ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 92, 2016-01-20 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י' בשבט תשע"ו, 20 בינואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (מס' 6), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת יעל גרמן ויעל כהן-פארן בנושא: התנהלות איגוד ערים להגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות על סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין קודם כול את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה שמספרה 133 מאת חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: בהלת השפעת והמחסור בחיסונים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן תקרא את נוסח השאילתה והשר ישיב.

עאידה תומא סלימאן: תודה, היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: לאחרונה אובחנו 88 חולים בשפעת קשה; יותר מ-20 במצב קשה, ילדים ונשים בהיריון.

עאידה תומא סלימאן: תשעה מהם נפטרו, לצערנו הרב.

עאידה תומא סלימאן: בתי-החולים מדווחים על מחסור בחיסונים.

עאידה תומא סלימאן: רק לפני שבוע, כשהתקיים יום הבריאות, הצטרכה המרפאה בכנסת לקבל תרומה של חיסונים כדי לחסן חלק מחברי הכנסת, ובהם הייתי אני גם כן.

עאידה תומא סלימאן: ההערכה היא שרק בעוד שבועות החיסונים יגיעו.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, אנחנו רואים את התמונות מבתי-החולים; אנשים לפעמים מחכים 24 שעות במיון בגלל העומס, ואותה זקנה במסדרון הפכה לזקנים ולזקנות, ולא רק זקנה אחת.

עאידה תומא סלימאן: שאלותי: 1.

עאידה תומא סלימאן: מה הוא המצב כיום, כבוד השר, בעניין השפעת?

עאידה תומא סלימאן: מה היחס למה שהזכרתי עד עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: 2.

עאידה תומא סלימאן: מה הוא מצב התפוסה של חדרי המיון בבתי-חולים בשל השפעת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תודה, 1.

יעקב ליצמן: מתחילת השנה הנוכחית חוסנו על-ידי קופות-החולים כמיליון ו-700,000 איש נגד שפעת.

יעקב ליצמן: בקופות-החולים נותרו למעלה מ-10,000 מנות חיסון, והן מנוידות במידת הצורך בין המרפאות.

יעקב ליצמן: מנות נוספות שהוזמנו כבר הגיעו לישראל, ובימים הקרובים יתחדש המלאי בסניפים.

יעקב ליצמן: חיסונים נוספים יגיעו לישראל בסוף ינואר או בתחילת פברואר.

יעקב ליצמן: יודגש כי רכש החיסונים על-ידי קופות-החולים מתבצע על-פי צפי ביקוש, כדי להימנע מהשמדת חיסון.

יעקב ליצמן: באופן מעשי, לאור מלאי החיסונים שנותר והחיסונים הנוספים שמגיעים, לא צפוי מחסור.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: בשבוע האחרון נצפתה ירידה בשיעור הביקורים במיון ילדים בשל דלקת ריאות, ואילו במיון פנימי – מה שנקרא מבוגרים – נמשכת העלייה באחוז הביקורים.

יעקב ליצמן: יש לציין כי אחוז הביקורים במיון פנימי אף נמצא מעל הממוצע הרב-שנתי, לעומת אחוז הביקורים במיון ילדים המצוי מתחת לממוצע הרב-שנתי.

יעקב ליצמן: לסיכום, בשנה הנוכחית יש היענות גבוהה למבצע החיסון השנתי נגד שפעת, וקופות-החולים נערכו כדי לתת מענה על הביקוש הנוסף.

יעקב ליצמן: אני רוצה, אבל, להעיר הערה צדדית.

יעקב ליצמן: אני חושב שאנשים צריכים לקחת דוגמה.

יעקב ליצמן: למשל, אני התחסנתי לפני חודשיים, מייד בהתחלה כשקראו להתחסן; אפילו עשיתי את זה מול כלי התקשורת, להוכיח לכולם – גם אני, גם המנכ"ל שלי – שצריך להתחסן.

יעקב ליצמן: אם היו מתחסנים אז, לא הייתה כל הבהלה, כל הדבר; 2.

יעקב ליצמן: וזה החידוש – אנחנו בודקים כרגע ויכול להיות שבשנה הבאה, בעזרת השם, אנחנו נחסן את כל הילדים נגד שפעת כבר בבתי-הספר.

יעקב ליצמן: לא היה מעולם דבר כזה, זה חידוש גדול.

יעקב ליצמן: השפעת מתחילה בעיקר מהילדים – למבוגרים, לא הפוך.

יעקב ליצמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, אני חייבת להגיד שאני שמחה לשמוע את הבשורה הזו, שחושבים על חיסון ילדים בבתי-הספר, כי זה מעיד על ראייה מערכתית שמקדימה תרופה למכה, ולא לחכות עד שיהיה בעצם מה שראינו; ועל זה השאלה שלי.

עאידה תומא סלימאן: ידוע גם כן שנשים בהיריון, וידוע גם כן שזקנים וזקנות הם בעצם אוכלוסייה בסיכון גבוה.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, נכון, חיסונים – ואני יודעת שמגיעים לפעמים עד הבתים כדי לחסן אנשים מבוגרים.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא, האם באמת יש ראייה מערכתית רחבה יותר, שיודעת שככל שעולה המודעות לצורך בחיסון – ובעצם לעקוב אחרי הדוגמה שנתת, כבוד השר, בזה שהשר התחסן מוקדם – אנשים יתחסנו יותר?

עאידה תומא סלימאן: לא מביאים את זה בחשבון ומוסיפים את המנות; כי לא טבעי שנחכה עד סוף ינואר שיגיעו המנות האחרונות של החיסון, כאשר כמעט כל הבהלה של השפעת כבר עברה.

עאידה תומא סלימאן: האם לא כדאי להקדים בשנה הבאה ולהתחיל את כל העניין מוקדם יותר?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש לשר מה להוסיף?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: קודם כול, צריך לדעת שחיסון משנה לשנה הבאה לא תקף, משתי סיבות: א.

יעקב ליצמן: חיסון אי-אפשר לשמור לשנה; ב.

יעקב ליצמן: כל פעם זה זן אחר של שפעת.

עאידה תומא סלימאן: זה כל פעם משתנה.

יעקב ליצמן: לכן אנחנו לא יכולים – עד שאנחנו לא מקבלים אישור מ-WHO איזה חיסונים יש, אז אי-אפשר להקדים הרבה.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: אני רוצה להדגיש, וזה עיקר החידוש אולי, בעקבות השאלה שלך לגבי השינוי.

יעקב ליצמן: אם אנחנו רוצים להתחיל מילדים – השפעת מתחילה מילדים ועוברת למבוגרים.

יעקב ליצמן: לכן, אם אנחנו נשכיל ונצליח להעביר חיסונים לילדים, עשינו דבר גדול – גם להוריד אצל מבוגרים וגם אצל נשים הרות את השפעת.

יעקב ליצמן: אני חושב שזה ייתן מענה, פחות או יותר, על כל הדברים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות על התשובה על השאילתה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: הוא נשאר אתנו על הדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה שמספרה 136 מאת חבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: היעדר ניידת טיפול נמרץ בעיר ביתר-עילית.

יולי יואל אדלשטיין: יש גם שואל נוסף מראש, כי הוא הגיש שאילתה דומה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, תינוק נפטר השבוע בביתר-עילית.

יואב בן צור: לדעתו המקצועית של איש ההצלה שטיפל בו, לו הייתה ניידת טיפול נמרץ בעיר, אפשר שהיה ניצל.

יואב בן צור: ייתכן שזה נכון, וייתכן שזה לא נכון – אבל שאלותי לכבוד השר: 1.

יואב בן צור: מדוע אין ניידת טיפול נמרץ בביתר-עילית?

יואב בן צור: 2.

יואב בן צור: מה הם הקריטריונים להצבת ניידות טיפול נמרץ בערי ישראל?

יואב בן צור: 3.

יואב בן צור: מה ייעשה להצבת ניידת טיפול נמרץ קבועה בביתר-עילית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: אני צריך לענות לו או גם לסמוטריץ?

יולי יואל אדלשטיין: לא, אתה עונה.

יולי יואל אדלשטיין: אם יהיו שאלות נוספות – – –

יעקב ליצמן: אמרת שיש עוד שאלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: זה במסגרת השאלות הנוספות שישאלו חברי הכנסת סמוטריץ ובאסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: בוודאי, אם חבר הכנסת בן צור ירצה לשאול שאלה נוספת, אז יש לו זכות.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: 1–3.

יעקב ליצמן: בראשית דברי, אני רוצה להשתתף בצערה העמוק והכבד של המשפחה.

יעקב ליצמן: המקום ינחם אותם ושלא יוסיפו לדאבה עוד.

יעקב ליצמן: בהתייחס לאירוע המצער מאוד המוזכר בשאילתה, שבו נפטר הפעוט בביתר-עילית, ובעקבות הפניית המקרה אלי, נבחן האירוע על-ידי נציב קבילות הציבור של משרד הבריאות, אשר קיבל את דוח הבדיקה שבוצעה על-ידי מד"א, מייד, בהתאם לבקשת המשרד.

יעקב ליצמן: במסגרת הבדיקה נבדקו לוחות הזמנים במענה לאירוע, נשמעו הקלטות השיחות במוקד מד"א והתקיימה שיחה עם אנשי הצוות שטיפלו באירוע.

יעקב ליצמן: לאירוע עצמו הגיע ראשון אמבולנס כונן מהיישוב ביתר-עילית בתוך שבע דקות, והמשיך בביצוע פעולות ההחייאה שביצעו ההורים בהתאם להנחיות שקיבלו מהמוקדן, ואט"ן הגיע שמונה דקות לאחר מכן – האט"ן הגיע מגוש-עציון.

יעקב ליצמן: מסקנות נציב קבילות הציבור הן כי לא היה רבב בטיפול אנשי הצוות וכי לוחות הזמנים בטיפול באירוע הם בהתאם למקובל כיום, וכי גם בהינתן הטיפול המיטבי ביותר ולוחות זמנים קצרים יותר, אין כל ערובה שניתן היה להציל את הפעוט.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות גיבש תוכנית לאומית להגברת הזמינות של שירותי רפואת חירום.

יעקב ליצמן: התוכנית מתבססת על הגברת המענה הראשוני על-ידי הציבור עצמו, באמצעות הדרכת הציבור לזיהוי מהיר ככל שניתן של מצבי חירום רפואיים והצורך להזניק אמבולנס, הרחבת הדרכות הציבור לביצוע פעולות החייאה וכן ביצוע הדרכה על-ידי מוקדן לביצוע פעולות החייאה מיידיות על-ידי המשפחה ומעגל הסובבים את החולה – נושא שאף הוכנס לפרויקט מדדי האיכות של משרד הבריאות בתחום שירותי רפואת חירום.

יעקב ליצמן: יעד נוסף בתוכנית הלאומית שגובשה הוא הרחבת זמינות אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ למענה מהיר יותר.

יעקב ליצמן: במסגרת התוכנית הלאומית שמוביל המשרד וצוינה לעיל, גובשו קריטריונים לזמינות המענה על-ידי אמבולנסים וניידות טיפול נמרץ.

יעקב ליצמן: בהתאם להמלצות אלה, ביישוב עירוני זמן התגובה של אמבולנס רגיל יהיה שמונה דקות, ושל ניידת טיפול נמרץ – עשר דקות.

יעקב ליצמן: במרחב כפרי זמן תגובה של אמבולנס רגיל וניידת טיפול נמרץ יהיה כ-15 דקות.

יעקב ליצמן: בהתאם לקריטריונים אלה, ולאחר שנבחנו זמני התגובה כיום של האמבולנסים של מד"א בכל הארץ, הוכנה תוכנית להוספת אמבולנסים ושדרוג של ניידות טיפול נמרץ ביישובים השונים ברחבי הארץ.

יעקב ליצמן: במסגרת זו כלולה גם הוספת אמבולנס לטיפול נמרץ ביישוב ביתר-עילית.

יעקב ליצמן: יישום תוכנית זו ותקצובה נבחנים בימים אלה על-ידי משרד הבריאות במסגרת תוכנית העבודה השנתית של המשרד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב בן צור, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – גם חברי הכנסת סמוטריץ וגטאס.

יואב בן צור: אני שמח על התשובה של שר הבריאות.

יואב בן צור: אין לי ספק שביעילות שלו, כל מדינת ישראל ירווח לה ויהיו ניידות טיפול נמרץ בכל מקום.

יואב בן צור: אני רוצה להודות לאדוני השר על התשובה הברורה שקיבלנו, ואני מקווה שזה יהיה בהקדם.

יואב בן צור: תודה רבה.

יעקב ליצמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני כמובן מצטרף לדברים של קודמי.

בצלאל סמוטריץ': חשוב, לי לפחות, להבהיר – וככה, היה נראה מתחילת התשובה שזה לא ברור – לי לפחות לא היה לרגע ספק, ולו קל שבקלים, באיכות המענה ובתפקוד של כוחות הרפואה של מד"א.

