ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 100, 2016-02-09 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ל' בשבט תשע"ו, 9 בפברואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נפתח בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה כדי שתוכלו להירשם לנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, ההרשמה החלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי תהיה הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ביום ראשון האחרון, לפני יומיים, מלאה שנה לפטירתו של חברנו האהוב, השר חבר הכנסת אורי אורבך.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו זוכרים את אורי מתוך התחושה של "בזכירה סוד הגאולה".

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רוצים לזכור את אורי דרך מה שהיה חשוב לו בחייו, לקחת את הדברים שאורי הוביל – את החיבור לכל אדם, את הקשר לכל חלקי החברה הישראלית, את הרצון האמיתי לשמש גשר, את היכולת המדהימה לדבר בפשטות לכל אחת ואחד מאתנו, ובעיקר את ההומור, ההומור הגדול.

שולי מועלם-רפאלי: אורי כתב בשביל כולנו את המקבילה של "הילד הזה הוא אני", את סדרת הספרים שלו "ילדים כמונו", על הילד והילדה הדתיים.

שולי מועלם-רפאלי: מתוך הסדרה הזאת אני מבקשת להקריא שיר קצר: "התפילות של הספרדים,/ התפילות של האשכנזים,/ התפילות של כל היהודים,/ עולות לשמים כמו מלאכים/ ומתייצבות שם יחד עם שאר הנוסחים.

שולי מועלם-רפאלי: // וה' מקבל כל תפילה מייד/ ולא שואל: 'איפה אבא שלך נולד?

שולי מועלם-רפאלי: '" יהי זכרו של אהובנו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת אילן גילאון.

מיכל רוזין: כולנו מאוד נרגשים.

מיכל רוזין: אורי היה חבר, וגם אם לא היה בינינו פער גילים כל כך גדול, הוא מאוד נהנה להיות המבוגר המייעץ והתומך, בין אם לגשת אחרי נאום ולהציע לי איזה סיומת סרקסטית או עוקצנית יותר ובין אם לתת עצה איך לקדם חוק ובאילו טיעונים.

מיכל רוזין: הוא אפילו היה עונה לי ב"כן, בתי" – היה לו, ככה, כנראה חלק מהמשרד לאזרחים ותיקים – ושאל אם מותר לקרוא לי מיכלי, כמו שהוא קורא לאשתו שתחיה.

מיכל רוזין: מצד אחד הייתה לו היכולת להיות באמת אידיאולוג נלהב ולהתווכח נמרצות, גם אתי, מאוד, על דעותיו, וצד שני – לראות הכול בפרופורציות ולדעת לצחוק, גם על עצמו, גם על חבריו.

מיכל רוזין: גם אני רוצה לקרוא לזכרו מתוך סדרת ספריו "ילדים כמונו": "להוביל, להנהיג/ כמו שצריך,/ להעביר פעולות – זהו מדריך!

מיכל רוזין: // לשמש דוגמה,/ להציג מופת,/ לשמור על השבט,/ לדעת לתת.

מיכל רוזין: // להגיד 'אחרי!' בכל עת ורגע,/ ולא להתחמק בתירוצים/ מהאומגה".

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אילן גילאון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מוטי יוגב.

אילן גילאון: אדוני, חברי חברי הכנסת, כן, אני הייתי חבר של אורי אורבך.

אילן גילאון: גיליתי אותו יום אחד באולפן, בקרן זווית – של "גלי צה"ל".

אילן גילאון: ידעתי רק את שמו, ופתאום גיליתי את "המתמיד" של ביאליק במקום.

אילן גילאון: אורי אורבך היה שליח הציבור האולטימטיבי, אפשר לומר.

אילן גילאון: חוץ מהדעות שלו הוא היה איש מושלם, ממש ככה.

אילן גילאון: הברית בינינו הייתה בנויה על הברכה "שתהיה לך הצלחה גדולה במפלגה קטנה".

אילן גילאון: הוא אצלי בתוך הלב כל יום וכל שעה.

אילן גילאון: אני נזכר בו משום שהיו בו תכונות של נדיבות, של יכולת לבקר את עצמו, של צניעות, בעצם כל התכונות שהופכות את האדם לאדם שהוא שליח ציבור אמיתי לפני התיבה.

אילן גילאון: אני מאוד מתגעגע אליו, אדוני.

אילן גילאון: אני אקרא את אחד משיריו כמובן: "גם כשתהיה זקן/ בעוד 80 שנה.

אילן גילאון: / גם כשתלך כפוף/ בעזרת הנכדה הקטנה;/ גם כשכבר לא תוכל/ לראות בלי משקפיים,/ גם כשתתחיל לשכוח/ איפה הנחת את השיניים;/ גם כשלגמרי תשכח/ מקומות/ אירועים/ אנשים/ שלמדו אתך בכיתה –/ תמיד תזכור מייד/ באיזה שבט אתה".

אילן גילאון: ואנחנו באמת היינו באותו שבט.

אילן גילאון: ביי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אילן גילאון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוטי יוגב – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אלי בן-דהן.

מרדכי יוגב: תודה, אדוני היושב-ראש.

מרדכי יוגב: אני מוצא לנכון – אומנם זה שייך לחלק השני של הישיבה – ברשותך, ברשות השר לביטחון הפנים, חברי חברי הכנסת ומפקדי משטרת ישראל שעמנו, אני הכרתי את אורי חברנו, השר לענייני גמלאים אורי אורבך, בעת שהייתי מזכ"ל "בני עקיבא" וחיפשתי דרכים לחזק את בני-הנוער, בעיקר בגיל ההתבגרות.

מרדכי יוגב: שלחו אותי לאורי, והוא, בשניות, הוציא, שלף ככה כמה ססמאות שהיו מאוד קולעות, וקלעו גם ללבו של הנוער, שכשאמרת אותן לנוער הוא פשוט התחבר לאידיאלים ולעשייה חברתית חיובית.

מרדכי יוגב: לאחר מכן נפגשנו פה.

מרדכי יוגב: וקיבלתי קטע שהוא ממש מתאים – גם לכבודכם, מפקדי משטרת ישראל – מהספר "ילדים כמונו", ובו כתב אורי כך – והוא מתייחס גם אליכם ואל כל המשרתים שירות משמעותי בצבא, במשטרה ובמקומות אחרים: "ילדים שאבא שלהם חוזר הביתה מאוחר/ מחכים כל היום שיגיע מחר.

מרדכי יוגב: / ילדים שאבא שלהם לא עושה מילואים/ לא יודעים מה זה געגועים".

מרדכי יוגב: ואוסיף ואומר גם, לזכרו של אורי, שיהיה חי בלבנו כולנו: ילדים שאבא או אימא שלהם משרתים שנים ארוכות במשטרת ישראל, אז – מכאן שלוחה אליכם – שפשוט תקנו את הספרים של אורי, ותביאו גם לילדים שלכם מעט חיוך, ויהא זכרו ברוך, ונשמתו תהא צרורה בצרור החיים.

מרדכי יוגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי בן-דהן, ואחריו – חבר הכנסת אורי מקלב.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, מזכירת הכנסת העירה את תשומת לבי לכך שלא מקובל שסגן שר נואם בנאומים של דקה, אבל הלא-מקובל – זה היה אורי.

אלי בן-דהן: אורי, הוא באמת היה הלא-מקובל.

אלי בן-דהן: תדמיתו הייתה שונה ממה שהוא היה באמת; אורי היה אדם לא רגיל, לא מקובל, תמיד ידע לומר את הדעה אולי השונה וההפוכה ממה שכולנו חשבנו, אבל תמיד הוא צדק, ולא אנחנו.

אלי בן-דהן: גם אני רוצה לקרוא קטע קצר מספרו "ילדים כמונו", קטע שמתאים מאוד מאוד לאורי, שנפטר ויצא מאתנו, לצערנו, לפני עת: "לשמים מגיעים אחרי 120" – אורי כמובן לא זכה לכך – "לשמים מגיעים אחרי 120/ גם העניים וגם העשירים.

אלי בן-דהן: / שם לא שואלים אם קנית בתים או רחובות, שם העיקר שאספת מצוות".

אלי בן-דהן: ואורי אסף מצוות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורי מקלב – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: אומנם עברה שנה מאז פטירתו של חברנו אורי, אבל החסר מורגש, ולא פעם החברים מזכירים אמרות שנונות שלו ותובנות מיוחדות, תובנות של אורי.

אורי מקלב: מכיוון שאנחנו כאן היום מדברים באולם המליאה, זה דווקא מזכיר לי – חלק מההיכרות הקרובה נעשתה דווקא כאן, באולם המליאה, ורציתי לציין את אורי כאיש שמתבונן, אורי שלא נותן לדברים לחלוף מעל פניו, ובדרך שלו, המקורית מאוד, התבונן על הדברים ולקח מהם מוסר וניסה גם כן קצת לתקן את הסביבה.

אורי מקלב: יש כאלה שאמרו שאורי היה מצליף, או היה מבקר בצורה מאוד מיוחדת אבל עטף את זה תמיד באיזה הומור או בצורת דברים מיוחדת, ואני דווקא חושב שהדברים שלו לא היו ביקורת ולא הצלפה, אלא היו דברי מוסר, ויש הבדל גדול בין מוסר לבין ביקורת; מוסר זה מי שמסתכל לתוך הדברים, עמוק, ואומר – ותוכו כברו – שהוא גם יכול להוציא את זה החוצה ולראות איך לתקן ואיך לשנות.

אורי מקלב: וזה המיוחד.

אורי מקלב: נתנו לי דף מהספר, אבל אני באתי מוועדה, ישירות, ולא הבאתי את זה אתי.

אורי מקלב: אני כן זוכר את המסר, ובזה אסיים – זה היה משהו, כמה שורות קצרות, שאומרות: מה ההבדל בין מקלחת רגילה למקלחת לכבוד שבת, בין ההכנות לשבת – זה תלוי בחשיבה, תלוי בהתבוננות.

אורי מקלב: אם עושים את זה לכבוד שבת – אז זה באמת הכנות לשבת.

אורי מקלב: אם לא – זה סתם מקלחת.

אורי מקלב: ככה, בערך, הדברים.

אורי מקלב: אבל האופי והמקור, עיקר הדברים – זה ההתבוננות.

אורי מקלב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': האמת – אני פה בזכות אורי, אם אפשר לומר את זה ככה.

בצלאל סמוטריץ': נכנסתי על חשבונו, אחרי שהוא נפטר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא זכיתי להכיר אותו, אני חדש פה, לא הייתי בקדנציה הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': את הקריירה הפוליטית שלו אני לא מכיר, אבל אני פגשתי את אורי לפני 24 שנה, כילד בן 11 שחשב פעם להיות משורר, והלך עם חבר טוב, בכיתה ג', הרים טלפון לאורי, שהיה בזמנו עורך העיתון "אותיות".

בצלאל סמוטריץ': בלי להכיר ובלי לדעת הוא קיבל אותנו, השקיע בנו כמעט שלוש שעות, די הסביר לנו למה אנחנו רחוקים מלהיות משוררים, ובסוף, אני, לפחות, לא יצאתי כזה.

בצלאל סמוטריץ': ליווה אותנו אחר כך, יפה, אפילו לאוטובוס הביתה.

בצלאל סמוטריץ': אז משורר לא יצא, ואני אקרא, באמת, שיר שלו, כמו יתר חברי: "אורן נולד ב-2.6,/ גילי נולד ב-5.3,/ איתי נולד ב-20.10,/ ורק אני נולדתי בתאריך עברי".

בצלאל סמוטריץ': יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מאיר כהן.

שלי יחימוביץ': רבים יודעים שאורי ואני היינו משני הצדדים של המתרס הפוליטי, אבל מעטים יודעים שהסכמנו בכל כך הרבה דברים, עד שפשוט תקצר היריעה מלתאר.

שלי יחימוביץ': נוכח מצבה העגום של רשות השידור, בחרתי לקרוא נאום של אורי, כאן, במליאה, על רשות השידור; נאום קצר.

שלי יחימוביץ': "אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, תחשבו שיהיו לנו רק בתי-חולים פרטיים, ושכל אחד יקבל טיפול לפי הכסף שיש לו; רק בתי-חולים פרטיים, לא גם; – – – ותחשבו שיהיו לנו רק בתי-ספר פרטיים, וכל אחד יקבל חינוך ולימוד רק לפי הכסף שיש להורים שלו.

שלי יחימוביץ': אין כסף – לא תלמד לקרוא; יש כסף – תלמד; יש לך הרבה כסף – תלמד 12 שנים.

שלי יחימוביץ': ותחשבו שלא יהיה לנו צה"ל, יהיו לנו רק חברות שמירה.

שלי יחימוביץ': זה יהיה משתלם יותר, אולי – בלי כל הפנסיות, בלי כל התנאים, אבל מאוד מאוד יעיל.

שלי יחימוביץ': – – – ותחשבו שיהיו בתי-סוהר פרטיים – האמת היא שאת זה כבר חשבו – רק בתי-סוהר פרטיים.

שלי יחימוביץ': ותחשבו שיהיו לנו רק כבישי אגרה, כבישים פרטיים.

שלי יחימוביץ': מי שאין לו – שילך ברגל – – – רק דברים פרטיים, כי אנחנו בפרטיזציה של המציאות", אומר אורי אורבך, "פעם אמרו 'מהפרת עד החידקל', היום: מהפרט – זכויות הפרט, זכויות הפרטי.

שלי יחימוביץ': תחשבו – – – שיהיה לכם רק שידור פרטי, רק שידור פרטי – – – אף אחד לא ימות, בטח לא מייד.

שלי יחימוביץ': "ואחרי שלא יהיה ערוץ ציבורי" – ולא רשת ב', ולא רדיו באמהרית, ולא רק"ע – "גם הערוצים המסחריים יהיו יותר גרועים.

שלי יחימוביץ': – – – וערוץ ממוסחר זה הרבה יותר גרוע מערוץ מסחרי – – – זה שהכול, הכול, משועבד בשביל הפרסומות ובשביל הכסף".

שלי יחימוביץ': פרטיזציה.

שלי יחימוביץ': "אל תחשבו ששידור ציבורי זה מותרות, כי אתם לא חושבים שבית-ספר ציבורי זה מותרות, ולא שבית-חולים ציבורי זה מותרות ולא שבית-סוהר ציבורי זה מותרות.

שלי יחימוביץ': – – – שום דבר הוא לא מותרות, ושידור ציבורי הוא נשמת אפה של הדמוקרטיה ושל חברה פתוחה, שלא חיה רק מפרסומות".

שלי יחימוביץ': עד כאן דברי אורי אורבך, כל מילה בסלע.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתנצל בפני חברי כנסת אחרים, אבל אתם רואים שעשיתי פה תרגיל קטן ונתתי פה ברצף לכל אלה שדיברו לזכרו של חברנו אורי אורבך לדבר, ואני מתאר לעצמי שאצל אף אחד מאתנו אין שום טרוניה בנושא הזה, כולנו ודאי מכבדים את זכרו, ויהי באמת זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות כנסת נכבדים, הידד למיקי לוי על ארגון היום המופתי למשטרת ישראל.

מאיר כהן: ברוכים הבאים, המפכ"ל וכל מפקדת המשטרה, יישר כוח, חיבוק גדול מכנסת ישראל, ותודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, על הרמת היום הזה.

מאיר כהן: ובכל זאת, אדוני ראש הממשלה ושר החוץ, השר לזה ולזה ולזה ולזה ולזה – אם אפשר, דקה מזמנך.

מאיר כהן: אני בוחר לפנות אליך בכובע שלך כשר החוץ, אם כי על-פי הנתונים שנחשפו בכנס השגרירים אתמול נראה כי את הכובע הזה שכחת מזמן.

מאיר כהן: בזמן שקשקשת בהסברה כושלת נגד האיום האיראני עשתה איראן בית-ספר בדיפלומטיה לישראל.

מאיר כהן: איך קרה שלאיראן יש 41 נציגויות בעולם, יותר מאשר לישראל?

מאיר כהן: הידעת, אדוני ראש הממשלה, שלמדינת ישראל ולרשות הפלסטינית יש אותו מספר נציגויות בעולם?

מאיר כהן: זאת שערורייה, ושפל חסר תקדים במדיניות החוץ שלנו.

מאיר כהן: במקום לפתוח עוד ועוד נציגויות של ישראל בעולם, סגרת חמש נוספות.

