ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 97, 2016-02-02 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ג בשבט תשע"ו, 2 בפברואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק חופשה שנתית (תיקון מס' 15 והוראת שעה), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות; הצעת חוק הסדרת העיסוק בהדברה תברואתית, התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק כלי הירייה (תיקון מס' 18), התשע"ו–2016; הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון מס' 74) (דיון לפני דן יחיד בעבירות הנוגעות לחומר משכר), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ייצוג הולם לעובדים עם מוגבלות בגופים ציבוריים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2016, מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, נא להצביע, מי שמעוניין.

יולי יואל אדלשטיין: אני בינתיים אזמין את חברת הכנסת נאוה בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, תתחילי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, בשבוע האחרון שמעתי הרבה דיבורים על הסתה, אבל רק על הסתה של הימין.

נאוה בוקר: כנראה שחברינו ממפלגות השמאל היו השבוע על הירח, כי אצלנו, בכדור-הארץ, מצאתי כמה דוגמאות חמורות מאוד להסתה מהכיוון השני, הסתה של השמאל.

נאוה בוקר: בשבוע האחרון השוותה חברת הכנסת זהבה גלאון את הקמפיין של ועד מתיישבי השומרון לחרם של הנאצים על היהודים ב-1 באפריל.

נאוה בוקר: איך היא כתבה בפוסט שלה?

נאוה בוקר: "ישראל 2016 – גרמניה 1933".

נאוה בוקר: מעניין.

נאוה בוקר: חברת כנסת נוספת, סתיו שפיר, כתבה מכתב לשר החינוך ודרשה שבספר האזרחות ייכתב כי ראש הממשלה יצחק רבין נרצח כתוצאה מגל הסתה שמקורו בימין בראשותו של בנימין נתניהו – עוד הסתה בוטה מלווה בשקרים נגד הימין, שעברה בשתיקה.

נאוה בוקר: בנוסף, בעיר רעננה חברת מרצ קראה להחרים מסעדה שהחליטה לסגור בשבת.

נאוה בוקר: חברים, המסקנה שלי ברורה.

נאוה בוקר: במדינת ישראל יש רוב שפוי שמגנה הסתה ומקדם שיח מתון, ולעומת זאת, ישנו מיעוט הזוי המגן על פעילים קיצוניים ומסית ללא הרף נגד ציבורים שלמים.

נאוה בוקר: כנראה שיש כאלה שעדיין לא הפנימו שהם הפסידו בבחירות ולכן הם מרשים לעצמם להשתולל ולהשתלח.

נאוה בוקר: במקום לבוא בטענות לאחרים, הגיע הזמן שתעצרו את ההסתה הזאת, תפסיקו עם ההשוואות לנאצים, תקיאו את הקיצונים מקרבכם.

נאוה בוקר: בסך הכול הפסדתם בבחירות, זה לא אומר שהעולם התמוטט.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, עכשיו קיבלנו הודעה מעו"ד פאיז נאסר, שהוא העורך-דין של סלים אבו חג'אג', והוא הודיע לנו שהיום בית-המשפט המחוזי דחה את הערעור שהוא הגיש על הריסת ביתו של סלים אבו חג'אג', ויכול להיות שההריסה תתבצע כבר היום או מחר.

אוסאמה סעדי: המדיניות הזאת היא המשך המדיניות של האכיפה הבלתי-מוצדקת, הבלתי-אנושית, שהחלה בשבוע שעבר, כשהרסו את הבית של אברהים אזברגה.

אוסאמה סעדי: אלה הבתים, אדוני היושב-ראש, שהם בין טייבה לקלנסואה, שאנחנו כבר שנים מנסים להכשיר אותם.

אוסאמה סעדי: אנחנו נפגשנו עם נשיא המדינה, עם שר האוצר, עם מנהל קבינט הדיור.

אוסאמה סעדי: קיבלנו אישור, עיריית טייבה קיבלה אישור, ומחר יש דיון בוותמ"ל על התוכנית הזאת, והתוכנית הזו כוללת את הבתים האלה.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו לא מבינים למה אצה הדרך כל כך להרוס את הבתים ולהשאיר את האנשים האלה בלי קורת גג, בתנאים כאלה קשים, במזג אוויר כזה.

אוסאמה סעדי: תנו לנו לטפל בעניין הזה ולהכשיר את הבתים האלה.

אוסאמה סעדי: תנו לנו לחיות, אל תיתנו לנו להגיע למצב שאנחנו נתעמת ונגיע לעימותים בשביל להגן על עצמנו בשביל למצוא קורת גג.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת ענת ברקו.

יעל כהן-פארן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברות וחברי הכנסת, ראש העיר חיפה יונה יהב מכנס הערב ישיבת מועצה, מארח את השר גבאי והשר ליצמן, וככל הנראה הולך לצאת בהצהרות פומפוזיות, כנראה חסרות תוכן.

יעל כהן-פארן: לפני שמר ראש העיר מציג את הבשורה שלו, אני רוצה לדרוש ממנו לענות על מספר שאלות:

יעל כהן-פארן: מדוע כאשר לפני שנתיים ניסו פעילי סביבה להציג בפניך את דוח תחלואת הילדים החריגה בחיפה, ענית להם בגסות: אתם יכולים לדחוף אותו – ואני לא אמשיך.

יעל כהן-פארן: מדוע אמרת בריאיון ל"מעריב", לפני הבחירות המקומיות האחרונות: בתי-הזיקוק רוצים לגדול פי-שלושה – מצוין.

יעל כהן-פארן: מדוע בכנסים ציבוריים ובתקשורת השמעת אמירות כמו: אתם נושמים בחיפה את האוויר הכי נקי בארץ, כל מה שאתם שומעים על הזיהום במפרץ הוא רק בעיה תדמיתית, והמשכת לומר: ארגוני הסביבה מעוניינים להדגיש את זיהום האוויר בחיפה רק כדי להצדיק את קיומם.

יעל כהן-פארן: מדוע עיריית חיפה, שבראשותך, שנציגיה חברים בוועדות התכנון למתחם בז"ן, לא התנגדה לפני שנים ספורות להקמת מתקן ייצור חדש שנקרא "פצחן מימני" – מתקן ענק ומסוכן ביותר שפולט זיהום המכיל מאות טונות של מימן נפיץ בטמפרטורות ובלחץ גבוהים?

יעל כהן-פארן: מדוע בתפקידך כיושב-ראש איגוד ערים חיפה לסביבה, הנך ממשיך להגן על המנכ"ל והסמנכ"לית שאחראית לניטור ופיקוח מצב זיהום האוויר במפרץ, בשעה שבמשך שנים היא מצויה בניגוד עניינים חריף, כשבעלה מרוויח במקביל עשרות-מיליוני שקלים מפרויקטים עבור בז"ן ועבור מפעלי תעשייה נוספים בחיפה?

יעל כהן-פארן: מדוע עיריית חיפה לא הגישה במועד ערר נגד הרחבת בז"ן, ונזכרה לעשות זאת כשכבר היה ידוע שלא ניתן עוד להגיש עררים?

יעל כהן-פארן: מדוע זגזגת בדיונים על הרחבת בז"ן?

יעל כהן-פארן: פעם תמכת, ובלחץ הציבור, אחר כך השמעת דברים הפוכים.

יעל כהן-פארן: מדוע לא התנגדת להקמת נמל הדלקים המסוכן בחיפה?

יעל כהן-פארן: מדוע עד עתה אינך מפעיל את הסמכויות שנתונות בידך, כיושב-ראש איגוד ערים חיפה, לבצע אכיפה נרחבת במפעלי המפרץ, במיוחד בבז"ן?

יעל כהן-פארן: לשם מה כל ההצגה התקשורתית הזאת של חסימת שערי בז"ן עם משאיות אשפה, כשאתה פשוט יכול כל יום לבצע עוד ועוד ביקורות ובדיקות במפעלים המזהמים של בז"ן?

יעל כהן-פארן: מדוע הוועדה לאיכות הסביבה בעירייה כמעט שלא מתכנסת?

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני ממשיכה בסדרת הרצאותי אודות השקרים הפלסטיניים.

ענת ברקו: פספסתי שבוע, ואני יודעת – –

קריאה: – – –

ענת ברקו: – – אני יודעת שאתה היית מוטרד מזה.

עאידה תומא סלימאן: איזה מספר זה?

ענת ברקו: זה בהמשכים, אני עוד לא סופרת אותן.

מסעוד גנאים: – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

ענת ברקו: אתם תקבלו גמול השתלמות בסוף הסקירה שלי.

ענת ברקו: תארו לכם שאתם מגיעים לבית-מרקחת, מתלוננים על בעיה רפואית כלשהי.

ענת ברקו: הרוקח נותן לכם חפיסת כדורים, אך רגע לפני שאתם קונים אותה, אתם מעיינים בכתוב על גבי האריזה ומגלים שיש לכדורים הללו תופעות לוואי קשות מאוד – תופעות שהרוקח לא טרח לעדכן אתכם בהן.

ענת ברקו: טוב.

ענת ברקו: אז נגיד שאתם שואלים את הרוקח מה יש לו להגיד על הכדורים – והרוקח הוא לא סתם רוקח; הוא דוקטור לרוקחות, והוא אומר: שמעו, אני לא אתן לכם עצות כיצד להתנהל עם הכדורים האלה.

ענת ברקו: מה הייתם חושבים על רוקח שכזה?

ענת ברקו: סביר להניח שהייתם אומרים שמדובר בשרלטן, חסר אחריות מקצועית.

ענת ברקו: חבר הכנסת ד"ר ג'מאל זחאלקה נשאל לפני כמה חודשים בריאיון ל"מקור ראשון", על-ידי טוכפלד, האם מה שאנו רואים היום זו אינתיפאדה.

ענת ברקו: ומה הייתה תשובתו?

ענת ברקו: אני מקווה שכן.

ענת ברקו: אני מעוניין באינתיפאדה בלתי חמושה, כמו האינתיפאדה הראשונה.

ענת ברקו: ואז הוא נשאל: כולל זריקות אבנים, ירי על מכוניות נוסעות, דקירות סכין?

ענת ברקו: אז שימו לב לתשובתו: אני לא אתן לפלסטינים עצות כיצד לנהל את המאבק.

ענת ברקו: שמעתם?

ענת ברקו: הוא לא נותן עצות, אך עולה להר-הבית ומקלל שוטרים ומסית.

ענת ברקו: חבר הכנסת זחאלקה – הוא לא ידע, זחאלקה לא ידע – שזה יגרום להתפרעויות ולהסתה ולרצח.

ענת ברקו: אז קודם כול אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת זחאלקה כי במהלך האינתיפאדה הראשונה – אותה אינתיפאדה בלתי חמושה, כדבריו – נהרגו 84 ישראלים, מתוכם 56 אזרחים, זאת על-פי הדיווח של ארגון "בצלם".

ענת ברקו: בוא נאמר שהם לא נהרגו מזיהום אוויר שנוצר מהבערת צמיגים במהלך ההפגנות.

ענת ברקו: אבל אני רוצה להזכיר לזחאלקה, כי על-פי נתוני אותו ארגון, נהרגו במהלכה של האינתיפאדה הראשונה יותר מ-1,500 פלסטינים.

ענת ברקו: אל תדאגי, אני ציינתי גם את המספר הזה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

ענת ברקו: לא כולל – אני כבר מסיימת, אדוני היושב-ראש – לא כולל את אותם פלסטינים שחוסלו באותה תקופה על-ידי פלסטינים אחרים במסגרת מסע ההרג והרצח, שאנחנו יודעים שאף פעם לא נגמר רק ביהודים.

ענת ברקו: אז לסיום, יש לומר לרוקח ד"ר זחאלקה: הכדורים שאתה מציע לא מסוכנים רק לאלו שייקחו אותם, אלא גם לאלו שיחושו צורך לתת אותם.

ענת ברקו: בסוף, גם אם אתה מעוניין או מקווה לאינתיפאדה, אתה בוודאי יודע שהיא לא הורגת רק יהודים.

ענת ברקו: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת דוד ביטן.

דוד ביטן: לא, לא, שים אותי אחרון.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי, בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: במקום חבר הכנסת דוד ביטן – חבר הכנסת חמד עמאר.

מסעוד גנאים: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לאור הברקים של חברת הכנסת ענת ברקו, מי אומר שהכנסת מקום לא מעניין?

ענת ברקו: – – –

מסעוד גנאים: תמיד משכילים.

מסעוד גנאים: כל יום שלישי אנחנו משכילים יותר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, היום היה בכנסת דיון מיוחד בוועדה לזכויות הילד, גם באודיטוריום, על בטיחות ילדים, וזה לרגל 20 שנה לארגון "בטרם".

מסעוד גנאים: הדיון היה חשוב מאוד, משום שלפי דעתי, הנושא הוא העתיד שלנו; משום שהילדים שלנו הם העתיד שלנו.

מסעוד גנאים: היפגעות ילדים, תמותת ילדים – אלה עניינים שצריכים להיות בראש מעייננו, גם כפוליטיקאים.

מסעוד גנאים: אני תמיד אומר: הפוליטיקאי פה לא רק כדי להציג עמדות פוליטיות, להתנגח או להתווכח; הוא גם עוסק בהצלת חיים, שהם החשובים ביותר, וזה דרך גיוס כל הכלים הפרלמנטריים וכל הסמכויות שלנו כדי באמת למנוע היפגעות של ילדים, או להפחית אותה, וגם למנוע את מותם.

מסעוד גנאים: בקשר לילדים, אני רוצה לקשור את זה להריסת הבתים.

מסעוד גנאים: כאשר הורסים בית, אדוני היושב-ראש, לא רק הורסים בית חומרי – הכוונה, את הבטון ואת הבלוק; הם הורסים חיים.

מסעוד גנאים: גם החיים של הילדים נהרסים כאשר הורסים את הבית של ההורים.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת חמד עמאר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אבו מערוף.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שיחת היום ברחוב הדרוזי – כל ההחלטה של המשנה ליועץ המשפטי בדוח שחיבר: להתחיל להרוס בתים בלתי חוקיים במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אז קודם כול אני רוצה להרגיע את המשנה ליועץ המשפטי: אין בנייה בלתי חוקית במגזר הדרוזי; יש בנייה בלתי מורשית שצריך להסדיר.

עבדאללה אבו מערוף: לא מוסדרת.

חמד עמאר: ואני – – –

עבדאללה אבו מערוף: היא לא מוסדרת.

חמד עמאר: בלתי מורשית, ושצריך להסדיר.

חמד עמאר: ואני אסביר: כל הבנייה במגזר הדרוזי היא בקרקע פרטית של הדרוזים; אפילו לא מטר אחד על אדמות מדינה.

חמד עמאר: לכן, ההחלטה שלו על בנייה בלתי חוקית לא קשורה אלינו ולא קשורה לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני אתן לכם דוגמה: ניקח את היישוב פקיעין.

חמד עמאר: אתמול נתתי כדוגמה את היישוב בית-ג'ן.

חמד עמאר: אני אתן דוגמה: היישוב פקיעין.

חמד עמאר: תוכנית המתאר אושרה ליישוב פקיעין בשנת 1991, זה אומר לפני 25 שנים, אבל התחילו להכין את תוכנית המתאר בשנות ה-70, כי לוקח בין 15 שנים ל-17 שנים להכין תוכנית מתאר.

חמד עמאר: אז אנחנו מדברים על קרוב ל-40 שנה ללא תוכנית מתאר חדשה.

חמד עמאר: לכן, אני קורא לשר האוצר משה כחלון, שהוא היום הממונה על מינהל התכנון, והוא אחראי לוועדות התכנון והבנייה, לתת הוראה לוועדות התכנון והבנייה להקפיא את כל ההליכים נגד היישובים הדרוזיים ולהיכנס לתכנון מואץ על מנת שהבתים הבלתי-מורשים יוסדרו.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבו מערוף – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר חיים כץ, התבשרנו לפני כמה שבועות, חמישה שבועות, שמתוכננת סלילת כביש חדש, שמתפצל צפונית לצד שמאל מכביש 85, עכו–כרמיאל–צפת, שבא מעל מג'ד-אלכרום לכיוון ההרים ולכיוון המושבים – כישור ואחרים – שיש שם באזור.

עבדאללה אבו מערוף: המושבים האלה, כמובן, בנויים על אדמות שהופקעו, מכפר ירכא בעיקר, ומהכפר בענה– דיר-אל-אסד.

עבדאללה אבו מערוף: טוב, אם יש סלילת כביש חדש, שמשרת את התושבים, את האזרחים, חוסך יותר מ-25 או אפילו 30 קילומטר – לעשות מעגל גדול כדי להגיע למשל למושב הזה או לירכא מהצד השני או להמשיך בדרך לכיוון מעלות – זה כביש טוב, והרבה זמן ביקשנו שיהיה גם שם כביש שיקל על התושבים בכלל וגם יקל את התחבורה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל יש ניואנס – אבל גדול או אבל קטן: הכביש הזה מיועד אך ורק לגרים במושבים.

עבדאללה אבו מערוף: וזה – – –

קריאה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

קריאה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: כן.

קריאה: – – –

עבדאללה אבו מערוף: כן.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן – אני בעד שהכביש ייסלל.

עבדאללה אבו מערוף: הכביש הזה טוב וישרת אזור שלם, והוא חוסך.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אני לא חושב – מעכשיו אני אומר ומצהיר:

עבדאללה אבו מערוף: הכביש הזה לא ישרת רק את תושבי המושב.

עבדאללה אבו מערוף: ואני אומר – אני מתכוון למה שאני אומר.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, ואולי בהזדמנות חגיגית זו גם אדוני שר הרווחה מר חיים כץ, אחת מן הסוגיות שמדירות שינה מעיני ומעיני רבים כאן בארץ זו סוגיית קהות החושים שאליה נקלענו פעם אחר פעם.

זוהיר בהלול: אם אינני טועה, ואם נעשה ספירה וסריקה, ואולי אפילו סקירה, כמה פעמים בכנסת ישראל דיברנו על עוני – נדמה לי שאנחנו יכולים לגעת במספר מיליון.

זוהיר בהלול: אבל יש לנו קהות חשים.

זוהיר בהלול: אף אחד לא נוגע בעוני ואף אחד לא מבין מה חשה משפחה שידה אינה משגת לקנות לחם וחלב.

זוהיר בהלול: והדוח האחרון של ה-OECD בדק את העניין והגיע לשתי מסקנות: שהחרדים מככבים במקום הראשון בעוני – מככבים, כמובן במירכאות מאוד מיוסרות – עם 80% שנאנקים מתחת לקו העוני, בעוד הערבים במקום השני, עם הישג מצוין של 60%.

זוהיר בהלול: כלומר, אם תיקחו את גובהי – 1.91 – תחלקו אותי ל-60% של עוני ו-40% מעל לקו העוני, תמצאו את מצבי הטרגי כמהות העניין.

זוהיר בהלול: אני חושב שמדינת ישראל ב-2016 חייבת לנסוק מעלה-מעלה כדי לתת אפשרות לציבור הערבי, שמה שמבדיל אותו מהציבור החרדי – הציבור החרדי לא כל כך מגלה אקטיביזם כדי לעבוד ולצאת ממעגל העוני, בעוד הערבים משוועים ליציאה מתחת לקו העוני.

זוהיר בהלול: תנו לערבים לחיות בצלם אנוש, תנו להם לצאת ממעגל העוני, מהייאוש המחפיר שבו הם נמצאים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – חבר הכנסת אורן אסף חזן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, קיימנו היום שדולה בכנסת על הנושא של הכשרות.

אלעזר שטרן: זה לא חדש שאני מתעסק בנושאים האלה כאן, בעיקר כיוון שאני חושב שהדברים האלה, המונופול הזה שניתן, במקום להפוך את היהדות לגשר הוא הופך את היהדות למפלגת, בתוך העם.

אלעזר שטרן: מנכ"ל משרד האוצר, שהגיע, דיבר על עלויות של לפחות חצי מיליארד שקל – רק של המונופול, כמובן, לא של הכשרות עצמה.

אלעזר שטרן: הגיע אלינו משגיח כשרות שפיטרו אותו בגלל, דווקא, שהוא לא היה מוכן להתפשר על כשרות, ומינו במקומו את הבן של הרב האזורי, שמוכרחים לקבל ממנו כשרות, כמובן בעלות של פי-חמישה, והוא בכלל לא גר באזור, הוא גר רחוק והוא גם לא מגיע להשגיח.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לומר, עוד פעם, שגם אני, שחשבתי שאני כבר מכיר הכול ושמעתי הכול בדברים האלה – אני לא יכול להגיד "מזדעזע", אולי זה קשה מדי, אבל משתומם כל פעם מחדש איך אנחנו כולנו לא מתעוררים.

אלעזר שטרן: כל החיבור הזה למעשה נתן מקום להשתלטות עוינת על יהדותה של המדינה מצד גורמים קיצוניים יותר, ומי שמשלם את המחיר הזה זה כל מי שיהדותה של מדינת ישראל חשובה לו – ואני לא רוצה להגיד גבוה יותר, "שמדינת ישראל חשובה לו", כיוון שאני מאמין שלכולנו המדינה חשובה.

אלעזר שטרן: אבל אני מקווה שגם הבית הזה לא ישפוט את הכול תמיד לפי קואליציה ואופוזיציה.

אלעזר שטרן: אני מזכיר שאני את הדברים האלה אמרתי גם כשהייתי בתוך הקואליציה.

אלעזר שטרן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אורן אסף חזן, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני פעם אחר פעם לא מצליח להתמודד עם התבטאויות, התנהגויות או מוסר כפול אמיתי של חלק מחברי או חברות הכנסת.

אורן אסף חזן: אני שומע עכשיו שחברה בבית הזה, חברת הכנסת סתיו שפיר, מתלוננת על כך שהמכתב שבו היא פונה לשר בנט – למה הימין והעומד בראשו נתניהו לא מוזכרים כמי שאחראים לרצח רבין בלימודי האזרחות – מדוע המכתב הזה הודלף.

אורן אסף חזן: ואני תופס את השערות ואני תוהה: האם השאלה של זכות הציבור לדעת על טענה מסיתה, מסוכנת, פוגענית ומשבשת את ההיסטוריה עומדת על הפרק, או שמא כבודה של מי שעומדת בראש הוועדה לשקיפות?

אורן אסף חזן: שכן איך את יכולה לעמוד בראש הוועדה לשקיפות, ובינתיים את מטילה לא רק מסך עשן, אלא קיר שחור עם מיסוך מלא על דברייך, שהם שגויים, שקריים, בוטים ומובילים להסתה?

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר: מעולם לא היה קשר, לא בין ראש הממשלה נתניהו, לא בין הימין בישראל, בטח שלא בין המפלגה שבה אני חבר וגאה להיות חבר, מפלגת הליכוד, ובין אותו רצח נורא, שכולנו מגנים ואסור שמקרה שכמותו יחזור.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אמשיך את דבריו של חברי אוסאמה סעדי בקשר לבית בטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעל הבית הוא תושב קלנסואה, שאין בה אפילו מגרש אחד ריק שאפשר לבנות בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התחילו לתכנן תוכנית מתאר בשנת 2000, עד היום התוכנית לא מאושרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באותו זמן התחילו גם עם טייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטייבה אושרה תוכנית מתאר לפני שנה, או פחות משנה אפילו, ויש אפשרות – יש מכתב – שבוותמ"ל יבדקו היתכנות תכנונית שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני פונה גם לכבוד היושב-ראש וגם לראש הממשלה ולכולם: הרי הקמתם את "צוות 120 הימים", שהצביע על קשיים בעניין השיכון במגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לבדוק את האפשרות של אישור התוכניות, והתוכנית מגיעה לדיון בוותמ"ל מחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז עוד סבלנות, כי אם אתה הורס עוד בית, אתה מוסיף עוד כמה משפחות למעגל החוסר בבנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד שני משפטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול הכנסת אישרה לראש הממשלה לקבל עליו את משרד הכלכלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פה פונה לראש הממשלה: חודש ינואר רק לפני יומיים הסתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: באותו חודש נהרגו שבעה פועלים בבניין, שניים יהודים, אחד ממולדובה וארבעה ערבים – שלושה מהם אזרחי מדינת ישראל ואחד מהשטחים; ועוד 19 פצועים קשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה לא יכול להימשך, עם 17 פקחים ליותר מ-13,000 אתרי בנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה באחריות ראש הממשלה, וכל הרוג, אם הוא לא יטפל בזה, יהיה באחריותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי, ואחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אדוני השר, חברותי חברות הכנסת וחברי חברי הכנסת, היום קיימה ועדת הכספים את הדיון החמישי בסך הכול – שלושה בוועדת הכספים ושניים בוועדת החוקה, חוק ומשפט – בנושא החברה להשבת נכסים של נספי השואה.

