ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 102, 2016-02-15 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ו' באדר א' התשע"ו, 15 בפברואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 17) (פסק-דין פלילי של בית-משפט צבאי כראיה בהליך אזרחי), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק 2596/20 וכלה בהצעת חוק 2630/20 – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת אזרח ותיק), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מירב בן ארי, אלי אלאלוף, מאיר כהן, אילן גילאון, איציק שמולי, חיים ילין, יחיאל חיליק בר, מרדכי יוגב, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, בצלאל סמוטריץ ונורית קורן; הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – עצמאות נציבות שוויון ההזדמנויות בעבודה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, דוד ביטן, עאידה תומא סלימאן ומיכל בירן; הצעת חוק לימוד מורשת עדות ישראל, התשע"ו–2016, מאת חברת הכנסת קסניה סבטלובה; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – התאמות לסטודנטית לאחר לידה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, סתיו שפיר, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, רועי פולקמן ומנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת דמי פגיעה לעובד עצמאי), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נורית קורן, אלי כהן, מירב בן ארי, שרן השכל, יעקב מרגי, מיכל בירן, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יואל חסון, יוסי יונה, תמר זנדברג, מיכל רוזין, אברהם נגוסה, אמיר אוחנה, חמד עמאר, אוסאמה סעדי, יואב קיש, ענת ברקו, דוד ביטן, אורלי לוי אבקסיס, רועי פולקמן, יפעת שאשא ביטון ורוברט אילטוב; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הקצאת מקומות חניה נגישים במקום ציבורי לאזרח ותיק שמלאו לו 75 שנים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מתשלום דמי ביטוח לאומי לעובד שמלאו לו 50 שנים), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלי כהן; הצעת חוק הקצאת מקומות לציבור בטקסים ממלכתיים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מירב בן ארי, רועי פולקמן ודוד ביטן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת לידה בשל לידת תאומים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, זהבה גלאון, תמר זנדברג, עליזה לביא, קסניה סבטלובה, נחמן שי, מיכל בירן, איתן כבל, מרב מיכאלי, שלי יחימוביץ,

ירדנה מלר-הורוביץ: יוסי יונה, יואל חסון, חנין זועבי, דב חנין, בצלאל סמוטריץ, ענת ברקו, עבדאללה אבו מערוף, עאידה תומא סלימאן, יחיאל חיליק בר, נורית קורן ואיימן עודה; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – הגבלת דמי רישום), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, ענת ברקו, ציפי לבני, יעקב מרגי, מירב בן ארי, אברהם נגוסה, מיקי לוי, בצלאל סמוטריץ, איתן כבל, קסניה סבטלובה, נחמן שי, רועי פולקמן, מרב מיכאלי, רוברט אילטוב, דב חנין, איתן ברושי, יוסי יונה, איימן עודה, עבדאללה אבו מערוף, יוסף ג'בארין, אראל מרגלית, יחיאל חיליק בר, מיכל בירן, זוהיר בהלול, חנין זועבי, נאוה בוקר, עודד פורר, עליזה לביא, איציק שמולי, עבד אל חכים חאג' יחיא, סופה לנדבר, יעל כהן-פארן, זהבה גלאון ועמר בר-לב; הצעת חוק המקרקעין (חיזוק בתים משותפים מפני רעידות אדמה) (תיקון – ניוד זכויות באזור סיכון), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת ניסן סלומינסקי ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק להבטחת דיור חלופי לתושבי שכונת הארגזים, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דוד אמסלם, יוסי יונה, אורן אסף חזן, דב חנין, יעל כהן-פארן, תמר זנדברג, מכלוף מיקי זוהר ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון – סעיף 92), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נחמן שי, קסניה סבטלובה, יוסי יונה, מיכל בירן, איתן כבל, חיים ילין, איתן ברושי, עפר שלח, איציק שמולי, מרב מיכאלי, איל בן ראובן, יעל כהן-פארן, דב חנין, באסל גטאס, יוסף ג'בארין, יחיאל חיליק בר, אראל מרגלית, מיקי לוי, מנואל טרכטנברג, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, עיסאווי פריג' ועאידה תומא סלימאן; הצעת חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (תיקון – זמן תשדירי פרסומת בשידורי רדיו), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, יעקב מרגי, איציק שמולי, יואב בן צור, שרן השכל, נאוה בוקר, מרדכי יוגב ואברהם נגוסה; הצעת חוק להגבלת דמי השכירות שמשלמים עולים בעבור שיכון ביחידת דיור במקבץ דירות לקשישים, התשע"ו–2016,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס, עודד פורר, עיסאווי פריג', מיקי לוי, עליזה לביא, איילת נחמיאס ורבין, רויטל סויד, קסניה סבטלובה, איתן כבל, שלי יחימוביץ, אראל מרגלית, יחיאל חיליק בר, מיקי רוזנטל, מיכל רוזין, אברהם נגוסה, אלי אלאלוף וחיים ילין; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת מיקי לוי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – הצבעת שוהים במוסדות), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דוד ביטן, דוד אמסלם ויואב בן צור; הצעת חוק הגנת הדייר (תיקון – אחזקת הבית והתיקונים), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת באסל גטאס, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, ג'מאל זחאלקה, עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, אחמד טיבי, דב חנין, אילן גילאון, מאיר כהן, יוסף ג'בארין, חנין זועבי, אורלי לוי אבקסיס ועבד אל חכים חאג' יחיא; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק הפחתת פליטות גזי חממה, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יעל כהן-פארן, יצחק הרצוג, ציפי לבני, אראל מרגלית, איל בן ראובן, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין, נחמן שי, איציק שמולי, עמר בר-לב, מרב מיכאלי, קסניה סבטלובה, יחיאל חיליק בר, מיקי רוזנטל, יואל חסון, מיכל בירן, איתן כבל, איתן ברושי, מנואל טרכטנברג, סתיו שפיר, רויטל סויד, זוהיר בהלול, עמיר פרץ ושלי יחימוביץ; הצעת חוק הסעה בטיחותית לילדים ולפעוטות עם מוגבלות (תיקון – הסדרת זכאות להסעה, ליווי ופיקוח), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת דוד אמסלם, קארין אלהרר, אורי מקלב, עבדאללה אבו מערוף, זוהיר בהלול, יעל גרמן ובצלאל סמוטריץ; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חובת פרסום פרטי ספק), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, חמד עמאר, רועי פולקמן, מירב בן ארי, יואב בן צור, נחמן שי, דב חנין ותמר זנדברג; הצעת חוק סוכן זר, התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יואב קיש,

ירדנה מלר-הורוביץ: מכלוף מיקי זוהר, אברהם נגוסה, נאוה בוקר, בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, נורית קורן, יואב בן צור, מנחם אליעזר מוזס, דוד ביטן, חמד עמאר, אלי כהן, רוברט אילטוב, עודד פורר, מירב בן ארי ומרדכי יוגב; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – הארכת תוקף זכאות לדירה ציבורית), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, אלי כהן, רועי פולקמן, טלי פלוסקוב, מרדכי יוגב, אורי מקלב, אברהם נגוסה, נורית קורן, שרן השכל, אחמד טיבי, מאיר כהן ומנואל טרכטנברג; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חובת פרסום פרטי ספק), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת נחמן שי; הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים (תיקון – בדיקות תקינות שנתיות ותיעודן), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ואברהם נגוסה; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – חובת נימוק החלטה שלא להורות על מתן צו הגנה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, תמר זנדברג, שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, דב חנין, יוסף ג'בארין, ג'מאל זחאלקה, עבדאללה אבו מערוף וחנין זועבי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (המבקש להישפט על עבירות קנס), התשע"ו–2016, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות (תיקון – מרכזי טיפול למתן טיפול רגשי לקטינים נפגעי עבירות מין), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון ואחמד טיבי; הצעת חוק זכויות נפגעי עבירה (תיקון – זכאות בני משפחה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, דב חנין, באסל גטאס, מירב בן ארי, זהבה גלאון, ג'מאל זחאלקה, עבדאללה אבו מערוף, חנין זועבי ויוסף ג'בארין; הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – ביטול גיל פרישת חובה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת טלי פלוסקוב ואראל מרגלית; הצעת חוק מס הכנסה (פטור ממס על הכנסה מהשכרת דירת מגורים) (תיקון – פטור על הכנסה מהשכרת דירה לטווח ארוך), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת איילת נחמיאס ורבין, מיקי לוי, דוד ביטן, אורי מקלב וישראל אייכלר; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – אות הכרה למעסיקים עובדים בעלי מוגבלויות),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת נחמן שי, רועי פולקמן, מנחם אליעזר מוזס, ענת ברקו, אורי מקלב, עליזה לביא, יחיאל חיליק בר, איתן כבל, איציק שמולי, דב חנין, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה, מיקי לוי, יואל רזבוזוב, מיכל בירן, יואל חסון, אראל מרגלית, חמד עמאר, מאיר כהן, עבדאללה אבו מערוף וחנין זועבי; הצעת חוק הסדרת הטיפול בחולי נפש (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת מיכל רוזין, מירב בן ארי, שולי מועלם-רפאלי, דב חנין, עאידה תומא סלימאן, זוהיר בהלול, אילן גילאון, יצחק וקנין, אורי מקלב, נחמן שי, איילת נחמיאס ורבין, קסניה סבטלובה, יחיאל חיליק בר, קארין אלהרר ואלעזר שטרן וקבוצת חברות הכנסת; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (אכיפת דיני עבודה), התשע"ו–2016, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, מכלוף מיקי זוהר, אלי כהן, משה גפני, יצחק וקנין, עליזה לביא, דב חנין, נחמן שי, ישראל אייכלר, יואב בן צור, רועי פולקמן, אלי אלאלוף, מירב בן ארי, דוד אמסלם, מיכאל אורן, יעקב מרגי, יואב קיש, מנחם אליעזר מוזס, שולי מועלם-רפאלי, אורי מקלב, דוד ביטן, מאיר כהן, יעקב פרי וחיים ילין.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החוץ והביטחון בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עמר בר-לב ועליזה לביא בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: תנאי מיגון הולמים לבית-החולים הגריאטרי במועצה המקומית שלומי; בהצעתם של חברי הכנסת ענת ברקו ואראל מרגלית בנושא: סגירת הפנימיות הצבאיות; ובהצעתם של חברי הכנסת נחמן שי, עליזה לביא ובצלאל סמוטריץ בנושא: סירובה של ברזיל להכיר במינוי של דני דיין לשגריר בברזיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אין היום הצעות אי-אמון עקב כך שראש הממשלה וחלק מהשרים נמצאים בשליחות מדינית בחוץ-לארץ.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו, כמצוות התקנון, נפתח בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההצבעה לצורך ההרשמה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים אזמין את חבר הכנסת דב חנין לפתוח את פרק הנאומים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני שר הביטחון, אני שמח שאתה נמצא כאן היום, כי הדברים שאני מתכוון לומר נוגעים למשרדך ולפעולה של הצבא בבקעת-הירדן.

דב חנין: הסוגיה שאני רוצה להקדיש לה כמה מילים היא אותו גל חמור של הריסות בבקעת-הירדן בשבוע שעבר.

דב חנין: אני מדבר על הריסה של שני בתים ושלושה דירים בכפר ג'יפתליק, הריסה שהותירה 18 בני-אדם, ביניהם שבעה ילדים ותינוקות, ללא קורת גג.

דב חנין: באותו מקום המינהל האזרחי חתך והרס גם צינור מים ראשי, וכך נותרו 52 משפחות, כ-300 בני-אדם, דרומית-מערבית לג'יפתליק ללא מים; בכפר פסאיל הצבא הרס אוהל מגורים ששיכן ארבעה מבוגרים וארבעה ילדים, וכן דיר לחיות ומבנה שירותים במקום הזה; בכפר כרזליה הרסו החיילים מבנה מגורים של שתי משפחות, מבנים לחיות ושירותים, והותירו 25 אנשים ללא קורת גג.

דב חנין: בדרכם החוצה החיילים חפרו תעלה והציבו תל אבנים שמנתק את הקהילה לחלוטין מהכביש הראשי היחידי בסביבה.

דב חנין: בכפר אל-מכסר שליד מחסום חמרה הרס הצבא בשבוע שעבר שני מבני מגורים ששיכנו 21 נשים וגברים, תינוקות וזקנים, ושני דירי צאן.

דב חנין: למחרת היום, הצבא שב והרס אוהל קטן שהצלב האדום סיפק לתושבים להגנה מהקור העז.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

דב חנין: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: ההריסות האלה הן לא רק עוול לאותם אנשים שנשארים בקור, ללא מחסה מינימלי מהקור הקשה של החורף; זה מעשה פוליטי שהמטרה שלו היא לדחוק את הפלסטינים מבקעת-הירדן.

דב חנין: גם מעשה כזה הוא מעשה פסול ומסוכן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, אתמול קרתה תאונה קטלנית, קשה.

אכרם חסון: הצטערנו לשמוע על שישה הרוגים ועשרות פצועים.

אכרם חסון: מובן שאנחנו משתתפים בצערן של המשפחות ומאחלים החלמה לפצועים.

אכרם חסון: מובן שזה לא מפתיע אותי.

אכרם חסון: כראש רשות לשעבר תמיד הזהרתי ממצב התשתיות וממצב חוקי התנועה שכמעט לא קיימים בהרבה יישובים ערביים וגם ביישובים הדרוזיים.

אכרם חסון: אני ביקשתי שייקחו יישוב אחד, לפחות בהתחלה, כפיילוט, וישקיעו בו השקעה גדולה מאוד כדי שיהיו מדרכות נכונות, כדי שיהיו שוליים, כדי שיהיו כניסות וכבישים נאותים ונורמליים כדי שכל אחד ייסע.

אכרם חסון: לפעמים אנחנו מתפלאים שרוב הנהגים המעורבים הם מהמגזר הלא-יהודי, ורוב התאונות קורות, כמובן, במגזר הערבי.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לך כאן, מידיעה, שלא משקיעים במגזר בתחום הזה.

אכרם חסון: לכן אני מבקש משר התחבורה קודם כול שישקיע; שייקח יישוב אחד, ישקיע בו את כל הכסף.

אכרם חסון: כל פעם נותנים קצת כסף לסדר את הדברים, ובסופו של דבר אנחנו לא רואים – כאילו לא נעשה כלום.

אכרם חסון: ולכן חשוב שגם חברי הכנסת וגם השרים, וכל מי שמופקד בבית הזה על העשייה לאוכלוסייה, שסוף-סוף אנחנו נתחיל לשדרג את היישובים האלה, לקדם אותם, כדי למנוע אסונות, כי זה עולה הרבה כסף למדינה.

אכרם חסון: אנחנו מאבדים את היקר לנו.

אכרם חסון: ולכן יפה שעה אחת קודם.

אכרם חסון: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רק רציתי להביע התפעלות מהתרגיל המרהיב של ראש הממשלה, שביצע פליק-פלאק לאחור, שזה מאוד קשה, לפעמים קדימה – אני לא יודע לעשות את זה לשני הכיוונים – כאשר הוא הצליח בשיחה עם שרת החוץ של האיחוד האירופי להגיד את כל הדברים שאפשר לומר, חוץ מדבר פשוט אחד: גברתי, מה יהיה עם סימון המוצרים?

נחמן שי: הלוא לפני שלושה חודשים הכרזנו מלחמה על האיחוד האירופי ועל הפרלמנט, ואמרו: איך זה יכול להיות שאירופה מסמנת מוצרים?

נחמן שי: ואמרנו: הם יסמנו אנשים, ואמרנו פה, ואמרנו כך.

נחמן שי: וכולנו בבית הזה, אני חושב, נלחמנו נגד.

נחמן שי: והנה, ראש הממשלה מדבר עם שרת החוץ, מחדש את הדיאלוג אתה – ואני חושב שזה מאוד חשוב – ואז מסכמים שסימון המוצרים הוא לא תקדים לגבי העתיד.

נחמן שי: זה לא צריך להיות כך.

נחמן שי: אני – אדוני יודע מאיפה אני בא – נגד סימון המוצרים, אני חושב שזה מהלך מוטעה.

נחמן שי: ועד שהאיחוד האירופי לא יורד הלכה למעשה מסימון המוצרים, אי-אפשר להמשיך ולדבר אתו כאילו לא קרה שום דבר.

נחמן שי: אני מאוד תמה שפה, בחלק הזה של האולם, אף אחד לא אמר מילה.

נחמן שי: אי-אפשר לסמן מוצרים, לא מהצד הזה של הקו הירוק ולא מהצד הזה של הקו הירוק.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מטאוע קרינאווי, שעבאן איימן, וליד שנאוי, רנין רחאל, אברהים חג'אזי, אוסאמה אבו עסידה, סמירה אסמאעיל, ענאד נעים, מוחמד אל-פראונה, מוחמד ג'ורבאן – אלה עשרה אנשים, גברים ונשים, מהאוכלוסייה הערבית, שנרצחו מתחילת השנה עד 10 בחודש הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשעה מהם נהרגו בירי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שזה אומר – שהנשק הורג אותנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פנינו – ואנחנו ממשיכים לפנות – לממשלה, לא רק לדבר, לא רק לבוא ולהגיד: אנחנו צריכים לאכוף את החוק, אלא לאכוף את החוק, לאסוף את הנשק המסוכן, הרוצח, ההורג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר, כל עוד הממשלה לא עושה את האקט הזה, לאסוף את הנשק, היא תהיה שותפה ברצח הקודם וגם ברצח הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

מיקי לוי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: היום בוועדת הכספים, יחד עם חברי – אנחנו כמובן הצבענו נגד – עברו להם 80 מיליון שקל בהינף יד, כאילו לא קרה שום דבר, כאילו מדובר ב-80 שקלים, לתקצוב סטודנטים אברכים.

מיקי לוי: זה היה ראוי אלמלא זה היה עקום.

מיקי לוי: והכול עקום בגלל כל מיני הסכמים קואליציוניים.

מיקי לוי: בעבר בג"ץ פסל את העברת הכספים האלה בצורה הזו, ושר האוצר מחלק את כספי הציבור ללא הכרה על-פי לחצים סקטוריאליים – אין לזה שום מילה אחרת.

מיקי לוי: 80 מיליון שקל עבור אברכים סטודנטים עם כל מיני מדרגות ואלמנטים שלא מהעולם הזה.

מיקי לוי: מיליארדי שקלים חולקו במסגרת ההסכמים הקואליציוניים על מנת להבטיח את הישרדות הממשלה הזו, אדוני, ואתם יודעים את זה היטב.

מיקי לוי: הכסף זורם כמו מים, והקופה הציבורית מתרוקנת.

מיקי לוי: כבר היום, כבר היום, חברי כנסת נכבדים, בנק ישראל מצביע על גירעון של 3.4% – גירעון צפוי.

מיקי לוי: ומי ישלם את המחיר?

מיקי לוי: כולנו נשלם את המחיר בתקציב 2016, תקציב שגורם נזקים בלתי רגילים בגזירות והעלאות מסים.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, שר הביטחון, חברי הכנסת, גם אני תחת הרושם של התאונה של אתמול ותאונות בתקופה האחרונה, ואפשר לומר פה: די לקטל בדרכים.

איתן ברושי: בראשית דברי אני רוצה להביע תנחומים למשפחות ההרוגים ולשלוח החלמה מהירה לפצועים בתאונה הקשה שהתרחשה אמש.

איתן ברושי: התאונה הקשה של אתמול מדגישה לנו פעם נוספת את תמונת המצב החמורה של הבטיחות בדרכים ובכבישים בישראל.

איתן ברושי: השנה היא השנה השלישית שבה חלה עלייה במספר ההרוגים בדרכים – נתון המעיד על התנהלות כושלת, בכל מקרה בעייתית, של הממשלה, בטיפולה בבעיה.

איתן ברושי: בשנת 2015 יעד הממשלה היה לרדת מרף 300 ההרוגים, שזה המון; במציאות מספר הקורבנות הגיע ל-344.

איתן ברושי: ממשלת ישראל חייבת להתייחס לנושא ברצינות מלאה, בדחיפות, ועל ממשלת ישראל לבצע מהלכים מיידיים בטווח הזמן הקצר, ועכשיו.

איתן ברושי: לפי נתוני "אור ירוק", שהם מוסמכים, יש מעל 200 קטעי כביש ומעל 60 צמתים הגורמים לסיכון מיידי.

איתן ברושי: על הממשלה לטפל בתשתיות נוסף על מה שהיא עושה, להקציב משאבים נוספים, ובעיקר לתת עדיפות למוקדי סיכון ולהגביר פעם נוספת את האכיפה המשטרתית בכל מקום ומקום.

איתן ברושי: שלא נדע עוד תאונות וצער.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מבקשת מכאן להביע תנחומים למשפחות של ההרוגים בתאונה.

עליזה לביא: תאונות הן לא גזירת גורל, ואנחנו יכולים וחובה עלינו לתקן ולשנות, וצריך.

עליזה לביא: אבל, אדוני, אני רוצה לדבר על מחדל מתמשך כאן, שבעקבותיו פתיחת העונה של ליגת-העל בכדורסל לנשים לא תתאפשר – כספים שלא מועברים לקבוצות הכדורסל של הנשים.

עליזה לביא: הליגה מסתיימת והכסף לא מועבר, למרות ההבטחות החוזרות ונשנות.

עליזה לביא: הסיכוי הוא אפסי.

עליזה לביא: העונה התחילה באוקטובר, הכסף הובטח שיועבר, והקבוצות נאלצות לקחת הלוואות גדולות מאוד מהבנקים כדי לממש, או להבטיח ולתת מה שהובטח.

עליזה לביא: ליגת-העל בכדורסל נשים היא על סף השבתה, וזה בניגוד לכספים רבים, 14 מיליון שקל ויותר, שמועברים לכדורסל הגברים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים פה על סכום מאוד מאוד קטן וזעום, בכל שנה מחדש.

עליזה לביא: בשנה שעברה פתרנו את הבעיה, אבל זה היה פלסטר.

עליזה לביא: צריך לבוא – ויש הכלים והתקנון והקריטריונים של חלוקת כספים.

עליזה לביא: אי-אפשר שספורט הנשים במדינת ישראל באופן עקבי נשרך מאחור.

עליזה לביא: התקציבים הם שמים וארץ, אבל אנחנו עומדים ממש בפני שוקת שבורה של סגירה של האפשרות הזאת לכדורסל הנשים.

עליזה לביא: אני מבקשת משרת התרבות והספורט, שאני יודעת שהיא מצויה בנושא הזה – גברתי, העונה מסתיימת, והכסף לא מגיע.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

אורן אסף חזן: היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, כבוד השר, אורחים, אנחנו כמעט שנה מאז תחילת כהונתה של הכנסת העשרים, ויש משהו שממש מציק לי: אין גוף במדינה שלא עומד לביקורת.

אורן אסף חזן: מבקר המדינה, יש לו הסמכויות והיכולת לבקר כל גוף במדינת ישראל, למעט אחד, כנסת ישראל, שיש העושים בה כרצונם.

אורן אסף חזן: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש יולי אדלשטיין, לפתוח את כנסת ישראל לביקורת מבקר המדינה, או לחלופין למצוא את הדרך להוביל בחקיקה שגם הכנסת תהיה גוף מבוקר.

אורן אסף חזן: זו הצעתי.

אורן אסף חזן: אני אשמח – אני בטוח שחברי הכנסת ישמחו להצטרף אלי, ואם יש דבר שגרם לי לחדד את הדבר הזה – אני פונה אליך, מכיוון שאי-אפשר להגיש שאילתות ליושב-ראש הכנסת, אני פונה אליך בבקשה: עיתונאי אקטיביסט, שבחר להפוך מעיתונאי לעיתונאי אקטיביסט, בשם תומר אביטל – נתקלתי בימים האחרונים בכתבה בתקשורת – באופן לא ברור וללא סיבה הנראית לעין, אלא רק סיבה המעלה תהיות, אישור הכניסה הקבוע שלו לכנסת, כשל כל עיתונאי, נשלל.

אורן אסף חזן: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש, להשיב לו את האישור הקבוע, כדי שהוא יוכל להעביר – הוא והמיזם שלו, "100 ימים של שקיפות" – את שרואות עיניו בצורה הגונה ושקופה.

אורן אסף חזן: אחרי הכול, כנסת ישראל מתהדרת בכך שהיא המוסד השקוף והמוביל את השקיפות בשליחות הציבורית; להשיב לו, כדי שהוא יוכל לבלות במסדרונות, לקחת חלק בוועדות ולהביא לציבור את הדברים כפי שהם.

אורן אסף חזן: אני אשמח על שיתוף הפעולה שלך.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפעמים אנחנו מנסים לעשות דברים טובים, אבל הם יוצאים עקומים.

חיים ילין: החלטת הממשלה מס' 2017, לגבי עוטף-עזה, שהממשלה אישרה בספטמבר 2014, יצאה לדרך.

חיים ילין: אלא מה, חלק גדול מאוד מהעבודות היה צריך להיות מבוצע על-ידי החטיבה להתיישבות.

חיים ילין: כידוע, משרד המשפטים עצר את כל העברת הכספים לחטיבה להתיישבות.

חיים ילין: החטיבה להתיישבות התחילה בעבודות – החורף הזה שמוריד לנו בעוטף-עזה סדר גודל של בין 400 ל-450 מ"מ, שזה פי-שניים מהממוצע הרב-שנתי באזורים מסוימים, הרס את כל התשתיות, כי לקבלנים אין אפשרות להמשיך לעבוד, כי אין להם תשלומים.

חיים ילין: תבינו, ממשלת ישראל מקבלת החלטה; משרד המשפטים כותב שלא רשאים להעביר כספים; משרד האוצר לא מעביר את התקציבים, ובעצם מי שמשלמת את המחיר זו אותה אוכלוסייה שראש הממשלה וממשלת ישראל רצו כמה שיותר מהר לתמוך בהם ולעשות להם טוב.

חיים ילין: לא יצא טוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אברהם נגוסה, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אברהם נגוסה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אתמול התבשרנו בתקשורת, והיום גם שמענו בוועדה, שמח"ש סגרו את תיק החקירה של יוסף סלמסה, זיכרונו לברכה.

אברהם נגוסה: הנושא מאוד כואב, לא רק למשפחה, אלא אני חושב שכל עם ישראל רוצה לדעת את האמת ושהצדק יצא לאור.

אברהם נגוסה: מצד אחד, אמרו שהשוטרים נתנו עדות שקר.

אברהם נגוסה: מצד שני, אמרו שאין עניין פלילי ורק משמעתי, וסגרו את התיק.

אברהם נגוסה: למיטב ידיעתי, כשלמדתי משפטים, מסירת עדות שקר זה פלילי, ולכן אם הם יודעים בוודאות שנתנו עדות שקר, איך זה לא פלילי?

אברהם נגוסה: ולכן, אנחנו מאבדים את האמון במשטרת ישראל.

אברהם נגוסה: משטרת ישראל חייבת לתקן את עצמה, וצריך לשפר את התנאים כדי לבנות את האמון, בעיקר עם יוצאי אתיופיה, וכל אזרחי ישראל.

אברהם נגוסה: לכן, אני פונה מכאן לשרת המשפטים, ליועץ המשפטי לממשלה, לבטל פשוט לאלתר את ההחלטה של מח"ש ולפתוח ולהמשיך בחקירה עד שהצדק יצא לאור.

אברהם נגוסה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת אברהם נגוסה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר שמענו טיעון פה בכנסת, טיעון חדש, קטלני, משכנע, למה אין עם פלסטיני ולמה לא צריך שתהיה מדינה פלסטינית.

מסעוד גנאים: הטיעון הגאוני הוא של חברת הכנסת ענת ברקו, ומהיום – זהו, אין לנו מה לחפש כערבים ופלסטינים, כי אין עם כזה ששמו עם פלסטיני.

מסעוד גנאים: הרי אין לנו את הפ"א, מה לעשות.

מסעוד גנאים: איך ראש הממשלה, הקוסם, הגאון, לא ידע את זה ולא השתמש בזה בהסברה בכל העולם?

מסעוד גנאים: לכן, אני מציע לראש הממשלה, שממנה שרים על שמאל ועל ימין, למנות את חברת הכנסת ענת ברקו לשרת הסברה, ועם חוטובלי בחוץ זה יהיה שילוב קטלני, ושבדיה לעולם לא תצעד לבד.

מסעוד גנאים: תודה.

ענת ברקו: שוואיה שוואיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: באמת שלא תכננתי את זה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

ענת ברקו: זה היה טוב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: כרגיל, הדמיון המזרחי, אוקיי.

ענת ברקו: טוב, אדוני היושב-ראש, כבוד שר הביטחון, כנסת נכבדה – –

חיים ילין: – – –

ענת ברקו: ואני שייכת גם לדמיון המזרחי, אז הביאו בחשבון, אף אחד לא יכול להאשים אותי בשום דבר.

חיים ילין: לא, זה אומר שאשכנזי – – –

ענת ברקו: – – מי שחשב שהמהומה בשבוע שעבר תרתיע אותי מלהמשיך בסדרת הרצאותי על השקרים הפלסטיניים, כדאי שיעבור לו.

ענת ברקו: אני כמובן ממשיכה.

ענת ברקו: בשבוע שעבר דיברתי מעל במה זו במשך עשר דקות על שלל נושאים שקשורים לסכסוך שלנו מול שכנינו, אבל הערת אגב אחת על מקור המילה פלסטין עשתה את כל ההבדל.

ענת ברקו: ראיתם את פרצי הצחוק של חברי מרצ במליאה.

ענת ברקו: אותם זה הצחיק עד מעל לראש, אבל משום מה, את חברי הרשימה המשותפת שנכחו שם זה ממש לא הצחיק.

ענת ברקו: הם הבינו.

ענת ברקו: זמן קצר לאחר מכן עלה חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אני רוצה לצטט את מה שהוא אמר בערבית, כי אני מניחה שרוב האנשים שהיו כאן לא מבינים.

ענת ברקו: הוא אמר כאן מעל הדוכן: עם הג'בארין – עם הענקים – כמוהו כיתר העמים.

ענת ברקו: מדינת פלסטין בוא תבוא, אין מנוס.

ענת ברקו: ואז הוא המשיך, כמו שערפאת היה אומר, בין אם תרצו ובין אם לא תרצו.

ענת ברקו: למרבה המזל, הוא לא שלח אותנו לשתות את מימי עזה, כפי שערפאת המליץ לנו לעשות.

ענת ברקו: ועכשיו אני שואלת: אם דיברתי כאלה שטויות, כמו שסברו המומחים לענייני ערבים ממרצ, אותו חבר הכנסת סעדי, מה הוא קופץ?

ענת ברקו: בשביל מה הוא עלה רועד מהתרגשות להסביר לנו שהוא שייך לעם הענקים?

ענת ברקו: למה?

ענת ברקו: אולי זה קרה כי נגעתי אצלו בעצב רגיש?

ענת ברקו: אני מציעה שסוף-סוף יחליטו מי הם כדי להוכיח שקדמו לנו כביכול – גזע הענקים, צאצאי היבוסי, כפי שטוען עריקאת, או ערפאת שדיבר על כנענים, או בכלל שישו היה פלסטיני.

ענת ברקו: תחליטו מה שאתם רוצים.

ענת ברקו: אנחנו מצדנו יודעים את האמת – הזהות הפלסטינית נוצרה כתגובת-נגד לציונות.

ענת ברקו: אבל – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: דקה אחת, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: דקה אחת עברה מזמן, גברתי.

ענת ברקו: אבל רוב האנשים כאן קיבלו יותר מדקה אחת, אדוני.

מסעוד גנאים: – – –

ענת ברקו: אבל מה יש לעשות, יש ציונות, ובניגוד לאחמד טיבי שרואה בנו ישות זמנית פה, כמו הצלבנים, הציונות כאן כדי להישאר.

ענת ברקו: וכשאנחנו דורשים מהפלסטינים להכיר בנו כמדינה יהודית זה לא משום שעם עתיק כמונו זקוק להכרה הזו, אלא כדי להפסיק לטעון את טענת השיבה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – ועל מנת שיהיה הסדר ויהיה קץ לאשליות.

ענת ברקו: אני מבינה שגם המומחיות ממרצ מבינות שלא מספיק לומר "בחייאת, אבו מאזן", ושיהיה קשה לעשות שלום עם הפלסטינים כשמדינת ישראל והעם היהודי בכלל כלל לא מופיעים אצלם על המפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת אייכלר.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, השרים, חברי, חברותי חברי הכנסת, גם אני רוצה להתייחס לדיון שהיה היום בוועדת הביקורת בנושא של יוסף סלמסה.

מירב בן ארי: אני חושבת גם שהאחריות שלנו כחברי כנסת היא לא להשאיר את זה רק לחבר הכנסת נגוסה, שפעיל ועושה כל כך הרבה למען האוכלוסייה האתיופית, אלא גם אנחנו, גם אנחנו צריכים לקחת חלק ולהיות חלק במאבק הזה.

מירב בן ארי: ההחלטה בעצם לסגור את התיק במח"ש מול אותם שוטרים שהיו מעורבים באירוע הקשה הזה, אותם שוטרים שדיבר עליהם חבר הכנסת נגוסה – לא רק רישום כוזב, אלא גם ידוע שהם הפעילו את אקדח הטיזר נגד יוסף, שהיה כפות ואזוק מחוץ לתחנת המשטרה, זרוק שם בחוץ עד שאביו הגיע לקחת אותו באמבולנס.

מירב בן ארי: כל ההתנהלות הכושלת הזו של המשטרה, ובסופו של דבר המליצו להגיש להליך משמעתי ולא הליך פלילי – אני חושבת שזה מקומם, ואני חושבת שזה נורא ושזו אחריות שלנו כחברה.

מירב בן ארי: הדבר הכי נורא בעיני הוא שישבנו שם בוועדה ואמרנו:

מירב בן ארי: איך יכול להיות שעל חשד להטרדה מינית – חשד; לא שאני חלילה מזלזלת, אבל בחשד להטרדה יש שוטרים שיוצאים לחל"ת, יש שוטרים שעוזבים את המשטרה, אבל על דבר כזה שבו צעיר מצא את מותו, וכרגע הנסיבות עוד נבדקות בכלל איך הוא מצא את מותו – על נסיבות כאלה שוטרים מועמדים להליך משמעתי ואפילו לא להליך פלילי.

מירב בן ארי: זו בושה, בושה שלנו כחברה.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת ישראל אייכלר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אתמול אירעה תאונת דרכים קשה מאוד בכביש 1.

חמד עמאר: קיפחו את חייהם שישה בני-אדם ונפצעו 12 בני-אדם.

חמד עמאר: קודם כול, אני רוצה לשלוח את תנחומי למשפחות שאיבדו את יקיריהן ולאחל החלמה מהירה לפצועים.

חמד עמאר: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות: הנקודה הראשונה, הנושא של שוליים בכבישי ישראל.

חמד עמאר: אני לא יודע אם שינו את התקינה, כי אני נוסע בכבישי ישראל ואני לא נתקל בשוליים.

חמד עמאר: כל עצירה של רכב בצד הכביש זו סכנת חיים לעוצר וסכנת חיים לרכבים שעוברים.

חמד עמאר: הנקודה השנייה, מפרצי חניה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: נהג משאית, נהג שרוצה לנוח, להתרענן, צריך לנסוע הרבה קילומטרים עד שימצא מפרץ חניה.

חמד עמאר: לכן, שתי הנקודות האלה הן נקודות חשובות בבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: הנקודה השלישית, מוקדי סיכון.

חמד עמאר: ממשלת ישראל, שהכירה במוקדי סיכון בצמתים מסוכנים, בכבישים אדומים – יש 65 מוקדי סיכון במדינת ישראל – הקצתה לנושא הזה 2 מיליארד שקל לתוכנית חומש, כשהיא אמורה לנצל כל שנה קרוב ל-400 מיליון שקלים.

חמד עמאר: מבדיקה שעשיתי, בשנת 2014 נוצלו רק 156 מיליון שקלים.

חמד עמאר: לכן אני קורא לשר התחבורה, לממשלת ישראל, לקחת את נושא הבטיחות בדרכים בידיים ולטפל בו.

חמד עמאר: תאונות דרכים הן לא גזירת גורל, ואנחנו יכולים להפחית את מספר ההרוגים.