מאיר כהן: את ההיא בבלרוס סגרת כנראה כדי לנקום בשר ליברמן.

מאיר כהן: אתה הפכת את תיק החוץ מהתיק החשוב ביותר לאופציה פוליטית: אולי בוז'י?

מאיר כהן: אולי יאיר?

מאיר כהן: אולי ליברמן?

מאיר כהן: אומנם אתה בדרך כלל הראשון לזהות, אבל הרשה לי, אדוני ראש הממשלה, לפקוח את עיניך.

מאיר כהן: אם לא הבנת, אף אחד לא מצטרף לממשלה שלך, אז תעשה טובה, בעיקר תעשה טובה לביטחון הלאומי שלנו, ותמנה – תמנה סוף-סוף – שר חוץ.

מאיר כהן: אפילו מישהו שלך, מהמפלגה שלך, ויש מספיק מוכשרים.

מאיר כהן: ואגב, אל תדאג, אף אחד לא יתמודד נגדך מבית.

מאיר כהן: כולם כבר הבינו שזה לא משתלם.

מאיר כהן: תודה רבה על הדקה מזמנך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אכרם חסון.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, מפקדים ולוחמים ממשטרת ישראל, זהו יום חשוב, אבל לכנסת הוא לא רק הוקרה ותודה – הוא גם מחויבות לסיוע בכל מה שנדרש כדי לאפשר למשטרה לפעול ולהצליח.

איתן ברושי: ולעצם הדברים, בסוף השבוע האחרון ביקרתי ביישובי עוטף-עזה.

איתן ברושי: בימים אלה אזור הנגב המערבי צבוע מרבדי כלניות העוטפים את עוטף-עזה, אך עם זאת, אי-אפשר להתעלם מדאגת התושבים נוכח איומי המנהרות ואיומים נוספים.

איתן ברושי: עלינו לתת מענה בטווח הזמן המיידי כדי להשיב את תחושת הביטחון והביטחון לתושבי העוטף והדרום כולו.

איתן ברושי: בסיור נפגשתי עם תושבי האזור, בהם גם חברי קיבוץ נירים ונתיב-העשרה.

איתן ברושי: למרות הקשיים הרבים, נוכחתי לראות את חוסנם הנפשי ואהבתם הגדולה לאזור, וזה בהחלט ראוי לציון.

איתן ברושי: לתושבים יש רצון ויכולת להמשיך את שגרת החיים, כולל לבנות ולהתרחב.

איתן ברושי: התושבים העלו בפני, ולא בפעם הראשונה, את הטענה על תשתיות לקויות, בעיקר כביש הדמים 232, שמשמש נתיב מרכזי לאורך יישובי העוטף, לרבות השירותים הניתנים לרצועת-עזה.

איתן ברושי: העורק המרכזי הזה כבר גרם לתאונות רבות.

איתן ברושי: והדבר השני – שהחטיבה להתיישבות לא מתוקצבת.

איתן ברושי: עקב כך קבלנים מוציאים כלים באמצע העבודות, משאירים תעלות פתוחות ביישובים ואפילו מוציאים גנרטורים לחירום, כי לא מועברים תקציבים, וזו לא פעם ראשונה שהמדינה לא יודעת מה יד ימין ומה יד שמאל עושות, ובין אמירה למעשה יש ת"ק פרסה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר פה, ובזה לסיים: חברים יקרים, דין עוטף-עזה כדין תל-אביב.

איתן ברושי: אל לנו לשכוח את תושבי העוטף העומדים בחזית, ובגבורה.

איתן ברושי: על ממשלת ישראל להקצות את המשאבים הנדרשים, ואף למעלה מכך, למען פיתוח היישובים, שיקום העוטף ומתן עדיפות לאומית לא רק במילים, אלא במעשים.

איתן ברושי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שלא גרמת לשום בהלה בעוטף-עזה כשאמרת: דין עוטף-עזה כדין תל-אביב, אבל אלה כבר – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אסוציאציות היסטוריות.

אורן אסף חזן: דאגה בתל-אביב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אכרם חסון – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת דב חנין.

אכרם חסון: אדוני היושב-ראש, היום השתתפתי ביום ההצדעה לשוטרי ישראל, שמגיע להם בזכות.

אכרם חסון: אני, כראש עיר שעבד עם המשטרה, וגם כאדם שהתנדב עשר שנים במשטרה, יודע להעריך את עבודת הקודש שעושה המשטרה, במיוחד בימים מטורפים אלה.

אכרם חסון: אבל מצד שני, כאשר בדקתי מה מצב בני העדה שלי, העדה הדרוזית, במשטרה, מצאתי היום, כבוד השר, שיש רק ניצב-משנה דרוזי אחד, אף-על-פי שבעבר היה לנו ניצב דרוזי, והיו לנו שלושה מפקדי תחנות משטרה, והיו עוד הרבה קצינים בכירים במשטרה.

אכרם חסון: אני לא יודע למה נעצר קידום הדרוזים, אף שהקצינים הדרוזים כיום הם יותר מוכשרים ויותר חכמים, והם יכולים להתקדם.

אכרם חסון: לכן אני מבקש מכבודך, מבקש מהמפכ"ל ומהפיקוד העליון של המשטרה, לתת העדפה מתקנת ונקודת זינוק שווה לדרוזים.

אכרם חסון: גם בכנסת השמונה-עשרה, אדוני היושב-ראש, הגשתי שאילתה לשר לביטחון הפנים הקודם: למה לא מגייסים היום למשטרה ולכוחות הביטחון דרוזי ששירת בחיל האוויר או בחיל הים בדרגת – נגיד – טכנאי, וקיבל רובאי 03 או 02?

אכרם חסון: איזה מסר אנחנו מעבירים לצעירים שמאמינים במדינת ישראל, ואנחנו מחנכים אותם שלשרת את המדינה זו זכות ולא רק חובה?

אכרם חסון: לעניות דעתי, צריך לשנות את המתכונת הזאת, ולתת פרס ולקדם כל צעיר ישראלי, במיוחד מבני המיעוטים, שאוהב את המדינה, מאמין בה ומשרת אותה בכבוד.

אכרם חסון: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אכרם חסון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת נאוה בוקר.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: גם אני רוצה לפתוח במשפט על אורי אורבך, שאנחנו חסרים אותו כבר שנה.

דב חנין: דיברו רבות על סגנונו המיוחד של אורי; אני רוצה להגיד משפט על דרכו, ולאו דווקא על דרכו המדינית, שהייתה הפוכה לדרכי, אלא על דרכו בעניינים חברתיים, שבה מצאנו לא מעט משותף.

דב חנין: כשר לענייני גמלאים הוא נראה היה לי לפעמים כאופוזיציה, אופוזיציה חברתית בתוך ממשלה שהעמדות שלה היו אחרות, ואני רוצה להזכיר במיוחד את העזרה שלו בקידום ענייניהם וזכויותיהם של ניצולי השואה, ואני חושב שבתחום הזה זכויותיו היו רבות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני קראתי בדאגה גדולה את דברי ראש הממשלה בישיבת הממשלה השבוע: אני אבטל את ועדות האיתור, כי נבחרנו כדי למשול.

דב חנין: אמר ראש הממשלה: אנחנו נבחרנו כדי למשול – חלק מהמשילות זה לבחור אנשים, ולכן צריך לבטל את הנוהל שהשתרש פה של ועדות מינויים.

דב חנין: כך פוגעים בשירות ממשלתי, שהוא מקצועי, שהוא עצמאי, שיש בו יציבות פנימית; פותחים פתח גם למינויים פוליטיים ופותחים פתח גם לערעור השיטה.

דב חנין: במיוחד אני מודאג כשאני שומע את ראש הממשלה אומר "משילות".

דב חנין: נדמה לי שכדאי לראש הממשלה להסתכל אחורה לקדנציה הקודמת ולראות את הנזקים העצומים שנעשו כאן בשם המשילות.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נאוה בוקר – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

נאוה בוקר: שלום לכולם, לפני שאני מתחילה אני רוצה לומר שאני מאוד מתרגשת לראות כאן את החולצות הכחולות, את השוטרים, היום.

נאוה בוקר: תודה לכם שאתם שומרים על ביטחוננו; גאה בכם, מצדיעה לכם.

נאוה בוקר: היום אני רוצה לדבר על ההטיה התקשורתית נגד ישראל.

נאוה בוקר: בשבוע שעבר רצחו שלושה מחבלים פלסטינים בדם קר את הדר כהן, זכרה לברכה, לוחמת מג"ב אמיצה שמנעה בגופה פיגוע המוני.

נאוה בוקר: לעומת זאת, ברשת CBS בחרו לדווח על האירוע בצורה קצת אחרת; הם כתבו ששלושה פלסטינים נהרגו בזמן שהאלימות היומיומית נמשכת.

נאוה בוקר: כן.

נאוה בוקר: עד עכשיו לא נמצא האחראי לכותרת המרושעת והאנטישמית הזאת.

נאוה בוקר: לצערי, באינתיפאדה הנוכחית בולטת הפעם, נוסף על ההסתה של הרשות הפלסטינית, גם הסתה תקשורתית חסרת גבולות.

נאוה בוקר: יותר מדי פעמים ראינו כותרות מעוותות ב-CNN, ב-CBS ובכלי תקשורת נוספים.

נאוה בוקר: מי שחושב שזאת טעות אנוש, אני מזמינה אותו לקרוא את דבריו של העיתונאי מתיו פרידמן מסוכנות AP.

נאוה בוקר: לדברי פרידמן, ההחלטות שמתקבלות בשלוחות של כלי התקשורת העולמיים הגדולים בארץ הן החלטות פוליטיות במסווה של החלטות עיתונאיות.

נאוה בוקר: אני הייתי בעברי גם עיתונאית, וברור לי שאם הייתי משקרת באופן כל כך בוטה, היו שוללים ממני את הרישיון.

נאוה בוקר: לכן, אני פונה מכאן בקריאה ברורה לניצן חן, ראש לשכת העיתונות הממשלתית: צריך לשלול באופן מיידי את תעודות העיתונאי של האחראים לביזיון הזה.

נאוה בוקר: דמוקרטיה חייבת לדעת להגן על עצמה.

נאוה בוקר: לא נסבול עוד שקרים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת נורית קורן.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אורי אורבך היה גם חברנו, היינו יחד בכנסת הזאת.

מסעוד גנאים: למרות התהום הגדולה-מאוד בינינו, פוליטית ורעיונית, היה כיף להתווכח אתו; הוא חלק עלינו, חלקנו עליו, אבל בכבוד ובהומור.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, לפני כמה ימים נשרפו ספרי קודש, ספרי תורה, ונשרף וחולל בית-כנסת.

מסעוד גנאים: אני רוצה לומר באופן ברור: לא חשוב איפה המקום הקדוש או איפה הם הספרים הקדושים – חילולם הוא מעשה שראוי לכל גינוי והוקעה.

מסעוד גנאים: מה גם שבדת האסלאם – אנחנו כמוסלמים מאמינים ומכירים בספרי הקודש של היהדות ושל הנצרות, בתורה ובברית החדשה, והאמונה הזאת היא אחד מעמודי התווך של עקרונות האמונה באסלאם.

מסעוד גנאים: הסכסוך הפוליטי והמאבק נגד הכיבוש או הדיכוי, לפי דעתי, אינם מצדיקים חילול ספרי קודש.

מסעוד גנאים: המאבק צריך להיות מוסרי ורחוק מפגיעה באמונתם או במקומות הקדושים של אחרים.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן, חברי חברי הכנסת, המפכ"ל אלשיך, רוני אלשיך, התימני הראשון בתפקיד זה – וזה כבוד גדול, כבוד גדול וגאווה גדולה לעדה התימנית, לעדה שלנו – אני רוצה לומר תודה לחבר הכנסת מיקי לוי – – –

גלעד ארדן: זה היה השיקול המרכזי.

יולי יואל אדלשטיין: זה היה השיקול המרכזי, אומר השר ארדן.

גלעד ארדן: לא היחיד.

נורית קורן: לא היחיד.

נורית קורן: חבר הכנסת גלעד ארדן, השר, גדל בין תימנים באשקלון, לכן לא היה לו פשוט – זה היה פשוט לבחור.

נורית קורן: אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיקי לוי, שיזם את יום המשטרה בכנסת, ואני רוצה להצדיע למשטרה, שפועלת בזמנים של טרור בצורה מופתית, מאפשרת חיים תקינים לכל אזרחי מדינת ישראל.

נורית קורן: אני רוצה לספר לכם, חברי חברי הכנסת ואדוני היושב-ראש, שבמסגרת הצעת חוק שהגשתי – שבמוקדי החירום יקבלו גם מסרונים, הודעות במסרונים – ביקרתי במוקדי המשטרה ברמלה ובחולון וביקרתי במוקד שמופעל לאנשים עם מוגבלות, לחירשים ולקויי שמיעה, שמופעל על-ידי מסרונים.

נורית קורן: אני רוצה לספר לכם – הרבה אנשים לא יודעים והרבה אזרחים לא יודעים שמופעל כזה מוקד.

נורית קורן: הוא שנים רבות מתפקד, וזה מוקד מצוין, שמאפשר לאנשים חירשים להודיע למשטרה הודעות, והם מקבלים מענה.

נורית קורן: כיושבת-ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות היה מאוד מאוד חשוב לי לראות את זה, וגם להרחיב את זה לקהל הרחב, כי אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב, כי זה מציל חיים במקרה של חטיפה, כליאת שווא ואלימות במשפחה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

נורית קורן: דקה.

נורית קורן: נוסף על כך, נחשפתי למוקד 110, אשר נותן מידע עדכני לכל פונה.

נורית קורן: אני רוצה לספר ולהחמיא לאנשי המוקד, שגם בשעת בוקר מוקדמת – בשעה 06:00, בחודש שעבר, פניתי ביום השלג לדעת אם אני יכולה להגיע לכנסת או לא.

נורית קורן: נתנו לי מידע עדכני בנועם ובנחת, גם אפילו אחרי שצלצלתי שוב אחרי שעה.

נורית קורן: אני רוצה להצדיע פה לאנשי המשטרה וגם לשר, שעושה רק דברים טובים במשטרה, וכל הכבוד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי, חברותי, חברי הכנסת, כבוד השר, כבוד המפכ"ל, צמרת המשטרה, מפקדים, מפקדות, אורחים נכבדים, המעשה הנתעב של בל"ד, שהלכו ועמדו לכבוד אותם מרצחים חיות אדם, חידד את ההבדל שבינינו לבינם.

אורן אסף חזן: אנו שמקדשים את החיים, בעוד הם מקדשים את המוות.

אורן אסף חזן: בחרתי לנצל את הדקה שלי כסגן יושב-ראש הכנסת לדומייה לזכרם של אחינו ואחיותינו שנרצחו, נהרגו ונפלו בגבורה רק על שום היותם יהודים.

אורן אסף חזן: מי שהחיים חשובים לו מוזמן להצטרף אלי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

אורן אסף חזן: יהי זכרם ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריה – חברת הכנסת סופה לנדבר.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר ארדן, המדים הירוקים, חיילי צה"ל, כל הכבוד לכם, וכחולי המדים, כוחות הביטחון, המפכ"ל – אף שאני בת לעדה העיראקית, בכל זאת אני מברכת אותך.

ענת ברקו: אני רוצה להמשיך בסדרת ההרצאות שלי על השקרים הפלסטיניים, ואני יודעת שחבר הכנסת גנאים ממש מחכה כל שבוע לשמוע את הסדרה בהמשכים.

ענת ברקו: בפברואר 2014 אבו מאזן יצא למתקפת חיוכים – כנראה יש איזה אינטראקציה עם זריף – ופגש במוקטעה ברמאללה משלחת של 300 סטודנטים ישראלים.

ענת ברקו: הוא כמובן פתח את דבריו בעברית עם כזה "שלום עליכם" לבבי, היה נחמד לאותו קהל ישראלי.

ענת ברקו: בין שאר הסוגיות הוא גם דיבר על הדרישה הישראלית להכרה פלסטינית בישראל כמדינה יהודית.

ענת ברקו: הוא אמר להם: מה אתם רוצים מאתנו, עשיתם שלום עם ירדן, עם מצרים, לא דרשתם דרישה כזאת – כמובן, עם ירדן ומצרים אין לנו סכסוך טריטוריאלי על כל הקופה כפי שאנחנו רואים כאן.