בצלאל סמוטריץ': לי לא ברור למה זה הגיע לבדיקה של נציבות תלונות ציבור.

בצלאל סמוטריץ': בכלל, אני לא חושב שנכון להסתכל על המכלול דרך המקרה הספציפי.

בצלאל סמוטריץ': אי-אפשר לקחת מקרה ספציפי שקרה ולבחון איך הכוחות פעלו.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני סמוך ובטוח שהם פעלו הכי טוב שהם יכולים.

בצלאל סמוטריץ': המקרה רק היה איזה מין קטליזטור להעלות את הסוגיה בכלל של ביתר-עילית, עיר גדולה, עיר ואם בישראל, והבקשה היחידה שלי מכבוד השר היא להתחשב במסגרת אותם קריטריונים – וגם אדוני היושב-ראש מכיר את האזור – גם בצירי התנועה במציאות הביטחונית שמשפיעה פעמיים: היא גם משפיעה פעם אחת, חס וחלילה, על אירועים ועל סיכונים שיכולים להתרחש באזור, ולא פחות מזה – על היכולת של נט"ן מגוש-עציון להגיע לביתר-עילית כשהוא צריך לעבור את כל הכביש של אל-ערוב ובית-אומר, עם הפקקים ועם זריקות האבנים והמצב הביטחוני.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אם הבנתי נכון מהתשובה, אז מתוכנן, בעזרת השם – ואני אומר לכבוד השר: אנחנו בכנסת, אני כחבר ועדת הכספים, אם צריך מול האוצר, נגבה את הדרישה הזאת במאה אחוז.

בצלאל סמוטריץ': זה עניין של פיקוח נפש, של הצלת חיים, אסור שזה ייתקע בגלל כסף.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת סמוטריץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת גטאס, בבקשה.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני לא ארפה מעניין שהזכרתי אותו לפניך יותר מפעם אחת, ויש לי הרגשה שכבודו לא עושה מספיק או לא לוקח אותו ממש ממש כמו שאני חושב שצריך למקם אותו – גבוה מאוד בסולם העדיפויות – וזה עניין שירותי החירום במגזר הערבי, הניתנים בידי חברות פרטיות.

באסל גטאס: אדוני אולי לא יודע שמד"א לא נמצאת – אצלנו לא נמצאת; רק בערים היהודיות הקרובות.

באסל גטאס: אני בראמה – אין לי מד"א; אני יכול למנות לך – עיר כמו תמרה, עיר כמו שפרעם, בת 30,000 ומשהו, 40,000 – אין מד"א.

באסל גטאס: ואז, מי שממלא את החלל הזה זה החברות האלה, והחברות האלה, לצערי הרב, מופלות לרעה על-ידי מד"א, וכשיש אירועי חירום הן נזרקות החוצה, ובא משרד הבריאות ואף מקשה עליהן היום, בימים אלה, בתנאים.

באסל גטאס: אני חושב שאולי תכנס אותם, תעשה עבודת מטה דרך המשרד שלך על איך אפשר לעזור להם במקום להצר את צעדיהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישיב לכולם, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: קודם כול, תודה לחברי הכנסת בן צור וסמוטריץ, ואני רוצה להוסיף לכם: ברגע שמגיעה תלונה, אני מעביר את זה לנציבות תלונות הציבור.

יעקב ליצמן: זה אוטומטי, אני לא מסתכל.

יעקב ליצמן: זה לא ענייני מה היה.

יעקב ליצמן: יש בן-אדם אובייקטיבי, פרופסור, והוא בודק את כל התלונות – זה לא אומר שדווקא חשבתי:

יעקב ליצמן: זה לא טוב וכן טוב; ברגע שאני מקבל תלונה אני צריך לבדוק, וזה מה שעשיתי, ואני שמח על התשובות שהכול בסדר.

יעקב ליצמן: אני מקבל את זה וסומך על זה.

יעקב ליצמן: עכשיו אני רוצה גם לענות לגטאס וגם לענות לכולם.

יעקב ליצמן: רבותי, אני עשיתי בקדנציה הקודמת חדרי מיון קדמיים, וחדרי מיון קדמיים עשיתי בכל המגזרים – כולל בקו הירוק, מעבר לקווים, כולל אצל הערבים, בלי אפליות.

יעקב ליצמן: עשיתי קריטריונים מסודרים כמה ואיך.

יעקב ליצמן: צריך לדעת שביתר – עוד מעט אני אגיע למגזר הערבי – ביתר נמצאת במרחק רבע שעה מבית-החולים "הדסה", לא יותר.

יעקב ליצמן: ולכן, אני, כיוזמה של משרד הבריאות, יש לי בעיה לפתוח שם, כי כשהתחלנו זה היה חצי שעה, וירדנו ל-25 דקות.

יעקב ליצמן: אבל מה?

יעקב ליצמן: אני בהחלט מעודד – דיברו אתי לאחרונה אנשים פרטיים, שרוצים לפתוח שם חדר מיון, כפי שרוצים לפתוח גם בבית-שמש, ואני אעזור בהחלט, אני אטפח.

יעקב ליצמן: אבל השתתפות המשרד – אני לא יכול, כי זה לא לפי הקריטריונים, אבל בהחלט כן, צריך לעשות את זה.

יעקב ליצמן: בקשר למגזר הערבי – אותו דבר.

יעקב ליצמן: אתמול הייתי בצפון.

יעקב ליצמן: אתמול הייתי בצפון, ונפגשתי עם כל ראשי היישובים, גם ערבים וגם יהודים, ואמרתי להם אותו דבר: אני מוכן גם לפתוח עוד חדרי מיון קדמיים, שזה מקל עלי, וגם על חדרי מיון של בתי-חולים בכלל, ברגע שיש במקומות הקטנים, אבל אני מוכן לצמצם – כמה יישובים ביחד, לעשות בשביל כולם.

יעקב ליצמן: אבל מה?

יעקב ליצמן: זה חייב להיות במרחק של לפחות 25 דקות מבית-חולים; זה לא יכול להיות עשר דקות – שאני אתן להם מענה; זה – א.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: וזו התשובה העיקרית על כל הדברים כאן – אנחנו בודקים בימים אלה את כל נושא האמבולנסים – אט"ן, נט"ן, אמבולנס רגיל: איפה יש, כמה יש, איזה סוג יש.

יעקב ליצמן: אני בכלל חושב שבהחלט צריך נט"ן בביתר-עילית, בכלל ביישוב שם צריך נט"ן.

יעקב ליצמן: אני בודק בימים אלה את היישובים מעבר לקו הירוק.

יעקב ליצמן: אגב, גם שם, אני אומר, בואו נראה בדיוק מה יש לכל אחד ואיפה צריך נט"ן.

יעקב ליצמן: לא בכל יישוב קטן, כשיש יישובים, אפשר לתת, אבל בקרבת מקום בהחלט צריך.

בצלאל סמוטריץ': – – – 50,000 תושבים – – –

יעקב ליצמן: לא, לא דיברתי כרגע על ביתר.

יעקב ליצמן: ביתר – אמרתי לך מייד כן.

יעקב ליצמן: על זה לא דיברתי אתך.

יעקב ליצמן: דיברתי גם על יישובים קטנים.

יעקב ליצמן: גם כאן וגם כאן – בכל המקומות אני צריך לדאוג.

יעקב ליצמן: ולכן, כרגע אני עושה מיפוי – – –

באסל גטאס: – – –

יעקב ליצמן: רגע, רגע, אני אשמע אותך.

יעקב ליצמן: שנייה.

יעקב ליצמן: ברגע זה אני עושה מיפוי בכל היישובים: איפה יש אמבולנס רגיל, נט"ן, איפה יש רופא, איפה יש עוזר רופא אולי.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את כל המקומות כרגע, ואני רוצה להיות בטוח לגבי המענה, שבמקום שאין בית-חולים – יש נט"ן.

יעקב ליצמן: זה לדעתי הכלל שצריך להיות, ואני בודק את זה.

באסל גטאס: חדרי מיון מופרטים או של המשרד?

יעקב ליצמן: אמרתי שאם יש מרחק, אני אשתתף כמשרד; אמרתי להם אתמול, אף שזה יישוב קטן.

יעקב ליצמן: אבל המרחק קובע, ואף נעשה לכמה יישובים ביחד.

יעקב ליצמן: אמרתי להם אתמול, לראשי היישובים, שיפנו אלי, שיגידו לי שהם הגיעו להסכם בין היישובים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן ולכל השואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 134 מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא: חיבור מבנים בלתי מורשים לחשמל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ג'בארין, אתה יכול לקרוא את נוסח השאילתה.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, כפי שאולי ידוע לך, הנושא של בתים שאינם מחוברים לשירותי חשמל ולחברת החשמל – זה נושא כואב ואקוטי ביישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על עשרות-אלפי בתים כאלה.

יוסף ג'בארין: לשמחתנו, השר והמשרד דיברו בתקופה האחרונה על תוכנית חיבור מבנים באזורים לא מוסדרים, ואני מעלה כמה שאלות כאן: 1.

יוסף ג'בארין: מה היא התוכנית שעליה מדבר המשרד?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: מה הם תנאיה והיקפה?

יוסף ג'בארין: 3.

יוסף ג'בארין: האם היא חלה על כל היישובים בארץ?

יוסף ג'בארין: ושאלתי הספציפית היא לגבי החלתה על היישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: 4.

יוסף ג'בארין: והשאלה היותר-פרקטית – מה על הרשויות המקומיות לעשות כדי לקדם את התוכנית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חבר הכנסת יוסף ג'בארין, כידוע לך, סעיף 157א לחוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, מטיל איסור על חברת החשמל לישראל לספק חשמל לבניין אלא לאחר שמבקש החשמל הציג אישור מאת הרשות המאשרת את היתר הבנייה; סעיף 157א(ח)(1) לחוק התכנון והבנייה קובע כי שר האוצר רשאי לקבוע בצו, לאחר התייעצות עם הוועדה המחוזית הנוגעת בדבר, כי הוראות סעיף זה לא יחולו בשטח מסוים, וזאת בהתקיים שני תנאים: א.

יצחק כהן: השטח כלול בתוכנית שהופקדה המתירה בנייה; ב.

יצחק כהן: הרשות המאשרת חיוותה דעתה שלאחר אישור התוכנית לא תהיה מניעה לקבלת היתר בנייה בשטח הנדון, לרבות מניעה הנובעת מהתנגדות שהוגשה לתוכנית.

יצחק כהן: אוקיי?

יצחק כהן: הסעיף נועד לאפשר במקרים חריגים הקדמת חיבור לחשמל, טלפון ומים במהלך תקופת ביניים אשר עד לאישורה של התוכנית, שלאחריה יוצא היתר כנדרש.

יצחק כהן: על מנת להפעיל סעיף זה התייעץ שר הפנים הקודם עם דרגי מקצוע במשרדי הממשלה ועם המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לעניינים אזרחיים וקבע מתווה להפעלת שיקול דעת לצורך הפעלת הסמכות הקבועה בחוק, בכפוף לתנאים הבאים: 1.

יצחק כהן: הוראות הסעיף יחולו רק על יחידות דיור שנבנו לפני 27 ביולי 2014; 2.

יצחק כהן: אישור יינתן רק לשטח הכלול בתוכנית מופקדת מפורטת שנעשתה ביוזמת המדינה, הרשות המקומית או הוועדה המקומית והוגשה על-ידי מי מביניהן, ואשר כוללת 50 יחידות דיור לפחות; 3.

יצחק כהן: אישור יינתן רק לאחר שתתקבל עמדת הוועדה המחוזית ביחס לתוכנית המופקדת, לרבות לגבי לוחות הזמנים הצפויים לאישורה והשפעה על ההתנגדויות שהוגשו לתוכנית על הבנייה נשוא החיבור המבוקש.

יצחק כהן: לאחרונה הפעיל שר האוצר מר משה כחלון את סמכותו על בסיס מתווה שיקול הדעת שנקבע לו.

יצחק כהן: זו הפעם הראשונה שהופעל הסעיף על בסיס המתווה האמור.

יצחק כהן: החלטה זו חלה על כל היישובים העומדים בתנאים המפורטים לעיל.

יצחק כהן: כדי לקדם הפעלת סעיף זה ביישובים נוספים, עליהם לקדם תוכניות על השטחים הנדונים ולהביא להפקדתן.

יצחק כהן: עד כאן התשובה – היא די מפורטת – על כל סעיפיה.

יולי יואל אדלשטיין: סגן השר, שאלה נוספת לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, וגם לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, אני אתן לך דוגמה מהעיר שלי, מאום-אלפחם.

יוסף ג'בארין: בתקופה האחרונה אנחנו מנסים לכמת ולראות את היקף התופעה – ואנחנו מדברים על כ-1,500 בתים; תסכים אתי שזה מספר מאוד גדול – שאומרת שהבעיה מאוד קשה ביישוב.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני חושב שצריך כאן אולי משהו יותר אפקטיבי, יותר אופרטיבי: שהמשרד עצמו יעשה מיפוי, מיפוי של התופעה הזאת, מה הם היישובים, ואז לבוא במשא-ומתן עם היישובים הללו, לראות מה הן השכונות שאפשר לקדם, וכך אולי ניתן לזרז את העניינים – כי זה גם קשור למוסדות תכנון, לסמכויות של הוועדה המחוזית וכו'.

