתם.

אוסאמה סעדי: עכשיו אתם מביאים הצעת חוק מחמירה ביותר, שמגבילה את שיקול הדעת של בית-המשפט.

אוסאמה סעדי: אתם קובעים עונשי מינימום ועונשים דרקוניים של 200,000 שקל, ולתאגידים – 400,000 שקל, ועונש של ארבע שנים מאסר.

אוסאמה סעדי: הרי היום יש למשטרה ולבתי-משפט גם סמכות להגביל ולהחרים.

אוסאמה סעדי: דוד ביטן, היום מחרימים רכבים.

דוד ביטן: – – – זה קנס מינהלי.

אוסאמה סעדי: רכבים.

אוסאמה סעדי: רכבים.

אוסאמה סעדי: אז היום אתם רוצים להגביל שימוש במקום.

אוסאמה סעדי: יעני, מי שהלין פועלים מהשטחים בחדרון ברמת-גן – המשטרה תבוא ותגביל את השימוש ותאסור את השימוש באותו חדרון עלוב ברמת-גן.

אוסאמה סעדי: ככה אתם רוצים להיאבק?

אוסאמה סעדי: באמת?

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

דוד ביטן: יש לי זכות דיבור.

דוד ביטן: אני אסביר.

אוסאמה סעדי: בטח שיש לך זכות.

אוסאמה סעדי: אני רוצה שתענו לי אם האמצעים האלה תורמים, לא תורמים.

אוסאמה סעדי: הרי היום אנשים – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

אוסאמה סעדי: – – עם רישיונות, אפילו בתל-אביב, עשו פיגועים.

אוסאמה סעדי: מה תעשו אתם?

אוסאמה סעדי: אנשים עם רישיונות.

גלעד ארדן: רק אחד.

אוסאמה סעדי: רק אחד.

אוסאמה סעדי: וכמה פועלים בלי רישיון עשו פיגועים?

גלעד ארדן: כולם.

אוסאמה סעדי: לא, תביא סטטיסטיקה.

אוסאמה סעדי: הבאת לנו סטטיסטיקה?

דוד ביטן: מה, ניתן לו פרס?

אוסאמה סעדי: אמרת לנו שמתוך המפגעים שהיו, 90% – – –

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

דוד ביטן: אתה רוצה שניתן לו פרס?

אוסאמה סעדי: – – – אני אומר לכם:

אוסאמה סעדי: אחוז נמוך מאוד מהפועלים.

אוסאמה סעדי: יש פסיקה, אדוני השר – ובזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – יש פסיקה שרוב-רובם של הפועלים, השוהים הבלתי-חוקיים בתוך שטחי מדינת ישראל, באים למדינת ישראל לחפש מקור פרנסה ותו לא.

אוסאמה סעדי: ותו לא.

אוסאמה סעדי: תבדקו את הפסיקה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

דוד ביטן: שניתן להם פרס?

אוסאמה סעדי: לא פרס.

אוסאמה סעדי: לא פרס.

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי – מוותר; עליזה לביא – אינה נוכחת; איציק שמולי – מוותר.

יחיאל חיליק בר: תומא סלימאן, עאידה, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריה – מירב בן ארי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, האמת, ישבתי והקשבתי לשר ארדן, והיה איזה רגע שבאמת האמנתי שהחוק הזה הוא חוק חברתי.

עאידה תומא סלימאן: ברגע שהתחלת לדבר, השר ארדן, על עצם העובדה שאתה בעצם רוצה להגן, להגן על העובדים האלה ממצבי ניצול, כאשר המעסיקים שלהם מביאים אותם בתנאים כאלה, ואז – – –

גלעד ארדן: לא אמרתי שזה העיקר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שלא הרחקת לכת עד כדי כך.

עאידה תומא סלימאן: אמרת שאתה רוצה להעניש את המעסיקים אשר מנצלים את העובדים האלה, ובסופו של דבר המטרה שלהם היא להרוויח כסף, וזה דבר שהוא לא חדש.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, הוספת עכשיו לחבר הכנסת אוסאמה סעדי, שיכול להיות שהיינו צריכים לתמוך בזה כי זה גוזל מהאוכלוסייה הערבית מקומות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלרגע היה אפשר להמשיך עם קו המחשבה הזה ולחשוב שהחוק הזה הוא חברתי, אלמלא נזכרתי שבעצם במדינת ישראל, ברוב המקצועות וברוב מקומות העבודה, יש ניצול מחפיר, אפילו של עובדים שהם אזרחי ואזרחיות המדינה, ואני לא רואה את הממשלה לוקחת על עצמה את האחריות לאכוף את החוקים כדי להגן על העובדים.

עאידה תומא סלימאן: אז בואו נשים את הנושא הזה של מניעת ניצול עובדים בצד, כי החוק הזה לא בא באמת לטפל בבעיה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שזו תהיה תופעת לוואי.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, מה שבא החוק לעשות הוא לטפל בבעיה – חושבים שככה מטפלים בבעיה – על-ידי נתינת אקמול במקום לעקור את הפשע האמיתי שגורם לאנשים לחפש את מחייתם, להסתכן ולהיכנס למקומות שאסור להם על-פי החוק הישראלי להיות בהם, ולהסתכן בזה שהם יאבדו את האפשרות להשתכר, ולהיות מנוצלים ולקבל על עצמם להיות מנוצלים, כי הם חיים כבר הרבה שנים תחת מדיניות של המשך כיבוש, אשר סוגר עליהם ואשר שם אותם מאחורי גדר וחומה ומונע מהם גם תעסוקה אמיתית, שכרסם בכלכלה הפלסטינית ולא אפשר לה להתפתח ולספק מקומות עבודה לאנשים.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שהאוכלוסייה הפלסטינית מעבר לגדר הייתה שמחה למצוא מקום עבודה ליד הבית, להשתכר בכבוד, להגיע הביתה ולא לצאת ב-02:00, להסתנן ולהתחבא ולהיות במעקב של המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לטפל בבעיה האמיתית: להפסיק את הכיבוש ולפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: מירב בן ארי.

יחיאל חיליק בר: מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, למה בכל פעם להביא הצעת חוק או לחדש אותה, להחמיר יותר, להעניש יותר, להיות נוקשה יותר?

מסעוד גנאים: בסדר, החמרתם, הענשתם, נהייתם נוקשים, דורסניים יותר.

מסעוד גנאים: יש ביטחון?

מסעוד גנאים: אין שפיכות דמים?

מסעוד גנאים: יש שקט?

מסעוד גנאים: התשובה: אין.

מסעוד גנאים: אז יש פתרון אחר.

מסעוד גנאים: למה, כפי שאומרים בבתי-הספר, למה לא חושבים מחוץ לקופסה הזאת, הקופסה שרואה שהפתרונות הם רק פתרונות ביטחוניים, כוחניים?

מסעוד גנאים: יש פתרון.

מסעוד גנאים: אתה יודע מה?

מסעוד גנאים: בסדר, לא רוצים שיבואו הערבים הפלסטינים מהגדה לעבוד כפועלים בישראל, לא רוצים שייכנסו בכלל – יש פתרון: תנו להם את המדינה שלהם, שתהיה מדינה פלסטינית עצמאית, שיסתדרו שם, ימצאו מקומות עבודה שם וזהו.

מסעוד גנאים: לא תראו אותם פה ולא תצטרכו לחוקק חוקים לא אנושיים, משום שהחוק המכונה חוק הכניסה לישראל, אנחנו קוראים לו בערבית "מנע לם אלשמל" – בגלל שיש משפחות שהן קרועות בגלל החוק הזה.