ענת ברקו: אמר אבו מאזן, ונתן את ההסבר האמיתי רק לקהל הערבי, לגבי סירובו.

ענת ברקו: בריאיון שנתן ל"אל-אח'באר אל-יום" המצרי ב-30 בנובמבר 2014, הוא אמר את הדברים הבאים: נתייצב נגד המפעל הזה לא מתוך עקשנות בלבד, אלא משום שהדבר סותר את האינטרסים שלנו.

ענת ברקו: אם ישראל תוכר כמדינה יהודית, לא תתאפשר החזרת פליטים, ויש 6 מיליון פליטים המבקשים לחזור – אגב: 6 מיליון, כמובן לא מספר מקרי, עוד ניסיון לגנוב נרטיב ישראלי יהודי לטובת שכתוב ההיסטוריה הפלסטינית.

ענת ברקו: הנה יצא המרצע מן השק: הכרה פלסטינית במדינת ישראל תמנע חזרת פליטים – סליחה, זה ממש מפריע – אבל זה רלוונטי לא רק לגבי אלה שרוצים לבוא לפה, אלא גם לגבי אלה שכבר פה ואולי רוצים לעבור למקום אחר.

ענת ברקו: ב-2009, בשיחה סגורה, על-פי ה"גרדיאן", לאחר שאבו מאזן אמר שפלסטינים בירדן, בלבנון ובמקומות נוספים יוכלו לקבל אזרחות במדינה הפלסטינית העתידית, שאל אחד מחברי הצוות, אזרח ישראלי, ערבי ישראלי מנצרת, את השאלה הפשוטה: האם תינתן לי אזרחות של המדינה הפלסטינית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: אתם יודעים מה ענה לו אבו מאזן?

ענת ברקו: – ברשותך, אני מסיימת, אדוני היושב-ראש – תשובה מאוד ברורה.

ענת ברקו: התשובה האסטרטגית היא: לא, אתם חייבים להישאר היכן שאתם.

ענת ברקו: ב-1948 מנו הפלסטינים בישראל 138,000, וכעת הם יותר ממיליון.

ענת ברקו: אתם חייבים להישאר שם.

ענת ברקו: וכי למה זה?

ענת ברקו: כיוון שהכוונה היא כמובן להביא לקצה של המדינה היהודית.

ענת ברקו: כך שאותו מנהיג, שאת עבודת הדוקטורט שלו עשה על שיתוף פעולה כביכול בין הציונות לבין הנאציזם, ומצטייר כמתון – יש בעיה.

ענת ברקו: לצערנו הרב, פיוס היסטורי עם מי שלא מוכן לקחת אחריות לא נראה באופק.

ענת ברקו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, לפני שנה חתמנו על הסכם כלכלי עם רוסיה הלבנה, בלרוס.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שבוועדה המעורבת לפיתוח יחסים כלכליים ומסחריים, שעכשיו עומד בראשה השר אלקין, נלחמנו במשך שנתיים – אני הייתי ראש הוועדה הזאת, ואני צריכה להגיד שהיום אני יושבת-ראש האגודה הפרלמנטרית, וזה עוד צעד, צעד שפותח דרכים כלכליות, דרכים חדשות ויתרונות, שבלרוס נכנסה עכשיו לשוק החופשי, והשוק החופשי הוא בשורה טובה לאנשי עסקים, שייכנסו לדרך של יחסים כלכליים.

סופה לנדבר: זו תמיכה כלכלית של "אשרא", ואני צריכה להגיד שעשינו עבודה קשה, ולמרות הכול – הוועדה המעורבת עשתה עבודה קשה ביותר.

סופה לנדבר: תודה לשר החוץ אז, השר ליברמן, ולקונסול הכבוד, מוטקין, למשרד האוצר, ל"אשרא" ולמדינת בלרוס.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שבאותה ועדה אנחנו ביטלנו את הוויזות, וגם, בדרך קשה ביותר.

סופה לנדבר: אסור לסגור עכשיו את השגרירות.

סופה לנדבר: ואני מזכירה כאן לכנסת, וההשפעה שלך, היושב-ראש, על שר החוץ הנוכחי, ראש הממשלה – שלך, של אלקין – ביחסים שאנחנו פיתחנו עם המדינה הזאת, אסור היום לסגור את השגרירות.

סופה לנדבר: צריכים לעשות הכול כדי שהיא לא תיסגר.

סופה לנדבר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, גם אני זוכר בימים האלה את חברנו אורי אורבך, זיכרונו לברכה, שהיה אור גדול בבית הזה, ואורו כבה.

נחמן שי: אני רוצה לדבר על נושא אחר.

נחמן שי: אני רוצה לדבר על דרישה שהוציאה הצנזורית הצבאית הראשית בימים האלה, שפונה לבלוגרים ולבעלי אתרים באינטרנט ודורשת מהם לראות את החומרים בנושא צבא וביטחון לפני פרסומם.

נחמן שי: אנחנו יודעים היטב, וגם החברים מהמשטרה שיושבים פה מעלינו, שהרשתות החברתיות הן עכשיו עולם מלא בפני עצמו, וכולם עוקבים ולומדים מה קורה שם.

נחמן שי: בלי זה כנראה אי-אפשר.

נחמן שי: אבל הרעיון לבקש מהגורמים המשתתפים והתורמים באינטרנט, ברשתות החברתיות, להגיש את החומרים שלהם לבדיקה מוקדמת של הצנזורה, זה לשבור את הראש ישר בקיר, בלי תווך ביניים.

נחמן שי: הרי לא יכול להיות בשום פנים ואופן שמישהו יחשוב שהרשתות האלה ניתנות לבקרה מראש, זה לא יכול להיות.

נחמן שי: מה שלא יהיה פה הלוא יבוא משם, היינו שם כבר, בהיסטוריה שלנו, על אחת כמה וכמה בימים האלה.

נחמן שי: אני מבין את האתגר, זה גם אתגר טכנולוגי, זה גם אתגר מהותי, אבל אני מציע לישראל, שבימים האלה סופגת על כל צעד ושעל חבטות בדמוקרטיה שלה ובדימוי שלה כמדינה דמוקרטית, לחפש דרכים אחרות להתמודד עם השאלה הזאת.

נחמן שי: הדרישה הזאת רק תזכה אותנו בעוד מטחים של בוז ממדינות שונות ומגורמים שונים בעולם.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת רויטל סויד.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי וחברותי, וכמובן אורחים נכבדים אהובים ומוערכים, ביום ראשון עלה משה איבגי להצגת בכורה; אף אחד עוד לא ידע אם הוא אשם או זכאי, גם לא היה ברור, אומנם, אם התלונות יחזיקו מים, אבל בכל זאת הייתה נגדו האשמה בהטרדה מינית עם סיפור באמת מאוד חמור, ואנחנו יודעים כמה קשה לאישה שעברה הטרדה מינית לבוא ולהעיד על כך.

יעל גרמן: כמעט שאין אישה שממציאה דבר כזה.

יעל גרמן: איך זה, איך זה שהקהל מחא לו כפיים?

יעל גרמן: את זה אני לא יכולה להבין, ועל זה אני לא סולחת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת מירב בן ארי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, המפכ"ל, סגן המפכ"ל, ניצבים, בהחלט ראויה משטרת ישראל שכנסת ישראל תעשה לה יום הצדעה.

רויטל סויד: אתם מתמודדים, יחד עם כל מדינת ישראל, עם אתגרים גדולים מאוד, בהצלחה מרובה.

רויטל סויד: אנחנו בהחלט חייבים לזקוף לכם ולזכותכם הרבה מאוד מההצלחות שיש בתפיסת המפגעים, בחיסולם וכמובן בהצלת חיי אדם, ותודה לכם על כך.

רויטל סויד: ותודה לחבר הכנסת מיקי לוי, שיזם את היום.

רויטל סויד: מי שמע את המילה פיברומיאלגיה?

יעל גרמן: אני.

רויטל סויד: ולא שרת הבריאות לשעבר, הגברת גרמן, ולא שר הרווחה.

יולי יואל אדלשטיין: יש כאלה ששמעו.

רויטל סויד: לא בכדי – רק שניהם.

רויטל סויד: זו מחלה, שנקראת המחלה השקופה.

רויטל סויד: כמעט שלא מכירים אותה ולא שומעים עליה, אבל זו מחלה ש-250,000 אנשים במדינת ישראל חולים בה.

רויטל סויד: כאבים חזקים, סימפטומים שקשה מאוד להבין, חוסר יכולת לצאת מהמיטה.

רויטל סויד: רוב החולים הם נשים.

רויטל סויד: רופאי משפחה לא יודעים לאבחן את המחלה, ולאחר שהיא כבר מאובחנת – פה מתחילה דרך הייסורים; 12 שנה לקח לביטוח הלאומי להכיר בה, וחרף זאת עדיין נופלים החולים בין הכיסאות.

רויטל סויד: תרופות שיכולות לשכך את הכאבים לא נמצאות בסל התרופות, שלא לדבר על טיפולים, ושלא לדבר על מעסיקים, שלא יודעים כיצד להעסיק אנשים שחולים במחלה.

רויטל סויד: יזמתי דיון בוועדת העבודה והרווחה, והיום הגיעו נציגי עמותות וחולים במחלה שסיפרו כמה קשה להם להתמודד עם חיי היום-יום.

רויטל סויד: אני רוצה ומבקשת שקודם כול נעלה את המודעות למחלה הזאת פה, בכנסת, ואז, יחד, נפעל גם להכרה, גם לזכויות, גם לכך שהתרופות יהיו בסל התרופות, וגם להקל קצת על החולים במחלה הזאת, שרק שרת הבריאות לעבר ושר הרווחה לשעבר מכירים את שמה במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: יחתום את הנאומים חבר הכנסת איימן עודה, ואז נעבור לציון יום ההצדעה למשטרה ישראל.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני רוצה דווקא להתייחס למשהו שפורסם היום, והתייחסתי אליו גם בנאום בן דקה שלי לפני חודשיים, לגבי יניב נחמן.

מירב בן ארי: היום גילינו שהפרקליטות החליטה להגיש, ובצדק, ערעור לבית-המשפט העליון על העונש שנפסק ליניב נחמן.

מירב בן ארי: אני מזכירה לכם שהוא הורשע באונס ובמעשה מגונה בכוח, אבל לא הוטל עליו עונש מאסר בפועל.

מירב בן ארי: היום הפרקליטות ציינה כי העונש חוטא לשיקולי הרתעת הרבים ולא מבטא מדיניות ענישה ראויה בעבירות מין.

מירב בן ארי: אני רוצה לברך את הפרקליטות על ההחלטה הזאת.

מירב בן ארי: ההחלטה לשחרר אנס שהודה באונס, למרות הכול לשחרר אותו לחופשי, היא לא הגיונית, היא לא מתאימה, ויותר מכול, היא עושה נזק עצום לציבור הנשים בכל המדינה.

מירב בן ארי: מבחינתי, אני דיברתי על זה גם ביום שניתן לו העונש, אם אתם זוכרים, כאן, בנאום בן דקה, והחלטתי לדבר על זה גם היום, ולא לעבור לסדר-היום על העניין שאנס, שידוע לכולם שהוא אנס, שהשתמש גם בסם אונס, יצא לחופשי.

מירב בן ארי: זה שהם הכירו לפני כן – ודיברתי על זה גם בנאום הקודם שלי – וזה שהם התכתבו בפייסבוק לאחר מקרה האונס, זה לא הופך את העניין ללגיטימי.

מירב בן ארי: וזה שזוג מכיר, זה לא הופך את האונס למותר.

מירב בן ארי: אז אני מודה לפרקליטות, אני מברכת אותם, ואני מאוד מקווה שפסק-הדין של יניב נחמן ישתנה, וישתנה לרעה.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת איימן עודה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני עומדת כאן, ניצבת מול כחולי המדים, הבוקר ביקרתי את משפחתה של רב-שוטר הדר כהן, שעמדה בעצמה לנוכח הזוועה הזאת שהתרחשה, ומנעה, ככל שיכלה למנוע – באמת, תודה רבה לכם על עמידה הממושכת בחזית.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לאחד השוטרים הכי טובים שהכרתי אי-פעם, חבר הכנסת מיקי לוי, שהכרתי אותו עוד כשהוא היה מפקד מרחב מוריה לפני מאתיים-חמישים שנה.

איילת נחמיאס ורבין: אז תודה לך על כל מה שאתה עושה בבית הזה, לא רק על יום המשטרה.

איילת נחמיאס ורבין: חברתי חברת הכנסת שלי יחימוביץ הקריאה קטע של אורי אורבך, זיכרונו לברכה, בנושא השידור הציבורי.

איילת נחמיאס ורבין: היו לי מספר מועט מאוד של מפגשים עם אורי אורבך, אבל גם אני אהבתי להקשיב לו, גם כשלא הסכמתי אתו, ואני רוצה להזכיר לכולנו שב-1 באפריל כנראה לא יהיה שידור ציבורי במדינת ישראל, אלא אם כן אנחנו נאריך את תוקפה של רשות השידור הקיימת, בגלל העובדה שהתאגיד הציבורי החדש עדיין אינו ערוך לשידור.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאסור לנו לרסק את האנשים האלה, שאחראים למסך מאוד מאוד מאוד חשוב במדינת ישראל ולמיקרופון מאוד חשוב במדינת ישראל, לקולו של הציבור, לקולו של השידור הציבורי.

איילת נחמיאס ורבין: אסור לנו לתת לדבר הזה להיעלם.

איילת נחמיאס ורבין: זה מאוד מאוד חשוב, זה מוטל על הבית הזה גם הפעם.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה – בבקשה, אדוני.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אחד הפרלמנטים הנחשבים ביותר בהיסטוריה הוא הפרלמנט האתונאי.

איימן עודה: זה פרלמנט שהעשיר את העשייה הפרלמנטרית בכל ההיסטוריה.

איימן עודה: אבל הפרלמנט הזה קרס בעקבות חוק האוסטרקיזם.

איימן עודה: מהו חוק האוסטרקיזם?

איימן עודה: זה חוק שנותן זכות לחברי פרלמנט להדיח חברים אחרים בפרלמנט.

איימן עודה: אנחנו נבחרי העם, אנחנו לא רוצים להיות נבחרי נבחרי העם, ואתה, ודווקא אתה, בהיותך יושב-ראש הכנסת, אני פונה אליך ומבקש שתיאבק בכל מאודך נגד העברת חוק שנותן זכות לחברי כנסת להדיח חברי כנסת אחרים.

איימן עודה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, אוסטרקיזם זאת תופעה בעייתית.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תודה לכל הנואמים בנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום הצדעה למשטרת ישראל

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו, כפי שאמרתי, ממשיכים עם סדרת האירועים בכנסת, יום ההוקרה לאנשי משטרת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: במסגרת הצעות לסדר-היום – מס' 2765, 2794, 2850, 2851, 2859, 2868 ו-2879 – נציין את היום הזה גם כאן במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר לביטחון הפנים ולנושאים אסטרטגיים חבר הכנסת גלעד ארדן, אדוני מפכ"ל המשטרה רב-ניצב רוני אלשיך, חבר הכנסת וגם ניצב בדימוס מיקי לוי, היוזם ונותן החסות ליום הזה – יישר כוח בשם כולנו – חברות וחברי הכנסת, ניצבי משטרת ישראל, מפקדים, שוטרים, לוחמי משמר הגבול, נציגי המשפחות השכולות – כבוד לנו שאתם אתנו – קהל נכבד כולו.

יולי יואל אדלשטיין: שלמה המלך כתב בספר משלי: "לך אל נמלה עצל ראה דרכיה וחכם אשר אין לה קצין שֹטר ומֹשל".

יולי יואל אדלשטיין: יש בעולמנו גם יצורים שבאורח פלא אין להם צורך לא בשוטרים ולא בסמכות שלטונית.

יולי יואל אדלשטיין: אך בעולם האנושי, אין זה כך.

יולי יואל אדלשטיין: לכל אדם יש מערכת ערכיו וצו מצפונו, אבל בלי משטרה מאורגנת, סמכותית וחזקה, אנה אנו באים?

יולי יואל אדלשטיין: המשטרה, כשמה כן היא: היא הערובה שלנו לשמירה על סדרי ממשל ומשטר תקינים.

יולי יואל אדלשטיין: בלי משטרה איכותית ויעילה, לא תיכון חברה מתוקנת.