יוסף ג'בארין: לכן אני קורא לשר, נוסף על הכרזת התוכנית הזאת – שזה כמובן חיובי – אולי ליזום מהלך יותר אקטיבי כדי לקדם את הפתרון של הסוגיה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ולאחר מכן – תשובת סגן השר.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מצטרף לכל השאלות והדרישות של חברי יוסף ג'בארין, אבל יש לי שאלה אחרת.

מסעוד גנאים: אם לכבוד סגן השר יש תשובה, אני אשמח.

מסעוד גנאים: הרבה מורים מהיישובים הערביים בצפון שמלמדים בדרום וגרים בבאר-שבע – בשכירות הם גרים שם – פונים למשרד החינוך כדי לקבל את ההטבה, הטבת המס, ומביאים גם טופס תושבות מהכפרים שלהם ומהערים.

מסעוד גנאים: משרד החינוך אומר להם: לא מגיעה לכם ההטבה, כי אתם מקבלים תמריצים בדיור ובנסיעות.

מסעוד גנאים: האם אדוני מודע לזה?

מסעוד גנאים: האם זה תקין?

מסעוד גנאים: האם זה נכון?

מסעוד גנאים: הם מבקשים למצוא להם פתרון.

מסעוד גנאים: עוד פעם, האנשים האלה, מרכז החיים שלהם – הם תושבים של הכפרים שלהם, של הערים שלהם, והגישו טופס תושבות מהכפרים האלה.

מסעוד גנאים: למרות זאת, משרד החינוך כמעביד אומר להם שלא מגיעה להם הטבה.

מסעוד גנאים: זה לפי המורים, לפי מה שדיברו אתי.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: קודם כול לגבי השאלה הנוספת של החבר יוסף ג'בארין: מי יכול להיות יותר אקטיבי מהתושבים עצמם?

יצחק כהן: הם הלוא נוגעים בדבר הזה, זה מגיע להם.

יצחק כהן: הם אמורים לקחת טיפה אחריות ולעשות את העבודה.

יצחק כהן: הם צריכים להגיש את התוכנית, הם צריכים לפעול בעניין הזה.

יצחק כהן: הממשלה לא תוכל לעשות סקר במקומות שהם בעצמם לא מעוניינים.

יצחק כהן: ואם הם כל כך מעוניינים – שיהיו אקטיביים.

יוסף ג'בארין: בטח מעוניינים.

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: אני אשמח מאוד לשבת אתך בהמשך ולראות במה אפשר לעזור, כי אתה רואה ששר האוצר הפעיל את סמכותו על-פי המתווה והקל הקלה גדולה מאוד על התושבים שהוא אישר להם.

יצחק כהן: לגבי השאלה של הטבות המס ומרכז החיים – שיגמור לדבר בטלפון.

יולי יואל אדלשטיין: עונים לך.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה לא מכשיר שמיעה, אז אני מבקש להוציא את הדבר הזה.

מסעוד גנאים: לא, לא, אבל אני שומע.

יצחק כהן: לגבי השאלה שלך, יש במתווה הטבות המס כמה כללים.

יצחק כהן: אי-אפשר כפל מבצעים.

יצחק כהן: אם הם בתוך המתווה, בתוך הטבות המס, הם יקבלו את ההטבה; אם לא, הם לא יקבלו את ההטבה.

יצחק כהן: עד כאן.

מסעוד גנאים: בסדר, הם הגישו שאילתה לשר – – –

יצחק כהן: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן, וגם לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה היא בעצם לשר התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: השר לוין ישיב על שאילתה דחופה מס' 137 מאת חברת הכנסת ענת ברקו בנושא: עוקץ חברות הסלולר לחיילים בודדים.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר אומר שחבר הכנסת מנואל טרכטנברג הגיש שאילתה דומה, ולכן הוא יהיה השואל הנוסף הראשון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אדוני השר, מאות חיילים בודדים נופלים בפח של נציגי חברות הסלולר שמציעים להם חבילה מיוחדת ומתנות, ובסוף החודש מגלים שאין הטבות, נכנסים לחובות, נאלצים לערוק ואף מגיעים למצב שנכנסים לכלא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

ענת ברקו: סליחה – האם קיים פיקוח?

יולי יואל אדלשטיין: נקטעת, כן.

ענת ברקו: האם קיים פיקוח על חברות – – –?

יולי יואל אדלשטיין: האם מתקיים פיקוח על הנושא?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודות לחברת הכנסת ברקו על העלאת נושא שהוא באמת נושא חשוב.

יריב לוין: הנושא הזה נמצא בעיקרו במנדט של משרד הכלכלה.

יולי יואל אדלשטיין: משרד הכלכלה, בניגוד למה שאמרתי.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יריב לוין: אבל אני, אדוני היושב-ראש, ביררתי גם שם וגם במשרד התקשורת.

יריב לוין: מאחר שאני עונה בשם שני המשרדים, אז כבר אמרתי שאנצל את זה כדי לקבל איזו תמונה מלאה, ואשתדל להביא את התשובה.

יריב לוין: הגורם שאמון על הטיפול בנושא הזה הוא הרשות להגנת הצרכן במשרד הכלכלה.

יריב לוין: התופעה של הבטחת מתנות והטבות, כשבפועל אין באמת מתנה או הטבה מוכרת, היא כמובן מעשה שעשוי להטעות צרכן בעניין מהותי בעסקה, דבר שהוא אסור על-פי סעיף 2 לחוק הגנת הצרכן, וודאי שהרשות להגנת הצרכן עוסקת באופן שוטף בטיפול בתופעות ובמקרים כאלה.

יריב לוין: כיום מתנהלות ברשות להגנת הצרכן כמה חקירות כנגד חברות, וביניהן חברות תקשורת, באשר לתופעה הזאת שאת מציינת, של הבטחת מתנות וכן הלאה.

יריב לוין: בהמשך לכתבה שהתפרסמה בנושא הזה, בערוץ 10 כמדומני, הרשות פנתה לעמותת "בית חם לכל חייל" שנזכרה בכתבה וביקשה לקבל את התלונות הספציפיות שהצטברו שם בעניין הזה.

יריב לוין: התלונות האלה אומנם עדיין לא הועברו, אבל החקירה כבר מתנהלת.

יריב לוין: ברור לגמרי שברגע שהחקירה הזו תסתיים גם יינקטו הצעדים המתאימים, על-פי ממצאי החקירה.

יריב לוין: מעבר לזה, פירוט מדויק של סטטוס החקירה, מטבע הדברים, אני מנוע מלתת מעל הדוכן.

יריב לוין: אני רוצה גם לומר משהו מבחינת הצד של משרד התקשורת בעניין.

יריב לוין: שוב, הגם שהאחריות בסופו של עניין נמצאת ברשות להגנת הצרכן, גם משרד התקשורת בהחלט עוסק בסוגיה הזאת.

יריב לוין: במהלך 2015 אפילו הוטל עיצום כספי בגובה של מאות-אלפי שקלים על אחת מחברות הסלולר בגין סוגיה אחרת, בכך שהיא לא אפשרה לחיילים לעיין בהסכם ההתקשרות בצורה מפורטת וכפי שצריך להיות, בניגוד לתנאי הרישיון.

יריב לוין: המשרד קיים גם ויצר קישור בין צה"ל לבין חברות הסלולר כדי לייצר מנגנון יעיל לטיפול בבעיות כאלה שמתעוררות.

יריב לוין: אכן, בעקבות הפעולות האלה – לפחות מבחינת הדברים כפי שהם רשומים במשרד התקשורת – יש ירידה בהיקף הפניות ובהיקף התלונות על התופעה הזאת.

יריב לוין: גם משרד התקשורת ממשיך לפעול מול אכ"א בצה"ל כדי לנסות לטפל במקרים כאלה כאשר הם מתרחשים ולוודא שהבעיות תיפתרנה.

יריב לוין: כך שאני מקווה שהפעולה המשולבת – גם של הרשות להגנת הצרכן בצד החקירתי ובצד העונשי וגם של משרד התקשורת, הן בצד העונשי והן בטיפול הפרטני מול הצבא במקרים שבהם הדבר הזה נדרש – תביא בסופו של דבר למיגור התופעה הפסולה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת ענת ברקו, ולאחר מכן לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

ענת ברקו: תודה, כבוד השר, על תשובתך.

ענת ברקו: אני רוצה לבקש, מאחר שלחברות הסלולר יש נגישות לבסיסים בסימן של מבצעים לחיילים, זו בעיה עצומה.

ענת ברקו: רצוי אולי לרכז את כל הסיפור הזה של מבצעים.

ענת ברקו: קודם כול, לא לתת להם להגיע לבסיסי צה"ל עם מבצעי חיילים, כי האמון של החייל או החיילת גובר בכך שהם רואים את הדוכנים בתוך הבסיסים עצמם.

ענת ברקו: הדבר הנוסף הוא טיפול מערכתי בכל העניין הזה.

ענת ברקו: כאשר מדובר בחיילים שדמי הקיום שלהם הם זעומים בצורה בלתי רגילה – וגם בזה צריך לעשות כמה שיותר, וטוב שנעשה שיפור בעניין, אבל עדיין – לא יכול להיות שיגזלו את כבשת הרש.

ענת ברקו: אנחנו חייבים למצוא את הדרך, אולי דרך הוועד למען החייל או דרך גופים אחרים – אם יש הקשר הזה מול אכ"א – שלא תהיה נגישות לגופים עסקיים לתוך בסיסים צבאיים עם כל מיני הבטחות, כשבסוף אנחנו רואים מה קורה מהן וחיילים נאלצים לערוק כדי לשלם חובות.

ענת ברקו: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי מוסיף באופן אישי, שבמיוחד מזעזע כשזה קורה בבקו"ם ביום הגיוס של בן 18, שמבולבל, לחוץ, מתרגש, ובאותה הזדמנות חגיגית, או פחות חגיגית גם, חותם על כל מיני חוזים ואחר כך לא יודע מה לעשות אתם.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, בבקשה.

יריב לוין: אני יכול לומר, אדוני היושב-ראש, בקשר להערה הזאת, שאני חושב שייטיבו החברות המסחריות לעשות – הן לא צריכות להיכנס לבסיס, הן יכולות פשוט בחוץ להחתים את ההורים.

יריב לוין: הם עוד יותר מתרגשים, ולכן גם הם בטח לא ידעו על מה הם חותמים.

יריב לוין: את זה אני אומר את זה מניסיון אישי לא מזמן.

יולי יואל אדלשטיין: ברור.

יולי יואל אדלשטיין: זאת בדיוק הכוונה.

יריב לוין: אין ספק בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: אדוני השר, שמעתי את תשובתך ואני שמח שננקטים צעדים.

מנואל טרכטנברג: אבל אני רוצה להגיד כך: הרשות להגנת הצרכן, שזה מוסד שאני מכיר, אני חושב שהיא לא הכתובת הנכונה במובן הבא – מדובר לא על עוד אזרח תמים אלא על חיילים.

מנואל טרכטנברג: שנית, מדובר לא על תושב ותיק אלא על עולים חדשים, או בכל אופן שלא יודעים את השפה.

מנואל טרכטנברג: שני המאפיינים האלה מבדלים את הקורבן ממעשי עוקץ אחרים, שהם לא פחות חמורים.

מנואל טרכטנברג: הדבר השלישי שמבדל את המקרה, שלהבדיל מ"העוקץ הליטאי" ששמענו עליו אתמול וממקרים אחרים בזויים ונוראים, כאן מדובר על חברות סלולר.

מנואל טרכטנברג: זה לא איזה גוף של הפשע המאורגן מחוץ-לארץ.

מנואל טרכטנברג: הצירוף הזה, אני חושב, מביא לחשיבה שאולי צריך לפעול אחרת, ולא דרך הכלים הקונבנציונליים של הרשות להגנת הצרכן, עם כל הכבוד לרשות הזאת.

מנואל טרכטנברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: ראשית, חברת הכנסת ברקו, אני לגמרי מסכים אתך.

יריב לוין: אומר לך יותר מזה: בשעת כהונתו של השר כחלון כשר התקשורת התקיימה פגישה בינו לבין ראשת אכ"א דאז אורנה ברביבאי.

יריב לוין: במסגרת הזו, אחת ההצעות שמשרד התקשורת הציע לצה"ל – מעבר לנקיטת פעולות, הסברה וכן הלאה – הייתה להרחיק לחלוטין את עמדות המכירה מבסיסי צה"ל ומפתחיהם, מהשערים.

יריב לוין: אני חושב שכך נכון לעשות, אבל הדבר הזה הוא כמובן עניין שצריך לטפל בו משרד הביטחון; הוא איננו נמצא בסמכות של משרד הכלכלה ולא של משרד התקשורת.