חמד עמאר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני, אחרון הדוברים בנאומים בני דקה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, עם ישראל הרכין ראש באבל כבד על התאונה המחרידה שהייתה אתמול בכביש ירושלים–בני-ברק באוטובוס מס' 402.

ישראל אייכלר: מתנדבים ורופאים בבתי-החולים עמלו קשה להציל את הפצועים, ואני מציין שהרופאים היו מכל העדות ומכל החוגים ומכל חלקי העם.

ישראל אייכלר: אבל, אדוני היושב-ראש, לא תאמין את אשר אספר לך, שאחד בשם נדב כספי, שאמרו לי שפעם היה סגן עורך "מעריב", כתב בפומבי מילים אלה, דלהלן: "אח, איזה תענוג לראות דוסים מתרסקים.

ישראל אייכלר: אנחנו מפרנסים אותם בלי כל סיבה, שהנבלות האלה אוכלי החינם, מוצצי הדם, ימותו בתאונות", ועוד קללה נמרצת.

ישראל אייכלר: ואני שואל, אדוני היושב-ראש, אם מישהו היה כותב דבר כזה על תאונה של קבוצה אחרת, האם – – –

חיים ילין: מי כתב את זה?

ישראל אייכלר: נדב כספי.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מאיזה בית הוא בא ואני לא יודע מה עשו אבותיו – – –

חיים ילין: – – –

ישראל אייכלר: בפייסבוק, וזה נפוץ בכל הווטסאפים.

ישראל אייכלר: ואני שואל שאלה כזאת: אם מישהו היה כותב את זה על אוכלוסייה אחרת, מייד השב"כ, המחלקה היהודית הייתה עוצרת אותו מעצר מינהלי או חוקרת אותו, או היועץ המשפטי היה מגיש נגדו, או המשטרה חוקרת אותו על הסתה ועל כל הסעיפים שמתאימים לאנשים כאלה.

ישראל אייכלר: אני בטוח שהוא לא מייצג אף אחד, אבל עצם העובדה שהוא לא מתבייש, נדב כספי, לכתוב את זה בשמו, בפומבי, מראה שיש פה מורסה מאוד מאוד מסוכנת.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה, כל מילה תהיה מיותרת.

ישראל אייכלר: אני חושב שכל אזרח שישמע את הציטוט הזה יבין לאיזה שפל אנשים יכולים לרדת – לא נגד בני עמם, אלא נגד בני-אדם בכלל, לכתוב בצורה כזו.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק מקווה שאדוני או מישהו אחר ניגש למשטרה והגיש תלונה, ואני סמוך ובטוח שהבן-אדם ימצא את עצמו לפחות בחקירה.

יולי יואל אדלשטיין: מישהו צריך לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל אלה שדיברו בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/994; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 8288; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, קריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את החוק חבר הכנסת מרדכי יוגב בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, שר הביטחון, כנסת נכבדה, גם אני, ברשותך, במשפט, אתייחס לתאונה המחרידה של אתמול, ויחד עם כולנו ברצוני לאחל רפואה שלמה לפצועים ולהביע תנחומים למשפחות שאיבדו את יקיריהן.

מרדכי יוגב: אם מדובר על היסח דעת, אז – שנלמד כולנו, ולא נזדקק כל אחד, ונהיה מרוכזים בנהיגה.

מרדכי יוגב: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה שנייה ושלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס׳ 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס׳ 15), התשע״ו–2016.

מרדכי יוגב: עניינה של הצעת החוק הוא הארכת הוראת השעה המאפשרת הצבת חיילים לשירות במשטרת ישראל במסגרת המכונה שח״ם – שירות חיילים במשטרה.

מרדכי יוגב: הוראת השעה נחקקה ב-1995, בשעה שהיה עודף כוח-אדם בצה״ל והוחלט להקצות חיילים ליחידות במשטרת ישראל שעיקר פעילותן ביטחון המדינה ותושביה; ושר הביטחון קבע זאת בצו.

מרדכי יוגב: החוק קובע כי לחייל שהוצב ביחידות אלה תהיה זכות להביע את התנגדותו לכך ולשרת ביחידה רגילה של צה״ל, וכן נקבע בו כי מספר החיילים שיוצבו במשטרת ישראל ייקבע בידי שר הביטחון, בהסכמת השר לביטחון הפנים ובאישור הממשלה וועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

מרדכי יוגב: לאורך השנים המליצו ועדות ציבוריות שונות, ובהן ועדת בן-בסט וועדת ברודט, לצמצם באופן ניכר הצבת חיילים ביחידות שמחוץ לצה״ל, ובהן משטרת ישראל.

מרדכי יוגב: ועדת בני כהן, שהקים שר הביטחון בשנת 2011 בעקבות החלטת הממשלה בעניין, המליצה לבטל לגמרי את הצבת החיילים במשטרה.

מרדכי יוגב: דוח מבקר המדינה בשנת 2012 הצביע על כמה בעיות בהפעלת חיילי חובה במשטרה, שנובעות מתקופת שירותם הקצרה, גילם הצעיר של החיילים וחוסר הבשלות לתפקיד של שוטר סיור, אבל לצד זאת הצביע המבקר וציין כי יש שוטרי שח"ם איכותיים מאוד ובעלי מוטיבציה שתורמים תרומה ניכרת ליחידותיהם.

מרדכי יוגב: לעתים בתום שירות החובה הם העתודה של משטרת ישראל והם מתגייסים לשירות קבע במשטרה.

מרדכי יוגב: המבקר קרא לממשלה בהמלצותיו לגבש פתרונות חלופיים לשח"ם באמצעות ועדת בני כהן.

מרדכי יוגב: הוראת השעה הוארכה עד כה 14 פעמים, לאחרונה בשנת 2011, ותוקפה פקע ביום י"ט בטבת תשע"ו, 31 בדצמבר – חודש וחצי מאחורינו.

מרדכי יוגב: כאמור, מספר החיילים שיוצבו במשטרה נקבע על-ידי שר הביטחון, בהסכמת השר לביטחון הפנים, באישור הממשלה וועדת החוץ הביטחון של הכנסת, אך עד לרגע זה לא הגיעו שר הביטחון והשר לביטחון הפנים להסכמה על מספר החיילים.

מרדכי יוגב: שר הביטחון דורש לקצץ במספר החיילים, על יסוד המלצות הוועדות שהוזכרו לעיל ונוכח הקיצור בתקופת השירות הסדיר שיפחית גם הוא את מספר חיילי צה"ל בשנים הקרובות, ומנגד, השר לביטחון הפנים מתנגד לקיצוץ כל עוד לא ניתנה למשטרה חלופה לחיילים, שכיום שיעורם קרוב ל־20% משוטרי הסיור.

מרדכי יוגב: הממשלה מינתה זה מכבר את סגן ראש המטה לביטחון לאומי, תת-אלוף במילואים זאב צוק-רם, להציג בפניה המלצות בנושא, אך טרם דנה בהמלצות אלו.

מרדכי יוגב: במצב דברים זה, הצעת החוק המונחת על שולחן הממשלה מאפשרת את המשך הצבתם של החיילים במשטרה לשלוש שנים נוספות, עד יום כ"ג בטבת התשע"ט, 31 בדצמבר 2018 – אך ורק במישור העקרוני.

מרדכי יוגב: ועדת החוץ והביטחון התכנסה, הבינה שיש פה צורך, ויש צורך פשוט למצוא את האיזון המספרי בין שר הביטחון לשר לביטחון הפנים.

מרדכי יוגב: כל עוד לא יסכימו ביניהם שר הביטחון והשר לביטחון הפנים על מספר החיילים, והמספר לא יאושר בממשלה ובוועדת החוץ והביטחון, בפועל לא יהיה אפשר להציב במשטרת ישראל חיילים חדשים, אבל החוק, כחוק עקרוני, יעמוד במקומו, ולכשיוסכם על המספר הוא יאפשר זאת.

מרדכי יוגב: אני מקווה שהשרים יגיעו להבנות בהקדם האפשרי, כדי לאפשר למשטרה להמשיך למלא את מצבתה וכדי שהחיילים שכבר ממתינים להצבה יוכלו להתחיל לשרת.

מרדכי יוגב: להצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, היא גם הייתה על דעת החברים כולם, בוועדת החוץ והביטחון, מהקואליציה ומהאופוזיציה.

מרדכי יוגב: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

מרדכי יוגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא הבנתי.

יולי יואל אדלשטיין: רק שאבין על מה אנחנו מצביעים: אז ההצעה הזאת כרגע לא תיושם?

יולי יואל אדלשטיין: כל עוד אין – – –

מרדכי יוגב: ההצעה היא – מכיוון שהוראת השעה פקעה לפני חודש וחצי, אנחנו מבקשים להצביע על הארכתה למשך שלוש שנים נוספות, להאריך אותה כפי שהיא עמדה עד עכשיו, ולתת בידי שר הביטחון והשר לביטחון פנים – – –

יולי יואל אדלשטיין: בגיוס הקרוב יהיה גיוס על-פי המספרים של השנה הקודמת, או שלא יהיה גיוס?

מרדכי יוגב: אנחנו סומכים על שני השרים, שהם יגיעו למספר המאוזן בהחלטה שלהם.

מרדכי יוגב: נמצא פה שר הביטחון – – –

יולי יואל אדלשטיין: ואז המספר יבוא בתקנה של אחד המשרדים, או איך?

מרדכי יוגב: החוק כחוק יהיה קיים, הוא בתוקף.

מרדכי יוגב: על המספר שלו אנחנו נותנים לשני השרים להגיע להסכמה.

מרדכי יוגב: כך על דעת כל חברי ועדת החוץ והביטחון, שהיא בעצם זו שצריכה לאשר את המשך הארכת התקנה.

מאיר כהן: אז למה צריך לאשרר את זה?

יולי יואל אדלשטיין: לא הבנתי.

מיכל רוזין: גם אנחנו לא הבנו.

יעל גרמן: לא יהיה גיוס.

יולי יואל אדלשטיין: שר הביטחון, לא פורמלית – הסכמתם.

יולי יואל אדלשטיין: מחר – ישבתם, בשעה טובה ומוצלחת, הסכמתם שזה יהיה 1,000 חיילים; מה קורה הלאה?

יולי יואל אדלשטיין: זו תקנה?

יולי יואל אדלשטיין: אתם תפרסמו את זה ברשומות?

יולי יואל אדלשטיין: אתם תודיעו על זה לוועדת החוץ והביטחון?

יולי יואל אדלשטיין: מה יקרה עם זה?

משה יעלון: קודם כול, יש חיילים שמשרתים היום, והוראת השעה פקעה ב-31 בדצמבר.

משה יעלון: זאת אומרת, צריך להמשיך ולהפוך את זה לחוקי.

יולי יואל אדלשטיין: להמשיך את שירותם.

משה יעלון: הצבה של החיילים החדשים מותנית בהסכמה על מספר החיילים שישרתו במשטרת ישראל.

משה יעלון: זה כרגע נמצא בעבודת מטה במל"ל, שלמעשה הסתיימה.

משה יעלון: המל"ל אמור להציג לממשלה – זו הייתה החלטת הממשלה – וברגע שזה יסוכם בממשלה זה יובא לוועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שרציתי לשמוע – זה יובא לאישור ועדת החוץ והביטחון.

משה יעלון: בהחלט.

מרדכי יוגב: ויאושר על-ידיה, על דעת חברי ועדת החוץ והביטחון מכל הסיעות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרדכי יוגב, שהציג לנו את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית בשם ועדת החוץ והביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה בקשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת מסיעת מרצ מעוניינים לממש את בקשת הדיבור?

מיכל רוזין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: אז הראשונה – חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: לפי הסדר שרשום לי: מיכל רוזין, זהבה גלאון, אילן גילאון, עיסאווי פריג', תמר זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין – אתם מוזמנים.

מיכל רוזין: אני ותמר.

תמר זנדברג: רק מיכל.

יולי יואל אדלשטיין: אה, רק אחת.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: חמש דקות לרשותך, גברתי.

אילן גילאון: השר לא מדבר?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: מי שירצה – אני פה; תרצו לוותר – תוותרו.

יולי יואל אדלשטיין: אם לא, תקבלו רשות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, תודה, קודם כול, אכן, מה שהעלית זו סוגיה חשובה, מכיוון שאנחנו כן אישרנו, בסופו של דבר, את הצו לשלוש שנים, כך שאולי הממשלה צריכה לקבל את המספר, אבל אנחנו, אין לנו כבר הליך של אישור – אישרנו.

מיכל רוזין: כלומר, כרגע זה בין שר הביטחון לבין השר לביטחון הפנים, וזו המחלוקת שגם הוצגה לנו בוועדה, אני חייבת לומר.

מיכל רוזין: הגיע השר לביטחון פנים, והוא הציג את המחלוקת עם משרד הביטחון.

מיכל רוזין: המחלוקת לא נפתרה, היא כרגע בעינה עומדת.

מיכל רוזין: לצערי הרב, מה שהם יחליטו אנחנו כבר אישרנו; נתנו להם צ'ק מקדים ואישרנו להם.

מיכל רוזין: הבטן בהחלט התהפכה לנו, אני חייבת לומר.

מיכל רוזין: חברי כנסת וחברות כנסת, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, לא אהבנו את זה, כיוון שכמו הרבה דברים במדינה, קמה ועדה רצינית שישבה ודנה בנושא והחליטה שזה לא נכון.

מיכל רוזין: זה לא נכון שמתוך המלש"בים, מתוך אלה שמתגייסים לצה"ל, כוחות הביטחון השונים – המשטרה, השב"כ וכדומה – יקבלו חלק מהמתגייסים.

מיכל רוזין: הם טענו שכמובן גם לתפקידים האלה, שאותם מאיישים היום חיילים – ואני חייבת לומר, יותר מ-70% הם חיילות.

מיכל רוזין: חשוב לומר את זה, זה לא במקרה; 70% מאותם משרתים שמועברים מהצבא למשטרה – למשל, מדובר על חיילות – הטענה של השר לביטחון הפנים הייתה שהוא אינו יכול, לא נותנים לו בכלל את האופציה לבחור את מי הוא יכול לקחת לשירות.

מיכל רוזין: ולכן הצבא כמובן מעביר את מי שהוא לא רוצה בשירותו או פחות נזקק לו, נגיד את זה בצורה יפה, לשירותו, מה שיוצר מצב מאוד מסוכן היום במשטרה בעיני, של חיילות צעירות שמגיעות לשרת במשטרה – זו לא המטרה שאליה הן התגייסו.

מיכל רוזין: הן לא התגייסו לצבא על מנת ללכת ולהיות פקידות במשטרה או חיילות במוקד 100; זאת לא הייתה הכוונה.

מיכל רוזין: הוועדה בהחלט טענה נגד העניין הזה, והעלינו את זה, חברי וחברות הכנסת, כמו שאמרתי, מהקואליציה ומהאופוזיציה; העלינו את זה בוועדה כביקורת מאוד חריפה שלנו.

מיכל רוזין: וכמו בהרבה נושאים אחרים, כבוד היושב-ראש, מביאים לנו את זה בדקה לשתים-עשרה ואומרים לנו שעוד שנייה הכרכרה תהפוך לדלעת וסינדרלה תחזור להיות לכלוכית.

מיכל רוזין: בעצם מצמידים לנו אקדח לרקה ואומרים לנו: אם לא תעשו את זה, עכשיו המשטרה תישאר בלי 1,000 תקנים ואיך נאייש אותם.

מיכל רוזין: אנחנו אישרנו את זה לשלוש שנים, לצערי הרב.

מיכל רוזין: זה זמן ארוך מדי, זה לא זמן נכון.

מיכל רוזין: זה זמן שבעצם מבטיח שלא יהיה שינוי, שהמצב הזה מתקבע.

מיכל רוזין: תרשה לי לחזק אותך, שר הביטחון, אני חושבת שזה לא נכון.

מיכל רוזין: אנחנו שולחים את בנינו ובנותינו להתגייס לצבא כשירות חובה והתנדבותי – לא התנדבותי, סליחה, שירות חובה – ולכן לא נכון שאנחנו נעביר בצורה הזאת.

מיכל רוזין: צריך להיות אולי חוק אחר שידבר על שירות אזרחי, כמובן, שהוא רק לכוחות הביטחון, ולא לרווחה, בריאות, חינוך וכדומה.

מיכל רוזין: אבל כל עוד אנחנו לא עושים את המהפכה הגדולה הזאת, ההעברה של אותן חיילים ובעיקר חיילות, אני חושבת שהגיעה זמנה להיפסק.

מיכל רוזין: העובדה שאנחנו מאריכים את זה בשלוש שנים מוכיחה שוב שאנחנו באמת מקימים ועדות, קובעים סייגים, קובעים עקרונות, ואז אנחנו בדקה לשתים-עשרה מעבירים דברים שכולנו נגדם רק כי אין ברירה.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חברי כנסת נוספים רוצים – לא, מוותרים?

יולי יואל אדלשטיין: מוותרים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין דיברה בעצם בשם כולם.

יולי יואל אדלשטיין: מי שהציג את החוק, חבר הכנסת מרדכי יוגב, מבקש לעלות ולהסביר את הנושאים שעלו במסגרת בקשת הדיבור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מרדכי יוגב: אני מבקש להשיב בקצרה על הדברים שנאמרו פה.

מרדכי יוגב: חברת הכנסת מיכל, חברת הכנסת מיכל רוזין, אני מבקש להשיב לך בקצרה מתוך עיקרי החוק.

מרדכי יוגב: ראשית, בתוך החוק אין הצבה במשטרה למי שאינו רוצה בכך ורוצה להיות מוצב בצה"ל, לא לחייל ולא לחיילת, אלא בהסכמתו.

מאיר כהן: חבר הכנסת, זה לא נכון.

מרדכי יוגב: זה כתוב.

מאיר כהן: זה לא נכון, מה שאתה אומר.

מרדכי יוגב: הדבר השני, אנחנו מאשרים פה את האישור העקרוני, מתוך החלטה והבנה באיזונים שבין מערכת הביטחון לבין תפקידים ביטחוניים.

מרדכי יוגב: כל מה שאיננו ביטחוני – עולה עכשיו, למשל, גם הדיון של מורות חיילות, וגם בו אנחנו מתכנסים למספרים יותר קטנים, ממשיכים על דעת כלל החברים, אופוזיציה וקואליציה.

מיכל רוזין: אבל הצבא נגד.

מיכל רוזין: הצבא לא רוצה להעביר.

מרדכי יוגב: רגע, אני מסביר.

מרדכי יוגב: על דעת הצבא, על דעת ראש אכ"א, שדיברתי אתו אתמול, כל מה שעם אוריינטציה לצה"ל ויש לו אוריינטציה לצה"ל יישאר במינונים יותר נמוכים, ואולי בתהליך של שלוש-ארבע שנים, כן או לא יצומצם, יעלה לעוד דיון בוועדה.

מרדכי יוגב: ומתלבטים בו.

מרדכי יוגב: מה שאין בו אוריינטציה יעבור לשירות לאומי.

מרדכי יוגב: שירותים כמו "שמע" ו"לטם", ולב כולנו שם, ושר הרווחה מכיר, וכולנו רוצים שימשיכו לשרת שם צעירים – אבל ימשיכו לא על חשבון שירות צבאי אלא על חשבון שירות לאומי; ויצטרכו להבין שהם שם.

מרדכי יוגב: הדיון נמשך.

מרדכי יוגב: הוא נמשך בצורה עניינית לחלוטין, אין פה אופוזיציה וקואליציה.

מיכל רוזין: שר הביטחון מתנגד.

מרדכי יוגב: אין פה אופוזיציה וקואליציה, יש פה רק השיקול הענייני של מה מספר החיילים שצה"ל זקוק להם וכמה הוא ייתן.

מרדכי יוגב: ואפילו צה"ל מבין היום שיש לו צורך בחיילים במג"ב שיעשו את השירות שם, ויש צורך בעוד דברים ובהצבות נוספות.

מרדכי יוגב: יש פה דיון עקרוני.

מיכל רוזין: זה לא מג"ב.

מרדכי יוגב: אלה שוטרים כחולים, אלה שוטרים כחולים.

מיכל רוזין: אבל זה לא מג"ב.

מרדכי יוגב: אני יודע.

מיכל רוזין: החוק הזה הוא לא מג"ב.

מרדכי יוגב: אני יודע.

מרדכי יוגב: אבל מדובר פה רק על אישור החוק, על האישור העקרוני שלו.

מרדכי יוגב: ויש הסכמה עקרונית לכך, והסיפור הוא רק מספר המוצבים.

מרדכי יוגב: ומספר המוצבים הזה תמיד יחזור לוועדה ותמיד יידון, ותמיד יוחלט, שוב, אחרי המלצת שר הביטחון והשר לביטחון הפנים – יחזור לוועדה, יידון בוועדה, והמספר עצמו יסוכם בוועדה על-ידי חברי הוועדה כהחלטת ועדת החוץ והביטחון.

מרדכי יוגב: ולכן אני ממליץ לכולם לתמוך בחוק ולהעביר אותו, ונאפשר בכך גם לצה"ל ולכל מי שירצה להתנדב אליו לשרת בו, וגם את אותו מספר שיסכימו עליו שר הביטחון והשר לביטחון הפנים, לאפשר למשטרת ישראל למלא גם את יעדיה באותם מספרים שהשרים יסכימו.

מרדכי יוגב: וועדת החוץ והביטחון תצטרך לאשר את המספר הזה.

מרדכי יוגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חברי הכנסת, הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016 – אני מעלה את החוק להצבעה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיף 1 – 24 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, להלן התוצאות של הקריאה השנייה: בעד – 24, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שנייה.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 25 נגד – 5 נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בקריאה שלישית התוצאה היא כדלקמן: 25 בעד, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/993; "דברי הכנסת", חוב' י"ב, עמ' 8288; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את אותו חבר הכנסת מרדכי יוגב, בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, להציג לנו את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, גם כן לקריאה שנייה ושלישית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מרדכי יוגב: הצעת חוק שירות ביטחון – מקבילה למה שהצגתי קודם – (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016.

מרדכי יוגב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה – אתם יודעים מה, אני לפני כן רוצה להגיד תודה, שכחתי, גם על החוק הזה וגם על החוק הקודם, למחלקה המשפטית של ועדת החוץ והביטחון: לעורכת-דין מירי פרנקל-שור, לעורך-דין עידו בן-יצחק ולכל מי שעמל גם בחקיקה וגם בניסוח של הדברים.

מרדכי יוגב: אני מתכבד להביא בפני הכנסת לקריאה השנייה והשלישית את הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס׳ 7).

מרדכי יוגב: בדומה להצעת החוק הקודמת שהצגתי, הצעת החוק הזו מאריכה את הוראת השעה שעניינה הצבת חיילים מחוץ לצה״ל, במקרה הזה בשירות בתי-הסוהר.

מרדכי יוגב: הוראת שעה זו נחקקה מאוחר יותר, בנסיבות שונות מהנסיבות שבהן נחקקה הוראת השעה של הצבה במשטרה הכחולה, עם העברת האחריות להחזקתם של אסירים, אסירים ביטחוניים, מצה״ל לשירות בתי-הסוהר, אסירים שמשך שהייתם בבתי-הסוהר ארוך יותר, או שמסיבות שונות נוספות עוברים מהכלא הצבאי אל הכלא האזרחי.

מרדכי יוגב: בצד העברת אחריות זו, נקבע בהוראת השעה כי ניתן יהיה להציב חיילים ביחידות שתפקידן אבטחת בתי-הסוהר, אלה שמשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד, או של אגפים בבתי-הסוהר המשמשים להחזקת אסירים ביטחוניים בלבד, בתפקידים של אבטחה וליווי של אסירים ביטחוניים, או בתפקידים של שירותי מינהלה הנוגעים לארגון כוח-האדם וטיפול בפרט ביחס לחיילים המשרתים בשירות בתי-הסוהר.

מרדכי יוגב: בדומה להוראת השעה בעניין המשטרה, קובע החוק כי לחייל שהוצב ביחידות אלה תהיה הזכות להביע את התנגדותו.

מרדכי יוגב: חברת הכנסת מיכל רוזין וחבר הכנסת חיים ילין או מאיר, תהיה לחייל שהוצב ביחידות אלה, כמובן גם לחיילת, הזכות להביע התנגדות לכך ולשרת ביחידה רגילה של צה״ל.

מרדכי יוגב: כתוב בפנים.

מרדכי יוגב: דהיינו, רק מי שיסכים לשרת שם.

מרדכי יוגב: וכן נקבע בו כי מספר החיילים שיוצבו בשב״ס ייקבע בידי שר הביטחון, בהסכמת השר לביטחון הפנים ובאישור הממשלה וועדת החוץ והביטחון של הכנסת.

מרדכי יוגב: בניגוד לסוגיית הצבת החיילים במשטרה, לא המליצה ועדת בני כהן על ביטול המסלול, אלא על בחינתו מחדש בעתיד.

מרדכי יוגב: הוראת שעה זו הוארכה עד כה שש פעמים, לאחרונה בשנת 2011, ותוקפה פקע ביום י"ט בטבת התשע"ו, 31 בדצמבר 2015 – לפני כחודש וחצי.

מרדכי יוגב: כמו סוגיית מספר החיילים המוצבים במשטרה, גם סוגיה זו היא כבר בעבודת מטה, במל"ל, וצריכה כבר להגיע להחלטת ממשלה, על דעת שר הביטחון והשר לביטחון הפנים.

מרדכי יוגב: לפיכך, גם כאן, הצעת החוק המונחת על שולחן הכנסת מאפשרת את המשך הצבתם של החיילים בשירות בתי-הסוהר בשלוש השנים הבאות, עד יום כ"ג בטבת התשע"ט, 31 בדצמבר 2018, אך רק במישור העקרוני.

מרדכי יוגב: ההצבה בפועל תתאפשר רק לאחר שהמספר הזה יאושר – על-פי החלטתם של שר הביטחון והשר לביטחון הפנים, ואישור הממשלה, ואישור ועדת חוץ והביטחון – רק אז תתאפשר ההצבה בפועל.

מרדכי יוגב: אני מקווה שגם בעניין זה יגיעו השרים להבנות בהקדם האפשרי, והבנתי שהגיעו, הבנתי שזה בעבודת מטה.

מרדכי יוגב: זה צריך כבר להגיע להחלטת הממשלה, כדי לאפשר לשב"ס להמשיך לפעול במצבה מלאה וכדי שהחיילים שכבר ממתינים להצבתם יוכלו להתחיל לשרת.

מרדכי יוגב: גם להצעת חוק זו לא הוגשו הסתייגויות.

מרדכי יוגב: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

מרדכי יוגב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

טלי פלוסקוב: אין הסתייגויות להצעת החוק, אך יש בקשות לרשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – לא.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

טלי פלוסקוב: רק תמר זנדברג מדברת בשם הסיעה?

זהבה גלאון: אולי אני אדבר.

זהבה גלאון: תסמני בבקשה.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, אני רוצה להצטרף לדברים של חברתי מיכל רוזן בדיון בחוק הקודם.

תמר זנדברג: תראו, זאת לא הפעם הראשונה, ולצערי לא השנייה, ולא השלישית, ולא הרביעית ולא העשירית, שמובא לנו כאן ברגע האחרון – אני רואה את הצוותים המקצועיים ואת היועצים המשפטיים יושבים בצדדים, ובצדק מבחינתם, חיילים יושבים בבית בדחיית שירות כבר חודש וחצי – זה תמיד ברגע האחרון, זה תמיד: מה נעשה?

תמר זנדברג: כוח-האדם במשבר וכו'.

תמר זנדברג: וכל זה כדי לכסות על כך שאנחנו פשוט מבקשים לגייס חיילי צה"ל למשימות שירות בתי-הסוהר והמשטרה, במקום השוטרים והניצבים הרגילים, שמקבלים שכר ומועסקים כעובדים מן המניין; אומנם בגופים ששומרים על הסדר הציבורי ובבתי-הסוהר, אבל הם צריכים להיות מועסקים לכל דבר.

תמר זנדברג: יש לנו ויכוח על זה כל פעם שמדובר על נושאי שירות לאומי ושירות של חיילים.

תמר זנדברג: מסבירים לנו שזה לא במקום המשרות במשק, וזה לא לוקח עבודה, זה רק בנוסף.

תמר זנדברג: והנה זה, אין פה עדות אפילו, זה ברור; במקום שישרתו בשב"ס ובמשטרה שוטרים וגונדרים, משרתים שם חיילים, נקודה, סוף.

תמר זנדברג: זה לעניין הזה.

תמר זנדברג: אני רוצה להוסיף מילה לגבי חוק ההשעיה החדש, שנוסחו פורסם לנו בדקות האחרונות.

תמר זנדברג: יש לנו התפתחות חדשה.

תמר זנדברג: יושב-ראש ועדת החוקה, שנכנס כרגע למליאה, עכשיו רוצה להתמודד לא רק עם שלילת מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לא רק עם הסתה לגזענות, לא רק עם הזדהות עם ארגון טרור ומדינת אויב, אלא עם אינתיפאדת היחידים.

תמר זנדברג: מצאת שיטה, מצוין.

תמר זנדברג: חוק השעיית חברי כנסת, זה עכשיו הצנזור – – –

ניסן סלומינסקי: זה לא נכון.

ניסן סלומינסקי: סכינאות – זה לא? – – –

תמר זנדברג: אדוני, יש לי הצעה בשבילך.

תמר זנדברג: בוא נדייק – בדיוק מה אתה רוצה לעשות: מי שיש לו שם ערבי, יודח מהכנסת.

ניסן סלומינסקי: למה?

תמר זנדברג: אחר כך, מי שמביע דעות שמאלניות, יודח מהכנסת.

ניסן סלומינסקי: למה?

תמר זנדברג: זה מה שאתה רוצה לעשות.

ניסן סלומינסקי: ממש לא.

תמר זנדברג: זה מה שאתה מנסה – תוציא את המרצע מהשק.

ניסן סלומינסקי: ממש לא.

תמר זנדברג: זה לא ויכוח פוליטי.

ניסן סלומינסקי: ממש לא.

תמר זנדברג: ואתה יודע מה?

תמר זנדברג: אתה יודע מה, אני מפנה אותך להתנגדות – באמת אתה כנראה מעולם לא חשת מה זה להיות מיעוט.

תמר זנדברג: אתה חושב שאתה נולדת ברוב – – –

ניסן סלומינסקי: אני לא חשתי את עצמי כמיעוט?

ניסן סלומינסקי: – – –

תמר זנדברג: כנראה, כנראה.

תמר זנדברג: אני מפנה אותך לחברי המפלגה שלך ולחברי מפלגות אחרות, שאומנם שייכים היום לרוב, אבל יודעים שהגלגל הזה מסתובב, ומי ששייך היום לרוב, במקום שינצל את כוח הריבון שלו – – –

ניסן סלומינסקי: כשגירשתם אותי, איפה היית?

ניסן סלומינסקי: כשגירשתם אותי, איפה היית?

תמר זנדברג: מאה אחוז, ואתה רצית שהנציגים שלך יודחו מהכנסת באותה הזדמנות?

תמר זנדברג: אתה יודע שאז זה היה קרוב לזה?

ניסן סלומינסקי: זה ממש לא אותו דבר.

תמר זנדברג: אתה יודע מה, בתור מי שהיה כאן בזירה הציבורית בתקופת ההתנתקות, אתה רוצה שהרוב שהיה כאן בכנסת לזה, על-ידי ראש ממשלה מהימין, בתמיכת השמאל והימין, יהיה לו הכוח לסלק אותך מהכנסת על דבר כזה?

ניסן סלומינסקי: על מה?

ניסן סלומינסקי: על מה לגרש אותי?

תמר זנדברג: אם לא – תגנוז את ההצעה הזאת, ומייד.

תמר זנדברג: אל תיתן לרוב להשתמש בכוח עריצות הריבון שלו כדי להדיח מיעוט משום שהוא לא מוצא חן בעיניך.

תמר זנדברג: אל תעשה את זה.

תמר זנדברג: זה מדרון חלקלק ומסוכן, ואם אתה חושב שהוא יעצור רק בערבים, ואחר כך יעצור רק בשמאל, אתה טועה.

תמר זנדברג: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת זהבה גלאון, את רוצה עוד לנמק?

נורית קורן: בבקשה, חמש דקות לרשותך.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני מתכוונת להצביע נגד הצעת החוק, ואני תומכת בנימוקים שנימקו שתי חברותי, מיכל רוזין ותמר זנדברג, קודם לכן.

זהבה גלאון: אני רוצה לנצל את שהותו של שר הביטחון במליאה ולשאול: אדוני השר, נודע לי שבביקור האחרון של מזכיר המדינה האמריקני קרי באזור, הוא נפגש עם ראש הממשלה.

זהבה גלאון: הביקור, ממה שסוקר, נאמר שהוא נועד לעיצוב מחדש של רגיעה ביטחונית.

זהבה גלאון: ובעצם, אם אני מבינה נכון, הוא נועד למטרה שונה: הוא נועד לבחון את גבולות הגמישות הישראלית לקראת הפלסטינים בסוגיות כלכליות בעלות השלכות מדיניות מהותיות.

זהבה גלאון: אני רוצה לגעת בנקודה מאוד מאוד ספציפית; אנחנו מדברים על אזור דרום הר-חברון, שמתקיים בו מצב שיש שני שטחים שמוגדרים אזור A, והם מופרדים זה מזה במסדרון צר המוגדר אזור C – ברוחב של איזה כביש דו-מסלולי.

זהבה גלאון: עכשיו, מזכיר המדינה קרי שאל את נתניהו: האם ממשלת ישראל תיאות, כמחווה כלכלית כלפי הרשות הפלסטינית, לחבר את שני האזורים האלה במעבר.

זהבה גלאון: אם זה היה קורה זה היה מאפשר לפלסטינים גישה למרחב בגודל של כ-10,000 דונם של קרקע חקלאית מניבה, שבעצם נותרה בלתי מעובדת כי אין אפשרות גישה אליה, כי מכל העברים שלה היא אזור C.

זהבה גלאון: האמריקנים ראו בכך מחווה הגיונית לאור ההתחייבות של נתניהו לשפר את המצב הכלכלי הפלסטיני במסגרת המאמצים להשיג רגיעה.

זהבה גלאון: וראש הממשלה נתניהו – אני שואלת האם זה היה גם בהתייעצות אתך, אדוני – ראש הממשלה נתניהו בעצם סירב לבקשתו של מזכיר המדינה, והוא חזר לוושינגטון עם הכרעה ברורה, בעצם, שאין סיכוי לשינוי כלשהו במצב המדיני הפלסטיני, כי נתניהו לא יהיה מוכן לספוג את המחיר הפוליטי של המהלך הזה.

זהבה גלאון: על בסיס זה אנחנו מבינים שהנשיא אובמה הגיע למסקנה שאין מה להשקיע כאן באזור.

זהבה גלאון: אומנם סגן הנשיא ביידן מגיע לארץ, זה קשור לדברים אחרים.

זהבה גלאון: האם תוכל, אדוני שר הביטחון, בהזדמנות זו, לאשר את השאלה ששאלתי?

זהבה גלאון: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: נרשמו עוד אנשים לבקשות דיבור: אילן גילאון ועיסאווי פריג'.

נורית קורן: מוותרים?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אם כך, כל בקשות הדיבור נענו, ואין לנו הסתייגות.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה על חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 33 נגד – 5 נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 33, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

נורית קורן: אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

נורית קורן: אנחנו, אם כן, עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

נורית קורן: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, קריאה שלישית – מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 33 נגד – 5 נמנעים – אין חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, נתקבל.

נורית קורן: התוצאות הן: בעד – 33, חמישה מתנגדים, אין נמנעים.

נורית קורן: אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

נורית קורן: אנחנו נעבור להודעה של המזכירות.

נורית קורן: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 26), התשע"ו–2016; הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [מס' מ/988; "דברי הכנסת", חוב' י"ג, עמ' 8656; נספחות.