יולי יואל אדלשטיין: וכבר אמרו חכמינו בפרקי אבות: "אלמלא מוראה של מלכות איש את רעהו חיים בלעו".

יולי יואל אדלשטיין: משטרת ישראל עברה תקופה לא קלה, בלשון המעטה, ואין כאן צורך להרחיב; הדברים ידועים ומתפרסמים חדשות לבקרים.

יולי יואל אדלשטיין: דווקא משום כך, יש חשיבות יתרה ליום הוקרה זה לאלפי השוטרים והשוטרות, הקצינים והקצינות, שמרכיבים את הגוף הגדול ולפעמים-מושמץ הזה, לא תמיד בצדק.

יולי יואל אדלשטיין: אנשי ונשות המשטרה עושים מלאכה קשה ומסורה בכל מקום ובכל רגע, בתפקידי אבטחה וסדר, בילוש וחקירות, בכבישים ועל קו התפר, כדי שנוכל לישון בשקט ולקיים כאן חברה איתנה ומשגשגת.

יולי יואל אדלשטיין: היום הזה ראויים השוטרים למיטב החיזוקים, הברכות והתודות של כולנו כאן בכנסת ושל כלל אזרחי ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מלאי הערכה לכולכם, העושים לילות כימים כדי לאפשר לכולנו, בכל מקום, לקיים שגרת חיים תקינה ובטוחה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו משטרה אחת, וכזו היא תישאר.

יולי יואל אדלשטיין: אני תקווה כי בהובלת המפכ"ל החדש, רב-ניצב רוני אלשיך, יצעד ארגון גדול וחיוני זה לעבר עידן מבטיח.

יולי יואל אדלשטיין: אני סמוך ובטוח שמשטרת ישראל קשובה לקולות; היא תלך ותשתפר, תייעל את השירות לאזרח, תשכלל את מאבקה בפשיעה ותוכיח לציבור שמגיע לה קרדיט גדול על עשייה משמעותית רחבת היקף, על פעילות ללא לאות, ובעיקר – שהציבור מאמין בה וסומך עליה.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות למשטרה ביום חגה הפרלמנטרי, והצלחה רבה לכולכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין לשאת דברים את חבר הכנסת מיקי לוי – כאמור, יוזם היום הזה.

נחמן שי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, וחברי הכנסת מרדכי יוגב, נחמן שי, חמד עמאר ומירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שבסוף ישיב לכל המתדיינים השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השר לביטחון הפנים ולנושאים אסטרטגיים חבר הכנסת גלעד ארדן, מפכ"ל משטרת ישראל רב-ניצב רוני אלשיך, חברי סגל הפיקוד הבכיר של משטרת ישראל, חברי כנסת, אורחים נכבדים, האמת, שאני עומד כאן, אדוני, ומתרגש.

מיקי לוי: מתרגש, כי גם בחלומותי לא תיארתי לעצמי, כשהתרוצצתי ברחובות ירושלים בתקופות קשות מאוד – בין 2000 ל-2004 – זה היה התפקיד האחרון שעשיתי כמפקד מחוז ירושלים – לא חלמתי שאעמוד כאן יום אחד, אסתכל אל היציעים הצבועים כחול ואהיה גאה במדים שלבשתי 24 שנים.

מיקי לוי: אני גאה על המשפחה שלי, המשפחה הראשונה שלי, המשפחה הגרעינית שלי – משפחת משטרת ישראל.

מיקי לוי: אין בכלל ספק שהמשטרה עברה טלטלה לא פשוטה בשנים האחרונות, ואי-אפשר שהפרט יעיד על הכלל.

מיקי לוי: כמי ששירת שנים רבות במגוון תפקידים – ואם אני הולך אחורה לשנת 1986, עת התרוצצתי כמפקד פלוגה צעיר בסמטאות העיר העתיקה באינתיפאדה הראשונה – אפשר לשאול את כפות – הנעליים שלי, הן מכירות כל מרצפת וכל פינה – חשתי את אותה שליחות שחווים כאן או חשים כאן או מרגישים כאן חברי שיושבים כאן ביציע.

מיקי לוי: 30,000 שוטרי משטרת ישראל, שעובדים בכל מזג אוויר, 24 שעות ביממה, ומהווים שכפ"ץ אנושי, תרתי משמע, לאזרחי מדינת ישראל, ומגינים עליהם בחירוף נפש אל מול הטרור המשתולל ברחובותינו.

מיקי לוי: וידם לא רק בהגנה מפני הטרור, ידם בכול; אין משטרה רב-תכליתית כמו משטרת ישראל, שחוקרת, בוחנת, בודקת – כשאנחנו נמצאים, מסבים בליל-הסדר, השוטרים האלה נמצאים ברחובות, משליטים חוק וסדר.

מיקי לוי: הם כלב השמירה של הדמוקרטיה הישראלית, יחד עם גורמים נוספים, וההקרבה, ואומץ הלב, המקצועיות שהם מפגינים – אין לה סוף.

מיקי לוי: אני יודע ומכיר את מורכבות עבודת המשטרה.

מיקי לוי: אני מכיר את האתגרים הניצבים בפניכם, חברי כחולי המדים.

מיקי לוי: זה לא פשוט.

מיקי לוי: לעתים – איך אמר היושב-ראש: כל הזמן אתה שוטר, רק אתה כל הזמן צועק במליאה.

מיקי לוי: אז – כן, כשמישהו מנסה לפגוע במשפחה שלי, אני קם, צועק, מתרוצץ, ולא אחת גם מורחק מהאולם הזה, כשאני – מודה – מאבד את העצבים שלי.

יחיאל חיליק בר: לא על-ידי המשטרה – – –

מיקי לוי: או על-ידי המשטרה – עדיין לא עצרו אותי.

יחיאל חיליק בר: – – – לא על-ידי המשטרה.

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: מוטלת עלינו החובה כנבחרי ציבור – וכאן אני פונה לחברי חברי הכנסת – להבטיח – וכאן תודה רבה גם לסגן שר האוצר, שנמצא אתנו, וגם לחבר הכנסת השר גלעד ארדן, על התקציב הבאמת-רחב שניתן למשטרת ישראל לשנת 2016.

מיקי לוי: לא די בתקציב הזה.

מיקי לוי: ואיך אמר השר גלעד ארדן?

מיקי לוי: צריך לעבוד על תר"ש, על איזשהו תקציב רב-שנתי, כדי שמשטרת ישראל תוכל לתכנן את העתיד.

מיקי לוי: זהו גוף שלא יכול לחיות מעכשיו להיום, אלא יש לו צורך בטכנולוגיות, יש לו צורך בתכנון של כוח-אדם, בקורסים.

מיקי לוי: טוב נעשה אנחנו כנבחרי ציבור אם ניתן דעתנו על העניין הזה.

מיקי לוי: ואני מבטיח לכם, אני מבטיח גם לך, אדוני המפכ"ל, שאנחנו נתגייס כולנו, כתף אחת, כדי לסייע בידי משטרת ישראל.

מיקי לוי: אני מבקש גם להודות לך, אדוני יושב-ראש הכנסת, על שאפשרת לקיים את היום הזה; אני רוצה להודות לקציני ושוטרי משטרת ישראל; לעובדי הכנסת, שעמלו ועזרו לנו בהפקה של היום המקצועי הזה; לראשי הוועדות, יושב-ראש ועדת הפנים ויושב-ראש ועדת חוקה, שניאותו לקיים דיונים בנושא המשטרה; תודה רבה לך, אדוני, יושב-ראש ועדת הפנים.

מיקי לוי: ואני רוצה לאחל לך, ידידי, המפכ"ל הנכנס, הרבה מאוד הצלחה.

מיקי לוי: אנחנו תולים בך תקוות רבות.

מיקי לוי: אזרחי מדינת ישראל, הבית הזה, נושאים אליך עיניים ותולים בך תקוות רבות.

מיקי לוי: אין לי בכלל ספק, על-פי ההיכרות שלנו, של, אם אני לא טועה, משהו כמו 20 שנה, שאתה האיש הנכון במקום הנכון.

מיקי לוי: אמרתי לא אחת: המקום שממנו אתה בא, המודיעין, דומה למודיעין המשטרתי; חקירות, עסקת בזה כל חייך, אתה מקצוען אמיתי; אדם חכם, חושב מחוץ לקופסה, את שאר מקצועות המשטרה – ואני מכיר אותך – אתה תלמד תוך כדי תנועה.

מיקי לוי: לסיום, שוטרים, שוטרות, לוחמים ולוחמות, כמי שגדל במשטרה ומרגיש בשר מבשרה – כן, ואני גאה על כך – אני מבקש להצדיע לכם ביום הזה ולומר לכם תודה גדולה מכל הלב.

מיקי לוי: תודה בשם כנסת ישראל, תודה בשם אזרחי מדינת ישראל, כולנו חייבים לכם חוב גדול.

מיקי לוי: תודה רבה וברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי, גם על היוזמה, גם על הביצוע וגם על דבריו, ואני מתכבד להזמין את יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, חבר הכנסת דודו אמסלם, לשאת דברים.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, היום אנו מציינים את יום ההצדעה למשטרת ישראל.

דוד אמסלם: האתגרים הניצבים בפני המשטרה הם מורכבים וכוללים קשת רחבה של תפקידים.

דוד אמסלם: משטרת ישראל מופקדת על אכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי.

דוד אמסלם: היא אחראית לביטחון הפנים של המדינה, שבמסגרתו היא לוקחת חלק במלחמה נגד איום הטרור, לצד רשויות ביטחון נוספות.

דוד אמסלם: היא אחראית לשמירת הסדר הציבורי, למלחמה בפשיעה, לאכיפת החוק ולהגברת הביטחון האישי של אזרחי המדינה.

דוד אמסלם: כל אזרח במדינת ישראל זכאי וחייב ליהנות מביטחון אישי.

דוד אמסלם: חשוב וראוי שיהיו לכל אזרח ואזרחית, בכל חלקי מדינת ישראל ובכל המגזרים, חיים של חוק וסדר.

דוד אמסלם: זהו סממן של מדינה מתוקנת.

דוד אמסלם: חוסן חברתי נבחן גם, ולדעתי בעיקר, במידת האמון של אזרחי המדינה במערכות אכיפת החוק, ובעיקר במשטרה.

דוד אמסלם: אמון הציבור במשטרה הוא נשמת אפה של הדמוקרטיה.

דוד אמסלם: אמון רב במשטרה מעיד על מדינת חוק, על ביטחון אישי, ומשפיע בהכרח על החוסן הלאומי שלנו.

דוד אמסלם: תחושת הביטחון האישי של האזרחים והאמון של האזרחים במשטרה תלויים בנוכחות משטרתית בשטח ובמענה שהמשטרה נותנת לאזרחים הפונים אליה.

דוד אמסלם: כך מתחזקת תחושת האזרחים כי המשטרה נמצאת שם ובשבילם.

דוד אמסלם: ימים לא קלים עברו על המשטרה.

דוד אמסלם: ביקורת רבה נמתחה על המשטרה.

דוד אמסלם: ביקורת, ככלל, אינה דבר מחליש, אלא להפך; יש ללמוד ממנה ולהפיק לקחים, כך שבסוף התהליך, הביקורת מובילה להתחזקות המערכת.

דוד אמסלם: מובן שמדובר בביקורת עניינית, ולא בביקורת שרק נועדה להחליש את המערכת.

דוד אמסלם: אין לי כל ספק שהמשטרה, בהובלתו של המפכ"ל החדש, רב-ניצב רוני אלשיך, שאנו מאחלים לו הצלחה רבה – היום גם עשינו את זה בוועדה שלנו – תצא מחוזקת מאירועים אלו.

דוד אמסלם: משטרת ישראל היא משטרה חזקה.

דוד אמסלם: השוטרים והשוטרות הם חדורי שליחות ובעלי יכולות מבצעיות גבוהות.

דוד אמסלם: הם, יחד עם לוחמי משמר הגבול, פועלים תוך סיכון עצמי ואישי לא פשוט.

דוד אמסלם: הם מחויבים לתפקידם 24 שעות ביממה, בשבתות ובחגים.

דוד אמסלם: כדי לעמוד בכל האתגרים שלפתחה של המשטרה, עלינו לחזק אותה ולהמשיך לצייד אותה באמצעים טכנולוגיים מודרניים, ולהמשיך ולשפר את תנאי השירות של השוטרים והשוטרות, ולדעתי – בעיקר לתת להם את היחס הראוי, כי אני מאמין שזה המרכיב המרכזי במוטיבציה בכלל, של כל איש מקצוע, ובוודאי של המשטרה.

דוד אמסלם: במעמד זה אני מבקש בשמי ובשם חברי ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת להביע הערכה והוקרה לכל שוטרי ושוטרות משטרת ישראל באשר הם, ולמתנדבים ולמתנדבות במשמר האזרחי, אשר מבצעים את תפקידם מתוך שליחות והכרה בערך השירות לטובת העם והמדינה.

דוד אמסלם: היום אנו מציינים גם את יום המשפחה.

דוד אמסלם: אני מבקש להביע את הערכתי לכל בני המשפחה של השוטרים והשוטרות, הנושאים בנטל יחד עמם, מאחורי הקלעים, במציאות יומית קשה ומורכבת, ושותפים בשירות המדינה.

דוד אמסלם: בסך הכול, כל אחד יודע שבסופו של דבר משפחה חזקה מאפשרת לו גם למלא את התפקיד שלו; ככל שהוא יותר קשה, הוא זקוק יותר למשפחה איתנה שעומדת מאחוריו.

דוד אמסלם: אז באמת, רבותי, אני מצדיע לכם, ובאמת מאחל לכם הצלחה, כמובן למפכ"ל החדש – ההצלחה שלך, כמו שאמרתי בוועדה, היא הצלחה של כלל עם ישראל.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: רק עוד מילה, למיקי לוי, שיזם את היום הזה: באמת שאפו.

דוד אמסלם: תודה, אחלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לחבר הכנסת דוד אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, ומתכבד להזמין את חבר הכנסת מרדכי יוגב לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, עד חמש דקות לרשותך.

מרדכי יוגב: ברשות היושב-ראש, ברשות השר לביטחון הפנים, חברי חבר הכנסת מיקי לוי, יוזם היום החשוב הזה, המפכ"ל וסגל הפיקוד, שוטרים, שוטרות, אורחים נוספים יקרים, אני לא מרבה לנאום כאן בימי שלישי, אבל בחרתי וביקשתי לדבר ביום הזה, ואני מבקש לפתוח את דברי בסמל – סמל לכבודה של משטרת ישראל – בהצדעה והתייחדות עם זכרה של גיבורה, רב-שוטרת הדר כהן, השם ייקום דמה, שנהרגה בקרב עם המחבלים ביום רביעי שעבר, בעת שעמדה על משמר שערי ירושלים בשער שכם.

מרדכי יוגב: הדר, שוטרת מג"ב צעירה, בסך הכול חודשיים, אך אמיצה וחדורת מוטיבציה למלא את תפקידה, פתחה באש לעבר המחבלים ואף פגעה באחד מהם, ונורתה ונהרגה בידי מחבל נוסף.

מרדכי יוגב: פלסטינים שמאדירים מקפחי-חיים, רוצחים ורוצחות, קוראים כיכרות על שמם של שהידים ומקדשים שנאה ומוות; אצלנו מקדשים את החיים.

מרדכי יוגב: אצלנו, חיילינו ושוטרינו נועדו להגן על החיים, ובלית ברירה – לפגוע במי שבא לפגוע בנו, ואף להרוג.

מרדכי יוגב: ההרג הוא ברירת מחדל כדי להציל חיים, וכך נהגה שוטרת מג"ב הדר כהן, ואכן, לפי מה שידוע, בגבורתה מנעה פיגוע גדול והצילה חיי רבים.

מרדכי יוגב: הצעתי לראש עיריית ירושלים מר ניר ברקת לקרוא לרחבת שער שכם רחבת "עוז והדר".

מרדכי יוגב: הדר הפכה לקורבן ציבור, אות ומופת, סמל למשטרת ישראל ולנוער בישראל.

מרדכי יוגב: "עוז והדר" לקוח מתוך "אשת חיל" שבספר משלי, ושניהם ביטויים שקלעו לאישיותה, שבמותה הצילה חיים, ותהי נשמתה צרורה בצרור החיים.