יעל גרמן: כידוע לכם, כבר ביולי הפסיקה החברה, בניגוד לחוק ובניגוד למחויבותה, להעביר את הכספים ל-11,000 ניצולי שואה נזקקים.

יעל גרמן: היא הפסיקה להעביר את הכספים בגלל סכסוך שיש לה עם חברה אחרת, חברת "אוצר התיישבות היהודים", ששייכת כידוע להסתדרות הציונית.

יעל גרמן: אותנו, חברי הכנסת, לא מעניין הסכסוך.

יעל גרמן: אנחנו לא רוצים לשמוע על הסכסוך בין שתי החברות.

יעל גרמן: אנחנו רוצים למצוא פתרון ולהחזיר כמה שיותר מהר את התגמולים ואת הכספים המגיעים לניצולי השואה.

יעל גרמן: ואני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, ואל כל חברי הכנסת:

יעל גרמן: לפנות לשר האוצר ולראש הממשלה ולבקש מהם את התערבותם האישית, כדי שיוכלו לתת לאותה חברה להשבה רק ערבות מדינה, ובאמצעותה ניתן יהיה לקחת הלוואה זמנית, הלוואת גישור – שתוכל באמת להחזיר את הכספים המגיעים לניצולי השואה.

יעל גרמן: כל המניות של החברה להשבה הן בבעלות המדינה.

יעל גרמן: למדינה לא ייגרם שום נזק, לחברה יש נכסים בסכום של 250 מיליון שקל בדמות מניות של בנק לאומי בתוך "אוצר התיישבות היהודים", ולכן אם רק המדינה תיתן את הערבות, אנחנו נוכל לראות בחזרה את הכספים אצל ניצולי השואה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, אתמול – או בעצם שלשום בחצות – הייתה ידיעה שסמירה אסמאעיל מכפר ראמה, בת 40, נמצאה בדירתה מוטלת על הרצפה עם סימני אלימות, מישהו רצח אותה.

עאידה תומא סלימאן: זאת האישה הרביעית השנה, או בעצם, תוך חודש אחד ארבע נשים במדינת ישראל נהרגו, נרצחו: שתיים ערביות, אחת – נמצאה גופה ועוד לא ברורה הזהות של הנרצחת, ואישה יהודייה גם כן נרצחה, תוך חודש אחד.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להתעלם מהעובדות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להמשיך לא להביא את זה לסדר-היום הציבורי, להמשיך הלאה כאשר נשים נרצחות בחברה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא רואה שהעולם מתרעם על זה; אני לא רואה שהרשויות שאמורות לטפל בנשים הסובלות מאלימות או שחייהן נמצאים בסכנה מזדעזעות וקוראות לפגישות חירום, או מתדיינות בנושא הזה לפחות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד שמחה ששר הרווחה נמצא באולם עכשיו ושומע אותי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאי-אפשר להמשיך במצב הזה שיד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה; המידע שנמצא במשטרה לא מועבר לרווחה כראוי, והמידע שנמצא ברווחה לא עובר למשטרה כראוי.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להמשיך בלי רשות שתטפל ותעמיד את הנושא של אלימות נגד נשים ורצח נשים בראש מעייניה.

עאידה תומא סלימאן: ועוד דבר אחד: כאשר כולם מדברים על מדיניות הריסת הבתים, כאשר אנחנו לפני יומיים ראינו את המראות של הריסת הבית בטייבה, וכאשר יותר מ-50,000 בתים מאוימים בהריסה, שיגיעו אליהם כוחות משטרה מלווים בכוחות אשר יכניסו את הדחפורים ויהרסו את הבית – אני רוצה לשאול: מישהו חושב שאישה ערבייה, אחרי מראות כאלה, תראה במשטרה כתובת בשבילה?

עאידה תומא סלימאן: תראה במשטרה המקום שהיא יכולה להתלונן בו על אלימות?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלפני שנוקטים צעדים צריך לחשוב טוב מאוד על צעדים בוני אמון, אם זה בהכרה בבניינים האלה והכשרתם, ואם זה בלבנות אמון עם המשטרה, שתהפוך באמת למקום שאליו נשים ניגשות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חברת הכנסת עליזה לביא.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להודות לחברת הכנסת עליזה לביא, חברתי, על כך שהיא יזמה את יום אתגרי התעסוקה.

איילת נחמיאס ורבין: כל מי מאתנו שמסתכל על עצמו או על ילדיו מבין שעולם התעסוקה השתנה וצפוי להשתנות באופן דרמטי, והמשימה הזאת היא משימה לאומית כבדת משקל.

איילת נחמיאס ורבין: אם הממשלה לא תאחז את השור בקרניו, אנחנו נמצא אנשים שלא יודעים כיצד להתנהל בשוק התעסוקה, לא מצליחים להחזיק מקום תעסוקה לאורך זמן, ואולי גם נמצא אותם – לא אולי, אנחנו כנראה נמצא אותם פנסיונרים עניים יותר מכפי שאנחנו רואים את הפנסיונרים של היום.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר הזה מאוד מדאיג.

איילת נחמיאס ורבין: ואני רוצה לחבר את העניין הזה לישיבת ועדת הכלכלה שניהלתי הבוקר בנושא חוק העסקים הקטנים.

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה הביאה חוק עסקים קטנים שעל פניו אמור לעודד פיתוח עסקים קטנים בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: המציאות היא שהחוק הוא דקלרציה.

איילת נחמיאס ורבין: דקלרציות, הצהרות, זה דבר מאוד מאוד חשוב, אבל הן לא נותנות שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול הגשתי הצעת אי-אמון בממשלה בנושא הטיפול בעסקים הקטנים.

איילת נחמיאס ורבין: בעניין הזה, כמו בעניין שוק התעסוקה – דברים שקשורים אחד לשני – אנחנו חייבים לפתח את העסקים הקטנים בישראל, לפתח את העסקים הקטנים בראשות נשים במדינת ישראל, וגם במגזרים, משום שזה מנוע הצמיחה הישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: כשאנחנו שואלים את עצמנו כיצד ארצות-הברית הגדולה יצאה מהמשבר הכלכלי והפיננסי הגדול שהיא הייתה בו – זאת הייתה הדרך: השקעה אמיתית, תג מחיר על השקעה בעסקים קטנים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: זו השקעה בעתיד של הילדים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת דב חנין.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אני רוצה להודות גם לך על אישור יום התעסוקה, היום המיוחד שהתקיים כאן היום.

עליזה לביא: אז תודה לך, אדוני היושב-ראש, ולחברי יושבי-ראש הוועדות על הדיונים המרתקים שהיו, לעובדי המשכן על העבודה הנהדרת שהייתה אתם, ולממ"מ על המחקרים הנהדרים.

עליזה לביא: באמת, ידע רב.

עליזה לביא: אבל, אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל יודעת: יש לנו ידע, יש לנו רשות לאומית לכלכלה, יש לנו משרד כלכלה, יש לנו שר כלכלה חדש מאתמול, שזה ראש הממשלה, וחצים מוכוונים, אבל אנחנו דורכים במקום; אנחנו נסוגים לאחור.

עליזה לביא: מערכת התעסוקה במדינת ישראל הולכת אחורה.

עליזה לביא: אם לא נתעשת ונבין שזה נושא לאומי, נושא שאנחנו צריכים כולנו להתכנס ולהבין איך אנחנו מתקדמים אותו קדימה – זו אחריות של המדינה לקחת את הדברים האלה צעד אחד קדימה.

עליזה לביא: הנתונים של ה-OECD, הנתונים שהוצגו בדבוס, כולם מדברים על עולם תעסוקה משתנה.

עליזה לביא: בתוך חמש שנים יהיה פה עולם אחר, ופחות אנשים תהיה להם עבודה.

עליזה לביא: המסלולים שהילדים שלנו גדלים בהם, הנכדים שלנו, הם אותם מסלולים שאנחנו גדלנו בהם, אין בהם שינוי.

עליזה לביא: וזו ממש זריית חול בעיניים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עליזה לביא: אנשים צריכים להתעורר ולהבין.

עליזה לביא: ואתה יודע, אדוני, כשאני מסתכלת וקוראת את דברי הרמב"ם על מצוות הצדקה – הרמב"ם מדבר על כך שמציאת עבודה לחבר, לרע, זו המצווה החשובה ביותר; לא נתינה של כסף ולא נדבה אלא מציאת עבודה והכשרה למקום עבודה ראוי.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: שני עניינים שנמצאים מתחת לרדאר התקשורתי והציבורי: היום בבוקר הרסו כוחות הצבא בתים בשני כפרים פלסטיניים בגדה המערבית.

דב חנין: מדובר בביר-אלע'ואנמה וח'רבת-אלחילווה, שני יישובים פלסטיניים בדרום הר-חברון.

דב חנין: ההריסות נעשו בלי הודעה מוקדמת; צעד פתאומי, קיצוני, שהותיר משפחות עם ילדים ללא קורת גג במהלך החורף.

דב חנין: המהלכים האלה הם לא יוצאי דופן, זה מה שקורה.

דב חנין: כך נדחקים הפלסטינים משטחי C, כך מתבצע סיפוח בפועל שלהם.

דב חנין: ואלה הן, עמיתי חברי הכנסת, לא תוכניות הזויות של השר בנט, אלא פעולה הזויה של הממשלה כולה.

דב חנין: ועניין אחר.

דב חנין: העיתונאי מוחמד אלקיק שובת רעב במחאה על מעצרו המינהלי כבר יותר מ-70 ימים.

דב חנין: הוא נמצא במצב קריטי, יש סכנה לחייו.

דב חנין: וזו ההזדמנות, אדוני היושב-ראש, לדרוש לסיים את המעצרים המינהליים.

דב חנין: אם למדינה יש טענות, שתעמיד אנשים לדין.

דב חנין: אבל מעצר מינהלי הוא פגיעה קיצונית בזכויות אדם.

דב חנין: צריך לעשות את הכול כדי שלא ייגרם חס וחלילה אסון והאסיר שובת הרעב לא ימות בכלאו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת איל בן ראובן.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, היום קיימנו דיון בוועדת הפנים בשאלה אם לתקן את חוק המסתננים ולקצר אותו מ-20 חודשים ל-12 חודשים.

רויטל סויד: ישבתי שם והסתכלתי ואמרתי לעצמי: אנחנו מתקשקשים עם תיקון חוק שמתייחס למסתננים – 20 חודשים, 12 חודשים – אבל מישהו מאתנו ישב פעם אחת לדון מה עם מצבם של תושבי השכונות בדרום תל-אביב?

רויטל סויד: האם לא היה ראוי, במקום כל חוק המסתננים, שאנחנו מתקנים אותו שוב ושוב ושוב בהוראת בג"ץ, לשבת כמו שצריך, לקבל החלטה שמטפלים בתושבי שכונות דרום תל-אביב?

רויטל סויד: שפותרים את הבעיות הקשות שהם מתמודדים אתן: בעיות בטיחות, נערות וצעירות שלא יכולות להסתובב בלילה, קשישים שנשדדים מייד כשהם לוקחים את כספי הביטוח הלאומי, אנשים שכשהם פותחים את חלון ביתם, מה שהם רואים זה דברים שאף אחד מאתנו שיושב בבית הזה לא רואה מחלון ביתו?

רויטל סויד: לא לשבת ולהכין תוכנית לאומית כיצד מצילים את הדרום, את תושבי דרום תל-אביב?

רויטל סויד: במקום זה מתקנים שוב ושוב ושוב, בהוראת בג"ץ, את חוק המסתננים.

רויטל סויד: ואני אומרת: חוק להצלת תושבי דרום תל-אביב, זה מה שצריך לעשות, בזה אנחנו צריכים להתעסק בכנסת הזאת.

רויטל סויד: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איל בן ראובן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, בחודש ינואר האחרון נהרגו שבעה אנשים, עובדים, בתאונות עבודה: ויטלי אסף, בן 43, זיכרונו לברכה; אחמד ביראווי, בן 29, זיכרונו לברכה; פאיז סאלח, בן 43, זיכרונו לברכה; אשרף טהא, בן 41, זיכרונו לברכה; יהודה לגזיאל, בן 63, זיכרונו לברכה; קאסם אבו ראס, בן 34, זיכרונו לברכה; טודור דובראש, בן 32, ממולדובה, שמת מפצעיו.

איל בן ראובן: זו שערורייה בקנה מידה לאומי, והיא חמורה עוד יותר מאחר שהרשימה האיומה שהקראתי היא המשך ל-38 הרוגים ב-2011, 31 הרוגים ב-2012 – אני לא רוצה לעבור על כל הרשימה.

איל בן ראובן: ב-2015 – 34 הרוגים.

איל בן ראובן: ואחרי אלו, בסערה האחרונה אנחנו נתקלים בתופעה קשה של עובדים שמאולצים להיכנס, לעלות על מנופים ולעבוד בתנאים בלתי אפשריים, ומנהליהם אומרים להם: עלו, ואם לא – אז לכו הביתה.

איל בן ראובן: אז יש מינהל בטיחות ובריאות במשרד הכלכלה; אם אלו התוצאות, אז מה שיש לא רלוונטי.

איל בן ראובן: יש דוח אודי אדם מ-2011; אם אלו התוצאות אז הדוח הזה כנראה לא מיושם.

איל בן ראובן: אני קורא מכאן לפעולה מהבית הזה, לפעולה מהירה, מחייבת, שיפור ותוצאות.

איל בן ראובן: מי שגורם לפגיעה בחוסר אחריות בעובדיו ולא מקיים את הנדרש, חייב לשלם מחיר.

איל בן ראובן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת דוד ביטן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, היום בוועדת הכספים נודע שממשלת הולנד, אדוני היושב-ראש, ממשלת הולנד הפסיקה לשלם קצבאות לניצולי שואה הולנדים בטענה שהם מקבלים כפל קצבאות: הם מקבלים בארץ, אז אנחנו לא ניתן להם.

מאיר כהן: יתרה מכך, הם הפסיקו לשלם קצבה לניצולת שואה שגרה במודיעין בטענה שמודיעין נמצאת מעבר לקו הירוק, ורק כשהעמידו אותם על טעותם הם החזירו את הקצבה.

מאיר כהן: אני כועס – ואנחנו כועסים על כך – שברשות לניצולי שואה שליד משרד האוצר ידעו מהדבר הזה, ולא העבירו את זה לדרג הרבה יותר בכיר.

מאיר כהן: זה דבר מאוד חמור שממשלה ששילמה כל הזמן לניצולי שואה שהיו אזרחיה מחליטה להפסיק לשלם בגלל שהם מקבלים מהאוצר הישראלי.

מאיר כהן: זה דבר שצריך להיות מטופל ברמות של ראש הממשלה, של שר החוץ, כי זו באמת התערבות גסה ובוטה.

מאיר כהן: אסור שזה יהיה כך.

מאיר כהן: וטוב עשה גפני, ואני מלא הערכה אליו, שבוועדת הכספים קיבל החלטה להקים צוות של ארבעה חברי כנסת שיטפלו בזה.

מאיר כהן: אבל, אדוני היושב-ראש, ראוי שבאמת – או ממך כיושב-ראש הכנסת, או משר האוצר, או משר הרווחה, מול הקולגות שלכם בהולנד – להעמיד אותם על טעותם.

מאיר כהן: זה דבר שאסור, שלא היה צריך בכלל לקרות בתוך המציאות שלנו.

מאיר כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר דבריו אנחנו נעבור לציון יום אתגרי המחר בתעסוקה.

דוד ביטן: אני רוצה להתייחס לנושא מפרץ חיפה.

דוד ביטן: אני יודע שהיו חברים שדיברו על זה; לא שמעתי אותם, אז אני מקווה לא לחזור על מה שהם אמרו.

דוד ביטן: אבל המצב שם הוא בלתי נסבל.

דוד ביטן: כל הזמן הרשויות מבטיחות לנו שהמחקרים לא נכונים ואין שום בעיה, והחולי שם גואה וגואה.

דוד ביטן: אין ספק שיש לנו בעיה בנושא הכלכלי, כי יש שם מפעלים מאוד חשובים למדינת ישראל.

דוד ביטן: אבל מספיק זה מספיק.

דוד ביטן: אם צריך לסגור את המפעלים, אז אנחנו צריכים לסגור אותם, על מנת שהם יעשו את הפעולות הנכונות.

דוד ביטן: אנחנו צריכים לסמוך על המשרד להגנת הסביבה ועל עיריית חיפה, אבל אנחנו כנראה לא יכולים לסמוך עליהם, כי הם לא מבצעים את העבודה שלהם, משיקולים כאלה ואחרים.

דוד ביטן: לכן, אני קורא לממשלת ישראל: אם צריך להוציא צווי סגירה, שיוציאו מייד צווי סגירה ויטפלו בבעיה באופן אמיתי אחת ולתמיד.

דוד ביטן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לכל הנואמים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד בנושא:

יולי יואל אדלשטיין: אתגרי המחר בתעסוקה: חשיבה מחדש על הכשרה והשכלה בעולם משתנה, נושא שיזמה חברת הכנסת עליזה לביא ונדון לאורך כל היום בכמה מוועדות הכנסת, וכן בכנס מקצועי שהתקיים מוקדם יותר כאן במשכן.

יולי יואל אדלשטיין: לעולמנו המודרני, המשתנה תדיר מבחינות רבות, השלכות דרמטיות על עולם התעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: ענפים רבים הולכים ונעלמים, ואתם פוחת גם הצורך בעובדים, לעתים כליל.

יולי יואל אדלשטיין: מנגד, גובר הצורך בעובדים מיומנים בענפים ובמקצועות חדשים, אבל דומה שלעתים הביקוש רחוק מלספק את הצורך, נוכח מחסור בהשכלה רלוונטית.

יולי יואל אדלשטיין: תופעת הפיגור והמחסור בידע ובהשכלה בקרב שכבות רחבות בישראל עדיין לא חדרה דייה ללב התודעה הציבורית ובקרב מקבלי ההחלטות.

יולי יואל אדלשטיין: מטרת יום הדיונים המיוחד היא להאיר עיניים ולקיים חשיבה רחבת היקף על היערכות מדינת ישראל לתמורות בעולם התעסוקה; למפות את הצרכים בכל הרמות – בהשכלה האקדמית, בעולם העסקים ובשירותים הממשלתיים הנוגעים לתחום התעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: מדובר בנושא לאומי ממדרגה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב הבנתי, הנתונים שפרסם ה-OECD בנושא רחוקים מלהחמיא לנו, ועל כן דרושה היערכות מקיפה צופה פני עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: אין ספק שהפניית הזרקור לנושא עשויה לתרום לקידומו, ואני מקווה שהנוגעים בדבר ברשות המבצעת ישכילו לקחת את הדברים לתשומת הלב, להתעמק בנתונים ובמגמות המוצגים כאן היום ולגבש תוכנית פעולה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל מי שלקחו חלק בדיונים המיוחדים היום, וכמובן, עוד פעם, לחברת הכנסת לביא, שיזמה את העלאת הנושא על ראש שמחתנו ודיונינו.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/147/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו קודם כול נתחיל בהצעת חוק לדיון מוקדם.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת עליזה לביא, דב חנין ומיקי לוי – בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא תנמק את ההצעה, נשמע את התשובה, תשובת הממשלה, מפי סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, ונצביע.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: תודה על הדברים.

עליזה לביא: יום חשוב עברנו כאן היום, יום ששם, באמת, פרוז'קטור על ההמשך, המשך של עבודה מחייבת, ורבים התחייבו.

עליזה לביא: לא סוד שעתיד התעסוקה מציב אתגרים בפנינו.

עליזה לביא: זה ממש לפתחנו, ואנחנו באיחור מאוד מאוד גדול.

עליזה לביא: בהרבה מאוד מהמדינות נעשו כבר צעדים אופרטיביים, אם זה בארצות-הברית ואם זה באוסטרליה, שיש בה רשות שמטפלת בנושא הזה של התאמה לעולם תעסוקה משתנה, אחריות של מדינה לכוון אנשים.

עליזה לביא: נעשו צעדים מעשיים, אבל המדינה שלנו מדשדשת ועומדת במקום, והידע הרב שהצטבר נשאר במקום של הידע.

עליזה לביא: שמענו היום הרבה מאוד מהתוכנית וההבנות והראייה.

עליזה לביא: אבל, אדוני היושב-ראש, צריך רשות אחת שתבין שהנושא של תעסוקה זה נכס לאומי, זה מציאות שבאמת צריך לבוא ולשנות אותה.

עליזה לביא: יש לנו את היכולת, רק צריך תקציבים וצריך הבנה וצריך ראייה ואסטרטגיה.

עליזה לביא: כי גם שמענו אנשים חרדים שמדברים על החשיבות – ובכנות מאוד גדולה – מה קורה כשאין לך את הידע, כשאין לך את האנגלית, לבוא ולהתקדם.

עליזה לביא: בשבוע שאנחנו שומעים שוב שחוזר ועולה הנושא של לימודי ליבה, אז מה המדיניות שלנו כמדינה?

עליזה לביא: מה ההבנה שלנו?

עליזה לביא: צריך להקשיב לשטח, לעקוף לפעמים את ההנהגה.

עליזה לביא: אמרה היום, באמת בכאב מאוד מאוד גדול – בוועדה נאמרה אמירה: אז אולי אל תקראו לזה לימודי ליבה, תקראו לזה בשם אחר.

עליזה לביא: אבל תיתנו לנו את הידע, תיתנו לנו את הכלים.

עליזה לביא: צעירים חרדים בגיל 22–23 מגיעים לעולם העבודה, ולעולם לא יוכלו להתקדם.

עליזה לביא: זו אחריות של מדינה.

עליזה לביא: אז ביום שלאחר היום שבו מתמנה ראש הממשלה להיות שר הכלכלה, אני מבקשת באמת מראש הממשלה להבין שצריך הרבה מאוד זמן כדי לתקן את הכלכלה בישראל.

עליזה לביא: מדינת ישראל, יש לה משרד כלכלה עם אנשי מקצוע טובים מאוד.

עליזה לביא: אבל צריך יד מכוונת, יד מכוונת שבאמת תיתן את המענה.

עליזה לביא: אני רק רוצה לצטט מה שנאמר על-ידי נציגת משרד הכלכלה בדיון; היא אמרה, ואני מצטטת: למשרד הכלכלה אין היכולת לטפל בתעסוקה של המחר.

עליזה לביא: הוא בקושי מסתדר עם התעסוקה של היום, כי יש לו מספר מצומצם של תקנים.

עליזה לביא: אז אם אנחנו רוצים לבוא – ואני עומדת פה, באמת, אחרי יום מרתק שבו שמענו והתוודענו והכרנו, והידע קיים, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: אבל מגיע לאזרחי מדינת ישראל שר כלכלה במשרה מלאה, שיסתכל 20 ו-30 שנים קדימה ולא רק לטווח הקצר.

עליזה לביא: ושוב אני חוזרת ואומרת: הידע לפתחנו.

עליזה לביא: הנתונים צורחים למולנו, ואנחנו צריכים לבוא ולהתנער.

עליזה לביא: זה אחריות שלנו לילדים ולנכדים ולדורות הבאים שלנו.

עליזה לביא: תקנון הכנסת מאפשר לי לדבר על הצעת החוק שלי וגם על ההצעה לסדר-היום.

עליזה לביא: אני לא יכולה לדבר פעמיים ולכן אני מחברת את הדברים כאן:

עליזה לביא: גם על ההצעה לסדר-היום שהגשנו במסגרת היום של תעסוקת המחר וגם על הצעת החוק שלי.

עליזה לביא: יש השיר המקסים של דורי בן-זאב, "מה אתה רוצה להיות כשתהיה גדול".

עליזה לביא: אם נחזור וניזכר במילים של השיר: "אחד רוצה להיות נהג, לנסוע לעפולה.

עליזה לביא: / אתה תהיה רופא ותרפא אנשים.

עליזה לביא: / אני אהיה צייר ואצייר רק את שולה,/ נגור מחוץ לעיר ונגדל שם פרחים".

עליזה לביא: אז נהגים הולכים להיעלם.

עליזה לביא: זה מהמקצועות שלא יהיו, לא נהגי אוטובוסים ולא נהגי מוניות.

עליזה לביא: רופאים נפגוש פחות.

עליזה לביא: מי שייקח לנו את בדיקות הדם זה כבר לא תהיה האחות אסתר בכנסת.

עליזה לביא: יהיו רובוטים, אנחנו רואים שזה כבר נכנס.

עליזה לביא: התשובה למילות השיר הוותיק הזה היא באמת מורכבת, היא משתנה מול עינינו.

עליזה לביא: אם דורי בן-זאב היה צריך לכתוב את השיר הזה מחדש, הוא היה כותב את זה אחרת אל מול המחר.

עליזה לביא: את המציאות הזאת, כמו שאמרתי, יש לנו: המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה, הדברים שהשאיר לנו יוג'ין קנדל במצגת המפורסמת שהוזכרה פה היום על עולם העבודה העתידי ועל ההשלכות על התעסוקה בישראל – הן הרי מוכרות לנו.