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

נורית קורן: יציג את החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

נורית קורן: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר – שאני לא רואה אותו, אבל לא חשוב – וחברי חברי הכנסת, אנחנו יודעים שבבורסה שלנו, אחת הבעיות היא שיש הרבה רגולציה – אה, אני רואה את השר – הרבה מאוד רגולציה, וכתוצאה מזה חברות בורחות, וחשוב מאוד שתהיה הקלה ברגולציה, עם שמירה על הבורסה, אבל הקלה.

ניסן סלומינסקי: והנה, כאן אנחנו אישרנו – ועדת החוקה אישרה – ארבע הקלות בבורסה, ואני חושב שזה לברכה.

ניסן סלומינסקי: ואני רק אקריא אותן, את ההקלות, לא את ההסברים.

נורית קורן: ששש.

ניסן סלומינסקי: הקלה אחת באה לאפשר לאחד את דיוני ועדות הביקורת והתגמול, ולחסוך בעלויות הכרוכות בקיום ישיבות נפרדות; הקלה שנייה, מוצע להפחית את הרוב הנדרש לאישור כפל כהונה, כאמור, באספה הכללית של חברה ציבורית, מרוב של שני-שלישים שהיה נדרש עד היום לרוב רגיל מקרב בעלי המניות שאינם בעלי השליטה ואין להם עניין בהצבעה; ההקלה השלישית היא לאפשר – –

נורית קורן: ששש.

ניסן סלומינסקי: – – לדירקטור חיצוני תושב ישראל – – –

נורית קורן: רגע, סליחה, חבר הכנסת סלומינסקי.

נורית קורן: חברי הכנסת, אני מבקשת, כל חברי הכנסת שנמצאים ליד הדלת, מי שרוצה יישאר, מי שרוצה לדבר, נא לצאת החוצה.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: זה מאוד מפריע.

נורית קורן: תודה.

ניסן סלומינסקי: – – – וההקלה הרביעית היא לקבוע כי לא יהיה צורך באישור האספה הכללית להמשך כהונתם של דירקטורים חיצוניים לאחר שהפכה החברה לחברה ציבורית, ואישור זה יידרש רק אם יצאו לקדנציה נוספת.

ניסן סלומינסקי: אבל במעבר עצמו, מי שהיה דירקטור ימשיך להיות דירקטור.

ניסן סלומינסקי: אלה הצעות טובות, שבסך הכול מקלות על הבורסה, ולכן, אני פונה לחברי – לאשר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27), התשע"ו–2016.

ניסן סלומינסקי: לחוק הזה אין הסתייגויות, ואני מבקש מחברי לאשר אותו בקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אין הסתייגויות לחוק הזה, ואנחנו עוברים לבקשות רשות דיבור.

נורית קורן: חברי הכנסת שביקשו הם: זהבה גלאון – לא במליאה; חבר הכנסת אילן גילאון – מוותר; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת מסעוד גנאים – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

נורית קורן: כן, חנין – מורחקת.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: חברים, אני רק מבקשת קצת יותר שקט בצד השמאלי שלנו, בתאים.

נורית קורן: יותר מדי רעש.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין, חמש דקות לרשותך.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, יש לנו הערות על חוק החברות, ואנחנו חושבים שהמנגנון שמוצע בו איננו מנגנון טוב, אבל כמו חברי וחברותי שדיברו קודם לכן, אני מבקש להקדיש את זמן הדיבור שלי ליוזמה שתידון מחר בוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אותו רעיון מסוכן שמאפשר לרוב הפרלמנטרי לגרש מהכנסת מיעוט מרגיז ומעצבן.

דב חנין: אני גם קורא בצער ובדאגה את הידיעה שפורסמה היום בתקשורת, שהחוק שיאפשר את הגירוש יורחב כך שאפשר יהיה לגרש חבר כנסת מהכנסת לא רק בשל מעשה שעשה, אלא גם בשל התבטאות שאמר.

דב חנין: זאת אומרת, אנחנו מייצרים פה מנגנון שמאפשר לרוב להיפטר מהמיעוט.

דב חנין: תבואו ותגידו לי: כן, אבל אנחנו מדברים על המצבים המקוממים והמרגיזים ביותר.

דב חנין: התשובה על כך, עמיתי חברי הכנסת, היא מאוד פשוטה: בדיוק למצבים המרגיזים והמקוממים ביותר נועדה הדמוקרטיה; אין שום צורך להגן על חופש הדיבור של מי שמבטא עמדות ודעות שמקובלות על הכול.

דב חנין: יש צורך להגן על חופש הביטוי, על חופש ההתבטאות של מי שאומר דברים מרגיזים, מקוממים ולחלוטין לא מקובלים על דעתו של הרוב.

דב חנין: שימו לב, אנחנו מדברים לא רק על פגיעה בביטוי של אזרחים, אנחנו מדברים על פגיעה בחופש הביטוי של נציגי ציבור, של אנשים שנבחרו לכנסת כדי להביע את עמדותיהם ואת דעותיהם.

דב חנין: חבר הכנסת סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מניח שחברי הכנסת שאתה חושב עליהם כמועמדים לענישה, אתה לא הצבעת עבורם – אני אומר את זה בזהירות, כי הרי ההצבעה לכנסת היא הצבעה חשאית, ואני לא יודע מה הצבעת מאחורי הפרגוד – אבל אני מוכן להניח, לצורך הדיון, שלא הצבעת לאותם חברי כנסת שאתה רוצה להעניש.

דב חנין: זכותך המלאה.

דב חנין: זכותו המלאה של הציבור כולו לא להצביע.

דב חנין: ואם אנשים לא יקבלו מספיק קולות, הם לא יהיו כאן בכנסת.

דב חנין: כדי להיבחר לכנסת צריך לקבל אלפים רבים של קולות מאזרחי ישראל, ששולחים לכנסת חברי כנסת שיביעו באומץ, ללא רתיעה, ללא חשש, ללא משוא פנים, ללא פחד, את עמדותיהם.

דב חנין: המנגנון הזה, שמאפשר לרוב להעניש חברי כנסת מהמיעוט, הוא מנגנון אנטי-דמוקרטי בצורה קיצונית ומרחיקת לכת מאוד מאוד.

דב חנין: אני רוצה לומר בהקשר הזה משפט נוסף:

דב חנין: אומרים שיש מנגנונים כאלה גם במדינות אחרות.

דב חנין: אז אני רוצה לומר לכם שאני בדקתי וראיתי שבמדינות אחרות המנגנונים האלה, של ענישה, של סילוק חבר כנסת או חבר פרלמנט על-ידי רוב פרלמנטרי, מיועדים למצב שבו בן-אדם עבר עבירה פלילית והורשע בעבירה פלילית.

דב חנין: מנגנונים כאלה, אגב, קיימים גם אצלנו.

דב חנין: אבל זה לא מצב שבו הרוב הפרלמנטרי מחליט על המיעוט הפרלמנטרי; זה מצב שבו בית-משפט, שהוא גוף חוץ-מפלגתי, חוץ-פרלמנטרי, בוחן עבירה פלילית של אדם שעשה מעשה מסוים, דן אותו, מחייב אותו בדין, קובע לו עונש מאסר, ואז אפשר לסלק את אותו פרלמנטר, אם הוא חבר פרלמנט, גם מהפרלמנט שבו הוא חבר.

דב חנין: יש הבדל עצום בין מצב שבו בית-משפט קובע את דינו ודן מישהו למאסר, ואז ממילא הוא גם לא יכול להיות בכנסת, או בפרלמנט, לבין מצב שבו הרוב הפרלמנטרי הוא זה שמנצל את כוחו הפוליטי כדי לגרש מתוכו חברי פרלמנט מהמיעוט.

דב חנין: לכן, עמיתי חברי הכנסת, אני חושב שהחוק המסוכן הזה הוא חוק שצריכה להיות לו התנגדות רחבה, מקיר אל קיר.

דב חנין: אנחנו כולנו צריכים להבין שמה שמתחיל היום בפינה הכביכול-קיצונית יתפשט משם לפינות נוספות, ומה שמתחיל בפינות הקיצוניות והפחות-קיצוניות יגיע בסופו של דבר גם לאזורים יותר קרובים למרכז.

דב חנין: המנגנון הזה, שאנחנו מתבקשים להתחיל לקדם מחר בכנסת, הוא מנגנון חיסול עצמי של דמוקרטיה פרלמנטרית.

נורית קורן: נא לסיים.

דב חנין: לכן אני מציע לך, אדוני יושב-ראש ועדת החוקה, ולחברי ועדת החוקה לא ללכת בדרך המסוכנת הזאת.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסף ג'בארין – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח.

נורית קורן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה על הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27), התשע"ו–2016.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: זאת הקריאה השנייה.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–4 – 31 נגד – 6 נמנעים – אין סעיפים 1–4 נתקבלו.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 31, נגד – 6, אין נמנעים.

נורית קורן: אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

נורית קורן: ואנחנו עוברים לקריאה השלישית.

נורית קורן: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27), התשע"ו–2016, קריאה שלישית – מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 29 נגד – 6 נמנעים – אין חוק החברות (תיקון מס' 27), התשע"ו–2016, נתקבל.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 29, נגד – 6, אין נמנעים.

נורית קורן: אם כן, החוק התקבל וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

נורית קורן: [מס' כ/615; "דברי הכנסת", חוב' ט"ו, עמ' 9231; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 169), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: תציג את הצעת החוק, בשם יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, חברת הכנסת מירב בן ארי.

נורית קורן: בבקשה.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני שר הביטחון, חברי וחברותי חברי הכנסת, לפני שאני אציג את החוק אני אגיד שזה יום מאוד מרגש בשבילי.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה בחיי שאני מעבירה חוק בקריאה שנייה ושלישית.

מירב בן ארי: זה חוק חברתי, חוק שמדבר על צמצום פערים, חוק שאני גאה שזה החוק הראשון שלי, ובכלל שזה חוק שעובר, ואני כמובן אשמח על התמיכה שלכם.

מירב בן ארי: חוק הביטוח הלאומי בעצם עושה סדר במענק הלימודים, נותן למשפחות חד-הוריות ולמקבלי קצבת קיום מענק לימודים עד כיתה י"ב; מסדר את המענק כך שכל שנה זה יהיה 1,000 שקלים חדשים, ומסדר את זה בצורה כזאת שזה יהיה מא' עד י"ב, ולא יהיו מצבים כמו היום, שילד כבר בכיתה ח' מפסיק לקבל מענק לימודים.

מירב בן ארי: החוק הוא חוק חברתי, הוא חוק כלכלי, הוא חוק שמדבר בדיוק על אותם ערכים של סיעת כולנו לצמצום פערים חברתיים.

מירב בן ארי: אני אודה גם בסוף החוק, אבל מאוד חשוב לי לציין את שר האוצר והתמיכה שלו ושל הצוות שלו.

מירב בן ארי: זה חוק שעולה קרוב ל-33 מיליון שקלים.

מירב בן ארי: זה חוק שמכניס 70,000 ילדים למעגל של מקבלי מענק לימודים.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לשר הרווחה, לצוות הביטוח הלאומי וליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה שעזר לי לקדם את החוק הזה.

מירב בן ארי: אני עוד אתייחס בסוף, לאחר שהחוק יעבור, לעוד כמה אנשים חשובים שעזרו לי, אבל אני לא יכולה שלא להתייחס לעמותת "ידיד" שהביאה את החוק הזה לפתחי, שאמרה שבמשך כל כך הרבה זמן ניסו להעביר, והנה היום זה הצליח.

מירב בן ארי: אז אני אשמח שתתמכו בהצעת החוק, ואחרי ההצבעה אני אחזור להודות לשאר.

מירב בן ארי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: להצעת החוק אין הסתייגויות ולא ביקשו רשות דיבור, ולכן אנחנו נעבור להצבעה.

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, שבי במקום כדי שאנחנו נוכל להצביע על החוק בקריאה שנייה.

נורית קורן: אם כך, אנחנו מצביעים על הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 169), התשע"ו–2016.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 8 בעד סעיפים 1–2 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 21, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: אם כן, ההצעה עברה בקריאה שנייה.

נורית קורן: להוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת רחל עזריה, בעד, וגם את חברת הכנסת זהבה גלאון.

נורית קורן: אם כך, אנחנו ממשיכים ואנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

נורית קורן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 169), התשע"ו–2016, בקריאה שלישית – מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: בבקשה להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 24 נגד – אין נמנעים – אין חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 169), התשע"ו–2016, נתקבל.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 24, אין מתנגדים ואין נמנעים, ולפרוטוקול אני מבקשת להוסיף את חבר הכנסת אילן גילאון, בעד, שתמך בחוק.

נורית קורן: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה שלישית, והיא תיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

נורית קורן: מזל טוב, חברת הכנסת בן ארי.

נורית קורן: את רוצה לברך?

נורית קורן: בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מירב בן ארי: אני רק חייבת להגיד תודה גם, באמת, על התמיכה שלכם, אבל אני רוצה להודות לעוזרים שלי, לצוות שלי, לחני ולגיא ולאלכס, שעוזרים לי לקדם את ההצעה הזו ועזרו לי.

מירב בן ארי: ואני רוצה להודות לכל המשתתפים – תשמע, חיים, תשמע – – –

חיים ילין: לא, באתי להודות.

מירב בן ארי: לא, הנה, אני כאן.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל המשפחות החד-הוריות בישראל ולכל המשפחות של מקבלי קצבת קיום, שלמרות כל הקשיים הפיזיים, לא מוותרות ונלחמות בשביל הילדים שלהן בדיוק כמו שאני גדלתי, ואני גאה שזה החוק הראשון שלי במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

נורית קורן: בואי, אני רוצה לברך אותך.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1009); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אם כן, אנחנו ממשיכים.

נורית קורן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 172) (תיקון הגדרת לידה), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק השר משה יעלון, בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

נורית קורן: בבקשה.

משה יעלון: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בשמו של שר הרווחה, השר חיים כץ – – –

נורית קורן: סליחה, אדוני השר, רק שנייה, אני אשתיק אותם.

נורית קורן: אפשר בבקשה רק לקבל שקט במליאה?

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: בבקשה, אדוני.

משה יעלון: הוראות פרק ג' לחוק הביטוח הלאומי קובעות את תנאי הזכאויות השונות למבוטחת שילדה.

משה יעלון: סעיף 39 לחוק מגדיר לידה: לידת ולד חי או לידה אחרי 26 שבועות של היריון.

משה יעלון: בהתאם להגדרה זו, כל מבוטחת שילדה לאחר 26 שבועות של היריון, גם אם הוולד נולד מת, חס וחלילה, זכאית לכל הגמלאות המנויות בפרק ג' לחוק, ובכלל זה דמי לידה ומענק לידה, ככל שהיא עומדת בתנאים האחרים הקבועים בחוק.

משה יעלון: כידוע, דמי הלידה נועדו להחליף את שכר המבוטחת בשבועות שבהם נעדרה מעבודתה לצורך הטיפול ברך הנולד, וכן לצורך החלמתה הפיזית והנפשית.

משה יעלון: מתן דמי לידה רק למי שילדה אחרי 26 שבועות לא מאפשר תקופת החלמה לנשים שילדו בשלב מוקדם יותר, אף שבמרבית המקרים הפסקת היריון בשבוע ה-22 ואילך מבוצעת אף היא בדרך של לידה.

משה יעלון: על-פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מתרחשות כל שנה כ-170 לידות שקטות, מהשבוע ה-22 ועד השבוע ה-25, כולל.

משה יעלון: לפיכך מוצע לתקן את ההגדרה ולקבוע גם כי לידה שהתרחשה בשבוע ה-22 להיריון תיחשב כלידה לצורך החוק.

משה יעלון: באופן זה, מבוטחת שילדה לאחר תום 22 שבועות של היריון תהיה זכאית לכל הגמלאות מכוח פרק ג' האמור.

משה יעלון: נוכח חשיבות העניין תמכה ועדת השרים לחקיקה בהצעת החוק החשובה, ונבקש את הכנסת לתמוך גם כן ולהעבירה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

משה יעלון: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אם כן, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת.

נורית קורן: חברת הכנסת זהבה גלאון.

נורית קורן: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נורית קורן: לרשותך שלוש דקות.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה.

זהבה גלאון: חבל שיושב-ראש ועדת החוקה לא נמצא כאן במליאה.

זהבה גלאון: הייתי שואלת אותו מה שמים להם בקפה בבית היהודי; מה בדיוק הדבר הזה שמערבבים להם כדי להגיש הצעת חוק במסגרת חוק ההשתקה, שמחמירה את המצב הקיים גם היום ואומרת שמי שיביע תמיכה כלשהי – איך זה הוגדר, חבר הכנסת חנין?

זהבה גלאון: – במישהו שהוא מחבל או – – –

דב חנין: תומך בטרור.

זהבה גלאון: תומך בטרור.

זהבה גלאון: עכשיו אני רוצה להגיד כמה דברים.

זהבה גלאון: קודם כול, למען הסר ספק, אנחנו מתנגדים לטרור.

זהבה גלאון: טרור הוא טרור הוא טרור, בין שהוא נעשה – לא משנה על-ידי איזה צד; שלא יובן לא נכון, אנחנו לא מבקשים לתת לגיטימציה לטרור.

זהבה גלאון: אבל אז נזכרתי באחד מבניה – אפשר להתווכח עליו פוליטית – אבל אחד מבניה המפוארים של המדינה הזאת; נזכרתי במי שהיה גם ראש ממשלה בישראל, היה רמטכ"ל, היה שר ביטחון – אני לא סגורה על זה; הוא היה שר הפנים – אני לא סגורה על מה שהוא היה.

זהבה גלאון: אמר אהוד ברק בזמנו: לו הייתי פלסטיני, הייתי מצטרף לארגון טרור.

זהבה גלאון: זה מה שאמר אהוד ברק.

זהבה גלאון: אפשר להתווכח על האמירה שלו – מוצלחת, לא מוצלחת; ראש ממשלה מוצלח, לא מוצלח – יש לי הרבה ביקורת על אהוד ברק.

זהבה גלאון: על-פי הצעתו, אליבא דחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, לו אהוד ברק ראש ממשלה או שר, אוטומטית החוק הזה מופעל נגדו – עף מהכנסת, ובמקומו נכנס הבא בתור, איציק שמולי, ברשימה.

זהבה גלאון: סתם.

זהבה גלאון: האם זה נשמע לכם סביר?

זהבה גלאון: האם זה נראה לכם הגיוני לחוקק הצעות חוק שכל המטרה שלהן היא המלחמה בימין מי יצהיר יותר נאמנות להצעות חוק הזויות, להצעות חוק מטורפות, שיש להן רק מטרה אחת – להעיף מכאן רק קבוצה אחת של חברי כנסת, רק מגזע אחד, על בסיס אתני ולא על בסיס שום דבר אחר – להעיף מהכנסת את חברי הכנסת הערבים?

זהבה גלאון: אתם השתגעתם, תגידו?

זהבה גלאון: ואני עדיין מחכה שיסביר לנו חבר הכנסת סלומינסקי מה הוא שם שם בקפה.

זהבה גלאון: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

נורית קורן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, כשפה בכנסת דיברו על אפרטהייד, כולם קמו, והייתה זעקה – מה זה אפרטהייד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא יכול להיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אפרטהייד בעצם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אותו חוק שמיישמים בצורה אחרת נגד עם אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה מקרה לפני פחות משבוע, ב-10 בפברואר – לפי כתב-אישום שהוגש במחוז מרכז – בבוקר, תושב קרני-שומרון בן 45 מואשם שהוא זרק גרזן לעבר רכב פלסטיני שהיה בנסיעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מזל, אחרי שהגרזן הזה ניפץ את השמשה, הוא נפל בין רגליו, על הכיסא של הנהג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא הרג אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נשמע למה – אני מדבר מכתב-האישום, לא מהתושב הזה שהותקף – התושב הזה השתלב בתנועה והכעיס את תושב קרני-שומרון, הכעיס את המתנחל, שהוא הסמל של הכיבוש שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז הוא רדף אחריו, עקף אותו, חיכה לו בהמשך הדרך וזרק עליו את הגרזן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עד פה רואים שזה מקרה טרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה טרור לשמו, ואם היה לו נשק גם, הוא היה מפעיל את הנשק והיה יורה בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל כשמגישים כתב-אישום, בכתב-האישום הוא מואשם רק בעבירה של "יידוי חפץ לעבר כלי תחבורה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה המקרה באמת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: פה בכנסת קראו "ירי" לאבנים, לא לגרזנים, ומחמירים את הענישה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה, אם זה לא אפרטהייד, איך אפשר לקרוא לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זו לא גזענות, איך אפשר לקרוא לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם זה לא ביטולה של המדינה וביטול החוקים, איך אפשר לקרוא לזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לנסות ולעשות חוק משלהם, בדיוק כמו שחוסמים כבישים לכפרים הערביים שם בשטחים, כמו שעוקרים עצים, גם מנסים להרוג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה ניסיון לרצח, זה מקרה טרור, ובמקרה טרור צריך להפעיל חוקים נגד טרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אי-אפשר להמשיך עם הסלחנות הזו למתנחלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לכם, כל שתיקה על המעשים שלהם זה מנגנון להרס עצמי, ותגיע השעה שכולם יגידו: איפה היינו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה לא חשבנו נכון ולמה לא עצרנו אותם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מתריע מפה: צריך להעמיד אותם במקום ולהפעיל את החוקים נגדם; ואת האמת, צריך להוציא אותם בכלל מהשטחים הכבושים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חבר הכנסת חאג' יחיא, אני מסכים בהחלט עם המסקנה הסופית של דבריך לגבי הצורך לסיים את – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכיבוש.

איציק שמולי: כן, בהחלט.

איציק שמולי: אני מסכים עם המסקנה.

איציק שמולי: אני אפילו מתרעם ויכול להזדהות עם המקרה שהבאת פה, שאם באמת הפרטים הם נכונים וכל ההאשמה מסתכמת ביידוי חפץ זר כלפי אותו תושב פלסטיני, זה דבר חמור מאוד, ואנחנו צריכים להיאבק בצביעות הזאת כשהיא קורית ולגנות אותה בכל תוקף.

איציק שמולי: אבל אני מזמין אותך וגם את חברי הכנסת האחרים להגדיר טרור כאשר הוא מתרחש, גם כאשר זה נמצא מחוץ לאזורי הנוחות שלנו.

איציק שמולי: אני עומד כאן, ואני לא מתבלבל ולא מהסס בכלל להגדיר את מה שאתה הצגת כאן כדוגמה של טרור בהגדרה.

איציק שמולי: באותה נשימה אני מצפה, גם כאשר זה פחות נוח, שתשתמש באותה הגדרה כאשר הסיטואציה מחייבת את זה.

איציק שמולי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: גברתי היושבת-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, הצעה חשובה; הצעה שיותר מדי שנים מתמהמהת ולא מקודמת.

עליזה לביא: אני שמחה מאוד ששר העבודה והרווחה, השר כץ, החליט להביא – – –

מאיר כהן: שר הרווחה.

עליזה לביא: שר הרווחה?

מאיר כהן: אין עבודה.

עליזה לביא: יש עבודה.

עליזה לביא: יש הרבה עבודה.

עליזה לביא: אבל שר הרווחה החליט – – –

יעקב מרגי: רוצים להחזיר.

עליזה לביא: גם אם תחזיר וגם אם לא תחזיר, יש הרבה מאוד עבודה, וצריך להמשיך ולעשות.

עליזה לביא: העבודה היא חיינו.

עליזה לביא: אבל זאת הצעת חוק מאוד מאוד חשובה, הכרחית, בפער הזה שבין ההגדרה הרפואית להגדרה הביורוקרטית של מדינת ישראל לגבי לידה שקטה; לידה שבה החזרה הביתה היא חזרה קשה, חזרה בלי תינוק.

עליזה לביא: אין תינוק, ההיריון הסתיים במוות של תינוק.

עליזה לביא: יותר מדי שנים נשים נאבקו ביוזמתן ובעצמן על ההבנה הזאת שצריך לסייע, מגיע וצריך.

עליזה לביא: גם הנשים הללו, במקרים הקשים האלה, צריכות לקבל את מענק הלידה, את דמי הלידה, את הזכאות לחופשה.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על 1% מכלל הלידות במדינת ישראל, שהן לידות שקטות.

עליזה לביא: זה חוק שייתן מענה לנשים באשר הן.

עליזה לביא: זה לא עניין לא של קואליציה ושל אופוזיציה ושל מגזר כזה ושל מגזר אחר.

עליזה לביא: אני שמחה שהצעת החוק הפרטית שהעליתי גם בכנסת הקודמת וגם בכנסת הזאת, ואשר עברה לפני כחודש, תצטרף עכשיו להצעת החוק הממשלתית שאתם, אני מקווה מאוד, תאשרו בנדיבותכם עכשיו.

נורית קורן: נא לסיים.

עליזה לביא: אנחנו בעצם נשנה פה עוול מתמשך של יותר מדי שנים כלפי נשים, שמהשבוע ה-22 עד השבוע ה-26, בתקופה הזאת כ-20% מהלידות השקטות מתרחשות – – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

עליזה לביא: – – – לא זכו לכל אותם תנאים שהגיעו לנשים, על-פי ההגדרה הביורוקרטית של שבוע 26.

עליזה לביא: בכך, גברתי, נתקן עוול רב-שנים לנשים, למשפחות – –

נורית קורן: תודה, חברת כנסת לביא.

עליזה לביא: – – ואני מקווה שנשלים את החקיקה הזאת במהרה.

עליזה לביא: תודה, גברתי היושבת-ראש.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: – – –

נורית קורן: מוותרת.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח.

יוסי יונה: – – –

נורית קורן: סליחה, לא ראיתי אותך.

נורית קורן: אתה היום בחולצה אדומה.

יוסי יונה: הייתי שקט, גברתי.

יוסי יונה: אולי החולצה האדומה היא גם משהו סימבולי.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי וחברות הכנסת, אדוני השר, היום אני דווקא רוצה לשאת בפניכם דברים שלא אני כתבתי.

יוסי יונה: אני רוצה לשאת בפניכם דברים שהגיעו לאוזני מרחוק, ממקום שבו עד לאחרונה הם נחשבו לדברי כפירה, נחשבו למסרים שאבד עליהם כלח.

יוסי יונה: הנה, הקשיבו, כך נושא הדברים אומר: הנה האמת הפשוטה, בארץ יש עובדים רבים שעמלים קשה אבל לא מרוויחים מספיק כסף כדי להבטיח שתהיה פת לחם לילדיהם על שולחנם.

יוסי יונה: לזה, הוא אומר, צריך לשים סוף.

יוסי יונה: ברחבי הארץ יש מקרים רבים שבהם האבא עובד, האימא עובדת, וגם הילדים שלהם עובדים, ועדיין אין להם מספיק כסף כדי לשלם את החשבונות, אין להם מקום להניח את ראשם.

יוסי יונה: משהו בסיסי כאן לא מסתדר.

יוסי יונה: משהו כאן לא צודק באופן יסודי.

יוסי יונה: הבעיות שאתן אנחנו מתמודדים אינן גזירת שמים, הוא אומר.

יוסי יונה: הן פועל יוצא של החלטות אנושיות גרועות, והחלטות אנושיות טובות, הוא אומר, יכולות לשנות את זה.

יוסי יונה: הפוליטיקה של היום נשלטת על-ידי הכסף הגדול, ולכן היא גם מקדמת את האינטרסים של מיעוט קטן ועשיר כקורח על חשבון רוב האזרחים – מעמד הביניים, משפחות חד-הוריות, שכבות מוחלשות ועניים מרודים.

יוסי יונה: יש לשים קץ למציאות הזאת.

יוסי יונה: אנחנו לא יכולים להרשות לכסף הגדול לגרום למדינה לכרוע ברך בפני עשירי הארץ.

יוסי יונה: יש להחזיר את הפוליטיקה לציבור ויש לחלק מחדש את העושר הלאומי שלנו.

יוסי יונה: אנחנו מדינה עשירה שיש בה עניים רבים, רבים מדי.

יוסי יונה: הדרך לשנות את המציאות הזאת היא באמצעות מערכת מיסוי שתובעת מעשירי הארץ ומהתאגידים הגדולים לשלם חלק הוגן מהכנסתם לקופה הציבורית.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, כאן באה מילת המפתח, ואני מביא דברים בשם אומרם.

יוסי יונה: הוא אומר כך: אני לא פוחד מהמילה סוציאליזם, ובזאת אני מתכוון למדיניות סוציאל-דמוקרטית כפי שהיא נהוגה במדינות כמו דנמרק, שבדיה, נורבגיה ומדינות אירופיות אחרות.

יוסי יונה: אלה מדינות שבהן הזכות לבריאות, חינוך, חינוך בגיל הרך ותוכנית פנסיה ממלכתית נתפסת כזכות בסיסית.

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, כפי שאת וחברי כנסת מנחשים, ליקטתי את הדברים האלה מנאומיו מעוררי ההשראה של ברני סנדרס, שמתחרה על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות-הברית.

יוסי יונה: כמה מרעננים הדברים, כמה תקפים הם גם לחברה שלנו.

יוסי יונה: אנחנו אוהבים לחקות את אמריקה; לעתים אנחנו מאמצים משם ערכים בעייתיים ואופנות מפוקפקות.

יוסי יונה: אבל הנה, עכשיו יש לנו הזדמנות לאמץ משם ערכים ראויים, ערכים שהאיש הזה מקדם.

נורית קורן: נא לסיים.

יוסי יונה: אני מסיים, גברתי היושבת-ראש.

יוסי יונה: איך הם אומרים שם, באמריקה: Feel the Burn – הרגישו את הבעירה.

יוסי יונה: הגיע הזמן שגם פה נרגיש את הבעירה, הבעירה שעולה מקמפיין הבחירות של האיש הזה, שהגיע הזמן שהיא תנחה גם את המדיניות הכלכלית שלנו.

יוסי יונה: תודה, גברתי היושבת-ראש.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חברת הכנסת יעל גרמן – –

יעל גרמן: מוותרת.

נורית קורן: – – מוותרת; חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת; חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת; חבר הכנסת עודד פורר – –

עודד פורר: – – –

נורית קורן: – – מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני רוצה לשתף אתכם בסוגיה שמאוד מטרידה אותי בימים האחרונים; לא רק שהיא מטרידה אותי, היא אף מדירה שינה מעיני.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשתף אתכם ברגשות שלי לגבי חוק ההשעיה, מה שמכונה חוק השעיית חברי הכנסת, חוק ה-90.

אורן אסף חזן: ראשית, למען הסר ספק, שלא יהיו כאן אי-הבנות, חברי כנסת כמו החברים בבל"ד, שביצעו מה שביצעו, וחברי כנסת אחרים שמגבים טרור, נותנים יד לטרור, בוגדים במדינת ישראל, מקומם לא בכנסת הזאת.

אורן אסף חזן: לא רק שלא בכנסת הזאת, לא בגבולות המדינה.

אורן אסף חזן: צריך לזרוק אותם בסוריה, יחד עם השאר.

אורן אסף חזן: שלא יהיו פה אי-הבנות.

אורן אסף חזן: אבל עדיין, כשאני מסתכל על הכנסת הזאת, חברינו וחברותינו בוועדת האתיקה למשל – ועדת האתיקה, שהיא ועדה כחלק מבית פוליטי, הרי אי-אפשר להתכחש לעובדה שכנסת ישראל היא לא רק בית פוליטי, היא הנשמה והלב הפועם של הפוליטיקה הישראלית – שיושבים בוועדת האתיקה; ומצד אחד חברת כנסת שמאחלת "תמות, זבל ואפס" לחבר כנסת אחר, יוצאת עם צל"ש.

אורן אסף חזן: חברת כנסת אחרת, שאומרת "כלב", ועוד כל מיני פניני חוכמה שעדיף שהציבור לא ישמע אותן – מקבלת טפיחה על השכם.

אורן אסף חזן: מצד שני, חברי כנסת, או – חבר כנסת בסך הכול בא ואמר את האמת שעל לבו, האמת של הציבור – ראינו את התוצאה.

אורן אסף חזן: מכאן, אני שואל, איך אנחנו יכולים להפקיד בידיים של החברים והחברות שלי ושל כולנו פה בבית הזה את ההחלטה אם לא רק להשעות, אלא לזרוק, חבר או חברת כנסת אחרים, שדעותיהם שונות בתכלית השוני משלנו?

אורן אסף חזן: האם ייתכן שאנחנו רוצים לגזול את עבודתה של הרשות השופטת ולהשאיר אותה בידי רשות פוליטית?

אורן אסף חזן: אסור שכך יהיה הדבר.

אורן אסף חזן: אין בזה כל שחר וכל היגיון.

אורן אסף חזן: האם בשביל איזו התמודדות – בעייתית, יש לומר – עם חברי כנסת שחדשות לבקרים בוגדים, תרתי משמע, באמון הכנסת, הציבור ומעל הכול באמון – בוגדים במדינת ישראל, אנחנו רוצים לאבד את עצמנו לדעת ולסתום ולסגור את הגולל על אלף-בית של דמוקרטיה, הלוא הוא חופש הביטוי?

אורן אסף חזן: הדבר הזה מטריד אותי עד מאוד.

נורית קורן: נא לסיים.

אורן אסף חזן: אני מסכם ואומר – –

נורית קורן: משפט אחד בבקשה.

אורן אסף חזן: – – תפקידנו כרשות המחוקקת, כחברים בכנסת ישראל, למצוא את כל הפתרונות החוקיים כדי שאותם בוגדים ימצאו את עצמם מחוץ לכנסת היום, בעבר ובעתיד – –

נורית קורן: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – אבל לא לעשות את הדרך כדי שתהיה פה איזו מציאות או מדיניות הפחדה שבה חברי כנסת לא יוכלו לקבל את המנדט שקיבלו – –

נורית קורן: חבר הכנסת אורן חזן, נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – לא מאתנו, אלא מהציבור, שברצותו בחר וברצותו יחליט אם נהיה כאן או לא.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, בבקשה.

נורית קורן: הרשימה סגורה.

יחיאל חיליק בר: עד שיש איך להעיף אותך מהכנסת אתה מתנגד לזה, תגיד לי?

אורן אסף חזן: חיליק בר, שוב ליצן, זה קורה לו.

אורן אסף חזן: אמרתי לך, את הליצנים תיקח קטנים.

אורן אסף חזן: אמרתי לך, אחי.

מנחם אליעזר מוזס: ערב טוב, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר המקשר, שר הביטחון, אנחנו כולנו תחת הרושם המזעזע של תאונת הדרכים הנוראה שהייתה אתמול בכביש ירושלים–תל-אביב, שבה קיפדו את חייהם שישה צעירים, וזוג צעיר – השתתפתי בהלוויה היום אחר-הצהריים; האישה נפטרה, והבעל פצוע והגיע על כיסא גלגלים ללוויה; רצו לחגוג את יום הנישואים שלהם בבני-ברק, ובאה יד קלה על ההגה, כפי שמסתבר, ואני תכף אסביר לכם, וגדעה את חייה.

מנחם אליעזר מוזס: ובכלל, גדעה את עתיד חייהן של כמה וכמה משפחות, כמו משפחת מלמוד, שהאישה, האימא, נהרגה, ובן הזקונים הולך לחופה ביום ז' אדר, זאת אומרת, אנחנו עומדים כאן ממש חודש לפני החתונה.

מנחם אליעזר מוזס: תהיה נשמתם צרורה בצרור החיים, של אלה שנפטרו, ולפצועים אנחנו נשלח ברכת רפואה שלמה, שיחלימו במהרה, ובפרט לבחורה, הכלה, שפרלינג, שפצועה קשה, והיא אמורה להתחתן בעוד שבועיים – דחו את החתונה, נקווה שהיא תחלים, ונוכל לשמוח בשמחתם.

מנחם אליעזר מוזס: השאלה הנשאלת היא, מהי קלות הדעת הזאת, לנהג שרק לפני שנתיים, על אותו קו, 402, באותו כביש, ירושלים–בני-ברק, ירושלים–תל-אביב, לא רחוק מהמקום הזה, דצמבר 2013, נהג באוטו, נכנס במשאית, גירד, ולמזלנו היו "רק" 18 פצועים קל.

מנחם אליעזר מוזס: מהי קלות הדעת לתת לנהג הזה עוד פעם לנהוג אוטובוס עם 50 נוסעים?

מנחם אליעזר מוזס: מהי קלות הדעת – לנהג שיש לו עבירות?