מרדכי יוגב: אירועים שונים בשנים האחרונות הביאו לירידה משמעותית בקרנה של המשטרה ובאמון במשטרה בקרב הציבור בישראל.

מרדכי יוגב: אבל אין לי ספק שרוב השוטרים והשוטרות בישראל, כך גם המפקדים, טובים ומסורים – אני מכיר חלק מהם כפקודי בעבר – והתגייסו לתפקידיהם מתוך אידיאולוגיה וציונות לשמה, לשמור על ביטחון הפנים של ישראל.

מרדכי יוגב: אין לי ספק שמפכ"ל המשטרה הנוכחי, רב-ניצב רוני אלשיך, יחד עם כל סגל הפיקוד הבכיר, שחלקו פה עמנו, יצעידו את משטרת ישראל בדרך מבצעית, מקצועית ומשרתת, דרך של אמת, שתחזיר לציבור גם את האמון הרחב במשטרת ישראל.

מרדכי יוגב: אדוני השר לביטחון הפנים, ראשית, אבקש להודות לך על מאמציך להגדלת תקציב המשטרה ולהגדלת כוחה.

מרדכי יוגב: שנית, אני מבקש לומר לך, והיו בינינו כמה שיחות: שאפו על הבחירה וגם על ההובלה גם של המדיניות.

מרדכי יוגב: אני מבקש לומר שעוד לא עשינו את כל הדרך – ואתה ציינת את זה – והשכר של אותם שוטרים, בפרט אלה שמתמודדים בחזיתות הטרור, ראוי שיעלה גם הוא, כתוספת מבצעית שלה הם ראויים.

מרדכי יוגב: אני מבקש להצדיע ולהודות באופן מיוחד למפקדי ולשוטרי ושוטרות מחוז ירושלים, שבשנתיים-שלוש האחרונות נחשפתי – ואף ניסיתי להתערב יותר – לכמה סוגיות – כדי לחזק את העשייה שלכם שם: אתם ואתן, שוטרי ושוטרות מזרח-ירושלים, עמדתם בשנים האחרונות בעומס עבודה ואירועים רבים מאוד.

מרדכי יוגב: התמודדתם ואתם מתמודדים, כמו גם אותה שוטרת-בת-חודשיים, הדר, השם ייקום דמה, עם מצבים שעמם מתמודדים צנחנים ויחידות מיוחדות בחזיתות של איום, סיכונים ומצבים מורכבים, ונדרשתם להגן ולתקוף כאחת, ולשמור על ירושלים המאוחדת שלנו כבירת ישראל לנצח.

מרדכי יוגב: שליחות ואחריות גדולה על כתפיה של משטרת ישראל, "שומרים הפקד לעירך כל היום וכל הלילה"; שוטרי משטרת ישראל, שעושים לילות כימים למען ביטחון הפנים של ירושלים, הנגב והצפון, מחוז ש"י והמרכז, במדינת ישראל כולה.

מרדכי יוגב: ומכאן גם קריאה שהושמעה גם היום באודיטוריום, ואני מצטרף אליה, וגם השתדלתי ונמשיך לפעול לפיה, לקרוא לכל הצעירים בישראל, בוגרי הצבא: התגייסו למשטרה, זה אתגר חשוב וגדול.

מרדכי יוגב: במגוון התפקידים של משטרת ישראל אתגרים חשובים ומעניינים, מהשירות לאזרח, דרך שמירת החוק והסדר ועד האחריות לביטחון הפנים והסיוע לביטחון בכלל – אתגרים לכל צעיר וצעירה.

מרדכי יוגב: אם אני צריך לסיים את דברי במילה אחת, אומר לכם, מפקדים, מפקדות, שוטרי ושוטרות משטרת ישראל, כולל ירוקי המדים שבמג"ב, בשמי ובשם הכנסת, חברי לכנסת, בשם עם ישראל: תודה; ובמשפט אחד: תודה רבה וברכת הצלחה גדולה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הכנסת מצדיעה היום למשטרת ישראל.

נחמן שי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת ידידי מיקי לוי, שיזם את הרעיון הזה, זה היה גם ביצוע מצוין וגם רעיון מעולה.

נחמן שי: אני רוצה לברך בהזדמנות הזאת את השר ארדן – הוא עדיין מקבל ברכות, הוא רק שבעה חודשים בתפקיד – וכמובן את המפכ"ל התימני הראשון; בן-גוריון חשב שצריך להיות רמטכ"ל – הייתי בשדה-בוקר בשבוע שעבר, בשבת, וראיתי מכתב שכתבו לו – שאלה אותו אזרחית – או אזרח: מה אתה מעדיף, רופא תימני או רמטכ"ל תימני?

נחמן שי: אז הוא אמר שלא כל אחד יכול להיות רופא, ואם את יכולה להיות – או יכול להיות – רופא, הוא מעדיף את זה על פני המקצוע האחר.

נחמן שי: אז מפכ"ל זה בסדר גמור – החזון התגשם בחלקו.

יחיאל חיליק בר: חשבתי שאתה מתכוון שלא כל אחד יכול להיות תימני.

נחמן שי: זה – איתן כבל היה פה, הוא הסביר לי את הקסם המיוחד של העדה התימנית.

מירב בן ארי: הנציגים של העדה עזבו.

נחמן שי: המשטרה היא אחד מיסודות הדמוקרטיה הישראלית, ויש לה תפקיד חשוב מאין כמוהו: אכיפת החוק.

נחמן שי: אנחנו יכולים לחוקק, ואנחנו מחוקקים הרבה חוקים, אבל הם לא שווים את הנייר שעליהם הם נכתבו, אם לא יהיה מי שיאכוף אותם.

נחמן שי: המשטרה והפרקליטות, שהולכות בדרך כלל יד ביד, הן הזרוע האוכפת את החוקים במדינת ישראל.

נחמן שי: בהקשר הזה, נזכור כולנו שיש לכל אחד מאתנו חוויה משטרתית מכוננת, כולל חברתי שלי יחימוביץ מאתמול.

נחמן שי: כל אחד כבר עבר בית אחד שנפרץ – – –

שלי יחימוביץ': לא צריך להיסחף, זה לא מכונן.

נחמן שי: זה לא ממש.

נחמן שי: כל אחד שעבר כבר בית אחד שנפרץ, ועוד בית שנפרץ, ואפילו שוטר שפוגש אותו ואומר לו: עכשיו תעמוד פה בצד ואני אראה לך, כמו שאמר לי לאחרונה.

נחמן שי: אז לכל אחד כבר יש איזושהי התנסות עם המשטרה, עם השחקן המרכזי והחשוב הזה, ויחד עם זאת, אף אחד אסור שיזלזל או יוריד במשהו מהמשטרה או ממשקלה של המשטרה.

נחמן שי: תפקידה במרחב הציבורי הוא חשוב לאין ערוך.

נחמן שי: כל אזרח ואזרחית מצפים לראות שוטר, לקבל שוטר ולכבד אותו.

נחמן שי: מתוך הדברים האלה עולות כמה אמיתות שאני רוצה להדגיש: 1.

נחמן שי: ישראל זקוקה למשטרה חזקה ובעלת יכולת, עם כל ההשקעות המתבקשות בכך.

נחמן שי: אנחנו לא עושים לאף אחד טובה כשאנחנו משקיעים במשטרה, כי אנחנו משקיעים בסופו של דבר בעצמנו.

נחמן שי: 2.

נחמן שי: המשטרה חייבת להיות עצמאית.

נחמן שי: החוק מחייב אותה יותר מכל אחד אחר, ורק הוא מונח מעליה; לא דרג פוליטי ולא אף אחד אחר, אלא החוק והאחריות כלפי הציבור כולו.

נחמן שי: 3.

נחמן שי: המשטרה גם צריכה להיות אמיצה – אמיצה כדי שתפעל ללא פחד וללא משוא פנים; שתוכל להילחם בפשע, שתוכל לעקור את הפשע מתוכנו, ובימים האלה כמובן גם להתייצב מול הטרור, כפי שעושים מאות ואלפי שוטרים ברגעים האלה שאנחנו מדברים – והוזכר גם האירוע הטרגי מהשבוע שעבר, ומותה של השוטרת, שוטרת מג"ב.

נחמן שי: 4.

נחמן שי: ולבסוף, אנחנו צריכים משטרה נקיית כפיים.

נחמן שי: השנים האחרונות, המטלטלות, שעברו על המשטרה, אינן יכולות לעבור בלי שייעשה בה עכשיו טיפול שורש, ואסור לעצום עיניים ולהתעלם ממה שקרה.

נחמן שי: מערכת שאיבדה את מחצית הפיקוד הבכיר שלה, בנסיבות שאנחנו לא רוצים להזכיר אותן בכלל, איננה יכולה להתעלם ממה שקרה; היא חייבת להסתכל על המצב הזה בעיניים פקוחות ולשאול את עצמה איך להבטיח שהדורות הבאים של השוטרים ושל הקצינים והקצינות במשטרת ישראל יהיו אחרים.

נחמן שי: הציבור מסתכל עליכם כדוגמה להתנהגות נקייה.

נחמן שי: כשאתם תתנהגו כך, גם הציבור יתנהג כך.

נחמן שי: ולכן, האחריות הכבדה שמוטלת היום על המפקדים החדשים של המשטרה, וגם על המפכ"ל, שעכשיו בונה מטה חדש, וגם על השר, זה באמת לנקות ולטהר את המשטרה מכל הפגמים שנפלו בה בשנים האחרונות.

נחמן שי: אני חושב שיש פה אתגר עצום, והצלחת המשטרה יהיה בה מסר חשוב מאוד למדינת ישראל.

נחמן שי: מסר חשוב מאוד.

נחמן שי: ולכן אני רוצה מפה לשלוח ברכה גם לך, השר ארדן, גם לך, המפכ"ל החדש, גם לקצינים החדשים שמונו וגם לקצינים שצומחים במשטרה ונמצאים שם כבר עשרות שנים, ומשקיעים במשטרה את תמצית חייהם, את כל עניינם.

נחמן שי: ואני מבטיח גם כאן, כחבר כנסת, שאנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי לתת לכם את הכלים, כמה שאנחנו יכולים, אבל את העבודה אתם תצטרכו לעשות.

נחמן שי: כל טוב.

נחמן שי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כבוד המפכ"ל – והסגל הבכיר – אני רוצה לאחל לך הצלחה בתפקיד.

חמד עמאר: בראשית דברי אני רוצה לברך את חברי חבר הכנסת מיקי לוי, לשעבר מפקד מחוז ירושלים, אשר יזם את היום החשוב הזה, הצדעה למשטרת ישראל בכנסת.

חמד עמאר: אין כמו ימי האלימות האלה שאנו עדים להם בתקופה האחרונה, כדי להרים על נס את פועלה של משטרת ישראל.

חמד עמאר: שוטרי משטרת ישראל פועלים ללא לאות, בנחישות, לילות כימים, באומץ לב הראוי לכל שבח, כדי להגן על תושבי המדינה.

חמד עמאר: אין לי ספק שכל אזרחי המדינה שותפים לתחושתי זו וכמוני מחבקים היום את שוטרי ישראל בהכרת תודה.

חמד עמאר: במשטרת ישראל משרתים רבים מבני העדה הדרוזית.

חמד עמאר: נאמנותם ומסירותם לעבודתם, ותרומתם למשטרה, מורגשות בכל אחד מהתחומים שבהם הם עוסקים.

חמד עמאר: בהזדמנות זו, ברצוני לציין את גבורתו של רב-סמל זידאן סייף בפיגוע בבית-הכנסת בהר-נוף.

חמד עמאר: זידאן סייף, שהיה שוטר במשטרת התנועה בירושלים, חתר למגע עם המחבלים, חירף את נפשו להצלת חיים, נפצע אנושות בקרב היריות עם המחבלים, ומת מפצעיו.

חמד עמאר: במותו הציל רבים.

חמד עמאר: וגם ראינו את זה עם השוטרת, רק השבוע.

חמד עמאר: אני רוצה לפנות כאן למפכ"ל: אני יושב הרבה עם השר, יושב עם הרבה צעירים דרוזים שהיו לוחמים, קצינים, תרמו שלוש שנים מהחיים שלהם למען ביטחון מדינת ישראל.

חמד עמאר: הם מנסים להתגייס למשטרה, כי הם רוצים להמשיך לתרום, ומערימים עליהם קשיים ודוחקים אותם הצדה.

חמד עמאר: רק בתקופה האחרונה אנחנו מרגישים את זה, ואני לא יודע למה.

חמד עמאר: אני חושב שצריך לבדוק את זה; לעודד את הצעירים האלה להתגייס ולהמשיך לתרום.

חמד עמאר: ונקודה שנייה שאני חייב להעלות – הנושא של קידום קצינים דרוזים.

חמד עמאר: ולמה אני מעלה את זה?

חמד עמאר: יגידו לי: זה נושא מקצועי.

חמד עמאר: אבל אני אומר: לא; יש בעיה, יש מדיניות, אני לא יודע מה יש, אבל לא יכול להיות מצב שרק בשנה האחרונה, שנת 2015, קידמו שלושה קצינים לדרגת סגן-ניצב במשטרת ישראל, כאשר שנים רבות היו רק בדרגת רב-פקד, ושנים רבות לפני זה היו ניצבים, תת-ניצבים, ניצבי-משנה.

חמד עמאר: למה היום אין יותר מדרגת סגן-ניצב במשטרה הכחולה?

חמד עמאר: לכן, אני קורא למפכ"ל לבדוק את הנושא, ואם יש מדיניות כזאת – לשנות את המדיניות.

חמד עמאר: זה חשוב להמשך תרומתם של אותם צעירים שרוצים להמשיך לתרום, למען משטרת ישראל, למען מדינת ישראל, למען ביטחונה של מדינת ישראל.

חמד עמאר: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, מפכ"ל המשטרה, נציגי המשטרה – אני עכשיו אתייחס – לא התייחסתי בנאומים בני דקה כמו כולם, כי היה לי חשוב להתייחס בנאום הזה במיוחד לכם.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לאחל לך הצלחה בתפקיד – אומנם אתה כבר כמה חודשים – חודשיים – אז שיהיה בהצלחה, ואנחנו כאן, כל הכנסת, מאחוריך.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להתייחס לשוטרים של משטרת ירושלים, כי גם הבוקר שמענו על אותה נערה בת 16 שיצאה לחקות את החברים שלה והלכה לדקור שוטרים; היא יצאה מהבית עם סכין מטבח גדולה והלכה לשער שכם, ושם, לשמחתנו, אותם שוטרים הצליחו לנטרל – והגיבו במקצוענות ראויה.

מירב בן ארי: לפני שבוע נהרגה באותו השער הלוחמת הדר כהן, זיכרונה לברכה, דיברו עליה גם חברי חברי הכנסת, ובעצם נראה שזה היה ניסיון הפיגוע הגדול והמשמעותי ביותר שהיה מול אותם שוטרים, וגם כאן, למרות ההתקפה ולמרות אלמנט ההפתעה, הצליחו השוטרים והשוטרות לעצור ולמנוע פיגוע קשה יותר על אזרחי ישראל.

מירב בן ארי: אני כל הזמן חושבת לעצמי על אותן שעות רבות שהשוטרים האלה מעבירים בתוך אוכלוסייה עוינת, כשהם עומדים על המשמר, שומרים על הביטחון של ירושלים, ובכלל של תושבי ישראל, וזה לא מובן מאליו, לעמוד שעות בגשם, בקור המקפיא של ירושלים, לסכן את החיים בכל בדיקה שגרתית, כמו אותה בדיקה שהדר כהן, זיכרונה לברכה, עשתה, שבסך הכול באה וביקשה תעודות, ובעצם מצאה את מותה במקום.

מירב בן ארי: המחשבות האלה כל הזמן מלוות אותי, ואני גם חושבת שבעצם כולכם – זה אתם, השכנים שלנו, הדודים, החברים, ובעצם כל אחד מאתנו, במדינה, הוא חלק ממשטרת ישראל.

מירב בן ארי: אנחנו, בבית הזה, צריכים לתת את הכבוד הראוי לאותם שוטרים שנמצאים על המשמר, שבודקים את החשודים, שמתפעלים את המוקד, שנוהגים באופנועים, ברכבים, שבודקים את המטענים, שמקימים את המחסומים, עוצרים את ההפגנות, ובעצם מגינים בכל כך הרבה תפקידים על חיינו.