מסעוד גנאים: אני מכיר, וחברי גם מכירים, כפר בשם ברטעה אל-ע'רביה, המערבית, וברטעה א-שרקיה, המזרחית – האחת בישראל והשנייה בגדה המערבית, בשטחים הכבושים.

מסעוד גנאים: שם הצעת החוק הזאת, החוק הזה קורע משפחות ולבבות.

מסעוד גנאים: אז למה לכם?

מסעוד גנאים: במיוחד כשזה לא הביא ביטחון ולא הביא למניעת שפיכות דמים.

מסעוד גנאים: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אראל מרגלית.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דוד אמסלם.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סבטלובה, רוצה לדבר?

יחיאל חיליק בר: עבד אל חכים חאג' יחיא, חבר הכנסת – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אחריו – עמר בר-לב, ואחריו – רויטל סויד.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: עד שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, לפני שאני אדבר על הנושא של הצעת החוק הזאת, אני אדבר, כי לא היית במליאה – כבוד השר, אני רוצה שתשמע אותי ממש בכמה שניות.

גלעד ארדן: שומע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום במגזר הערבי – ארבעה פצועים והרוג אחד בשלושה מקרים של ירי: אחד בטייבה, שלא יצא לתקשורת, אני לא יודע אם זה הגיע אליך, ואני ראיתי בעצמי את המשטרה חוסמת את הכביש לפני שיצאתי לכיוון ירושלים, אחד בכפר-קאסם, הרוג אחד בלוד ועוד שני פצועים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה לפתח המשרד שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של הנשק – לא צריך בכל שבוע לחזור על זה כמה פעמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שאם תתרכז בנושא הזה, זה יכול להביא יותר ביטחון ויותר שקט מאשר החוק הזה שאתה מציע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברת על סטטיסטיקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בודק את הסטטיסטיקה ואני עוקב, ואני אחד שיש לו ראש מתמטי; סטטיסטיקה ומספרים זה ההתמחות שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בודק את כל הפיגועים, את כל האירועים הביטחוניים האחרונים, ואני מוצא שרוב-רובם היו או בשטחים, מחוץ לגבולות מדינת ישראל, או בירושלים המזרחית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז כל הנושא הזה – הוא לא בא לטפל בביטחון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכלל, הוא לא קשור לענייני הביטחון; הוא קשור יותר ויותר לחנק שממשלת ישראל עושה וממשיכה לעשות לאנשים בשטחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה פשוט, כל צעיר שלא ימצא עבודה – דוחפים אותו לכיוון המעשים הביטחוניים, ובזה צריכה לטפל ממשלת ישראל: להגדיל את המכסות של העובדים ולעזור, אפילו מתרומות מחו"ל, למצוא מקומות עבודה ולהקים מקומות עבודה, מפעלים, מקומות מסחר, כל הדרכים לשפר את המצב הכלכלי בשטחים שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא ירצו להגיע לפה אם ימצאו את מקומות העבודה שלהם והמצב הכלכלי שלהם ישתפר, ואז אנחנו לא צריכים את החוק הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל גם בתוך החוק הזה – אני אשאל את השר: יש הרבה אנשים שעוד לא הצליחו לקבל תעודת זהות או לאחד את המשפחה, והם נשואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אשאל: אם המשטרה תגיע לטייבה, שזה היישוב שלי, ותמצא את אשתו של תושב המקום אצלו בבית, מה העונש שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך מתייחסים אליו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם היא שוהה בלתי חוקית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם היא יושבת עם הבנים שלה באותו בית, היא שוהה בלתי חוקית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מענישים אותו על שהלין את אשתו אצלו בבית כי אין לה תעודת זהות, כי היא שוהה בלתי חוקית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שהיה לפני שנתיים בג'לג'וליה: פחות מחודש אחרי הלידה הפרידו בינה לבין התינוק שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה החוק שמתכוונים אליו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה החוק שיביא את הביטחון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה החוק שיביא את השקט, או ללכת לכיוון של להיפרד: מדינה פלסטינית שתבנה את הכלכלה שלה, שאנשים ירגישו כמו כל אומות העולם, עם שגשוג כלכלי ועם חופש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בר-לב, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חברת הכנסת סויד וחבר הכנסת בהלול.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, אני בעד מדינת חוק, ואני בהחלט בעד שבמדינת חוק מי שעובר על החוק ייענש.

עמר בר-לב: בהחלט.

עמר בר-לב: ובמקרה כזה, ברגע שיש עובד ללא רישיון ומעביד שמעסיק עובד ללא רישיון, אני בהחלט בעד זה שיענישו את המעסיק בצורה הרבה יותר חמורה מאשר את המועסק, כי הוא בעל הכוח בהשוואה למועסק.

עמר בר-לב: לכן, במובן הזה אני בהחלט תומך בהצעת החוק הזאת, עוד לפני שאנחנו מדברים את מי, איזה חוק, עוברים על מה.

עמר בר-לב: ודאי שבמקרה הזה, כשמדובר בעובדים בלתי חוקיים, צריך להחמיר על אחת כמה וכמה עם תושבי ישראל, אזרחי ישראל, שעוברים על החוק ומאפשרים את העסקתם.

עמר בר-לב: יחד עם זאת, כמדינת חוק, אני חושב שמן הראוי שמדינת ישראל תעשה את המקסימום בשביל לתת רישיונות עבודה לעובדים שהם אינם אזרחי מדינת ישראל.

עמר בר-לב: ואפילו מערכת הביטחון – אפרופו המצב הביטחוני בחודשים האחרונים – אפילו מערכת הביטחון באה והמליצה לפני הממשלה להגדיל את מספר אישורי התעסוקה בתוך גבולות הקו הירוק, מתוך הבנה שהאנשים, רוב-רובם, רוב-רובם של העובדים הפלסטינים שמגיעים למדינת ישראל ועובדים במדינת ישראל, הם אינם מחבלים, הם רחוק ממחבלים, הם לא פוגעים בביטחון מדינת ישראל, ומערכת הביטחון אמרה הפוך – הם אפילו תומכים בביטחון, כי נוצר להם אינטרס משותף, יחד אתנו.

עמר בר-לב: לכן, לסיכום דברי, אדוני היושב-ראש ואדוני השר, אני בהחלט בעד החוק הזה.

עמר בר-לב: אני בעד החמרה עם אזרחי מדינת ישראל שעוברים על החוק הזה.

עמר בר-לב: ואני מאוד ממליץ לממשלת ישראל לנקוט את כל הצעדים האפשריים בשביל להגדיל את מספר רישיונות העבודה ללא ישראלים, בפרט פלסטינים, בשביל באמת לאפשר להם לחיות בכבוד, וגם לאפשר למעסיקים לחיות בכבוד ולפרנס את עסקיהם.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת בר-לב.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת סויד – לא נמצאת.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת בהלול, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן וחבר הכנסת חסון, אם יהיו.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

זוהיר בהלול: כבוד השר ארדן, ממך דווקא ציפיתי לא שלהישען על תשתית שכולה בנויה על ה"טיקט" הביטחוני.

זוהיר בהלול: נדמה לי שההישענות על הסוגיה הביטחונית היא הישענות ארכאית.

זוהיר בהלול: ואם דובר כאן על יציאה מן הקופסה, אז שומה עלי לצפות דווקא ממך, כאיש שמגלם בעיני את המיניסטר הישראלי החדש, דווקא ממך הייתי מצפה ליתר יצירתיות בסוגיה הזאת.