מנחם אליעזר מוזס: מי ייתן את הדין על כך שלוקחים את אותו נהג ומושיבים אותו על ההגה?

מנחם אליעזר מוזס: מאיפה זה נובע, קלות הדעת הנוראה הזאת?

מנחם אליעזר מוזס: מה גם שהיום מסתבר בבית-המשפט שהוא אפילו לקח את הקופסה השחורה וניסה לשבש.

מנחם אליעזר מוזס: מה קורה אתנו?

מנחם אליעזר מוזס: מי אחראי לזה?

מנחם אליעזר מוזס: מי ייתן את הדין על זה?

מנחם אליעזר מוזס: הדברים האלה עוברים ככה, שוכחים, כבר בכלל מי זוכר שב-2013 בדצמבר הייתה באותו מקום תאונת דרכים והיו "רק" 18 פצועים?

נורית קורן: נא לסיים.

מנחם אליעזר מוזס: האם באמת – על מה חלילה וחלילה אנחנו מחכים?

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שאחת ולתמיד צריכים לקחת את העניין לידיים.

מנחם אליעזר מוזס: צריכה להיות ועדה שתחקור את הנושא הזה, לראות מי ומי ממנה נהגים לסכן את שלום הנוסעים.

מנחם אליעזר מוזס: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חברת הכנסת מירב בן ארי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נורית קורן: אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רבותי חברי הכנסת, האמת היא, גברתי היושבת-ראש, מאז הגילוי האנתרופולוגי המרעיש של חברת הכנסת ענת ברקו – "ברקו" בבי"ת, לא "פרקו", בפ"א דגושה – אני תוהה – – –

ענת ברקו: בבי"ת דגושה.

אחמד טיבי: אני תוהה – – –

איתן כבל: מה אתה תוהה?

איתן כבל: אתה צריך להיות מרוצה.

ענת ברקו: תהיה מרוצה, מה אתה תוהה?

ענת ברקו: קיבלת – – –

איתן כבל: אתה שומע את ענת ברקו, ששירתה הרבה זמן בצבא, ואתה אומר – – –

אחמד טיבי: אה, חבר הכנסת כבל מזכיר לי – אפרופו, הוא אמר שאת סגן-אלוף בצבא.

אחמד טיבי: הייתה לי אמירה פעם, והוא מזכיר לי אותה.

אלעזר שטרן: לא לא לא.

אחמד טיבי: זה לא כולל את האלופים וסגני-האלופים, רק חלק מאלה שהגיעו לכאן.

אלעזר שטרן: איך ניצחתם?

אחמד טיבי: שאלתי, איך ניצחתם אותנו חמש פעמים, עם חומר כזה?

אחמד טיבי: עכשיו מתווסף עוד סגן-אלוף.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, אתה בוחר לענות להם?

נורית קורן: לא על חשבון הזמן שלך.

אחמד טיבי: עוד לא התחלתי.

נורית קורן: אני מצטערת.

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו, אני מבקשת לא להפריע.

ענת ברקו: אתה היית – – –

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, אני מבקשת שלא להפריע לאחמד טיבי.

ענת ברקו: סליחה, סליחה, הוא פנה אלי, לא?

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: הרי את יודעת ערבית.

אחמד טיבי: פלסטין קיימת.

אחמד טיבי: פלסטין בפ' רפה ובפ' דגושה.

אחמד טיבי: אִתך ובלעדייך.

אחמד טיבי: יש פאשיסט ויש פּאשיסט.

אחמד טיבי: את פאשיסטית או פּאשיסטית?

אחמד טיבי: בערבית את פאשיסטית, בגלל שמי שמבטל עם בגלל שאין אות הוא מדרובּ.

אחמד טיבי: מה את שותה בבוקר?

אחמד טיבי: המים, מה אתם שמים בהם, במים, המים הממוקשים שלכם?

אחמד טיבי: מה אתם שותים?

אחמד טיבי: מים?

אחמד טיבי: קפה רגיל?

אחמד טיבי: או שאתם שמים בהם משהו?

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: (בערבית: מה שמים לכם בקפה?)

ענת ברקו: – – –

אחמד טיבי: מה שמים לכם בקפה, בספסלים האחוריים של הליכוד?

ענת ברקו: אתה יבוסי, או כנעני, או ג'בארין?

ענת ברקו: או שאתה קרוב לישו?

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: (אומר בערבית: האמת היא – אני לא יודע, זה טמטום?

אחמד טיבי: שיגעון?

אחמד טיבי: יש לנו, אום כולתום שרה "לסבלנות יש גבול".

אחמד טיבי: נכון שלסבלנות יש גבול, את יודעת את זה, אבל לטמטום – יש גבול.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: רק פחדן מדבר כך שאף אחד לא מבין.

נורית קורן: חבר כנסת אורן אסף חזן, נא לא להפריע.

נורית קורן: בבקשה.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: יש פתגם שהולם אותך: "לא נשארו בלול נוצות זולת אַת, מרוטת הזנב".

אחמד טיבי: )

ענת ברקו: לצדנו, לא במקומנו, אדוני.

ענת ברקו: לצדנו.

אחמד טיבי: אמרת משפט שנכנס לפנתיאון ההיסטוריה.

ענת ברקו: מעולה, איזה יופי.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, הזמן תם.

אחמד טיבי: זה חשוב, חשוב.

אחמד טיבי: את מלמדת אותו גם באוניברסיטה, את המשפט הזה?

ענת ברקו: כן, כן.

ענת ברקו: ממש.

אחמד טיבי: באיזו אוניברסיטה?

אחמד טיבי: תל-אביב?

אחמד טיבי: בר-אילן?

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

ענת ברקו: בכנסת, בפנתיאון הכנסת, עם כל המוחות שיושבים כאן.

נורית קורן: שוכראן לחבר הכנסת אחמד טיבי.

נורית קורן: משפט אחרון.

אחמד טיבי: האמת היא, היות שאת מדברת פה על מקום שכולל את כולנו (אומר בערבית: צריך לומר: אלוהים, אל תדוננו לכף חובה בשל מעשי השוטים אשר בנו.

אחמד טיבי: )

אורן אסף חזן: היושבת-ראש, תדרשי תרגום.

אורן אסף חזן: זה לא ייתכן.

אורן אסף חזן: הוא מעביר מסר, אנחנו לא יודעים למי הוא מעביר מסר.

נורית קורן: חבר הכנסת טיבי, לסיים.

נורית קורן: אני מבקשת רק משפט בעברית.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: האמת היא שהכנסת הזאת – ואתן משל ובזה אני מסיים.

אחמד טיבי: אתה יכול לדבר, הפתגם הזה מתאים לך: הבית צר והחמור בועט.

אחמד טיבי: )

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, תודה רבה.

ענת ברקו: אתה לא שולח אותנו לשתות מהמים של עזה?

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

אורן אסף חזן: רק פחדן מדבר כך שלא נבין.

אורן אסף חזן: אל תפחד להגיד בעברית.

ענת ברקו: – – –

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

נורית קורן: חברים, כבדו את המעמד, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 172) (תיקון – הגדרת לידה), התשע"ו–2016 – קריאה ראשונה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 172) (תיקון – הגדרת לידה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות: בעד – 24, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: הצעת החוק תועבר לוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה, הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

נורית קורן: חבר הכנסת יצחק כהן, סגן השר – אנחנו נמתין לו רגע, נראה אם הוא נמצא.

נורית קורן: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (מס' 139), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל כהן-פארן ואורן אסף חזן בנושא: צוותי עבודה ממשלתיים חדשים במשרד האוצר הפועלים במודל צוות קנדל.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

נורית קורן: אם כך, סגן השר איננו.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 8) (זיכוי ממס ליחיד על הכנסה חייבת מיגיעה אישית), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה – סגן השר איננו נוכח במליאה ואין מי שיציג, ולכן אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה.

נורית קורן: סגן השר נמצא באולם.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1010); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אם כן, אנחנו נחזור להצעת החוק הראשונה: חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, מ/1010, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת לפניכם, חברי, עוסקת בשלושה נושאים: א.

יצחק כהן: הבהרה כי יועץ מס מייצג רשאי לתת אישור בדבר נתונים שעליהם התבסס בדיווח שהגיש לרשויות המס או למוסד לביטוח לאומי, במסגרת פעולת הייצוג שלו; ב.

יצחק כהן: הבהרה כי ניתן להתמחות ברשות המסים; ג.

יצחק כהן: הפרדה בין הליך החקירה נגד יועץ המס לבין הליך התביעה נגדו.

יצחק כהן: אני אסביר.

יצחק כהן: מתן אישור על-ידי יועץ המס – מוסדות הממשלה, מוסדות פיננסיים וגופים שונים דורשים מזמן לזמן אישור על נתוני הכנסות מתוך דיווחים המוגשים לרשות המסים ולמוסד לביטוח לאומי.

יצחק כהן: חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי המס אינו כולל הוראה מפורשת שלפיה יועץ מס מייצג רשאי לאשר נתונים שעליהם התבסס לעניין דיווחים שהוא הגיש או שבכוונתו להגיש לרשויות המס בעבור נישום.

יצחק כהן: בתיקון – בתיקון, לא פתיקון, אחמד; בי"ת, לא פ"א.

יצחק כהן: בתיקון מוצע להוסיף סעיף שיבהיר כי יועץ מס מייצג רשאי לתת אישור בדבר נתונים שעליהם התבסס בדיווח שהגיש או שבכוונתו להגיש לרשויות המס במסגרת פעולת הייצוג שלו כיועץ מס מייצג.

יצחק כהן: התמחות יועץ המס – גברתי היושבת-ראש, מוצע לתקן את סעיף 10(א) לחוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס כך שיובהר שניתן להתמחות ברשות המסים בתנאים האמורים בסעיף.

יצחק כהן: כמו כן מוצע לקבוע מי רשאי להיות מאמן של מתמחים בייעוץ מס ברשות המסים.

יצחק כהן: הפרדת הליך החקירה מהליך התביעה – סעיף 22 לחוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס קובע לעניין הליכי משמעת של יועצי מס מייצגים מיהו התובע ומהם תפקידיו.

יצחק כהן: כיום הסעיף מתיר לתובע גם לחקור תלונות כנגד יועץ המס.

יצחק כהן: הצעת החוק מציעה להפריד בין הליך החקירה לתביעה ולאפשר ליושב-ראש מועצת יועצי המס המייצגים למנות חוקרים שאינם התובעים, והכול לצורך הבטחת תקינות ההליך המשמעתי.

יצחק כהן: בהתאמה, מוצע לקבוע כי חומר החקירה וממצאיה יועברו לתובע, אשר הוא זה שמגיש את הקובלנה על עבירת המשמעת.

יצחק כהן: אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה.

נורית קורן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חברת כנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

נורית קורן: לאחריו – חבר הכנסת איציק שמולי; מוותר.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה, בנאום המפורסם שאפשר לקרוא לו "נאום דיזנגוף", דיבר על אכיפת חוק במגזר הערבי, באוכלוסייה הערבית, ואני אומר – כן, אכיפת חוק; אבל בוא נראה איפה המדינה ואיפה החוקים, ומה היא אוכפת, ומה היא לא אוכפת, ולמה היא מתכוונת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסוף השבוע שעבר נתקלתי בבעיה שהיא בעיה שכיחה וצריכה טיפול; עבירה על החוק במאה אחוז, שצריך לטפל בה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ישבתי עם צעיר שבגלל ההכנסה שלו, בגלל המצב שלו, הוא נקלע לקשיים, ואז הלך וקיבל – לקח הלוואות בשוק האפור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואיזה הלוואות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הלוואות – חלק מהן מגיע לריבית חודשית, ואני רוצה שתאזינו, ריבית חודשית של 15%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי שמקבל הלוואות כאלה, אין סיכוי שהוא יוכל לשלם אותן, כי הוא לא קיבל הלוואות כי מחר הוא מקבל את הירושה של המיליארדים או המיליונים כדי גם לחיות חיים טובים, וזה רק הלוואות גישור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה חד-משמעי לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא מקבל 50,000 שקל וצריך לשלם 7,500 שקל בחודש רק ריבית, אז אין סיכוי שהוא ימשיך לחיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים כמו זה יש הרבה, שכתוצאה מההלוואות האלה, המלווים נישלו אותם מכל רכושם, אפילו מהבתים שלהם, וזרקו אותם לרחוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה המדינה, איפה רשויות החוק, ומה עושים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים כאלה גם נרצחו כי לא עמדו בתשלומים, ואנשים כאלה, חלק מהם ברח מהארץ – הוא לא נמצא בארץ, השאיר אישה וילדים ברחוב, כי לקחו להם את הבית וזרקו אותם לרחוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דברים כאלה, אני מבקש, כשמדברים על החוק – זה החוק שצריך לבוא, ולהתייחס לאנשים בכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי למקומות תעסוקה המדינה לא דואגת, האבטלה גואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התוכנית של המדינה היא להגיע ל-40%, 41% של תעסוקת נשים בשנת 2020, שזה לא קיים עוד היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים חיים בעוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שחי בעוני, כדי להשלים את החודש, לגמור את החודש, לפעמים מגיע למצב שהוא מתחנן לפקיד הבנק כדי לקבל את 200 השקל ולא מצליח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז הוא הולך לשוק האפור, ובשוק האפור הוא פשוט הולך להתאבד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איפה המדינה, שתדאג לאוכלוסייה למקומות תעסוקה, ותדאג גם ליישם את החוק, כדי לפחות לתת חיים לאנשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה היא האחראית לתת פתרון גם לתעסוקה וגם לאלה שעוברים על החוק, והם במפורש עבריינים, כי יש להם חוקים משלהם, והחוקים שלהם זה גזר-דין מוות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת יוסי יונה – מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

נורית קורן: חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נורית קורן: אחריו – חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

אורן אסף חזן: ברשותך, הפעם, היושבת-ראש, תשתדלי בסוף דברי לא לקטוע.

אורן אסף חזן: תני לי את הפריבילגיה – –

נורית קורן: אני מבקשת – שלוש דקות בדיוק, ונא לסיים בדיוק בזמן.

אורן אסף חזן: – – של סגן יושב-ראש הכנסת – מזכיר לך.

נורית קורן: נא לעמוד בזמנים.

נורית קורן: זה לא משנה.

אורן אסף חזן: אבל את מפריעה לי.

נורית קורן: זה לא משנה.

נורית קורן: אני אאפס.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן חזן, שלוש דקות.

נורית קורן: זה הזמן המוגבל.

נורית קורן: נא לעמוד בזמנים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אורן אסף חזן: כבוד השר, חברי, חברותי, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, דיברתי בקצרה ואני מבקש להאריך בנאום בן דקה בנושא שמטריד אותי, נושא נוסף שמדיר שינה מעיני.

אורן אסף חזן: ממשלת ישראל, כל רשות מקומית, אפילו אגודת הסטודנטים – אין גוף במדינת ישראל שאינו עומד תחת ביקורת.

אורן אסף חזן: והפלא ופלא, אני, חבר הכנסת שבעבר חשף בפניכם ויכוחים ענייניים על מדיניות ביטחונית – שלימים רואים שאני צודק; חבר כנסת שבא ובדק וראה שלאחר 67 שנים אפילו שמה של מדינת ישראל, היא מדינת ישראל, חוק בעל השלכות רחבות, היו אלה שזלזלו, והיום הוא כבר עומד ומוכן לקריאה שנייה ושלישית.

אורן אסף חזן: ועכשיו, פעם נוספת שאני בא וזועק: המלך הוא עירום.

אורן אסף חזן: כנסת ישראל היא המוסד היחיד – הגוף הציבורי היחיד שאינו פתוח לביקורת.

אורן אסף חזן: יש עושים בו כרצונם.

אורן אסף חזן: האם ייתכן שדווקא הרשות המחוקקת, זו המפקחת, זו שימים על ימים מנהלת דיונים רחבים כמעט על כל גוף ונושא במדינה, לא חשופה לביקורת?

אורן אסף חזן: לא נתונה לביקורת?

אורן אסף חזן: קראתי ליושב-ראש יולי אדלשטיין להצטרף אלי, ולפתוח את שערי כנסת ישראל למבקר המדינה.

אורן אסף חזן: הייתכן שיש לנו משהו להסתיר?

אורן אסף חזן: הרי ברור הדבר שלא.

אורן אסף חזן: יחד עם זאת, יש סדרה של התנהלויות שהן לא – לא לשביעות רצונם של מי מחברי הכנסת; הן לא לשביעות רצונו של הציבור.

אורן אסף חזן: לכן, אין דבר יותר נכון לגוף שמגדיר את עצמו כגוף שמוביל את השקיפות הציבורית, שיהיה הוא, בראש ובראשונה, פתוח לביקורת.

אורן אסף חזן: עכשיו, אני לא מדבר על מינוי מבקר פנימי.

נורית קורן: יש לך עוד 35 שניות.

אורן אסף חזן: זו פעם שנייה שאת מפריעה לי.

אורן אסף חזן: אני מבקש שלא תפריעי לי.

נורית קורן: ככה לא מדברים ליושבת-ראש.

נורית קורן: אני מבקשת לשמור על האיפוק.

מיקי רוזנטל: מתי תלמד לדבר לאנשים?

מיקי רוזנטל: אתה מדבר לא יפה.

אורן אסף חזן: בסדר.

אורן אסף חזן: אני אומר עוד פעם – האם ייתכן שאנחנו נפחד להיות פתוחים לביקורת?

אורן אסף חזן: אני קורא שוב ליושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין – הוא יכול לעשות את זה לבד; רק לקבל החלטה, שבה הוא פותח את דלתות הבית הזה – –

נורית קורן: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – למבקר המדינה.

אורן אסף חזן: אם לא כך יהיה, אני בטוח שרבים חברי הכנסת, מהקואליציה והאופוזיציה כאחד, שיצטרפו אלי כדי לחוקק את חוק מבקר הכנסת, אשר יראה אחת ולתמיד, בין אם טובה ובין אם רעה, את התנהלותה של כנסת ישראל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן ברושי – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

נורית קורן: אם כך, תם סדר הדוברים.

נורית קורן: אדוני השר, אתה רוצה להגיב?

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה של הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 23 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הסדרת העיסוק בייצוג על-ידי יועצי מס (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

נורית קורן: אוסיף אותך.

נורית קורן: התוצאות הן: בעד – 23, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נורית קורן: אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והוועדה המוסמכת לדון בה היא ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נורית קורן: היא תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: אני מוסיפה לפרוטוקול את חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה – בעד.

נורית קורן: אנחנו עוברים להמשך.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1011); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 8) (זיכוי ממס ליחיד על הכנסה חייבת מיגיעה אישית), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג את החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: מוצמדת להצעה הזאת הצעת חוק של חבר הכנסת משה גפני, וגם הוא יעלה לנמק?

נורית קורן: השר ינמק.

נורית קורן: גם חבר הכנסת גפני ינמק, ואחר כך יהיה דיון.

נורית קורן: תודה.

זהבה גלאון: זה כולל את הקזינו באילת שראש הממשלה תומך בו?

יצחק כהן: נגד באופן מוחלט.

זהבה גלאון: ראש הממשלה מקדם את זה.

יצחק כהן: אז אנחנו נגד.

יצחק כהן: אתם בעד?

יצחק כהן: מרצ בעד?

מיכל רוזין: נגד.

מיכל רוזין: תמיד היינו ותמיד נהיה.

יצחק כהן: אתם בעד?

קריאות: לא.

יצחק כהן: על כל פנים, הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 8) (זיכוי ממס ליחיד על הכנסה חייבת מיגיעה אישית), מ/1011, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת החוק המונחת לפניכם, עניינה הצעה לתיקון סעיף 11 – מה הוא אמר?

יצחק כהן: מה הוא אומר?

אילן גילאון: – – –

יצחק כהן: נתחיל מההתחלה.

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת לפניכם, עניינה הצעה לתיקון סעיף 11 לחוק אזור סחר חופשי באילת וקביעה כי הזיכוי ממס הניתן מכוחו יינתן מכלל ההכנסה החייבת מיגיעה אישית של התושבים, ולא רק מהכנסתם מעבודה, מעסק או ממשלח יד.

יצחק כהן: סעיף 11(א) לחוק אזור סחר חופשי באילת קובע כי מי שהיה במשך כל שנת המס תושב אילת זכאי באותה שנה לזיכוי ממס בשיעור 10% מהכנסתו החייבת לפי סעיף 2(1) או (2) לפקודה עד סכום של 241,080 ש"ח, שנצמחה או שהופקה באזור אילת או באזור חבל אילות, ולא יהיה זכאי להנחה לפי סעיף 11 לפקודת מס הכנסה.

יצחק כהן: הסעיף האמור נותן לתושבי אילת הטבת מס בדומה להטבת המס שניתנת לתושבי יישובים אחרים על-פי סעיף 11 לפקודת מס הכנסה.

יצחק כהן: ואולם, הזיכוי הניתן על-פי סעיף 11 לפקודת מס הכנסה לתושבי יישובים מסוימים הוא מהכנסתו החייבת של התושב מיגיעה אישית.

יצחק כהן: אם כן, חברי חברי הכנסת, מטרת התיקון היא להשוות את ההכנסה החייבת שבחוק אזור סחר חופשי באילת, שלגביה ניתן הזיכוי, לזו שבסעיף 11 לפקודת מס הכנסה, ולקבוע שהזיכוי יינתן לתושבי אילת לגבי כל הכנסה מיגיעה אישית, כהגדרתה בפקודה.

יצחק כהן: כך למעשה גם תושב אילת שמקבל הכנסה מקצבה יהיה זכאי לזיכוי ממס החל על הכנסתו.

יצחק כהן: מוצע לקבוע כי תחילתו של החוק המוצע תהיה ביום 1 בינואר 2016, וכי הוא יחול על הכנסה שהופקה ביום זה או לאחריו.

יצחק כהן: מאחר שמדובר בהטבת מס, וכדי שזו תחול על שנת מס מלאה, מוצע להחיל את התיקון מתחילת שנת המס.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הכספים – מוישה, משה גפני – ולהעבירה לוועדת הכספים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: מקובל עליך?

משה גפני: כן.

יצחק כהן: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: [הצעת חוק פ/2427/20; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: חבר הכנסת משה גפני, אתה יכול להגיע לדוכן ולהציג את הצעת החוק שלך, שעוסקת גם כן – הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון – זיכוי ממס מהכנסה חייבת מיגיעה אישית), התשע"ו–2016, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת.

נורית קורן: בבקשה.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי הכנסת, אדוני סגן השר, אני מודה לכם על הצעת החוק שהבאת.

משה גפני: אנחנו ביקשנו – חברי הכנסת מיקי זוהר, אורי מקלב, יואב בן צור ואנוכי – אנחנו ביקשנו – מכיוון שהייתה הצעת חוק, אני מניח שאתה הסברת את הדברים האלה – אנחנו ביקשנו, היות שהטבות המס שחלות על אילת, מכיוון שזה אזור סחר חופשי, ההטבות לא חלות על גמלאים.

משה גפני: כאשר חוקקנו את החוק של הטבות המס ביישובים לא נגענו בעניין הזה, מכיוון שהטבות המס באילת נובעות מסיבות אחרות, לא מהסיבה הרגילה של הטבות המס של הפריפריה, של מה שדנו בו באריכות, אלא מכוח חוק אזור סחר חופשי באילת, ולכן לא נגענו בעניין, אחרת היינו מבקשים לתקן את זה גם בחוק הזה.

משה גפני: ויפה עשתה הממשלה – מה שהבאת, אדוני סגן השר, שצריך שזה יחול, הטבות המס באילת שנובעות מהחוק שעליו דיברנו צריכות לחול גם על גמלאים שהם תושבי אילת, ולגבי ההכנסה מיגיעה אישית שכוללת הכנסה מקצבה, שגם תושבי אילת הגמלאים יהיו זכאי להטבת המס הזאת.

משה גפני: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, לתמוך בהצעת החוק הממשלתית, וכמובן בהצעת החוק הפרטית, שעניינה עשיית צדק עם גמלאי אילת, שלא יהיו שונים בעניין הזה מהתושבים האחרים שזכאים להטבות מס.

משה גפני: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אם כן, אנחנו עוברים לדיון.

נורית קורן: חבר הכנסת איל בן ראובן – אינו נוכח; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת.

נורית קורן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

נורית קורן: הרשימה סגורה, רשימת הדוברים.

נורית קורן: אני סוגרת אותה.

אחמד טיבי: לא לגיטימי.

אחמד טיבי: זו עבירה על החוק.

נורית קורן: בעוד שעה תוכל להיות הריבון פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נמשיך עוד שעה, או נסיים בעוד שעה?

נורית קורן: אז בבקשה, שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, כבוד השר, אני ממשיך בנושא של אכיפת החוק באוכלוסייה הערבית, והנושא הבא באכיפת החוק הוא העניין של איכות הסביבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היישובים הערביים הפכו להיות החצר האחורית של המדינה; מעבירים את כל פסולת הבניין – אתרי פסולת מאושרים, חלק, והם לא עומדים בדרישות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני זוכר שסגרתי אתר, כשהייתי ראש עיר – צו סגירה לאתר, כי הוא הגיע – בתקופה הראשונה שהגעתי לראשות העיר, התברר שהגובה של אתר הפסולת – הוא עבר את הגובה המותר לו ביותר מ-25 מטר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואנחנו מדברים על עשרות רבות של דונמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה אתרי פסולת מאולתרים שהם בכלל לא חוקיים, ואין אכיפה, כי ברור, מי שבא עם פסולת בניין צריך להיכנס לאתר מוסדר ולשלם אגרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי לחסוך אגרות, יש לו חצר אחורית ושם הוא זורק את הפסולת שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נוסף על כך, יש אתרי פסולת שקיבלו לכאורה היתרים להתחלה, והתקופה שלהם הסתיימה – נסגרו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שסוגרים אותם הרי יש כל הגזים שנפלטים משם, וכל הנוזלים שמחלחלים ומגיעים למי התהום, אבל למי אכפת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לשקם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם בהסכמים ולפי החוק, צריך לשקם את אתרי הפסולת האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותם בכלל לא משקמים, ולא שואלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מדבר על עצמי, גם בטייבה – ב-2007 חתמתי על הסכם עם חברה מחו"ל, שהיא תשקם ותקלוט את הגזים, ולא יעלה לנו שקל אחד, ומאז לא התעסקו עם זה, לא טיפלו בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ולא רק זה, גם זה – נוסף על כך, כשאתה מבקש להפשיר אדמה לבנייה, אדמה חקלאית, הם לא מרחיקים את האשפה, בהתחלה – או אתר פסולת – מהיישובים, אלא היישובים גם זוחלים, ומגיעים אליהם, צריך להפשיר אדמה לבנייה, ואז את האדמה לא מפשירים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה צריך להיות רחוק מרחק מסוים מאותו אתר אשפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז זה גם – עוד כלי לחנק של היישובים הערביים, ואז אומרים, למה אתם בונים ללא היתר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז העבירות האלה הן עבירות של המדינה, לא עבירות של מישהו אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מי שאמור לאכוף זה המדינה, לא מישהו אחר; לא אני כאדם פרטי, לא אנשים פרטיים יכולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדם פרטי יכול לבוא ולהגיד: אל תזרוק בשטח שלי, אבל מעבר לזה הוא לא יכול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הרבה מקומות שהפכו להיות בדיוק הפסולת – ואני מוסיף עוד משהו: בלימודַי בטכניון, בהנדסה – –

נורית קורן: אתה צריך לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממש חצי משפט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – עשינו חישובים של המרחק מהריכוז המקסימלי של העשן שעולה מתחנת הכוח בחדרה – הגובה שלהם נקבע כדי שהריכוז המקסימלי יעבור לאזור ואדי-עארה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת חיים ילין – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חבר הכנסת דוד אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אילת בכל פעם מתגלה באמת כנקודה הפריפריאלית ביותר במדינת ישראל; זאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: עד לפני שבועיים, כשבג"ץ הכריע בשאלה המאוד-מאוד קריטית לתושבי אילת ביחס להמשך תפעולו של שדה-דב, תושבי אילת, במידה רבה, היו בני-ערובה של החלטה לא רציונלית, צריך לומר.

איילת נחמיאס ורבין: ההחלטה הלא-רציונלית הזאת אמרה שלמרות שלא סוגרים את הפעילות הצבאית בשדה-דב עד 2019, את הפעילות האזרחית סוגרים כבר ביוני 2016.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, היום בבוקר מישהו תקף אותי באמירה: למה כל דבר שמכריעים בכנסת הולך לבג"ץ, או כל דבר שהממשלה מכריעה הולך לבג"ץ?

איילת נחמיאס ורבין: זאת תשובה קלאסית לשאלה הזאת: משום שאם זה לא היה מגיע לבג"ץ, מאוד מאוד יכול להיות ששדה-דב היה נסגר ביוני 2016.

איילת נחמיאס ורבין: אני מפריעה לך, חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: עקרונית לא.

איילת נחמיאס ורבין: עקרונית לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני שמחה לשמוע שעקרונית לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקווה שגם לא עקרונית לא.

איילת נחמיאס ורבין: בכל אופן, אני רוצה להגיד לכם, ההחלטה הזאת על סגירת השדה ביוני 2016 הייתה החלטה שערורייתית.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, מה קרה?

איילת נחמיאס ורבין: החליט בג"ץ לדחות את ההחלטה עד 2017.

איילת נחמיאס ורבין: למה ב-2017, כשהפעילות הצבאית בשדה נסגרת ב-2019?

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אני רוצה לספר לכם משהו מדהים.

איילת נחמיאס ורבין: כשאני גדלתי בתל-אביב, שדה-דב נחשב לאויב המר ביותר של השכונות הקרובות אליו.

איילת נחמיאס ורבין: היום, עם תחלופת הצירים, עם השינויים שחלו, הוא כבר לא האויב.

איילת נחמיאס ורבין: הם כבר רוצים שהוא יישאר שם.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר אני סיירתי שם – נסעתי לאילת לכמה שעות – אני סיירתי שם לראות איזו חתיכה רוצים להשאיר בתור שדה אזרחי.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, תושבי אילת זקוקים לזה, תושבי מרכז הארץ זקוקים לזה.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נאמר את האמת: אין מספיק שדות תעופה בישראל, נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: לסגור שדה תעופה עובד?

איילת נחמיאס ורבין: זאת באמת כבר חלמאות שאני לא מבינה אותה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יותר מכך, שדה-דב, שמקשר את הנקודה הדרומית ביותר במדינת ישראל למרכז הארץ – זה פשוט דבר לא רציונלי.

איילת נחמיאס ורבין: תסלחו לי, חברים וחברות, זה דבר לא רציונלי.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני אומרת לכם, אנחנו צריכים לראות ולדאוג בדבקות שתהיה דרך תעבורה טובה ואיכותית לתושבי אילת, שבאמת באמת – בואו, מקסים שם, נהדר שם, המון המון יתרונות, כולל זיכוי מס על הכנסה חייבת מיגיעה אישית, נהדר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מספיק, חברים וחברות.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מספיק.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים שאין שם מספיק תעסוקה ואין שם מספיק פתרונות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים לעזור.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת.

נורית קורן: חברת הכנסת רויטל סויד – אינה נוכחת.

נורית קורן: אה, היא פה.

נורית קורן: רויטל.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, על שולחננו, שולחנם של חברי ועדת החוקה, חוק ומשפט, הונחה לפני כשעה, קצת יותר, הצעת חוק שרוצה, מתעתד להגיש יושב-ראש ועדת החוקה – הצעת חוק השעיה.

רויטל סויד: הכנסת תוכל ברוב של 90 חברי כנסת להשעות חבר כנסת מכהן.

רויטל סויד: אז קודם כול, בואו נקרא לילד בשמו: זה לא חוק השעיה, זה חוק הדחה.

רויטל סויד: הכנסת תוכל להדיח חבר כנסת אחר, שנבחר על-ידי ציבור הבוחרים.

רויטל סויד: באיזו עילה?

רויטל סויד: על כל מעשה, והפעם הוא רוצה להוסיף, יושב-ראש ועדת חוקה, גם את הביטוי "התבטאות"; לא רק מעשה, גם התבטאות ששוללת את קיומה של מדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית, מסיתה לגזענות וגם תומכת בטרור.

רויטל סויד: עכשיו, אני שואלת את עצמי, ואני אשמח אם חברי פה יסייעו לי: הביטוי "הערבים נוהרים בהמוניהם לקלפיות", או "הערבים נעים בכמויות אדירות לקלפיות על-ידי עמותות השמאל", זו הסתה לגזענות?

רויטל סויד: חבר הכנסת אחמד טיבי, זו הסתה לגזענות, האמירה הזו?

אחמד טיבי: תחזרי על זה.

רויטל סויד: "הערבים נוהרים בהמוניהם לקלפיות", או "הערבים נעים בהמוניהם לקלפיות באמצעות עמותות השמאל".

רויטל סויד: כי אני חושבת שזו הסתה לגזענות, ואז חוק ההשעיה מאפשר לנו בכנסת להדיח ברוב של 90 חברי כנסת את מי שאמר אותה.

רויטל סויד: אז מה אנחנו בעצם עושים?

רויטל סויד: אנחנו לוקחים חוק, שהקואליציה, הימין, חושב שבאיזושהי דרך הוא יפגע בחברי הכנסת הערבים – אגב, אני אינני מקבלת בשום דרך וצורה שהיא את מה שהם עשו, חברי הכנסת של בל"ד – אבל יוכלו להדיח חבר כנסת מכהן על הסתה לגזענות.

רויטל סויד: מהר מאוד זה לא יהיה חוק נגד חברי הכנסת הערבים, זה יהיה חוק נגד מי שרוצה לחוקק אותו, שמסית לגזענות באופן שיטתי ועקבי.

רויטל סויד: איך אפשר לתת כל כך הרבה כוח פוליטי בידיים של חברי כנסת ולא בידיים של בית-המשפט העליון?

רויטל סויד: איך אפשר לבוא ולתת כוח שכזה, שאפשר לעשות בו שימושים איומים והוא מדרון חלקלק, ובסופו של דבר לאפשר לחברי כנסת לבוא ולהדיח חבר כנסת שנבחר על-ידי ציבור על מעשה אקראי בודד אחד?

נורית קורן: תודה.

רויטל סויד: בניגוד, אגב, לוועדת בחירות, שיכולה לבוא ולבחון התנהלות שלמה.

נורית קורן: תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: ואיזה כוח נותנים לחברי כנסת לבוא וכל פעם להדיח שוב ושוב את אותו חבר כנסת?

נורית קורן: תודה.

רויטל סויד: אני מזמינה את כולם מחר לוועדת החוקה להתנגד להצעת החוק הזו, שאינה חוקתית ואינה דמוקרטית.

רויטל סויד: תודה.

נורית קורן: תודה, חברת הכנסת רויטל סויד.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת זוהיר בהלול – אינו נוכח; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת; חבר הכנסת אורן אסף חזן – אינו נוכח; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל כהן-פארן – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, שר הביטחון, אולי זו גם פעם נוספת, אני אומר, סמלי שאתה הערב ליד שולחן הממשלה.

איתן ברושי: אני רוצה לדבר על אילת.

איתן ברושי: ובהמשך לחברתי שדיברה על שדה התעופה, אני רוצה לומר שמשהו – חבר ועדת הכנסת, דודי – אני חושב שיש פה משהו מאוד תמוה.

איתן ברושי: הוא חלק מאובדן הכיוון והדרך שהמדינה כולה נתונה בו כבר זה אולי שנים.

איתן ברושי: לבוא ולהעמיד מול פיתוח הנגב והגליל – זה לא רק אילת.

איתן ברושי: זו הערבה התיכונה, הערבה הדרומית, קריית-שמונה, רמת-הגולן, הגליל-העליון, ששדה התעופה שדה-דב הוא החיבור שלהם למרכז הארץ – להעמיד מול זה 12,000 דירות בתל-אביב.

איתן ברושי: כאילו שהבעיה של עם ישראל היא להגדיל את תל-אביב עכשיו.

איתן ברושי: מישהו כאן השתגע ומשהו כאן השתבש.

איתן ברושי: מישהו איבד את הכיוון.