מירב בן ארי: אני רוצה אפילו להודות לחברינו ההולכים על ארבע, הכלבים, שגם הם חלק מהפעילות החשובה שלכם, וגם הם מגינים עלינו.

מירב בן ארי: אני חושבת שכחברה, לעתים אנחנו שוכחים, ואנחנו לא עומדים מספיק על המשמר בלהגן עליכם.

מירב בן ארי: בשנים האחרונות אנחנו גם נתקלים בתופעה של שיימינג באינטרנט וברשתות החברתיות, שגם היא לא פוסחת השוטרים.

מירב בן ארי: ראינו את זה, לצערנו, גם באסון עם תת-ניצב אפי ברכה, שלקח את חייו בידיו, לצערנו, רק בשל אותה התנהלות ברשתות החברתיות, השיימיניג הזה, ללא גבולות, שמוביל לפגיעה באנשים.

מירב בן ארי: ואני חושבת על משפחתו של תת-ניצב אפי ברכה, ואני חושבת על כל אותן משפחות שעוברות את תהליך השיימינג שהמפקד בבית נחשף לו.

מירב בן ארי: מכיוון שזה גם יום המשפחה, אי-אפשר שלא להתייחס ולהגיד תודה למשפחות שלכם, להורים שלכם, לנשים, לגברים, לילדים, שעוברים לפעמים חיים שלמים בלי שתהיו חלק מרכזי מחייהם; אתם מפספסים לפעמים ימי הולדת, לפעמים את המסיבה בגן, רק כי יש לכם אחריות כזו חשובה.

מירב בן ארי: אז אני רוצה להודות למשפחות שלכם, שמלוות אתכם.

מירב בן ארי: גם הן חלק מהביטחון שלנו, של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת מיקי לוי; אתם אדם מיוחד, נלחם תמיד בחירוף נפש למען הדברים שעליהם אתה שומר.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לך על שיזמת את היום החשוב והמרגש הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה בכלל להודות לך על זה שאתה כאן, כי אתה באמת דמות ומודל.

מירב בן ארי: יש לכם נציג מדהים, ששלחתם לכנסת, שעושה את עבודתו נאמנה.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להודות לשר לביטחון הפנים, שעושה את תפקידו בצורה ראויה, ומלווה אתכם, נמצא אתכם תמיד בכל האירועים בשטח.

מירב בן ארי: אנחנו רואים את זה, וזה לא מובן מאליו, אז – תודה רבה, ותודה לכולכם שהגעתם ליום הזה, ולחבר הכנסת מיקי לוי על היוזמה.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד משהו אחרון.

מירב בן ארי: אומנם אני האישה היחידה שדיברה כאן בהצעות לסדר-היום, אבל, אדוני המפכ"ל, אני נותנת לך פה טיפ:

מירב בן ארי: שבפעם הבאה יישבו שם לידך לפחות איזה שתיים, אתה יודע – לא רק מירי יכין, שם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מאפשר הבעת דעה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, דקה לרשותך.

שלי יחימוביץ': המפכ"ל, בהצלחה בתפקידך.

שלי יחימוביץ': מיקי, תודה רבה על היום הזה.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שהיום הזה ראוי במיוחד, כי – מי כמונו יודע כמה קיתונות של ביקורת המשטרה סופגת השכם והערב – לפעמים בצדק, אבל בואו נודה: אין גוף שחסין משגיאות ומטעויות.

שלי יחימוביץ': ואני גם מבקשת היום להצדיע לשוטרי משטרת ישראל.

שלי יחימוביץ': השוטרים במדינת ישראל מתמודדים עם אתגרים ששום שוטר בשום מדינה בעולם לא מתמודד אתם – גם הדברים הרגילים ששוטרים מתמודדים אתם, וגם לוחמה בטרור של ממש.

שלי יחימוביץ': בסופו של דבר, כל שוטר, ולו הזוטר ביותר, יוצא לו לעתים – יש הסתברות גבוהה שהוא ייאלץ להתמודד עם פיגוע טרור; דבר שלא קורה בעולם הרחב.

שלי יחימוביץ': השוטרים מרוויחים מעט מדי, ועובדים קשה מאוד, והם משרתי הציבור, באמת, שעושים את העבודה הקשה ביותר, בחוד החנית, וגם מקבלים המון זלזול, בוז וביקורת במקביל לעבודתם.

שלי יחימוביץ': לו זה היה תלוי בי, שוטרים היו מרוויחים יותר, מקבלים כבוד רב יותר, וגם מקבלים את הזכות להתאגד, כמו שוטרים במדינות מערביות רבות בעולם.

שלי יחימוביץ': לצערי, לא הצלחתי במהלך הזה שלי, אבל אני רוצה שידעו שוטרי משטרת ישראל, שגם בימים קשים, עם הביקורת המוצדקת, יש להם ידידים פה, במשכן הכנסת.

שלי יחימוביץ': בהצלחה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: בגלל היום החגיגי אני מאפשר לעוד שלושה חברי כנסת, ארבעה, כל אחד דקה – נסגרה הרשימה – ואז השר ישיב.

מאיר כהן: אני מזמין את איציק שמולי – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אנא הקפידו על דקה.

מאיר כהן: תודה.

איציק שמולי: תודה רבה על הנדיבות, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני רוצה לברך את היוזמים של היום הזה, ובמיוחד – גם – להצטרף להצדעה הפרלמנטרית למפכ"ל ולעוסקים במלאכה, לכל השוטרים.

איציק שמולי: ברור לנו שהאתגרים שעומדים בפניכם הם עצומים.

איציק שמולי: היחס והציפיות שיש מהאזרחים ומהבית הזה בכלל כלפי המשטרה, לא עולים בקנה אחד עם התקצוב והתמיכה שלהם אתם זוכים, כלומר היחס הוא הפוך.

איציק שמולי: ולמרות הכול, אני רוצה ביום הזה, גם כן, להעלות על נס את התרומה האדירה שלכם, המרכזית שלכם, לביטחון היומיומי שלנו.

איציק שמולי: ואם אפשר עוד במשפט אחד לבקש ממך, אדוני המפכ"ל, נושא אחד – כל אחד והנושאים שקרובים ללבו: יש תחושה שהנושא של מניעת צער בעלי-חיים במשטרה נדחק לקרן זווית במקרה הטוב, ונתפס כמטרד במקרה הרע.

איציק שמולי: אני מבקש, ביום הזה, גם להתייחס לסוגיות האלה, ש-נכון, הן לא כמו שמירה על חיי האדם וביטחון האזרחים, אבל לכל הפחות שלא יעלו גיחוך בחלק מתחנות המשטרה.

איציק שמולי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אדוני השר, חברי מיקי לוי, כל הכבוד.

ענת ברקו: אני חושבת שהמשטרה נמצאת בכיוון הנכון.

ענת ברקו: אנחנו מרגישים איזושהי תזוזה.

ענת ברקו: ונכון שהתנופה היא, לצערנו הרב, לנוכח העובדה שהאזרחים רואים ששוטרים ושוטרות, כמו הדר כהן, זכרה לברכה, חוסמים בגופם את המחבלים ואת הטרוריסטים שאורבים לנו בכל מקום, ובעיקר כאן, בירושלים.

ענת ברקו: אתם עושים עבודה מצוינת במניעת פשיעה וטרור; באמת שאין לה אח ורע בעולם.

ענת ברקו: רואים אתכם בכל מקום, ואני חושבת שהעבודה מדברת בעד עצמה.

ענת ברקו: הכיוון המקצועי הישר, החתירה למגע, הקשר עם האזרחים, באמת, המענה המיידי והמקצועי, הם שיעשו את העבודה, ואני חושבת שהדברים הללו ניכרים בחודשים האחרונים.

ענת ברקו: אז הרבה הרבה תודה למיקי, לשר, שבאמת גם מרגישים את התזוזה הזאת, מאז נכנסת לתפקיד, תנופה של עשייה.

ענת ברקו: אני מרגישה את זה גם בחקיקה וגם בגיבוי מהשר שאני זוכה לחקיקה שעוסקת בביטחון פנים.

ענת ברקו: תודה רבה מקרב לב, ויום משפחה שמח.

ענת ברקו: אני יודעת כמה ערבים הילדים מחכים לכם בבית ואתם לא מגיעים, או מגיעים עם מדים לכל מיני מקומות שאתם לא אמורים להיות בהם במדים – אני מכירה את זה מהבית הפרטי שלי, אז באמת: תודה, והרבה הרבה הערכה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איציק שמולי: באמת נדיב היום.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הבעיה עם נאומים בני דקה – שיש לנו תמיד כל כך הרבה מה לומר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה באמת לומר לשר לביטחון פנים שהתחושה היא שבאמת יש, אתם יודעים – אומרים "יש בעל-בית" – התחושה שאתה נמצא שם היא מאוד מורגשת.

איילת נחמיאס ורבין: ובאמת, למפכ"ל הנכנס – אני מצטרפת לחברתי מירב בן ארי – אני חושבת שנכנסת בתקופה מאוד מאוד מאתגרת, אבל גם אני מקווה שסגל המשטרה ימנה יותר נשים.

איילת נחמיאס ורבין: אני משוכנעת שנוכל לתרום.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הדברים שאנחנו חווים פה בכנסת זה הרבה מאוד חקיקה פרטית.

איילת נחמיאס ורבין: כל הזמן שואלים: למה חקיקה פרטית, ולמה חקיקה?

איילת נחמיאס ורבין: וזו שאלה מצוינת – משום שאנחנו מוצאים את עצמנו הרבה פעמים עומדים מול שוקת שבורה בנושא אכיפה.

איילת נחמיאס ורבין: התייחס לזה חברי חבר הכנסת שמולי בנושא צער בעלי-חיים.

איילת נחמיאס ורבין: באמת האתגר המאוד-מאוד גדול בתוך העומס העצום שיש בנושא של שיטור "רגיל" וביטחון פנים עקב מעשי טרור לא מותיר זמן, הרבה פעמים, למשימות האחרות.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו באמת נצטרך למצוא את הדרך לתת לכם יותר משאבים, יותר כוח, יותר כלים, כדי לעשות את כל עבודת האכיפה, כדי – תסלחו לי, חברי חברי הכנסת – שגם אנחנו אולי לפעמים נרגיש שאנחנו נדרשים להגיש פחות הצעות חוק פרטיות.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אחרון לפני סיכום השר – חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

מאיר כהן: אדוני.

דוד ביטן: טוב, אני קודם כול מברך על הדיון הזה ועל היום הזה.

דוד ביטן: אני רוצה לומר לכם, המפכ"ל והניצבים, שאתם עושים עבודה מצוינת.

דוד ביטן: הביקורת שאתם חווים כל הזמן נובעת מזה שיש חוסר באמצעים ובכוח-אדם – אי-אפשר להיות בכל מקום, אי-אפשר לעשות כל דבר, כשצריכים יותר ויותר שוטרים בשטח ובכל מקום אחר.

דוד ביטן: ואני קורא לממשלה כאן, לנציג הממשלה, לשר – אני יודע שהוא עושה מאמצים בעניין הזה – להגדיל את התקציב ולתת כמה שיותר תוספת כוח-אדם, כי נושא השיטור והמשטרה בכל מקום ומקום חשוב מאוד לתושבי המדינה.

דוד ביטן: אני גם רוצה לומר לכם שקרנכם עלתה לא רק בעיני, אלא גם בעיני הציבור, מאז גל הטרור האחרון; התפקוד שלכם בגל הטרור, החתירה למגע – ראינו את זה ממש בפיגוע בבאר-שבע, איך השוטרים נכנסים פנימה וחותרים למגע מול המחבל שהיה.

דוד ביטן: כל הכבוד לכם.

דוד ביטן: תמשיכו כך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: יסכם בשם הממשלה – אדוני, השר לביטחון הפנים גלעד ארדן.

מאיר כהן: לאחר מכן נעבור לחקיקה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול באמת רוצה לברך את המפכ"ל וכל מפקדות ומפקדי המשטרה שנמצאים כאן באולם, וגם את כל אלה שהשתתפו ביום החשוב הזה, וכמובן להודות לכל חברות וחברי הכנסת שהשתתפו בדיונים בוועדות, כאן במליאה, הביעו את דעתם.

גלעד ארדן: אנחנו מקבלים באהבה גם את התמיכה והגיבוי וגם, לעתים, את דברי הביקורת, שהיא חשובה.

גלעד ארדן: למה אתה עושה – – –

נחמן שי: אמרת: "לעתים, את דברי הביקורת".

נחמן שי: גם וגם.

גלעד ארדן: לא הבנת את סימני הפיסוק בדברי, פשוט.

גלעד ארדן: הכול מוסב – אהבה זה על הכול.

גלעד ארדן: אמרתי: בדרך כלל גיבוי ותמיכה; לעתים גם ביקורת.

מאיר כהן: תבין אותו, אדוני השר, אנחנו אחרי שיעור ערבית.

גלעד ארדן: יש לי בעיות בדרך כלל בהבעת דברי.

ענת ברקו: – – – נחמן נושא נשוא מושא.

גלעד ארדן: לא חשוב.

גלעד ארדן: בכל מקרה, לפני שאנסה לענות על חלק מהדברים שנשמעו כאן, וגם לומר את אשר על לבי, אני רוצה להביע את התודה וההערכה קודם כול לחבר הכנסת מיקי לוי, על היוזמה והארגון המופתי של היום הזה, ובאמת, בשם כל משטרת ישראל – בטח בשמי, כשר לביטחון הפנים – אני מאוד מודה לך על היוזמה החשובה הזאת.

גלעד ארדן: עם הזמן – אני נפגש עם שרים לביטחון פנים ומפכ"לים ממדינות אחרות – למדתי שיש הרבה מדינות שבהן מציינים יום לאומי להצדעה למשטרה, ולא בכדי, דרך אגב.

גלעד ארדן: תכף אסביר למה.

גלעד ארדן: יכול להיות – כבר הסתמסתי עם השרה רגב, שהיא יושבת-ראש הוועדה לסמלים וטקסים – שאת המודל הזה שכאן צריך להרחיב לכל המוסדות הממלכתיים, הממשלתיים, גם למערכת החינוך, כי אם אנחנו מסכימים על מה שאמר המפכ"ל – שאנחנו לא רוצים שאימהות יבהילו את ילדיהן שאם הם לא יאכלו יבוא שוטר, אלא להפך, שהילדים יגדלו כאן בהבנה מה תפקידם של השוטרים, שכאן הוא גם ייחודי, בהגנה על חייהם ושלומם, בטח אכיפת החוק, שגם היא מגינה על ילדי ישראל פעמים רבות – אז יכול להיות שהחשיבה צריכה להיות להרחיב את היום הזה.

גלעד ארדן: לפני שאעבור להקראת הנאום שכתבתי, אנסה לגעת בקצרה בדברים שנשמעו כאן.

גלעד ארדן: קודם כול, לא הסכמתי למה שנשמע כאן, דומני מחבר הכנסת שי, שאם השוטרים כולם, מהראשון ועד האחרון, ינהגו כהלכה, וכולם, שפתם תהיה שפה ראויה, והנימוס והכול ינהג אצלם, אז העם יתנהג אחרת.

גלעד ארדן: צר לי לומר לך, באכזבה, מצדי: אני חושב שזה ההפך, כלומר, משטרת ישראל משקפת את עם ישראל, במובן מסוים גם כנסת ישראל.

גלעד ארדן: כמו שהתנהגות של ח"כ כזה או אחר כאן מאוד מתסכלת אותנו כשאנחנו מגיעים לבית-ספר ומסתכלים על כל חברי הכנסת אותו דבר, אני מניח שגם במשטרת ישראל, שמונה קצת יותר מעיר ממוצעת בישראל – 30,000 שוטרות ושוטרים – גם אותם זה מאוד מאוד מתסכל כשכל התנהגות של שוטר, שוטרת, חייל שח"ם, שנוהג בצורה לפעמים כזאת או אחרת, משליכה תקשורתית, תדמיתית – לא בצדק, כמובן, בעיני – על כל התדמית של הארגון הגדול והמורכב הזה.

גלעד ארדן: ושוב, בואו נזכור: כל ההשוואות לגופים ביטחוניים אחרים, בדרך כלל לא רלוונטיות, כי משטרה, שב"כ, מוסד, שמושקעים במאבק תמידי באויבי המדינה, שונים לחלוטין מהתפקיד הלא-רק-ביטחוני שיש למשטרה, אלא גם האזרחי – להשליט את החוק והסדר על אזרחי מדינת ישראל, ומובן שהם נבחנים, והם הרבה יותר שקופים בפעילות שלהם – כל דבר שהם עושים, כל טעות אנוש, כל – לפעמים לא טעות, אלא דבר שצריך לתקן אותו – חשופים לעין כול.