זוהיר בהלול: ואני אומר לך, ממש בטיעונים מאוד מתומצתים:

זוהיר בהלול: איך יכול להיות שבגבול החוצץ בין הפלסטינים – נניח שזה גם גבול דמיוני, למרות שמדינת ישראל נשענת על יותר ויותר חומות ויותר ויותר על גדרות, מה שנקרא ההתכנסות, תורת ההתכנסות וההסתגרות של ישראל על-פי משנתו הידועה, לדעתי לשמצה, של בנימין נתניהו.

זוהיר בהלול: נניח שחוצץ קו דמיוני בין הפלסטיני לבין הישראלי, כאשר הממוצע לנפש בישראל, על-פי המידע שברשותי – ויתקנו אותי הכלכלנים המלומדים, שנמצאים למכביר בבניין הזה – 34,770 שקלים, כלומר משהו כמו 35,000 לשנה.

זוהיר בהלול: לעומת זאת, הפלסטיני המצוי, מעבר לקו הדמיוני הזה, משתכר עשרות דולרים לחודש.

זוהיר בהלול: האם בצלם אנוש יכול זה לחיות לצד זה, כאשר הוא רואה את מלתעות הפער בין ישראלי לבין פלסטיני?

זוהיר בהלול: הואיל וכך המצב, והואיל והוא לא יכול להימשך עד לנצח נצחים כראות עיניו של בנימין נתניהו, ראש ממשלתנו, אז מה לעשות, החיים והטבע עושים את שלהם.

זוהיר בהלול: יש, אם שכחתם, תורת האבולוציה; יש התורה הדרוויניסטית, שגורמת לבן-אדם לנסות ולפתח את עצמו, לפחות על-פי תהליכי הטבע.

זוהיר בהלול: אבל הואיל וישראל מונעת את התהליכים הדרוויניסטיים האלה, אז מסתננים נכנסים למדינת ישראל, ומשוועים לעבודה, ומקבלים את הגב ואת המשענת מאנשים שנכון שהם עוברים על החוק, אבל זו עבירה על החוק מאונס.

זוהיר בהלול: הרי אנחנו מתוודעים פעם אחר פעם לסצנות אנושיות קורעות לב, כאשר מהגרים מכל רחבי המזרח התיכון חוצים אוקיינוסים וימים, בים סוער ובגלים גועשים, מסכנים את חייהם, רק כדי למצוא את התקווה מעבר לגבול.

זוהיר בהלול: אז לכן אני חושב שא.

זוהיר בהלול: צריך לחשוב על הגמשה מאוד מאוד דרמטית, למרות שאתה, כבוד השר – ואני מאוד מקווה שאתה שומע אותי, למרות שחברי וידידי ורעי דודי אמסלם בוודאי מנדב לאוזניך דברים עם טעם, כהרגלו.

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום.

זוהיר בהלול: אבל אני אומר לך כך:

זוהיר בהלול: אני מאוד שמחתי על המידע שנתת לנו מלב-לבו של הקבינט, שבו יש רוב לשרים שמוכנים לתת יותר ויותר היתרי עבודה לפלסטינים בישראל.

זוהיר בהלול: ואני רוצה להזכיר לך שלפני שנים – –

יחיאל חיליק בר: משפט סיכום, אדוני.

זוהיר בהלול: – – לא מעטות, היו פלסטינים שגדשו את מדינת ישראל, גדשו את השוק הישראלי, הלכו לעבודה, לעבוד במסעדות בתל-אביב, וחזרו הביתה בסוף השבוע עם 1,000 שקלים, 1,500 שקלים, והפיחו תקווה של רווחה בקרב יקיריהם בבית.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

זוהיר בהלול: תנו לפלסטינים לחיות בצלם אנוש, והם יעבדו בתוך מדינת ישראל, ותן להם את התקווה להביא הביתה את הלחם ואת החלב, ואז אתה תקבל פחות פיגועים, כי ההסתגרות הזאת של בנימין נתניהו מביאה אותנו לאותה מציאות עוועים – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

זוהיר בהלול: – – שבה אנחנו מתוודעים לקורבנות ועוד קורבנות; ואלה קורבנות יקרים, אדוני היושב-ראש.

יחיאל חיליק בר: תודה לחבר הכנסת בהלול.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת מוזס – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת טלב אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אחריו – יוסף ג'בארין, ואחרון הדוברים – חבר הכנסת דוד ביטן, אם יהיו, ואז אנחנו נעבור להצבעה.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני באמת פונה בשאלה לשר לביטחון הפנים: חוק איסור איחוד משפחות וחוק הכניסה לישראל, אחד – כאילו כל שנה מחדשים אותו, והשני – הוראת שעה כל שנתיים; לא יודע מה נוסח החוק.

טלב אבו עראר: למה לא מבקשים שהחוקים האלה יהיו חוקים קבועים?

טלב אבו עראר: כאילו אתם מרגישים, אולי מאמינים, שהם באמת לא חוקים דמוקרטיים; אנטי-דמוקרטיים.

טלב אבו עראר: ואני חושב, מכובדי השר, השר לביטחון הפנים, שדברים אחרים, יותר חשובים, צריכים להעסיק אותך, אתה במיוחד.

טלב אבו עראר: אנחנו עומדים בפני מלחמה: מלחמת תאונות הדרכים.

טלב אבו עראר: הגשתי שלוש פעמים ברצף, שלושה שבועות, מכובדי השר, על הקטל בדרכים.

טלב אבו עראר: אתה, כשר לביטחון הפנים – זו הגדרה כללית, שכוללת גם את הנהגים.

טלב אבו עראר: זו תופעה שמצריכה השקעות אדירות בתחום המודעות, ההתנהגות של הנהגים והולכי הרגל, ואנחנו לא מרגישים ולא רואים ירידה משמעותית בתאונות הדרכים, ובכל יום אנו שומעים על הרוגים או פצועים.

טלב אבו עראר: ביום שלישי לפני שבועיים נספו בכביש 31 שלושה צעירים בתאונת דרכים חזיתית; בצומת שגב-שלום נהרג שלשום אדם שהוא תושב המקום, תושב שגב-שלום – למרות שפנינו אל שר התחבורה למצוא שם פתרון, להקים שם רמזור, כיכר, מחלף, כל פתרון שהוא מקובל, שבאמת ימנע את האסונות האלה.

טלב אבו עראר: לאורך השנים, מכובדי היושב-ראש, כמו שמראים הנתונים, אין ירידה במספר הנהרגים בתאונות הדרכים.

טלב אבו עראר: בשנת 2008 נהרגו בכבישי ישראל 448 בני-אדם.

טלב אבו עראר: אולי, מכובדי, דוד אמסלם, שאתה מפריע לי עכשיו, תקשיב למה שאני אומר.

טלב אבו עראר: אלה נתונים חמורים ומדאיגים, שלפיהם נהרגים בני-אדם – – –

דוד אמסלם: מה שאתה אומר – – –

טלב אבו עראר: בשנת 2008 – 448; 2009 – 370 בני-אדם נהרגו, ולא במלחמה, בכבישים; ב-2010 – למעלה מ-380; 2011 – 385; 2012 – 292; בשנת 2015 – 309 הרוגים; בשנת 2016, מכובדי, חברי חברי הכנסת, רק חודשיים מאז תחילת שנת 2016, עד אתמול, 21 בפברואר, נהרגו 52 בני-אדם, ואשתקד באותה תקופה – 56 הרוגים בכבישים.