איתן ברושי: אותה ממשלה שנתנה לרמי לוי להדליק משואה ומשפילה חקלאים, היא מציעה לבנות מגדלים בתל-אביב במקום לפתח את הנגב ואת הגליל.

איתן ברושי: זה לא יהיה נכון ולא – עזבו את הבג"ץ.

איתן ברושי: וזו לא בעיה של שנתיים.

איתן ברושי: זו בעיה של אובדן דרך ותפיסת עולם.

איתן ברושי: להוריד את שדה-דב מהמפה – אין לזה פתרון לאזור הדרומי והצפוני.

איתן ברושי: אדוני שר הביטחון, לפי דעתי זה גם לא בדוק עד הסוף, שתל-אביב תהיה בלי משטח נחיתה.

איתן ברושי: ואיך אתה מגיע לקריה?

איתן ברושי: וראש הממשלה, והרמטכ"ל?

איתן ברושי: זה משטח נחיתה, שאם משאירים רק אותו, את השדה המינימלי, בלי לוגיסטיקה ובלי דברים אחרים, אפילו לא צריך לוותר על כל הנדל"ן.

איתן ברושי: אבל איך מדינה שמדברת על חיזוק הפריפריה מביאה למציאות שכדי לסגור את שדה-דב ולבנות 12,000 דירות בתל-אביב, כאילו זו בעיה לאומית, כאילו תל-אביב לא גדולה מספיק – משהו פה גדול משובש וחייבים להחזיר את הגלגל לנקודת המוצא הנכונה.

איתן ברושי: לכן אני חושב שביום שנותנים הטבה לאילת, מה זה יעזור שייתנו הנחה ממע"מ אם לא תהיה תיירות?

איתן ברושי: מה זה יעזור אם אדם לא יכול להגיע לטיפולי בריאות?

איתן ברושי: מי שיצטרך לנסוע מאילת לתמנע, לנחות בבן-גוריון ולהגיע לתל-אביב, הוא כבר יבוא עם האוטו הפרטי או שהוא לא יבוא.

איתן ברושי: דיברנו היום על תחבורה בפריפריה, אדוני יושב-ראש ועדת הרווחה.

איתן ברושי: לכן אני אומר לממשלה, ואני אומר לקואליציה, זה לא יכול להיות.

איתן ברושי: מה אתם מסמנים בהחלטה הזאת, שלא אכפת לכם מהדרום?

איתן ברושי: שלא אכפת לכם מהצפון?

איתן ברושי: באמת תל-אביב לא מספיק גדולה?

איתן ברושי: שמעתי שרון חולדאי מוכן לבלוע את בת-ים, כי בת-ים במצוקה.

איתן ברושי: אז לאן רוצים להגיע עם הגודל של העיר הזאת?

איתן ברושי: זה היעד הלאומי של ממשלה שרוצה להתיישב מהים עד הנהר?

איתן ברושי: מי שרוצה לשבת מהים ועד הנהר לא יכול להתעלם ממה שקורה ביניהם.

איתן ברושי: העדיפות לנגב ולגליל היא לא ביטוי, אלה סתם מילים.

איתן ברושי: אם הממשלה סוגרת את שדה-דב, היא אומרת לאזרחים מה היא חושבת על הפריפריה.

איתן ברושי: זה יותר חזק מכל ההחלטות.

איתן ברושי: ולכן אני קורא לממשלה ואני קורא לשרים לא להיאחז בשום דבר, אלא לחזור לערכים הנכונים של עדיפות לנגב והגליל.

נורית קורן: נא לסיים.

איתן ברושי: שדה-דב – –

נורית קורן: נא לסיים.

איתן ברושי: – – ייסגר, זה אומר לתת מכה אנושה למי שגר במקומות הרחוקים והקשים.

איתן ברושי: ולכן הבעיה היא לא עוד מגדלים – –

נורית קורן: תודה.

איתן ברושי: – – ולא עוד דירות, אלא קודם כול הנגב והגליל.

איתן ברושי: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח; חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

נורית קורן: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אורי מקלב: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, לפני שאנחנו נגיב על החוק החשוב, החוק הממשלתי והחוק הפרטי של חבר הכנסת גפני בנושא הסחר החופשי באילת – – –

נורית קורן: חברי הכנסת, דוד ביטן – דוד ביטן, חברי הכנסת, קצת לשמור על השקט ולכבד את חבר הכנסת.

אורי מקלב: הצעת החוק טובה מאוד.

אורי מקלב: הצעת החוק הממשלתית היא טובה מאוד, וגם הצעת החוק של חבר הכנסת גפני, שמשלימה את הצעת החוק הממשלתית ומוסיפה גם את הקשישים – שיזכו או שיוכלו ליהנות מהפטור ומההקלות במס כתושבי אילת.

אורי מקלב: בכל אופן, אי-אפשר לא להזכיר ולציין את התאונה המחרידה שהייתה אתמול בכביש ירושלים–תל-אביב, שבה קופחו חייהם של שישה אנשים, ועוד פצועים רבים.

אורי מקלב: שישה הרוגים זה לא רק שישה, אלא זה אחד ועוד אחד ועוד אחד – הורים נהפכו להורים שכולים, ילדים נהפכו ליתומים; משפחות נפגעו, נהרסו.

אורי מקלב: אנחנו שולחים גם תנחומים וגם איחולי החלמה לפצועים.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שזאת אחת משרשרת תאונות דרכים שקורות בתקופה האחרונה.

אורי מקלב: תאונה דומה לכך קרתה בדרום, עם נשים מכפר בדואי בדרום שחזרו לכפרן, עם משאית שחנתה בצד, והאוטובוס עבר, וכמובן גם היו – – –

אוסאמה סעדי: דורא.

אורי מקלב: דורא – שגם זעזעה אז.

אורי מקלב: והנה, ממשיכה מתכונת כזו בכביש, שלא התשתיות שם הן בעייתיות, אלא בכביש ירושלים–תל-אביב המחודש והרחב.

אורי מקלב: יחד עם העלייה הגדולה והדרמטית במספר ההרוגים, כפי שגם חבר הכנסת איתן כבל כיושב-ראש ועדת הכלכלה מקיים עכשיו דיונים מיוחדים אינטנסיביים, במסגרת כמעט שימוע בנושאים האלה – אנחנו לא מורידים מסדר-היום, ואני חושב שאסור להוריד מסדר-היום ואסור להשלים עם כאלה תאונות, ולא יכולים להגיד שרק בגלל שהגורם האנושי היה מעורב פה – ופעם זה נושא התשתיות, ופעם זה נושא של אכיפה.

אורי מקלב: במיוחד כשאנחנו באים לדון בנושא של גורם אנושי, באמת חובה עלינו – באה החובה לראות אם לא היה אפשר למנוע את התאונה הזאת.

אורי מקלב: זו תאונה מיותרת לגמרי.

אורי מקלב: מדוע אנחנו נתקלים שוב ושוב בזה שגורם אנושי – ונהגי תחבורה ציבורית, ששם צריכה להיות זהירות הרבה יותר גדולה – אנחנו נתקלים בהרג כזה ובתאונה כזאת מחרידה בגלל היסח דעת, בלי להאשים את הנהג או לא להאשים את הנהג.

אורי מקלב: אנחנו נראה מה אנחנו יכולים לעשות.

אורי מקלב: ואנחנו העלינו את זה, גברתי היושבת בראש, בתקופה האחרונה, ודיברנו על כך כשהייתה שביתת נהגים.

אורי מקלב: והחברות היו כאן בכנסת, ואנחנו שמענו מהם על השכר, על התנאים שבהם מעסיקים אותם, ואז נפרסה בפנינו תמונה שהזדעזענו ממנה – איך אנחנו כממשלה, איך אנחנו כמשרד התחבורה, נפעיל רגולציה ונפעיל הסכמים מול החברות של התחבורה הציבורית?

אורי מקלב: מה מתברר?

אורי מקלב: שהתחרות בין חברות התחבורה הציבורית, בינן לבין עצמן – כדי לזכות במכרזים, על מה התחרות?

אורי מקלב: על כמה כסף זיכיון הן נותנות לממשלה בחזרה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: נא לסיים.

אורי מקלב: אני ממש מסיים.

אורי מקלב: כמה כסף אנחנו נותנים חזרה לממשלה.

אורי מקלב: מתברר שחברה שזכתה באשכול בצפון החזירה למדינה 250 – רבע מיליון שקל עבור זיכיון.

אורי מקלב: איך הם מרוויחים עכשיו?

אורי מקלב: איפה יש להם את ה"שפיל", את המרווח שהם יכולים לחסוך?

אורי מקלב: על מה הם מרוויחים?

אורי מקלב: זה חיסכון בכוח-אדם מיומן, מקצועי, בתנאי העסקה, שהם גורמים בסופו של דבר – – –

נורית קורן: נא לסיים.

אורי מקלב: – – – לגורם אנושי דומיננטי – – –

נורית קורן: אני מבקשת.

נורית קורן: זה חשוב מה שאתה אומר, אבל אני מצטערת, חרגת מהזמן.

אורי מקלב: אני מבין.

אורי מקלב: אני מסיים, וזה המשפט האחרון.

אורי מקלב: בעוד דברים, בעיקר בנושא בטיחות – במקומות האלה הם חוסכים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להעמיד כתנאי המרכזי במכרזים האלה דווקא – –

נורית קורן: תודה.

אורי מקלב: – – לתת שכר הוגן, דווקא העסקה של נהגים מיומנים, נהגים מקצועיים; לתת להם את התנאים.

אורי מקלב: שמענו על תנאים נוראיים, גברתי היושבת בראש – –

נורית קורן: תודה.

אורי מקלב: – – והנה, אנחנו היום רואים תוצאות כאלה.

אורי מקלב: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נורית קורן: ואחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

נורית קורן: נא לעמוד בזמנים.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אחמד טיבי: א.

אחמד טיבי: אני עליתי לדוכן כדי לומר לך שלא אומרים נוכַח, אלא נוכֵחַ.

אחמד טיבי: נוכֵחַ – – –

קריאה: כבר דנו בזה.

איתן כבל: זה לא בפ"א.

אחמד טיבי: דנתם בזה, אוקיי.

אחמד טיבי: קלעתי לדעת גדולות וגדולים.

אחמד טיבי: ואני רוצה לתת דוגמאות, לא סתם, כדי שאנשים יבינו.

אחמד טיבי: כדי שאנשים יבינו.

אחמד טיבי: נוכֵחַ הוא מי שנָכַח במקום.

שלי יחימוביץ': אחמד, טוב שיש כאן אדם אחד שיודע עברית על בורייה.

אחמד טיבי: אני משתדל.

אחמד טיבי: למשל, חברי הכנסת של הליכוד אינם נוכחים בדרך כלל במליאה.

אחמד טיבי: זה משפט – – –

נורית קורן: יש אחת לרפואה.

אחמד טיבי: חברת כנסת מהליכוד.

אחמד טיבי: חברת.

אחמד טיבי: אמרתי "חברי", אוקיי?

אחמד טיבי: נוכַח הוא מי שנודע לו, הבין, הפנים – נוכַח לדעת.

אחמד טיבי: למשל, בכל פעם שאני נכנס למליאה ושומע את האגף הזה, אני חושב שהמילה שאתם עם נבחר היא מאותגרת; שזה לא בדיוק עומד במבחן המציאות.

איתן כבל: או, לחלופין, שזה המזל שלנו.

אחמד טיבי: יש לכם מזל אחר, לצערי הרב.

אחמד טיבי: אתה הבנת.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה להמשיך מאיפה שחבר הכנסת מקלב – היי, מה שלומכן?

אחמד טיבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, אנחנו היינו יחד בארצות-הברית לפני שבוע.

אחמד טיבי: זו הייתה הפעם הראשונה שהיא השתתפה בביקור כזה.

אחמד טיבי: זה היה ב-Breakfast Forum.

אחמד טיבי: היא עשתה חיל שם.

אחמד טיבי: גם חברת הכנסת קארין אלהרר, שעלתה ונאמה, והיה לה נאום מרגש – מרגש – בפני 3,000 איש.

מירב בן ארי: ואחמד טיבי עלה לחזק – – –

זהבה גלאון: סליחה, ומה עם חברת הכנסת זנדברג?

אחמד טיבי: חכי.

אחמד טיבי: חכי.

אחמד טיבי: חכי.

אחמד טיבי: זנדברג, יש לה חלק גדול יותר.

אחמד טיבי: תפסיקי להיות קנאית, זהבה.

זהבה גלאון: אני קנאית?

אחמד טיבי: כן.

זהבה גלאון: – – –

אחמד טיבי: מה המחנאות הזאת?

אחמד טיבי: אני חולק שבחים למישהי מהקואליציה בכלל.

זהבה גלאון: מעניין למה.

זהבה גלאון: מעניין למה.

אחמד טיבי: תמר זנדברג, חברת הכנסת הפעילה והפעלתנית והידענית, הייתה שם, והשאירה רושם עז על הנוכחים.

אחמד טיבי: אני שמח – – –

מירב בן ארי: – – –

אחמד טיבי: הייתי בחברתן בחלק הראשון של הביקור שלי, והחלק השני בו היה יותר חשוב.

זהבה גלאון: לא נפתח – – –

אחמד טיבי: אגב, שאלה אותי חברת הכנסת בן ארי אם אחרי שנפרדתי מהן נפגשתי עם יהודים אחרים.

אחמד טיבי: ואז עניתי לה את האמת.

אחמד טיבי: האמת היא שכל הפלגים של מנהיגות ארצות-הברית ביקשו להיפגש אתי – בצניעות אני אומר – ונפגשתי אתם.

מירב בן ארי: – – –

איתן כבל: טיבי, זה גדול עליך להיות צנוע.

אחמד טיבי: כולם.

אחמד טיבי: כולם.

אחמד טיבי: כל מי שנלחמים אחד בשני שם, כל הזרמים.

מירב בן ארי: בסוף מי היה בבית הלבן, היהודים או הערבים?

מירב בן ארי: מי?

אחמד טיבי: הח"כ הערבי היה בבית הלבן, אבל הוא נפגש עם יהודים בבית הלבן.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

נורית קורן: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, רציתי לדבר על תאונות דרכים; אני אדבר – –

נורית קורן: בשלב הבא.

אחמד טיבי: – – בנאום הבא.

נורית קורן: אני מודה לך מאוד.

אחמד טיבי: זה היה רגע של עברית, עם הערה על ביקור בארצות-הברית.

נורית קורן: בסדר.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לך.

נורית קורן: זה על זה שנתתי לך לדבר.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להצטרף מעל הדוכן הזה לכל מעשה שיכול לשפר – ולסייע לעיר אילת.

נחמן שי: ואני מודה שהייתי שם לאחרונה כמה ימים.

נחמן שי: התרשמתי מאוד מהעיר הדרומית; היא עברה הרבה – הרבה שינויים, היא נעשתה נעימה יותר, נוחה יותר, מאירת פנים, והיא פנינה דרומית; אין לנו שתיים כאלה.

נחמן שי: אני חושב שהדרישה של תושבי אילת, שהחיים בה עבורם הם לא רק בתי-מלון וחיים יפים, אלא מציאות – הדרישה שלהם לשמר את שדה התעופה דב לרשותם היא דרישה לגיטימית.

נחמן שי: איכות החיים שלהם באילת תלויה – קשר עמוק אל שדה התעופה הזה.

נחמן שי: ומי כמו שר הביטחון, שהוא עצמו תושב האזור הזה, יודע למה הכוונה.

נחמן שי: לעלות ברכב משם זה סיפור ארוך ביותר.

נחמן שי: כבר עכשיו לצאת מהעיר לשדה החדש, ואחר כך לטוס ללוד, ואחר כך להיכנס לתל-אביב – לא מגיע להם.

נחמן שי: אני חושב שמחובתה של מדינת ישראל, שרוצה, רוצה מאוד, שאילת תהיה עיר שלמה, גדולה, וכשמסתכלים לצד השני של המפרץ ורואים את עקבה מבינים שיכולה להיות שם עיר גדולה – זו חובתה של המדינה, זה חובתה של הכנסת הזאת, זה חובתו של כל אחד ואחד מאתנו לחפש דרכים להקל על העיר אילת.

נחמן שי: אז אם החוק הזה יסייע להם בדרך אחרת, בבקשה.

נחמן שי: אבל אני חושב שהסוגיה הזאת, של שדות התעופה והנגישות המהירה והקריטית מאילת למרכז הארץ, צריכה להוביל את הממשלה הזאת לפתרון על דעתם של תושבי אילת, כדי להקל על חייהם, כי הם זכאים וראויים לכך.

נחמן שי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי היה אחרון הדוברים.

נורית קורן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אנחנו מצביעים שתי הצבעות נפרדות.

נורית קורן: נא לשים לב, חברי הכנסת.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, אם אתה רוצה להצביע, נא לשבת במקומך.

נורית קורן: אני אמתין.

דוד ביטן: זה בהסכמה, מה זה משנה?

נורית קורן: הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 8) (זיכוי ממס ליחיד על הכנסה חייבת מיגיעה אישית), התשע"ו–2016 – קריאה ראשונה.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון מס' 8) (זיכוי ממס ליחיד על הכנסה חייבת מיגיעה אישית), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות: בעד – 26, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: הצעת החוק תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק, שהיא ועדת הכספים.

נורית קורן: אנחנו עוברים – – –

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: יש לי הודעה.

נורית קורן: רגע, לא סיימתי.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת החוק המוצמדת, של חבר הכנסת משה גפני וקבוצת חברי הכנסת, שהוצמדה להצעת החוק הקודמת.

נורית קורן: מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 25 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים) (תיקון – זיכוי ממס מהכנסה חייבת מיגיעה אישית), התשע"ו–2016, לוועדת הכספים נתקבלה.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 25, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: הצעת החוק תועבר גם היא לוועדת הכספים, להכנה לקריאה ראשונה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להודעה של חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חבר הכנסת ביטן, יש הצבעה על ההודעה?

): אין הצבעה.

): שום הצבעה.

נורית קורן: אין הצבעה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכלכלה תדון: 1.

): בהצעת חוק איסור הפליה במוצרים, בשירותים ובכניסה למקומות בידור ולמקומות ציבוריים (תיקון – איסור הפליה מחמת מקום מגורים), התשע״ו–2015, של חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, לשם הכנתה לקריאה ראשונה; 2.

): בהצעה לסדר-היום בנושא: תמ"א 41 וקידום הפחתת השימוש בפחם – של חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1019); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה.

נורית קורן: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, כפוף להנחה על שולחן הכנסת.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

נורית קורן: בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בשנים האחרונות – אלעזר, זו הצעת חוק שתעניין אותך – בשנים האחרונות הורחב מעגל הזכאים לקצבאות או למענקים המיועדים לאוכלוסיות שונות של ניצולי השואה, בין השאר מכוח החלטות מינהליות שניתנו בידי שר האוצר.

יצחק כהן: חלק בלתי נפרד מההחלטה המינהלית הוא הפשטות והקלות שבהן אפשר לקבל את התגמולים או את המענק, ללא הראיות הנדרשות בהליך משפטי רגיל.

יצחק כהן: אף שההכרה בזכאות לתגמולים או למענקים נעשתה מתוקף החלטה מינהלית, ולא מתוקף פסק-דין, אולצו ניצולי השואה לשלם שכר טרחה מופרז לעורכי-דין, כאילו ההכרה בזכאותם ניתנה במסגרת הליך משפטי מלא.

יצחק כהן: במקרים רבים אף ננקטו הליכי הוצאה לפועל נגד ניצולי שואה, לגביית שכר טרחה.

יצחק כהן: שמעתי על מקרים של ניצולי שואה ששכבו במצבים סיעודיים, ללא הכרה, ובשתים-עשרה בלילה דפקו להם בדלת והביאו להם צווי עיקול.

יצחק כהן: כמו כן, בדרך כלל לא ניתנה הסמכה מפורשת על-ידי ניצולי השואה למי שטיפל בעניינם לייצגם גם במסלול החדש, שבו הזכאות היא מכוח החלטה מינהלית – אני חוזר, החלטה מינהלית – ניצולי השואה לא הבינו את משמעותה של ההחלטה המינהלית כמסלול נפרד.

יצחק כהן: היה על עורכי-הדין או המטפלים – בסוגריים: מאכערים – להסביר לניצולים כי עומד בפניהם מסלול אחר, שאינו מסלול משפטי, שהוא אוטומטי, וללא דרישת ראיות, וכן לבקש את רשותם לפנות בשמם ולייצגם גם במסגרת המסלול המינהלי.

יצחק כהן: חשוב להדגיש – אוכלוסיית הזכאים היא אוכלוסייה מבוגרת, חלשה, ההולכת ומתמעטת, ומתקשה להתמודד עם עורכי-דין וגורמי טיפול שונים.

יצחק כהן: לאור כל האמור, אנו מביאים היום לאישורכם את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016.

יצחק כהן: מדובר בהצעת חוק ממשלתית המבקשת להגביל את שכר הטרחה שגובים עורכי-דין וגורמי טיפול מניצולי שואה – גורמי טיפול, זהבה, זה מילה מכובסת למאכערים – כאשר הזכאות לקצבה חודשית או למענק שנתי נובעת מהחלטה מינהלית מיטיבה שקיבלה המדינה, ולא מהליך משפטי.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק מחייבת את עורכי-הדין לקבל הסמכה מפורשת מהניצולים לייצג אותם במסלול של ההחלטה המינהלית ולהסביר להם את משמעויותיו כתנאי לגביית שכר טרחה מהם.

יצחק כהן: הצעת החוק מבקשת ליצור הלימה בין הקלות שבה ניצולים יכולים לזכות בתגמולים או במענק מהמדינה לבין הטרחה המינימלית הנדרשת מעורך-דין או מגורם מטפל המבקש לטפל בעניינם.

יצחק כהן: בכך יובטח כי עיקר כספי הסיוע שנובעים מההחלטות המטיבות שקיבלה המדינה לטובת הניצולים אכן יגיעו לידי הניצולים עצמם.

יצחק כהן: כמו כן, הצעת החוק קובעת סנקציה פלילית על גביית שכר טרחה שלא בהתאם לחוק.

יצחק כהן: אנו מקווים שקידום החוק יקל את הקשיים שחווים ניצולי השואה ויקדם ולו במעט את רווחתם בזמן הקצר שנותר להם לחיות.

יצחק כהן: למה אנחנו מוסיפים פה קביעה של סנקציה פלילית?

יצחק כהן: מכיוון שאם כבר חוקקנו חוק והגשנו תלונות, וזה לא עזר, הסיבה שאנחנו מגישים עכשיו את החוק הזה לסנקציה פלילית, כדי שנוכל במקרים מסוימים קיצוניים גם להגיש תלונות למשטרה.

יצחק כהן: אבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

נורית קורן: תודה.

קריאה: – – –

נורית קורן: עבודה ורווחה.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים ופותחים את הדיון.

נורית קורן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, סגן השר וחברי הכנסת, אם מדינת ישראל הייתה מקום מתוקן והחברה הישראלית הייתה מקום מתוקן, לא היינו צריכים חוק כזה כדי שיסדיר את האופן, את היחס היומיומי שבו אנחנו צריכים להתייחס אל ניצולי השואה.

איציק שמולי: אבל אם הגענו למצב שבו בכנסת ישראל – בכנסת הזאת – מדברים על אפשרות של סגירת בתי-תמחוי של ניצולי שואה, על ניצולי שואה שיושבים בקור, והכי גרוע – על מאכערים שלא הולכים לאנשים "רגילים", אזרחים "רגילים", ומוליכים אותם שולל, אלא הולכים בידיעה לאנשים המוחלשים ביותר ומפילים אותם בפח, מתוך מצוקה – זה הדבר החמור ביותר.

איציק שמולי: ואני רוצה לשבח אותך, אדוני סגן השר, שעוד מהכנסת הקודמת אתה לקחת על עצמך את הנושא הזה.

איציק שמולי: אתה רואה את העוולה הזאת שמתחוללת כאן, ולא במספרים קטנים – איך הם אורבים לניצולי השואה כמו חיות טרף, יודעים שניצולי השואה לא יודעים להתגונן, הם לא מבינים שום דבר בחוקים ובביורוקרטיה ובתקנות; הם אורבים להם כמו חיות טרף בכל מועדוני הקשישים ובכל המקומות שבהם הם מתכנסים, מחתימים אותם על טפסים, ואחרי זה אותם ניצולים גם לא מקבלים את השירות וגם משלמים אלפי שקלים, אלפי שקלים על שום דבר.

איציק שמולי: הרי ייאמר לזכותה של הממשלה, כבר בכנסת הקודמת אתם קידמתם שינוי מדיניות מאוד משמעותי בעניין הזה.

איציק שמולי: זאת אומרת שניצולי השואה, כדי לקבל את מה שהמדינה עשתה עבורם, לא צריכים לא עורך-דין ולא משפטן ולא איזה מאכער שיבוא ויסדר להם; הם בסך הכול צריכים לדעת שיש להם זכות כזאת וללכת ולבקש את זה.

איציק שמולי: אבל אותם מאכערים לא טורחים ליידע את הניצולים שעומדת להם הזכות הזאת.

איציק שמולי: הם עושים הצגה כאילו הם עושים עבורם איזשהו שירות גדול ומשמעותי, ולפעמים מנצלים את העובדה שאותם ניצולי שואה מחכים עשר ו-20 ו-30 ו-40 שנה לאותו מענק או הכרה מצד המדינה, ובאופן שרלטני ומכוער כל כך הולכים ומנצלים את האנשים האלה.

איציק שמולי: אז תבורכו, אדוני סגן השר, על המהלך הזה.

איציק שמולי: אני חושב שמדובר במהלך מאוד מאוד משמעותי, וכפי שדיברתי אתך, אותה תופעה מכוערת קורית גם במועדונים של הקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: איך הולכים למועדונים של חולי פרקינסון, של חולים סיעודיים, מחתימים אותם על טפסים, גובים מהם 30% ו-40% מהקצבה שלהם – 30%, 40% מהקצבה שלהם – עורכי-דין שמביישים את המקצוע.

אלי אלאלוף: איפה לשכת עורכי-הדין – – –

איציק שמולי: סליחה?

אלי אלאלוף: איפה לשכת עורכי-הדין – – –

איציק שמולי: כפי שאמר סגן השר, אנחנו מחכים לוועדת האתיקה של לשכת עורכי-הדין – –

מיקי רוזנטל: אתה יכול לחכות להם עד מחר.

איציק שמולי: – – ואני קורא לכם, אדוני סגן השר, במשפט סיכום שלי – –

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: נא לסיים.

איציק שמולי: – – בואו נרחיב את זה.

איציק שמולי: בואו נרחיב את זה, כי כפי שמוליכים שולל את ניצולי השואה המסכנים, עושים את אותו התרגיל גם לקשישים הסיעודיים, שלא יודעים להתגונן בפני התופעה המכוערת הזאת.

איציק שמולי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חברת הכנסת טלי פלוסקוב – אינה נוכחת.

נורית קורן: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה, ואחריה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום התכנסה השדולה שבראשה אני עומדת, השדולה למיגור שיח אלים ובריוני ברשתות החברתיות.

רויטל סויד: את השדולה הזו כינסתי כבר כמה פעמים, אבל היום הכינוס יוחד כולו להתמודדות של ראשי הערים, השלטון המקומי, עם האלימות והבריונות ברשת.

רויטל סויד: מסתבר שבמשך שנים חשבו ברשויות המקומיות שהאלימות שאתה הם מתמודדים היא האלימות ברחובות.

רויטל סויד: ובאמת, יש הפרויקט "עיר ללא אלימות", שמתוקצב בסכומים מאוד מאוד גבוהים, והמטרה שלו היא שברשות המקומית תהיה היכולת להתמודד עם אלימות.

רויטל סויד: אבל היום כולם מבינים שהאלימות שאתה מתמודדים – בעיקר ברחובות, בבתי-הספר, בכיתות, בבית, בחדר שלנו, כל אחד בחדרו – זו האלימות והבריונות ברשת.

רויטל סויד: מה עושה הרשות המקומית להתמודד עם זה?

רויטל סויד: הגיע היום יושב-ראש מרכז השלטון המקומי חיים ביבס, הגיעו ראשי ערים רבים, ראשי מועצות, חברי כנסת, איגודים, וכולם דיברו על התופעה שאין ספק שצריך להתמודד אתה ויש למגר אותה.

רויטל סויד: מעבר לעובדה שפנינו למשרד לביטחון הפנים, למשרד החינוך וגם לכל פרויקט "עיר ללא אלימות" ודרשנו מהם לא רק יותר כספים ויותר משאבים – תייחדו תוכנית ייעודית להתמודדות עם אלימות ובריונות ברשת, שתהיה אחת שמיועדת כולה אך ורק לרשויות המקומיות.

רויטל סויד: לא ייתכן שכל רשות תצטרך על-פי היצירתיות שלה ועל-פי מי שנמצא בה ועל-פי החשיבה המקורית שלה להתמודד עם הנושא שהיום הוא הנושא.

רויטל סויד: רק אתמול קראנו ושמענו על ילדה בכיתה ו' שניסתה להתאבד בגלל פגיעות בווטסאפ.

רויטל סויד: חברים שלה פגעו בה בווטסאפ, וילדה בכיתה ו' ניסתה להתאבד.

רויטל סויד: מה עוד צריך לקרות כדי שאנחנו נבין שאי-אפשר להמשיך יותר עם השיימינג, האלימות והבריונות?

רויטל סויד: יותר מזה – חייבים, מעבר להקמת פרויקט "עיר ללא אלימות" ברשת, חייבים גם לבוא, ושבכל עיר יהיה אדם מיועד ברשות שזה הנושא שהוא יעסוק בו, זה מה שהוא יתעסק אתו, אלה הדברים שאתם הוא ילך.

רויטל סויד: ומעבר לזה, נתנו ארגז כלים, ארגז כלים שהוא פתרון ביניים.

רויטל סויד: הוא לא פתרון של חקיקה, הוא לא מחליף חינוך, הוא בוודאי לא מחליף הקצאת משאבים ותוכנית ייעודית.

רויטל סויד: ארגז הכלים היה בדוגמת עמותות, איגודים, שמגיעים – –

נורית קורן: נא לסיים.

רויטל סויד: – – ומכשירים בני-נוער, שגרירים, אפליקציות שמאפשרות מחיקה מיידית של תמונות פוגעניות.

רויטל סויד: מספיק שמי ששלח את זה לוחץ על כפתור והתמונות נמחקות אצל כל מי שנשלח אליו.

נורית קורן: חברת הכנסת רויטל סויד, אני מבקשת לעמוד בזמן.

נורית קורן: נא לסיים.

רויטל סויד: אני מסיימת ואומרת שאני מודה לכל חברי הכנסת שהגיעו לשדולה, ואין ספק שזה היה מפגש אחד מתוך רבים.

רויטל סויד: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת זהבה גלאון, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

זהבה גלאון: גברתי היושבת-ראש, אני עומדת כאן על הדוכן כבת לניצולי שואה.

זהבה גלאון: לצערי, רק אבא שלי נותר בחיים מכל המשפחה המורחבת שלי.

זהבה גלאון: ואני מודה שבניגוד לחבר הכנסת איציק שמולי, שבירך את סגן השר ואת הממשלה – אומנם זה צעד משמעותי, אנחנו הולכים להתעסק במאכערים, לטפל במאכערים, לא רק מבחינה אזרחית אלא גם מבחינה פלילית – אני מודה שאני מתביישת, חבר הכנסת שמולי, שאנחנו צריכים לעמוד כאן היום ולחוקק חוקים כאלה, אחרי שהמדינה שנים חמסה את הכספים שמגיעים לניצולי השואה, חמסה את הכספים.

זהבה גלאון: איזה בושה שאנשים שהגיעו לגיל 90 – אבא שלי, חגגנו לו 90 השבוע.

זהבה גלאון: אז – הוא לא צריך אתכם, יש לו את הילדים שלו, אבל מה עם שאר האנשים?

זהבה גלאון: מה עם שאר אותם אנשים שנותרו, אותם המעטים שנותרו?

זהבה גלאון: הם צריכים לעבור את התהליכים האלה עדיין כדי לקבל את מה שהמדינה מחויבת לתת להם, בצורה של לא לעמוד בוועדות האלה וכל הדברים האלה.

זהבה גלאון: הכול כבר נאמר כאן, מדברים על זה כבר הרבה זמן.

יצחק כהן: – – – זה לא נכון, את אומרת דברים לא נכונים.

זהבה גלאון: אבל אני לא מדברת רק על החוק זה.

יצחק כהן: אני לא מכיר ניצולי שואה שעומדים בתור.

זהבה גלאון: אני מכירה ניצולי שואה שרק לפני כמה זמן הודיעו להם שייקחו להם כל מיני הקצבות שהקציבו להם, כי היה ריב בין הגופים למי יהיה כסף לשלם.

זהבה גלאון: זה שכל הדבר הזה נופל בין הכיסאות – איך בכלל אתם יכולים להסתכל לניצולים בעיניים?

זהבה גלאון: החוק הזה מאפשר סנקציה פלילית על מי שמתעמר – ובעצם מבקש לגזול את כבשת הרש ממי שמקבל עכשיו עוד משהו.

זהבה גלאון: אבל איך בכלל המדינה יכולה להסתכל לניצולי השואה בעיניים?

זהבה גלאון: כל שנה מכנסים כנסים וקוראים "לכל איש יש שם", וכל אותן אזכרות ב"יד ושם" ובכנסת, וכשזה מגיע לכסף, לתת לאנשים את הדברים הבסיסיים – שיניים, מכשירי שמיעה ומשקפיים – אז המדינה, תראו איך היא מתייחסת.

זהבה גלאון: אם אנחנו צריכים לבוא כאן היום ולחוקק חוקים כאלה, זה אומר שהמדינה נכשלה במתן מענה לאותם מעטים שנותרו בחיים.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חברת הכנסת גלאון.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא כאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אלעזר שטרן: אני רוצה לדבר על ניצולי השואה, ובהזדמנות הזאת על עוד דבר.

אלעזר שטרן: אני חושב שהנושא של מיצוי זכויות, כל התעשייה שהתפתחה כאן – אני חושב שצריך לברך אותך, סגן השר איציק כהן, אני זוכר אותך עוד בקדנציה הקודמת מול מי שאתה הקפדת לקרוא להם מאכערים, והם קראו לעצמם שמות אחרים.

אלעזר שטרן: צריך לומר גם שלחלק גדול מהאנשים הם עזרו, אבל אני מסכים שהמחיר יקר והטיפול – גם בהגבלת התשלומים וגם ביכולת התביעה שלהם בדיעבד, שאנחנו מתעסקים בזה גם עכשיו, בעיני זה תיקון נכון.

אלעזר שטרן: אני חושב, אבל, שבמידה מסוימת זו נקודת תורפה של מדינת ישראל שבכלל הענף הזה התפתח ככה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה בכאב.

אלעזר שטרן: אני מכיר התבטאויות של ניצולי שואה על השטיחים במשרדים של אותם עורכי-דין, במה הם נקנו.

אלי אלאלוף: לא רק עורכי-דין, יש גם רואי-חשבון.

אלעזר שטרן: אוקיי – מאכערים, איציק אומר.

אלעזר שטרן: אני, דרך אגב, חושב שנכון היה שהרשות, היא עצמה, תיתן את השירות הזה.

יצחק כהן: היא נותנת.

אלעזר שטרן: עובדה.

אלעזר שטרן: אז אני אגיד לך, סגן השר.

אלעזר שטרן: א.

אלעזר שטרן: היא נותנת – לא מספיק טוב.

אלעזר שטרן: אני חושב שגם ראש הרשות, עפרה רוס, תודה בזה.

אלעזר שטרן: עובדה – אפילו בהכרה ביוצאי גלויות אחרות, בסדר?

אלעזר שטרן: נעזרו בהם.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד יותר מזה: חלק מהניצולים מקבלים ישירות מגרמניה, לא מהרשות בכלל, וגם בעניין הזה צריך שמדינת ישראל – לא רק דרך ועידת התביעות – מדינת ישראל תיקח אחריות, בשביל לצמצם את התלות באותם עורכי-דין, ואתה, לחלקם בצדק, תקרא מאכערים.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה פה לשבח, בהקשר הזה, את הקליניקות, הפרקטיקות של הסטודנטים, שעובדים כמעט בכל אוניברסיטה בישראל – יש גופים של מתנדבים שמסייעים באותם – וחוסכים בכלל, מראש, את השירות של אותם עורכי-דין או מאכערים.