יריב לוין: מאחר שאת גם חברה פעילה בוועדת החוץ והביטחון, אני חושב שטוב שתעלי את זה בפורום הזה מול משרד הביטחון.

יריב לוין: יכול להיות, אגב, שחלק מהפעולות האלה כבר ננקטו, אבל ודאי שאם עדיין לא נשלמה הפעולה הזאת, נכון שהדבר הזה, לפחות בעיני, ייעשה.

יריב לוין: אבל ההחלטה והביצוע בעניין הזה הם בסמכותו של משרד הביטחון, ומולו צריך את העניין הזה לברר ולהשלים.

יריב לוין: חבר הכנסת טרכטנברג, אני מסכים לגמרי.

יריב לוין: אני רק אומר בצורה ברורה, שבסוף אנחנו יכולים לפעול מכוח החוק ועל-פי הסמכויות בחוק, והגורם המוסמך על-פי חוק לטפל בזה – והוראת החוק שישנה היא לא הוראה מסוימת רק לחיילים, ואין גוף מיוחד שמטפל בזה רק בהקשר של חיילים, אלא יש גוף שאמון על הטיפול בזה באופן כולל, כולל בסוגיה של החיילים, וזו הרשות להגנת הצרכן, וכמובן גם מכוח חוק שחל על כולם.

יריב לוין: מה שכן נעשה, ובזה אני מסכים אתך וזה גם קורה בפועל, שמאחר שמדובר בעניין הזה גם בתופעות של חיילים, נבדקות התלונות שנוגעות לחיילים באופן ספציפי ופרטני.

יריב לוין: הא ראיה, כמו שאמרתי קודם, שברגע שהתפרסמה אותה כתבה בערוץ 10, מייד נעשתה פנייה לאותה עמותה שחשפה את התופעה הזאת, כדי לקבל ממנה את התלונות ולטפל בהן באופן פרטני.

יריב לוין: לכן, הדבר הזה נעשה.

יריב לוין: צריך רק לזכור שהרשות להגנת הצרכן – בסופו של דבר היא מקיימת חקירה, והיא יכולה אחר כך לנקוט גם סנקציות עונשיות, וזה עוזר מאוד למגר את התופעה.

יריב לוין: אבל כדי להביא לכך שהתופעה תיפסק לחלוטין נדרש גם הצד של משרד התקשורת, שמטפל בחברות האלה ברגע שהן מפרות את תנאי הרישיון, ולכן גם הדבר הזה נעשה, אמרתי, בטיפול ספציפי במקרים האלה; והצד המניעתי, שנמצא במגרש של משרד הביטחון.

יריב לוין: נדמה לי שהפעולה המשולבת הזאת תוכל למגר באמת את התופעה הזאת.

מנואל טרכטנברג: אולי צריך תיקון חקיקה בעניין.

ענת ברקו: אולי חקיקה.

יריב לוין: תראו, אני לא יודע, ואומר לכם גם למה.

יריב לוין: הבעיה איננה בחקיקה, החקיקה בסדר גמור, היא אוסרת.

יריב לוין: הפעולה הזו אסורה על-פי חוק.

יריב לוין: זה לא שהיום מותר לעשות את זה ואנחנו צריכים לחוקק חוק שיאסור את זה.

יריב לוין: מה שאנחנו צריכים זה אכיפה של החוק, לוודא שהדבר הזה קורה.

יריב לוין: הרשות להגנת הצרכן עושה את זה בכלי שלה; משרד התקשורת פועל לעשות את זה בכלי שלו, ואני חושב שמשרד הביטחון יכול לעשות את זה באמצעות הרחקת העניין הזה מתוך הבסיסים ומהכניסות לבסיסים.

יריב לוין: ואז הצירוף של כל הדברים האלה יפתור את העניין.

יריב לוין: אני לא חושב שיש צורך בחקיקה.

יריב לוין: להפך, אני חושב שהדבר הזה עלול להזיק, כי עד שנחוקק את החוק תהיה כאילו הנחה שהחוק הקיים איננו פותר את העניין, והם בינתיים בסדר עד שלא יהיה חוק, וזה בהחלט לא המצב.

יריב לוין: באופן חד וברור, המעשים האלה הם אסורים על-פי חוק, נקודה; גם בחוק הקיים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: ותודה גם לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: סדרת חוקים לקריאה טרומית.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הראשונה: הצעת חוק נפגעי עבירה (תיקון – הזכות לקבל מידע על ההליך הפלילי), התשע"ה–2015, מאת חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש חברי כנסת שחתומים על ההצעה ומבקשים לנמק אותה?

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה יורדת מסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/860/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעה הבאה: הצעת חוק הקמת יישוב עירוני חדש, התשע"ה–2015, מאת חבר הכנסת איימן – איימן עודה, סליחה – וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת איימן עודה, נא לנמק את ההצעה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לאדוני הוא סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי – לא, לא, אתה קודם תשמע את הנימוקים, אחר כך אדוני ישיב.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, נציג הממשלה, מהי העיר בלי האנשים, אמר שייקספיר.

איימן עודה: ואנחנו, האוכלוסייה הערבית, שאיבדה את העיר אחרי הנכבה הנוראית בשנת 1948, לא נשארה לנו עיר.

איימן עודה: והעיר היא לא רק מספר התושבים, העיר היא יותר מזה: היא הרוח העירונית והרוח האינדיבידואלית.

איימן עודה: בעיר לא חשוב בן מי אתה, למי אתה שייך מבחינה משפחתית, מבחינה עדתית, אלא העיקר זה הבן-אדם.

איימן עודה: העיר היא הרוח האינדיבידואלית.

איימן עודה: ואנחנו איבדנו את הכפר – את הירק, את קולות הציפורים, את המחזה הפסטורלי – ולא הרווחנו את העיר.

איימן עודה: לא עיר של בתי-דפוס ומפלגות, בתי-קפה של המשכילים.

איימן עודה: אנחנו חיים בכפרי בטון צפופים.

איימן עודה: לכן מן הראוי להקים עיר ערבית חדשה.

איימן עודה: כאשר מדובר על עיר ערבית, צריך לזכור שמאז שנת 1948 עד עכשיו, אדוני היושב-ראש, המדינה הקימה 700 יישובים חדשים, כולם של יהודים, ואפס יישובים של ערבים בגליל ובמשולש, ממש אפס.

איימן עודה: אתה לא יכול ונציג הממשלה לא יכול להגיד לי שהוקם יישוב ערבי אחד מאז שנת 1948 בגליל ובמשולש, בחוף או במרג' אבן עאמר, מה שנקרא עמק יזרעאל.

איימן עודה: וזו זכות.

איימן עודה: לכן לפני כמה שנים התחילו לדבר על עיר ערבית.

איימן עודה: פתאום הציעו מקום מסוים ליד ג'דיידה-מכר, שנקרא טנטור.

איימן עודה: בוודאי זה לא הוקם, אבל המקום המוצע הוא על אדמות פרטיות של אנשים ולא על אדמות של המדינה.

איימן עודה: וזכותנו גם לחשוש מהמטרות של המקום הזה.

איימן עודה: כנראה הערבים נוהרים – והמילה הזו, נוהרים, היא מילה קשה – נוהרים לעכו, לנהריה, לכרמיאל, שזה יישוב שהוקם לטובת הייהוד, אז אולי צריך להקים משהו לערבים בשביל לשאוב את הערבים ולהשאיר את המקומות הללו עם רוב יהודי מוצק.

איימן עודה: אם יש היגיון בהקמת עיר, אז הוא צריך להיות בשיתוף פעולה.

איימן עודה: אנחנו נציגי האוכלוסייה הערבית – הקמת עיר חדשה זה דבר שהוא כל כך חיובי, כל כך נכון, כל כך בכיוון הנכון, אז בואו נעשה את זה ביחד, לא על אפה וחמתה של האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: איך זה יכול להיות אם זה דבר חשוב ובכיוון הנכון?

איימן עודה: ב-30 בחודש האחרון, דצמבר, התקבלה החלטה חשובה: התוכנית הכלכלית.

איימן עודה: ואני רוצה להביע עמדה לגבי התוכנית הכלכלית.

איימן עודה: יש בה שני דברים חשובים ביותר: זה הכסף, המספר, וזה שינויי מנגנוני ההקצאה.

איימן עודה: אין ספק בזה.

איימן עודה: אין ספק בזה.

איימן עודה: יחד עם זאת, אחרי שהתקבלה החלטה, אולי בשביל לרצות את ציבור הימין, התחילו לדבר על תנאים.

איימן עודה: התנאים לא נמצאים בתוכנית עצמה, חוץ מתנאי אחד והוא הבנייה הרוויה.

איימן עודה: ואני רוצה להתייחס לבנייה הרוויה וגם להתייחס לשאר התנאים שלא התקבלו עד עכשיו אבל רק מדברים על זה בתקשורת.

איימן עודה: לגבי הבנייה הרוויה – יש כפר ויש עיר.

איימן עודה: כמו שיש עיר כמו תל-אביב, שיש בה בנייה רוויה, יש קיבוצים שהוקמו על אדמות שלנו, אף אחד לא מבקש שתהיה שם בנייה רוויה.

איימן עודה: ויש גם מושבים.

איימן עודה: אז הכפר הוא בטבעו כפר.

איימן עודה: כאשר מדברים על עיר, נשמח לדבר על שכונה חדשה עם תשתיות הולמות, עם מערכת חינוך, מסחר, וגם בנייה רוויה.

איימן עודה: מישהו חושב שאנחנו בטבענו מתנגדים לבנייה רוויה?

איימן עודה: מה פתאום.

איימן עודה: אני גר בבניין גבוה, אני גר בבנייה רוויה ואין לי בעיה עם זה.

איימן עודה: אבל זה לא צריך להיות דרך התנכלות פוליטית, בוודאי לא דרך הסתה.

איימן עודה: צריך להביא תוכנית מלומדת ולהגיד שבעיר מסוימת אפשר לבנות שכונה חדשה עם תשתיות הולמות, כי זה עוד יותר מכוניות, אז צריך תשתיות הולמות; זה עוד יותר ילדים, אז צריך מערכת חינוך הולמת; וגם מערכת מסחר.

איימן עודה: אבל בוודאי לא דרך התנגחות פוליטית.

איימן עודה: אז זה התנאי היחידי שנמצא בתוכנית.

איימן עודה: לגבי תנאים שדובר עליהם בתקשורת אבל הם לא קיימים בתוכנית, אני גם רוצה להתייחס.

איימן עודה: לגבי האכיפה – הריסת בתים לא מורשים – אתם יודעים, חברי הכנסת וחברות הכנסת, סגנית השר ציפי חוטובלי, יש 50,000 בתים ערביים שנבנו ללא רישיון, ללא היתר.

איימן עודה: אז מה, המדינה רוצה לבוא עכשיו ולהרוס 50,000 בתים?

איימן עודה: זו מלחמה.

איימן עודה: חיפשנו מה כן.

איימן עודה: לכן נפגשנו עם ראש הממשלה והגשנו הצעה קונקרטית: במקום שאנחנו נבנה 30 בתים ללא היתר כל שלושה חודשים, והמדינה תהרוס בית כל שלושה חודשים, כמו שהיא הורסת היום, ההצעה שלנו אומרת שבמשך שנה וחצי המדינה לא תהרוס בתים – כלומר שישה בתים, לא יותר.

איימן עודה: נוציא הודעה לציבור שלנו: אל תבנו ללא היתר בתקופה המסומנת; ואנחנו מקימים צוות מקצועי שילמד את הסוגיה הזו, וילמד איך תיעשה לגליזציה לבתים הבלתי-מורשים.

איימן עודה: בינתיים לא קיבלנו תשובה.

איימן עודה: כי אנחנו לא מקבלים תשובות על הצעות מלומדות, ענייניות, שאנחנו מגישים.

איימן עודה: לגבי הסוגיה הזו, אני רוצה להתייחס לצפיפות בקרב האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: והדבר הזה נותן תשובה גם לבנייה הרוויה וגם לאכיפת החוק בסוגיית הבתים הבלתי-מורשים.

איימן עודה: אני רוצה להמחיש את הנושא של הצפיפות במתן דוגמה אחת, של הכפר תמרה, או העיר תמרה והעיר צפת.

איימן עודה: שתיהן נמצאות במחוז צפון.

איימן עודה: בעיר תמרה יש 30,000 תושבים, בצפת – 31,000 תושבים.

איימן עודה: תחום השיפוט של תמרה – 29,000 דונם; בצפת – 29,000 דונם.

איימן עודה: אבל מה ההבדלים?

איימן עודה: למשל, בנייה קיימת לתעשייה בעיר תמרה זה 9,100 מ"ר, לעומת 64,000 מ"ר בצפת.

איימן עודה: 9,000 מ"ר בתמרה, לעומת 64,000 מ"ר בצפת.

איימן עודה: לגבי הצפיפות, לפי תוכנית המתאר, בשנת 2030 יהיו בתמרה 10.7 אנשים לדונם אחד, לעומת 5.7 תושבים לדונם אחד בצפת.