טלב אבו עראר: דבר כזה, מכובדי השר לביטחון הפנים, צריך למצוא לו פתרונות כאן כדי למנוע וכדי להבטיח חיי אדם במדינת ישראל.

טלב אבו עראר: תודה רבה, אדוני אמסלם, שוכראן.

דוד אמסלם: עפוואן.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה לחבר הכנסת אבו עראר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת דוד ביטן ביקש לדבר.

יחיאל חיליק בר: אתן חצי דקה לקרוא לו, כי הוא ממש ביקש, אבל אם הוא לא מגיע בתוך 20 שניות אנחנו נעבור לתשובת השר.

חיים ילין: אני לא זוכר שעשו לי דבר כזה.

יחיאל חיליק בר: אני אעשה גם לך, חיימקה.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, תעלה להשיב.

יחיאל חיליק בר: רגע, רגע – לא.

יחיאל חיליק בר: לא היה לו מזל, מה לעשות.

קריאות: כולם בעד.

גלעד ארדן: המחנה הציוני בעד?

קריאות: כן, כן, בעד, בעד.

גלעד ארדן: אז אני מוותר.

גלעד ארדן: לא מדבר.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אם כן, השר לא מדבר.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26) בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – 12 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26), התשע"ו–2016, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 35 בעד, 12 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26), התשע"ו–2016, ותעבור לוועדת הפנים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת כבל, לפרוטוקול, הצביע בעד; חברת הכנסת סבטלובה – בעד; חבר הכנסת מיקי לוי – בעד.

חנין זועבי: – – –

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת חנין זועבי – נגד.

יחיאל חיליק בר: יש עוד מישהו?

אורי מקלב: – – –

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת מקלב – בעד.

יחיאל חיליק בר: זה לא משנה את התוצאות, אבל נוסיף את זה לפרוטוקול.

יחיאל חיליק בר: [מס' מ/881; "דברי הכנסת", חוב' י', עמ' 7626.]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12) (רישום פרטי שולח על גבי דבר דואר רשום וציונם בהודעה), התשע"ד–2014.

יחיאל חיליק בר: יציג אותה חבר הכנסת נחמן שי.

יחיאל חיליק בר: אז מי מציג את ההצעה?

יחיאל חיליק בר: אה, הוצגה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, נחמן שי יעלה להתנגד, ואחריו – חבר הכנסת פריג', ואז אנחנו עוברים מייד להצבעה.

איתן כבל: הוא לא מתנגד.

יחיאל חיליק בר: מנמק, סליחה.

יחיאל חיליק בר: מנמק התנגדות.

יחיאל חיליק בר: למה אתה מערער את הביטחון שלי?

יחיאל חיליק בר: אתה מנמק התנגדות.

איתן כבל: הוא לא נגד, אבל.

נחמן שי: מה פתאום?

נחמן שי: אני בעד.

נחמן שי: זו הצעת חוק שלי.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אז הוא לא מנמק התנגדות, הוא פשוט מנמק למה הוא בעד.

נחמן שי: אני מנמק הסכמה, לא התנגדות.

יחיאל חיליק בר: נמק, נחמן.

נחמן שי: לשם שינוי אנמק הסכמה.

יחיאל חיליק בר: עד חמש דקות, אדוני.

נחמן שי: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חברי, כבר שלוש שנים, אולי יותר, אנחנו עוסקים פה בסוגיה של הדואר הרשום ומנסים – אני אומר את זה בלשון רבים, כי היו כבר כמה הצעות חוק כאלה, וגם הרבה חברים בכנסת תמכו בהצעה – להביא לכך שדברי דואר רשום שאנחנו מקבלים בביתנו או בבית-הדואר או בדרך אחרת, יהיה כתוב עליהם בצורה ברורה מי הוא השולח.

נחמן שי: אנחנו מכירים את הרעיון המעולה הזה שבו במדינת ההימורים, אז אתה מהמר גם על הדואר שאתה לוקח.

נחמן שי: אתה מקבל את זה, כמו אראלה ממפעל הפיס, בלי לדעת מי זה ומה, ואז אתה פותח ואתה מגלה את מה שאתה מגלה או את מגלה.

נחמן שי: לפעמים זה בשורות טובות, לפעמים זה בשורות פחות טובות.

נחמן שי: המדינה והשולחים לא מחויבים לומר לך מי השולח.

נחמן שי: אז אני הולך, כנראה – והממשלה החליטה, וגם יש עוד הצעות חוק ברוח זו – לסיים את הפסטיבל הזה, ואני מקווה מאוד, בעזרת יושב-ראש ועדת הכלכלה, שאנחנו נוכל להגיע למצב שדברי דואר רשום שמגיעים אלינו יישאו את כתובתו של השולח.

נחמן שי: מובן שהמדינה, בדרכה המיוחדת, החריגה את עצמה.

נחמן שי: מוסדות המדינה והמדינה עצמה – יהיה כתוב "מדינת ישראל", אז לא תדעו בדיוק מאין זה בא.

נחמן שי: אבל עדיין, יש רבים שמקבלים דברי דואר מאחרים או אחרות וכדומה, והם זכאים לדעת מי השולח.

נחמן שי: ההנחיה היא שבבית-הדואר, כלומר אותו פקיד או פקידה שאליהם יבוא השולח או השולחת, יצטרכו לכתוב מי השולח.

נחמן שי: אם לא יהיה כתוב, לא יהיה אפשר לקבל את דבר הדואר הזה ולשגר אותו.

נחמן שי: זו משמעות העניין.

נחמן שי: כלומר, האחריות בסופו של דבר תיפול על השולח או השולחת, ובית-הדואר לא יוכל לקבל את אותו דבר הדואר.

נחמן שי: כל הפרטים, כל הסיפור הלא-מורכב הזה, אבל החשוב הזה, ציבורית, יידונו בוועדת הכלכלה – אני מקווה שברוח טובה.

נחמן שי: אני מאמין שחברת "דואר ישראל", שנמצאת עכשיו בשלבים של בנייה מחדש, של התאוששות מהמשבר שעבר עליה, וכולנו צופים בתקווה לעתידה הטוב, תוכל לאמץ את השינוי הזה מתוך ההבנה, כמו שאנחנו מבינים, שהיא היום מובילה שינוי לטובת הצרכנים, הלקוחות שלה, ולכן גם החוק הזה ישתלב באותה רוח.

נחמן שי: את כל הפרטים תוכלו לקרוא בהצעת החוק.

נחמן שי: אשמח מאוד אם תהיה פה תמיכה בהצעת החוק הזאת, שמצטרפת להצעת חוק ממשלתית.

נחמן שי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

יחיאל חיליק בר: האם חבר הכנסת פריג' נמצא פה?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בעד ונגד החלת דין הרציפות.

יחיאל חיליק בר: מי שבעד יצביע בעד, מי שנגד – נגד החלת דין הרציפות.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 14 בעד הודעת הממשלה – 38 נגד – 1 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הדואר (תיקון מס' 12) (רישום פרטי שולח על גבי דבר דואר רשום וציונם בהודעה), התשע"ד–2014, נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, בעד – 38, מתנגד אחד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי המליאה אישרה את החלת דין הרציפות והצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/621); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 17) (פסק-דין פלילי של בית-משפט צבאי כראיה בהליך אזרחי), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו.

יחיאל חיליק בר: ענת ברקו – הנה היא.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת ברקו, בבקשה, נא לעלות לנמק.