עליזה לביא: צריך אומץ, צריך הבנה, צריך לראות את זה בתקציב המדינה וצריך לראות את זה בסנכרון הכללי, ולא פתאום, כמו שאמרתי קודם, להבין שאלה פטורים ואלה לא שייכים ואלה קיימים.

עליזה לביא: לעניין הצעת החוק לתיקון פקודת העיריות.

עליזה לביא: גם בדיון היום בבוקר, הדיון שפתח, בוועדת הכלכלה, בנושא של החוק על עסקים קטנים ובינוניים – האנשים הללו, שיש להם עסקים בינוניים וקטנים, נמצאים בקושי מתמיד ויומיומי.

עליזה לביא: בתוך עמי אני חיה, קשובה, רואה, בטח בימים של מצב ביטחוני רעוע.

עליזה לביא: המצב קשה לכולם.

עליזה לביא: אבל כשאנחנו לוקחים את זה – והצעת החוק שלי מדברת על נשים – נשים סובלות פעמיים.

עליזה לביא: האם ידעת, אדוני היושב-ראש, שרק 4% מהעסקים הקטנים הפרטיים במדינת ישראל רשומים על שמות של נשים?

עליזה לביא: רק 4% נשים.

עליזה לביא: כשכיהנתי כיושבת-ראש הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נחשפתי לנתון הקשה הזה.

עליזה לביא: זה לא יכול להיות שזה הנתון שניתן פה במדינת ישראל.

עליזה לביא: ביחד באמת חשבנו על הצעת החוק המאוד-חשובה הזאת, יחד עם חברי חברי הכנסת דב חנין ומיקי לוי.

עליזה לביא: המציאות הזאת מלמדת אותנו, בהמשך לדברים שאמרתי עד עכשיו, שמשהו לא נכון בכלכלה הישראלית.

עליזה לביא: יש איזה עיוות מתמשך שאוחז במקומותינו כבר שנים רבות, וחייבים לפרק אותו.

עליזה לביא: וכדי לפרק אותו צריך ללכת בשני כיוונים.

עליזה לביא: הכיוון האחד הוא זיהוי של חסמים, העצמה של נשים, שיתופי פעולה ועוד; נמצאת פה יושבת-ראש הוועדה המכהנת, עאידה תומא סלימאן, שעושה עבודה נהדרת, ותודה רבה על הדיון היום בוועדה, שבאמת זיהה וחשף חסמים.

עליזה לביא: יותר מדי שנים העיוות הזה קיים, ולא ניתן לחכות עד שהוא יוסדר באופן תהליכי.

עליזה לביא: אנחנו חייבים להתערב בחקיקה, לפחות עד שהמצב יהיה ראוי ונכון ושוויוני.

עליזה לביא: אז תיקון 16 לחוק חובת המכרזים קובע שבמכרזים לאומיים במדינת ישראל ייעשה מאמץ לסייע לנשים עצמאיות, נשים יזמיות ועוד ועוד.

עליזה לביא: אבל נשים לא ניגשות ולא זוכות במכרזים ברמה הלאומית, כי הן לא עומדות בתנאי הסף.

עליזה לביא: הן לא עומדות בתנאי הסף כי תנאי הסף לפעמים כתובים לא בהתכתבות עם המציאות הקיימת.

עליזה לביא: אז ברמה הלאומית יש הבנה ויש החלטה, אבל כמו שאמרתי, בדקנו וראינו שזה לא עוזר.

עליזה לביא: העסקים של נשים לא מתקדמים.

עליזה לביא: שאלתי את עצמי את השאלה מדוע זה לא מתקדם.

עליזה לביא: התשובה היא מאוד פשוטה.

עליזה לביא: במציאות הישראלית עסקים של נשים הם עדיין עסקים קטנים מאוד, משלל נסיבות, ולא תואמים את הדרישות.

עליזה לביא: אז כדי לקדם עסקים אנחנו חייבים לא להסתפק ברמה הלאומית אלא גם לעבור לרמה העירונית.

עליזה לביא: אנחנו צריכים לייצר מנגנון שגם המכרזים שעיריות מפרסמות, יוטמעו בהם מנגנונים של העדפת נשים.

עליזה לביא: זה נכון כדי לקדם שוויון לנשים.

עליזה לביא: זה נכון גם כדי לקדם את הצמיחה במשק, כדי שהחברה שלנו תהיה חברה ראויה יותר.

עליזה לביא: החלת התיקון לעידוד נשים בעסקים גם על מכרזים של הרשויות המקומיות תעודד נשים לקחת חלק ולהתנסות ביזמות ותוביל לצמיחה של המשק הישראלי כולו.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לחזור למהות, ל-essence של היום הזה ובאמת לסכם אותו ולדבר על כמה דברים שאנחנו צריכים.

עליזה לביא: אנחנו צריכים להפנים שהכלים שאנחנו כולנו צריכים להקנות לדור הצעיר הם בעיקר מיומנויות, גמישות מחשבתית, לבדוק ולראות – את הטיפוח העצמי בעולם משתנה, החל מהגיל הרך ועד מערכת ההשכלה הכללית, גם האקדמית, גם המכללות, גם המכללות שאינן מורשות; לעודד יזמות, לעודד התכתבות עם המציאות הקיימת.

עליזה לביא: המחקר של הממ"מ חשף בפנינו מודלים שקורים בעולם.

עליזה לביא: אסור לנו, דווקא כמדינה שמקדמת את העשייה ואת התעשייה – רובוטים שהוצגו בפנינו מפותחים פה במדינת ישראל, אבל אסור לנו שהרובוטים המתקדמים האלה יעשו בסופו של דבר תהליך הפוך והם יגבירו את הפערים החברתיים בתוך מדינת ישראל.

עליזה לביא: כי אם הם יהיו נחלתן של קבוצות מסוימות בחברה בישראל בלבד, שכרנו יצא בהפסדנו.

עליזה לביא: הכתובת היא על הקיר והנתונים עובדים נגדנו.

עליזה לביא: אנחנו צריכים, כולנו, להבין שיש פה נושא שעלינו להמשיך ולטפל בו.

עליזה לביא: להטמיע את המידע ואת הידע שעומדים לפתחנו, וָלא – אנחנו נלך אחורה.

עליזה לביא: גם במערכת החינוך, גם במשרד הכלכלה, גם במשרד ראש הממשלה, צריך לקום מרכז אחד שייקח את הידע הזה.

עליזה לביא: כי גם בהכנות ליום הזה – שירות התעסוקה, משרד הכלכלה, משרד ראש הממשלה והמועצה הלאומית לכלכלה, כל אחד עובד לבד.

עליזה לביא: אין פה סנכרון של המערכת כולה, הבנה שצריך להיות פה שינוי מרכזי, והנחיה.

עליזה לביא: אם ממשלת אוסטרליה הקימה מרכז כזה בראשות הממשלה, ואם הנשיא אובמה נותן לזה כספים ייעודיים שנכנסים לתקציב המדינה, לאדפטציות, לאנשים שנמצאים באבטלה בגיל 40 ו-45, להתאמה, לכשירות, לכלים, להנגשה, מדינת ישראל חייבת להקצות לכך תקציבים ולהקים יד אחת מכוונת שתיתן באמת את המענה הנדרש לתעסוקת המחר, שהגיעה לכאן.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא, שהציגה לנו לקריאה טרומית הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בתעסוקה), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נשמע את תשובת הממשלה מפי סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן; בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ה–2015.

יצחק כהן: גברתי המציעה, חברת הכנסת עליזה לביא, במכרזים של משרדי ממשלה וגופים אחרים לפי חוק חובת המכרזים, התשנ"ב–1992, נכלל מנגנון של העדפת עסקים בשליטת נשים.

יצחק כהן: כאשר יש במכרז שתי הצעות שקיבלו תוצאה משוקללת זהה, שהיא גם התוצאה הגבוהה ביותר במכרז, תיבחר ההצעה שהיא של עסק בשליטת אישה.

יצחק כהן: הצעת החוק מבקשת להחיל מנגנון זה גם על מכרזי רשויות מקומיות.

יצחק כהן: בנוסף, הצעת החוק מבקשת להחיל מנגנון זה גם על התקשרויות של רשויות מקומיות הנעשות בפטור ממכרז.

יצחק כהן: ככלל, החלת מנגנוני העדפה שונים במכרזים היא שאלה מורכבת, המצריכה איזון בין האינטרסים השונים, ובהם שני העקרונות הבסיסיים העומדים בלב דיני המכרזים הציבוריים: שוויון ויעילות כלכלית אל מול אינטרסים חברתיים שונים, ובענייננו – עידוד נשים בעסקים.

יצחק כהן: מנגנון ההעדפה המוצע בהצעת החוק והקיים במכרזי המדינה הוא מנגנון מרוכך יחסית, הקובע העדפה רק במקרה של שוויון מוחלט בין שתי ההצעות, וככזה, הפגיעה שלו הן בשוויון והן ביעילות הכלכלית היא פחותה.

יצחק כהן: חשוב לציין, אדוני היושב-ראש, כי סוכם עם המציעה, חברת הכנסת עליזה לביא – את אתי?

יצחק כהן: – כי תהליך החקיקה ייעשה בתיאום ובהסכמה עם משרד הפנים ככל שיידרש.

יצחק כהן: האם עד כאן?

יצחק כהן: לפרוטוקול.

עליזה לביא: כן.

יצחק כהן: לפיכך, מוצע לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית ולהעביר אותה לוועדה לקידום מעמד האישה.

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לסגן שר האוצר יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: יש הסכמה של המציעה לתיאום עם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מצביעים על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ה–2015, בקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד ההצעה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (עידוד נשים בעסקים), התשע"ה–2015, לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 19, בתוספת קולו של חבר הכנסת אלי אלאלוף, אין מתנגדים או נמנעים.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להוסיף אותי?

איתן כבל: אם אדוני יכול להוסיף אותי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נוסיף לפרוטוקול את כוונת חברי הכנסת סויד, כבל וכהן-פארן לתמוך בהצעת החוק, אבל לא נשנה את תוצאות ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה עוברת להכנתה לקריאה ראשונה בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום אתגרי המחר בתעסוקה: חשיבה מחדש על הכשרה והשכלה בעולם עבודה משתנה

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לסדרת הצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום אתגרי המחר בתעסוקה: חשיבה מחדש על הכשרה והשכלה בעולם עבודה משתנה, מס' 2324, 2674, 2675 ו-2766.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים יהיה חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יצחק וקנין: אחריו – חברי הכנסת יעקב מרגי, מנואל טרכטנברג וזהבה גלאון.

יצחק וקנין: לאחר מכן, בעלי הצעות רגילות בנושא הם עודד פורר ואורן אסף חזן.

יצחק וקנין: עד חמש דקות לרשות אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, העבודה, התעסוקה, היא לא רק ערך כלכלי ולא רק משאב כלכלי; היא משאב חברתי-תרבותי.

באסל גטאס: אין דת ואין ספר קדום שלא התייחס אליה.

באסל גטאס: תרשו לי לצטט בפתח דברי פסוק מהקוראן, שהוא מפורסם, שהפך להיות חלק מהתרבות, ההווי והפולקלור שלנו, שאומר (אומר בערבית: אֱמור, עֲשׂוּ את מעשיכם, ואלוהים יראה את אשר תעשו, וכן גם שליחו והמאמינים.

באסל גטאס: ) הפתיחה היא: תגיד "אעמלו" – תעבדו, תעסקו; אלוהים יראה את תוצאות העבודה שלכם וגם השליח – הרסול – וכל המאמינים.

באסל גטאס: לסמן שערך העבודה בעיקרו הוא ערך כללי סוציאלי-חברתי, ולא רק כלכלי.

מאיר כהן: תצטט משהו מהברית החדשה.

מאיר כהן: משהו מהברית החדשה.

באסל גטאס: אני ציטטתי בעבר ואני אמשיך לצטט.

באסל גטאס: אני איש חילוני.

באסל גטאס: בשבילי הדת היא חלק תרבותי מכונן בזהות הלאומית שלי.

אורן אסף חזן: הוא, אין לו אלוהים.

עודד פורר: בגלל זה עלית למסגד אל-אקצא?

באסל גטאס: אם אני מצטער על משהו – שאתם לא יודעים ערבית; שתרגישו, לא רק תבינו; תרגישו כשאני מצטט את הפסוק הזה: וקל אעמלו.

באסל גטאס: וקל אעמלו פסירא אללה הוא עמלכם ורסולה ואלמאמנון.

באסל גטאס: משהו אדיר, כמו שירה.

באסל גטאס: אבל בחזרה לעניין של התעסוקה והכלכלה והחשיבות של להסתכל על התעסוקה היום לא רק בממד החברתי – שכולם צריכים לעבוד, לממש את עצמם, למצוא את המימוש העצמי בעבודה – אלא גם שהעבודה תהיה קשורה ומחוברת לעתיד.

באסל גטאס: כי בלי זה, התעסוקה כשלעצמה, ורואים מה קורה היום, אפילו לא יכולה להוציא משפחות מתחת לקו העוני.

באסל גטאס: לדבר רק על תעסוקה, או על תעסוקת נשים – היום באופנה תעסוקת נשים ערביות, לדוגמה – לא יספיק; זה חשוב, זה משהו שמתחייב, אבל לא מספיק.

באסל גטאס: אתמול הקשבתי להרצאתו המאוד-מעניינת של חוזה אנחל גורייה, שהוא ה-Secretary General של ה-OECD, ולמדתי משהו מאוד מעניין.

באסל גטאס: תשמעו טוב מה הוא אומר.

באסל גטאס: הוא אומר: ה-OECD עבר מלדבר על תעסוקה ובכלל לדבר על האינדיקטורים – אתה שומע, מנואל?

באסל גטאס: פרופסור טרכטנברג, הוא אומר משהו מאוד מעניין – שכבר לא מדברים ב-OECD על אותם אינדיקטורים כלכליים טיפוסיים: צמיחה, אבטלה, עניינים כמו תעסוקה וכו', אלא היום מפתחים אינדיקטור חדש שנקרא ה-well-being.

באסל גטאס: צריכים להתחיל למדוד – – אני לא יודע איך מתרגמים את זה לעברית: איכות חיים?

איתן כבל: כן, אפשר.

באסל גטאס: – – את ה-well-being, את ההווי שלך.

זהבה גלאון: זה לא הווי, הוויה.

באסל גטאס: הוויה אנושית, well-being.

באסל גטאס: והיום האתגר זה איך למדוד את ה-well-being: לא רק בכסף שנכנס לכיס, לא רק בהכנסת משפחה או יחיד, אלא בהוויה האנושית שלך כבן-אדם, שהתעסוקה היא מרכיב אחד ממנה.

באסל גטאס: מה שקורה, ישראל מפגרת בעניין התנובה של התעסוקה ותרומתה ל-GDB – לרמת איכות החיים והתוצר הלאומי הגולמי – כי הפריון בעבודה לא רק עומד, סטטי; ביחס למדינות אחרות הוא הולך אחורה.

באסל גטאס: ובלי להבין שצריך גם הקניית יכולות, אפשרויות וטכנולוגיות לכוח העבודה, הפריון ימשיך להידרדר.

באסל גטאס: בלי זה אי-אפשר להתקדם ועל זה צריך לחשוב – ואיך להביא אוכלוסיות שלמות שהן היום בשוליים לקבל את אותן יכולות ואותן אפשרויות ולדעת איך להשתמש בטכנולוגיות האלה; זה האתגר האמיתי.

באסל גטאס: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת יעקב מרגי – איננו.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: חמש דקות.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לברך את חברת הכנסת עליזה לביא על היוזמה להקדיש יום שלם של דיונים לנושא החשוב הזה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו חיים בעיצומו של צונאמי טכנולוגי, שמכה ומציף כל פינה בחיינו, אבל בעיקר את ההקשר התעסוקתי.

מנואל טרכטנברג: מקצועות ועיסוקים שהיו בהם משכורות גבוהות וגם הילה ופרסטיז'ה הולכים ונעלמים, ותחתיהם קמים אחרים.

מנואל טרכטנברג: אותו הדבר לגבי מפעלים ומעסיקים.

מנואל טרכטנברג: וכמובן, כישורים ותארים והכשרות, שהיו מכשירים לעולם התעסוקה ומספקים ביטחון תעסוקתי לאורך זמן – כל אלה הופכים ללא רלוונטיים, ובמקומם נדרשים כישורים אחרים.

מנואל טרכטנברג: לצד השינויים האלה, במקרו אנחנו רואים גם גידול מאוד תלול באי-שוויון.

מנואל טרכטנברג: כי מה שקורה – וזאת תופעה מאוד מעניינת שלא קרתה בעבר בממדים האלה – שהמרכז התעסוקתי הולך ומתרוקן, ובמקומו, בקצה העליון יש ביקוש רב לבעלי יכולת יצירתית וחדשנות וידע אקדמי ומחקרי, ומצד שני גם גדל הביקוש למקצועות שבתחתית הסולם.

מנואל טרכטנברג: זה פחות ידוע – המעסיק הגדול ביותר בעולם כיום הוא "וולמארט", רשת סופרמרקטים זולים שמעסיקים יותר מ-2 מיליון איש בכל העולם.

מנואל טרכטנברג: המעסיק השני בגודלו, "מקדונלד'ס", מעסיק קרוב ל-2 מיליון איש בכל העולם במשכורות של פחות משכר מינימום.

מנואל טרכטנברג: אם כן, יש פה איום משמעותי על השדרה המרכזית של החברה, של התעסוקה.

מנואל טרכטנברג: מה עלינו לעשות מול השינויים האלה: קודם כול, לא לנסות לעצור את הקטר הדוהר של הטכנולוגיה.

מנואל טרכטנברג: להפך, אנחנו צריכים לחבק אותו, ולנווט אותו לכיוונים שישרתו את הצרכים של הדור העתידי.

מנואל טרכטנברג: מה עלינו לעשות כמדינה מול האתגר הזה: מילת המפתח היא גמישות, ולהביא את המערכות שלנו, בעיקר את מערכת החינוך, על כל רבדיה, לכך שיהיו יותר גמישות, יותר נגישות.

מנואל טרכטנברג: להוריד את המחיצות הדיסציפלינריות.

מנואל טרכטנברג: אנחנו עדיין מלמדים – גם בתיכון, גם באוניברסיטאות – על-פי המקצועות של העבר, כל מקצוע ומקצוע בנישה שלו.

מנואל טרכטנברג: כיום העולם הוא מולטי-דיסציפלינרי, צריך להוריד את המחיצות האלו.

מנואל טרכטנברג: צריך להבין שמה שדרוש זה גם כישורים חברתיים, מה שנקרא EQ,Emotional Intelligence, ולא רקIQ , שאנחנו כל כך מקדשים במתמטיקה וכך הלאה.

מנואל טרכטנברג: האוניברסיטאות והמכללות שלנו צריכות להיות הרבה יותר קשובות לצרכים התעסוקתיים העתידיים, ולא רק להסתכל על הצרכים המחקריים, או, שוב פעם, על המבנה הפקולטתי הקלאסי.

מנואל טרכטנברג: כאן דרוש מהלך מאוד משמעותי של חיבור עם מעסיקים שעומדים בקדמה הטכנולוגית, מ"גוגל" ועד "אינטל" ואחרים, שיכולים להביא לאוניברסיטאות את הידע על הצרכים העתידיים, וביחד להשפיע על ה-curriculum, על מה לומדים.

מנואל טרכטנברג: כיום תואר אקדמי הוא מאוד קשיח: אתה צריך ללמוד שלוש שנים ל-BA ועוד שנתיים ל-MA וכן הלאה.

מנואל טרכטנברג: לצעירים של היום הדרישות התעסוקתיות של היום פונות לכיוונים אחרים – לסדרות של קורסים, שיכולים להוות בסיס תעסוקתי.

מנואל טרכטנברג: לבסוף, אני רוצה לציין שמה שדרוש יותר מכול זה קשב שלטוני לסוגיה הזאת, וזה לא קיים במידה המספקת.

מנואל טרכטנברג: רבותי, אנחנו עוסקים יותר מדי בדחוף ולא בחשוב, גם בהקשר הזה.

מנואל טרכטנברג: ואם לא נתפנה, ואם השלטון, השרים הנוגעים בדבר, לא יקדישו לנושא הזה את תשומת הלב הנדרשת, נמצא את עצמנו בעוד מספר שנים שוב מקיימים דיון כזה.

מנואל טרכטנברג: אבל הדחיפות תלך ותגבר, כי אם לא נעשה היום, הדור הצעיר לא יוכל לרכוש לעצמו את הכלים כדי להתמודד עם התעסוקה העתידית ועם השינויים של העולם התעסוקתי בעתיד.

מנואל טרכטנברג: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת זהבה גלאון, ואחריה – חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: חמש דקות, חברת הכנסת זהבה גלאון, לרשותך.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני.

זהבה גלאון: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא על היוזמה.

זהבה גלאון: אתגרי המחר בתעסוקה: הכשרה והשכלה בעולם עבודה משתנה – וצריך לקחת בחשבון גם את סוגיית הפנסיה.

זהבה גלאון: אני רוצה לייחד את הדברים שלי למה שאני קוראת פנסיה מגדרית, אם אני יכולה לומר את זה באופן הזה, ולעדכן את המליאה שקצבת פנסיה חודשית ממוצעת של אישה – שימו לב – היא כ-54% מקצבה של גבר.

זהבה גלאון: וכשהם יזדקנו והם יפרשו, הוא יקבל משהו כמו 6,820 שקל בחודש, והיא – זה הנתון השערורייתי – תקבל רק 3,790 שקלים.

זהבה גלאון: אני מדברת על בני-זוג נשואים, גבר ואישה, שיצאו לפנסיה, ואצל גברים ונשים שאינם נשואים הפער אפילו גדול עוד יותר.

זהבה גלאון: את הנתון המדהים הזה, הבלתי-מתקבל על הדעת, חשפתי בשבוע שעבר במחקר חדש שערך הצוות הכלכלי בלשכה שלי.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, זה נתון מטורף.

זהבה גלאון: זה מטורף אפילו בהשוואה לפערי השכר הגבוהים מלכתחילה בין גברים לנשים שעדיין נמצאים בשוק התעסוקה.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על זה הרבה בדיונים, בוועדות, בוועדה לקידום מעמד האישה, על פערי השכר בין גברים לנשים.

זהבה גלאון: נתון נוסף שחשפנו ואני רוצה להביא לתשומת לבכם, הוא מרתק ומקומם לא פחות: כשנשים מגיעות לגיל הפנסיה – חלק מהחיסכון הפנסיוני של האוכלוסיות הכי מוחלשות בישראל עובר ישירות לידיים של האוכלוסיות החזקות.

זהבה גלאון: אז ההערה הראשונה מתייחסת לחלוקת הפנסיה בין נשים לגברים, שהיא חלוקה מגדרית, וההערה והשנייה, החשובה לא פחות, היא לעובדה שהאוכלוסיות הכי מוחלשות בישראל, חלק מהחיסכון הפנסיוני שלהן עובר לידיים של האוכלוסיות החזקות ביותר.

זהבה גלאון: תשאלו איך זה קורה, איך יש כאלה פערי קצבאות אדירים בין נשים לגברים, אז אני רוצה לתת שתי סיבות מרכזיות.

זהבה גלאון: הסיבה הראשונה היא פערי השכר הגבוהים בשוק התעסוקה ואופן חישוב, מה שנקרא – אני רוצה להביא לתשומת לבכם מושג שקוראים לו מקדם ההמרה.

זהבה גלאון: זה מנגנון.

זהבה גלאון: זה מושג שקובע איך יחולק החיסכון הפנסיוני שצברנו במהלך החיים שלנו.

זהבה גלאון: המספר הזה מחושב על סמך ההערכה כמה שנים נותרו לחוסך – או במקרה הזה לחוסכת – כמה שנים נותרו להם לחיות אחרי היציאה לפנסיה.

זהבה גלאון: אצל נשים החיסכון הזה מתחלק במספר הרבה יותר גדול – גם בגלל שממוצע תוחלת החיים שלהן גבוה יותר, וגם משום שהן יוצאות מוקדם יותר לפנסיה.

זהבה גלאון: זה ממש לא מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: גם ככה נשים מופלות לאורך כל דרכן התעסוקתית.

זהבה גלאון: כבר בגיל בית-הספר אנחנו יודעים איך בנות מוסללות לעבר מקצועות שמרוויחים בהם פחות, ובהמשך – איך הן נתקלות בחסמים גדולים ביכולת שלהן להשתלב במקצועות עתירי שכר בשוק העבודה.

זהבה גלאון: ובמרבית משקי-הבית נשים הן הראשונות לוותר או להתפשר על הקריירה שלהן למען גידול ילדים.