גלעד ארדן: אני חושב שאנחנו צריכים להיזהר מאוד מאוד, דווקא כמובילי דעת קהל, מהכללות בהקשר הזה.

גלעד ארדן: אני אגע בכך בהמשך דברי.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, משטרת ישראל נדרשת להתמודד מדי יום עם קשת מתרחבת של איומים כלפי הציבור בתחומי הפשיעה, הסדר הציבורי והתנועה, כפי שמקובל בכל משטרה בעולם, ונוסף על כך היא ממלאת תפקיד ייחודי בתחומי הביטחון ומניעת הפח"ע.

גלעד ארדן: המשטרה פועלת בזירה מורכבת, ונמצאת כמעט תמיד בעין הסערה הציבורית.

גלעד ארדן: היא עושה זאת באופן המקצועי והרגיש ביותר.

גלעד ארדן: היא פועלת בנחישות וללא משוא פנים בעת שהיא אוכפת את החוק, פועלת לקיים את הסדר הציבורי ונלחמת בטרור באחת מהחברות ההטרוגניות ביותר בעולם.

גלעד ארדן: בחודשים האחרונים, כשר האמון על ביטחון הפנים, נחשפתי להיבטים רבים של פעילות המשטרה – היבטים שלעתים נסתרים מעיני הציבור ונעלמים מהשיח הציבורי.

גלעד ארדן: גיליתי כי הציבור בישראל – גם אני במידה מסוימת – חשוף – הייתי חשוף – רק לקצה הקרחון של עבודה ענפה, יומיומית, קשה ואפורה, הנעשית לרוב מאחורי הקלעים.

גלעד ארדן: בשנה החולפת, ובחודשים האחרונים ביתר שאת, עמדו לפתחה של המשטרה אתגרים ומבחנים קשים ומורכבים, שעודנו נמצאים בעיצומם: גל עכור ומתמשך של טרור לאומני מסוג חדש, שימוש גובר במרחב הקיברנטי להסתה לטרור, אלימות, הפרות סדר ופשיעה, ומלחמה בלתי פוסקת בפשיעה המאורגנת.

גלעד ארדן: אילולא הפעילות הזאת אפשר רק לדמיין כיצד, חס וחלילה, הייתה נראית החברה הישראלית היום.

גלעד ארדן: השוטר הנו הכתובת שהציבור מכיר ופונה אליה בכל צרה כדי לקבל עזרה וסיוע בעתות שגרה, וקל וחומר בעתות חירום.

גלעד ארדן: אני יכול גם להגיד שחוץ מהאזרח, מסתבר או התגלה לי שגם הממשלה, כל פעם שאין לה מי שיטפל במשהו, הפכה את המשטרה למפיק האירועים הלאומי; די להיזכר בביקור האפיפיור, או בפיקוח – כל מיני נושאים שלא הוסדרו, הממשלה לא הצליחה, לא השכילה להכריע בהם שנים רבות – זה אפילו הפיקוח על בטיחות של עסקים או אירועים ציבוריים.

גלעד ארדן: חשיבותה של המשטרה לחוסן החברתי וכחוליה מרכזית בשרשרת הביטחון האישי והחוסן הלאומי מקבלת חיזוק עם כל עימות בגבולות המדינה, וכאשר האויב מבקש להפוך את העורף לחזית העיקרית, וגם פה ראוי להזכיר, שוב, שאין היום איזשהו איום מיידי או תרחיש של כיבוש גבולות המדינה או הכרעת צה"ל על הגבול.

גלעד ארדן: אויבי המדינה, ארגוני הטרור, היום מזהים אך ורק את העורף האזרחי כבטן הרכה – לפחות בעיניהם – ומכלול האיומים שהם מייצרים, בין אם זה טילים, רקטות או טרור סכינים, מוכוון כל כולו לשטח שבו משטרת ישראל היא בעצם האחראית לפיקוד ולשליטה, והיכולת שלה והמקצועיות שלה והעוצמה שלה, עד החוליה שחברת הכנסת יחימוביץ דיברה עליה – גם שכר השוטרים והתנאים שלהם, ובהקשר הזה אנחנו בעצם ועד העובדים שלהם – ישפיעו אולי יותר מכל דבר אחר בשעת-חירום על החוסן הלאומי והיכולת שלנו להמשיך להתקיים כאן כחברה וכמדינה.

גלעד ארדן: הישגיה של המשטרה אינם תוצאה של מזל, אלא פרי עבודת נמלים ענפה ותכנון מושכל וצופה פני עתיד.

גלעד ארדן: המשטרה משקיעה רבות, בונה את עצמה להתמודדות עם האיומים ועם ומצבי משבר.

גלעד ארדן: השירות במשטרה היום מחייב כישורים טכנולוגיים ורמת ידע גבוהה מאוד כדי להילחם מול תחכום פושעים ועבריינים ולנצח במערכה בחוכמה.

גלעד ארדן: העשייה, ההישגים והיכולת אינם מוכרים ברובם לציבור, כפי שציינתי קודם, או זוכים לחשיפה דלה בדרך כלל בשיח התקשורתי.

גלעד ארדן: אני תקווה שיום הצדעה זה יסייע להעלות למודעות הציבורית, לחיזוק התדמית, אמון הציבור, כמקור גאווה לכל שוטר ושוטרת ומשיכת כוח-אדם איכותי להתגייסות למשטרה, ולא בכדי, אומר לכם שבשנה האחרונה המשטרה נתקלה בקשיים גדולים מאוד מאוד לנוכח הפרשיות שנחשפו בה, קושי רב מאוד להגדיל את הגיוס למשטרה, אף שהיו לנו צרכים, ויש לנו עדיין צרכים כאלה.

גלעד ארדן: וכשאנחנו מדברים כאן על הצורך לגייס הרבה יותר כוח-אדם, ולהגדיל את המשטרה, וכוח-אדם איכותי, שתבינו שגם האיזון בין הביקורת להבעת האמון בהישגים של המשטרה – גם זה דבר שמאוד מאוד משפיע על היכולת של המשטרה לצרף לשורותיה עוד כוח-אדם, וכוח-אדם איכותי.

גלעד ארדן: לאחרונה אנו עדים לגילויי אלימות בכל מגזרי החברה: במשפחה, בכבישים, בבתי-הספר, גם במטוסים, במגרשי הספורט, כלפי בעלי-חיים ובכל תחומי החיים.

גלעד ארדן: משטרה חזקה, בעלת יכולת ומגובה באמון הציבור, חיונית לשמירה על המרקם החברתי, על יציבות הדמוקרטיה ועל שלטון החוק.

גלעד ארדן: בהסתכלות קדימה, האתגרים והאיומים יהיו אחרים ממה שהכרנו, או אף צפינו, ובכלל זה התפתחות המרכזיות והנחיצות של המרחב הקיברנטי באורח חיינו, והפוטנציאל הגלום בו לפגיעה קשה, בכל הרמות.

גלעד ארדן: בהקשר הזה אני אחזור על מה שהסביר המפכ"ל, שאל לנו להתבשם מהירידה-לכאורה בממדי הפשיעה הקלאסיים שהתרגלנו למדוד, כיוון שהפשיעה הזאת עוברת למרחבים האחרים, למרחב הקיברנטי למשל.

גלעד ארדן: מציאות זו מקנה חשיבות אסטרטגית להמשך חיזוק והתעצמות המשטרה, יכולתה ושיתוף הפעולה עם הציבור שעליו היא מגינה לשימור איכות החיים ואורח החיים.

גלעד ארדן: בתקופה האחרונה היו אירועים שהשליכו על תדמית המשטרה לשלילה, אירועים שחייבו את המשטרה להפיק לקחים ולנקוט מהלכים ארגוניים למניעת הישנותם.

גלעד ארדן: אסור, כפי שאמרתי, לאירועים בודדים אלו לעוות את התמונה הכוללת ולהטות את התודעה הציבורית באופן מעוות, שישפיע על האמון ויפגע בעבודת הקודש הנעשית לילות כימים בכל מקום, זמן ומזג אוויר.

גלעד ארדן: אני מתחייב בפניכם ובפני אזרחי מדינת ישראל – דרך אגב, כפי שעשיתי לאחר המחדל במצעד הגאווה – שבכל תקלה או מחדל, ולא משנה מאיזו רמה עד איזו רמה הם יקרו או יכללו בתוכם, אני אקפיד תמיד לקיים חקירה ובדיקה מקיפה, מקצועית ואובייקטיבית, כדי להפיק את כל הלקחים הנדרשים.

גלעד ארדן: אני יודע בהחלט שזו גם עמדת המפקח הכללי, וכמובן – סגל הפיקוד של המשטרה.

גלעד ארדן: שוטרי משטרת ישראל נדרשים לעמוד במצבים רבים ומגוונים, מול גורמי פשיעה שמגלים זילות בחיי אדם ורכושו, דרך הפרות סדר אלימות של קיצוניים וכדורי מפגעים.

גלעד ארדן: האחריות הרובצת לפתחם של השוטרים כבדה ויומיומית.

גלעד ארדן: השוטרים בשליחותם ובדוגמתם האישית מבטיחים את שלטון החוק והדמוקרטיה, על מכלול האיזונים והמורכבויות, בעמידה איתנה מול הפשע ועמידה לצד החפים מפשע.

גלעד ארדן: השוטר נדרש לפעול בחוכמה ולדעת לקבל החלטות שלעתים יקבעו את גורלו של אדם ואת כיוון ההתפתחות של האירוע.

גלעד ארדן: במקרים רבים השוטר נדרש לקבל החלטות מיידיות, קריטיות, ולפעילותו עלולות להיות השלכות מרחיקות לכת ואף נפיצות.

גלעד ארדן: בחתירה לביצור חוסנה החברתי והביטחוני של המדינה, השוטרים מסכנים את חייהם יומם וליל, תוך הקפדה על החוק, הסדר והביטחון, בתנאים מורכבים ומתוך תחושה עמוקה של מסירות, דבקות במשימה, אומץ ונחישות, למען ביטחונה של המדינה, ועל כן, שירותם הוא בגדר – כפי שציינתם בצדק – שליחות לאומית.

גלעד ארדן: את הדוגמה הקשה והכואבת של הימים האחרונים, של רב-שוטרת הדר כהן, זיכרונה לברכה, ציינתם כולכם, ובצדק.

גלעד ארדן: אני חושב שזו, לצערנו, לא הדוגמה היחידה; יש גם עשרות שוטרות ושוטרים שנפצעו.

גלעד ארדן: נהרג עוד לוחם משמר הגבול, בני יעקובוביץ, זיכרונו לברכה.

גלעד ארדן: כל הדוגמאות הללו מחייבות אותי גם להוסיף עוד כמה מילים, אולי בהקשר ייחודי של יום הזה, ומעבר לכל מה שאמרנו כאן היום, ולכל הסקירות המקיפות שהמפכ"ל ואני נתנו בוועדות, גם לגבי האיזונים הנדרשים בין זכויות הפרט לבין הסמכויות שנדרשות למשטרה, וגם הדגשים שפירטנו לגביהם בוועדות, במה תתמקד המשטרה; ואולי לא התייחסנו לנושא צער בעלי-חיים, ואתה, חבר הכנסת שמולי, בצדק, העלית את הנושא הזה.

גלעד ארדן: אתה בוודאי יודע שאני מייחס לו חשיבות רבה, וגם הנושא הזה הוגדר כאחד הנושאים שיש לחזק בפעילות של משטרת ישראל, ואנחנו ניבחן על כך.

גלעד ארדן: אבל מה שאני רוצה לסיים בו ולדבר עליו זה העובדה שבשנים האחרונות אנו עדים לתופעה קשה של פגיעה בשוטרים – ופה אני מדבר על פגיעה פרסונלית – על רקע ועקב תפקודם, בפרסומים שקריים, בעיקר באינטרנט אבל לא רק באינטרנט, שהיום אולי מאפשר יותר בקלות לרדוף את השוטרים, את הקצינים, על מילוי תפקידם, וברור לכולנו על מה ולמה – כי אותם שוטרות ושוטרים, קצינות וקצינים, עושים זאת אל מול גורמים עברייניים, שמוכנים לעשות הרבה מאוד כדי לבצע דה-לגיטימציה למי שמנסה להביא למיצוי הדין עמם.

גלעד ארדן: המקרה הקשה ביותר, שמוכר לכול, וגם הוא הוזכר כאן, נדמה לי שעל-ידי חברת הכנסת בן ארי, הוא המקרה הטרגי של תת-ניצב אפרים ברכה, זיכרונו לברכה.

גלעד ארדן: הסוף הטרגי של הפרשה הזאת מוכר לכולנו, ואולם עניינו של תת-ניצב ברכה, ש"זכה" לפרסום בתקשורת הארצית – זכה במירכאות כפולות – אינו יחיד במינו.

גלעד ארדן: קיימים, לצערנו, עוד מקרים רבים, שאינם נשמעים בציבור, שבהם עומדים מדי יום ביומו שוטרי משטרת ישראל בחזית מול האזרח, ומתמודדים גם עם תופעת הפרסומים הפוגעניים, או כפי שהם מכונים, שיימינג, נגדם.

גלעד ארדן: התופעה שאני מתאר קיימת בישראל בכלל כלפי עובדי ציבור, כגון עובדי משרד הרווחה, עובדי הפרקליטות, עובדי עיריות ועוד – על כך יכול להעיד המקרה שאירע לפני כמה חודשים של מנהל לשכת האוכלוסין בתל-אביב, ששם קץ לחייו לאחר פרסומים נגדו ברשתות החברתיות, אולם ציבור השוטרים, שפועלים לאכיפת החוק באופן גלוי ומזוהה, נמצאים בחזית, ועל כן הם מטרה נוחה, לצערנו, למבקשים להשתלח במי שמייצגים את המדינה, ובעצם בשם חברי הכנסת יוצאים לרחובות כדי לאכוף את החוק.

גלעד ארדן: כל פרסום מסוג זה פוגע בשוטר, פוגע במשפחתו, בילדיו, בחבריו ובעמיתיו לעבודה.

גלעד ארדן: אנו רואים בתופעה קשה זו איום של ממש על יכולתם של שוטרים למלא את תפקידם ללא מורא.

גלעד ארדן: אחת הבעיות, כמובן, היא הסלחנות המערכתית כלפי מי שפוגעים ללא בסיס – שוב, אני חוזר ומסביר שיש הרי מחלקה לחקירות שוטרים, שברוך השם עושה פעילות רחבה, וגם המשטרה יודעת לבדוק את עצמה פנימה.

גלעד ארדן: יש לנו מחויבות מלאה לנושא הזה של בדיקה עצמית והפקת לקחים, וגם הסקת מסקנות אישיות, אם יש צורך.

גלעד ארדן: ועדיין, אנחנו מצפים שלא תהיה סלחנות מערכתית כלפי מי שפוגעים ללא בסיס בעובדי ציבור, ובשוטרים בפרט.

גלעד ארדן: רק לפני כמה ימים – אני מציין זאת כדוגמה – הורשעה לפי הודאתה חברת כנסת בישראל על שכינתה שוטרים – ממוצא ערבי, דרך אגב – בכינוי "בוגדים”, ובין היתר אמרה להם את הדברים האלה, ואני מצטט: צריך לירוק להם בפרצוף, אלה שמעידים נגד בנינו ובנותינו.

גלעד ארדן: צריך לנקות בהם את הרצפה, לא ללחוץ להם את היד.

גלעד ארדן: ואל ניתן להם להיות בינינו, ושיפחדו מאתנו.

גלעד ארדן: אני לא רוצה פה להרחיב ולפרט מה העונש שנגזר, ואם הוא חמור או לא חמור.

גלעד ארדן: בכל מקרה, העונש ודאי לא יתקן את הנזק החמור שנגרם לאותם שוטרים, וכפי שתיארתי, למשפחותיהם, לילדיהם ולחבריהם – אותם שוטרים שבסך הכול ביצעו את עבודתם נאמנה.