איימן עודה: זוהי האפליה.

איימן עודה: על זה, גם הנכבה בשנת 1948, גם הצונאמי של הפקעות האדמה בשנות ה-50 וה-60 וה-70, גם אי-מתן הרחבה באזורי השיפוט ואי-אשרור תוכניות מתאר – ואחרי כל זה באים ואומרים שהערבים בונים בצורה לא חוקית.

איימן עודה: לכן צריך לפתור את הבעיה מהשורש ולתת זכויות באדמה ועל האדמה לאוכלוסייה הערבית במדינה.

איימן עודה: לפי התוכנית של הממשלה, הזרקורים מופנים לכיוון התעסוקה, ואנחנו מברכים על כך.

איימן עודה: מה זאת אומרת אנחנו מברכים – אנחנו נאבקנו.

איימן עודה: ישבנו עם האוצר 70 ישיבות, עם שר האוצר – 20 ישיבות.

איימן עודה: אנחנו רצינו את זה, אבל אנחנו רוצים גם שהעובדים לא יהיו עבדים.

איימן עודה: שיחזרו למקום יאה, מקום שאפשר לחיות בו, ולא ליישובי גפרורים.

איימן עודה: לכן נאבקנו עם הרשויות המקומיות והצלחנו להשיג תוכנית חומש של 2 מיליארד שקלים – 750 מיליון שקלים לבנייה, 750 מיליון שקלים לפיתוח, 200 מיליון שקלים מענקי איזון חד-פעמיים, וכל מיני דברים פה ושם – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

איימן עודה: – – אבל, ודאי שזה עוד לא מספיק.

איימן עודה: עכשיו, אני רוצה לסכם, אדוני היושב-ראש.

איימן עודה: כאשר בונים עיר זה צריך להיות בהסכמה, כי זה דבר חיובי.

איימן עודה: לכן אי-אפשר להחליט על בניית אזור מסוים על אפם ועל חמתם של התושבים.

איימן עודה: לכן, אדוני, סגן השר, אני מציע לך: בוא נחליט עקרונית שאנחנו הולכים בכיוון הזה ובוא נשב ביחד, אולי נמצא פתרון הולם וצודק.

איימן עודה: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את סגן שר הפנים חבר הכנסת משולם נהרי למסור את תשובת הממשלה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לנו לא רשום שום דבר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לקבוע שיוקם יישוב עירוני על קרקע בבעלות המדינה במחוז הצפון, שייועד למגורים, לתעסוקה ולשירותים לאוכלוסייה הערבית.

משולם נהרי: אולם, לפי נוסח ההצעה כל אזרח או תושב יהיה רשאי להתגורר ביישוב.

משולם נהרי: עוד קובעת ההצעה כי הממשלה תקבע את מיקום היישוב וגודלו, בהתחשב בשיקולי תקציב, תשתית, סביבה, תעסוקה וחברה, ולאחר שהובאו בפניה עמדת המועצה הארצית לתכנון ובנייה וכן עמדות רשויות ציבוריות אחרות, ככל שתמצא לנכון.

משולם נהרי: על-פי המצב הנהוג היום ועל-פי הנחיית היועץ המשפטי לממשלה מס' 1.1800, שכותרתה "נוהל קבלת החלטה בנושא הקמת יישובים חדשים", ההחלטה על הקמת יישוב חדש היא עניין שבמדיניות, ובעלת השלכות רחבות על היבטים שבאחריות של משרדי ממשלה רבים ושונים, ועל כן מן הראוי כי תתקבל על-ידי הממשלה או על-ידי ועדת שרים מטעמה.

משולם נהרי: עוד קובעת ההנחיה כי לאור מורכבות ההחלטה על הקמת יישוב חדש ונוכח הסמכויות הנתונות לעניין זה לגורמים נוספים, שאותם הממשלה לא נועדה להחליף, כגון מוסדות התכנון, החלטת הממשלה כאמור חייבת להתבסס על עבודת מטה מקצועית בשיתוף כל הגורמים המקצועיים הנוגעים בדבר.

משולם נהרי: בחינת ההיבטים התכנוניים והיבטים נוספים הכרוכים בהם, דוגמת הנושאים התשתיתיים והסביבתיים, תתבצע על-ידי המועצה הארצית לתכנון ובנייה.

משולם נהרי: בצד חוות דעת המועצה הארצית, תונח בפני הממשלה גם התייחסות בהיבט הכלכלי-תקציבי הכרוך בנושא, בדרך כלל מטעם משרד האוצר.

משולם נהרי: יודגש כי על-פי ההנחיה אין לכלול בהחלטה הוראות תכנוניות החלטיות כגון מיקום ותיחום מדויק של היישוב החדש.

משולם נהרי: בהיבטים אלה רשאית הממשלה להביע מדיניותה, אך לא להחליט במקום הרשות המוסמכת.

משולם נהרי: אשר על כן, הצעת החוק מבקשת לעקוף את הליך קבלת ההחלטה הקבוע בהנחיה לעניין ההחלטה העקרונית הנתונה לסמכות הממשלה בלא להתבסס ולהתקבל כנדרש, בהתאם לנוהל, על עבודת מטה מקצועית בשיתוף כל הגורמים המקצועיים הנוגעים בדבר.

משולם נהרי: יתר על כן, הצעת החוק מבקשת לעקוף את הליכי קבלת ההחלטה הנתונים לסמכותם של מוסדות התכנון, הן בכל הנוגע לעצם הקמת היישוב, וביתר דגש – בעניינים הנוגעים למיקום היישוב וגודלו.

משולם נהרי: אשר על כן, מוצע להתנגד להצעת החוק.

משולם נהרי: אבל אני רוצה להוסיף: יש לציין כי ב-14 בינואר 2016 חתם שר הפנים אריה דרעי על אישור מעמד לעיר עראבה, ובכוונתו להמשיך ולפעול למען האוכלוסיות החלשות בישראל.

משולם נהרי: אני מציע לך, איימן, יש לך היום הזדמנות פז.

משולם נהרי: יש אוזן קשבת במשרד הפנים, גם לנושא של המצוקות באוכלוסייה הערבית.

משולם נהרי: כדאי לשבת ולהידבר ולנסות לקדם, ולא בחקיקה, כי המשרד באמת רוצה, והשר עוד יותר מכולם, באמת, רוצה ללכת ולקדם.

משולם נהרי: אני מציע להשאיר את הנושא הזה למשא-ומתן.

משולם נהרי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת אומרת, אדוני מציע לדחות את ההצבעה.

משולם נהרי: או לדחות או להוריד, כדי לדבר, כן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת איימן עודה, לרשותך עד שלוש דקות.

איימן עודה: תודה רבה לך, אדוני סגן השר.

איימן עודה: אולי זו הזדמנות גם להגיד מילה על שר הפנים אריה דרעי.

איימן עודה: אנחנו, חובתנו להגיד את האמת, אפילו אם היא לא פופולרית לפעמים.

איימן עודה: אריה דרעי, כאשר היה שר הפנים בשנות ה-90, היה שר הפנים הטוב ביותר, לטובת האוכלוסייה הערבית, מאז 1948 ועד שנות ה-90.

איימן עודה: אנחנו זוכרים לו את זה.

איתן כבל: זה מפני שהוא היה בממשלת רבין.

איימן עודה: אנחנו זוכרים לו את זה.

איתן כבל: זכור את זה.

איימן עודה: האם זה היה מספיק?

איימן עודה: ודאי שלא.

איימן עודה: אבל אנחנו רוצים שהוא ימשיך באותו כיוון ביתר שאת, כי הבעיות היום הן יותר קשות.

איימן עודה: אבל גם אנחנו יודעים שיש הבדל בין תקופת שנות ה-90 לבין התקופה הזו, בין הממשלה שהייתה לבין הממשלה הזו, שהיא הימנית ביותר והגזענית ביותר מזה 20 שנה לפחות.

איימן עודה: אבל בכל זאת, בוא נסכם ביחד, כמו שאמרת – אנחנו מחפשים עיר.

איימן עודה: כולם יודעים שהמדינה הקימה 700 יישובים, כולם ליהודים ואפס לערבים.

איימן עודה: וזו זכות של האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: לכן, להקים עיר על אפם ועל חמתם של האוכלוסייה הערבית ונציגיה או במשא-ומתן – אז הדרך הזו של משא-ומתן, חברי ברשימה המשותפת – ואני מדבר אל כל חברי הבית הזה – משא-ומתן, נדבר ביחד, נמצא פתרונות ביחד, ונדחה את ההצבעה למועד אחר.

איימן עודה: תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: אז אם אני מבין נכון, גם נציג הממשלה וגם המציע מבקשים לדחות את ההצבעה למועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: יש להם אפשרות על-פי התקנון לעשות את זה.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/1826/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנה על כספי ציבור (איסור מימון ומתן שירותים למאחזים בלתי מורשים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איתן כבל וקבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב הוא סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

קריאה: – – –

איתן כבל: אני תכף אתייחס, גברתי, חברת הכנסת ה-121.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אני, ברשותך, אתייחס לזה.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, גברתי הרשמת, חברותי וחברי חברי הכנסת, אני בפתיחת דברי אומר, כדי לחזלש את האירוע, שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר, לבקשת הממשלה.

איתן כבל: ועדת השרים ביקשה להמשיך את הדיון בשאלה הלא-פשוטה המונחת לפתחה.

איתן כבל: ברשותכם, אדוני היושב-ראש, אני רוצה בעצם לומר כך: זה כמעט בלתי נתפס, אדוני שר הביטחון, שהגענו לרגע הזה שבו אני עומד כאן בפניכם ומציג את הצעת החוק כדי למנוע מהממשלה לממן מתקציב המדינה עבריינים.

איתן כבל: כן, חברת הכנסת גלאון, אני מדבר על כך שהממשלה – הצעת החוק הזו פשוטה כל כך.

איתן כבל: זאת אומרת, חוק על חוק.

איתן כבל: אני פשוט אכניס אתכן לנושא, יש לי מפסיק זמן, אז אנחנו מדברים בעצם על הצעת חוק המאחזים הבלתי-חוקיים.

איתן כבל: אני לא מתעסק בהתיישבות ביש"ע.

איתן כבל: כשתהיה ממשלה שיהיה לה האומץ לקבל החלטות – אני לא נוגע בזה.

איתן כבל: אבל יש למעלה מ-80 מאחזים בלתי חוקיים שהוגדרו על-ידי ממשלות ישראל, לא על-ידַי – הוגדרו כמאחזים וכהתיישבות בלתי חוקית.

איתן כבל: ואני רוצה להזכיר, אדוני שר הביטחון, אם אתה בביתך תחרוג בסנטימטר, בסנטימטר, אדוני סגן שר הביטחון, הרי מייד תקבל אליך תביעה, יבואו אליך מהרשויות.

איתן כבל: ושם, על כל גבעה, חבר הכנסת עמיר פרץ, תחת כל עץ רענן, ממשלת ישראל מממנת על חשבון הכספים שלנו, אולי אפילו על חשבון הכספים להתנחלויות, חבר הכנסת בן-דהן – –

אלי בן-דהן: – – –

איתן כבל: – – מממנת בנייה בלתי חוקית בהגדרה.

איתן כבל: לא ליד, לא כאילו, בצורה שאיננה משתמעת – אין ויכוח על זה בכלל.

איתן כבל: אם יש החלטת ממשלה שמגדירה מהו מאחז בלתי חוקי, בלתי חוקי – הדגש הוא על בלתי חוקי – ומי שקובע את זה, חבר הכנסת איציק שמולי, זו ממשלת ישראל, שנותנת רשימה, שר הביטחון, שקובעת ומגדירה את כל אותם יישובים שכל בנייה בהם היא בנייה עבריינית.

איתן כבל: ובעצם, מה אנחנו מוצאים?

אלי בן-דהן: – – –

איתן כבל: לא.

איתן כבל: ממשלת ישראל, חבר הכנסת אלי בן-דהן.

איתן כבל: הרי ידעתי שמייד יהיה מי שיאמר: הפלסטינים בונים באופן בלתי חוקי.

איתן כבל: מי שבונה באופן בלתי חוקי, כולל פלסטינים – תעצור אותו.

איתן כבל: אבל אומר לך מה ההבדל: פה, חבר הכנסת בן-דהן, אדוני סגן השר, ממשלת ישראל היא זו שמממנת את הבנייה הבלתי-חוקית.

איתן כבל: היא זו שמממנת, חבר הכנסת מייקל מיכאל אורן.

איתן כבל: היא זו שמממנת.

איתן כבל: מדובר במיליארדים, במיליארדים רבים.

איתן כבל: ולכן, מה העניין הזה?

איתן כבל: אין ברירה למחוקק ולי אלא להציע הצעת חוק לאכוף חוק.

איתן כבל: הרי זו בדיחה.

איתן כבל: זו בדיחה.

איתן כבל: אבל הרי מדובר בממשלה שהיא בדיחה.