זהבה גלאון: אז בין אם הסיבה היא שמלכתחילה נשים עובדות בעבודות רווחיות פחות, ולכן "ויתור" על הקריירה שלהן עולה למשק-הבית פחות, ובין אם הסיבה היא חלוקה מגדרית שבמסגרתה מצופה מהאישה לטפל בילדים, חברי חברי הכנסת, המשמעות היא אחת: נשים הן אלו שמוותרות על חודשי עבודה, על שעות עבודה ועל התקדמות לטובת גידול הילדים.

זהבה גלאון: והעובדה כי שוק התעסוקה אינו מותאם להורים לילדים תורמת גם היא לפערים הגדולים בין נשים לגברים.

זהבה גלאון: זו נקודה אחת.

זהבה גלאון: הנקודה השנייה, אדוני.

זהבה גלאון: הבדיקה שערכנו מראה כי האי-שוויון בשוק התעסוקה מועצם פי כמה לאחר גיל הפרישה.

זהבה גלאון: השילוב של האפליה בשוק העבודה עם אותו מקדם המרה גבוה של נשים יוצר מציאות בלתי-נסבלת, שבמסגרתה נשים בגיל פרישה נאלצות להתקיים ממחצית ההכנסה של גברים.

זהבה גלאון: ולמה אני טורחת להדגיש את זה?

זהבה גלאון: כי אנחנו שומעים בשנים האחרונות, כל פעם זה בא לכנסת, שיש דרישה חוזרת ונשנית להשוואת גיל הפרישה לנשים וגברים.

זהבה גלאון: ומי שתומך בהעלאת גיל הפרישה לנשים תמיד אומר שגם ככה הקטנו את מקדם ההמרה של נשים.

זהבה גלאון: אני אומרת לכם, חברי חברי הכנסת, זה אולי נכון מבחינה טכנית, אבל מבחינה מהותית זו שגיאה, היות שנשים רבות נפלטות משוק העבודה מוקדם יותר מגברים.

זהבה גלאון: הן לא ימשיכו לצבור חיסכון פנסיוני בשנים שיתווספו בגין העלאת גיל הפרישה, משום שבמקום לעבוד הן צפויות לשנות אבטלה נוספות.

זהבה גלאון: משמעות הדבר, חברי חברי הכנסת, ואני רואה את שר הרווחה מתקרב – – –

חיים כץ: באתי לענות לך קצת.

חיים כץ: התחיל לשעמם לי.

זהבה גלאון: טוב שבאת, כי המומחיות שלך בנושא הפנסיוני ידועה, ואני רוצה שתיקח בחשבון, אדוני, שמשמעות הדבר היא שגם אם החיסכון הפנסיוני של נשים יחולק אחרת, הן בסך הכול יתחילו ליהנות ממנו מאוחר יותר, והוא יישאר קטן ולא מספק.

זהבה גלאון: המצב הזה הוא לא רע הכרחי.

זהבה גלאון: ההבדלים בתוחלת החיים של נשים וגברים – – –

חיים כץ: אם היו משלמים את הביטוח הלאומי – – –

זהבה גלאון: רגע, אני אגיד לך עכשיו.

חיים כץ: אם היו משלמים את הביטוח הלאומי ולא היה – – –

זהבה גלאון: אז תשמע, תן לי להגיד לך.

יצחק וקנין: אני מציע – – –

זהבה גלאון: אני רוצה רק, ברשותך – – –

יצחק וקנין: אני אוסיף לך עוד דקה.

זהבה גלאון: תודה.

זהבה גלאון: עוד נקודה אחת.

זהבה גלאון: אתן לך עוד דוגמה – וההבדלים בין גברים לנשים ותוחלת החיים זה לא הדבר היחיד שקיים.

זהבה גלאון: תשמע, אדוני, אנחנו יודעים, למשל, שבין תושבי הפריפריה לתושבי המרכז קיימים פערים אדירים בתוחלת החיים, גם ככה – בין יהודים לערבים, בין עניים לעשירים.

זהבה גלאון: בואו ניקח את הדוגמה של תוחלת החיים ברעננה, שהיא גבוהה ביותר משש שנים לעומת רהט, חדרה, קריית-אתא, רמלה או לוד.

זהבה גלאון: אם היינו לוקחים את הפער הזה בחשבון ומחשבים לפיו את קצבת הפנסיה החודשית, חוסך מיישוב חלש שקצבת הפנסיה שלו עומדת על 5,000 שקל היה יכול לקבל מעל 800 שקלים נוספים כל חודש, לעומת חוסך ביישוב מבוסס.

זהבה גלאון: מה המשמעות של זה, אדוני?

זהבה גלאון: ששיטת החישוב הנוכחית פוגעת באוכלוסיות מוחלשות, מעמיקה את הפערים העמוקים ממילא – – –

חיים כץ: איזו שיטת חישוב?

זהבה גלאון: שקיימת היום – מקדם ההמרה, שהוא היום רק על-פי חלוקה מגדרית, הבדל בין נשים לגברים, ולא מביא בחשבון פרמטרים נוספים, כמו יישובי פריפריה – – –

חיים כץ: הוא מבוסס על תוחלת החיים והריבית בעולם.

זהבה גלאון: אז זה לא הגיוני.

זהבה גלאון: אדוני, זה נראה לך סביר שהחוסכים העניים, תושבי הפריפריה, מעבירים למעשה חלק מהחיסכון הפנסיוני שלהם לחוסכים האמידים יותר?

זהבה גלאון: אני חושבת שזה לא סביר – – –

חיים כץ: זהבה, לא נראה לי שהילדים שלך – –

יצחק וקנין: אדוני השר – – –

חיים כץ: – – והילדים שלנו – אין להם פנסיה.

חיים כץ: אנחנו מדברים פה על הפנסיה שלא קיימת.

חיים כץ: לאף ילד שנכנס למעגל העבודה אחרי ינואר 1995 אין פנסיה.

חיים כץ: יש לו חיסכון ארוך טווח שאין בו כלום.

זהבה גלאון: תרשה לי.

זהבה גלאון: ברשותך, אתה מעלה סוגיה שהיא סוגיה חשובה.

זהבה גלאון: אני מסכמת ואני יורדת, אדוני.

זהבה גלאון: יש שתי סוגיות שאתה חייב לתת עליהן את הדעת: המנגנון הזה שנקרא מנגנון ההמרה, שמבוסס רק על הבחנה בין נשים לגברים, דופק את האוכלוסיות המוחלשות בפריפריה, שמסבסדות את האוכלוסיות החזקות בשוהם, במודיעין.

זהבה גלאון: איזו סיבה יש שבקריית-אתא, ברמלה או בלוד יסבסדו את זה?

זהבה גלאון: זה דבר אחד.

זהבה גלאון: הם חיים פחות; הם פשוט חיים פחות ומסבסדים את העשירים.

זהבה גלאון: ודבר שני, לא יכול להיות שאישה נשואה מרוויחה – הפנסיה שלה, שהיא 3,000 ומשהו, הפנסיה שלה נמוכה ב-54% משל גברים.

זהבה גלאון: זה סביר?

זהבה גלאון: התשובה היא לא.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עודד פורר, ואחריו – אחרון הדוברים בהצעה זו לסדר-היום, חבר הכנסת אורן אסף חזן.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה לברך את חברת הכנסת עליזה לביא על היום החשוב הזה שעוסק באתגרי המחר.

עודד פורר: אנחנו הרבה עוסקים ביום-יום, ולא תמיד יוצא לחשוב על העתיד.

עודד פורר: דיברנו על זה היום בוועדה לביקורת המדינה.

עודד פורר: היה פה פעם נציב הדורות הבאים בכנסת.

עודד פורר: הייתה קצת, איזושהי חשיבה שבכל נקודה שאנחנו עושים צריך להסתכל מה קורה הלאה, מה העתיד שלנו ומה העתיד בעיקר כשאנחנו מסתכלים על שוק התעסוקה.

עודד פורר: והיום נוכחנו לדעת, בוועדה לביקורת המדינה, שאין בממשלה שום חשיבה מסודרת על אתגרי המחר בתעסוקה, מה שהולך להוביל למשבר מאוד חמור – אגב, לא עוד הרבה שנים, אם אנחנו נסתכל על מה שקורה בשירות המדינה – ועשרות-אלפי עובדים שפתאום לא תהיה נחיצות במקצוע שלהם, בפרופסיה שלהם, אם לא תהיה איזושהי חשיבה עכשיו איך אנחנו נערכים.

עודד פורר: לפעמים זה נראה שאנחנו נוהגים כמו כשמנהלים את התקציב.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, כשמנהלים את התקציב, אז לוקחים את התקציב של השנה שעברה, ויש טייס אוטומטי ועוד 1.5%, וזה דומה לזה שאני אנהג ברכב שלי וכל היום אסתכל במראה האחורית ולפי זה אני אנהג – לפי המראה האחורית שלי, מה שהיא מראה לי.

עודד פורר: אבל צריך להסתכל קדימה ולראות מה האתגר שלנו לשנים הבאות.

עודד פורר: ולא בהכרח התקציב שהיה למשרד הרווחה ב-2015 הוא התקציב הנכון פלוס איזשהם תיקונים ל-2016, אלא יכול להיות שצריכה להיות מהפכה אחרת.

חיים כץ: צריך להיות פי-שישה.

עודד פורר: יכול להיות.

עודד פורר: יכול להיות.

חיים כץ: מה יכול להיות?

חיים כץ: אם אתה מסתכל על ה-OECD והבדלי העוני, שאנחנו מתחת – ב-6%, וההבדל של 6% הוא 72 מיליארד, אז תבין מה זה 6%.

עודד פורר: בשביל זה צריך לבנות תקציב בראייה קדימה, ולא בראייה אחורה.

עודד פורר: פשוט עושים: בוא נראה מה עשינו, שלא נפגע במישהו שנתנו לו בפעם הקודמת, נמשיך לתת בפעם הבאה – זאת לא מדיניות.

עודד פורר: במדיניות להסתכל קדימה מה באמת אנחנו צריכים לעשות.

עודד פורר: אבל, לשמחתי, כן היה פה היום איזשהו דיון שנוגע לעתיד, שנוגע למחר, שנוגע לאיך אנחנו רואים את העתיד שלנו כאן ואת הצמיחה שלנו כאן.

עודד פורר: ואני קצת אלך לנושא אחר, כי אני לא יכול להתעלם מהחדשות שראינו רק עכשיו, לאחרונה, על ההסתה של הרשות הפלסטינית וההסתה שממשיכה בתוך בתי-הספר.

עודד פורר: כשעסקנו פה היום בדורות הבאים ובצמיחה ובחיים, אז לא רחוק מכאן עסקו במוות, ובג'יהאד, ובדם ובהסתה.

עודד פורר: והיום מפורסם באתר "וואלה", שאם ניקח, לדוגמה, קריאה וטקסטים לתלמידי כיתה ח', אז הקריאה והטקסטים שלהם זה: אחי, העושקים עברו כל גבול, ולכן הג'יהאד וההקרבה הם חובה.

עודד פורר: ואם ניקח את ספר הלימוד לתלמידי כיתה ב' – תלמידי כיתה ב' – שמציגים להם את המפות, אז, לאלה שחפצים בדו-קיום – מדינת ישראל לא קיימת במפות האלה; מפות שמציגים לתלמידי כיתה ב' בספרי הרשות הפלסטינית, שמודפסים כאן ומשרד החינוך אמור לפקח עליהם, אין שם מדינת ישראל, יש שם מדינת פלסטין.

עודד פורר: או תלמידי – – –

זוהיר בהלול: – – – במדינת ישראל תראה שהיא ארץ-ישראל הגדולה.

זוהיר בהלול: אז גם – – –

עודד פורר: כולל עבר הירדן המזרחי, שנקרע מאתנו ב-1922, בניגוד למנדט הבריטי, שהבטיח לנו אותו?

עודד פורר: אז אם אנחנו מסתכלים על מה עושים בכיתות ז' ואיזה שירים מלמדים בכיתות ז', למשל, אז שם לומדים כבר שירה ואמנות.

עודד פורר: לומדים את "שיר השהיד": "שמיעת שקשוק הנשק נעימה לאוזנינו, ומשמחת את נפשי זרימת הדם, וכן גוף המוטל על קרקע ישימון שעליו מתקוטטים טורפי מדבר".

עודד פורר: בחייך, זהו מות גיבורים, ומי שמבקש מוות אצילי זה, הוא הגיבור.

עודד פורר: ואם אני הולך לתלמידי כיתה ה' – תלמידי כיתה ה', אנחנו מדברים, אדוני השר, על ילדים בני 11, בני עשר.

עודד פורר: הם לומדים אמנות כזאת: תחת דגלי התהילה, הג'יהאד והמאבק בדם, הקרבה, אחווה ונאמנות, אנו שבים, שבים, הוי גבעות, שבים, הוי רמות.

עודד פורר: אז לומדים שם שירה של מוות, של דם, של הסתה.

עודד פורר: ודווקא פה אני גם רוצה לפנות לממשלה בהקשר הזה ולשר החינוך: תראו, אנחנו קיימנו בסוף אוקטובר דיון בוועדת החינוך של הכנסת על ההסתה במערכת החינוך הפלסטינית ועל העובדה שמשרד החינוך לא מפעיל את סמכותו לעניין הזה.

עודד פורר: וענה לנו שר החינוך במכתב ואמר: יש סמכות למשרד החינוך, וכשאנחנו מוציאים ספר כזה אנחנו עוקבים אחרי הספרים, כשמוצאים הסתה כזאת אנחנו משמידים את הספרים ומדפיסים ספרים חדשים.

עודד פורר: אז הנה, חודשיים אחר כך מוצאים את הספרים האלה.

עודד פורר: אני חושב שהממשלה צריכה לפעול ביתר שאת בעניין הזה, ולבדוק כמו שהיא צריכה לבדוק, ולבצע, ולהפעיל את סמכותה בהקשר הזה.

עודד פורר: כי אי-אפשר להסביר אחרת את העובדה שאנחנו רואים ילדים אוחזים בסכין ויוצאים לרצוח, אם לא בעקבות אותה הסתה ואותו דרדור לדם ולמוות במקום עיסוק בחיים.

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: גם לך חמש דקות.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, חברותי, חברי חברי הכנסת, חבל שחבר הכנסת גטאס כבר לא נמצא אתנו, אחרת הייתי מצטט גם אני פסוק מתורתנו הקדושה, פרשת לך לך, שמתחילה: "לך לך מארצך וממולדתך ומבית אביך אל הארץ אשר אראך", וממשיכה: ולזרעך אתננה עד עולם.

חיים כץ: אורן, אני מכיר מישהו – – – והתפללנו:

חיים כץ: פרשת כי תצא ותלך לך.

אורן אסף חזן: אני מכיר לא מעט חברים פה שאני גם מתפלל כי יצאו וילכו להם, אבל אנחנו נשאיר את זה לפעם אחרת.

אורן אסף חזן: חברים, אני רוצה להתחיל.

אורן אסף חזן: אני חושב שלא נאמרה מספיק תודה לחברת הכנסת, חברתי הטובה, עליזה לביא; לקחה נושא שיום-יום, שעה-שעה, נוגע בכיס של כל אחד ואחת מאתנו, בבית הזה ומחוצה לו, שנוגע בכל בית בישראל, ובלי בושה, וללא מורא, ובלי לחשוב אם התקשורת מעוניינת או לא, אם זה טרנדי, אם זה שווה כותרות, שמה אותו על השולחן, העלתה אותו על סדר-היום.

אורן אסף חזן: כי בסופו של יום, חברת הכנסת לביא עושה את הדבר כי היא מבינה שבסוף התהליך, לצדו, לפניו, מאחוריו, מדובר בבני-אדם.

אורן אסף חזן: אני אישית רוצה להגיד לך תודה.

אורן אסף חזן: זכיתי לעמוד כאן ולדבר על הנושא הזה – בזכותך.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר קצת אחרת.

אורן אסף חזן: דובר היום רבות על כל אתגרי המחר בתעסוקה, על לואו-טק והיי-טק, על צעירים ועל בני הדור השלישי, על רובוטיקה, על עבודת כפיים – דובר על הכול.

אורן אסף חזן: אני רוצה להסתכל על זה מזווית קצת אחרת.

אורן אסף חזן: אני חושב שיש לנו משגה בגישה – ויסלחו לי כולם, ראשית, גם את.

אורן אסף חזן: אני חושב שאנחנו לא מדברים על אתגרי המחר; אנחנו מדברים על אתגרי היום, כי אם היום אנחנו לא נשכיל לעשות את השינוי, חברים, מחר לא יגיע.

אורן אסף חזן: דיברה פה חברת הכנסת גלאון בעניין הפנסיות.

אורן אסף חזן: מדברים רבות על הפנסיות, התאמות, ריביות, עלויות.

אורן אסף חזן: יש דבר אחד שאנחנו לא מתעסקים בו בכלל כי פשוט קל לטאטא אותו מתחת לשולחן: מה יקרה לבני הדור שלי ואלה שאחרי, וייתכן גם שלחלק מהאנשים שיושבים פה, שלא נהנים מפנסיה תקציבית אלא מפרישים מדי חודש בחודשו כסף, אבל בגלל שיש איזה – בואו נקרא לזה בלשון רכה – סטייליסט לתסרוקות, אז התספורת הפכה להיות דבר שבשגרה, ובשקט בשקט, בלי שנשים לב, הקופה מתרוקנת.

אורן אסף חזן: ואני, בניגוד לסבא שלי, יוסף גואטה, זיכרונו לברכה, שהלך לעולמו לא מזמן, שעבד קרוב ל-40 שנה ב"סולל בונה" ומעל 30 שנה נהנה מפנסיה – 32, אם אני לא טועה – יכול להיות שאני לא אזכה ליהנות מההפרשות שאני מפריש היום מהמשכורת.

אורן אסף חזן: לא רק כאן בכנסת, גם לפני.

קריאה: עם הגנטיקה, תגיע גם עד 100 שנה.

אורן אסף חזן: יש פה הרבה חברים שאני לא בטוח שישמחו לשמוע את מה שאמרת.

אורן אסף חזן: אמרתי: אני אגיע עד 80, לגבורות, אני אומר תודה, מספיק לי.

אורן אסף חזן: אבל אם נסתכל על זה בעיניים, לא יכול להיות מצב שאנחנו לא מתעסקים בזה היום.

אורן אסף חזן: חברים, הקופה מתרוקנת.

אורן אסף חזן: פעם אמרו "ישראל מתייבשת".

אורן אסף חזן: הגיע ראש הממשלה דאז, זיכרונו לברכה, שרון, מצא פתרון, והיום יש שפע של מים.

אורן אסף חזן: חברים, הקופה מתרוקנת, ואחד אחרי השני, אנשים שזה תפקידם, מטאטאים את הנושא; אומרים: כשהמצוקה תגיע, אני כבר לא אהיה כאן, לא יהיה את מי לבקר, מי יזכור שאני הייתי אחראי על המתג באותו רגע?

אורן אסף חזן: אני אנצל את הדקה שנותרה לי כדי לספר למי שלא יודע שלפני הכנסת, נכון, גרתי גם בבולגריה; עבדתי, נהניתי, היה לי טוב, אני לא מסתיר את זה.

אורן אסף חזן: אבל רגע לפני שנסעתי לשם לטפל בבריאות, עבדתי, אני חושב, בעבודה הכי קשה שאפשר לעבוד.

אורן אסף חזן: הייתה לי מסעדה קטנה, שווארמה.

אורן אסף חזן: יום-יום, שעה-שעה, קמתי בבוקר, קצצתי ירקות, הלבשתי את ה"סיח", עמדתי מול השיפוד, מול האש הבוערת.

אורן אסף חזן: עזרתי לאנשים לחייך.

אורן אסף חזן: בסוף, הדרך ללבו של אדם עוברת – כולנו יודעים איפה.

אורן אסף חזן: אבל הנושא הוא לא אני שעבדתי.

אורן אסף חזן: הנושא הוא שהעסק הזה היה חלק מעסקים קטנים רבים בישראל שאין להם מענה.

אורן אסף חזן: וכשמם, ככה אנחנו בוחרים להתייחס אליהם – קטנים.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר, מבלי לגזול עוד מהזמן היקר של הנוכחים, שהגיע הזמן שנקבל על עצמנו אחריות ונעשה שינוי בתפיסה של העסקים הקטנים.

אורן אסף חזן: כנסת ישראל צריכה להבהיר למדינת ישראל שמדינת ישראל היא עסק לכל דבר.

אורן אסף חזן: ואם מדינת ישראל לא תדע להשקיע נכון ולווסת נכון את הפעילות שלה מול אותם עסקים, בסופו של דבר לא יהיה פה עתיד.

אורן אסף חזן: כי השקעה נכונה מביאה להצלחה גדולה, אבל חוסר השקעה מביא למפלה, ולנו בבית הזה יש אחריות רבה כלפי כל האזרחים באשר הם.

אורן אסף חזן: עליזה, תודה רבה.

אורן אסף חזן: החברים שנוכחים, תודה רבה.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

אורן אסף חזן: בהצלחה בכל אתגרי היום עם הפתרונות למחר.

אורן אסף חזן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יעקב מרגי – חמש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מכובדי סגן השר, אדוני היושב-ראש, הכנסת מציינת היום יום מיוחד לציון אתגרי המחר בתעסוקה, בניהולה ובהנחייתה של חברת הכנסת ד"ר עליזה לביא.

יעקב מרגי: גם אנחנו בוועדת החינוך נדרשנו לסוגיה, בדיון של שעתיים כמעט, שכל תכליתו הייתה התאמה של הלימודים האקדמיים ובמוסדות להשכלה גבוהה לעולם התעסוקה המשתנה.

יעקב מרגי: הרי סוגיה זו של חוסר התאמה הייתה ידועה לנו מאז ומתמיד, שהן מערכת החינוך והן מערכות ההשכלה הגבוהה תמיד מפגרות – ויפגרו גם בעתיד – אחרי אתגרי המחר, מטבע הדברים, ועלינו לצמצם ככל שניתן פערים אלו תוך כדי התנהלות שוטפת.

יעקב מרגי: בדיון עלה צורך בפיתוח רב-שיח בין המגזר העסקי, התעשייה המפותחת ומערכות ההשכלה וההכשרה.

יעקב מרגי: כמו כן, עלה בדיון הצורך לשלב בתוכניות ההכשרה וההשכלה הגבוהה הכשרה ומתן כלים לפיתוח אינטליגנציה אינטלקטואלית ורגשית, וכן, גם כישורי חיים.

יעקב מרגי: להלן אקריא לכם מכתב שכתב לי סטודנט, שכותרתו:

יעקב מרגי: דברים שלא לימדו אותי מעולם בבית-הספר – לא לימדו אותי איך לשלם מסים, איך שיטת המיסוי במדינה עובדת, איך לכתוב קורות חיים, איך לשווק את עצמי, איך לרכוש בית ואיך לרכוש רכב.

יעקב מרגי: וגם – תתפלאו לשמוע – לא לימדו אותי איך לנהל חשבון בנק.

יעקב מרגי: אבל היי – ככה הוא כותב לי – אני יודע לדקלם שיר של ביאליק ואמרה של שייקספיר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה שחשוב הוא שבסוף הדיון הגענו להסכמה גורפת סביב השולחן שיש צורך לבצע את ההתאמות הנדרשות תוך כדי עבודת המערכת.

יעקב מרגי: הוועדה קראה למל"ג ולוות"ת, וכן למשרד החינוך, לקיים דיון מתמיד בדבר ההתאמות הנדרשות של המוסדות להשכלה גבוהה לעולם התעסוקה של מחר.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, הוועדה גם קראה בסוף הדיון, והודיעה, על-פי בקשתה של חברת הכנסת עליזה לביא, שהוועדה תקיים דיון נוסף, בזמן הקרוב אני חושב, סביב כל מה שנאסף.

יעקב מרגי: את כל ההסכמות והסיכומים שהיו ביום הזה, צריך להפוך מהלכה למעשה.

יעקב מרגי: התוצאה תהיה win-win, לכולם.

יעקב מרגי: win לתלמיד, win למערכות ההשכלה הגבוהה, לחברה ולכלכלה הישראלית.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך.

יצחק וקנין: ישיב לכל הדוברים סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות לכם על ההצעה לסדר-היום החשובה הזאת, שבה נציג את תוכניות הממשלה בכל מה שקשור לאתגרי המחר בתעסוקה, בתעשייה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, בעשור האחרון שיעורי התעסוקה במשק עלו באופן משמעותי והיו המנוע המרכזי לשיעורי הצמיחה הגבוהים במשק.

יצחק כהן: כך, בשנת 2003 שיעור התעסוקה בקרב גילאי העבודה העיקריים, 25–64, עמד על 66.9%, כמעט 67%; בשנת 2015 הוא עמד על 76.3%.

יצחק כהן: באותה תקופה שיעור האבטלה במשק קטן מ-13.6% ל-5.3% – משהו מדהים, כמעט אבטלה אפס.

יצחק כהן: אבטלה חיכוכית, מה שנקרא.