גלעד ארדן: לכן, לסיום, אני באמת פונה, ככה, מלב אל לב, אל עצמנו, אל השרים, אל חברי הכנסת, אל אלה שמעצבים או משפיעים על דעת הקהל אולי יותר מכול – וסליחה אם פגעתי באנשי התקשורת – להיות מודעים; מודעים לנושא הפרסומים הפוגעניים הללו נגד עובדי ציבור, ושוטרים בפרט, ולזכור כי אנחנו, כל אחד מאתנו, שמוביל דעת קהל בקרב הציבור שהוא מייצג, יכולים גם כן להיות שותפים בהובלת השינוי, החיזוק והמקצועיות של משטרת ישראל, והחיבור שלה – אכן, בצדק אמרתם כאן – הרב-תרבותי, ההדוק יותר אל אזרחי מדינת ישראל, כי השוטרים והשוטרות, כפי שפתחנו ואמרנו, מבצעים את עבודתם למען כולנו.

גלעד ארדן: תודה רבה לכם.

גלעד ארדן: כל הכבוד למשטרת ישראל.

גלעד ארדן: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: גם המציעים וגם השר, האם נסתפק בדיון הזה, או שאנחנו רוצים – המציעים?

מאיר כהן: נסתפק בדיון הזה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: שוב, אנחנו נסתפק בדיוק הזה.

מאיר כהן: תודה רבה לכולם.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לחקיקה, ולפני זה – הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

מאיר כהן: אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק שירות ביטחון (הוראת שעה) (הצבעת יוצאי צבא בשירות בתי-הסוהר) (תיקון מס' 7), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 7 והוראת שעה) (שירות במשטרה ושירות מוכר) (תיקון מס' 15), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוץ והביטחון; הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/619); נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 22) (הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ענת ברקו – קריאה ראשונה.

מאיר כהן: גברתי, אנא הציגי את הצעת החוק.

מאיר כהן: עד עשר דקות לרשותך.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אדוני השר, החוק האמור, של הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות, הוא חוק חברתי, ביטחוני, חשוב מאין כמותו.

ענת ברקו: החוק הזה בעצם אומר שיש הכרת תודה למשרתים בצה"ל, ולא רק זה – אל מול אלה שאינם משרתים, אנו נותנים את התקופה הזאת, שהם נותנים את מיטב שנותיהם, השנים הכי יפות בחייהם, לטובת צה"ל, לטובת כולנו, ובזמן שהם מקבלים הכשרות צבאיות, אנו נוודא ונדאג שההכשרות שיהיה אפשר למצוא להן מקבילה אזרחית, יהיו באחריות צה"ל, ואז מול הגופים המתאימים, הגופים המקצועיים, הם יקבלו את ההסמכות בעודם בצבא.

ענת ברקו: והיה אם יהיה צורך לעשות התאמות ולעשות השלמות, ויתאפשר לעשות את זה תוך כדי שירות – הדבר הנכון הוא לעשות את זה.

ענת ברקו: דבר נוסף – יהיה בכך גם לומר שאנו רוצים לקבל למשק כוח-אדם מוכשר ומיומן, לטובת המשק, וגם אנשים שכבר צברו את הניסיון, והם משתחררים מצה"ל עם מקצוע לחיים, גם אם לא ירצו לעסוק בו, ויעסקו בו כסטודנטים, או יעסקו במקצועות שהם רכשו בצבא – דוד, סליחה.

ענת ברקו: באמת, סליחה.

ענת ברקו: פשוט המליאה שקטה, אז זה ממש מפריע.

ענת ברקו: הדבר גם יצמצם את הפער בין אלה ששירתו לבין אלה שלא שירתו, ובעצם מתחילים את החיים שלהם בגיל 18, זמנם בידם, יש להם זמן ללימודים, לטיולים, ואלה שמשרתים מתחילים את החיים הרבה יותר מאוחר, הכול נדחה.

ענת ברקו: בהרבה מאוד מקרים הם נוסעים ומחפשים את עצמם, ואני מניחה שאם היה להם מקצוע לחיים, או אפילו מקצוע לתקופה מסוימת, שיעזור להם להתפרנס או לעלות על איזשהו מסלול בחיים המקצועיים שלהם, הדבר בהחלט ייתן להם איזושהי נקודת התחלה טובה.

ענת ברקו: באופן כללי, אני רוצה להגיד כאן אמירה שמלווה אותי כבר הרבה מאוד זמן: לעומת לפני 20 שנה, למשל, אני יכולה לומר שחיילי צה"ל היום מופלים לרעה; אנחנו לא רואים איזושהי הכרה מיוחדת בשירות, בתרומה הערכית, בחובה המוסרית שהם ממלאים בכך שהם משרתים, וצריך להדגיש – אל מול אלה שלא משרתים.

ענת ברקו: הם לא זוכים לאיזשהן הטבות מיוחדות או מרחיקות לכת כפי שהיינו רוצים לראות, או כפי שאני באופן אישי הייתי רוצה לראות.

ענת ברקו: שר הביטחון מגבה את החוק, ואני רוצה להודות לו על כך.

ענת ברקו: אני רוצה להודות לאכ"א, לתת-אלוף מירב קירשנר, לראש חטיבת תומכ"א על התמיכה.

ענת ברקו: היום אנחנו רואים את העבודה שנעשית באכ"א בפתיחת תיקי יסוד אחד-אחד, לפי מרכיבי תפקיד, כדי למצוא ולשחרר כמה שיותר מקצועות שיאפשרו לחיילים הללו לרכוש מקצוע שיהיה רלוונטי גם לאזרחות.

ענת ברקו: הבדיקה נעשית גם על-ידי משרד הכלכלה.

ענת ברקו: אנו מחפשים נתיבים במשרד הכלכלה, במשרד הבריאות, מקצועות שיהיו רלוונטיים לאזרחות בכל התחומים ועל-פי ההכשרות הצבאיות.

ענת ברקו: העניין הזה גם יוביל לכך שישוחרר כוח-אדם טכנולוגי.

ענת ברקו: חשוב לומר, נכון שיש הרבה מאוד מקצועות שאולי בסוף מסתדרים אתם בגלל העשייה הצבאית, אבל אנחנו חיים היום בעולם שהוא יותר פורמליסטי, ויש חשיבות לתעודות, ויש חשיבות להכרה הפורמלית.

ענת ברקו: ולכן, הדבר הזה ייתן בהחלט נקודת זינוק לחיים.

ענת ברקו: לגבי האקדמיה – החוק פוצל, ולכן הקטע האקדמי לא נכלל בחוק זה.

ענת ברקו: עם זאת, אין הדבר אומר שקרדיט אקדמי או פטור מקורסים מסוימים שניתן על-פי הכשרות צבאיות ייפגע.

ענת ברקו: חשוב לי להדגיש את הדבר, אף-על-פי שהקטע האקדמי פוצל, כדי שלא לפגום בחוק, ולאפשר לו לרוץ קדימה בזמן שהקרדיטציה האקדמית, שאנו שואפים להגיע אליה, גם כמקבילה לקורסים צבאיים, למשל קורסים של מנהיגות, בה"ד 1 כסמינר מנהיגות – שיהיה להם קרדיט אקדמי – הדבר הזה בהחלט רלוונטי וחשוב.

ענת ברקו: החוק אומר גם שתהיה ועדה שמדי זמן מסוים – אחת לשנה, פעמיים בשנה – ייבחנו בה המקצועות הצבאיים שנפתחו, ותהיה אפשרות להתאים אותם.

ענת ברקו: כלומר, החוק יתעדכן, הוא יהיה חוק נושם, חוק שנותן את האפשרות לעדכן על-פי המקצועות ועל-פי הצעידה לעבר העתיד, למקצועות חדשים, חדשניים, שיאפשרו גם התמחויות, גם התנסות מקצועית וגם חבירה לכוחות שנותנים איזושהי אחיזה בשוק העבודה המקומי.

ענת ברקו: אני באמת חושבת שגם קורסים שניתנים כצ'ופר לחיילים, והיום מוגבלים לזירה הצבאית, כמו קורסים שניתנים ללוחמים אפילו, כמו קורסים של מדריכי חדר כושר, מצילים, קורסים שהיום מופיעים על התעודות כתעודה צבאית, אף-על-פי שהם יכולים לתת מענה גם באזרחות, וגם מקום של עיסוק ומקום עבודה באזרחות, לא יצומצמו יותר לתחום הצבאי, ויאפשרו גם עבודה והכרה אזרחית מול המשרדים הרלוונטיים.

ענת ברקו: אני רוצה להודות – – –

מאיר כהן: האם, גברתי, קורס כבאות בצבא מקביל לקורס כבאים באזרחות?

ענת ברקו: יכול להיות שלא אחד לאחד – – –

מאיר כהן: אני שואל שאלה רטורית, כי אני יודע שלא.

מאיר כהן: גם קורס מצילים לא.

ענת ברקו: אז זה בדיוק מה שאנחנו אומרים כרגע, שהיה אם – יכול להיות שנדרשים כמה ימים – הם יעשו את ההשלמות האלה.

ענת ברקו: בגלל זה מפרקים את תיקי היסוד.

ענת ברקו: החוק הזה משנה חיים של אלפי בני-אדם.

ענת ברקו: הוא מאוד מאוד חשוב, והוא גם אומר: אתם, החיילים, הילדים שלנו – זה יום המשפחה היום – המשרתים, אנו עושים את זה באמת עבורכם, כיוון שאנו מלאי הערכה לתרומה שלכם למדינה, לערך השירות, ואנו בהחלט רוצים לתת לכם איזושהי התחלה לחיים.

ענת ברקו: החוק טוב לחיילים, טוב למשק, ואנו נקבל במשק אנשים מוכשרים, מנוסים, שיתרמו גם בלהניע את גלגלי הכלכלה.

ענת ברקו: אני מבקשת מכולם לתמוך בחוק חשוב זה.

ענת ברקו: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

דוד אמסלם: את יכולה לענות לנו באיזה מקצוע צבאי – – – ולאחר שהחייל משתחרר הוא לא רלוונטי באזרחות?

דוד אמסלם: תני לי דוגמה.

ענת ברקו: יש הרבה מאוד מקצועות.

ענת ברקו: אני אתן לך דוגמה.

ענת ברקו: למשל, יש טכנאי מסוקים צבאיים, ויש מערכים בתוך טכנאי מסוקים, או כל מיני מקצועות בתחום של חיל הים, למשל מערכים של אופטיקה.

ענת ברקו: יש השלמות מסוימות שנותנים את המומחיות.

ענת ברקו: וגם אם הם משתחררים מהצבא עם מקצוע צבאי, אין להם תעודה לאזרחות, ולכן הם לא נמדדים ולא יכולים להיקלט בשוק העבודה.

מאיר כהן: תודה.

ענת ברקו: לכן, החוק הזה בא בדיוק להסדיר את העניין הזה.

ענת ברקו: מדובר באלפי מקצועות, עושים עבודה על זה עם המשרדים הרלוונטיים.

ענת ברקו: אני אתן דוגמה קטנה.

ענת ברקו: למשל, אפילו חובש קרבי: היום, כשהוא משתחרר מהצבא, לא רשאי לקחת דם בקופת-חולים.

ענת ברקו: נראה לך הגיוני?

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: לכן – – –

קריאה: – – –

דוד אמסלם: חובש צבאי גם בצבא לא לוקח דם.

ענת ברקו: ועוד איך לוקח דם.

ענת ברקו: לוקח דם.

מאיר כהן: גברתי, אנחנו נסתפק בזה.

מאיר כהן: גברתי.

ענת ברקו: אפילו חובש קרבי, חובש קרבי שגומר קורס בבה"ד 10, לא מורשה לקחת דם, או לא מורשה לעשות אינפוזיה.

ענת ברקו: לא משנה כרגע, הדברים האלה ייבחנו עם הגופים – – –

דוד אמסלם: אבל פה, זו בדיוק, אולי, הדוגמה שנתתי הכי רלוונטית – –

דוד ביטן: – – – לא מורשה לעשות – – –

דוד אמסלם: – – יכול להיות שהצבא, בגלל מערך הצבא והדרישות הצבאיות, שהן ספציפיות לצבא, מכשיר חיילים בגיל מסוים בהכשרה מאוד מסוימת, ויכול להיות שבאזרחות אתה מבקש הכשרה קצת יותר גבוהה לאותו מקצוע.

ענת ברקו: נכון.

דוד אמסלם: אז איפה הבעיה?

דוד אמסלם: לא הצלחתי להבין – אני מבין את האירוע מבחינת הרעיון.

דוד אמסלם: הלכה למעשה אני לא מצליח להבין – – –

ענת ברקו: אם היושב-ראש ייתן לי עוד דקה – –

מאיר כהן: לא, גברתי, לא.

ענת ברקו: – – אני אגיד לו את זה במילה.

מאיר כהן: לא לא, סליחה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: יש לך עוד דקה.

מאיר כהן: בבקשה.

ענת ברקו: אז יש לי עוד דקה.

ענת ברקו: סליחה.

מאיר כהן: אין בעיה.

ענת ברקו: חבל.

ענת ברקו: החוק הוא חשוב, באמת – – –

מאיר כהן: יש לך עוד דקה ורבע.

נחמן שי: יהיו עוד דיונים על החוק – – –

ענת ברקו: אני אומר לך, דודי.

ענת ברקו: דודי, השאלה שלך היא מצוינת.

ענת ברקו: הכוונה היא שניקח – אנו מפרקים את התפקיד הצבאי – מול הגוף הרלוונטי; נאמר, מי שאחראי להכשרות במשרד הכלכלה, או מי שאחראי להכשרות, שר הבריאות למשל.

ענת ברקו: אז אנחנו לוקחים את ההכשרה, ואומרים: חסרה.

ענת ברקו: הגוף המקצועי מצביע על החסר ואומר לצבא: אם אתם תיתנו עוד פרק מסוים בהכשרה, החיילים הללו יהיו זכאים לתעודה שהיא תקפה גם לאזרחות.

ענת ברקו: לפעמים לא מדובר במשהו מאוד ארוך.

ענת ברקו: לפעמים זה יגלוש לאזרחות.

ענת ברקו: אם יהיה אפשר לתת את זה במהלך השירות הצבאי, יעשו את זה.

ענת ברקו: אנחנו בונים את ההשלמות בתוך הקורסים, כדי להשתדל להוציא חיילים וחיילות עם כמה שיותר מקצועות צבאיים – עם הסמכה אזרחית, וזה החידוש הגדול.

ענת ברקו: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

מאיר כהן: איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: – – –

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: מיכל רוזין – לא נמצאת.

מאיר כהן: נחמן שי?

נחמן שי: – – –

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: דודי אמסלם, אתה רשום, אתה יכול לדבר שלוש דקות.

מאיר כהן: יש לך מה להגיד?

מאיר כהן: בבקשה.

דוד אמסלם: אני מוותר, אני כבר – – – אתה כדי שהיא תסביר לי בדיוק – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישראל אייכלר – לא נמצא.

מאיר כהן: מיקי לוי.

מאיר כהן: אדוני?

מיקי לוי: – – –

מאיר כהן: מוותר.

מאיר כהן: זהבה גלאון – לא נמצאת; עליזה לביא – לא נמצאת; איילת נחמיאס ורבין – לא נמצאת; דב חנין – לא נמצא; יעל גרמן – לא נמצאת; מירב בן ארי – לא נמצאת.

מאיר כהן: אה, היא פה?

מאיר כהן: מירב?

קריאה: – – –

מאיר כהן: אז מה השתנה?

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: רויטל סויד – לא נמצאת; זוהיר בהלול – לא נמצא; קסניה סבטלובה – לא נמצאת; עיסאווי פריג' – כנ"ל.

מאיר כהן: עודד פורר?

עודד פורר: – – –

מאיר כהן: עודד מוותר.

מאיר כהן: עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא; אורן אסף חזן – לא נמצא; מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא; עפר שלח – לא נמצא; יעל כהן-פארן – לא נמצאת; איתן ברושי – לא נמצא; ויוסי יונה – לא נמצא.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה בקריאה ראשונה.

מאיר כהן: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 22) (הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות), התשע"ו–2016, של חברת הכנסת ברקו – בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון מס' 22) (הכרה אזרחית בהכשרות צבאיות), התשע"ו–2016, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

מאיר כהן: תם סדר-היום.

מאיר כהן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, א' באדר א' התשע"ו, 10 בפברואר 2016, בשעה 11:00.

מאיר כהן: ישיבה זו נעולה.

מאיר כהן: תודה רבה.