יחיאל חיליק בר: אחריה יש רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן אפילו יש לנו עוד שאילתות לשר לשירותי דת.

מסעוד גנאים: חברת הכנסת ברקו, אין צורך, השתכנענו, אלא אם כן יש הברקה חדשה.

ענת ברקו: השתכנעת?

יחיאל חיליק בר: יש לך עד עשר דקות.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק לעיגון מעמד בתי-המשפט – – –

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, אולי תנאמי בשפת הקו"ף?

ענת ברקו: חכה, בשפת הפ"א.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת חסון.

יואל חסון: הפ"א.

יואל חסון: בשפת הפ"א.

ענת ברקו: הצעת החוק לעיגון מעמד בתי-המשפט הצבאיים היא הצעת חוק שדובר בה כבר רבות.

ענת ברקו: היום אנחנו הולכים לקריאה ראשונה.

ענת ברקו: אין בהצעת החוק שלי כל סיפוח או שינוי סטטוס של בתי-המשפט באיו"ש, אלא הכרה בתוצרי השיפוט הללו.

ענת ברקו: זה לא חדש.

ענת ברקו: יותר מכך, מדינות מכירות אף בתוצרי שיפוט של מדינה זרה, בלי להתייחס למעמד בשטח.

ענת ברקו: הלכה למעשה, בהליכים שנעשו לפני בתי-המשפט באיו"ש בעצם ישנה הכרה דה-פקטו, והצעת החוק שאפרט משלימה דה-יורה את ההכרה הזאת.

ענת ברקו: הנושא החשוב שעליו מדובר בהצעה – כיום מתקיימת קורלציה בין פסק-דין שניתן בהליך פלילי, והוא מתקבל כראיה בעצם בתהליך אזרחי, אך מה דינו של פסק-דין פלילי הניתן בבית-משפט באיו"ש?

ענת ברקו: הצעת החוק קובעת שגם פסק-דין פלילי שניתן בבית-משפט באיו"ש יהיה קביל כראיה בהליך אזרחי, כך שאנשים שנפגעו בפיגועי טרור, והמפגעים הורשעו בבית-משפט צבאי באיו"ש, לא יצטרכו לעבור את כל התהליכים המשפטיים מחדש ולהוכיח את דבר העבירה, אלא יהיו יכולים – קורבנות המשפחות יוכלו להגיש תביעה אזרחית.

ענת ברקו: לא יהיה צורך להביא את כלל הנחקרים מחדש ולהפעיל את משטרת ישראל, שב"כ, עדים, ולקיים את ההליך המשפטי כדי להוכיח שעשו זאת, אלא נקודת המוצא היא פסק-הדין שניתן בבית-המשפט הצבאי אשר התקבל להמשך התביעה האזרחית.

ענת ברקו: אני רוצה לסכם ולומר שיש חשיבות בקבלת הצעת החוק.

ענת ברקו: היא מתיישבת גם עם המגמה העולמית של שיתוף המידע ומיסודו בתחום של עבירות ביטחון.

ענת ברקו: קיומה של מערכת שיפוטית באיו"ש הנה עובדה קיימת, ואי-אפשר להתעלם ממנה ולנהוג כבת-יענה בתוצריה.

ענת ברקו: בכוונת החוק לתת עזרה לנפגעי טרור בתביעות אזרחיות נגד אלו שגרמו למוות או לפציעה של יקיריהן.

ענת ברקו: אין בחוק זה משום שינוי של סטטוס בתי-המשפט הללו, שערכאת השיפוט בהם עולה בקנה אחד עם אמנת ז'נבה ומשפט האזור.

ענת ברקו: אני קוראת לחברותי וחברי לתמוך בחוק, שיביא – יקל ולו במשהו את הכאב של משפחות נפגעי הטרור.

ענת ברקו: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת ברקו.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים לרשימת הדוברות והדוברים.

יחיאל חיליק בר: נחמן שי, טרכטנברג, יעל כהן-פארן.

יחיאל חיליק בר: עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני; עד שלוש דקות.

יחיאל חיליק בר: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי וחברת הכנסת זנדברג.

מסעוד גנאים: מוותר, מוותר.

יחיאל חיליק בר: מוותר?

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, זנדברג, עליזה לביא, איציק שמולי, תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: מירב בן ארי – מוותרת?

מירב בן ארי: – – –

יחיאל חיליק בר: עיסאווי פריג', דב חנין, אראל מרגלית – מוותר?

יחיאל חיליק בר: מוותר.

יחיאל חיליק בר: דוד אמסלם – מוותר?

יחיאל חיליק בר: קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

יחיאל חיליק בר: אוסאמה סעדי, עמר בר-לב, רויטל סויד, זוהיר בהלול, אורן אסף חזן, יואל חסון, עפר שלח, מנחם מוזס.

אמיר אוחנה: – – –

יחיאל חיליק בר: אתה לא רשום.

קריאה: הוא רוצה להירשם.

קריאה: לא סגרת.

יחיאל חיליק בר: אה, אוקיי, לא סגרתי, בסדר גמור.

יחיאל חיליק בר: אז רגע.

יחיאל חיליק בר: יוסף ג'בארין.

יחיאל חיליק בר: איתן ברושי?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה לדבר, ברושי?

יחיאל חיליק בר: ברושי.

קריאה: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אוחנה הוא האחרון שנרשם ומוזמן.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: מי?

קריאה: נורית קורן.

יחיאל חיליק בר: אה, אוקיי.

יחיאל חיליק בר: נורית קורן – –

נורית קורן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – לא רוצה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אוחנה – נו, איפה הוא נעלם?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קורן, את רוצה לדבר?

נורית קורן: כן.

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה.

יחיאל חיליק בר: ואחריה – חבר הכנסת אוחנה, אחרון הדוברים.

יחיאל חיליק בר: את רוצה לוותר?

נורית קורן: לא, אני רוצה – – –

יחיאל חיליק בר: אז בבקשה, חבר הכנסת אוחנה, ואחריו – נורית קורן.

יואל חסון: אדוני, הרשימה נעולה?

יחיאל חיליק בר: הרשימה נעולה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות.

אמיר אוחנה: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, חברותי חברות הכנסת, למעשה החוק הזה הוא עוד נדבך משפטי להתמודד עם המכה שאנחנו מתמודדים אתה משחר הקמתה של המדינה ואף לפניה – עם הטרור.

אמיר אוחנה: המנגנון הזה קיים במשפט הפלילי: אתה יכול לקחת פסק-דין פלילי ולהביא אותו כראיה במשפט אזרחי.

אמיר אוחנה: זה מנגנון קיים.

אמיר אוחנה: משתמשים בו רבות.

אמיר אוחנה: למעשה, ההצעה שחברת הכנסת ברקו מביאה בפנינו מבקשת ליישם את זה גם במשפט הצבאי, שכידוע, הכללים – – –

מיקי לוי: המשפטי הצבאי הוא הרי חסר.

מיקי לוי: איך אתה יכול להשוות – – –

אמיר אוחנה: סליחה, מקל וחומר, מקל וחומר.

מיקי לוי: זאת מערכת חסרה.

אמיר אוחנה: חבר הכנסת היקר לוי, הרעיון הוא מקל וחומר.

אמיר אוחנה: במשפט פלילי סף הראיות שאתה צריך להגיע אליו הוא גבוה הרבה יותר מאשר במשפט אזרחי.

אמיר אוחנה: במשפט פלילי אתה צריך להוכיח מעל ומעבר לכל ספק סביר.