אלעזר שטרן: אני חושב שמשרד האוצר צריך לחבק אותם עוד יותר בשביל לייעל את השירות שלהם.

אלעזר שטרן: והמשפט האחרון – אני בכלל חושב – ויושב פה גם שר הביטחון – כל הנושא של מיצוי זכויות במדינת ישראל, אנשים סוחטים אנשים, וסוחטים אחרי זה את המדינה, עם כל מיני אחוזי נכות שלא היו, רק בגלל התמחויות של עורכי-דין.

אלעזר שטרן: נכון שגם שם, בכנסת הקודמת, נדמה לי, הגבלנו את התביעות הרפואיות – כמה אפשר לשלם.

מיקי רוזנטל: זה לא בקודמת.

מיקי רוזנטל: זה בכנסת הזאת.

אלעזר שטרן: בכנסת הזאת?

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: ואני חושב שגם בנושא הזה, של אחוזי נכות של קציני צה"ל ומשוחררי צה"ל, נכון גם שם להגביל.

אלעזר שטרן: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת נחמן שי.

קריאה: – – – שיעורים פרטיים.

מיקי רוזנטל: אנחנו עבדנו.

מיקי רוזנטל: שנה עבדנו, והוא – – –

אלעזר שטרן: אני מתנצל בשם חברי חבר הכנסת מיקי רוזנטל – – – סליחה ותודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קודם כול, מזל טוב לאבא של חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה.

נחמן שי: מי כמונו, שזכינו לחגוג ימי הולדת 90 של הורים, שהיו להם כמובן משפחות שנספו, יודע להעריך את הנס הגדול שאירע, שהם הגיעו לגיל כל כך גבוה, וברוך השם הם אתנו.

נחמן שי: אני אומר את זה כי דור השואה הולך ומתמעט, זה כבר הסוף של הסוף, זה כבר נס שנשארו עוד קצת להיות עמנו.

נחמן שי: ולכן, קצב החקיקה בעניין הזה, אפשר להגדיר אותו בארבע מילים: מאוחר מדי ומעט מדי.

נחמן שי: זהו.

נחמן שי: אני יודע שחברי יצחק כהן, סגן השר, עמל בנושא ומשוכנע בצדקת העניין, אבל כל יום, כל יום, ידידי, שעובר ולא נעשה המעשה הגדול כדי לסייע בעדם – עוד יש הוויכוח הגדול: אלה שהגיעו לפני 1953 ואלה שהגיעו אחרי 1953 – את זה עוד לא הצליחו לפתור, את המחלוקת הזאת – הם כבר אינם אתנו, כמעט כולם, והם נגמרים והולכים לנגד עינינו.

נחמן שי: אנחנו, איציק שמולי ואני, שמטפלים בשדולה שלנו, של הגמלאים והגמלאיות, יודעים שיש כאלה שלא זכו להיות גמלאים וגמלאיות; הם בגיל הזה, אבל לא זכו לכך.

נחמן שי: לכן אני תובע ממך, אדוני סגן השר, ואני אומר לך בטון הכי חברי שאפשר: קח את הנושא הזה במלוא היכולת שלך, יחד עם חברי יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

נחמן שי: לכו עם זה קדימה, אתם עושים פה מעשה גדול, מעשה אנושי.

נחמן שי: אנחנו חייבים להם כל כך הרבה, הם ראויים לכך.

נחמן שי: תסיימו את זה, כדי שבסוף, כשכל התהליכים האלה ייגמרו, יהיה בכלל למי לתת עוד משהו.

נחמן שי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מודה לך.

אחמד טיבי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אחרי כל הברכות, אני רוצה לבקש משהו אישי מהממשלה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם עושים דבר חשוב היום, אני מסכימה עם כל הברכות שקיבלתם, אבל העובדה שצריך יוזמה פרטית של חברי חבר הכנסת איציק שמולי כדי לוודא שניצולי השואה יהיה להם כסף לחשמל בחורף המאוד-מאוד קר הזה, היא מאוד בעייתית בעיני.

איילת נחמיאס ורבין: היא לא בעייתית כי הוא יזם את זה, היא בעייתית משום שזהו תפקידה של הממשלה וזהו תפקידן של הרשויות המקומיות לוודא שניצולי השואה לא יישארו לבד.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו מוכרחים למצוא את הדרך לעשות את זה, אדוני סגן השר.

איילת נחמיאס ורבין: במשרד האוצר יש רשות לזכויות ניצולי השואה.

יצחק כהן: את לא עוקבת – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני לא עוקבת?

יצחק כהן: את לא עוקבת אחרי הפעילות של האוצר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך שאני כן – – –

יצחק כהן: – – –

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני כן עוקבת, אדוני סגן השר.

איילת נחמיאס ורבין: אני כן עוקבת, והבעיה עדיין קיימת.

איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לך, עדיין יש ניצולי השואה שאין להם די משאבים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך את זה – – –

יצחק כהן: תוספות לניצולים – – –

איילת נחמיאס ורבין: כן, אבל, אדוני, אני רוצה להדגים לך בעיה.

יצחק כהן: – – – תוספות לחימום, צריך להוסיף להם עוד – – –

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להדגים לך בעיה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: יש הרבה מאוד מבצעים מיוחדים, אבל בוא אני אמחיש לך בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: הרבה מאוד מניצולי השואה שאני מטפלת בהם לא יודעים איך להגיע לרשויות ולא יודעים איך להגיע לקרנות.

איילת נחמיאס ורבין: הרשויות לא מגיעות אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: לא מגיעות אליהם, אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: חלקם אנשים עריריים, הם לא יכולים למלא את הטפסים לבד.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים לדעת להגיע אליהם.

יצחק כהן: מגיעים אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני אומרת לך, אדוני סגן השר, תבדוק אותי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת, אני אעביר לך – – –

יצחק כהן: לא, אני מציע שתבדקי אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לך, אם לא הייתי נתקלת במקרים כאלה לא היה לי על מה לדבר היום, ויש לי על מה לדבר היום.

איילת נחמיאס ורבין: ואדוני סגן השר, כפי שהתחלתי ואמרתי, אני לא לא מברכת על מה שאתם עושים, אני אומרת: צריך לעשות עוד.

איילת נחמיאס ורבין: נשארו מעט מאוד ניצולי שואה, אנחנו חייבים לדאוג להם, אנחנו חייבים לוודא שהם לא יישארו לבד.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אחריות – באמת, אתם יודעים מה, כל כך הרבה מילים אנחנו מבזבזים על הדבר הזה, אני באמת באמת – – –

יצחק כהן: אפשר לברך את הרשות ואת העומדת בראשה עפרה רוס.

יצחק כהן: לא, תברכי – – –

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אדוני, אתה יודע משהו?

איילת נחמיאס ורבין: בירכתי את אדוני סגן השר, אני יכולה לברך את מי שאני רוצה, אתה יודע, ככה זה הולך.

איילת נחמיאס ורבין: ככה זה הולך.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך לעשות יותר.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני נתקלת בניצולי שואה עריריים, שאין מי שיטפל בהם – אם אני נתקלת בניצולי שואה עריריים שאין מי שיטפל בהם ואין מי שיעזור להם למלא את הטפסים, אז עם כל הכבוד, אני חושבת שזו אחריותי וחובתי לבוא ולהציף את הדברים האלה כאן במליאה, ולדעת ולהגיד שוב ושוב: אסור לנו להותיר אותם לבד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברותי, חברי חברי הכנסת, מדהים אותי לראות איך פעם אחר פעם אנחנו מגיעים לדיונים בנושא השואה, בנושא ניצולי השואה, בנושא זיכרון, בנושא תקומה; פעם אחר פעם אנחנו שומעים הצהרות, שומעים מילים גבוהות, שומעים התחייבויות לעתיד, ולעתים דווקא במקומות הבודדים שבהם באמת באים לעשות, דווקא אז נתקלים בביקורת.

אורן אסף חזן: אני חושב שאם יש נושא שאין מקום לאף אחד בבית הזה, וגם מחוצה לו, לנסות ולהפוך אותו לזול, לפופוליסטי, לפרסונלי, הוא הנושא הזה.

אורן אסף חזן: אמרתי בעבר, וזכיתי לשמוע את דבריו של חברי חבר הכנסת איציק שמולי, שלמדתי מהם רבות – הוא פתח את עיני.

אורן אסף חזן: הוא עמד פה מעל דוכן הכנסת ואמר שהדור שלנו לא באמת מבין את המשקל שיש לו על הכתפיים.

אורן אסף חזן: אנחנו דור המעבר.

אורן אסף חזן: אנחנו הדור האחרון שזוכה לראות בעיניים שלו לא רק את החורבות והמראות הקשים והזיכרונות הצורבים של אושוויץ ומיידנק, אלא בפועל, בזיקה וקפיצה ישירה לעבר, לגעת באנשים ולשמוע ממקור ראשון, ולהרגיש לא רק מה באמת קרה שם – מה עבר על אותם אלה, אבות ואימהות של כולנו, שזכו לבנות את המדינה, לעבור את תלאות הנאצים, יימח שמם ויאבד זכרם, שזכו לעלות לארץ-ישראל, להגשים את חלום אבותינו ולבנות פה מדינה.

אורן אסף חזן: ולעתים, כשאני שומע את השיח, שלא פעם הוא מתלהם, הוא קיצוני, הוא חריג, הוא שיח של ריב ומלחמה במקום שיח של דרכי נועם בנושאי הוויכוחים בסדר היום-יום, גם אם לעתים לא כולנו מסכימים עליהם.

אורן אסף חזן: צריך לקחת לעצמנו רגע קל כדי לקפוץ לאחור ולנסות להבין מה על הכתפיים שלנו.

אורן אסף חזן: אני בוחר לנצל את חצי הדקה שנותרה לי כדי לבקש מכל מי שיכול למצות את הזמן כדי להעביר את המסר הזה, שאני למדתי אותו מחבר הכנסת שמולי.

אורן אסף חזן: מצחיק לומר שאמרתי את אותם דברים דווקא על השורשים שלי מבית אבא ואימא ממרוקו וטריפולי, ובלי לשים לב בכלל עד כמה זה בא לידי ביטוי בחשיבות של אלה שעברו וספגו את מה שכולנו מנסים לתפוס עליו בעלות.

אורן אסף חזן: באותה הזדמנות גם נזכור, שמעבר לזיכרון אותם 6 מיליון נרצחים, אנחנו צריכים לעשות הכול, לא רק בדיבורים, לא רק בססמאות, גם במחיר של לקום מהכיסא, לצאת מהרכב ולעזור בפועל לאותם אלה שזוכים בימים אלה לעתים גם לחוות את ימיהם האחרונים.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני סגן השר לוי – כהן, חברי הטוב הטוב הטוב איציק כהן, שאני יודע שלבך במקום הנכון, ואני יודע שהבעיה היא לא בך, ואתה מתמודד עם הכספים שיש או אין או שנותנים או שלא.

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע, דווקא אני, כנכד לניצול שואה, של סבי יעקב קוטובסקי, זכרו לברכה, בדרך כלל לא עולה לדבר בפורומים האלה כשמדברים על ניצולי השואה, כי אני נעלב בשמם, אדוני חבר הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אני רק שלוש שנים, רק קדנציה שנייה בכנסת, ואני כבר עד לאין-ספור דיונים על כמה צריך לסייע לניצולי השואה וכמה אסור לפגוע בהם, והמילים הגבוהות האלה, ידידי איציק כהן, על השואה והתקומה.

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: הייתה שואה, והייתה לנו תקומה, ואני רוצה להגיד לך שלהרבה מניצולי השואה, להרבה מדי, אין תקומה.

יחיאל חיליק בר: אבל אתה יודע למה לא שומעים על זה?

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע למה אנחנו מברברים את עצמנו לדעת כל כנסת?

יחיאל חיליק בר: כי הם לא ציבור חזק, כי הם ציבור זקן שהולך ונעלם.

יחיאל חיליק בר: הם חלשים, הם לא יכולים למלא כיכרות, הם לא יכולים לכתוב פוסט בפייסבוק כמו שאנחנו יודעים.

יחיאל חיליק בר: ולכן קל לפעמים להתעמר בהם או לקבל החלטות כספיות על חשבונם ועל חשבון כסף ויחס שמגיעים להם, לא בתור נדבה, ידידי איציק כהן.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לך שסבא שלי, זכרו לברכה, יעקב קוטובסקי, לא רצה את השילומים, הוא לא רצה את הסיוע של המדינה.

יחיאל חיליק בר: הוא הסתפק בזה שהוא פשוט חי ומגדל ילדים ונכדים, ואני ביניהם.

יחיאל חיליק בר: אבל אתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: אמרה חברת הכנסת זהבה גלאון, ובצדק – סבי, זכרו לברכה, זכה שתהיה לו משפחה תומכת.

יחיאל חיליק בר: אבל כשאני רואה את אותן כתבות טלוויזיה, שבטח גם חברי אלאלוף בתפקידו הקודם ואולי גם בתפקידו הזה רואה, על הוסטלים ובתים לזקנים וקשישים, שניצולי שואה ישנים בהם, ללא תרופות, ללא שמיכות, בארץ שהם כל כך כל כך כל כך כל כך – אולי עברו את המסע הכי קשה מכולנו כדי להגיע אליה, אני מתבייש, בוש ונכלם.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני קורא לך בדקה שיש לי: מעשה הצדק – לא הצדקה – שאנחנו צריכים לעשות עם ניצולי השואה הוא משהו שהממשלה הזאת צריכה אחת ולתמיד להחליט בתקציב שלה, ביסוד התקציב שלה, שהיא פותרת; שלאותם אלה שחיים – ואגב, אלה הניצולים היום הם אנשים שהיו או ילדים קטנים – תחשוב, עברו 70 שנה – או ילדים קטנים או בגיל העשרה שלהם.

יחיאל חיליק בר: אותה טראומה שהם קיבלו בשנות העשרה ובילדות שלהם, חיים בארץ הזאת 70 שנה, וכל כנסת שומעים מחדש, כמה אנחנו, שיושבים פה במגדל השן, בפלורוסנטים ובמזגן, דואגים וחרדים, וכמה אנחנו לא עושים בשבילם מספיק.

יחיאל חיליק בר: ואני קורא דווקא לך, חברי אלי אלאלוף, שעושה ועשה לא מעט בנושא הזה: תתעקשו שבתקציב הבא, בבסיס התקציב, יהיה תקציב, שעם כל הכבוד, הוא חשוב הרבה יותר מהרבה דברים שאנחנו מתקצבים, שיפתור אחת ולתמיד את עוגמת הנפש ואת הביזיון הזה, ואת המראות הקשים האלה שאנחנו רואים של ניצולי שואה.

יחיאל חיליק בר: ולא רק בשבילם, הם כבר בסוף החיים שלהם – –

נורית קורן: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: – – אלא בשבילנו כחברה וכעם יהודי.

יחיאל חיליק בר: כי כעם יהודי, אם לא נדע לטפל באנשים האלה ולתת להם לסיים, ממש לסיים, את חייהם בכבוד, אז בטח לא נוכל להסתכל לעצמנו בעיניים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נורית קורן: אני מבקשת לעמוד בזמנים.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, אני מודה לך שהחלפת אותי בתפקידי הרם כסגן יושב-ראש הכנסת.

אחמד טיבי: האמת היא – – –

איתן כבל: תיזהר כשאתה עף על עצמך, שלא תקבל מכה מהתקרה.

אחמד טיבי: לא אקבל – בעצם, אני כן, אני מועמד יותר מאחרים לקבל מכה מהתקרה, כי אני היחידי, אני וחברי, שיש לנו תקרת זכוכית.

אחמד טיבי: זה ההבדל.

נורית קורן: ממש לא.

אחמד טיבי: עליתי כאן כדי לומר – סליחה?

זהבה גלאון: יש לכם תקרת בטון; לנו יש תקרת זכוכית, לא?

נורית קורן: יש להרבה אנשים במדינה תקרת זכוכית.

נורית קורן: בוא נמשיך בדברים.

איתן כבל: תגידי, הוא יודע איזו תקרה יש לו, את אומרת לו גם את זה?

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

זהבה גלאון: – – – אני אומרת לו.

נורית קורן: – – אנחנו מדברים על הצעת חוק כל כך חשובה.

נורית קורן: תמשיך בדבריך.

אחמד טיבי: עליתי כאן כדי לעשות את מה שאני עושה בכל קדנציה – לתמוך בהצעות החוק האלה, שיש בהן אמפתיה גם לניצולי השואה וגם לקורבנות.

אחמד טיבי: ומבחנה של המדינה, כמדינה הטוענת שהיא מדינת רווחה, דווקא במקרים האלה, שאמורים להיות המובן מאליו; אבל המובן מאליו הזה לא מתממש תמיד, ולפעמים אנחנו נתקלים, גם בכנסת, גם בתקשורת, בעריריים, ניצולי שואה שמגיעים לפת לחם, ואני חושב שזה מצב מביש, ולכן אני אתמוך בהצעת החוק הזאת.

אחמד טיבי: תודה, גברתי.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אנחנו נצביע – הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, בקריאה ראשונה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה – מי בעד?

נורית קורן: מי נגד?

נורית קורן: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק נכי רדיפות הנאצים (תיקון מס' 22), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 26, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: אם כן, ההצעה תועבר להמשך חקיקה והכנה לקריאה שנייה ושלישית לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1021); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו–2016, קריאה ראשונה, קיבלה פטור מחובת הנחה בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, בבקשה.

נורית קורן: יש הצעת חוק מוצמדת להצעת החוק הזאת, של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

נורית קורן: סגן השר, בבקשה.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

נורית קורן: בבקשה.

יצחק כהן: כבוד השר, אני מציין אותך לשבח, כבוד שר הביטחון, אתה יושב פה רצוף.

מיקי רוזנטל: משרה ביטחון.

יצחק כהן: משרה ביטחון, בעזרת השם.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, הצעת החוק הזאת היא תולדה מקיפה של הממשלה, משרד הכלכלה, בראשותו – בזמנו – של השר דרעי ושל שר האוצר משה כחלון.

יצחק כהן: הפעילות של העסקים הקטנים והבינוניים בישראל מאופיינת בחסמים רבים במגוון תחומים הנוגעים לפעילות היומיומית של העסק, לשרידותו, להתפתחותו ולמיצוי הפוטנציאל שלו.

יצחק כהן: בכלל זה קיימת בעיית תזרים מזומנים בעקבות דחיית תשלומים למועדים ארוכים על-ידי לקוחות איתנים וגדולים, הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי.

יצחק כהן: לפי נתוני הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה והתעשייה, ממוצע ימי אשראי ספקים בעד מכירת טובין, מתן שירות או ביצוע עבודה עמד בשנת 2015 על 72 יום.

יצחק כהן: להוציא עסקאות שמבצעים משרדי הממשלה, אין כיום כללים המסדירים את מועדי התשלום במשק.

יצחק כהן: יחד עם זאת, דוח של הצוות לבחינת ייעול תהליכי התשלום לספקים בממשלה, שהקימו שר האוצר ושר הכלכלה – שר האוצר משה כחלון ושר הכלכלה בזמנו אריה דרעי – בראשות החשבת הכללית במשרד האוצר, מיום 1 באפריל 2014, מצא כי 67% מהחשבוניות משולמות לאחר המועדים הקבועים בהוראת התכ"ם המסדירה את מועד התשלום לספקים.

יצחק כהן: גופים ציבוריים אחרים, ובתוכם רשויות מקומיות, תאגידים סטטוטוריים וחברות ממשלתיות, אינם נתונים בסד זמנים כלשהו לביצוע התשלום, וקיימת שונות במספר ימי האשראי בפועל בין מוסדות המדינה השונים, אשר יכולים להגיע גם לתשלומים של שוטף פלוס 90, וגם – לא תאמינו – שוטף פלוס 120.

יצחק כהן: פרקטיקה של דחיית תשלומים מקשה במיוחד על עסקים קטנים ובינוניים, החסרים את היכולת הפיננסית להמתין פרקי זמן ממושכים עד לקבלת התשלום.

יצחק כהן: כתוצאה מכך הם נאלצים לשאת בנטל ממוני כבד ולחפש מקורות מימון חלופיים עד לקבלת התמורה.

יצחק כהן: היעדר אסדרה של תנאי התשלום במשק פוגע בעסקים הקטנים, הסובלים בעקבות כך מקשיי מימון, ופוגע גם במזמין השירות, הטובין או העבודה, המשלם מחיר יקר הרבה יותר בשל התשלום הנדחה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כדי לשפר את סיכויי ההישרדות ואפשרויות ההתפתחות של עסקים בכלל ושל עסקים קטנים ובינוניים בפרט, מבקשת הממשלה לשפר את תנאי עשיית העסקים והיזמות בישראל באמצעות החוק הייעודי המוצע, הקובע מועדי תשלום מקסימליים במשק בעד מכירת טובין, מתן שירות או ביצוע עבודה על-ידי ספק.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, בהצעת החוק מוסדרים מועדי התשלום בהתאם לסוג הגוף המתקשר:

יצחק כהן: משרדי ממשלה ישלמו את התמורה בעד העסקה לא יאוחר מ-30 ימים מסוף החודש שבו הוגש להם החשבון, או לא יאוחר מ-45 ימים מהמועד שבו התקבל החשבון, בהתאם לאופן עבודת המשרד הממשלתי.

יצחק כהן: ביחס לעסקאות שעניינן עבודות הנדסה בנאיות נקבעו מועדי תשלום מאוחרים יותר כאמור, נוכח מורכבותן של עסקאות אלה, המערבות בדרך כלל גורמי פיקוח ובקרה.

יצחק כהן: גופים נתמכים ומתוקצבים אשר מבנה התקציב שלהם אינו נסמך על מקורות עצמאיים בלבד ישלמו את התמורה בעד העסקה לא יאוחר מ-45 ימים מתום החודש שבו קיבלו את החשבון, אלא אם כן קבעו הצדדים הסדרי תשלום מפורשים אחרים בחוזה ביניהם.

יצחק כהן: הצדדים רשאים לעשות כן, בין נוכח אופייה הייחודי של ההתקשרות אשר מצריך או מצדיק קביעת מועדים אחרים לתשלום, ובין כשהמועדים האחרים שנקבעו לתשלום אינם בלתי הוגנים באופן חריג.

יצחק כהן: רשות מקומית שהתקשרה עם ספק בחוזה לביצוע עסקה תשלם את התמורה בעד העסקה לא יאוחר מ-45 ימים מתום החודש שבו קיבלה את החשבון.

יצחק כהן: כפי שנקבע ביחס למשרדי הממשלה, גם לרשות מקומית קבוע מועד תשלום מאוחר יותר כאשר מדובר בעסקה שעניינה עבודות הנדסה בנאיות.

יצחק כהן: בנוסף, במקרה שבו העסקה ממומנת באמצעות מימון חיצוני ובהיעדר ודאות לרשות המקומית בדבר מועד קבלת המימון המיועד לידיה, תהא הרשות רשאית לשלם את התמורה בעד העסקה עד תום עשרה ימי עסקים ממועד קבלת המימון החיצוני הרלוונטי לעסקה.

יצחק כהן: עסקים פרטיים שהתקשרו עם ספק בחוזה לביצוע עסקה ישלמו את התמורה בעד העסקה לא יאוחר מ-45 ימים מתום החודש שבו קיבלו את החשבון, אלא אם כן קבעו הצדדים הסדרי תשלום מפורשים אחרים בחוזה.

יצחק כהן: הסדר זה, מצד אחד, מחיל גם על המגזר העסקי הפרטי רף של עמידה במועדי תשלום קבועים, ומצד שני, מאפשר לצדדים להתנות על הסדר זה כאשר אופייה הייחודי של העסקה או ההתקשרות – למשל אופן המימון של המזמין – יכול להצדיק את ההתניה, או כשהמועד אינו בלתי הוגן באופן חריג.

יצחק כהן: הצעת החוק קובעת כי תמורה שלא שולמה עד המועד האחרון לתשלום החשבון בהתאם למועדי התשלום שנקבעו בחוק לפי סוג העסקה, תשולם לספק בתוספת הפרשי הצמדה וריבית כהגדרתם בחוק פסיקת ריבית והצמדה.

יצחק כהן: בחלוף 30 ימים מהמועד האמור תישא התמורה לספק בריבית פיגורים כמשמעותה בחוק האמור.

יצחק כהן: מנגנון הוספת ריבית והצמדה וריבית פיגורים לתמורה נועד לפצות את הספק על נזקיו בשל האיחור, ולהפוך את האיחור בתשלום ללא-כדאי מבחינה כלכלית, ובתוך כך לעודד את המזמין לעמוד במועדי התשלום הקבועים בחוק.

יצחק כהן: חברי חבר הכנסת איתן כבל, מערכת הבריאות הציבורית ייחודית בכך שהיא מאופיינת בהסדרים כלכליים פרטניים, הנובעים, בין השאר, מכמה חוקים, לרבות חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים ופרק ה' לחוק לשינוי סדרי עדיפויות לאומיים (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנים 2013 ו-2014), התשע"ג–2013.

יצחק כהן: הסדרים אלה יוצרים סביבת עבודה נורמטיבית וכלכלית שמאפייניה וכללי פעולתה הייחודיים אינם מהותיים לפעילות שאר משרדי הממשלה והגופים הציבורים במדינת ישראל.

יצחק כהן: לפיכך, אדוני היושב-ראש, מוצע להחריג את מערכת הבריאות הציבורית ומוסדותיה מתחולת החוק המוצע עד אשר יקבעו השרים בתקנות כללים מותאמים למערכת זו.

יצחק כהן: כן מוצע, חברי חברי הכנסת, להחריג רשות מקומית בהבראה, שהיא רשות מקומית שאושרה לה תוכנית הבראה, וזאת כל עוד תוכנית ההבראה בתוקף, ורשות מקומית שמונה לה חשב מלווה, וזאת כל עוד מינויו של החשב המלווה בתוקף.

יצחק כהן: רשויות מקומיות בהבראה מצויות בתהליך מניעת התדרדרות וייצוב פיננסי, הנמשך בדרך כלל כמה שנים, כאשר בתקופה זו הכנסות הרשות אינן ודאיות ותלויות בתנאים שונים.

יצחק כהן: על כן, לרוב במסגרת פעילותן יש צורך לערוך הסדרי פריסת תשלומים שונים עם נושיהן.

יצחק כהן: חברי חבר הכנסת רועי פולקמן, יש לך הצעה דומה.

יצחק כהן: אשר על כן, אני רוצה פשוט לברך את השרים, השר אריה דרעי והשר משה כחלון, ואת הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה, שקיבלה ודחפה את החוק החשוב הזה, ואת יועץ שר הכלכלה שי לינדר.

יצחק כהן: עוד בימיו הראשונים של אריה דרעי כשר הכלכלה הוא התניע את המהלך, מתוך הציווי החברתי הנורמטיבי "ביומו תתן שכרו".

יצחק כהן: וכן ברכות לשר האוצר משה כחלון, שיחד עם השר דרעי הגיש את הצעת החוק הזאת.

יצחק כהן: על כן, אבקש מחברי חברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה – –

אחמד טיבי: אדוני סגן השר – – –

יצחק כהן: – – ולהעבירה לוועדת הכספים.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אדוני סגן השר, במשפט אחד, מה – – –

איתן כבל: מה הכספים?

איתן כבל: למה הכספים?

אחמד טיבי: חכה.

אחמד טיבי: חכה.

אחמד טיבי: במשפט אחד תגיד מה מטרת החוק.

אחמד טיבי: מה זאת ההחרגה מהחוק?

יצחק כהן: את מי החרגנו?

יצחק כהן: לא החרגנו אף אחד.

אחמד טיבי: לא?

אחמד טיבי: מה כתוב?

יצחק כהן: מי?

יצחק כהן: איפה החרגה?

איתן כבל: איך הכספים?

איתן כבל: פולקמן.

רועי פולקמן: הכנסת, הכנסת, ועדת הכנסת.

מירב בן ארי: הכנסת הוא אומר.

איתן כבל: הוא אמר הכספים.

רועי פולקמן: ועדת הכנסת.

יצחק כהן: הבקשה היא – – –

איתן כבל: הוא לא קרא טוב את מה שאתם אמרתם לו.

יצחק כהן: הבקשה היא – – –

אחמד טיבי: הכלכלה?

יצחק כהן: ועדת הכנסת.

רועי פולקמן: לא, להעביר את זה לוועדת הכנסת, ואז – – –

יצחק כהן: לוועדת הכנסת.

יצחק כהן: הסדר תשלומי חוב.

שלי יחימוביץ': למה לא לכלכלה?

שלי יחימוביץ': איתן.

יצחק כהן: לוועדת הכנסת.

יצחק כהן: למה הכנסת אני לא יודע.

יצחק כהן: מה הקשר?

רועי פולקמן: לוועדת הכנסת.

יצחק כהן: למה ועדת הכנסת?

יצחק כהן: סתם – – –

רועי פולקמן: הם יחליטו אם זה הולך לוועדת הכנסת, הכלכלה – – –

אחמד טיבי: אדוני, הדיון הזה יתקיים אחרי ההצבעה.

יצחק כהן: אוקיי.

אחמד טיבי: קודם יש דיון, אחר כך מצביעים, אחר כך קובעים איזו ועדה.

יצחק כהן: איתן, לדעתי ועדת הכלכלה זה קלאסי, אבל – – –

יצחק כהן: [הצעת חוק פ/1948/20; נספחות.

יצחק כהן: ]

אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, הצעה מוצמדת.

שלי יחימוביץ': כל הכבוד לך.

אחמד טיבי: לפני אורן חזן?

אחמד טיבי: כבר עשיתי טובה אחת.

אחמד טיבי: שתי טובות.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – –

אחמד טיבי: שתיים.

אחמד טיבי: בבקשה.

שלי יחימוביץ': – – "ביומו תתן שכרו" זה משפט מצוין, ואכן, זאת כל מטרתו של החוק – מאוד מאוד פשוטה: מי צריך בכלל לחוקק חוק כזה, שאדם יקבל את השכר המגיע לו על שירותים שהוא סיפק, על עבודה שהוא עשה, על מוצר שהוא ייצר, בזמן?

שלי יחימוביץ': זאת המהות של החוק הזה.

שלי יחימוביץ': וזה מסוג החוקים שנולדים כדי לתקן מציאות מעוותת שלא הייתה צריכה להתרחש מלכתחילה.

שלי יחימוביץ': ובמציאות המעוותת הזאת ספקים קטנים ובינוניים, עסקים שכל עתידם תלוי לפעמים באספקת עבודה מסוג אחד למשרדי ממשלה, לרשויות מקומיות, מחכים – לא שוטף פלוס 30, ולא שוטף פלוס 60, ולפעמים גם לא שוטף פלוס 90, אלא שוטף פלוס לך תחפש את החברים שלך, ומתישהו אולי תקבל את הכסף הזה.

שלי יחימוביץ': לעסקים גדולים זה לא באמת משנה, הם יכולים לספוג את העיכוב הזה, אבל עסקים קטנים ובינוניים, עצמאים קטנים, פשוט קורסים.

שלי יחימוביץ': עושים את העבודה, נותנים את חלבם, את דמם, את היזע שלהם, ולא מקבלים שכר.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות גם לשר הכלכלה אריה דרעי וגם לשר האוצר משה כחלון.

שלי יחימוביץ': זה נראה חוק מובן מאליו לחלוטין, אבל עובדה היא שכנסת אחר כנסת ניסינו לחוקק אותו, עם רוח גבית מרחבי הציבור, עם תמיכה של המוני בעלי עסקים קטנים ובינוניים, של ארגון העסקים הקטנים והבינוניים "להב", וכן הלאה וכן הלאה, וכל פעם שרי האוצר בתורם מצאו לנכון לעכב את החוק הזה, מסיבות שונות ומשונות.

שלי יחימוביץ': הגדיל לעשות שר האוצר לשעבר יאיר לפיד, שמינה ועדה שבדקה ובדקה ובדקה ובדקה, ובסוף גם הוא תקע את החוק, כמובן לא לפני שהוא התרברב על קידומו בסטטוס בפייסבוק.

שלי יחימוביץ': ועל כן, מה שנראה באמת מובן מאליו, כפי שאמרת, אדוני השר – איך – תגיד לי את המשפט הזה?

יצחק כהן: "ביומו תתן שכרו".

שלי יחימוביץ': ב-?

יצחק כהן: "ביומו תתן שכרו".

שלי יחימוביץ': "ביומו תתן שכרו".

יצחק כהן: זה לא אני אמרתי, זה כתוב בתורה.

שלי יחימוביץ': מצטט, כמובן, את המקורות.

שלי יחימוביץ': "ביומו תתן שכרו".

שלי יחימוביץ': באמת, אותה אמת פשוטה, שבכל הקשור ליחסי עבודה בין מעסיקים ועובדים שכירים היא מאוד מעוגנת בחוק – יש חוקי עבודה, יש חוקי מגן, אבל באופן אבסורדי דווקא העצמאים לא מוגנים כפי שהשכירים מוגנים, במקרה הזה.

שלי יחימוביץ': והחוק הזה בא ונותן להם הגנה רחבה – – –

מיקי לוי: יש הוראה של החשבת הכללית באוצר.

מיקי לוי: רק הצעה פשוטה – תרימי אליה טלפון, ואז אולי תחזרי בך.

שלי יחימוביץ': כבר לחזור בי?

שלי יחימוביץ': למה לחזור בי?

מיקי לוי: זה לא נעשה אומנם בצורת חוק, אבל הייתה הוראה של החשבת הכללית באוצר.

יואל חסון: מה יצא מההוראה הזאת?

מיקי לוי: – – –

שלי יחימוביץ': כיוון ששמעתי שוב ושוב ושוב את אותם אנשים שמספקים עבודות ולא רואים את הכסף – אנחנו מדברים על מציאות, במציאות הזאת – – –

מיקי לוי: – – – די כבר, די, די, די.

שלי יחימוביץ': אבל למה?

שלי יחימוביץ': נו, באמת, לא חייבים לגונן עליו בכל מחיר, ואפשר לתת קרדיט לשר האוצר ולשר הכלכלה – –

מיקי לוי: – – –

אראל מרגלית: מיקי לא תמיד מתלונן.

שלי יחימוביץ': – – הנוכחיים על כך שמצאו לנכון סוף-סוף, בשעה טובה, לחוקק את החוק החשוב הזה.

מיקי לוי: בין לתת קרדיט – –

שלי יחימוביץ': ולמי שמגיע – מגיע.

מיקי לוי: – – לבין להכפיש רב המרחק.

שלי יחימוביץ': ולמי שלא מגיע – לא מגיע.

מיקי לוי: רב המרחק.

מיקי לוי: רב המרחק.

מירב בן ארי: איזה קרדיט?

מירב בן ארי: – – –

שלי יחימוביץ': מה לעשות, מה לעשות.

מיקי לוי: נתתי – – –

שלי יחימוביץ': קצת, מילה פרגון, אפשר.

יואל חסון: אתה יודע מה, תן לו שוטף פלוס 30, בסדר?

מירב בן ארי: תן לו, תן לו – – –

יואל חסון: תן לו שוטף פלוס 30 – – –

אחמד טיבי: שלי.

שלי יחימוביץ': הם לא, בסדר.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – היא רוצה תודה במזומן.

רויטל סויד: – – –

אחמד טיבי: יש חוק השעיה, ואני יכול להתחיל להפעיל אותו.

רויטל סויד: לא, לא, לא.

אראל מרגלית: אין חוק כזה.

רויטל סויד: – – – זאת לא השעיה, זאת הדחה.

אורן אסף חזן: – – – אתה יודע מי קופץ בראש, מה?

קריאה: אין ולא יהיה.

רויטל סויד: זאת לא השעיה, זאת הדחה, בבקשה לדייק.

אחמד טיבי: אני אמרתי השהיה, בה"א, ולא השעיה.

רויטל סויד: אה.

אורן אסף חזן: לא, תומכי טרור צריך להדיח.