יצחק כהן: למעשה, אדוני היושב-ראש, מדובר בגידול של למעלה מ-1.2 מיליון מועסקים חדשים במשק.

יצחק כהן: גידול זה היה אחראי לשיעורי הצמיחה המרשימים של המשק, לשיפור ברמת החיים, ובשנים האחרונות אף לצמצום תחולת העוני בשל הגידול בהכנסה של משקי-הבית.

יצחק כהן: שיעור זה, אדוני היושב-ראש, נובע ממדיניות ממשלתית להגדלת התמריץ להשתלבות בתעסוקה, בשל שינוי בתמהיל האוכלוסייה וגידול במספר המשכילים; מדיניות שהתמקדה בפריסת שירותים להקלה על השתלבות בתעסוקה, ובתוך כך פריסה של צהרונים ביישובים חלשים, חינוך חינם לגילאי אפס עד שלוש, הרחבת היצע מעונות היום, מס הכנסה שלילי, ועוד ועוד תוכניות שיצאו מן הכוח אל הפועל.

יצחק כהן: במבט צופה עתיד, האתגרים המרכזיים בנושא התעסוקה הם בראש ובראשונה הגדלת שיעורי התעסוקה של אוכלוסיות מעוטות השתתפות, בעיקר נשים ערביות וחרדים.

יצחק כהן: לצד זה, אתגר נוסף הוא הגדלה ושיפור של הפריון המשקי באמצעות, בין היתר, שיפור רמות ההון האנושי, שיבטיח בטווח הרחוק את המשך מגמות הצמיחה ואת הכדאיות בהשתלבות בתעסוקה בשל הגדלה ברמות השכר.

יצחק כהן: המגמות העולמיות שצפויות להשפיע על שוק העבודה בישראל הן: מהפכת המידע – בעולם החדש, אדוני היושב-ראש, צפוי יתרון מהותי לעובדים משכילים ומיומנים שיודעים לעבוד בסביבה דיגיטלית ולהסתגל לשינויים טכנולוגיים במהירות; גלובליזציה; אוטומציה; שינויים דמוגרפיים בכוח העבודה – בישראל גידול באוכלוסיית הנשים החרדיות והערביות.

יצחק כהן: שיעור ההשתתפות של נשים, בעיקר, נמוך באופן משמעותי משל כלל האוכלוסייה.

יצחק כהן: בהקשר זה משרד הכלכלה משקיע משאבים רבים בפיתוח תשתיות לשילוב אוכלוסיות היעד של הממשלה בתעסוקה, וכן בפיתוח תוכניות ייחודיות לשילוב וקידום של אוכלוסיות אלה בשוק העבודה.

יצחק כהן: השלכת המגמות הצפויות על שוק העבודה העתידי: א.

יצחק כהן: אי-ודאות גבוהה; ב.

יצחק כהן: שינויים במשלחי היד הנדרשים; ג.

יצחק כהן: דרישה למיומנויות חדשות ומתפתחות לאורך חיי העובד.

יצחק כהן: איך נערכים, שאלתם ויפה שאלתם, חברת הכנסת יושבת-ראש מרצ זהבה גלאון: א.

יצחק כהן: פיתוח מענים גמישים המותאמים לשינויים במשק; ב.

יצחק כהן: טיפול עומק באוכלוסיות יעד לפי המגמות הדמוגרפיות הצפויות.

יצחק כהן: להלן חלק מהצעדים בתחום ההכשרה ופיתוח כוח-אדם מקצועי ובתחום שילוב אוכלוסיות בתעסוקה: הטיפול במחסור בכוח-אדם עתיר ידע – – – ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

יצחק וקנין: אמן.

יצחק כהן: הטיפול במחסור בכוח-אדם עתיר ידע: תעשיית ההיי-טק הנה מנוע הצמיחה המרכזי של המשק הישראלי, יושב-ראש ועדת הכלכלה, כאשר יתרונה היחסי מבוסס על כוח-אדם עתיר ידע ואיכותי.

יצחק כהן: לשם שימור הצלחתה, תעשייה זו זקוקה לזרם הולך וגובר של אקדמאים מצטיינים, בוגרי המקצועות הנדסה ומחשבים.

יצחק כהן: עם זאת, מספר הבוגרים שהאקדמיה הישראלית מצמיחה אינו מצליח לעמוד בביקושים הגוברים, והתעשייה נמצאת במחסור של 5,000 אקדמאים.

יצחק כהן: אני חוזר, פרופסור יונה, מחסור של 5,000 אקדמאים.

יצחק כהן: גופי ממשלה רבים, כפי שדיברה חברת הכנסת עליזה לביא – ביקשת שמישהו יתכלל, אז בבקשה, תקשיבי – משרדי הכלכלה, האוצר, ות"ת, ראש הממשלה, המדע, החינוך, צה"ל ועוד, משלבים כוחות לשם טיפול במחסור זה.

יצחק כהן: לשם כך, הוקם צוות היגוי בין-משרדי בראשות הממונה על התעסוקה והמדען הראשי במשרד הכלכלה והתעשייה.

יצחק כהן: במקביל – – –

איתן כבל: אדוני סגן השר, אתה יכול קצת את האינטונציה – אני פשוט לא יכול לעמוד בזה, בטוב, בטוב הזה.

יצחק כהן: תשב.

עליזה לביא: אתה חושב שאנחנו לא מקשיבים – – –

איתן כבל: תוך כדי אני מקשיב – – –

עליזה לביא: אנחנו – – – עובדים על זה כמה חודשים ומחכים לשמוע את התשובה שלך.

עליזה לביא: רוצים ללמוד.

אלי אלאלוף: תראה איזה כבוד אתה מקבל – – –

יצחק כהן: איפה הייתי?

יצחק כהן: איתן, הפסקת לי את חוט המחשבה.

עליזה לביא: הנתונים על התעסוקה.

זהבה גלאון: 5,000 אקדמאים חסרים בתעשייה.

יצחק כהן: נכון.

יצחק כהן: בין הפעולות שננקטות ניתן למנות: תוכנית לשילוב אקדמאים ערבים בתעשיית ההיי-טק, של משרד הכלכלה; תוכנית ות"ת לתמרוץ האוניברסיטאות והגדלת מספר הסטודנטים להנדסה ומחשבים; תוכנית "הישגים להיי-טק" – ות"ת, האוצר וראש הממשלה – שמטרתה לאפשר נגישות להשכלה טכנולוגית גבוהה לצעירים בפריפריה, איתן כבל; התוכנית הלאומית להשבת אקדמאים ישראלים מחו"ל; תוכנית העשרה טכנולוגית לתלמידים ותלמידות שמוביל משרד המדע, ותוכניות נוספות נמצאות בקנה.

יצחק כהן: עם זאת, חשוב להדגיש שללא השקעה לטווח ארוך במערכת החינוך, שתוביל להגדלת מספר התלמידים הניגשים לבגרות טכנולוגית, המחסור לא יוכל להיפתר.

יצחק כהן: ואכן, משרד החינוך, שאתו אנו עומדים בקשר רציף, הציב את הנושא כאחד היעדים המרכזיים שלו ומוביל פעולות רבות בתחום זה, כדוגמת היוזמה להכפלת מספר מסיימי בגרות חמש יחידות מתמטיקה.

יצחק כהן: עד כאן בסדר, איתן?

יצחק כהן: תקן אותי.

יצחק כהן: הכשרה מקצועית ופיתוח כוח-אדם:

יצחק כהן: האגף להכשרה מקצועית ופיתוח כוח-אדם עוסק בפיתוח ההון האנושי בישראל באמצעות מגוון כלים להכשרה המיועדים הן לפרט והן למעסיקים.

יצחק כהן: במהלך השנה האחרונה גיבש האגף להכשרה תוכנית הכשרות בהתאם לביקוש שהעלו מעסיקים.

יצחק כהן: בנוסף, האגף מפעיל מספר כלי הכשרה נוספים, ביניהם: On the Job Training – OJT – מסלול המיועד למעסיקים המכשירים עובדים תוך כדי עבודה, כאשר במסגרתו נדרש המעסיק להקצות חונך בעל מקצוע שמלווה ומדריך את העובדים החדשים.

יצחק כהן: המסלול כולל השתתפות חלקית של המדינה במימון שכר העובדים החדשים ושכר חונכיהם במהלך תקופת ההכשרה הראשונית במקום העבודה.

יצחק כהן: מספר החודשים משתנה בהתאם למקצוע.

יצחק כהן: "כיתה במפעל": מסלול הכשרה הנעשית לפי דרישת המעסיק ולרוב אף מבוצעת במפעל עצמו.

יצחק כהן: תוכנית הלימודים מותאמת לצורכי המעסיק, והמשתתפים בהכשרה נבחרים על-פי מדדים שנקבעו על-ידו, כאשר מימון ההכשרה נעשה על-ידי האגף להכשרה והמעסיק מצדו מתחייב להעסיק כשני-שלישים מהמוכשרים, מה שנקרא "השמה בצדה".

יצחק כהן: נוהל "כיתה במפעל" נמצא כעת בתהליכי שיפור ותיקון, שנועדו להקל על המעסיקים המעוניינים לקחת חלק בתוכנית, ובפרט העסקים הקטנים, שעד כה התקשו בשימוש בכלי בשל הצורך לקלוט מספר רב של עובדים חדשים.

יצחק כהן: טיוטת נוהל חדש פורסמה להיוועצות במעסיקים, וכעת אנחנו בוחנים את הטמעת ההערות שהתקבלו ונתייחס אליהן.

יצחק כהן: חניכות המבוגרים: מודל החניכות, שגרסאות שונות שלו נפוצות במדינות שונות באירופה, מאפשר למוכשר לשלב הכשרה במקביל לעבודה בשכר.

יצחק כהן: שילוב זה מנפק יתרונות הן למעסיק והן למוכשר, שכן המסלול מאפשר צבירת ניסיון מעשי במקביל להכשרה מוסדית מסודרת.

יצחק כהן: במסגרת העבודה המשותפת של משרד הכלכלה באמצעות האגף להכשרה מקצועית מקודם כעת פיילוט להפעלת תוכנית מסוג זה בארץ, כאשר שלושת הקורסים הראשונים בפורמט זה פותחו במהלך החודש האחרון.

יצחק כהן: הכשרה באמצעות שוברים אישיים – כלי הכשרה לפרט: מסלול הכשרה שבאמצעותו מופנים מועמדים העומדים בקריטריונים של אוכלוסיות יעד להכשרה מקצועית באמצעות שוברים אישיים.

יצחק כהן: מסלול זה מאפשר לפונה להשתתף בהכשרה מקצועית ללימוד מקצוע על-פי בחירתו.

יצחק כהן: סבסוד ההכשרה נעשה באמצעות השובר, כאשר בנוסף זכאי המוכשר למענק השמה במידה שהוא עובד לאחר הקורס במקצוע הנלמד.

יצחק כהן: אם הוא יעבוד באחד המקצועות שלמד, הוא יקבל אפילו שובר השמה.

יצחק כהן: השנה אנו משקיעים משאבים גבוהים יותר במגוון כלים ובשיתוף מעסיקים, מתוך כוונה שהדבר יביא למפנה בתחום ההכשרות המקצועיות ויאפשר השקעה עתידית הולכת וגוברת של הממשלה בפיתוח כוח-האדם המיומן בישראל.

יצחק כהן: מכיוון שהנושאים החשובים האלה יכולים להיות גם סימפוזיון של יומיים, תרצו שנמשיך לפרט את התוכניות?

עליזה לביא: צריכים.

יצחק כהן: צריכים.

יצחק כהן: אם תרצו שנפרט, נמשיך לפרט.

יצחק כהן: אם תרצו להסתפק בתשובה עד כאן – נסתפק.

יצחק כהן: אדוני, אני חושב שכדאי להעביר את הדיון לוועדה של חבר הכנסת איתן כבל להמשך ליבון הנושאים והתוכניות.

יצחק כהן: איתן, אתה מוכן לקבל את זה אליך לוועדה?

איתן כבל: – – –

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: אני באמת מודה לך מאוד.

איתן כבל: אחרי כל הטוב הזה – – –

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק כהן: חוץ ממה שפירטתי לפניכם, יש עוד המון תוכניות, שמפאת קוצר הזמן לא נוכל לפרט אותן ונפרט אותן בוועדה.

עליזה לביא: – – – את ה"אני מאמין" שלך.

יצחק כהן: על זה נאמר:

יצחק כהן: מה עוד תבקשי מאתנו מכורה ואין ואין עדיין.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא על היום המיוחד הזה בנושא של תעסוקה, במיוחד של נשים, שזה דבר חשוב מאוד.

יצחק וקנין: יישר כוח.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק לחלוקת – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אה, סליחה.

יצחק וקנין: אני צריך להצביע אם מעבירים את זה לוועדת הכלכלה, אני מבין.

יצחק וקנין: אוקיי.

קריאה: ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אני מבין שזו הסכמה, נכון?

יצחק וקנין: ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, בהתאם, גם, לבקשת המציעים – – –

אלי אלאלוף: אני מציע – – – לוועדה שלי – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, אתם רציתם שזה ילך לוועדת הכלכלה או לעבודה ורווחה?

אלי אלאלוף: השם של הוועדה הוא עבודה – – –

איתן כבל: – – – לכלכלה.

חיים כץ: ועדת הכנסת תחליט.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, זה הולך לוועדה.

יצחק וקנין: ניתן או לוועדת הכנסת או שתעשו ועדה משותפת.

עליזה לביא: אני חושבת, אדוני, שזה הדבר הנכון.

אלי אלאלוף: אני חושב שהוועדה שלי – – –

יצחק וקנין: לפי מה שנאמר לי על-ידי סגן מזכירת הכנסת, תעסוקה זה ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: ככה נאמר.

יצחק כהן: – – –

איתן כבל: בוא, נבוא אליך – – – ועדת הכלכלה.

יצחק כהן: היושב-ראש, ועדה משותפת – – –

יצחק וקנין: אמרתי את זה, אבל לזה צריך, שני היושבי-ראש – – – אם כן, רבותי, בואו נצביע קודם ואחרי כן נקבל את ההחלטות.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי, העברה לוועדה?

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: תצביעו.

דוד ביטן: תרשום את זה בדברים של – – –

איתן כבל: – – – הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 15 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יצחק וקנין: 15 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, זה יועבר – – –

קריאה: מישהו פה לא הצביע.

יצחק וקנין: אני מצרף גם את קולה של חברת הכנסת עליזה לביא, אם כן, לפרוטוקול.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אפילו יושב-ראש ועדת העבודה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, מסכים שזה יועבר לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת הכלכלה להמשך דיון.

יצחק וקנין: [מס' כ/613; "דברי הכנסת", חוב' ט"ז, עמ' 9443; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: אני מציע שכל הדיונים הרציניים יהיו בימי שלישי.

יצחק וקנין: רבותי, להצעה זו אין הסתייגויות אבל יש בקשות רשות דיבור, ואנחנו נאפשר, לאותם חברי כנסת שירצו, לומר דברים בנושא.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש המאוד-מכובד, חברי הרב יצחק וקנין, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מתכבד להביא לפני הכנסת לקריאה שנייה ולקריאה שלישית את הצעת החוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון), התשע"ו–2016.

אלי אלאלוף: לפני כשנה וחצי, בעצם קצת פחות אפילו, נחקק החוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו.

אלי אלאלוף: מדובר בחוק חשוב מאוד, לדעתי, שקבע את דרכי החלוקה של החיסכון הפנסיוני במקרה של פרידה של בני-זוג.

אלי אלאלוף: במסגרת החוק נקבעה הוראה שמאפשרת לחלק חיסכון פנסיוני גם במצב שבו ניתן פסק-דין לחלוקת חיסכון פנסיוני עד שנתיים לפני חקיקת החוק.

אלי אלאלוף: במצבים אלה נדרש שהבקשה לרישום פסק-הדין תוגש עד לתום שנה מיום תחילתו של החוק, כלומר עד ליום 6 בפברואר 2016, דהיינו בעוד שלושה ימים.

אלי אלאלוף: בינתיים עולה שהחוק אינו מוכר, ולכן גם אינו מנוצל.

אלי אלאלוף: זו בכלל נקודה מאוד מרכזית, לדעתי, בבעיות של החקיקה בכנסת – שהכנסת לא מפרסמת ולא פועלת לפרסם את החוקים שלה, ורק יודעי דבר יכולים לנצל את החוקים האלה.

אלי אלאלוף: יחד עם חברים – חברות, יותר נכון: זהבה גלאון ומרב מיכאלי – הגשנו, בשיתוף פעולה עם ארגון "נעמת", את הצעת החוק להארכת תקופת הרישום של פסק-הדין בשנתיים, עד פברואר 2018.

אלי אלאלוף: ידוע לנו, ואפילו קיבלנו טיוטה ראשונה, שהאוצר מביא תזכיר רחב יותר לתיקון החוק, אבל לא יכולנו לחכות, כי 6 בפברואר הוא המועד שקובע את גמר הפעלת החוק במתכונת הנוכחית.

אלי אלאלוף: לכן הצעת החוק באה היום לאישורכם, ללא הסתייגויות – בוועדה זה עבר פה-אחד – ואני מבקש את אישור הכנסת בקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: תודה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: בקשת דיבור של חברת הכנסת זהבה גלאון – רשות הדיבור שלך.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן אנחנו נעבור להצבעה בקריאה שנייה ושלישית.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחבר הכנסת אלי אלאלוף, יושב-ראש הוועדה, שלקח על עצמו, באמת, במהירות, בסד של לוח זמנים, להגיש את התיקון לחוק שהוא פירט כאן עכשיו.

זהבה גלאון: אני רוצה לעדכן את חברי הכנסת שהחוק הזה שאנחנו דנים בו היום – – –

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת דודי, אדוני השר, זה לא מכובד מה שאתם עושים לחברת הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני השר, אדוני, חיים כץ, אתה אפילו לא מתייחס למה שאני אומר לך.

יצחק וקנין: תאר לעצמך שאתה מדבר אתי – – –

חיים כץ: – – – אליך, אתה לא הוגן שאתה אומר את זה לי.

יצחק וקנין: היא מדברת.

יצחק וקנין: זה לא נעים, זה לא נעים.

זהבה גלאון: אבל אני בדיוק רציתי להחמיא לך, ואתה – – –

דוד ביטן: זה אני אשם.

יצחק וקנין: פשוט לא נעים, היא מדברת אליך, ואתה – – –

חיים כץ: דבר לאשם, אל דוד ביטן.

יצחק וקנין: אתה יודע, אדוני, שאני מאוד מכבד אותך – –

חיים כץ: וזה הדדי.

יצחק וקנין: – – וגם את חברת הכנסת שיושבת לידך, שלי יחימוביץ.

זהבה גלאון: חברי חברי הכנסת, במושב הקודם, יושב-ראש ועדת הרווחה חבר הכנסת חיים כץ ואני העברנו את הצעת החוק הזאת שאנחנו מדברים עליה עכשיו, לחלוקת חיסכון פנסיוני, אני רוצה לעדכן אתכם – אחרי 13 שנים.

זהבה גלאון: 13, נכון?

זהבה גלאון: 13 שנות חקיקה.

זהבה גלאון: 13 שנות חקיקה, פשוט אי-אפשר לתאר כמה החוק הזה היה מסובך, קשה.

זהבה גלאון: היה קשה לשכנע – אני אומרת את זה בהרבה כבוד לשר הרווחה – היה קשה לשכנע את כל הגורמים בכלל ללכת לחלוקה הזאת, לראות בחיסכון הפנסיוני חלק מהרכוש המשותף שנצבר, בין בני-הזוג.

זהבה גלאון: אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, בגלל שמצאנו – וזו גם פנייה אליך, ואמר את זה חבר הכנסת אלאלוף עכשיו בדברים שלו – מצאנו שאנשים לא מודעים לחוק הזה ונשים לא יודעות לדרוש את הזכות שלהן.

חיים כץ: עם הפרסום שהיה לו – – –

זהבה גלאון: איזה פרסום היה לו, אדוני?

זהבה גלאון: זה עקב אכילס גדול, ואני חושבת שזה אתגר מאוד גדול, גם מבחינתך, לדאוג שיהיה לזה פרסום.

זהבה גלאון: גם ככה זה כל כך מסובך.

חיים כץ: את שולטת בתקשורת.

זהבה גלאון: אני שולטת בתקשורת?

חיים כץ: נו, בטח שאת שולטת בתקשורת.

זהבה גלאון: הו, ברור.

זהבה גלאון: ברור.

שלי יחימוביץ': הוא לא בעניינים, זהבה.

זהבה גלאון: אתה יודע, זו זעקת הקוזק הנגזל במיטבה, אדוני.

זהבה גלאון: אנחנו – מי?

זהבה גלאון: מה?

זהבה גלאון: אתה יודע.

זהבה גלאון: ברור.

זהבה גלאון: אדוני, ההצעה הזאת, שחברת הכנסת מרב מיכאלי, חבר הכנסת אלאלוף ואני מגישים עכשיו, להארכת תקופת התחולה בעוד שנתיים, היא משמעותית, כי אנשים לא יודעים.

זהבה גלאון: אנחנו שמענו בוועדה.

זהבה גלאון: ישבה גם נציגת "נעמת" – זו הזדמנות להגיד תודה לעורכת-הדין גלי עציון ולעמותת "גרנית", שמלוות את כל החקיקה הכל-כך מסובכת ומורכבת הזאת.

זהבה גלאון: ישבו נציגים, עורכי-דין מלשכת עורכי-הדין.

זהבה גלאון: עורכי-דין – הם לא יודעים להסביר ללקוחות שלהם; בתי-משפט לא יודעים להפנים את המשמעות של החוק.

זהבה גלאון: זה אחד החוקים הכי מסובכים, הכי חשובים: נשים מצאו את עצמן – נשים עבדו במשק-הבית וגידלו את הילדים, וכשהן התגרשו הן ראו שרק את הפנסיה, את החיסכון הפנסיוני, הן לא יכולות – ועד שעשינו את המהלך הזה.

חיים כץ: זה בעיקר נשות אנשי צה"ל.

זהבה גלאון: בעיקר נשות אנשי צה"ל.

זהבה גלאון: גם זו הערה נכונה.

זהבה גלאון: אדוני השר, אני אומרת את זה שוב לחברי הכנסת:

זהבה גלאון: זו הצעת חוק שקידמנו 13 שנים, כמעט נגד כל הסיכויים, ואני רוצה לברך אותך, אדוני, ואותך, אדוני השר, ואת חברתי חברת הכנסת מרב מיכאלי, שהגענו לרגע הזה, להארכת תקופת התחולה.

זהבה גלאון: קחו בחשבון שצריך לעשות מאמץ ממש משמעותי לפרסם.

חיים כץ: תני להצביע.

חיים כץ: תני להצביע לפני שיתחרטו לך.

זהבה גלאון: תני להצביע, אמר השר.

זהבה גלאון: אני נותנת להצביע.

זהבה גלאון: קח על עצמך – כפפה – לראות איך אתה, במשרד שלך, מנסה לקדם את המודעות לחוק הזה.

זהבה גלאון: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: מרב מיכאלי, יש לך אפשרות לדבר בהתאם לפרוטוקול.

יצחק וקנין: תרצי?

יצחק וקנין: חמש דקות, אני הולך לפי הכללים.

יצחק וקנין: כן?

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

מרב מיכאלי: אני רק רוצה להצטרף לדבריה הנכוחים של חברתי חברת הכנסת זהבה גלאון, שבאמת, אני – הייתה לי זכות להצטרף בכנסת הקודמת לעבודה על החוק עצמו ולהיות שותפה להגשת ההארכה של החוק לחברי אלי אלאלוף, כמובן, ולשר כץ, שאני חושבת שאת רוב 14 השנים – אתה ליווית חצי מהן לפחות כיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

מרב מיכאלי: את העבודה הזאת – אני רק אגיד דבר אחד, ברשותך – – –

חיים כץ: הוועדה – – – שנה.

חיים כץ: שנה, אבל באינטנסיבי.

חיים כץ: לפני זה הייתה ועדה חיצונית שבנתה אותו, והיה שם איזה פרופסור שהשקיע בזה.

חיים כץ: חוק מושקע.

מרב מיכאלי: ברוך השם.

מרב מיכאלי: אני רוצה, ברשותך, אדוני, להגיד דבר אחד: בעיני זה, שוב, אחד הצעדים הקטנים אבל המשמעותיים בדרך להכרה בערך הכלכלי של עבודת הבית וגידול הילדות והילדים – עבודת נשים קלאסית, שעדיין, התרבות המערבית והמזרחית, הכלכלה, לא מכירה בערך הכלכלי שלה, של העבודות השקופות, שלפי ארגון העבודה הבין-לאומי, אילו היו נספרות בחשבונות הלאומיים של המדינות, היו מגדילות את התוצר העולמי הגולמי ב-30%, לא פחות מזה.