מרב מיכאלי: זו לא פעם ראשונה.

איתן כבל: וכבר הבוקר שמענו את הבדיחות האלה: חבורת הטוקבקיסטים – לא אני אמרתי.

איתן כבל: אני אמרתי, חבר הכנסת שלח?

איתן כבל: אני קראתי לחוק הממשלה – לעשות reset על עצמו?

איתן כבל: אני קראתי לשר הביטחון, שאני באמת מכבד ומעריך?

איתן כבל: אמיתי, לא בציניות, לא ליד, לא כאילו.

איתן כבל: החבר בנט, השר בנט, הוא כבר מהווה איום ביטחוני עליך.

איתן כבל: כל הזמן, כל הזמן, השר בנט, לא יודע מי אלה שהוא מתייעץ אתם, מי אלה הטוקבקיסטים.

איתן כבל: הוא יושב אתם – – –

מיקי לוי: – – – המאבטחים אולי.

איתן כבל: – – – את שר הביטחון.

עמיר פרץ: הוא שתל את בן-דהן שם.

איתן כבל: בן-דהן, האם אדוני מהשתולים במשרד הביטחון, של בנט?

יצחק וקנין: אדוני לא יביך את סגן השר.

איתן כבל: אנחנו רוצים לדעת, איפה הדברים עומדים?

איתן כבל: זאת אומרת, הכול נהיה משחק אבסורד אחד גדול.

איתן כבל: ואז חבר כנסת נדרש לבוא לכאן ולהציע הצעת חוק לממשלה, שהיא תאכוף חוק שהיא אמונה עליו.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת וקנין – אני מקווה שזה לא יהיה לך לרועץ, ההגדרה הזו – אני אומר לך: אם אצלך במושב מישהו – לא בבית, בלול, בחצר – יוציא את הלול מטר, הרי ברור לך שהרשויות תגענה אליו.

איתן כבל: ברור לך.

איתן כבל: ואפילו הוא יכול למצוא את עצמו מאחורי סורג ובריח.

איתן כבל: ולכן, אני אומר לכם, אדוני סגן השר, אדוני שר הביטחון, ואני אלך אתכם את כל הדרך: מי שייתן הנחיה או יחתום או ישלם על בנייה מסוג כלשהו במאחז בלתי חוקי, יצטרך לתת את הדין בבית-המשפט, כי אני לא מכיר ראש רשות שיעז, בשכונתו או בעירו, לתת תקציב באזור שאיננו מאושר.

איתן כבל: האם אתה מכיר, אדוני היושב-ראש, מקרה כזה?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: ברור שלא, כי לא תמצא.

איתן כבל: אבל שם – לית דין ולית דיין.

איתן כבל: ולכן, גם משם, מרוב המקומות האלה – מהם צומחים מה שהגדיר דני דיין, המיועד לשגריר בברזיל – אמר שאין מי שפוגע בהתיישבות כמו "תג מחיר", או מה שאנחנו קוראים נוער הגבעות.

איתן כבל: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני לרגע מקבל את ההחלטה או הבקשה של הממשלה, של ועדת השרים, שאולי מבינה את העניין הזה.

איתן כבל: אני לא מוכן שעל הדברים האלה יעברו לסדר-היום, מה גם, כמו שאמרתי, כל שקל שהולך להיאחזות בלתי חוקית הולך על חשבון השקעה אצלך במושב, במועצה האזורית שלך, ביישוב אצלי.

איתן כבל: הוא אפילו על חשבון – חבר הכנסת סגן השר בן-דהן – על חשבון התיישבות לגיטימית, זאת אומרת חוקית.

איתן כבל: אולי יש מי שיתווכח על הלגיטימיות שלה מבחינה פוליטית, אבל היא הוגדרה על-ידי המדינה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

איתן כבל: אמרתי, כל אחד לוקח לעצמו את הטרמינולוגיה שלו, חבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: בנקודה הזאת אני רק רוצה לדעת האם אתם – אתה, סגן השר, אתה, השר, אתה, השר אקוניס – תומכים בהמשך ההשקעות במקומות שהוגדרו על-ידיכם כאזורים, כהתיישבות שהיא לא חוקית.

איתן כבל: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איתן כבל.

יצחק וקנין: רבותי, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2479/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – אי-חיוב בריבית עקב שיהוי בביצוע הליכי הוצאה לפועל), התשע"ו–2016 – הצעת חוק של חבר הכנסת דוד ביטן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעה זו היא בתמיכת הממשלה וגם קיבלה פטור מחובת הנחה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן, לרשותך עשר דקות להציג את הצעת החוק.

דוד ביטן: אני אדבר קצר.

דוד ביטן: הצעת החוק מציעה תיקון לחוק ההוצאה לפועל, במובן הזה שאם הזוכה פותח תיק הוצאה לפועל מעבר ל-180 יום מהמועד שהוא יכול היה לפתוח, הוא לא יוכל לקבל ריבית רטרואקטיבית אלא רק הצמדה.

דוד ביטן: זאת אומרת, למשל, ההתיישנות בצ'ק היא שבע שנים.

דוד ביטן: יש זוכים שישנים על הזכויות שלהם, והתוצאה היא שהם יכולים לפתוח תיק הוצאה לפועל גם אחרי שש שנים ו-11 חודשים, ואז, כשהוא פותח יש חיוב ריבית רטרואקטיבית של כמעט שבע שנים.

דוד ביטן: זה דבר שלא יעלה על הדעת, מכיוון שגם הרבה פעמים החייב לא יודע איפה הצ'ק.

דוד ביטן: אתן לכם דוגמה: אם הצ'ק הוסב כמה פעמים, הוא גם לא יודע מיהו הזוכה שאוחז בצ'ק.

דוד ביטן: לכן, במצב הזה, אני סבור שיש מקום לתקן – שהחייב לא יחויב בריבית רטרואקטיבית אלא רק בהצמדה רטרואקטיבית, והריבית תחול ממועד פתיחת תיק ההוצאה לפועל.

דוד ביטן: זה לא יחול על מזונות.

דוד ביטן: על חוב מזונות זה יחול רטרואקטיבית, כפי שזה היום.

דוד ביטן: זה מה שאני מבקש.

דוד ביטן: אני רוצה שזה יועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

דוד ביטן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יצחק וקנין: תשיב – אין תשובת ממשלה?

אופיר אקוניס: איתן, קח דוגמה מביטן, מקצר – 20 שניות.

אופיר אקוניס: אתה – 1,200 שניות – – –

יצחק וקנין: שרת המשפטים נמצאת?

יצחק וקנין: אני מבין שהממשלה לא משיבה על הצעת החוק.

קריאה: הממשלה תומכת.

יצחק וקנין: הממשלה תומכת.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – אי-חיוב בריבית עקב שיהוי בביצוע הליכי הוצאה לפועל), התשע"ו–2016.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – אי-חיוב בריבית עקב שיהוי בביצוע הליכי הוצאה לפועל), התשע"ו–2016, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יצחק וקנין: אני אומר את זה לפרוטוקול: גם חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן בעד הצעת החוק.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1162/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מיצוי הליכים בתביעות תחלוף), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אורי מקלב – הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם הצעת חוק של חבר הכנסת גפני ושלי, שנקראת הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – מיצוי הליכים בתביעות תחלוף).

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש וחברי חברי הכנסת, כפי שידוע, כשחברות הביטוח נתבעות על-ידי מבוטח שלהן – ניקח דוגמה: תאונת דרכים שקורית למבוטח, בחברת הביטוח – חברת הביטוח משלמת לתובע, למבוטח שלה, את התביעה שלו.

אורי מקלב: מה קורה לאחר מכן?

אורי מקלב: מישהו פגע בו.

אורי מקלב: חברות הביטוח תובעות את הפוגע ישירות בבית-המשפט, ולא מנסות להתדיין לפני כן עם אותו פוגע – מה שנקרא: תביעת שיבוב.

אורי מקלב: הן לא מנסות להתדיין אתו, וגם לא מנסות לפנות אליו: אולי אתה מודה בתאונה, אולי אתה מוכן לשלם, אולי אתה בכלל לא אשם, אולי זה לא אתה.

אורי מקלב: השיח בין חברות הביטוח לבין הנתבעים שלהן הוא ישירות בבית-המשפט.

אורי מקלב: אנחנו רוצים למנוע את ההוצאות המיותרות מאותם נתבעים, מאותם אלה שנקראים צד ג', שאין להם היכולת, לא הכספית ולא המעשית, להתמודד עם חברות הביטוח.

אורי מקלב: נחייב את חברות הביטוח לפני כן לשלוח מכתב והצהרת כוונות: מה אתם אמורים לעשות בעקבות התביעה לאותו מבוטח, לאותו פוגע, ולתת לו גם את הזכות להשיב, מה יש לו להגיד בעקבות התביעה שלהן או בעקבות ניסיון התביעה שלהן.

אורי מקלב: משמעות הצעת החוק הזאת היא שלפני כל תביעה של חברות הביטוח את צד ג' הן יחויבו לשלוח לו מכתב הסבר מנומק ואפשרות להתדיין אתן באופן ישיר.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אני מבין שגם להצעה זו יש תמיכת ממשלה ואין תשובת ממשלה.

יצחק וקנין: הממשלה תומכת בהצעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – פיצוי הליכים בתביעות תחלוף), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אורי מקלב – רבותי, מי בעד הצעת החוק?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – פיצוי הליכים בתביעות תחלוף), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

דוד ביטן: רגע, טעות, טעות.

דוד ביטן: לעצור.

יצחק כהן: – – –

יצחק וקנין: אני אוסיף אתכם.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: ישבתי – – –

יעל גרמן: תוסיף גם אותי – בעד.

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: ברגע שאכריז את התוצאות.

יצחק וקנין: 52 בעד.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן בטעות הצביע במקום חבר הכנסת אלי אלאלוף.

יצחק וקנין: אם כן, נא לתקן את זה בפרוטוקול, וגם להוסיף את קולה של חברת הכנסת יעל גרמן, שגם היא בעד הצעת החוק.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית: 52 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק גם היא תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נגוסה מסב את תשומת לבי שגם הצבעתו לא נקלטה.

יצחק וקנין: נא להוסיף לפרוטוקול.

יצחק וקנין: זה לא משנה את התוצאה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2180/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אם כן – הצעת חוק פ/2180, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: להצעה זו מוצמדת הצעת חוק דומה של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: שתי ההצעות הן בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, עשר דקות לרשותך.

מירב בן ארי: פחות.

מירב בן ארי: שנייה.

יצחק וקנין: רשות הדיבור שלך.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, בשנת 2005 עבר תיקון לפקודת מס הכנסה שלפיו מי שמסיים לימודים אקדמיים במוסד להשכלה גבוהה יזכה לנקודת מס במשך שלוש שנים, בעוד מי שסיים לימודי מקצוע יזכה בחצי נקודה בלבד.

מירב בן ארי: כיום יש בישראל 66 מכללות טכנולוגיות.

מירב בן ארי: לומדים בהן קרוב ל-27,000 סטודנטים, שליש מהם סטודנטיות.

מירב בן ארי: מרבית המכללות הן תחת ארבע רשתות: "אורט", "עמל", "עתיד" ו"אתגר".

מירב בן ארי: שליש מהמכללות הטכנולוגיות פונות לאוכלוסיות החרדיות, וארבע מהמכללות פונות לאוכלוסייה הערבית.

מירב בן ארי: היום, יחיד שמסיים לימודי תואר אקדמי יכול לקבל נקודת זיכוי, ואם הוא מסיים תואר שני, הוא זכאי לחצי נקודה.

מירב בן ארי: יש כאן עוול היסטורי, שסטודנט להנדסה שמסיים את אותן שעות כמו סטודנט לתואר ראשון רגיל, מקבל רק חצי נקודת זיכוי.

מירב בן ארי: בכל שנה מסיימים במשק 7,700 הנדסאים.

מירב בן ארי: אני ניגשתי אל החוק הזה גם כיושבת-ראש השדולה למען הסטודנטים וההשכלה הגבוהה, אבל בעיקר לנוכח העובדה שיש כאן אפליה בין סטודנט לסטודנט; האחד זכאי לנקודת זכות, והשני – לחצי נקודה, ואין סיבה כלל וכלל להשאיר את המצב על כנו.

מירב בן ארי: הנתונים שאנחנו יודעים היום הם שהמשק זקוק להנדסאים, זקוק לתעשייה הזאת.

מירב בן ארי: אני וחברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין נמצאות הרבה במכללות הטכנולוגיות ואצל התעשיינים.

מירב בן ארי: אנו מבינים את החוסר באותם צעירים סטודנטים אשר מסיימים את התואר הראשון כהנדסאים.

מירב בן ארי: המכללות הטכנולוגיות משרתות את כלל אוכלוסיית ישראל, ובעצם נותנות מענה לאותם מקומות, אפילו כתוספת להשכלה הגבוהה כיום, ובטח לצבא, בתחומי המחשוב והאלקטרוניקה.