אורן אסף חזן: אם שמעת את הנאום שלי – – –

רויטל סויד: אבל מה עם ההסתה לגזענות שלך, אורן חזן?

אראל מרגלית: אורן, אורן.

אורן אסף חזן: ההסתה לגזענות שלי?

רויטל סויד: אז אפשר יהיה להדיח אותך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אורן חזן – –

אורן אסף חזן: הסתה לגזענות שלי?

אורן אסף חזן: את לא מתביישת?

אחמד טיבי: – – אין בינך לבין גזענות שום דבר, הכול מקרי.

רויטל סויד: – – –

אחמד טיבי: הכול מקרי.

אורן אסף חזן: – – –

קריאות: – – –

אחמד טיבי: נא לאפשר לחברת הכנסת – – –

אורן אסף חזן: – – –

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, חבר הכנסת חזן.

אראל מרגלית: אורן, רק הערה, ז'קטים בהירים זה מאפריל ולכיוון הקיץ.

אורן אסף חזן: השמש יצאה, אדוני הסטייליסט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, נא להמשיך, דקה.

שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר שאני אפילו מסכימה עם ההסתייגות ועם ההחלשה המסוימת של החוק הפרטי, כפי שאנחנו ניסינו לחוקק אותו.

שלי יחימוביץ': "אנחנו" זה ראשית עם יריב לוין ועם איציק וקנין, ואחר כך עם רוברט אילטוב, וההחלשה לכאורה של החוק הזה אומרת שרשויות מקומיות שתלויות במימון ממשלתי לצורך תשלום עבור הפרויקט ישלמו עשרה ימים ממועד קבלת הכסף שהמדינה מעבירה להם בעבור העסקה.

שלי יחימוביץ': זה לא אידיאלי, זה לא טוב, אבל מצד שני גם אי-אפשר להתעמר ברשויות המקומיות.

שלי יחימוביץ': לכן יש כאן מידתיות, וגם עם המגבלה הזאת אפשר לחיות, עד שתתוקן והרשויות יקבלו את מה שמגיע להן בזמן.

שלי יחימוביץ': עוד מילה.

שלי יחימוביץ': מוסר תשלומים קלוקל מצד המדינה, שאמורה לשמש דוגמה, מחלחל גם לסקטור הפרטי, מעוות נורמות מוסריות בסיסיות והופך את כל יחסי המסחר, שמושתתים על אמון ועל תשלום בזמן, למרמס.

שלי יחימוביץ': על כן – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלי יחימוביץ': – – החוק הזה יביא הקלת-מה לאותם עסקים קטנים ובינוניים ועצמאים, שבאמת נאבקים על פת הלחם במאמץ רב מאוד, בלי הגנות, וטוב שכך.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: אני אשנה את סדרי הדוברים.

אחמד טיבי: שב, שב, אורן.

אחמד טיבי: לחבר הכנסת פולקמן יש הצעה דומה – –

אורן אסף חזן: קמתי להתמתח, אני מתמתח, אל תדאג.

אחמד טיבי: – – ולכן – אתה תהיה אחריו.

אורן אסף חזן: לכבוד הוא לי להיות אחריו.

קריאה: הצעה אחת כבר עברה.

רועי פולקמן: היא עברה בטרומית.

אחמד טיבי: עברה בטרומית.

אחמד טיבי: לפנים משורת הדין.

אחמד טיבי: נדיבות.

אחמד טיבי: נדיבות.

רועי פולקמן: כן, היא עברה בטרומית.

רועי פולקמן: אני ממש – משפט, כי את הרוב אמרה חברת הכנסת יחימוביץ, אז כמובן, אני רוצה – תודה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני אספר משהו, חוויה מהחוויות שלי כחבר כנסת חדש פה, במשכן הזה.

אלי אלאלוף: אמרנו, 25 – – –

רועי פולקמן: כן, זה נכון.

רועי פולקמן: היו שתי הצעות שחבר הכנסת אלי כהן ואני הנחנו בימים הראשונים, ממש הצעות החוק הראשונות, היו שתיים, אחת דמי אבטלה לעצמאים, והשנייה הייתה מוסר תשלומים – שוטף פלוס 30, גרסה קצת שונה מהגרסה הזאת, ולאורך הדרך אמרנו: אלו הדברים המרכזיים שחשבנו שנכון – אחרי שהחוק הוגש אמרו לנו: תשמעו, אלו שני נושאים, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, שלאורך המון המון זמן מדברים על החוקים האלה, ולא מצליחים לא בזה ולא בזה; לא בדמי אבטלה, ששנים רבות מדברים על זה, וגם מוסר התשלומים, שלכאורה זה קצת יותר פשוט.

רועי פולקמן: לאורך הרבה מאוד זמן מעלים את ההצעות האלה, וההצעות האלה לא מושלמות.

רועי פולקמן: כמו הרבה נושאים סביב עסקים קטנים ובינוניים, אנחנו נחושים לעשות כאן שינוי.

רועי פולקמן: ואמר לי את זה רועי כהן מ"להב" כשהתחלנו, הוא אמר: תראו, הצעות חוק, יש ערמה כזאת בנושא עסקים קטנים ובינוניים, מה שחסר לנו, בשפה של הכדורסל, זה הרגל המסיימת.

רועי פולקמן: ובאמת, אחד הדברים שאני חווה לא מעט – עברנו את זה גם סביב תוכנית 15 המיליארד למגזר הערבי – האתגר הכי גדול שלנו זה היישום.

רועי פולקמן: למשל, תוכניות צמצום פערים יש למכביר; האתגר שלנו הוא היישום.

רועי פולקמן: גם בנושא עסקים קטנים ובינוניים האתגר הוא היישום.

רועי פולקמן: ואני ממש שמח גם על הסיפור הזה, כמובן על ההתגייסות של השר דרעי, וגם כמובן על כך ששר האוצר מקבל את ההחלטות האלה ומוכן לעמוד מאחוריהן.

רועי פולקמן: ובעניין הזה, באמת, לא רק שהעברנו בטרומית, לדעתי לפני חודשיים, אלא באמת אמרנו: נצמיד את זה להצעה הממשלתית, ולא עבר הרבה זמן, ויש לנו בשורה.

רועי פולקמן: אני חושב שאנחנו באותו מקום הגענו למתווה, אחרי עבודה מאוד מאומצת גם על דמי אבטלה לעצמאים, ואני מקווה שגם זה יובא לחקיקה עד סוף המושב הזה, אחרי, לדעתי, עשור שמדברים על הדבר הזה.

רועי פולקמן: לכן, באמת, תודה גם לנושאי הלפיד לאורך כל הכנסות האחרונות, כמובן חברת הכנסת יחימוביץ ואחרים, שהתעסקו בנושאים האלה בכנסות האחרונות.

רועי פולקמן: ואני באמת שמח שאנחנו נמצאים בכנסת העשרים ואנחנו קרובים לרגל מסיימת.

רועי פולקמן: נאמר כאן קודם, ניסו גם קודמים לעשות את זה – התוצאות לא הגיעו.

רועי פולקמן: פנו אלינו המון עסקים שאמרו: למרות הוראות התכ"ם, למרות מה שהחשבת הכללית הוציאה, זה לא קרה, זה לא מומש.

רועי פולקמן: והאתגר היה גם להחיל את זה על השלטון המקומי, שהוא היה אולי האגוז הקשה לפיצוח, כיוון ששם הרבה מאוד מהעיכוב – יש לי סיפורים למכביר, כמות פניות הציבור שהגיעו אלי על העיכובים האלה היא אדירה.

רועי פולקמן: ואני שמח שיחד עם המרכז לשלטון מקומי הגענו להבנות.

רועי פולקמן: זה אולי לא מושלם, אבל הגענו להבנות על מוסר התשלומים בשלטון המקומי.

רועי פולקמן: וגם משרדי הממשלה – עכשיו יהיו לזה שיניים, כי אפשר יהיה לתבוע ריבית פיגורים על הדבר הזה.

רועי פולקמן: ובאמת, בא לציון גואל על כל העיכובים הבלתי-נסבלים האלה, שחוסמים את שוק העסקים הפרטי.

רועי פולקמן: אז כן ירבו ההצעות האלה, ושירבו המקרים של רגל מסיימת; לא רק הצהרות חוק, לא רק הצעות חוק שעוברות בקריאה טרומית, אלא נשלים את החקיקה.

רועי פולקמן: מוסר תשלומים זה הסעיף שלך.

רועי פולקמן: אז תודה רבה, ושיהיה לנו בהצלחה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תיקון מתמטי קל – אמרת: תוכנית 15 מיליארד שקל.

אחמד טיבי: אין בתוכנית מספר כזה.

אחמד טיבי: אין.

אחמד טיבי: אין, ככה קוראים לה.

אחמד טיבי: אולי במאה הבאה.

רועי פולקמן: תוכנית צמצום פערים.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, בשעה טובה, סוף-סוף אנחנו מוצאים את עצמנו – ובעזרת השם גם במהרה – מקדמים חוק שסוף-סוף מביא בשורה לעסקים הקטנים, לעסקים הבינוניים, לעצמאים, אלה שנלחמים יום-יום, שעה-שעה, רגע-רגע, רק בשביל זכות קיום.

אורן אסף חזן: ראשית, אני רוצה להגיד שאני לא התפלאתי שיש לי הרבה מן המשותף עם דבריה של שלי יחימוביץ, חברת הכנסת.

אורן אסף חזן: זו לא פעם ראשונה, ואני אומר לכם שכל מילה שהיא הוציאה מפיה פשוט חקוקה בסלע.

אורן אסף חזן: רק מה, גם בהצעת החוק הזו אנחנו עדיין לא מוצאים פתרון של ממש, ועם כל הבשורה שמביאים השר דרעי והשר כחלון החברתי שלנו, אני עדיין בוחר להאמין שיש כוחות במשק הישראלי, בשוק הישראלי, בשלטון המקומי, שיעשו הכול כדי לקבור את ההצעה הזאת.

אורן אסף חזן: עמדתי פה הרבה לפני שנכתבה הצעת החוק הזו – שוחחנו על זה לפני כמה דקות, אני וחבר הכנסת פולקמן, על כך שאם אנחנו נרצה באמת שיבוא שכרו ביומו, יש לזה דרך.

אורן אסף חזן: הרי בסופו של דבר מוסר התשלומים הוא לא רק תלוי תקציב, הוא גם לא רק תלוי החלטה של – אם זה ברשויות המקומיות – ראש הרשות או הגזבר; אם זה בכל חברה פרטית – של מנכ"ל החברה, גזבר החברה, החשב.

אורן אסף חזן: בסופו של יום זה עניין של תזרים מזומנים.

אורן אסף חזן: אם אנחנו רוצים באמת להביא פתרון שבו אנשים יוכלו למחוק לרגע את הפיקציה הזאת שנקראת שוטף 30, שוטף 90, שוטף 120, שוטף – עד היום אני לא יודע מתי ישלמו לי את מה שחייבים לי עוד מהמסעדה שהייתה לי לפני שש שנים או חמש שנים – אז כדי לעשות את הדבר הזה, אנחנו צריכים לעשות שינוי ולהכניס את הבנקים לסיפור.

אורן אסף חזן: אני טוען שצריך לבנות איזושהי מערכה מול הבנקים, שכאשר עסק קטן, עסק בינוני, עצמאי כזה או אחר, מקבל הזמנת עבודה מרשות, מחברה ציבורית – אגב, גם מחברות אמידות במשק – היום אנחנו יודעים שיש לא מעט מחקרים ונקודות לחיוב, לשלילה, שיכולים להעיד על היכולת, על קו האשראי של העסקים הפרטיים גם; כזו שכאשר בן-אדם מוציא חשבונית, נותן שירות, מקבל את החשבונית, הולך אתה לבנק, והבנק מול החשבונית הזו מגדיל לו את המסגרת אוטומטית.

אורן אסף חזן: והכסף מאותה חברה או רשות יחזור לבנק, והערב הישיר לתשלום יהיה מקבל העבודה.

אורן אסף חזן: ואז נמצא את עצמנו, כאשר הענקים במשק, הגדולים, החזקים – ברשותך, עוד רגע אחד ואני מסיים – הבנקים מחד, החברות הגדולות, הרשויות המקומיות, האוצר מאידך, אם תהיה להם בעיה היא תהיה התנגשות חזיתית, ולא נמצא את עצמנו כאשר עצמאים לא מקבלים – ויכולתי לספר לכם פה סיפורים מכאן ועד לפורים הבא, לא הקרוב – רודפים אחרי פרוטות, באמת פרוטות, לקבל רק בגלל מוסר תשלומים לקוי.

אורן אסף חזן: אני רוצה לברך את השרים.

אורן אסף חזן: אני מקווה שההצבעה היום – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורן אסף חזן: – – תהיה צעד ראשון בדרך לחקיקה אמיתית.

אורן אסף חזן: לא רק כזו שמשנה בכותרת, אלא כזו שמשנה בפועל את מוסר התשלומים ואת זכות הקיום לעסקים הקטנים הבודדים והעצמאיים שחיים יום-יום כדי להתקיים בכבוד.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

אחמד טיבי: אתה אף פעם לא תפגע בתקרה.

איתן כבל: זה נכון, אתה צודק.

איתן כבל: אני מסכים.

אחמד טיבי: זאת התגובה שלי אליך.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, מה ששלי שלי.

אחמד טיבי: היתרון ברור, אתה אומר.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, ברשותכם, מובן שהחוק הזה אמור להיות, חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בוועדת הכלכלה.

איתן כבל: אני לא רוצה להרחיב עכשיו כאן, מה גם שהחוק של חבר הכנסת רועי פולקמן כבר מונח, והוא עצמו גם אמור להיות המוביל בתוך הוועדה בדיון הזה.

איתן כבל: ניתן לו כל הקרדיט בעניין הזה, אבל זה דיון שאין מקומו כאן.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לכולנו, חבר הכנסת פולקמן, וחשוב לי לומר את זה – באמת המעשה הוא מעשה מאוד משמעותי בחקיקה הזו, אבל אני כבר אומר את זה לכולנו, כיוון שפה מדובר בעניין מאוד מורכב ומאוד מסובך, שהוא כמו דומינו.

איתן כבל: זו שרשרת, חברת הכנסת שלי יחימוביץ: זה שילם לזה, זה לא שילם לזה, זה שילם לזה, ואתה פתאום מוצא את עצמך בתוך מערכת שכבר מקריאת החומר והדברים – אני אומר את זה לנו ולמי שבאמת מתכוון להעביר את החוק – חייב שלצד הוועדה יהיה שולחן של כל הגורמים האלה, שאין מצב – אני אומר את זה בעיקר למשרדי ממשלה, כי בסופו של עניין התהליך הזה הוא משרדי ממשלה, חבר הכנסת אלאלוף, אל מול רשויות מקומיות.

איתן כבל: קודם כול, זאת הליבה.

איתן כבל: הממשלה לא מעבירה כספים לרשויות המקומיות.

איתן כבל: הרשויות המקומיות אומרות: מה אתה רוצה מאתנו?

איתן כבל: אלה לא מעבירים, המדינה היא – דרך אגב, זה מסוג החוקים המצחיקים, כי המדינה היא העבריינית אולי הכי גדולה מהבחינה הזו; היא זו שמתחילה ברוב המקרים, או בחלק ניכר מן המקרים, את הפקק; היא לא מעבירה את התשלום כמו שצריך, או בזמן, או היא מערימה עוד בקשות ועוד טפסים ועוד אישורים, ואז התהליך מתחיל להתגלגל.

איתן כבל: ואם הדברים האלה לא ייפתרו, אני חוזר ואומר לכם, אנחנו נמצא את עצמנו כמו המאמר: היה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: יהיה לנו חוק כל כך טוב, כל כך מצוין, שהוא יהיה אות מתה.

איתן כבל: וזה מסוג החוקים שהרצון של כולם הוא כן ונכון ואמיתי, אבל מצד שני, אם מלכתחילה – ואתה מכיר את זה, בחוקים שהייתה לך גם הזכות להיות שותף בהעברתם, שאם אתה לא יורד ופועל – אני רק רוצה לתת לך דוגמה אחרונה, שכולנו נשארנו עד למעלה מחצות – חוק חיבור מפעלים לגז.

איתן כבל: אני אומר לך בכנות, אתה זוכר איך עמלנו בחוק ההסדרים יום אחר יום, שעה אחר שעה, אל תוך הלילה, ובאמת הוצאנו מתחת ידינו עבודה יוצאת מן הכלל.

איתן כבל: ואני לא יודע מתי זה הולך להיות, אחרי שכבר קיצרנו את כל הדרך.

איתן כבל: ופה, כשמספר הבעיות הוא בקל וחומר, אני מציע לכולנו לרתום את כל הכוחות, אחרת אנחנו נמצא את עצמנו מתברברים עם העניין.

איתן כבל: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שמולי – מוותר.

אחמד טיבי: חברת הכנסת זנדברג – מוותרת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגלית – גמיש אבל לא מוותר.

אראל מרגלית: בחיים לא מוותר.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, קודם כול, איציק כהן, סגן השר, אני מברך על המהלך הזה.

אראל מרגלית: שלי יחימוביץ, אני מברך אותך על זה שאתם מובילים – גם אני חתום על הצעת החוק, יחד עם חבר הכנסת אילטוב.

אראל מרגלית: אתם לא מצאתם לנכון לחבר את זה כי הבנתי שחשבתם שהצעות החוק הן שונות, אבל בסדר.

אראל מרגלית: הגיע הזמן – – –

שלי יחימוביץ': – – –

אראל מרגלית: הלשכה המשפטית של ועדת הכלכלה חשבה שזה לא מספיק דומה.

אראל מרגלית: בקיצור, הגיע הזמן, ואני רוצה לומר שבמדינת ישראל היום, העסקים הקטנים, ובכלל, העסקים הבינוניים, מממנים את ממשלת ישראל, מממנים את הרשויות המקומיות, וגם את החברות הגדולות יותר, ופשוט נהפכו לבנק של המדינה.

אראל מרגלית: לכן – הצעד הזה התבקש, מתבקש, ואני מברך עליו.

אראל מרגלית: אם אנחנו מסתכלים מסביב, אני רוצה שתסתכלו – חבר הכנסת וקנין, אתמול הבאתי את כל משרד המדען הראשי לקריית-שמונה; הסתובבנו בחנויות, פשוט עסק אחרי עסק נסגר.

אראל מרגלית: ירושלים – למרות העזרה שהכריזו עליה קבל עם ועדה – עסק אחרי עסק נסגר.

אראל מרגלית: המצב בארץ קשה, קשה מנשוא.

אראל מרגלית: והפרנסה – הפרנסה של הרבה מאוד מהאנשים שעובדים בעסקים הקטנים פשוט לא קיימת.

אראל מרגלית: הפדיון ירד פלאים.

אראל מרגלית: אני כל הזמן חוזר על זה, ואני לא בטוח במספר המדויק ב-12 החודשים האחרונים, אבל בגדול – כמו שאתה יודע, חבר הכנסת רועי פולקמן; אתה מתעסק עם זה – עשרות-אלפי עסקים קטנים – 60,000 זה היה בפעם האחרונה שאני ספרתי – נסגרו ב-12 החודשים האחרונים.

אראל מרגלית: חשוב מאוד שיהיו דמי אבטלה לעצמאים, וחשוב שנשים שם כסף.

אראל מרגלית: כל הכבוד על המהלך המשותף הזה; החוק הנוכחי חשוב מאוד, כי מוסר התשלומים זה אולי הדבר שהכי מקשה על העסקים הקטנים, והדבר הבא שאנחנו צריכים לעשות – יש לי הצעת חוק שאני מקווה שנעבוד עליה יחד – זה כל הנושא הביורוקרטי – One Stop Shop.

אראל מרגלית: אני מנסה עם עשרה ראשי ערים ורשויות להביא לכם פיילוט שמשרד הפנים והרשות המקומית יעבדו יחד וירכזו בכל עיר במקום אחד.

אראל מרגלית: תראו, זה לא שכל הבקשות שמבקשים מהעסק הקטן הן לא לגיטימיות – הן לגיטימיות; מכבי אש, משטרה – כולם מבקשים בקשות לגיטימיות.

אראל מרגלית: אבל זה שכל אחד מענה את העסק באופן עצמאי, זה בלתי אפשרי.

אראל מרגלית: לכן יש המודל של שווייץ, ששם יש לך צ'מפיון – אדם שמייצג, בשם העירייה ובשם משרד הפנים יחד, את הרשויות, והוא דואג לתכלל את הבקשות ולפתור את הבעיות.

אראל מרגלית: הדבר השני, רועי פולקמן, שאני רוצה להראות לכם איך זה יכול לעבוד, ואנחנו יכולים לעשות את זה פה בירושלים ובמקומות אחרים, זה להקים מרכז אחד בכל עיר, שהוא ה-hub שמשרת את העסקים הקטנים, נותן להם את הפתרונות שהממשלה והעירייה שמות שם, את הרשויות שמטפלות בהם, ואנחנו שמים שם את כל האנשים שנותנים להם גם את השירותים, ואז בעצם אנחנו חייבים לשנות את הראש שלנו – גם מס הכנסה, צריך לדבר אתו:

אראל מרגלית: עסק קטן הוא לא מישהו שבא לרמות את המדינה – הוא גיבור תרבות וגיבור של העיר, כי הוא מעסיק עשרה, חמישה – 20 חבר'ה צעירים אם זה מסעדה; חמישה אנשים אם זה בית-דפוס; עשרה אנשים אם זה מספרה – הוא מעסיק ונותן את הפרנסה לאנשים.

אראל מרגלית: לכן אנחנו חייבים לעשות מין סרט מצויר כזה – כמו גיבורי-על – האנשים שמובילים את המסעדות, את העסקים הקטנים בערים, הם האנשים שנותנים לעיר את החיים, ואנחנו חייבים לתת להם להצליח.

אראל מרגלית: לפעמים עסק גם לא מצליח, אז הוא צריך להיסגר, אבל ברגע שהוא עסק טוב, צריך לתת לו את התנאים להצליח, כי 450,000 עסקים קטנים ובינוניים בישראל מפרנסים הרבה מאוד משפחות.

אראל מרגלית: תנו להם עזרה, הם ייתנו לנו פרנסה.

אראל מרגלית: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: היטבת להאריך.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רויטל סויד – מוותרת.

אחמד טיבי: חברת הכנסת גלאון – איננה כאן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רוזין – איננה כאן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת תומא סלימאן – איננה כאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אחמד טיבי – אני תוהה אם לעשות את מה שעשיתי לפני כמה שנים.

נחמן שי: שנתת לעצמך רשות דיבור.

אחמד טיבי: אפשרתי לחבר כנסת המבקש לדבר ממקומו של היושב-ראש, וקראתי אותו לסדר אחרי שהוא חרג מהזמן.

אחמד טיבי: אני אוותר הפעם.

איילת נחמיאס ורבין: אני עומדת בנימוס, אדוני, אבל אני – – –

אחמד טיבי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

אחמד טיבי: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני רוצה להביע – זה מאוד מוצא חן בעינינו שיש שר שנמצא בהתמדה ולא זז כל הזמן ומתפזר לנו לכל המשכן הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שזה תפקידך וזאת התורנות שלך, אבל בכל זאת אני רוצה להביע הערכה.

יצחק וקנין: מזל שיש לנו שר ביטחון – – –

איילת נחמיאס ורבין: כן, לכן הבעתי את הערכתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לחברי חבר הכנסת אראל מרגלית – –

אילן גילאון: – – – בכלל טוב.

איילת נחמיאס ורבין: – – שאני מאוד אהבתי את התיאור של בעלי העסקים הקטנים כגיבורי-על.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה תיאור מאוד מאוד מאוד מדויק של מצבם, תיאור מאוד מאוד מדויק של המלחמה היומיומית שהם חווים.

איילת נחמיאס ורבין: אין כמעט רחוב – בואו נאמר את האמת – תרבות הקניונים, בלי לפגוע בפרנסתם של הקניונים, שלצערנו גם היא נפגעת בימינו אלה – איבדנו משהו מאותה תרבות, מאותה ערבות הדדית שמאפיינת את החברה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: העובדה שהעסקים יוצאים מהרחובות ומתכנסים לתוך הקניונים היא בסופו של דבר ביטוי לאובדן הערבות והסולידריות החברתית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין, לדבר הזה יש מחיר.

איילת נחמיאס ורבין: אתם זוכרים שהיו זבנים ומכולתניקים – לאובדן של המקצועות האלה, של המקומות האלה, יש מחיר חברתי מאוד כבד.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר העסקים הקטנטנים האלה, הזעירים האלה – אנחנו כל הזמן משתמשים במהירות כזאת בעסקים קטנים ובינוניים בלי להבין בכלל על מה אנחנו מדברים.

איילת נחמיאס ורבין: לפעמים הממשלה מביאה הצעות חוק שמדברות על עסקים קטנים כעסקים של עד 100 מיליון שקל.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, על מה אנחנו מדברים?

איילת נחמיאס ורבין: עסקים קטנים וזעירים הם עסקים אולי עד מיליון שקל בשנה, ואלה העסקים שמתניעים את הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: עסקים בבעלות נשים, עסקים בבעלות בני מיעוטים, עסקים שבאמת יכולים לייצר פריון יותר גבוה למשק הישראלי, ולא רק עסקים שמייצאים, ידידי חבר הכנסת רועי פולקמן.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר דבר אחד אחרי מילות ההוקרה שנאמרו כאן על קידום החוק.

איילת נחמיאס ורבין: מאוד חשוב שאנחנו נזכור שהאחריות שלנו כמדינה היא לא להיות מפרת החוק הקבועה – בכל מיני נושאים ובכל מיני תחומים אתה נתקל בזה.

איילת נחמיאס ורבין: בנושא עובדי הקבלן – הכי הרבה עובדי קבלן יש בשירות המדינה; מוסר תשלומים הכי נמוך יש במשרדי המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו רואים את זה בעוד אין-ספור מקרים שאנחנו נתקלים בהם.

איילת נחמיאס ורבין: המדינה צריכה לשמש דוגמה.

איילת נחמיאס ורבין: מתי המדינה הפסיקה להיות המצפן והמצפון?

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סגן השר כהן.

יצחק כהן: הצבעה.

אחמד טיבי: לא רוצה לעלות.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: אלה יהיו שתי הצבעות: קודם הצבעה על הצעת החוק הממשלתית.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 27 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 27, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אראל מרגלית: אני בעד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מרגלית הוא בעצם בעד, מלבד העובדה שהוא נוכח.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אראל מרגלית: אני בעד משמע אני קיים.

אחמד טיבי: הצעת החוק עברה לוועדת הכלכלה.

מירב בן ארי: כנסת.

אחמד טיבי: לוועדת הכנסת, כי יש חילוקי דעות.

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק של חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 28 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק מוסר תשלומים לספקים, התשע"ו–2016, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

אחמד טיבי: 28 בעד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הצעת החוק לוועדת הכנסת, שם ייקבע לאיזו ועדה היא תעבור להמשך דיון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/618); נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לאייטם הבא: הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה).

אחמד טיבי: מי מציג?

איציק שמולי: – – –

אחמד טיבי: חבר הכנסת שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו מביאים כאן היום מהלך חשוב מאוד, אולי מהלך היסטורי, עבור ציבור גדול במדינת ישראל; מהלך שאנחנו מנסים לקדם עוד מהכנסת הקודמת, ואולי גם לפני כן.

איציק שמולי: בכנסת הקודמת חתמו על הצעת החוק הזו למעלה מ-80 חברי כנסת, ביניהם אילן גילאון שיושב כאן, ובכנסת הזאת אנחנו מקדמים את ההצעה הזו, שמדברת על שילוב של אנשים עם מוגבלות בגופים ציבוריים, מה שעשוי לפתוח, תרתי משמע, את דלת הכניסה של ציבור האנשים עם המוגבלות לתוך החברה הישראלית.

איציק שמולי: יותר מדי שנים מדינת ישראל והחברה הישראלית אומרות לציבור האנשים עם המוגבלות: שבו בצד.

איציק שמולי: תגיעו לגיל 21, קחו את הקצבה שלכם, שבו בפינה של החדר, ואנחנו לא רוצים לשמוע מכם.

איציק שמולי: המהלך הזה מצטרף למהלך שיזמה ההסתדרות יחד עם המעסיקים, מהלך מקביל בשוק הפרטי.

איציק שמולי: המהלך הזה, התכלית שלו היא לפתוח את שערי החברה הישראלית ולפתוח את שערי שוק התעסוקה הישראלי לציבור האנשים עם המוגבלות.

איציק שמולי: כי אם אנחנו אומרים לילדים שלנו בכיתות ובגני-הילדים שנכון וצריך בבתי-ספר לשלב ילדים עם מוגבלות, אנחנו באותה נשימה יכולים להגיד גם להורים שלהם שנכון לשלב אנשים עם מוגבלות במקומות העבודה.

איציק שמולי: תמונת המצב נכון להיום היא עגומה במיוחד; אני מדבר על השירות הציבורי כמובן.

איציק שמולי: הדוח של מבקר המדינה מ-2013 קבע – והוא לא בדק את כל הגופים הציבוריים – הוא מצא תמונה מאוד מאוד חמורה: שבסך הכול 2% מהעובדים בשירות הציבורי הם אנשים עם מוגבלות.

איציק שמולי: במצב הנוכחי, במצב המשפטי הנוכחי, יש בחוק חובה של ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות במקומות עבודה.

איציק שמולי: רק מה הבעיה?

איציק שמולי: שהחוק לא בא וקובע מהו אותו ייצוג הולם שאנחנו מדברים עליו, והחוק לא בא וקובע מהן אותן דרכים שבאמצעותן ניתן יהיה להגיע לייצוג הולם במקומות העבודה, כך שהחוק הנוכחי הוא אות מתה בספר החוקים של מדינת ישראל.

איציק שמולי: הצעת החוק הזו, התכלית שלה היא מאוד מאוד ברורה: אנחנו מתכוונים בכל הגופים הציבוריים במדינת ישראל – משרדי הממשלה, הרשויות המקומיות, קופות-החולים, האוניברסיטאות, כוחות הביטחון – כל גוף ציבורי כהגדרתו בחוק, שיעור האנשים עם המוגבלות שיועסקו בו יהיה בין 5% ל-7%, תוך מתן עדיפות משמעותית לכאלו שהם בעלי מוגבלות משמעותית, כלומר ברמת נכות של 40% ומעלה.

איציק שמולי: הגענו גם להסדרים מיוחדים וטבעיים עם כוחות הביטחון, ואני חושב שגם בהמשך מסלול החקיקה ניתן יהיה, לדעתי ולהערכתי ולתקוותי, לסיים את החקיקה הזו בכנסת הזו.

איציק שמולי: הדבר השני שהצעת החוק קובעת זה מינוי ממונה בכל מקום עבודה ציבורי, שידאג שהחוק הזה ייושם בגופים הציבוריים.

איציק שמולי: אותו ממונה, אגב, בדומה, להבדיל אלפי הבדלות, למה שנעשה, מיכל רוזין, בחוק של מניעת הטרדות מיניות במקומות עבודה.

איציק שמולי: גם שם יש ממונה שאמור לשמש כתובת לעובדים, ולהבדיל, גם בחוק הזה אנחנו מעוניינים בכל מקום עבודה לשים את אותה כתובת.

איציק שמולי: אותו ממונה ידאג גם במידה שמקום העבודה לא עומד באותו אחוז ייצוג שבין 5% ל-7% – אותו ממונה, האחריות שלו תהיה להגיש תוכנית לממשלה ולכנסת, שתבוא ותגיד איך אנחנו מתכוונים באותו מקום עבודה לשפר ולהעלות את רמת הייצוג.

איציק שמולי: וכמובן, כדי להשלים את עבודת הבקרה והפיקוח, אנחנו מדברים על כך שאותו ממונה גם יהיה חייב לדווח דיווח שנתי לממשלה, לכנסת וגם לנציבות על המצב ועל היישום של החוק במקום העבודה.

איציק שמולי: הצעד הזה, חברי חברי הכנסת, הוא צעד נוסף, משמעותי וגדול מאוד, בדרך למימוש היעד הנכסף של שילוב אנשים עם מוגבלות בשוק התעסוקה, בדרך לשילובם המלא בחברה הישראלית.

איציק שמולי: החוק הזה וההעסקה הזאת טובים לכולם.

איציק שמולי: אנחנו לא עושים פה לא צדקה ולא חסד.

איציק שמולי: הדוח של הממ"מ של הכנסת כבר הראה – וגם משרד הכלכלה דבק בעמדה הזו – ששילוב אנשים עם מוגבלויות בשוק התעסוקה יתרום למשק הישראלי כ-5 מיליארד שקל בשנה.

איציק שמולי: אני רוצה, לבסוף, להודות גם ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת, חברי חבר הכנסת אלי אלאלוף, על כך שהדיונים בוועדה שלך הם ענייניים ונמרצים, ואתה מבין את החשיבות.

איציק שמולי: ובאותה נשימה גם להודות להנהלת הוועדה, לענת, ולצוות המשפטי בראשות נועה בן-שבת.

איציק שמולי: אני חושב שמגיעה מילה טובה גם לממשלה, לוועדת השרים לענייני חקיקה ולחברי יואב קיש, שביחד אתי גם הוא מצמיד את הצעת החוק שלו ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה על העניין הזה.

איציק שמולי: מילה טובה גם להסתדרות, לארגוני המעסיקים, לארגונים של ציבור האנשים עם המוגבלות, שכל כך הרבה שנים מנסים לדחוף את החוק הזה, ואני חושב שהיום אנחנו מביאים להם בשורה.

איציק שמולי: ואחרון חביב, למי שניסח עבורי בכנסת הקודמת את הצעת החוק הזו, עורך-דין ולאדי גור-ארי, שהוא בעצמו, בהגדרה לפחות, איש עם מוגבלות, אבל גם איש עם הרבה מאוד יכולות ושאיפות וכישורים, שהוא זה שניסח את הצעת החוק הזאת, באמצעותו גם של אורן הלמן.

איציק שמולי: גם מילה טובה לחברי כנסת, לאותם 80 חברי כנסת, שבכנסת הקודמת הלכו אתי עם הצעת החוק הזאת והיו מוכנים, בלי שיקולי קואליציה ואופוזיציה, לתמוך בהצעת החוק הזאת.

איציק שמולי: אני חושב שאנחנו עושים פה היום דבר גדול, ועל כך תודתי לכנסת וגם לממשלה.

איציק שמולי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני אכן מסכים לדברים שהוא אמר עליך, חבר הכנסת אלאלוף.

אחמד טיבי: אני לא חבר בוועדתך, אבל כשאני נמצא שם – פשוט תענוג להיות אצלך.

אחמד טיבי: אתה מקצועי ואמפתי.

מירב בן ארי: – – –

אחמד טיבי: מה אמרת?

מירב בן ארי: – – –

אחמד טיבי: מקצועי, אמפתי ומתקתק באופן ענייני.

אחמד טיבי: אני מודה לך על התקתוק.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בן ראובן – לא נמצא.

אחמד טיבי: חברת הכנסת זנדברג – לא נמצאת.