מרב מיכאלי: תחשוב כמה טריליונים, הרי טריליונים של דולרים נמצאים בעבודות האלה שנשים עושות בלי שיש הכרה בערך הכלכלי שלהן, בזמן שלהן, בתפוקה שלהן, במשמעות שלהן לקיום החברה האנושית עלי אדמות היום.

מרב מיכאלי: גם החוק הזה, שמאפשר לנשים ליהנות מפירות העבודה שנעשתה – העבודה שמישהו קיבל עליה כסף בזמן שהן עשו עבודה שהן לא מקבלות עליה, עדיין, כסף – הוא צעד חשוב בדרך להכרה הזאת.

מרב מיכאלי: אין לי ספק – וזאת אחריות שלנו, פמיניסטיות ונשים וגברים שרוצים להיות שותפים ליצירה של חברה שוויונית באמת:

מרב מיכאלי: המטרה האמיתית שלנו היא לייצר את הערך הכלכלי הזה, שלא יבוא, לא אגב ולא במאבק ולא למרות, אלא באמת הכרה במשמעות האדירה שיש לעבודות נשים השקופות האלה, של גידול ילדות וילדים, גידול הדורות הבאים, תחזוקת בית ומשק משפחתי בתור, באמת, אחת מאבני היסוד של החברה האנושית.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצבעה, רבותי, בקריאה שנייה.

רחל עזריה: – – –

יצחק וקנין: כאמור, אין הסתייגויות לחוק.

יצחק וקנין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון), התשע"ו–2016 – רבותי, קריאה שנייה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יצחק וקנין: 21 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים, אין נמנעים.

קריאה: ברכות.

יצחק וקנין: החוק עבר בקריאה שנייה, רבותי.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: אנחנו נעבור לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 21 נגד – אין נמנעים – אין חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון), התשע"ו–2016, נתקבל.

יצחק וקנין: 21 בעד.

יצחק וקנין: אין מתנגדים.

יצחק וקנין: אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת חוק לחלוקת חיסכון פנסיוני בין בני-זוג שנפרדו (תיקון), התשע"ו–2016, נתקבלה בקריאה שלישית והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

רחל עזריה: מזל טוב, אלי.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש הוועדה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: תודה לחברי הכנסת שהשתתפו בדיוני הוועדה.

יצחק וקנין: [מס' כ/592; "דברי הכנסת, חוב' ב', עמ' 5014; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו–2016, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

יצחק וקנין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: רבותי, גם לחוק זה אין הסתייגויות, ואין בקשות רשות דיבור.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר חיים כץ, תרשו לי לחרוג טיפה מהנוהל ולהתחיל בזה שהחוק הזה הוא עידוד לתושבים חוזרים ולעולים חדשים ביחד.

אלי אלאלוף: זאת נקודה מאוד מרכזית, ואני שמח שהמערכת, ללא צורך בשכנוע מיוחד, הגיעה למסקנה שזה בעצם חוק שיאפשר לכל אזרחי ישראל לחזור הביתה.

אלי אלאלוף: נקודה שנייה: אנחנו, לצערנו, מתמודדים עם בעיה מאוד קשה של מחסור בכוח-אדם בכל מקצועות הבריאות, והמערכת הציבורית, של משרד הבריאות, מתפנקת.

אלי אלאלוף: התפנקה.

אלי אלאלוף: ופה אני חייב להודות באופן איש לשר הבריאות הרב ליצמן, לשר העלייה והקליטה חבר הכנסת – –

קריאה: אלקין.

אלי אלאלוף: – – אלקין, על מעורבותם המאוד-פעילה כדי לקדם את זה.

אלי אלאלוף: נעשית עבודה בנושא של החזרת תושבים ועידוד עלייה של בעלי המקצועות האלה מכל הארצות, אבל במיוחד מצרפת.

אלי אלאלוף: זה גם עבודה משותפת של ידידי אברהם נגוסה, יושב-ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים, ורק שלשום הייתה לי ההזדמנות הנוספת – אני מכיר את "עלה נגב" לפני לידתו, והייתי מעורה באופן אישי, ואני גאה שעשיתי את זה; יש אולי כאלה שיגידו שיש ניגוד אינטרסים בעזרה לפרויקטים מסוג זה – להגיע ליד אופקים, במרחבים, ולראות כמה הפרויקט הזה זקוק לכוח-אדם, בכל תחום.

אלי אלאלוף: התחומים המקצועיים הרפואיים – ממתינים על המזוודות כדי לבוא לשרת אותם.

אלי אלאלוף: אם זה speech therapy, אם זה טיפול בנושא התזונה, אם זה בפיזיותרפיה וכו'.

אלי אלאלוף: ואנחנו עוד מתפנקים: האם תעודה שמתקבלת בצרפת שהיא אינה תעודה אקדמית היא גם טובה כמו תעודה אקדמית שמתקבלת פה בארץ.

אלי אלאלוף: אז אני רוצה להגיד: כל מדינה יש לה הכללים שלה להכרה במקצועות.

אלי אלאלוף: יש מקצועות שבמדינות מסוימות מכירים בהם בתעודות, כדבר מאוד חשוב, ולפעמים ברמה מקצועית טובה יותר מאשר תעודה אקדמית.

אלי אלאלוף: ואנחנו נדבקים לתעודה האקדמית כאל דבר – כוח עליון שמקנה אוטומטית יכולת מקצועית טובה יותר.

אלי אלאלוף: לא כך הדבר.

אלי אלאלוף: אז הצעת החוק הזו באה לתקן את הנושא הזה.

אלי אלאלוף: אז אני מביא לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק שאמורה לאפשר תיקון – לאפשר לפעול במקצוע בתחומים כמו ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעת תקשורת ותזונה.

יוסף ג'בארין: למה זה רק לעולים, אבל?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ותושבים חוזרים.

קריאה: – – –

אלי אלאלוף: כתוב, חד-משמעית, ואמרתי את זה כמשפט ראשון.

קריאה: – – –

אלי אלאלוף: כי בעיני, כנציג אזרחי, החברה האזרחית, אני עומד על כך.

יוסף ג'בארין: מי שהיה תושב ישראל – –

אלי אלאלוף: כן.

יוסף ג'בארין: – – ולמד בחו"ל וחזר, זה לא חל עליו.

אלי אלאלוף: זה כן חל.

אלי אלאלוף: כתנאי – – –

עאידה תומא סלימאן: – – – זה – – –

עודד פורר: אם הוא יצא רק כדי ללמוד – – –

אלי אלאלוף: יש פה, יש פה – – –

עודד פורר: אם הוא יצא רק כדי ללמוד – – –

יוסף ג'בארין: – – –

עודד פורר: אין כוונה שמישהו יצא לחו"ל ללמוד כדי לחזור עם הטבות.

אלי אלאלוף: אוקיי.

עודד פורר: אבל אם הוא חי בחו"ל – – –

אלי אלאלוף: אני אגיע.

אלי אלאלוף: אז אני אגיע.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יוסף ג'בארין: – – –

אלי אלאלוף: אני אגיע.

אלי אלאלוף: אני אגיע.

אלי אלאלוף: יוסף, אני אגיע.

אלי אלאלוף: אני אסביר.

אלי אלאלוף: אני מצטער שלא הצלחתי, אבל תן לנו עוד זמן קצת, נגיע גם לזה.

אלי אלאלוף: במקצועות האלה אנחנו מבקשים להכיר בתעודה, בשש השנים הקרובות, כתעודה שמספיקה כדי לפעול בתחום שלהם.

אלי אלאלוף: בחלק מזערי מהם, אם המנהל של משרד הבריאות ימצא לנכון, הוא יכול גם לדרוש מהם שישה חודשים של סטאז'.

אלי אלאלוף: אז אנחנו מבקשים בחוק הזה לקבוע הוראת מעבר, אשר תאפשר, במשך שש שנים, עד דצמבר 2021, מתן תעודה מקצועית בתחומי הבריאות שאמרתי, למי שהשלים לימודיו כלימודי תעודה במקצועות הנ"ל.

אלי אלאלוף: מוצע אף, במקרים חריגים, לחלק מהם, לעשות סטאז' של עד שישה חודשים כדי לקבל את התעודה.

אלי אלאלוף: השר רשאי להאריך בשתי פעימות, כל פעם של שלוש שנים, את הצו הזה, את החוק הזה.

אלי אלאלוף: לצערי – ופה, יוסף, אני מצטרף אליך – לא הצלחתי לשכנע את המערכת שהחוק הזה יהיה לכל מי שחוזר ללא תקופת ניסיון וכו'.

אלי אלאלוף: אבל לא לשכוח: מי שיצא מפה כדי ללמוד בחו"ל וחוזר, יש לו אפשרות לעבור מבחן.

אלי אלאלוף: אכן, זה למי שהיום לומד בחו"ל, כמו הבן שלי; כשהוא יחזור הביתה, בעזרת השם, הוא יוכל לעבור מבחן.

אלי אלאלוף: כפי שאמרתי קודם, הצעת החוק הזו עברה פה-אחד בוועדה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין שזאת הייתה הצעת חוק שהתחיל חבר הכנסת לשעבר שמעון אוחיון, היא חודשה על-פי בקשתו של אילטוב, חבר הכנסת אילטוב, בפעילות חזקה מאוד של סופה, חברת הכנסת סופה לנדבר, ועודד פורר.

אלי אלאלוף: אני רוצה, כפי שאמרתי – אבל זה לא משחרר אותי – להודות במיוחד לשר הבריאות ולשר העלייה והקליטה על תמיכתם.

אלי אלאלוף: אני מבקש להביא לאישור התיקון לחוק בקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: כפי שאמרתי, אין הסתייגויות, ובוועדה זה עבר פה-אחד.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: כאמור, אין הסתייגויות ואין בקשות לרשות דיבור.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו–2016 – קריאה שנייה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: יש תקלה במחשב, אבל זה בסדר.

מיכל בירן: ולרויטל לא היה בכלל – – – הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–2 – 14 נגד – אין נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

יצחק וקנין: 14 בעד, אחד נמנע, אין מתנגדים.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: כן, אני מוסיף, לפרוטוקול, את קולה של חברת הכנסת שלי יחימוביץ, וגם את קולה של חברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: אם כן, החוק עבר בקריאה שנייה.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לקריאה שלישית.

יצחק וקנין: מי בעד? מי נגד?

יצחק וקנין: קריאה שלישית.

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 15 נגד – אין נמנעים – 1 חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו–2016, נתקבל.

יצחק וקנין: 15 בעד, אחד נמנע, אין מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו–2016, עבר בקריאה שלישית וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: אני אזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ לשעת שאלות.

יצחק וקנין: אנחנו נתחיל עם חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שתשאל את השר מהצד.

יצחק וקנין: shoot, הרשות שלך.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לשר וליושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: מכמה פניות שהגיעו אלי לאחרונה מצטיירת תמונה עגומה שלפיה קיים חוסר שקיפות ביחס להחלטות הוועדה של משרד הרווחה בשאלה אם ילד או ילדה הנמצאים אצל משפחת אומנה יקבלו מעמד של ילדים בני-אימוץ במשפחה האומנת.

איילת נחמיאס ורבין: ברור שישנם פרטים בנוגע לילד שצריכים להישאר חסויים.

איילת נחמיאס ורבין: באחת הפניות, תשובת המחלקה המשפטית למשפחה אומנת הייתה: עם כל הכבוד, לא ברור מכוח מה עלי לתת לך דין-וחשבון לגבי אופן הטיפול בתיק, הסברים ניתנו לגורמים שעמם אני נמצאת בקשרי עבודה.

איילת נחמיאס ורבין: השאלות שאני מפנה לשר הן: מדוע הפרוטוקולים, או לכל הפחות נימוקי ההחלטה של הוועדה ביחס לפניות של משפחות האומנה, אינם מובאים לידיעת משפחת האומנה – עם השארת הפרטים המתבקשים חסויים, כמובן?

איילת נחמיאס ורבין: או לילד עצמו, אם הילד – הוא לא בגיר, אבל אולי אפשר לתקשר אתו בצורה בוגרת.

איילת נחמיאס ורבין: כיצד מוסדר היום, בחוק או בנוהל, עניין יידוע משפחות האומנה ו/או הילד בקשר להחלטת הוועדה בנושא כאמור?

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, את רוצה תשובה ארוכה או תשובה קצרה?

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה תשובה של השר.

חיים כץ: אה, אני אגיד לך.

חיים כץ: אם אנחנו נלך לסיפה, אז בהתייחס להערתך, ביחס להחלטות הוועדה בדבר ילדים בני-אימוץ במשפחות אומנה, מוצע בהצעת חוק כי בית-משפט או ועדת תכנון טיפול והערכה ישקלו את האפשרות להמליץ על פתיחה בהליכי אימוץ לפי חוק אימוץ ילדים, אם לאחר שקילת זכותו של הילד לגדול בבית הוריו או לחזור אליו נראה כי לא ניתן להחזירו לביתו על אף מאמצים סבירים שנעשים לשם כך.

חיים כץ: זה מטופל בהצעת חוק.

חיים כץ: בואי נחכה קצת ונראה מה העניינים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מקבלת את עמדת השר.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

חיים כץ: מאה אחוז.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: אני מבין שחבר הכנסת זוהיר בהלול אינו נוכח, אז השואל הבא, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, ישאל את שר – – –

זהבה גלאון: תסתכל, רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: אני הולך כרגע בהתאם לרשימת הדוברים שמונחת לפני.

חיים כץ: גם חנין זועבי לא נוכחת?

יצחק וקנין: היא לא נוכחת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת.

יצחק וקנין: זה לפרוטוקול בלבד.

יצחק וקנין: אדוני ישאל את השר.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, זה אחד הנושאים שלדעתי הם אולי הכי חשובים להרבה רשויות מקומיות והכי כואבים בתחום הזה של שירותי רווחה – המדינה מתקצבת את הרשויות המקומיות בתקציבים ייעודיים עבור שירותי חינוך ורווחה.

יוסף ג'בארין: תקציבי הרווחה ניתנים בשיטת המימון התואם, מה שנקרא שיטת המצ'ינג.

יוסף ג'בארין: בשיטה זו משרדי הרווחה והחינוך מממנים 75% מתקציב הרווחה כנגד מימון תואם של 25% מתקציב הרשות המקומית.

יוסף ג'בארין: שיטה זו מכבידה עד מאוד על רשויות מקומיות המתקשות לממן את חלקן ומכבידה עליהן במימוש תקציבים שהממשלה מקצה.

יוסף ג'בארין: כך, למשל, ברשויות המקומיות בפריפריה, ברשויות המקומיות הערביות, נרשמו הכי הרבה מטופלים שרשומים במחלקות הרווחה, ובכל זאת, אותן מחלקות רווחה מקבלות הכי פחות תקציבים בשל שיטת החלוקה הקיימת.

יוסף ג'בארין: שאלתי היא: האם השר מודע להשלכות הקשות שיש לשיטת המצ'ינג על הרשויות המקומיות החלשות?

יוסף ג'בארין: האם לשר הרווחה יש תוכניות לצמצום פערים בתקציבים בין הרשויות המקומיות החלשות, שמדורגות בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי, לבין הרשויות החזקות?

יוסף ג'בארין: האם השר מתכוון להנהיג שיטת תקצוב דיפרנציאלי בתקציבי הרווחה?

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יצחק וקנין: אדוני השר, רשות הדיבור שלך.

חיים כץ: אתה יודע שבחוק ההסדרים הייתה הצעה לעשות דיפרנציאציה, שרשויות חזקות יסבסדו רשויות חלשות.

חיים כץ: זה גרם לאנדרלמוסיה לא קטנה אצל ראשי הערים; היו כאלה שתמכו, כגון ירושלים, והיו כאלה שהתנגדו, כולל יושב-ראש מרכז השלטון המקומי.

חיים כץ: גם אני חשבתי שצריך לתת תמיכה לאשכולות נמוכים יותר – 1, 2 ואפילו 3.

חיים כץ: יחד עם זה, אני רוצה להגיד לך שהרשויות החלשות ניצלו 99.5% מהכספים שהיו מיועדים להן.

חיים כץ: זאת אומרת, הם יכולים להגיד: קשה לי, לא קשה לי, חסר לי, אני לא משתמש – הם השתמשו עד השקל האחרון.

חיים כץ: זאת אומרת, הם מתלוננים – אני משתמש במילה עדינה – אולי בגלל שזה קשה להם והם היו רוצים עוד כסף לפעילות רווחה, כי הם לא מקבלים כסף מספיק.

חיים כץ: אך אחד לא מקבל כסף מספיק ברווחה.

חיים כץ: גם אני לא מקבל כסף מספיק.

חיים כץ: הצרכים הרבה יותר גדולים ממה שיש לי, ואני צריך לחשוב איך אני מחלק את הכסף הזה ואיך אני נותן.

חיים כץ: גם אני הייתי רוצה לתת יותר.

חיים כץ: אבל למרות המצ'ינג, למרות המצ'ינג, כל היישובים ב-1–3, ש-78 מהם זה היישובים הערביים, הם באשכולות 1–3, ניצלו את הכסף.

חיים כץ: ניצלו את הכסף, ולצערי – אני חושב שהיה צריך לעשות דיפרנציאציה, אולי לתת פחות ליישובים חדשים.

חיים כץ: ניסיתי לעשות את זה, אבל הצעת האוצר, שבאה לעשות דיפרנציאציה בעלות אפס – אני לא חושב שהיה צריך לעשות את זה בעלות אפס.

חיים כץ: האוצר היה צריך להשתתף – – –

קריאה: – – –

חיים כץ: כן, כן, עם עלות תקציבית.

חיים כץ: היה צריך לעשות את זה בעלות תקציבית.

חיים כץ: האוצר הגיש הצעה בעלות אפס, שנפלה.

חיים כץ: בואו נחכה לסיבוב הבא – וזה כבר לא יהיה בכנסת הזאת.

חיים כץ: לא יהיה בכנסת הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף – – –

חיים כץ: אין שאלה נוספת, לא?

יצחק וקנין: כן, כן.

יצחק וקנין: ודאי, יש.

יצחק וקנין: זו שאילתה בעל-פה.

חיים כץ: יש?

חיים כץ: בסדר.

יצחק וקנין: ודאי, אדוני יכול לשאול.

חיים כץ: אתה יכול לשאול מה שאתה רוצה.

יוסף ג'בארין: הנושא חשוב, כבוד השר.

יוסף ג'בארין: גם אם אין, הייתי מצפה שתסכים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'בארין – – –

חיים כץ: אני לא הולך לשום מקום.

יוסף ג'בארין: אני לא רוצה להתווכח על הנתון שדיברת עליו, אבל אני יודע, למשל, שכל פעם שיש קול קורא לשירותי רווחה – שלא לדבר על שירותי חינוך, אבל לא נדבר על חינוך – אז רשויות מקומיות מוחלשות פשוט לא מגישות.

יוסף ג'בארין: הן יודעות שאין להן פשוט את הכסף, המצ'ינג הזה.

יוסף ג'בארין: אז אתה מפתיע אותי אם אתה אומר לי ששיטת המצ'ינג לא משפיעה על הרשויות המקומיות החלשות.

יוסף ג'בארין: זה לא מה שאנחנו יודעים.

חיים כץ: זה לא מה שאמרתי.

חיים כץ: אני אמרתי שהיא משפיעה.

חיים כץ: אמרתי שהם, למרות המצ'ינג, מנצלים 99%.

חיים כץ: הכול פה מוקלט, אני לא חוזר בי.

חיים כץ: זה, אני יכול להביא לך את התקציב שלי.

חיים כץ: אני ניצלתי במשרד 99.5% מהכספים בשנת 2015.

חיים כץ: 99.5%.

יוסף ג'בארין: לא, אבל זה אומר אולי – – –

חיים כץ: הכסף הרי חוזר לאוצר.

חיים כץ: אני עושה מלחמות, מלחמות בשביל שלא לחזור לאוצר.

חיים כץ: יש לנו אותו אינטרס.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה בלי הנתון של הקולות הקוראים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת בלי שאתה מבקש, שזה משהו אחר.

חיים כץ: אוקיי, טוב.

חיים כץ: אני אבדוק את זה.

חיים כץ: אני אתן לך בהזדמנות, בשיחה בינינו, תשובה בעניין.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, תודה לשר.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים לשואל הבא, חבר הכנסת זוהיר בהלול.

יצחק וקנין: אני מקדים אותך בגלל שיש לכם ישיבת סיעה, ונמשיך – מייד אחרי כן זהבה גלאון.

זוהיר בהלול: תודה, אדוני היושב-ראש, וגם לך, אדוני שר הרווחה חיים כץ.

זוהיר בהלול: עמותת "סיכוי" פרסמה מחקר על התקנים, מה שנקרא התקינה, של עובדים סוציאליים בחברה הערבית, ומהמחקר הזה עלו כמה חסמים.

זוהיר בהלול: א.

זוהיר בהלול: הנוסחה שלפיה משרד הרווחה מקצה תקנים של עובדים סוציאליים איננה שוויונית.

זוהיר בהלול: על-פי הנוסחה הזו, הוקצו לציבור הערבי 16.5% מהתקנים, למרות שאחוז זה איננו מבטא את האחוז האמיתי של הנזקקים בתוך הציבור הערבי, שכידוע לך הוא מתחת לקו העוני לפחות ב-60%, השיעור שנבדק לפחות על-ידי ה-OECD בתקופה האחרונה.

זוהיר בהלול: ב.

זוהיר בהלול: בעיית ההקצאה בפועל של התקנים: המשרד מקצה הקצאות חסר של תקנים של עובדים סוציאליים לרשויות המקומיות הערבית.

זוהיר בהלול: ג.

זוהיר בהלול: גם ביקורת עצמית יש לי בעניין הזה: על-פי המחקר של "סיכוי", הרשויות המקומיות הערביות מתקשות לעתים לאייש את התקנים שהן מקבלות.

זוהיר בהלול: השאלה היא כדלקמן, אדוני השר: כיצד השינוי בנוסחת הקצאת תקנים של עובדים סוציאליים, שבוצע בשנת 2012, סגר פערים בהקצאה או מקדם מענה בתקנים לצרכים האמיתיים של הציבור הערבי?

יצחק וקנין: יש לי בקשה מהשואלים הבאים, ובטח מחבר הכנסת זוהיר בהלול: אנא מכם, אתם חייבים להיצמד לטקסט, לא להכניס משפטים שלא כתובים בטקסט.

זוהיר בהלול: שאבתי את ההשראה מד"ר ג'בארין.

יצחק וקנין: אבל לא, ד"ר ג'בארין קרא את הכול מילה במילה מהטקסט, הוא לא הוסיף מילה אחת – אולי מילה פה, אבל גם זה לא היה.

זוהיר בהלול: אז התנצלותי ניתנת בזאת בנדיבות לב לכנסת ישראל ובעיקר ליושב-ראש.

יצחק וקנין: אני מבקש מהשואלים הבאים להיצמד לטקסט.

יצחק וקנין: זה הכלל בשאילתה בעל-פה: הטקסט חייב להישמע מילה במילה, בלי תוספת של דברים.

יצחק וקנין: תודה.

זוהיר בהלול: זו הייתה שאלת הבתולין שלי, אז אנא.

יצחק וקנין: בוודאי, ראית שלא הפסקתי אותך, נתתי לך, במרוצת – לא תחסום שור בדישו.

חיים כץ: אני חייב להגן על היושב-ראש; קודם הפרעתי לו קצת אז אני חייב להגן עליו, מאחר שמכינים את התשובות, עובדים במשרדים; אתם מגישים את השאילתות ואנחנו מתייחסים אליהן ברצינות במשרד ובהתאם לשאילתה אנחנו נותנים תשובה.

חיים כץ: בשביל זה הוא מבקש – כדי שאני לא אעמוד פה ולא אדע מה לענות לך הוא אומר:

חיים כץ: תיצמד – כי יש לי תשובה מוכנה.

חיים כץ: גם בתשובה המוכנה אני לא אתייחס למה שהם דיברו אתי ב-2012.

חיים כץ: אני אתחיל מ-2014.

חיים כץ: ב-2014, ביוזמת משרד הרווחה, גובשה תוכנית דגל ייחודית וחדשנית, שקוראים לה "נושמים לרווחה", לסיוע אינטנסיבי למשפחות שחיות בעוני והדרה.

חיים כץ: התוכנית פועלת ב-95 רשויות מקומיות ומסייעת ל-3,020 משפחות – אני אגיע גם ספציפית – להתמודד עם מציאות חייהן טוב יותר ולנסות להיחלץ ממעגל העוני.

חיים כץ: התוכנית ממומנת על-ידי המשרד בתקציב כולל של 100 מיליון שקל.

חיים כץ: מאחר שהתוכנית הייתה בנויה לאשכולות 1–5, מתוך 108 תקנים שהוקצו לתוכנית, 41.75 הלכו למגזר הערבי – 39% מהתוכנית הלכה למגזר הערבי, לא כולל ערים מעורבות; לא כולל ערים מעורבות.