מירב בן ארי: העברת התיקון לחוק היא בגלל חלק מעיוות שנוצר כאן בשנים האחרונות.

מירב בן ארי: אנחנו, הממשלה הזאת, ובטח חברי הכנסת, רואים בסטודנטים ההנדסאים שווים לכל סטודנט אקדמי מבחינת תקצוב או פיקוח.

מירב בן ארי: המדינה צריכה להתעורר, לחזק את המכללות הטכנולוגיות, לחזק את הסטודנטים ההנדסאים, ולהכיר בכך שהם מנוע צמיחה משמעותי להתפתחות של המשק, ובכלל של המדינה.

מירב בן ארי: זהו צעד ראשון, והדרך עוד ארוכה, לשיפור המצב של הסטודנטים ההנדסאים.

מירב בן ארי: אני רוצה להתייחס לעוד נקודה אחת.

מירב בן ארי: ביום ראשון הייתה אמורה להיות שביתה של הסטודנטים ההנדסאים – אדוני היושב-ראש, אני מרגישה שאני ממש צועקת, וקשה לי.

מירב בן ארי: וזה ממש חשוב.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חבר הכנסת יצחק הרצוג, אני ממש פונה אליך בכל לשון של בקשה.

יצחק וקנין: תודה.

מירב בן ארי: לא, אני ממש מרגישה שאני צועקת, ואני לא רוצה.

מירב בן ארי: אני רוצה רק לומר דבר אחד.

מירב בן ארי: ביום ראשון הייתה אמורה להיות שביתה של כל הסטודנטים ההנדסאים במשק.

מירב בן ארי: באמת, בזכות התערבות ושיחות, גם ביום שישי עד כניסת השבת וגם במוצאי-שבת, הצלחנו לעצור את השביתה הזאת.

מירב בן ארי: יש בעיה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: ההנדסאים, הסטודנטים ההנדסאים, לצערנו, נחשבים לסטודנטים – לא נעים לי לומר סוג ב', כי זאת ראייה מאוד מאוד קשה.

מירב בן ארי: ולכן אנחנו, חברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה, צריכים להתגייס ולשפר את המצב הזה, גם מבחינת התודעה, אבל גם לתת להם זכויות, בטח לא פחות מלסטודנטים אחרים במדינה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות למשרד האוצר על התמיכה שלו בהצעת החוק; לשר האוצר, שרואה את המכללות הטכנולוגיות בסדר-היום החברתי-ציבורי של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות להתאחדות הסטודנטים, להתאחדות ההנדסאים בישראל, ובכלל לכל מי ששותף – ויש כאן הרבה חברי כנסת ששותפים – להליך של שיפור המצב בתחום הטכנולוגי במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה גם לך, סגן שר האוצר.

מירב בן ארי: וכמובן, תתמכו.

מירב בן ארי: אין כאן עניין של קואליציה–אופוזיציה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב על שתי הצעות, יש הצעה – – –

מירב בן ארי: רגע, מירב בן ארי, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: מירב בן ארי, מחילה.

מירב בן ארי: זאת לא פעם ראשונה.

מירב בן ארי: [הצעת חוק פ/2202/20; נספחות.

מירב בן ארי: ]

יצחק וקנין: חבר הכנסת איציק שמולי – הצעת חוק שמוצמדת להצעתה של חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה.

יצחק וקנין: שלוש דקות, ודאי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת איציק שמולי, שלוש דקות לרשותך, ומייד אחרי כן ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: אדוני יכול לעלות לדוכן, זה לא – ודאי, ודאי.

יצחק וקנין: שלוש דקות מהדוכן, לא מהצד.

יצחק וקנין: מהדוכן, רבותי, מהדוכן, לא מהצד.

איציק שמולי: אבל זה על חשבון מכסה.

יצחק וקנין: כאשר כתוב "הנמקה מהמקום".

יצחק וקנין: אבל הפעם זאת לא הנמקה מהמקום.

יצחק וקנין: אדוני ידבר מעל הדוכן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, אני מציג כאן, אדוני היושב-ראש, את ההצעה שכאמור מוצמדת להצעת החוק של חברת הכנסת הפעלתנית והנמרצת מירב בן ארי.

איציק שמולי: ההצעה היא במקור של חברי לסיעה חבר הכנסת איתן ברושי, ואני מתכבד להביא את הדברים כהווייתם.

איציק שמולי: מטרת הצעת החוק, אדוני היושב-ראש, היא לאפשר לבוגרי לימודי המקצועות רתכים, טכנאים, נגרים, חשמלאים, וכך הלאה, ליהנות מהטבת מס למשך שלוש שנים מיום סיום ההכשרה, בדומה למסיימי תואר אקדמי ראשון.

איציק שמולי: זאת, עקב המחסור החמור מאוד בידיים עובדות בתעשייה המסורתית בישראל.

איציק שמולי: ההכשרה המקצועית בישראל מדורגת ברמה נמוכה לעומת מדינות ה-OECD, ובמרבית המקצועות התעשייתיים אנו ניצבים בפני מחסור באנשי מקצוע מוסמכים.

איציק שמולי: בנוסף, בעקבות פרישתם לגמלאות של עובדים רבים מהתעשייה המסורתית יהיה צורך בהכשרתם של עובדים מקצועיים רבים במהלך העשור הקרוב.

איציק שמולי: באמצעות הצעה זו ניתן יהיה לעודד תעסוקה של בוגרי הכשרה מקצועית, דבר שיוביל לחיזוק הפריפריה ויצירת מקומות עבודה חדשים.

איציק שמולי: התעשייה הישראלית עומדת ותעמוד בעתיד בפני אתגרים בלתי רגילים, לא פשוטים, ועליה לעמוד במשימה של הגברת הפריון תוך שמירה על מקצועיות, חדשנות ואיכות ללא פשרות.

איציק שמולי: נוכח כך, חשוב מאוד שמדינת ישראל תשכיל כמה שיותר מהר לעודד צעירים מוכשרים להשתלב בתעשייה ולהזניק אותה קדימה.

איציק שמולי: הצעת החוק הזאת מוצמדת, כאמור, להצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי.

איציק שמולי: חבר הכנסת ברושי, המציע המקורי של הצעת החוק, מוותר על סעיף אחד, על פסקה (2) בסעיף 1, כדי לשמור על הדמיון בין שתי ההצעות.

איציק שמולי: הוא מחויב לתיאום, יחד עם חברת הכנסת מירב בן ארי, מול משרד הכלכלה ומשרד האוצר.

איציק שמולי: חבר הכנסת ברושי מבקש להודות גם לחברת הכנסת מירב בן ארי, גם לממשלה, על שיתוף הפעולה.

איציק שמולי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איציק שמולי.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: שמולי, ואהבת לרעך כמוך.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, הצעות החוק של מירב בן ארי ואחרים, פ/2180, ושל איתן ברושי, איציק שמולי ואחרים, פ/2202 – הממשלה תומכת בהצעות החוק בקריאה טרומית בהעברתן לוועדה, ובתנאי – איציק ומירב, איפה מירב?

מירב בן ארי: כן, כן, אני יודעת.

יצחק כהן: – – – ובתנאי שהמשך החקיקה יהיה מתואם עם משרדי הממשלה.

יצחק כהן: התנאי מקובל עלייך?

מירב בן ארי: מקובל עלי.

יצחק כהן: שמולי?

איציק שמולי: אני יכול להגיד לך לא?

יצחק כהן: יפה.

יצחק כהן: אז, אדוני, אז אנחנו בעד הצעת החוק, נתמוך בה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על כל הצעת חוק בנפרד.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת מירב בן ארי – אני מדגיש: מירב בן ארי – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 47 – בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת החוק שהוצמדה להצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי, הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה – – –

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני יודע מה שאמרתי.

יצחק וקנין: אמרתי שהצעת החוק הזאת הוצמדה להצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי – לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודת זיכוי ליחיד שסיים לימודי מקצוע), התשע"ו–2015, לוועדת הכספים נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: כן, חבר הכנסת חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יצחק וקנין: לפרוטוקול, להוסיף את שמו של חבר הכנסת חאג' יחיא, שגם הוא תמך בהצעת החוק.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2255/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (תנאים לפטור מארנונה למוסד מתנדב), התשע"ו–2015 – הצעת חוק של יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מבקש את תמיכתכם בהצעת החוק בנושא תנאים לפטור מארנונה למוסד מתנדב.

דוד אמסלם: כיום המצב הוא שמוסד מתנדב במדינת ישראל, שנותן שירותים שלרוב הממשלה מחויבת לתת אותם והיא לא נותנת אותם, מקבל פטור מארנונה או הנחה בארנונה.

דוד אמסלם: אבל מה הבעיה?

דוד אמסלם: רק אם הוא נותן את אותם שירותים באותה עיר.

דוד אמסלם: אם הוא קצת יותר חרוץ ונותן את השירותים גם לעיר הסמוכה, אומרים לו: לא, אז אתה לא מקבל את ההנחה.

דוד אמסלם: לכן, באנו לתקן את האבסורד הזה, כך שכל מוסד מתנדב במדינת ישראל, שמוכר כמוסד מתנדב, שפטור מארנונה או מקבל הנחה בארנונה על בסיס מקומי, אז גם אם הוא נותן שירות – אז בוודאי ובוודאי מגיע לו אותו פטור.

דוד אמסלם: זה בסיס הצעת החוק שלנו.

דוד אמסלם: אני מבקש, כמובן, את תמיכת החברים בחוק הזה על מנת באמת לתקן את העיוות הנוראי שאני רואה שקיים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת דוד אמסלם.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר.

יעל גרמן: אני רוצה להתנגד.

יצחק וקנין: את רוצה להתנגד?

יצחק וקנין: אוקיי.

יצחק וקנין: אחרי תשובת הממשלה תוכלי להתנגד.

יצחק וקנין: חברת הכנסת יעל גרמן מבקשת להתנגד, אבל זה רק אחרי תשובת הממשלה.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר אקוניס והשר דוד אזולאי, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית.

יצחק כהן: איפה דודי?

יצחק כהן: דודי, הממשלה החליטה לתמוך בקריאה הטרומית.

דוד אמסלם: כן, כן.

יצחק כהן: ועכשיו ההתניות.

יצחק כהן: המשך החקיקה ימתין חודש, וההצעה תקודם בכפוף לתיאום עם משרדי האוצר והפנים.

יצחק כהן: מקובל עליך?

דוד אמסלם: מקובל.

יצחק כהן: לפרוטוקול – מקובל עליו.

יצחק כהן: אז אני מבקש מחברי לתמוך בהצעת החוק של חברי דודי אמסלם.

יצחק כהן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר האוצר.

יצחק וקנין: מתנגדת להצעת החוק חברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ובמיוחד אני פונה לחברי דודי אמסלם: ההצעה נהדרת, ראויה.

דוד אמסלם: תעברי ללמה לא.

יעל גרמן: מייד אני אגיד – לא, לא, אבל אני חייבת לומר.

יעל גרמן: אתה צודק במאה אחוז, יש באמת לקונה, ופעמים רבות, כראש עיר, כאשר אני רציתי לתת, לא יכולתי, מפני שבאמת הם עבדו בכל הארץ, וזאת הייתה באמת לקונה.

יעל גרמן: אבל אני אומר לך מדוע כפי שהיא אני מתנגדת: כי אנחנו כאן, חברי הכנסת, גיבורים גדולים, ומחוקקים יופי של חוקים של הגב של הרשויות המקומיות.

יעל גרמן: כל מה שאני מבקשת זה לשנות בהצעה ל"רשאית רשות מקומית", לא "חייבת".

יעל גרמן: כי אחרת אני באה לירוחם ולשדרות ולשלומי ולקריית-שמונה ואני מחייבת אותם לתת פטור, שזה למעשה גירעון מההכנסה, שזה למעשה לסבסד.

יעל גרמן: אני לא חושבת שיש לי רשות כרשות מחוקקת לעשות זאת, אלא אם כן העמדתי לרשותם שיפוי, ואם לא העמדתי לרשותם שיפוי – בואו נכתוב "רשאית".

יעל גרמן: יכולה, רוצה, מוכנה?

יעל גרמן: עלא כיפאק.

יעל גרמן: לא יכולה, לא רוצה?

יעל גרמן: אני לא רוצה לחייב.

יעל גרמן: זו הסיבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דודי אמסלם, יש לך אפשרות לנסות לשכנע גם את חברת הכנסת יעל גרמן.

דוד אמסלם: קודם כול, חברת הכנסת גרמן, אני מבקש לאשר את ההצעה כמו שהיא.

דוד אמסלם: אנחנו נבוא לוועדה ונדון.

דוד אמסלם: אנחנו לא עושים כאן דיון במקום הוועדה.

דוד אמסלם: אני מבין את הרעיון, אבל אני אתייחס לדברים שלך.

דוד אמסלם: לדעתי זה בדיוק מהדברים שמביאים לאבסורדים.