אחמד טיבי: חברת הכנסת גלאון – מוותרת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ג'בארין – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – נמצא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, אני קודם כול מברך על הצעת החוק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת הצעת חוק הומנית, מתחייבת, ולא – אנחנו ננציח את המצב של בעלי המוגבלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא להסתפק רק במוגבלות, אלא מוסיפים להם גם בדידות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העבודה זה גם חלק מהחיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק ההכנסה הכספית, אלא להשתלב בחברה ולהרגיש שהם לא חסרים ולא חסר להם כלום, שהם יכולים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מאוד מאוד חשוב, הקטע הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם יכולים לתרום, והם לא צריכים להיות לבד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שני הדברים חשובים מאוד, כי יש הרבה בעלי מוגבלויות – לכאורה, כי המגבלות הן אולי גופניות, אבל יש להם הישגים משלהם; יש מדענים עם מוגבלויות, יש אנשים שיכולים לתרום רבות לאוכלוסייה, לאנשים וגם לעצמם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן חשוב שהם ישתלבו בכל מקום, במיוחד בתפקידים ציבוריים, ויוכלו לתרום משם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקצבה שמקבלים היא כמן התחייבות מוסרית של המדינה להם כדי שיוכלו לחיות בכבוד, וחלק מהחיים בכבוד – גם לעבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שחשוב גם, כשהם עובדים הם צריכים להשתכר, ואסור בכל רמה של איסור – זה מה שעושים היום, וזה לא מקובל – שבודקים את ההכנסה של בעל מוגבלות, ומהכנסה מסוימת מתחילים לקצץ בקצבה שהם מקבלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקצבה שבעל מוגבלות מקבל, אסור לפגוע בה, אסור לגעת בה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא צריכה להיות איך שהיא, ללא שום קשר עם ההכנסה שהם מקבלים, כי אנחנו לא רוצים להיות במצב שאנחנו חיים בו היום, שבעלי מוגבלות מתחילים לבדוק את השעות שהם צריכים לעבוד, וללכת הביתה, כדי לא לפגוע בקצבה שהם מקבלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת נקודה מאוד חשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שצריך גם בחוק, או בחוק אחר, לתקן, שקצבה, לא נוגעים בה, אפילו אם אתה מקבל הכנסה גבוהה ביותר, כי החלק המוסרי צריך להישאר שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של החוק שנפל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוגש חוק, והיום מחתימים על חוק מחדש, בעניין של השוואת קצבת הנכות לשכר המינימלי במשק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו מדברים על בעלי מוגבלות, אנחנו צריכים לדאוג גם לכבוד שלהם, כמו שאמרתי קודם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז הם צריכים לחיות בכבוד, כי יש הוצאות גדולות; לבעלי מוגבלות יש הוצאות נוספות על אלה של אנשים בריאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, להם צריך לדאוג.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נוסף על כך, יש חוקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל היום דיברתי על אכיפה, אז יש חוקים של נגישות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתי באמת יתחילו לאכוף את החוקים האלה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אם אני מדבר על בעלי מוגבלות, הם צריכים להגיע לכל מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש בתי-ספר – ואני העליתי את זה לפני כמה חודשים – באוכלוסייה הערבית יש מקומות לעיוורים שסגרו, כיתות ששולבו בהן עיוורים סגרו וסוגרים, יש בתי-ספר שאין להם נגישות, ואף אחד לא מפקח ולא מתקצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם אנחנו מדברים על בעלי מוגבלות, אנחנו צריכים לדאוג להם ולדעת שהם חלק מהאוכלוסייה; הם לא נטל על האוכלוסייה, אלא הם צריכים לקבל את מה שמגיע להם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

אחמד טיבי: שוכראן, שיח'.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מאיר כהן – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אייכלר, חברת הכנסת עליזה לביא, חבר הכנסת טלב אבו עראר – לא נמצאים.

אחמד טיבי: אבל חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נמצא.

אחמד טיבי: חברי הכנסת יוסי יונה, נחמן שי, דוד אמסלם – לא נמצאים.

אחמד טיבי: מיקי לוי – מוותר.

אחמד טיבי: איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

יואב קיש: – – – חבר הכנסת חאג' יחיא, אני שואל את עצמי מתי נראה במה – – –

איילת נחמיאס ורבין: שאלה מצוינת.

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה לספר לכם שלפני שלושה שבועות או שבועיים – – –

עמר בר-לב: יש אומרים שאנחנו עם מוגבלויות.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כול, אני רוצה להגיד לכם משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני עומדת פה ואומרת: כולנו פה אנשים עם מוגבלות.

איילת נחמיאס ורבין: המוגבלות שלנו פשוט בלתי נראית לעין, זה כל ההבדל.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אני נורא מצטערת.

איילת נחמיאס ורבין: בעיני המוגבלות של חבר הכנסת אילן גילאון בלתי נראית לעין.

איילת נחמיאס ורבין: הוא בן-אדם מדהים בעיני, מה אני אעשה.

איילת נחמיאס ורבין: רואים אותה, אבל היא לא – מבחינתי – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש מוגבלות גופנית, אבל יש מוגבלויות אחרות.

איילת נחמיאס ורבין: מבחינתי, הקורקינט הממונע שהוא נוסע עליו כדי שתהיה לו חניה קבועה, מבחינתי, אני לא רואה אותו.

איילת נחמיאס ורבין: מה שבסוף אנחנו צריכים לראות זה בני-אדם.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שבועיים פורסם שחברת "לגו" – סליחה שאני עושה פרסומת לחברה מסחרית – אני לא מתכוונת, אבל אני חושבת שהם עשו מהלך מתבקש, והם הוציאו דמות שהיא על כיסא גלגלים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת, חברי חבר הכנסת איציק שמולי, שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק חשובה, חיונית.

איילת נחמיאס ורבין: באופן אבסורדי, הייתי אומרת שהיא אפילו מתחברת להצעת החוק שעוסקת במוסר תשלומים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומר לך מדוע, משום שהמדינה, על פניו, לא הייתה צריכה להזדקק להצעת חוק כזאת כדי שהיא תחשוב שחשוב לשלב אנשים עם מוגבלות במקומות עבודה של המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: שהיא לא תדבר בשפה של NIMBY, של – Not In My Backyard.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לראות את האנשים האלה, ואני מרחיק אותם עד הנגב הרחוק, או עד הגליל הרחוק עוד יותר, כי אני לא באמת רוצה לראות אותם.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני רוצה לראות אותם, הם צריכים להיות משולבים – גם בחברות פרטיות, גם במגזר העסקי, גם במגזר השלישי; בכל מקום הם צריכים להיות משולבים.

איילת נחמיאס ורבין: יש להם תרומה אדירה.

איילת נחמיאס ורבין: לפני שבועיים פורסם תחקיר מאוד מאוד קשה על נושא שאנחנו מכירים, על השכר במפעלים המוגנים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו לא יכולים לעמוד מנגד.

איילת נחמיאס ורבין: זאת האחריות האישית שלנו – – –

קארין אלהרר: זאת לא הצעה שמדברת על זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת שאנחנו צריכים – תאמיני או לא, קארין, אפילו בשעה הזאת – זאת שעה יחסית מוקדמת ליום שני, אני יודעת על מה אני מדברת.

קארין אלהרר: ראיתי אותך כל היום נואמת.

איילת נחמיאס ורבין: לא התבלבלתי.

איילת נחמיאס ורבין: לכן – זה חלק מאותו עניין, התחושה הזאת שאנחנו צריכים לדאוג להם – עד כדי כך שהם מרוויחים רק 7 שקלים לשעה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים ליטול אחריות לדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: הצעת החוק הזאת היא חלק ממהלך שלם של קבלה חברתית אמיתית.

איילת נחמיאס ורבין: לא קבלה חברתית, לא אנחנו מקבלים אותם.

איילת נחמיאס ורבין: חברים, אתם יודעים מה?

איילת נחמיאס ורבין: במידה רבה הם צריכים לקבל אותנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בדיעבד חזרו לנחמן.

נחמן שי: אני הבטחתי להיות קצר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אבל לא יכולתי שלא להוסיף את קולי לחוק בדרגת חשיבות כל כך גדולה.

נחמן שי: זה גם חוק מוסרי, זה גם חוק חברתי ממדרגה ראשונה.

נחמן שי: חיים בקרבנו מאות-אלפים, אולי יותר ממיליון, אנשים שסובלים ממוגבלות כזאת או אחרת; מוגבלות שבמקרים רבים מאוד היא בכלל יתרון – שהופכת אותם לאנשים מיוחדים, בעלי יכולת, אנשים מצטיינים, אנשים בעלי מוטיבציה, אנשים שיודעים למשוך את עצמם קדימה, הם ובני משפחותיהם גם כן.

נחמן שי: נקודה מאוד חשובה.

נחמן שי: הם ראויים שהחברה הישראלית תעשה כל שביכולתה כדי שהם ישתלבו השתלבות מלאה.

נחמן שי: עברנו דורות של התייחסות לאנשים המיוחדים האלה, אבל עכשיו אנחנו חיים בעידן שכולם מבינים שהם חלק בלתי נפרד מאתנו.

נחמן שי: הם יודעים לעשות כל הדברים, והם יכולים לתרום תרומה שווה ודומה לחברה, לקהילה, לכל מסגרת שבה הם נמצאים.

נחמן שי: לכן אני שמח מאוד שכנסת ישראל נוקטת היום את הצעד הזה, הולכת עם החוק הזה קדימה.

נחמן שי: האחריות עכשיו תהיה להבטיח שהדברים האלה ייעשו, שבאמת המעסיקים במשק הישראלי יבינו את המחויבות שלהם להעסקה כזאת.

נחמן שי: אני מבטיח לכם שבסופו של דבר הם יגלו שהם לא עשו טובה לאף אחד, או לאף אחת, אלא שהם פשוט מצאו אנשים מצוינים לעבוד אתם.

נחמן שי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת גרמן – לא נמצאת.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, שהצטיינה בביקור בארצות-הברית.

אראל מרגלית: השתתפתם בתחרות ההצבעות?

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, זה היה מפגש – חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה להגיד לכם שהמפגש הזה בארצות-הברית היה מרגש, כי קארין עלתה לדבר, חברת הכנסת קארין אלהרר, וכשהיא עלתה לדבר, ישבו שם 3,000, 4,000 איש.

אחמד טיבי: 3,000 באולם הקטן.

מירב בן ארי: חברי פרלמנט מכל העולם, בעיקר באמת אמריקאים וסנטורים וחברי קונגרס, וקארין עלתה לדבר.

אחמד טיבי: וריגשה את כולם.

מירב בן ארי: קודם כול, בזה שהיא עלתה היא כבר ריגשה את כולם.

מירב בן ארי: וישבו שם גם – זה היה בכלל האירוע של המזרח התיכון, אז היו שם גם מלא חברי פרלמנט מכל מדינות המזרח התיכון.

מירב בן ארי: היא עלתה וריגשה את כולם.

מירב בן ארי: אנחנו ישבנו שם כמו חבורה גאה ונרגשת, ובשיא כל ההתרגשות, כשהיא עולה ומדברת ומייצגת את הכנסת – באמת, עד עכשיו אני חושבת שזה מרגש אותי – עולה האדון הנכבד הזה – –

אחמד טיבי: פרץ לבמה.

מירב בן ארי: – – פרץ לבמה, עולה – זה היה כנס של המזרח התיכון.

יואל חסון: למרות שניסיתי לעצור אותו.

אחמד טיבי: יואל ניסה, אמר לי: לא יפה.

מירב בן ארי: אני ויואל יושבים שם נרגשים בקהל, והוא עולה, ופשוט מדבר על זה שהוא – לא, תשמע, הוא עלה – היא בכלל הייתה מופתעת לרגע, והוא התחיל להגיד שהוא גם חבר כנסת בכנסת – – –

קארין אלהרר: – – –

יואל חסון: האמריקאים היו בטוחים שזה פיגוע.

מירב בן ארי: ממש.

מירב בן ארי: עכשיו, האמריקאים האלה – – –

אילן גילאון: – – – הם גם יכלו לירות בו.

מירב בן ארי: נכון, גם ככה הם מאוד מאוד מסודרים, והוא לא יכול פתאום להתפרץ, כי יש לו"ז – אבל מי יכול עליו?

מירב בן ארי: וזה היה מאוד מרגש.

מירב בן ארי: אז אני חייבת להגיד גם – אגב, אם אתם רוצים ממש – הוא פרץ ועמד שם ואמר שהוא חבר כנסת, ויחד עם קארין בפרלמנט של ישראל, בכנסת, והאנשים פשוט מחאו להם כפיים.

אחמד טיבי: למרות חילוקי הדעות, אנחנו בני-אדם.

מירב בן ארי: הוא אמר: אני אוהב אותה, אני אוהב את קארין.

מירב בן ארי: הוא גם צעק למה הוא אוהב אותנו.

מיכל רוזין: זה – – – קורה באמריקה.

מירב בן ארי: כן, זה לא קורה פה.

אחמד טיבי: סליחה, על קארין אני אומר את זה גם כאן.

מירב בן ארי: גם לי אתה אומר את זה, סליחה.

אחמד טיבי: באספות פנימיות.

קריאה: הלו, הלו – – –

מירב בן ארי: צודקים.

מירב בן ארי: לכן נרשמה התרגשות בקהל, בעיקר שרוב חברי הפרלמנט שם היו ממדינות המזרח התיכון, וזה היה כבוד.

מירב בן ארי: אבל אני עליתי רק כדי – – –

אחמד טיבי: לא רק חברי פרלמנט – סופרים, אינטלקטואלים, אמנים.

מירב בן ארי: כן, אמנים.

מירב בן ארי: אני עליתי רק כדי לברך את חברי חבר הכנסת איציק שמולי וחברת הכנסת קארין אלהרר, ששניהם חברי כנסת מאוד מאוד מאוד חרוצים, ומהיום שהגעתי לכנסת אני שומעת כמה אתם מתעסקים בנושא של אנשים – – –

נחמן שי: – – – בפנסיה, אני מקווה.

מירב בן ארי: לא, חלילה.

מירב בן ארי: אני מאוד מאוד רוצה לסכם.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לפרגן ולהגיד להם שזו באמת הצעת חוק חשובה, מצוינת.

מירב בן ארי: בסופו של דבר, ההצטיינות של חבר כנסת – לפחות במה שלמדתי היום – זה שהוא לוקח נושא ומתמקד בו.

מירב בן ארי: והנושא של אנשים עם מוגבלויות זה נושא שאתם מקדמים בכל – גם בוועדות, גם בשדולות, ולכן היה לי חשוב לעלות לפה ולפרגן לכם על העבודה הזאת.

מירב בן ארי: יישר כוח.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

קריאה: מה היה מצב הנגישות באולם?

מירב בן ארי: היה מצוין.

מירב בן ארי: הייתה לה מעלית.

אחמד טיבי: חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני באמת עולה רק כדי לומר לך, חברי חבר הכנסת איציק שמולי – וגם כמובן כל מי שהצטרף אליך לחוק הזה – באמת, כל הכבוד.

רויטל סויד: כל הכבוד מכיוון שהיום, בחקיקת החוק הזה, למעשה, אתה, וגם חברת הכנסת אלהרר, וגם חברת הכנסת מירב בן ארי, שהן חלק מקבוצת חברי הכנסת שתמכו בחוק – באמת, עשיתם איזשהו צדק, צדק היסטורי, שינוי.

רויטל סויד: יש פה איזושהי הצבעה, שכל מי שנוכֵחַ בה – נוכַח?

רויטל סויד: אחמד, אתה לא מקשיב.

אחמד טיבי: אמרנו: נוכֵחַ.

אחמד טיבי: חשבתי שהפנמתם.

רויטל סויד: בסדר, לחדד.

רויטל סויד: נוכֵחַ.

רויטל סויד: – – – שכל מי שנוכח כאן יכול לדעת שיש לו יד – – –

אחמד טיבי: כל מי שנוכֵחַ יכול להיות נוכַח שיש לו יד.

רויטל סויד: – – – יכול להיווכח ולדעת שיש פה באמת הצעת חוק שהיא הצעת חוק תקדימית, היסטורית, כפי שאמרה עכשיו חברת הכנסת שלי יחימוביץ; הצעת חוק שעוד ידברו אודותיה.

רויטל סויד: ועבור ציבור המוגבלים, והמוגבלים מאוד, כפי שמצוין פה בהצעת החוק, האופק, העתיד, השינוי, היכולת להשתלב במקומות עבודה, בגופים ציבוריים, במקומות שעד היום היו סגורים בפניהם, במקומות שעד היום הם לא יכלו להשתלב בהם.

רויטל סויד: יש פה איזושהי אמירה, אמירה חברתית מאוד מאוד גדולה, ואני מקווה שהחוק הזה יהיה רק התחלה לסדרת חוקים, בין היתר גם להצעת חוק שאני הגשתי – הצעת חוק שלוקים בשכלם, מוגבלים בשכלם, יותר נכון, יוכלו להשתלב במקומות עבודה, לא מתוך כורח והכרח, אלא מתוך עידוד של המעסיקים; שזה יהיה וולונטרי, ויוכלו להעסיק אותם, ובכך לזכות בכל מיני תמריצים, כגון פטור מביטוח לאומי, או השלמה של שכר מינימום, או קבלת אות וכיוצא בזה.

רויטל סויד: באמת, מתוך חשיבה על החברה על איך אנחנו רוצים שהיא תהיה, איך שאנחנו רוצים שהיא תיראה, וקבלת האחר והשונה באופן שוויוני, באופן מוחלט.

רויטל סויד: אז תודה לך, חבר הכנסת איציק שמולי.

רויטל סויד: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת זוהיר בהלול – לא נמצא; חברת הכנסת סבטלובה – לא נמצאת; חבר הכנסת חזן – לא נמצא; חבר הכנסת גנאים – לא נמצא; חבר הכנסת מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת שלח – לא נמצא; חברת כהן-פארן – לא נמצאת; חבר הכנסת ברושי – לא נמצא.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קארין אלהרר, בבקשה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני כאן כי אני חייבת של איציק שמולי.

קארין אלהרר: באמת, הוא יזם את הצעת החוק הזאת, ואני הצטרפתי בשמחה, וחייבים להודות גם ליואב קיש, שגם הוא יזם את אותה הצעה, ובעצם אין מה לעשות, צריך עזרה מהקואליציה כדי להעביר דברים במדינת ישראל – אז, יואב, תודה; וגם חברת הכנסת נורית קורן, שהיא יושבת-ראש משותפת בשדולה.

קארין אלהרר: תראו, אני אגיד לכם את הדבר המתבקש.

קארין אלהרר: קודם כול, ההצעה הזאת, לצערנו, צריך אותה.

קארין אלהרר: לצערנו הרב – ואני אגיד לכם את מה שאני אומרת תמיד – החקיקה בישראל מופלאה, באמת.

קארין אלהרר: וזו עוד הצעה מצוינת, שאומנם צריך אותה, אבל הנה היא מגיעה לספר החוקים הישראלי.

קארין אלהרר: ועכשיו, אחרי שזה עובר לספר החוקים הישראלי, אני רוצה לקוות שמדינת ישראל ורשויות האכיפה ייקחו את האתגר הגדול הזה, כי מדובר פה באתגר משמעותי, וגם יישמו את הצעת החוק.

קארין אלהרר: אנחנו נורא נרגשים כל פעם שעוברת הצעת חוק, ואומרים: הנה מגיע השינוי המיוחל בחייהם של אזרחים ואזרחיות, אבל בסופו של דבר החיים מלמדים, המציאות מלמדת, שלא תמיד הצעות החוק האלה באות לידי ביטוי בחיי היום-יום.

קארין אלהרר: אז נכון שהיום אנחנו צריכים ליהנות מהרגע, שכנסת ישראל עושה – לא קורה הרבה, אבל כנסת ישראל עושה – את המעשה הכי נכון שיש, הכי משמעותי.

קארין אלהרר: עבודה, אני אומרת, היא לא רק השכר שבצדה – אומנם צריך לדאוג לשכר הוגן, ויותר מכך, אבל הרבה פעמים, ובעיקר עבור אנשים עם מוגבלות, שמרגישים בחברה מאוד לא יצרנים, כאלה שזנוחים בצד, כאלה ש-נו, מה יצא מכם – מבחינתם, מבחינתנו – כי גם אני כזאת – מבחינתנו, עבודה היא סיבה לקום בבוקר, היא תהליך חברות מאוד משמעותי, היא לדבר עם עוד אנשים.

קארין אלהרר: לכן אני חושבת שאין צודקת מההצעה הזאת, אז תודה רבה, איציק, שאתה מוביל את זה עוד מהקדנציה הקודמת, ותודה רבה, יואב, ונורית, על כל הסיוע.

אחמד טיבי: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא נמצא.

אחמד טיבי: חבר הכנסת טרכטנברג – לא.

זהבה גלאון: – – –

אחמד טיבי: אני מבקש שמישהו יצייץ את מה שאמרה זהבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – לא פה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בר-לב – מוותר.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – לא כאן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שר הביטחון מר יעלון, חברי חברי הכנסת שנותרו פה אחרי שכמעט כולם כבר הלכו, הצעת החוק הזאת היא הצעה מאוד מאוד חשובה, וצריך להודות לאיציק שמולי, שהניח אותה בכנסת הקודמת וגם עכשיו, וגם לחברי יואב קיש, שיחד חתמנו וקידמנו אותה.

נורית קורן: זאת הצעת החוק הראשונה שחתמתי עליה.

נורית קורן: אני חושבת, יואב, שגם אתה, זאת הצעת החוק הראשונה.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שאני חושבת שזה דבר מאוד מאוד חשוב, כי האג'נדה שלי היא שאני רוצה שתהיה חברה ערכית ושוויונית במדינת ישראל.

נורית קורן: וזו הדרך – לקחת את האנשים עם המוגבלות, ולא להסתכל על המוגבלות שלהם, ולהתייחס אליהם כאנשים לכל דבר ועניין, כדי שהם יוכלו לקום בבוקר, ללכת לעבוד, להביא שכר הולם הביתה ולהתפרנס בכבוד.

נורית קורן: אני רוצה לספר לחברי הכנסת שלא היו בוועדה – גם חבר הכנסת שמולי וגם חבר הכנסת קיש ישבו בוועדה – שבפעם האחרונה שהייתי, לפני שבועיים, קמו אנשי הצבא והמשטרה ואמרו: אנחנו מבקשים להוריד את אחוז ההעסקה שאנחנו צריכים להעסיק.

נורית קורן: הדיונים הלכו ובאו מסביב לשולחן – יושב פה חבר הכנסת אלאלוף, שהוא יושב-ראש הוועדה – והצבא ביקש להוריד את האחוז, המשטרה ביקשה להוריד את האחוז, וחברי הכנסת הסכימו.

נורית קורן: ופתאום קם הנציג של הרכבת ואמר: גם אני רוצה; אנחנו עובדים כל היום מחוץ למשרד, אין לנו הרבה אנשי מינהלה.

נורית קורן: אתם יודעים מה?

נורית קורן: אנחנו, האנשים שהולכים ורואים ושומעים, לא מבינים לפעמים את הצורך של אנשים עם מוגבלות לבוא לעבוד.

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שבאותו רגע קמתי ואמרתי שאני לא מבינה איך האנשים שיושבים מסביב לשולחן בוועדה לא מבינים שצריך להעסיק אנשים עם מוגבלות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: תתחשב בה כמו שהיא מתחשבת בנו – ארבע דקות אחרי הזמן.

נורית קורן: תודה רבה על ההגנה, אבל אני אסיים.

אחמד טיבי: אני נותן לה תוספת זמן.

נורית קורן: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעה הזאת בקריאה ראשונה, וכשהיא תבוא לקריאה שנייה ושלישית, אני מקווה שעוד במושב הזה, שנזכה שהיא תיכנס לספר החוקים.

נורית קורן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: שלום, השר יעלון.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לומר לכם שאחד הדברים, בתור חבר כנסת חדש שמגיע לכנסת – אי-אפשר שלא להתרשם ולראות שהכנסת היא דוגמה טובה לשילוב אנשים עם מוגבלות.

יואב קיש: אני לא מדבר בלשון צחוק, מה שנקרא, על החברים שלנו פה, אלא אני מדבר על עובדי הכנסת.

יואב קיש: אני חושב שאם יש כמה דברים שאנחנו יכולים להתגאות בכנסת – אני חושב שגם היושב-ראש מתגאה בזה, בצדק – זה הנושא של שילוב אנשים עם מוגבלות בקרב עובדי הכנסת.

יואב קיש: אני חושב שבעניין הזה כנסת ישראל יכולה להיות דוגמה ומופת לכל המגזר הציבורי.

יואב קיש: וזו בעצם מטרת החוק.

יואב קיש: זו בעצם החקיקה שאנחנו שמים היום על שולחן הכנסת, שמטרתה באמת לשלב, ולהביא, מצד אחד, אותנו כחברה למקום טוב יותר, ומצד שני, לתת לאותם אנשים הזדמנות שווה, וליצור מצב – אנחנו קוראים להם אנשים עם מוגבלות – שהמגבלה שלהם לא תהווה מגבלה, לפחות לא באפשרות וביכולת לעבוד.

יואב קיש: אני רוצה לשתף אתכם בכמה דברים שעלו בדיוני הוועדה.

יואב קיש: אחד הנושאים המשמעותיים שעלו ועיכבו את הקריאה הראשונה היה מה ההגדרה של משמעות "אדם עם מוגבלות", כי צריך לדעת איפה שמים את הקו.

יואב קיש: מצד אחד, חשוב לנו שישלבו אנשים עם מוגבלות משמעותית.

יואב קיש: מצד שני, ברגע שאתה עושה את זה, פתאום מי שהמוגבלות שלו היא לא כזאת משמעותית, והוא לא נחשב, הוא לא מקבל את העידוד שהחוק הזה אמור לעודד.

יואב קיש: סביב העניין הזה דנו לא מעט, ואני שמח לומר שזה אחד מנושאי המפתח שכן הגענו בהם להסכמות – איפה חברת הכנסת סויד, שגם הזכירה מוגבלות נפשית – ולכן גם הנושא הזה נכנס.

יואב קיש: יואל, נשמח אם תוכל לעדכן אותה אחר כך על העניין הזה, של מוגבלות נפשית, שכן נכנס לחוק הזה.

יואב קיש: נושא נוסף שעלה בוועדה, וזה מה שהזכירה פה חברת הכנסת נורית קורן, שהייתה שותפה מלאה, ועדיין שותפה לכל המהלך, ותודה לך על השותפות, זה הנושא של כוחות הביטחון.

יואב קיש: כי הגישה שהייתה, וזו גישה שאני מצר עליה, שראינו במקומות האלה, זו לא גישה של אנחנו בעד ואנחנו רוצים, אלא גישה של תעשו לי כמה שפחות, כי זה מפריע.

יואב קיש: תבינו, זה מפריע, כי ככה וככה וככה.

יואב קיש: על העניין הזה נלחמנו.

יואב קיש: מה שאמרה קודם נורית – דרשנו מהם: אוקיי, אתם רוצים הטבה?

יואב קיש: אז אנחנו לא מדברים על 5%, כי 5% היום זה בחוק; אנחנו רוצים 7%.

יואב קיש: אגב, 5% זה המספר שהעלינו בהצעה שהבאנו בכנסת הנוכחית.

יואב קיש: הכנסת הקודמת דיברה, נדמה לי, על 3% – איציק?

יואב קיש: אני חושב שחשוב שנשמור על 5%.

יואב קיש: אני חושב שזה יהיה יעד יותר ריאלי ויותר נכון.

יואב קיש: גם הוא עדיין לא מביא לידי ביטוי את מלוא הספקטרום, אבל זה בהחלט צעד נכון בכיוון.

יואב קיש: וגם במקום הזה, של כוחות הביטחון, אני חושב שהשיח חייב להשתנות.

יואב קיש: אנחנו עדיין במקום – לפחות ממה שראיתי שם – שיש יותר מדי אנשים במקום של "זה מפריע" – זה לא חלק מאתנו, כאילו מכריחים אותי.

יואב קיש: אני חושב שהדבר הזה לא טוב.

יואב קיש: אני מקווה שלאחר שהחוק יעבור, ולאחר שנתקדם, וגם אנחנו כחברה נשתפר, אולי האווירה הזאת תשתנה, כי אם אני מסתכל באנלוגיה מסוימת, אולי למה שלפני 30 ו-50 שנה היה שילוב נשים, ואיפה היינו במקום הזה מבחינת, באמת, שוויון לנשים, ובוודאי גם למגזר הערבי, או מגזרים אחרים, כפי שדיברנו – אני חושב שבמקום הזה, של האנשים עם מוגבלות, אנחנו כחברה נמצאים רחוק רחוק מאחור, ויש לנו דרך ארוכה לעשות.

יואב קיש: לגבי החוק, השארנו שני נושאים פתוחים, והם נושאים משמעותיים שיצטרכו לעבור בחקיקה בוועדה.

יואב קיש: יושב פה יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, שללא תמיכתו ועידודו – יש לו הרבה דברים על האג'נדה שם בוועדה, והנושא הזה מקבל ממנו קדימות ועדיפות, ותודה לך על כך.

יואב קיש: אנחנו בהחלט מעריכים את המאמצים והשותפות בנושא הזה, יודעים שזה חשוב לך.

יואב קיש: שני נושאים נשארו פתוחים.

יואב קיש: האחד זה הנושא של איך אנחנו מודדים את היעד במגזר הציבורי בלי לפגוע בפרטיות של העובד.

יואב קיש: הרי אנחנו דורשים מהמשרדים ומהרשויות לבוא ולדווח לנו מהו אחוז העובדים עם מוגבלויות שיש לנו במשרד – זה אומר שהם צריכים לקחת את ה-database של כל העובדים שלהם, ומישהו צריך לבדוק ולראות לפי תעודת הזהות אם אותו עובד נופל לקריטריון הרלוונטי.

יואב קיש: כל התהליך הזה חייב להיעשות בצורה שתשמור על חסיון הפרט.

יואב קיש: אני מודה שתשובה ברורה לדבר הזה לא הייתה לנו.

יואב קיש: אנחנו צריכים לבדוק איך עושים את זה.

יואב קיש: שמענו את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הם טענו קצת שזה גם – אנחנו לא מתעסקים בזה, זה לא העסק שלנו.

יואב קיש: אנחנו נצטרך למצוא לזה פתרון, ואנחנו נצטרך למצוא לזה דרך, כי אחרת לא נוכל להשתפר.

יואב קיש: אם לא נדע מה היעד ועל כמה אנחנו עומדים, לא נדע להשתפר.

יואב קיש: וכמובן, אני אומר את זה חד וחלק, לא נפגע בחסיון הפרט בעניין הזה.

יואב קיש: אנחנו חושבים שזה חלק מאוד חשוב וזכות בסיסית, ומובן שהיא חייבת להישמר.

יואב קיש: הנושא השני שלא סגרנו, ואני אומר, לא סגרנו – מה הייתה המשמעות?

יואב קיש: המשמעות הייתה שאנחנו רוצים להביא את זה לקריאה ראשונה, רוצים לקבל את ההצבעה של המליאה בעד קריאה ראשונה, ויודעים שנשאר לנו עוד לטפל בנושא הזה, פשוט בשביל לא לעצור את התהליך של החקיקה.

יואב קיש: הנושא השני זה באמת נושא הסנקציות, נושא הענישה; מה אנחנו עושים לאותו משרד, בוא נגיד, אולי אפילו סתם ככה, משרד הרווחה, שכביכול לא עומד ביעד, או משרד התיירות או עיריית חולון, או כל מקום אחר, לא עומדים ביעד, מה עושים?

יואב קיש: אז נתנו לזה כלי אחד, של ממונה על התחום בתוך אותו משרד או עירייה, והיא או הוא צריכים להגיש תוכנית איך עולים ביעד, איך מצליחים באמת להגיע למספרים שאנחנו מדברים עליהם.

יואב קיש: אבל השאלה הגדולה, וזו שאלה שאני חושב שחשוב מאוד שנענה עליה גם לקראת הקריאה הבאה, היא מה תהיה הסנקציה; ואני אומר לכם פה, מעל הבימה, חייבת להיות סנקציה.

יואב קיש: אז כנראה אנחנו לא מדברים במישור הפלילי, זה לא מישור פלילי, אבל אנחנו נמצא את המנגנון, בין אם מדובר בנושא עבירה מינהלתית – ואני מודה שגם לזה הייתה התנגדות בוועדה, חשבו שזו סנקציה קשה מדי; או אולי למנוע גיוס של עובדים מסוג מסוים, או משהו כזה.

יואב קיש: אנחנו נמצא את המנגנון שאותו ארגון, אותו מגזר בתוך המגזר הציבורי, אותה קבוצה, אותו משרד שלא יעמוד ביעד, הוא ישלם על זה מחיר.

יואב קיש: אחרת אנחנו עושים פה חוק בלי שיניים, ולצערי יש יותר מדי כאלה, ואני מאוד מאוד לא רוצה שהחוק הזה יהיה כזה.

אחמד טיבי: סיימת?

יואב קיש: אני רוצה לסיים, כבוד היושב-ראש, בלהודות לעורך-דין ולאדי גור-ארי, שהוא בעצם שותף מלא לכל הדרך, עוד עם איציק שמולי בהצעה הראשונה, וכמובן גם עכשיו; אני רוצה להודות לך, איציק, על שותפות לדרך, באמת הובלת את זה בכנסת הקודמת ואתה מוביל את זה עכשיו, ואני שמח שאנחנו הצטרפנו, חברת הכנסת נורית קורן ואנוכי, באמת בשביל לקדם את זה.

יואב קיש: ונכון מה שאמרת – אנחנו צריכים פה קואליציה של כל המליאה, וזה חשוב, וזה מה שהשגנו וזה מה שיש לנו.

יואב קיש: מי שאני רוצה עוד להודות לו זה אורן הלמן, שפועל ומוביל גם פעילות מחוץ לכנסת, כמובן, של עמותת "סיכוי שווה", שדואגת להציב את אותם אנשים עם מוגבלויות גם בשוק האזרחי, ואני מקווה שגם במגזר הציבורי.

יואב קיש: אז אני מאוד מקווה שנקבל היום את אמון המליאה, אני מאמין שכך יהיה.

יואב קיש: אני חושב שלנו כחברה עדיין נכונה דרך ארוכה, ואני מקווה שבמקום הזה הכנסת תהיה דוגמה ומופת.

יואב קיש: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: הצבעה, רבותי.

אחמד טיבי: נא להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 26 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 26, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הצעת החוק חוזרת לוועדת העבודה והרווחה להמשך דיון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [מס' פ/2053/19; "דברי הכנסת" ה-19, מושב שלישי, חוב' ז', עמ' 14934.

אחמד טיבי: ]

איתן כבל: אדוני מוכן לקרוא לי?

אחמד טיבי: חבר הכנסת איתן כבל, שהוא יו"ר ועדת הכלכלה – סעיף אחרון, הודעה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 61) (החלת האיסור על משלוח פרסומת לשם קבלת תרומות או לתעמולה), התשע"ה–2014, שאותה יזמו בכנסת התשע-עשרה חברי הכנסת מיקי רוזנטל ועדי קול, התקבלה בקריאה ראשונה ביום י”ז בכסלו התשע"ה, 9 בדצמבר 2014, והועברה לוועדת הכלכלה.

איתן כבל: בהתאם להוראות חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, וביוזמת חבר הכנסת מיקי רוזנטל, מיוזמי הצעת החוק בכנסת הקודמת, החליטה ועדת הכלכלה ביום כ"ג בשבט התשע"ו, 2 בפברואר 2016, כי ברצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק האמורה.

איתן כבל: כעת מתבקשת הכנסת להחליט על החלת דין רציפות.

איתן כבל: הצעת החוק נועדה לתקן את סעיף 30א לחוק התקשורת (בזק ושידורים), האוסר שיגור דבר פרסומת באמצעות מערכת פקסימיליה, מערכת חיוג אוטומטית, הודעה אלקטרונית או מסרון בלא קבלת הסכמה מפורשת מראש של הנמען, כך שהאיסור יחול גם על מסר המופץ לציבור הרחב ומטרתו בקשת תרומה או הפצת תעמולה.

איתן כבל: אציין כי הפצת מסרים פוליטיים, ובכלל זה תעמולת בחירות, לא תיחשב הפצת מסרים אסורה.

איתן כבל: בנוסף, בהצעת החוק מוצע לקבוע כי אם דבר הפרסומת שוגר באמצעות מסר קולי, יאפשר המפרסם לנמען, במשך 30 שניות מתחילת ההודעה, להסיר את שמו מרשימת התפוצה של המפרסם בדרך של לחיצה על החייגן.

איתן כבל: הממשלה הביעה את תמיכתה בהחלת דין רציפות על הצעת חוק זו, ולא היו התנגדויות אחרות.

איתן כבל: לפיכך מתבקשת הכנסת לאשר את החלת דין הרציפות על הצעת החוק.

אחמד טיבי: אני מודה לך, חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: לחברי הסיעות יש אפשרות להגיש ערעור תוך 14 יום מהיום.

אחמד טיבי: אין הצבעה על ההודעה של חבר הכנסת איתן כבל.

אחמד טיבי: לכן, תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, ז' באדר א' התשע"ו, 16 בפברואר 2016, בשעה 16:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.