אמיר אוחנה: אם מתרגמים את זה למספרים, אנחנו מדברים בערך על 97% ודאות.

אמיר אוחנה: לעומת זאת, במשפט אזרחי אתה צריך להוכיח במאזן הסתברויות, כלומר מעל 50%, שהגרסה הזאת יותר נכונה מהגרסה הזאת.

אמיר אוחנה: על כן, הרעיון שיהיה אפשר להביא פסק-דין שניתן בפלילי כראיה במשפט אזרחי הוא בבחינת קל וחומר.

אמיר אוחנה: אותו דבר בבתי-הדין הצבאיים.

אמיר אוחנה: גם שם הרף הראייתי הנדרש הוא אותו רף כמו בבתי-המשפט הפליליים – –

קריאה: – – –

אמיר אוחנה: בוודאי שכן, לפחות על-פי הגדרה.

אמיר אוחנה: – – ועל כן אין סיבה שלא נוכל להשתמש באותו פסק-דין, אחרי ששמעו עדויות וחקרו עדים וחקירה נגדית וכו' על-פי כל הכללים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: איזה חקירות – – –

אמיר אוחנה: – – שלא נוכל להשתמש בזה בהליך אזרחי כדי להגיש תביעה נגד אותו מעוול.

אמיר אוחנה: זה הרעיון.

אמיר אוחנה: אבקש מחברי הכנסת להצטרף אלי בתמיכה בחוק הטוב הזה.

אמיר אוחנה: אנחנו אכן נעשה כך.

אמיר אוחנה: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אוחנה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת קורן, אחרונת הדוברים, ולאחר מכן נעבור להצבעה.

נורית קורן: חברים, אדוני היושב-ראש – אין לנו שר?

נורית קורן: יש לנו רק סגן שר?

נורית קורן: – סגן השר אלי בן-דהן, סגן השר איציק כהן ואדוני השר דוד אזולאי, שר הדתות, הערב אני רוצה לספר לכם על ישיבת ועדה שהשתתפתי בה היום, הוועדה לזכויות הילד, שהיושבת-ראש שלה היא יפעת שאשא ביטון.

נורית קורן: היא זימנה דיון על האחיות של טיפות-החלב.

נורית קורן: זה דיון מאוד מאוד חשוב; הדיון בשירות הזה של אחיות טיפות-החלב זה דיון חשוב מאוד.

נורית קורן: יש כאן כמה אימהות שנותרו ערות היום, ואני רוצה לספר לכם שזה חשוב, כי האחיות בטיפות-החלב מטפלות בנשים הרות, בתינוקות וגם בילדים, נותנות חיסונים ומלמדות את האימהות – –

יחיאל חיליק בר: אפשר טיפה שקט במליאה?

יחיאל חיליק בר: תודה.

נורית קורן: – – ומלמדות את האימהות איך לטפל ברך הנולד.

נורית קורן: מכיוון שמשרד הבריאות החל לייבש את הנושא הזה של אחיות טיפות-חלב, האחיות מתמודדות עם קושי רב מאוד, ובוועדה הן העלו את העניין שהן משמשות גם מזכירות, הן צריכות לעשות הרבה עבודה חיצונית שלא קשורה לתפקיד שלהן, וזה מאוד קשה להן.

נורית קורן: אני חושבת שאחות טיפת-חלב זה מוסד שצריך לשמור עליו, מאוד חשוב לשמר, כי הן צריכות להראות לאימהות החדשות איך לטפל בילדים.

נורית קורן: אני רוצה לספר לכם על מקרה של תינוקת שעמדה ליד קומקום מים חמים וכל הקומקום נשפך עליה, נשפך עליה, ויש לה כווייות בדרגה שנייה ושלישית.

נורית קורן: הילדה הגיעה לבית-חולים, שכבה בבית-חולים כחודש וחצי, עברה השתלות ביד, וברגליים ובכף הרגל.

נורית קורן: תינוקת בת תשעה חודשים.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שאם הייתה אחות טיפת-חלב שהיה לה זמן, היא הייתה מלמדת את האם הצעירה מה צריך לעשות במקרה של כווייה ויכול להיות שהאימא, אילו היא הייתה מודרכת מראש על-ידי אחות טיפת-חלב – לא היה מצב כזה שהתינוקת הייתה זקוקה להשתלת עור.

נורית קורן: אני חושבת שאנחנו צריכים לשים לב לאחיות, ולדרוש משר הבריאות ומשר האוצר להקציב תקציבים שישמרו על האחיות, ולהוסיף תקנים, כי זה דבר חשוב מאוד.

נורית קורן: אני רוצה להודות ליושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד, ליפעת שאשא ביטון: תמשיכי לעשות דברים טובים למען הילדים, ולשמור על כולם, כי זה חשוב מאוד, ואנחנו צריכים לשים לב גם לאחיות טיפות-החלב, גם לאחיות בתי-הספר וגם לאחיות בתי-החולים.

נורית קורן: תודה ולילה טוב.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, חברת הכנסת נורית קורן.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שהקואליציה ביקשה הצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: זה מה שצחי הנגבי אמר.

דוד ביטן: מה הצבעה שמית?

יחיאל חיליק בר: איפה צחי?

יחיאל חיליק בר: צחי הנגבי הגיע וביקש הצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: אם אתם חוזרים בכם, בבקשה.

חיים ילין: הוא יצא החוצה – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: אני מבקש תשובה מהקואליציה.

יחיאל חיליק בר: צחי?

צחי הנגבי: רגילה.

יחיאל חיליק בר: הצבעה רגילה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית על הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 17) (פסק-דין פלילי של בית-משפט צבאי כראיה בהליך אזרחי).

יחיאל חיליק בר: בבקשה, מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

איתן כבל: לא עובר, לא עובר, לא עובר, לא עובר.

איתן כבל: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 29 נגד – 29 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה לא נתקבלה.

איתן כבל: אמרתי לכם לא עובר?

יחיאל חיליק בר: אם כן, 29 בעד ו-29 נגד.

יחיאל חיליק בר: אני קובע – – –

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אני קובע כי הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 17) (פסק-דין פלילי של בית-משפט צבאי כראיה בהליך אזרחי) לא התקבלה ולא עברה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אנחנו עוברים לשאילתות לשר לשירותי דת.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר יעלה לענות על שאילתות.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, כבוד השר דוד אזולאי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אלעזר שטרן כבר ייגש לעמדה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שטרן, אנא גש לעמדת השאילתה.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, אני מאוד שמח על ההתרגשות.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש קצת לשמור על שקט ולאפשר לנו להמשיך בסדר-היום.

איתן כבל: יש עוד משהו?

יחיאל חיליק בר: יש שאילתות, איתן, אתה משוחרר.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שטרן ישאל שאילתה ראשונה, מס' 296, בנושא: אי-פתיחת אזורי רישום לנישואין.

יחיאל חיליק בר: חברות וחברים, נא להתרגש ולהלול ולהתבאס בחוץ, בסדר?

יחיאל חיליק בר: באמת אי-אפשר להמשיך ככה.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת זנדברג, תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת הנגבי, אתם ממש מפריעים.

יחיאל חיליק בר: דוד, חשבון נפש בחוץ, בבקשה, חשבון נפש בחוץ.

אלעזר שטרן: לא, לא.

אלעזר שטרן: זה תחקיר, זה תחקיר.

יחיאל חיליק בר: תחקיר, חשבון נפש והפקת מסקנות – בחוץ.