חיים כץ: בשנת 2015 הוקצו שישה תקנים למזרח-ירושלים, והולכים להקצות להם עוד תקנים.

חיים כץ: ב-2016 יש חלוקה, שיצאה לפני שבוע, של 130 תקנים, ויש שם העדפה בולטת למגזר הערבי, העדפה בולטת.

חיים כץ: אם תבוא אלי מחר, אני אתן לך את המספר המדויק, מתוך 130 כמה הולכים למגזר הערבי – העדפה בולטת.

חיים כץ: מחר, מחר, יום רביעי, אני פה, אני יכול להגיד לך את המספר המדויק, מתוך 130 כמה הולכים.

חיים כץ: אני חושב שנעשים מהלכים לא מעטים כדי לצמצם את הפערים, ואני אתן לך מחר תשובה, מתוך ה-130 שחילקנו – אתמול, שלשום או בשבוע הבא – כמה הולכים למגזר הערבי.

יוסף ג'בארין: תודה לך.

חיים כץ: אוקיי, תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול, תודה לשר.

יצחק וקנין: השואלת הבאה – חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש – – –

חיים כץ: רגע, זוהיר, אתה לא מרוצה?

חיים כץ: אני אתן לך מחר את המספר, כמה מתוך – – –

זוהיר בהלול: לא, אני מכה על חטא שהארכתי; לא, יש לי ביקורת עצמית גבוהה.

יוסף ג'בארין: אנחנו תוהים, אם המצב כל כך טוב כמו שאתה אומר, למה – – –

חיים כץ: לא, המצב לא טוב.

חיים כץ: המצב לא טוב, אבל יש עדיפות למגזר הערבי על המגזר היהודי.

יוסף ג'בארין: אני מקווה.

חיים כץ: יש עדיפות; יש שם יותר עוני, יותר מצוקה, ויש עדיפות למגזר הערבי.

יוסף ג'בארין: יש צרכים – – –

חיים כץ: בסדר, אני לא מתלונן.

יצחק וקנין: יוסף ג'בארין, אני יכול להגיד שחבר הכנסת חיים כץ כשר – איש אמת, לא פוחד לומר – – –

חיים כץ: הכול יהיה שקוף, אני גם אתן לך את כולם, תסתכל על הכול.

זוהיר בהלול: אין לי סיבה לפקפק.

חיים כץ: החלוקה מסודרת, שקופה, וכל אחד יכול לראות את הנתונים.

זוהיר בהלול: מחר, מחר אני בא אליך, חיים.

יוסף ג'בארין: – – – לקבל עותק, גם.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: תודה, אדוני.

זהבה גלאון: אדוני השר, השאלה שלי מתייחסת לסוגיה של עקרת-בית, מה שמוגדר קצבת נכות לעקרת-בית, ואני שואלת כמה נשים מקבלות קצבה מהביטוח הלאומי תחת ההגדרה של עקרת-בית נכה, ומה כוללים המבדקים שאותן נשים צריכות לעבור והשאלות שעליהן לענות בבחינה של אובדן כושר התפקוד במשק-הבית לאישה שהוגדרה כעקרת-בית נכה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יצחק וקנין: אדוני השר.

חיים כץ: מאחר שאת בקיאה בחוק ובקיאה באנשים, את יודעת שבהתאם לחוק, עקרות-בית פטורות מתשלום דמי ביטוח לאומי, ולפיכך הן גם אינן מבוטחות, וזאת להבדיל מגברים שאינם עובדים.

חיים כץ: בחוק הביטוח הלאומי קיימים הבדלים בין זכויות וחובות של אישה או גבר נשואים שאינם עובדים מחוץ למשק-ביתם.

חיים כץ: הדבר בא לידי ביטוי, בין היתר, בכל הקשור לחובות ולזכויות של עקרת-בית בנכות כללית.

חיים כץ: על-פי המצב החוקי הקיים, עקרות-בית צריכות לצבור 50% נכות רפואית לפחות – בשונה ממשתכרים, שהסף הרפואי שלהם הוא 40% אם יש סעיף דומיננטי או 60% במידה שאין סעיף דומיננטי.

חיים כץ: הן נבדקות על-פי כושרן לתפקד במשק-הבית ולא על-פי כושרן להשתכר, כפי שנבדק גבר נשוי שאינו עובד.

חיים כץ: עקרות-בית אינן זכאיות לתוספת עבור בן-זוג, תוספת של 1,172 שקלים.

חיים כץ: הן פטורות מתשלום דמי ביטוח, וזאת בניגוד לגבר נשוי, החייב בתשלום דמי ביטוח גם אם אינו עובד מחוץ למשק-ביתו.

חיים כץ: כך נוצר המצב שבקרב מקבלי קצבת נכות ישנן כ-16,000 – את מדברת על מספרים – כ-16,000 עקרות-בית המקבלות קצבה בתנאים מופחתים, מתוך 231,000 מקבלי קצבת נכות כללית.

חיים כץ: כאמור, קיים שוני בבחינת הזכאות לקצבת נכות לעקרות-הבית – בדיקת אישה נשואה היא בהתאם לתפקוד במשק-הבית, ולא על-פי כושרה להשתכר, כפי שנבדק גבר נשוי.

חיים כץ: לעניין תפקוד במשק-הבית נבדקים מספר תחומים המאפיינים משק-בית רגיל, כגון עבודות מטבח, ניקיון, סידור הבית, כביסה וכדומה, ולגבי כל תחום נבחנת מידת הצורך של האישה בסיוע.

חיים כץ: יש לציין כי המוסד לביטוח לאומי הציג מספר הצעות לביטול מעמד עקרת-הבית גם בזכויות וגם בחובות, והן נפסלו מסיבות שונות.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני מודה שאני ממש – אין לי איך להגדיר – – –

חיים כץ: נדהמת.

זהבה גלאון: לא, לא נדהמת, מבוישת.

זהבה גלאון: מתביישת שאתה נאלץ לקרוא תשובה מחפירה שכזאת, שעושה הבחנה – הרי זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

זהבה גלאון: אנחנו מדברים על שני אנשים, אישה וגבר, שניהם נכים; אישה נבדקת על-פי היכולת שלה לעשות כביסה, לסדר את הבית, וגבר נבדק על-פי היכולת שלו לקבל קצבה על אובדן כושר השתכרות?

זהבה גלאון: לא הגיע הזמן, בישראל של 2016, לשנות את זה?

זהבה גלאון: זה מחפיר, זה לא לכבוד הכנסת שאתה עומד כאן ואתה לא אומר לי: אני הולך לשנות את זה, אני הולך לשנות את השיטה; כן, גם על הנושא של התשלום של הביטוח הלאומי.

זהבה גלאון: אישה וגבר נכים צריכים להימדד על-פי אותה אמת מידה.

זהבה גלאון: זה פשוט מחפיר שאתה אומר לי: היו הצעות והן נדחו.

זהבה גלאון: אתה צריך להגיד לי כאן ועכשיו: אני מתחייב לקדם את המהלך הזה.

זהבה גלאון: זה לא יכול להיות.

חיים כץ: תשמעי, אני אגיד לך שאני חושב שאת לא צודקת.

חיים כץ: למה את לא צודקת?

חיים כץ: למה את לא צודקת?

חיים כץ: למה את ואני, ביחד, את ואני התנגדנו לתשלום סמלי של עקרות-בית לביטוח לאומי.

חיים כץ: אמרנו: ישלמו 10 שקלים, 20 שקל.

חיים כץ: התנגדנו, את ואני.

חיים כץ: וברגע שהתנגדנו – מי שאין עליו חובות, לא מגיעות לו זכויות.

חיים כץ: היינו צריכים לחשוב טיפה קדימה ולהגיד בחוק ההסדרים: אתם יודעים מה, שתשלמנה הנשים סכום סמלי של 10 שקלים לחודש, עקרת-בית.

חיים כץ: אמרנו, היא לא עובדת, היא לא – מצד אחד, אני הייתי אתך.

חיים כץ: גם אני צעקתי: מה פתאום, היא לא עובדת.

חיים כץ: וגם את, תלכי להיסטוריה הלא-רחוקה ותראי שהיינו ביחד, אלה שהתנגדו שהנשים ישלמו.

חיים כץ: אז אם התנגדנו שעקרות-בית שלא עובדות ישלמו – והייתה הצעה כזאת בחוק ההסדרים, כן, בחוק ההסדרים בתקציב.

חיים כץ: גם אני התנגדתי, אני אומר את האמת.

חיים כץ: בדיעבד אולי טעינו.

זהבה גלאון: – – –

חיים כץ: אולי טעינו, ולכן הן לא מקבלות.

חיים כץ: לכן הן לא מקבלות.

חיים כץ: היינו צריכים להגיד: אתם יודעים מה, אתם רוצים 40 שקלים?

חיים כץ: בואו ניתן 10 שקלים וניתן להן מעמד.

חיים כץ: אבל אנחנו, הפופוליזם תוקף אותך ואותי – – –

זהבה גלאון: לא, לא – – –

חיים כץ: אותך ואותי.

חיים כץ: אנחנו רואים את טובת האזרח לכאורה באותו רגע, ואני לא יודע אם החיסכון של 10 שקלים היה לטובתו – – –

זהבה גלאון: בוא – – –

יצחק וקנין: תודה.

חיים כץ: זה המצב, זהבה.

חיים כץ: תשמעי, את ואני, תלכי לחוק ההסדרים, כשרצו להשית על עקרות-בית ביטוח לאומי, אנחנו התנגדנו.

זהבה גלאון: נכון, אבל לא זאת הייתה – – –

חיים כץ: נכון, התנגדנו, ועכשיו, כשמגיעות להן זכויות, אז לא מגיעות להן זכויות.

זהבה גלאון: אז לא זו הדרך – – –

חיים כץ: לא, בדיעבד טעינו.

חיים כץ: מי שלא עושה לא טועה.

יצחק וקנין: תודה.

זהבה גלאון: אתה מוכן להרים את הכפפה שנטפל בזה?

חיים כץ: אני מוכן לנסות ולבוא לאוצר – שישלמו לביטוח לאומי סכום מזערי ויקבלו זכויות.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון, תודה לשר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן – איננו – לפרוטוקול; אני לא יודע אפילו אם לפרוטוקול, כן?

יצחק וקנין: גם זה לא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, אדוני ישאל את השר.

יצחק וקנין: נא להיצמד לטקסט.

זהבה גלאון: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, מכובדי השר, השאלה שלי אליך, אדוני השר, כותרתה: גיל הכניסה למעון יום שיקומי – לילד נכה, ולמעון רגיל – לאחים של הילד הנכה.

אורי מקלב: ילדים הזכאים למעונות יום שיקומיים זכאים לכך החל מגיל חצי שנה.

אורי מקלב: כמו כן, האחים של ילדים בעלי נכויות מסוימות זכאים לסבסוד על-ידי הרווחה עבור שהייה במעון יום רגיל רק החל מגיל חצי שנה, למרות שזמן חופשת הלידה בתשלום הנו רק שלושה חודשים.

אורי מקלב: ברצוני לשאול, אדוני השר, האם בכוונתך לשנות את התקנות כך שילד שאובחן לפני גיל חצי שנה יהיה זכאי למעון יום שיקומי החל מגיל שלושה חודשים ואח לילד נכה יהיה זכאי לסבסוד מגיל שלושה חודשים?

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

חיים כץ: תראה, חוק מעונות יום שיקומיים, כמו שאמרת, קבע באופן חד-משמעי את הגיל חצי שנה; קבע אותו כגיל תחילת הזכאות גם אם ישנן אינדיקציות חד-משמעיות לנכות, לקות או עיכוב התפתחותי מייד עם הלידה.

חיים כץ: יצוין כי התקיימו בעניין גיל הזכאות לחוק זה עשרות דיונים.

חיים כץ: עשרות דיונים של בעלי מקצוע.

חיים כץ: הסיבה היא חשיבות הקשר בין האם לילד; קוראים לזה bonding.

חיים כץ: הספרות המקצועית והפרקטיקה בנושא attachment מצביעות על חיוניות קשר זה להתפתחות הילד בהיבטים המנטליים-שכליים אצל ילדים ללא פגיעה שכלית ובהיבטים של התפתחות רגשית אצל ילדים עם פגיעה.

חיים כץ: בנוסף, חשוב לזכור שהערכה התפתחותית של פעוטות מלידה ועד גיל חצי שנה במרכזים להתפתחות הילד לוקחת מספר חודשים.

חיים כץ: אלה החלטות של בעלי המקצוע.

חיים כץ: מאחר שמדובר בהערכה מולטי-דיסציפלינרית של פסיכולוג התפתחותי, מרפא בעיסוק ועוד, יודגש כי מה שנראה כעיכוב התפתחותי, במקרים רבים כלל אינו מעיד על ליקוי כלשהו אלא על קצבי גדילה והתפתחות שונים מילד לילד, אשר קשורים הן בגורמים תורשתיים והן בגורמי הסביבה.

חיים כץ: לפיכך, במיוחד במצבים כאלה רצוי להמתין, כדי שלא לתייג את הפעוט בתווית אבחונית שגויה, שלאחר מכן נזקיה יעלו על התועלות שבה.

חיים כץ: יחד עם זאת, משרד הרווחה, באמצעות אגף השיקום, מתכנן להשתלב בתקופה הקרובה בתוכנית בשם "אמי ואני", הפועלת בעמותת "שלוה", ואשר מאפשרת לאם ולפעוט עם עיכוב התפתחותי או מוגבלות להגיע פעם בשבוע למסגרת לקבל טיפולים פארה-רפואיים, וכן מאפשרת להם לקבל כלים וסיוע, הן בהיבטים הרגשיים-משפחתיים והן בהיבטים הפרקטיים, להתמודד עם מצבו של הפעוט.

חיים כץ: הגורמים המקצועיים, אמרתי לך, החליטו שזה פרק הזמן שלדעתם צריך להיות, ואנחנו, חברי הכנסת, רואים לפעמים דברים אחרים מהם, אבל בשורה התחתונה כנראה הם מבינים יותר טוב מאתנו ואנחנו צריכים לקבל את ההחלטות המקצועיות שלהם.

חיים כץ: הם מחויבים למקצוע שלהם, הם למדו אותו והשקיעו בו, ואנחנו צריכים לקבל את ההחלטות שלהם.

יצחק וקנין: תודה לשר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, שאלה נוספת.

אורי מקלב: אדוני השר, אני המתנתי עם השאילתה הזאת מאז תחילת כהונתי בכנסת.

חיים כץ: מאז?

אורי מקלב: כבר בתחילת כהונתי בכנסת פנו אלי בעניין הזה, וחיכיתי שחיים כץ יהיה השר, כי יש לו חשיבה שונה, הוא צולל לתוך דברים.

אורי מקלב: ב-2016 התפיסות צריכות קצת אחרות, ואני אגיד לך גם למה.

אורי מקלב: נניח תסמונת דאון – בתסמונת דאון כל הדברים האלה לא רלוונטיים, כבר יודעים בדיוק מה הם.

אורי מקלב: הילד, מייד כשהוא נולד, יודעים שהוא עם תסמונת דאון.

אורי מקלב: איזה עוד התפתחויות יש?

אורי מקלב: יודעים מה הילד.

אורי מקלב: ולכן, למה לא לתת לאימא לצאת לעבודה כבר בגיל שלושה חודשים, גם לפרנס וגם לשיקום שלה?

אורי מקלב: היא תוכל לתת את החום לילד לא פחות.

אורי מקלב: פעם אחת.

אורי מקלב: פעם שנייה, גם אם נניח שזה נכון לגבי ילד שהוא ילד שיקומי, אבל לגבי אחיו – אם אנחנו נרצה לתת לאימא את האפשרות להשקיע בילד בזמן שהילדים האחרים נמצאים מחוץ למסגרת הביתית, בשעות האלה שהיא לבד אתו – ניתן לה את הכול.

אורי מקלב: אז למה הילד השני זכאי רק בגיל חצי שנה?

אורי מקלב: גם אם אתה רוצה לתת את החום והאהבה לילד הזה, תן את האפשרות.

אורי מקלב: לכן, אולי חשיבה אחרת בכל העניין הזה.

חיים כץ: מאה אחוז.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אדוני השר?

חיים כץ: אין תשובה.

חיים כץ: אני אנסה לעזור בעזרה, במעשים, לא בדיבורים.

חיים כץ: תביא לי את זה כתוב ואנחנו נראה איך אנחנו יכולים לנסות לעזור במקרה הזה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: השואל הבא היה צריך להיות חמד עמאר, והוא ביקש מהשר, אם אפשר, לשלוח לו את התשובה בכתב.

חיים כץ: ואני אכבד את בקשתו.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – איננה נוכחת.

חיים כץ: אין לה שאילתה.

יצחק וקנין: מירב בן ארי, סליחה – איננה.

יצחק וקנין: איילת נחמיאס – שאלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו – – –

אוסאמה סעדי: – – –

יצחק וקנין: אוסאמה סעדי, אוקיי, תשאל במקומו.

חיים כץ: יש כזה דבר?

יצחק וקנין: הוא בחו"ל, במשלחת.

אוסאמה סעדי: כן, כן, ביקשנו אישור מכבוד היושב-ראש וזה אושר.

יצחק וקנין: מכיוון שזה משלחת של הכנסת – – –

חיים כץ: אני אשלח לך את התשובה בכתב, בסדר?

חיים כץ: כדי שתוכל לתת לו את זה.

אוסאמה סעדי: כן, אבל אני אשאל.

חיים כץ: אתה תשאל ואני אשלח לו את התשובה בכתב.

יצחק וקנין: אדוני, רק אם אפשר להיצמד לטקסט.

אוסאמה סעדי: כן, כן, אני שואל את זה במקומו.

אוסאמה סעדי: אדוני השר, משרד הרווחה פועל על מנת לצמצם את ממדי העוני במדינה, לשפר את איכות חייהם של האזרחים ולפעול למען אורח חיים מכובד ותקין.

אוסאמה סעדי: שאלתי היא: מה הן התוכניות של משרדך לצמצום ממדי העוני בחברה הערבית?

אוסאמה סעדי: אילו תוכניות רווחה מקדם משרדך ביישובים הערביים, ומה התקציב המוקצה לכך?

אוסאמה סעדי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

חיים כץ: אתה רוצה את התשובה, או שאני אשלח לו אותה כתובה?

חיים כץ: לשלוח לו כתובה?

אוסאמה סעדי: כן.

חיים כץ: מאה אחוז.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי ותודה לשר.

יצחק וקנין: לא, אדוני, יש עוד – לא, בעצם סופה לנדבר איננה.

יצחק וקנין: אם כן, נסתיימו השאילתות.

יוסי יונה: לא, אני.

יצחק וקנין: נכון, חבר הכנסת יוסי יונה ביקש לשאול שאלה, וזה שאנחנו בשעת שאלות – – –

חיים כץ: שאלה קשה או שאלה קלה?

יוסי יונה: אני חושב שאתה בכל מקרה תצליח להתמודד עם השאלות.

חיים כץ: לא, אם זו שאלה קשה, אני אתן את זה ליושב-ראש.

יצחק וקנין: האפשרות – או בביטוח לאומי, או בנושא פנסיה, או ביטוח סיעודי.

יוסי יונה: ביטוח לאומי, ביטוח לאומי, ביטוח לאומי, זה קשור לביטוח לאומי.

חיים כץ: לך לפנסיה, בחייאת דינכ, לך לפנסיה.

יוסי יונה: אה, לא, לא, ביטוח לאומי, אדוני השר.

חיים כץ: על הפנסיה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני השר, מעל חמישה חודשים מתגוררת באוהל מול בית ראש הממשלה ברחוב בלפור בירושלים אם שבנה נלקח ממנה על-ידי רשויות הרווחה.

יוסי יונה: הבן נלקח ממנה על בסיס דוח פסיכיאטר, שמודה שלא פגש אותה או את בנה מעולם.

יוסי יונה: הבן מוחזק בכפייה בפנימייה פוסט-טראומטית.

יוסי יונה: בגלל שהבן נלקח ממנה היא לא מקבלת קצבת ביטוח לאומי.

יוסי יונה: אז אני מבקש מכבודו לומר לנו האם המקרה מוכר לך והאם יש בכוונתך לעשות משהו בנדון.

יוסי יונה: תודה.

חיים כץ: תראה, אני מתייחס אליך כאל בן-אדם רציני, באמת.

יוסי יונה: הדדי, אדוני השר.

חיים כץ: אני חושב שלא היית צריך לבוא ולשאול.

חיים כץ: היית צריך לפנות אלי, לתת לי מכתב.

חיים כץ: הייתי בודק את זה, הייתי נותן לך תשובה עניינית.

חיים כץ: זה לא – המקרה לא מוכר לי, ואתה לא מצפה שאני אשלוף.

יוסי יונה: לא.

חיים כץ: אבל בוא תיתן לי את זה, אני אבדוק.

חיים כץ: אני אתן לך תשובה מסודרת, עניינית.

יוסי יונה: אוקיי.

חיים כץ: עכשיו, אתה רוצה לשאול עוד שאלה, תשאל.

יצחק וקנין: זה בהתאם לפרוטוקול, אדוני.

יוסי יונה: לא, לא.

יוסי יונה: אדוני, זו השאלה היחידה שאני רוצה לשאול.

יוסי יונה: אני שמח על תגובתך, שאתה אכן מתכוון לטפל בזה ולתת לי תשובה פרטנית.

יוסי יונה: תודה.

חיים כץ: אני הולך לבדוק.

חיים כץ: אמרתי: לבדוק, ואני אתן לך תשובה מסודרת.

יוסי יונה: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: אני מודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: אני מודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

יצחק וקנין: אדוני השר, תודה.

יצחק וקנין: ודאי, אם אפשר, אדוני חבר הכנסת יוסי יונה, אולי אפילו תעביר בכתב את הדברים לשר, והשר יטפל בזה בהתאם.

יצחק וקנין: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 43) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2016 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/616); נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 44) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת), קריאה ראשונה – יציג מטעם ועדת הכנסת יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

): אני מציע שהדיון יהיה במאוחד וההצבעה בנפרד, כי זה אותו דבר – תיקונים.

יצחק וקנין: גם סעיף 7?

): כן.

): אני אציג את שניהם.

יצחק וקנין: אני מציע שתציג גם את 7.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 44) (השעיה והעברה מכהונה של סגן יושב-ראש כנסת) – גם בקריאה ראשונה – תציג אותן, נצביע בנפרד על כל אחת.

): אני אציג אותן יחד, הצבעה בנפרד.

): אני לא יכול להציג – כי זה חלק ככה, חלק ככה.

): ההצעה באה בעצם לשנות את ההסדר הקיים היום בחוק לעניין סגן יושב-ראש הכנסת.

): היום בעצם סיעה ממנה סגן ליושב-ראש הכנסת לפי מפתח סיעתי.

): זאת אומרת, לא יכול להיות מצב שכל הסגנים יהיו מהליכוד או מהמחנ"צ או מהרשימה הערבית, אלא כל סיעה מקבלת סגנים על-פי המפתח הסיעתי של הבחירות לכנסת, או המפתח הסיעתי כפי שהוא קיים בכנסת אם היו פיצולים כאלה ואחרים.

): אבל לשנות או להחליף סגן יושב-ראש כנסת – הסיעה איננה יכולה לעשות את זה.

): היא יכולה לעשות את זה, בהסדר הקיים, רק באמצעות הצבעה בכנסת.

): זה דבר שלא יכול להימשך, מכיוון שאם הוא נציג של הסיעה, והסיעה סבורה שהוא לא מייצג אותה נאמנה או שהוא לא יכול לייצג אותה, או מכל סיבה אחרת, לדעתי – לפי התיקון המוצע היא תהיה רשאית לעשות את זה באמצעות הודעה.

): זאת אומרת, היום המצב הוא כך – יש מספר אפשרויות בחוק הקיים, ואני אסביר מה התיקונים.

): קודם כול, היום הכנסת יכולה להחליף בהצבעה יושב-ראש כנסת או סגן יושב-ראש כנסת ברוב של 90 חברי הכנסת, וזה קורה במצב מאוד מאוד מורכב.

): ההעברה מכהונה נעשית מחמת התנהגות שאינה הולמת, וצריכים להתקיים כל אלה: החלטה של ועדת האתיקה כי היושב-ראש או סגנו נהגו באופן שאינו הולם את מעמדם; אחריה, 61 חברי כנסת לפחות צריכים להגיש קובלנה לוועדת הכנסת, אשר צריכה לקבל החלטה ברוב של שלושה-רבעים מחבריה; לבסוף – החלטה של הכנסת ברוב של לפחות 90 חברי כנסת.

): מוצע על-ידינו בהצעת החוק הזו המובאת לקריאה ראשונה שיושב-ראש הכנסת, מעמדו נשאר, ועל מנת להחליף אותו בנסיבות האלה, עם כל התנאים האלה, צריכים 90 חברי כנסת.

): לעומת זאת, סגן יושב-ראש, להבדיל מהחלפה על-ידי סיעה – זאת אומרת, הכנסת מחליטה להחליף את הסגן.

): מספיק יהיה – הוא צריך לעמוד בתנאים האלה, אבל מספיק יהיה רוב של 61 חברי כנסת.

): לאחר מכן, בהשעיה מחמת עבירה, לא השעיה מחמת עבירות אתיקה או קלון או משהו כזה, אלא עבירה שהוא עשה: החוק היום קובע שנדרש רוב מיוחס של 61 חברי כנסת גם ליושב-ראש וגם לח"כ – וגם לסגן.

): ההצעה שלנו היא שלעניין היושב-ראש יישאר הרוב המיוחס, ולעניין הסגן מספיק יהיה רוב רגיל במצב הזה.

): לעומת זאת, התיקון המשמעותי ביותר זה שהסיעה יכולה, באמצעות הודעה, להחליף סגן.

): היא מחליטה, מהסיבות שלה, מודיעה לכנסת על החלפת הסגן ואז ממנים את הסגן החדש.

): היום זה בלתי אפשרי.

): האפשרות היחידה היום זה להחליף סגן או ברוב של 90 ח"כים, מכהונה – בשל התנהגות שאינה הולמת, או השעיה מחמת עבירה ברוב של 61 ח"כים.

): את זה אנחנו רוצים למנוע.

): אתן לכם דוגמה, למשל, שהייתה בקדנציה הקודמת: הבית היהודי רצה להחליף את חבר הכנסת – אני לא זוכר את שמו אבל הוא היה סגן מטעמם, והם לא יכלו לעשות את זה, למרות שהוא לא ייצג אותם, הוא הלך ברשימה אחרת לבחירות.

): זה דבר שהוא לא ראוי ולא נכון לעשות.

): ובעצם, כמו שהוא מונה על-ידי הסיעה כדי לייצג אותה, לפי מפתח סיעתי, הם יוכלו לעשות את זה.

): לכן, אני מציע בשלב הזה – התחולה, דרך אגב, שהוחלט בהצעה הזו היא מהיום.

): זאת אומרת, זה לא חל מהכנסת הבאה אלא חל מהכנסת הזאת.

): מהרגע שהחוק הזה יקבל תוקף הסיעות יוכלו לנהוג באותו אופן שההצעה אומרת.

): זה לא אומר שלקראת הקריאה השנייה והשלישית אנחנו לא נעשה תיקונים כאלה ואחרים.

): אבל נכון להיום, זאת ההצעה של ועדת הכנסת לקריאה הראשונה.

): לכן, אני מבקש את אישורה של הכנסת לשתי ההצעות בקריאה ראשונה – שני החוקים – כפי שאישרה ועדת הכנסת, ולהחזרתן לוועדה לשם הכנתן לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו נעבור לרשימת הדוברים בדיון בהצעות החוק.

יצחק וקנין: נתחיל בתיקון מס' 44; נקיים דיון משולב על שניהם, והצבעה נפרדת על כל חוק בקריאה הראשונה.

יצחק וקנין: דב חנין – אינו נוכח, זהבה גלאון – איננה, מנואל טרכטנברג – איננו, תמר זנדברג – איננה, טלב אבו עראר – איננו, יוסי יונה – ירצה לדבר, אדוני?

יצחק וקנין: לא, מוותר.

יצחק וקנין: קארין אלהרר – איננה, יעל גרמן – איננה, ישראל אייכלר – איננו, עבד אל חאג' יחיא – מוותר, יוסף ג'בארין – איננו, מיכל רוזין – איננה, איילת נחמיאס ורבין – איננה, מאיר כהן, עליזה לביא.

יצחק וקנין: איציק שמולי, רוצה לדבר, אדוני?

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: ולאחריו ג'מאל זחאלקה – איננו.

יצחק וקנין: נקריא את הרשימה בהתאם.

חיים כץ: הוא אחרון הדוברים?

יצחק וקנין: לא.

יצחק וקנין: יש לנו עוד רשימה, אבל לפי מה שאני רואה 99% אינם נוכחים במליאה.

יצחק וקנין: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני רוצה לנצל את הבמה ולהעלות על סדר-היום של הכנסת נושא שנדון אתמול בעניין ביטוח הבריאות, הרפורמה בביטוחי הבריאות, שנכנסה למעשה אתמול לתוקף.

איציק שמולי: אין שום ספק שבשוק הבריאות יש קטסטרופה עם הביטוחים הפרטיים.

איציק שמולי: אבל גם אם יוצאים מתוך נקודת הנחה שצריכה להיות רפורמה, אז כשמביאים רפורמה, הרפורמה הזאת צריכה להיות אפויה ומושלמת.

איציק שמולי: ומה שאנחנו אתמול – חבר הכנסת אוסאמה סעדי ואני ואחרים בוועדת העבודה והרווחה – כששמענו כיצד יוצאת הרפורמה לדרך, אנחנו פשוט נבהלנו.

איציק שמולי: כשאדם בא לקנות ביטוח בריאות פרטי, אז מה שהוא מחפש זה ודאות ויציבות.

איציק שמולי: ברפורמה הזאת – בימים האחרונים, אדוני היושב-ראש, מכרו לכל התקשורת הישראלית את הבלוף הזה, שביטוחי הבריאות הולכים ליפול, לרדת ב-20% בטווח הזמן הקצר, וכל התקשורת נפלה בפח והתחילה למחוא כפיים.

איציק שמולי: רק מה שכחו להגיד?

איציק שמולי: שנתנו לחברות הביטוח את הזכות להעלות את הביטוח, לייקר אותו כל שנתיים ב-20% באופן חד-צדדי.

איציק שמולי: זאת אומרת, אדוני היושב-ראש, מה עשינו בזה?

איציק שמולי: בן-אדם הצטרף לביטוח בריאות בגיל 30, משלם נגיד 200 שקלים.

איציק שמולי: עושים לו מחר בבוקר 20% הנחה – יתחיל לשלם עכשיו 160 שקלים, ועכשיו כל שנתיים יוכלו להעלות לו את הפוליסה ב-20%.

איציק שמולי: בגיל 60 – אני עשיתי אתמול את החישוב – הוא כבר ישלם 1,800 שקלים.

איציק שמולי: אם זה לא בלוף, ואם זה לא נקרא לעבוד בשביל חברות הביטוח – – –

יצחק וקנין: זה אמיתי, מה שאתה אומר?

איציק שמולי: אמיתי, אחד לאחד.

יצחק וקנין: אני סומך על הבדיקות שלך.

איציק שמולי: אחד לאחד.

יצחק וקנין: זה חמור מאוד.

איציק שמולי: אחד לאחד.

יצחק וקנין: כל שנה, או שזה חד-פעמי – – –

איציק שמולי: כל שנתיים.

יצחק וקנין: אפילו כל שנתיים – זה לא חד-פעמי?

יצחק וקנין: כל שנתיים 20%?

איציק שמולי: כל שנתיים מותר יהיה לחברת הביטוח, באופן חד-צדדי – אני עומד מאחורי המילים שלי – לייקר את הפוליסות בעוד 20%.

איציק שמולי: אם היא רוצה מעבר ל-20% היא כבר צריכה ללכת למפקחת.

איציק שמולי: אבל בשביל מה היא צריכה להתאמץ?

איציק שמולי: היא לא צריכה.

יצחק וקנין: היא לא צריכה ללכת, אם יש לה דבר כזה.

איציק שמולי: יותר גרוע מזה, אדוני היושב-ראש – ובזה אני אסיים – לא רק שהיא לא טיפלה באלמנט של המחיר, היא לא טיפלה גם באלמנט של האיכות.

איציק שמולי: אתה בוודאי כמוני מקבל הרבה פניות ציבור על כך שמוכרים למבוטחים משהו אחד, וכשבסוף, כשאירוע מתרגש על משפחה, חס וחלילה, היא לא יכולה לממש את הביטוח.

איציק שמולי: גם ברפורמה החדשה של ביטוחי הבריאות אגף המפקח על שוק הביטוח ממשיך להפקיר את המבוטחים, ממשיך לאפשר מכירה של פוליסות עמומות, סתומות, לא ברורות, שבסופו של דבר מבהירות עיקרון בסיסי אחד: המפקח על הביטוח עובד ושומר על האינטרסים של חברות הביטוח, ומפקיר כל הזמן – גם בתחום הסיעוד וגם בתחום הבריאות – את המבוטחים.

איציק שמולי: מה שאנחנו צריכים לעשות, אדוני היושב-ראש – ובזה אני מסיים – מעבר לתיקון הרפורמה, זה מה שהוצע גם בממשלה וגם בכנסת: להגביר את הפיקוח על הרגולטור הזה, כך שכל החלטה שלו צריכה לעבור אישור של הבית הזה.

יצחק וקנין: לפחות של ועדה, ודאי.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: אני חושב שהעלית נושא מאוד חשוב.

חיים כץ: – – – הצעת חוק שאני אדאג שמישהו פה יגיש, שכל שינוי של מעל 50 מיליון ופגיעה בציבור – אישור של הממשלה.

יצחק וקנין: גם – – – לפחות של הוועדה שנוגעת בדבר.

יצחק וקנין: זה חשוב מאוד שיהיה פיקוח פרלמנטרי על חוקים כאלה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – איננו; באסל גטאס – איננו; עאידה תומא סלימאן – איננה; מיקי לוי – איננו; חיים ילין – איננו; קסניה סבטלובה – איננה; עיסאווי פריג' – איננו.

יצחק וקנין: אורן אסף חזן, שלוש דקות לרשותך, ואחריך – אליעזר מנחם מוזס; גם הוא לא נמצא באולם.

יצחק וקנין: אנחנו לקראת סיום הרשימה.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

אורן אסף חזן: יחשבו שאני מתקשה לדבר בגלל החוק.

אורן אסף חזן: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, כנסת נכבדה – –

אוסאמה סעדי: אתה בעד או נגד?

אורן אסף חזן: – – איך אני יכול להתנגד לחוק שכולם קוראים לו על שמי?

אורן אסף חזן: אני לא מבין, אני יכול להגיד לא? אתם בסדר?

אורן אסף חזן: הסירו דאגה מלבכם.

אורן אסף חזן: אני תומך בחברי חבר הכנסת דוד ביטן בהצעת החוק שלו.

אורן אסף חזן: לא מעט פעמים יש לנו מחלוקות על דרך – עניינית, ויכוחים אידיאולוגיים – אבל הפעם הזאת אני רוצה לעמוד שוב לצדו.

אורן אסף חזן: הוא עבר מסכת לא קלה, שבה אנשים חשבו כאילו יש איזה חתול שחור שעבר בינינו וכאילו החוק הזה נולד כדי לפגוע בח"כ כזה או אחר, שלא לומר באח, אבל לא כך הדבר.

אורן אסף חזן: אני אגיד מה ההסתייגות שלי, במה בעיני צריך לעשות שינוי.

אוסאמה סעדי: אם אתה מסכים, אז למה צריך הצעת חוק?

יצחק וקנין: זכותו להגיד מה שהוא חושב מעל הדוכן, כמו שאיציק שמולי דיבר על מה שהוא רוצה.

אורן אסף חזן: אני חושב שכאן הטעות שלך.

אוסאמה סעדי: אני שואל אותך.

אורן אסף חזן: אני סגן יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: אני משתתף קבוע בישיבות הנשיאות – יכול להעיד על כך היושב-ראש המכהן בפועל, ידידי חבר הכנסת וקנין – קבוע בכל יום שני; עוזר לקבוע את סדר-יומה של הכנסת, מייצג את הכנסת באירועים.

אורן אסף חזן: נכון, עדיין לא זוכה לנהל את ישיבות המליאה.

אורן אסף חזן: אבל אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: אני אגלה לך עוד סוד: לא נורא.

אורן אסף חזן: בפעם האחרונה שהסתכלתי החוצה השמים עוד לא נפלו.

אורן אסף חזן: אוסאמה, זאת רק תחילת הדרך.

אורן אסף חזן: אתה ממהר לאנשהו?

אורן אסף חזן: אני לא ממהר לשום מקום.

אוסאמה סעדי: אני לא ממהר.

אוסאמה סעדי: אני לא סגן – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת אוסאמה, בוא לא ניקח את זה אישי.

אורן אסף חזן: אני אשמח לענות לך, רק אל תצעק.

אוסאמה סעדי: אני לא צועק, רק שתשמע.

אורן אסף חזן: אני אומר שאני לא ממהר לשום מקום, ואני מניח, בעזרת השם, שיבוא יום ויבין מי שטעה שהוא טעה וייתן לי את שעתי בניהול ישיבות הכנסת.

אורן אסף חזן: לעניין החוק עצמו, יש לי הסתייגות אחת.

אורן אסף חזן: אני רוצה להביע את עמדתי – שהיא לא שלי, היא עמדתם של מרבית סגני יושב-ראש הכנסת, כפי שנאמרה בישיבת הנשיאות.

אורן אסף חזן: ההסתייגות היא לעניין השרבוב והערבוב של פוליטיקה וסיעה אל מול התפקיד הממלכתי של סגן יושב-ראש הכנסת.

אורן אסף חזן: כאשר אנחנו, או לפחות חלקנו בעת הזאת, יושבים על הכיסא הזה ומייצגים את התפקיד שאנחנו מייצגים בכל מקום שהוא, אסור שאנו נהיה מושפעים מגורמים זרים או משיקולים זרים או מחשבונות פוליטיים כאלה ואחרים.

אורן אסף חזן: כדי שניהול הישיבות יתבצע בצורה הוגנת, הגונה – ברשותך, אני גוזל עוד כמה רגעים, בגלל – – –

קריאה: – – –

אורן אסף חזן: לא, חלילה.

אורן אסף חזן: לא הפרעה, שיח.

אורן אסף חזן: אתה יודע, לפעמים הציבור רואה – שיח.

יצחק וקנין: – – – יכול להמשיך.

אורן אסף חזן: מכיוון שאנו לא רוצים שיהיה מצב שבו מנהל הישיבה בפועל, או כאשר הוא מייצג את הכנסת בתוך הבית הזה ומחוצה לו, יושפע ממניפולציות פוליטיות, מהפחדות, מחשבונות, שלא לומר סגירת חשבונות, וכדי שנשמור על הממלכתיות הזאת, אסור לנו לעשות את השינוי הזה.

אורן אסף חזן: רלוונטי, הגון, נכון וצודק – אולי להוריד טיפה את גובה החומה הבצורה למי שיושב ומכהן בתפקיד סגן יושב-ראש הכנסת – אגב, גם בתפקיד יושב-ראש הכנסת – שכן שם צריך לקיים מצווה דקה מן הדקה, שכן אנו מסתכלים עליו וכולם מסתכלים עלינו.

אורן אסף חזן: אבל, חברי חבר הכנסת ביטן, אם, כפי שכבר דיברנו בעבר, תשכיל לשנות את הדבר הזה, זה יהפוך את החוק הזה לענייני, שלא לומר, אף לעתים צודק, ולא לפופוליסטי.

אורן אסף חזן: לא רבות הפעמים – – –

יוסי יונה: מה אתה מבקש?

יצחק וקנין: לא, אדוני חבר הכנסת – – –

אורן אסף חזן: אני אסביר.

אורן אסף חזן: כשאני – השינוי שאני מבקש – – –

יצחק וקנין: לא הבנתי.

יצחק וקנין: מה ההסתייגות שלך?

יצחק וקנין: על מה?

אורן אסף חזן: ההסתייגות שלי באה מהמקום הזה שבמכתב סיעה תוכל לבטל את התפקיד הזה.

יצחק וקנין: אתה בעצם טוען שהסיעה לא תוכל לפטר.

אורן אסף חזן: אני חושב שזה יהיה לא נכון.

אורן אסף חזן: אגב, כדי שלא יגידו שמא אני חושש, אני מוכן לסייג את עצמי מההסתייגות הזאת, הווי אומר, תחילו את זה עלי.

אורן אסף חזן: אני לא חושש.

אורן אסף חזן: אבל כאשר אנחנו מחוקקים חוקים כאן, אנחנו לא מסתכלים על היום או על אתמול, אנחנו מסתכלים שנים קדימה; אנחנו לא מסתכלים על הכנסת העשרים – אנחנו מסתכלים גם על הכנסות שבאות אחריה.

אורן אסף חזן: כדי שלא ישבו פה יושבי-ראש שימהרו לזרוק אנשים מהמליאה, לא יתנהגו אתם בשוויוניות – לחלק מהאנשים לקצר ולעמוד על השנייה ולאחרים לתת להאריך בדברים – אסור לתת לפוליטיקה להיכנס לתוך השיח הממלכתי הזה.

אורן אסף חזן: אני מסכם ואומר: שלא יהיו פה אי-הבנות.

אורן אסף חזן: זה נכון שיש מפלגות, יש סיעות, יש אנשים שיודעים לכבד מילה, אבל בבואנו לחוקק חוק, אנחנו לא יכולים לבנות על החברים שלנו שנמצאים כאן.

אורן אסף חזן: אנחנו גם צריכים להסתכל על מי שעוד יכול לשבת כאן.

אורן אסף חזן: אני מברך אותך לא רק על החוק הזה – על כל המהלכים שאתה עושה בוועדת הכנסת.

אורן אסף חזן: אני חושב שהתיקונים שאתה עושה הם נכונים וטובים, רק צריך להיות ענייניים ולהסתכל במבט לקדימה – יותר נכון, קדימה כבר איננה – במבט לעתיד, ולא מתוך איזו חקיקה שהיא טובה בכותרות אבל בפרקטיקה היא מסוכנת לבית הזה ולדרכי הנועם שבו.

אורן אסף חזן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – איננו; אראל מרגלית – איננו; חברת הכנסת רויטל סויד – איננה; יעל כהן-פארן – איננה; זוהיר בהלול – איננו.

יצחק וקנין: אלעזר שטרן, אדוני, שלוש דקות.

יצחק וקנין: אחריך – עפר שלח.

יצחק וקנין: אנחנו ממש לקראת סיום חברי הכנסת שנרשמו.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי, משפט קצר על האירוע הזה ואחר כך על עוד נקודה אחת.

אלעזר שטרן: אני מודה, ואני צריך להגיד גם לחבר הכנסת אורן חזן – אף שיש היגיון בכל מה שאמרת כאן, אני מוכרח להגיד את זה: אני חושב שאי-אפשר להתכחש לעובדה שהמינויים של סגני יושב-ראש הכנסת הם פר-אקסלנס מינויים סיעתיים, מראש.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, נגיד, אולי יושב-ראש הכנסת – שבמידה מסוימת הוא גם, אבל הוא לפחות צריך רוב של חברי הכנסת – –

אורן אסף חזן: אין, רוב זה 90.

אלעזר שטרן: – – אז המפתח למינוי של סגן יושב-ראש כנסת – חוץ מחבר הכנסת וקנין, שיושב עכשיו בראש, שהייתה פה התכנסות מיוחדת, בגלל ההערכה שיש כלפיו במשך שנים, אני אומר את האמת, וגם הדרך שבה הוא מנהל וניהל את הישיבות בעבר – אז זה הולך לפי מפתח סיעתי, בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: לכן, הטענה שלך, יש בה בעיה, אבל אני לא רוצה להיכנס רק לדבר הזה.

אלעזר שטרן: אני רוצה לנצל את הבמה ולהגיד עוד דבר שנשמע פה אתמול בערב, ואני מודה שכחבר כנסת התביישתי; זה סוג, עוד פעם – רצף של הידרדרות.

אלעזר שטרן: הממשלה החליטה על הקצאת מקום לזרמים האחרים בכותל המערבי.

אלעזר שטרן: עלה פה אתמול חבר כנסת ודיבר על האשפתות והאשפות, והשווה זרמים חשובים ביהדות – לא משנה אם אני נמנה עמם או לא נמנה עמם באופן אישי.

אלעזר שטרן: אני חושב שהדברים האלה, כשדנים פה בכנסת, הם מבזים אותנו כחברי כנסת.

אלעזר שטרן: בכלל, בהקשר הזה אני חושב, שהטרמינולוגיה הזאת של משחק מילים עלוב כל כך של שער האשפות, ולזרוק לשם – איך אני אגיד?

אלעזר שטרן: – את רוב יהדותה של ארצות-הברית – – –

אורן אסף חזן: זה נאמר פה במליאה?

אלעזר שטרן: כן, כן.

אלעזר שטרן: – – – לזרוק לשם את רוב יהדותה של ארצות-הברית – אין לי מילים על זה, בכל היבט שלא יהיה.

אלעזר שטרן: בהקשרים האלה אני חושב שזאת פגיעה קשה.

אורן אסף חזן: אסור שזה יקרה.

אלעזר שטרן: דבר אחרון: אני חושב שצר לנו, כחברי הכנסת, אם אנחנו מדברים על מעמדה של הכנסת, שגם ההחלטה הזאת של הממשלה שהתקבלה, התקבלה כי נפל פחד בית-המשפט העליון עליהם – זה כבר לא קשור – ולא פחד המליאה הזאת.

אלעזר שטרן: אין לי ספק שהמליאה הזאת, מבחינת הייצוג שלה, היא הרבה יותר סובלנית גם כלפי זרמים אחרים.

אלעזר שטרן: וזה שזה נמשך כל כך הרבה זמן, זה רק בגלל שיקולים קואליציוניים, לדעתי צרים, וחבל, בגלל שהם מרחיקים אנשים מהיהדות.

אלעזר שטרן: אני מקווה שפחד בית-המשפט העליון לא ייהפך לכלי המרכזי שמושך אותנו למקומות כאלה, אלא אנחנו גם נדע לקבל החלטות כאלה בלי בית-המשפט העליון, אבל כנראה נגזר עלינו גם זה.

אלעזר שטרן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת עפר שלח – איננו; חבר הכנסת עמר בר-לב – איננו; איתן כבל – מוותר; איתן ברושי – איננו; סתיו שפיר – איננה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הסתיימה רשימת הדוברים.

יצחק וקנין: אנחנו נעבור להצבעה על כל חוק בנפרד.

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 44) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת), קריאה ראשונה – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 44) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת) לא נתקבלה.

יצחק וקנין: שישה בעד, שבעה מתנגדים.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא עברה בקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק נפלה.

איציק שמולי: אורן, אתה צריך להגיד תודה לאופוזיציה.

אורן אסף חזן: אני הצבעתי בעד, אני לא יודע מה אתכם.

יצחק וקנין: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 43) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2016, קריאה ראשונה – רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 43) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2016, לא נתקבלה.

יצחק וקנין: שישה בעד, שבעה מתנגדים.

יצחק וקנין: גם הצעת חוק זו לא עברה.

יצחק וקנין: [נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת ענת ברקו, בשם יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להציג בפני הכנסת את החלטת ועדת החוץ והביטחון לפצל את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים), התשע"ה–2015, בהתאם להוראות סעיף 79(ב) לתקנון הכנסת.

ענת ברקו: הצעת החוק נועדה ליצור תהליך שיאפשר הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים, ובכך תקל על חיילים משוחררים להשתלב בשוק העבודה.

ענת ברקו: במהלך דיוני ועדת החוץ והביטחון בהכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה התעוררה מחלוקת באשר לתחולת החוק על הכשרות וקורסים שיכולים להיות מוכרים לשם קבלת פטור בגין הכשרה צבאית לצורכי לימודים אקדמיים.

ענת ברקו: כדי שמחלוקת זו לא תעכב את קידומם של יתר ההסדרים המוצעים בהצעת החוק – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, זה מפריע.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, אנא מכם, נא לא להפריע.

ענת ברקו: כדי שמחלוקת זו לא תעכב את קידומם של יתר ההסדרים המוצעים בהצעת החוק, החליטה הוועדה לפצל את הצעת החוק לשניים.

ענת ברקו: חלק הארי של הצעת החוק, שעניינו הכרה אזרחית בהכשרות מקצועיות, אושר להנחה לקריאה ראשונה, ואילו החלק שעניינו הכרה לצורך לימודים אקדמיים יישאר בשלב זה על שולחן הוועדה ויובא לקריאה ראשונה במועד מאוחר יותר.

ענת ברקו: אבקש מחברי חברי הכנסת וחברות הכנסת לתמוך בהצעת הוועדה לפצל את הצעת החוק.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: לא נרשמו דוברים לבקשה זו לפיצול.

יצחק וקנין: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: מי בעד בקשת הפיצול?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 10 בעד הצעת ועדת החוץ והביטחון – 7 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת החוץ והביטחון בדבר פיצול הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – הכרה אזרחית בהכשרות וקורסים צבאיים), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: שבעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, בקשת הפיצול נתקבלה, וההצעה תוחזר לוועדת החוץ והביטחון.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ד בשבט התשע"ו, 3 בפברואר 2016, בשעה 11:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.