אלעזר שטרן: באיזה בית-משפט הם יישפטו?

יחיאל חיליק בר: חיסול חשבונות – בחוץ.

דוד אזולאי: זו שמחת עניים.

אלעזר שטרן: באיזה בית-משפט הם יישפטו?

יחיאל חיליק בר: בית-משפט ביטן העליון לצדק.

זהבה גלאון: שמחה לאיד זו לא שמחה כבר?

יחיאל חיליק בר: גם שמחה בחוץ.

יחיאל חיליק בר: בוודאי, גם שמחה וגם צהלה.

דוד אזולאי: תמיד, תמיד, בסוף היום זה בסדר.

יחיאל חיליק בר: אני שמח שב-22:30 יש כאלה אנרגיות, ואני מבקש להמשיך בסדר-היום, למרות ההתרגשות הגדולה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שטרן, מפקדי לשעבר – בבקשה, תשאל.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דוד אזולאי: אשריך, זכית.

יחיאל חיליק בר: נכון.

אלעזר שטרן: אדוני השר, שנתיים לאחר תיקון פקודת הנישואין והגירושין עדיין נדרשים בני-זוג להגיע למקום מגוריהם לצורך נישואין כדי להנפיק תעודת רווקות.

אלעזר שטרן: רצוני לשאול: מדוע אינך פועל ליישום פתיחת אזורי הרישום באמצעות הנחיית המועצות הדתיות שלא לדרוש תעודת רווקות מהמועצה הדתית במקום המגורים?

אלעזר שטרן: תודה.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת אלעזר שטרן, בשנת תשע"ד–2013 התקבל בכנסת ישראל תיקון לפקודת הנישואין לפתיחת אזורי הרישום.

דוד אזולאי: התיקון – – –

אלעזר שטרן: אני לא יכול לשמוע את התשובה.

יחיאל חיליק בר: שנתחיל להוציא אנשים?

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, בחייאת, דברו בחוץ, נו.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: התיקון לחוק מאפשר לבני-זוג לבחור את מקום הרישום לנישואין ללא קשר למקום מגוריהם.

דוד אזולאי: בתיקון החוק לא הייתה שום התייחסות לעניין ביטול תעודת הרווקות.

דוד אזולאי: לאחר שהתקבל החוק לפתיחת אזורי רישום, מועצת הרבנות הראשית לישראל נדרשה לעניין, ולשם כך הקימה ועדה מיוחדת שתבחן את השלכות החוק והצורך בתעודות הרווקות.

דוד אזולאי: בוועדה זו ישבו רבנים מחברי מועצת הרבנות הראשית לישראל, מנהלי מחלקות נישואין וגורמים מקצועיים במשרד לשירותי דת.

דוד אזולאי: המשרד הציג לוועדה תוכנית-אב למחשוב, מערכת ממוחשבת לרישום נישואין, שאמורה לתת פתרון וחלופה לצורך בתעודת הרווקות.

דוד אזולאי: הוועדה בחנה את המערכת הממוחשבת החדשה – –

ענת ברקו: – – – הצבעה.

דוד אזולאי: – – וביקשה להוסיף תיקונים ושיפורים למערכת.

דוד אזולאי: בוועדה סוכם כי לאחר הטמעת התיקונים ולאחר שהמערכת תופעל בכל המועצות, מועצת הרבנות הראשית תתכנס לקבל החלטה בעניין.

דוד אזולאי: בימים אלה המערכת הממוחשבת לרישום נישואים נכנסת לשימוש כפיילוט בעשר מועצות דתיות ברחבי הארץ.

דוד אזולאי: אני מקווה שבעזרת השם, ממש בחודשים הקרובים, במהלך 2016, תופעל המערכת הממוחשבת בכל המועצות הדתיות, ובין היתר תיתן מענה גם על עניין תעודות הרווקות.

אלעזר שטרן: אפשר שאלת המשך?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, שאלת המשך.

אלעזר שטרן: אדוני השר, אני מאמין בכנות כוונותיך באופן אישי – –

דוד אזולאי: תודה.

אלעזר שטרן: – – ואין לי ספק שאתה מתכוון לכל מה – – –

דוד אזולאי: תאמין לי, גם במשרד.

אלעזר שטרן: כן, אבל אני רוצה להגיד לך משהו: התרגיל הזה של תעודת הרווקות, זה היה תרגיל איך להתחמק ממה שנקרא כאן חוק "צהר" אז, למרות שמי שהעביר את זה היה סגן שר הדתות, בפעם הקודמת.

אלעזר שטרן: לצערי הרב, אנחנו ידענו שימשיכו לטרטר את הבאים להירשם לנישואים.

אלעזר שטרן: לא ידענו את הטכניקה, ואני חושב שאנשים ברבנות הראשית – אני לא רוצה להגיד הרבנים הראשיים – עלו על הרעיון הזה של תעודת רווקות שלמעשה סותר את מהות החוק.

אלעזר שטרן: מה בא החוק לעשות?

אלעזר שטרן: להגיד: תשמעו, רשם נישואים הוא רשם נישואים; רב הוא רב.

אלעזר שטרן: דרך אגב, זה נכון לכל הדברים.

אלעזר שטרן: אם יש סטודנט שלומד בבאר-שבע וגר בקריית-שמונה – כל הטרטור הזה.

אלעזר שטרן: אתה יודע מה הם אומרים לנו בסוף?

אלעזר שטרן: אדוני השר, אתה יודע מה הם אומרים לנו בסוף?

אלעזר שטרן: תעזוב אותנו מהרבנות הזאת, ואתה רוצה – תעזוב אותנו מהיהדות הזאת, ואנחנו נתחתן בלי רב.

אלעזר שטרן: אל תרשום אותנו.

אלעזר שטרן: את הזכויות שלנו נקבל.

אלעזר שטרן: זה מה שהרבנים הראשיים לא מבינים.

אלעזר שטרן: הם חושבים שרוב של 61 – הם יכולים לעשות איזה חוקים שהם רוצים, ובסוף אנחנו נהיה עבדים של זה.

אלעזר שטרן: ובסוף, אני אומר לך, מלפני שנתיים – – –

יחיאל חיליק בר: רק שאלה.

אלעזר שטרן: בבקשה.

אלעזר שטרן: מלפני שנתיים עד היום – תסתכלו על המגמה של כמה פחות אנשים מתחתנים עם רב, ואחרי זה תדעו גם מי אשם.

אלעזר שטרן: והשאלה שלי: למה שאני אאמין?

אלעזר שטרן: תודה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

דוד אזולאי: לפי נימת סיום דבריך, הייתי צריך להגיד לך: אם אתה לא מאמין, למה שאני אשיב לך?

דוד אזולאי: אבל בכל זאת, אני אשיב לך משום כבודך.

אלעזר שטרן: – – –

דוד אזולאי: אני רוצה שתדע, חבר הכנסת אלעזר שטרן, שהנושא הזה של פתיחת אזורי רישום גרם נזק בלתי רגיל למועצות הדתיות.

דוד אזולאי: כשאני מסתובב היום במועצות הדתיות אני שומע על מועצות דתיות שפשוט מפסידות הכנסה לקופת המועצה, כשלפעמים זו הכנסה חשובה.

אלעזר שטרן: אני לא מאמין שאתה אומר את זה.

דוד אזולאי: אני אגיד לך.

דוד אזולאי: למה שאני לא אגיד לך?

דוד אזולאי: כשאני נמצא בשטח ואני שומע את ראשי המועצות – –

אלעזר שטרן: – – –

דוד אזולאי: – – את ראשי המועצות הדתיות – ולא כולם נמנים עם המחנה שאני נמנה עמו – ואני שומע מהם את הדברים האלה, אז אני לא יכול להתעלם מכך.

דוד אזולאי: זה דבר אחד.

דוד אזולאי: הדבר השני – לגבי נושא תעודות הרווקות, ידידי חבר הכנסת אלעזר שטרן, מערכת המחשוב החדשה, שעומדת להיכנס בתחילת מרס, בעזרת השם, לכמה מועצות דתיות, אמורה לתת מענה נאה לאותה בעיה של תעודות הרווקות.

דוד אזולאי: וגם היום – גם היום אני לא רואה שהבעיה כל כך קשה.

דוד אזולאי: ברוב המקומות שמגיעים מקבלים את תעודת הרווקות.

דוד אזולאי: לא שמעתי באיזשהו מקום שביקשו ולא קיבלו את תעודת הרווקות.

דוד אזולאי: בכל מקום שביקשו – קיבלו אותה.

דוד אזולאי: אחת הבעיות היא כשבא בן-אדם שהוא לא תושב המקום, והולך למקום אחר, ושם הוא נדרש לתת תעודת רווקות, אז עושים איזשהו משאל טלפוני בין מחלקת נישואים אחת למחלקת נישואים שנייה על מנת לפתור את הבעיה.

דוד אזולאי: ואני מאמין שבעזרת השם – ואני אומר לך שזה דבר שאני אישית בדקתי – ברגע שמערכת המחשוב תיכנס לפעולה, אני מודיע לך שהבעיה הזאת תיפתר, באופן ברור ביותר.

אלעזר שטרן: – – – בעיה.

אלעזר שטרן: אני הבאתי פה מספרים של כמה מועצות דתיות, שהם שולחים להביא תעודת רווקות.

דוד אזולאי: אז אני אומר לך – – –

אלעזר שטרן: יש רוב מוחלט – – –

דוד אזולאי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, אני עושה הכול – המשרד, הצוות – – –

אלעזר שטרן: לא דיברתי עליך אישית – – –

דוד אזולאי: לא, לא.

דוד אזולאי: בוא, אל תאמין לי אישית.

דוד אזולאי: אתה יודע מה?

דוד אזולאי: אני מייצג גם את העובדים של המשרד.

אלעזר שטרן: אתה יודע מה?

אלעזר שטרן: אם לא אישית, אני חושב שהתגובה שנתת לי – כמה הכנסות המועצות הדתיות הפסידו כתוצאה מבחירת האזורים – היא תשובה עצובה, אדוני השר.

דוד אזולאי: חבל מאוד שאתה לוקח – – –

אלעזר שטרן: – – – צריכים לממן את המועצות הדתיות גם במחיר הטרטור שלהם.

דוד אזולאי: אוקיי, אני לא רוצה לנהל כאן דו-שיח, אבל אני אומר לך, חבר הכנסת אלעזר שטרן: מבחינתי ומבחינת עובדי המשרד, אנחנו עושים הכול – –

אלעזר שטרן: – – –

דוד אזולאי: – – על מנת לסייע בעניין הזה.

דוד אזולאי: עצם העובדה שמערכת המחשוב תיכנס – ויש לך שאילתה נוספת בנושא ואתה תקבל תשובה על כך – המטרה היא לפתור את הבעיות האלה ולא להקשות על האזרחים.

דוד אזולאי: מאז כניסתי למשרד אני עושה הכול כדי לשפר את השירות ולייעל אותו ולתת אותו בפנים מאירות.

דוד אזולאי: תודה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שטרן, שאילתה שנייה, בנושא ביטול מחשוב – – –

אלעזר שטרן: אני מוותר על השאילתה השנייה.

דוד אזולאי: למה?

אלעזר שטרן: אני אגיד למה אני מוותר עליה: בגלל שאני חושב שהשר – מה שאמרת לי כאן – אני אומר לך את האמת – איך אני אגיד לך את זה?

אלעזר שטרן: אם אנחנו מטרטרים, מכוחו של החיבור בין דת למדינה, את האנשים כדי שיממנו מועצות דתיות, אז כבר לא משנה מה תהיה מערכת המחשוב.

אלעזר שטרן: תודה.

יחיאל חיליק בר: אתה לא חייב לענות, אבל – – –

דוד אזולאי: לא חייב לענות, אבל היות שיש אי-דיוקים בדבריו של חבר הכנסת שטרן בשאילתה שלו – – –

אלעזר שטרן: – – –

דוד אזולאי: אז אני אקריא את מה שכתבת:

דוד אזולאי: שנתיים לאחר תיקון – סליחה, לא זאת.

אלעזר שטרן: מאוד עצוב לי.

דוד אזולאי: אוקיי.

דוד אזולאי: שואל חבר הכנסת שטרן: בשבוע שעבר פורסם שראשי מועצות דתיות אינם מרוצים ממערכת המחשוב החדשה, שמוטמעת בשירותי הדת בימים אלו בעלות של 45 מיליון שקל, וכי השר תומך בביטול הפרויקט.

דוד אזולאי: זאת הנקודה שאני חושב שאני חייב לענות עליה, כי משתמע כאילו אני לא תומך במערכת המחשוב – –

אלעזר שטרן: – – – על השאלה.

דוד אזולאי: – – או שאני רוצה לוותר על זה.

דוד אזולאי: אני מודיע לך: לא רק שאני לא מוותר על זה – אני תומך, אני דוחף ואני מעודד את זה, כי אני חושב שאנחנו הולכים לצעוד עשר שנים קדימה במערכת מחשוב כזאת כדי לייעל את המערכת ואת שירותי הדת במדינת ישראל.

דוד אזולאי: חבל מאוד שמנסים להכפיש ולהגיד שאנחנו הולכים לזרוק 40 מיליון שקל בגלל שאנחנו לא רוצים את זה.

דוד אזולאי: אני לא מקבל את זה.

דוד אזולאי: ההפך – אני מעוניין לשכלל, להרחיב ולהוסיף ולתת שירות, כי אני חושב שזאת מערכת מצוינת, ראויה, לשירותי הדת.

דוד אזולאי: תדע לך – – –

אלעזר שטרן: תחילו אותה על הכשרות – – –

דוד אזולאי: אני מודיע לך שהיא תחול על כל שירותי הדת.

דוד אזולאי: על כולם.

אלעזר שטרן: – – –

דוד אזולאי: הלוואי שמשרדי ממשלה אחרים היו נוהגים – אבל מי שחשב על הרעיון בא להזיק למשרד לשירותי דת.

דוד אזולאי: אבל איך אומרים?

דוד אזולאי: במקום להזיק, הוא בא להועיל.

דוד אזולאי: הוא לא ידע אפילו.

דוד אזולאי: מתוך שלא לשמה בא לשמה.

אלעזר שטרן: מי?

דוד אזולאי: מי שיזם את הרעיון הגאוני של המחשוב – ועל כך אני מברך אותו.

דוד אזולאי: זו ברכה – – –

אלעזר שטרן: מי זה?

אלעזר שטרן: אני לא יודע מי זה, אבל תן לו קרדיט.

דוד אזולאי: זו ברכה למשרד שירותי הדת.

דוד אזולאי: אבל הם חשבו רעה, והקדוש-ברוך-הוא חשבה לטובה.

דוד אזולאי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י"ד באדר א' התשע"ו, 23 בפברואר 2016, בשעה 16:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.