דוד אמסלם: אני דן בוועדה בהרבה מאוד נושאים, וכשאני נכנס – ואני באמת נכנס לעומקם של דברים – אני משתגע איך הגענו בכלל לקצוות שאני לא מאמין בגלל ה"רשאית".

דוד אמסלם: ראש עיר אחד רשאי, ראש עיר אחר, על אותו נושא – לא נותן.

דוד אמסלם: אני חושב שזה לא עניין של התנדבות; זה לא עניין של רצון טוב.

דוד אמסלם: יש חוק.

דוד אמסלם: אני חושב שהעמותות האלה נותנות את השירות שהמדינה צריכה לתת, ולא רק שהמדינה לא נותנת – אנחנו עוד מטילים עליהן ארנונה.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל: למה?

דוד אמסלם: יכול להיות שאותה עמותה – ראש העיר לא כל כך אוהב את הבן-אדם שעומד בראש העמותה.

דוד אמסלם: אז לא ייתן לו?

דוד אמסלם: אז לכן, זה דיון שנעשה בוועדה.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך בדבר אחד, שהוא עקרוני לא רק לגבי הנושא הזה – בעיקר לגבי נושאים אחרים: באמת יש איזו תפיסה בממשלה, בממשלות, שכאילו ההכנסות – אצל הממשלה, ההוצאות – אצל הרשויות.

דוד אמסלם: זאת חלוקת העבודה.

יעל גרמן: נכון.

דוד אמסלם: ועל זה אני מתריע כל הזמן בוועדות.

דוד אמסלם: במסגרת הדיון בחוק אנחנו נבדוק, גם מול השלטון המקומי, במה דברים אמורים, מה המשמעות הכספית.

דוד אמסלם: יש הבדל בין 200,000 לבין 200 מיליון.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר, אנחנו נבדוק את העסק.

דוד אמסלם: בדרך כלל – את מכירה אותי – אני עושה עבודה, משתדל לעשות עבודה קצת יותר עמוקה, ובוודאי ובוודאי אנחנו לא נחשוף ונשאיר את הרשויות עם ההוצאות הגדולות, בלי קשר לזה שגם הממשלה צריכה להיות בתוך הסיפור של השיפוי.

יעל גרמן: אני יכולה לענות?

דוד אמסלם: אבל – – –

יעל גרמן: אני לא יכולה לענות, אז אני רק רוצה לומר לך.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, היות שאת חברה בוועדה אצלי, אז אנחנו נדון בוועדה, ואת יודעת שאני נותן לך את זכות הדיבור, אז אין בעיה.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: אז בוא נקבע ככה: עכשיו אני מצביעה נגד.

יעל גרמן: אם נשנה – אני אהיה בעד בשנייה ושלישית.

דוד אמסלם: אני מציע שתעשי הפוך.

יעל גרמן: לא.

יצחק וקנין: גם אני מציע שתעשי הפוך.

יצחק וקנין: חברת הכנסת גרמן – – –

דוד אמסלם: אני רוצה להציע לך הצעה.

דוד אמסלם: יש לי הצעה בשבילה.

יצחק וקנין: תן לי דקה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת, אני חושב שמן הראוי – בדיוק הפוך.

יצחק וקנין: אני חושב כך.

דוד אמסלם: אני גם מציע לך.

דוד אמסלם: למה אני מציע לך?

דוד אמסלם: מפני שבין כה וכה זה יעבור, אז לפחות את תתמכי בזה, ועכשיו אני אתן לך בוועדה גם – – –

יצחק וקנין: בראשונה תוכלי להתנגד.

יעל גרמן: אבל מישהו צריך לייצג את הרשויות.

דוד אמסלם: היות שאנחנו בטרומית, היות שאנחנו בשלבים הראשונים, הפרלימינריים, יהיה לך תמיד זמן להתנגד.

דוד אמסלם: אבל, דרך אגב, מבחינתי אני אקדיש לעניין.

דוד אמסלם: תרצי – תתנגדי; תרצי – לא.

דוד אמסלם: אני מציע לך את זה באמת ברמה החברית.

דוד אמסלם: הרי זה נושא לא פוליטי, זה נושא אזרחי.

יעל גרמן: זה נושא אמיתי.

יעל גרמן: אני כראש רשות לא מוכנה שנחוקק חוקים פופוליסטיים על הגב של הרשויות.

דוד אמסלם: אני הבנתי, לכן אמרתי.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, כידוע לך, אני באתי מהשלטון המקומי.

דוד אמסלם: הסיפור הזה – אני חרד לו לא פחות ממך.

יעל גרמן: אז תכתוב "רשאי".

יעל גרמן: "רשאי".

דוד אמסלם: אז בדרך כלל, בדרך כלל – דרך אגב, ה"רשאי" מוריד את הנושא לגמרי.

דוד אמסלם: זה הדבר שאני הכי לא רוצה.

דוד אמסלם: למה?

יעל גרמן: אני מאוד רוצה.

דוד אמסלם: אני אסביר לך למה לא.

יעל גרמן: אני רוצה, קריית-שמונה – לא.

אופיר אקוניס: דודי, בוועדה.

דוד אמסלם: אבל זה מה שאני לא רוצה.

יעל גרמן: אז אתה רוצה לאיים על קריית-שמונה?

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: מדינת ישראל לא עובדת על בסיס רוצה, לא רוצה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

דוד אמסלם: לכן אני מציע לך, קודם כול כתפיסה – תמיד תסכימי.

דוד אמסלם: תמיד אפשר להתנגד בהמשך.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה ליושב-ראש ועדת הפנים חבר הכנסת דודי אמסלם.

יצחק וקנין: אני מודה לך.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (תנאים לפטור מארנונה למוסד מתנדב), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת דוד אמסלם – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 2 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (תנאים לפטור מארנונה למוסד מתנדב), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 בעד, שני מתנגדים ואחד נמנע.

יצחק וקנין: הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הכספים להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: ועדת הכספים, אני הבנתי.

יואל חסון: אני מציע את ועדת הפנים.

יצחק וקנין: ועדת הכספים, רשום לי פה.

דוד אמסלם: למה ועדת הכספים?

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: זה יבוא לוועדה שלנו, לוועדת הפנים.

יצחק וקנין: לי רשום ועדת הכספים.

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

יצחק וקנין: דקה, דקה, דקה.

יצחק וקנין: תן לי לעשות סדר.

דוד אמסלם: לא, לא רוצה.

יצחק וקנין: תן לי לעשות סדר.

יצחק וקנין: רבותי, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני, אתה מסכים שזה יועבר לפנים?

משה גפני: כן.

יצחק וקנין: כולם מסכימים לפנים?

יצחק וקנין: אף אחד לא מתנגד?

קריאה: פנים, פנים.

קריאה: אין בקשות אחרות, רק פנים.

יצחק וקנין: אם כן, זה יעבור לוועדת הפנים והגנת הסביבה, רבותי.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1709/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – זכאות לרישום בפנקס), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יוסי יונה וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: גם הצעה זו בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: ישיב השר אופיר אקוניס.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, חבר הכנסת דוד אמסלם, אנא ממך.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, דוד ביטן, חברי הכנסת, נא לפזר את ההפגנה.

יוסי יונה: פוזרה?

יצחק וקנין: עכשיו אדוני יכול להתחיל.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני שמח להביא בפני יושבי הבית את הצעת החוק הפרטית הראשונה שלי.

יוסי יונה: מדובר בחוק המהנדסים והאדריכלים, התשי"ח–1958, להלן: החוק.

יוסי יונה: קיימת אפליה לעניין הזכאות לרישום בפנקס המהנדסים והאדריכלים בין בוגרי הטכניון לבין בוגרי שאר מוסדות ההשכלה בענפי ההנדסה והאדריכלות.

יוסי יונה: הסעיפים בחוק שנוגעים לאפליה הזו נחקקו ב-1958 ואינם מתיישבים עם המציאות המאפיינת את מצבה של ההשכלה הגבוהה בישראל כיום.

יוסי יונה: על-פי הוראות החוק, רק לבוגרי הטכניון עמדה הפריבילגיה להירשם באופן מיידי בפנקס המהנדסים והאדריכלים.

יוסי יונה: בוגרים שסיימו את לימודיהם במוסדות אחרים נאלצו להגיש בקשות פרטניות לוועדה שבחנה את בקשותיהם והפעילה שיקול דעת, אדוני היושב-ראש, אם להכיר בתארים שלהם.

יוסי יונה: פעילותה של הוועדה, שאת אמות המידה שלה ואת שיקוליה אין לדעת, יצרה עיוותים רבים ועוגמת נפש לרבים מבוגרי המחלקות להנדסה ולאדריכלות במוסדות שקיבלו הכרה מהמועצה להשכלה גבוהה.

יוסי יונה: מאלה שלא זכו להכרה נמנעה האפשרות להתמודד על משרות ועל מכרזים במגזר הציבורי, וכך נפגעה זכות חופש העיסוק שלהם.

יוסי יונה: חוסר ההתאמה של הוראות החוק הללו למציאות המאפיינת את ההשכלה הגבוהה בישראל הוחרף עם ההתפתחות הענפה של המוסדות להשכלה גבוהה מאז תחילת שנות ה-90, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: בשנים אלו הוקמו בישראל מוסדות חדשים רבים להשכלה הגבוהה, באישורה של המועצה להשכלה גבוהה.

יוסי יונה: המועצה אישרה להם גם מתן תארים בתחום האדריכלות, וזאת לאחר שבחנה בקפידה הן את תוכנית הלימודים והן את סגל ההוראה של כל מוסד ומוסד.

יוסי יונה: משעה שמוסדות אלו ותוכניות הלימודים שלהם קיבלו את אישורה של המועצה להשכלה גבוהה, מתייתר המנגנון להכרה פרטנית לבוגרים שלא עשו את לימודיהם בטכניון.

יוסי יונה: הצעת חוק זו באה לתקן את העיוות הקיים בחוק בנוסח הקיים שלו.

יוסי יונה: היא נועדה לאפשר לכל בוגר מוסד מוכר על-ידי המועצה להשכלה גבוהה, אשר השלים את חובותיו לתואר ראשון בתחומי האדריכלות, להירשם בפנקס המהנדסים והאדריכלים ולקבל הזדמנות שווה בשוק העבודה.

יוסי יונה: הצעות חוק דומות בעיקרן הונחו על שולחן הכנסת השבע-עשרה על-ידי חבר הכנסת אלכס מילר, ועל שולחן הכנסת השמונה-עשרה שוב על-ידי חבר הכנסת אלכס מילר וקבוצת חברי הכנסת.

יוסי יונה: אני רוצה לציין שהצעת החוק המובאת בפניכם גובשה בשיתוף פעולה עם פורום האדריכלים הצעירים בראשות ויקטור אבקסיס ורונה אורובנו, ולהם מגיעה גם תודה.

יוסי יונה: אני רוצה להודות למר שי לינדר ממשרד הכלכלה, לשר נפתלי בנט ולשרה איילת שקד ועוזריהם עמית פרסיקו וגיל ברינגר, וליועצי הפרלמנטרי המסור גיא עציון, שעמל לקשור את היוזמה והרצון הטוב של כלל הגורמים המעורבים לכדי הצעת חוק זו שמונחת בפניכם.

יוסי יונה: אני גם מבקש, אדוני היושב-ראש – – –

אראל מרגלית: כל הכבוד לתלמידי "בצלאל" בפרט, אומרים לי פה.

יוסי יונה: ויש לציין את תלמידי "בצלאל" בפרט, כפי שאומר חברי חבר הכנסת אראל מרגלית, על התרומה שלהם בקידומו של החוק הזה – זה הוזכר, אראל.

יוסי יונה: אני גם מבקש מחברי הכנסת, שלאחר אישורו של החוק בקריאה הטרומית, יועבר החוק לניסוחו המלא לוועדת הכלכלה.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: ישיב השר אופיר אקוניס בשם הממשלה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יונה – –

אופיר אקוניס: הברכות – אחרי ההצבעה.

יצחק וקנין: – – מה שרשום לנו פה, אנחנו בודקים את זה, תכף, שהצעת החוק עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יונה, אתה הקשבת?

יוסי יונה: למה?

יצחק וקנין: אוקיי, תכף אנחנו נבדוק את זה ונגיע לאיזו הסכמה.

יצחק וקנין: אדוני השר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת יונה, שלא תגידו אחר כך שהממשלה לא תומכת בחוקים ענייניים של האופוזיציה.

יוסי יונה: – – –

אופיר אקוניס: בדיוק.

אופיר אקוניס: ואני מוכרח גם להגיד, אדוני היושב-ראש, שאני רואה פה רשימה ארוכה מאוד – אתה היוזם, ואליך הצטרפו חברות וחברים מכל סיעות הבית, מכל קצוות הקשת הפוליטית.

אופיר אקוניס: בדקתי, שלושה מהם כבר לא אתנו בכנסת, התחילו את הכנסת העשרים – הם לא, אבל בוודאי לזכותם העובדה שהצטרפו אליך.

אופיר אקוניס: כפי שאמר חבר הכנסת יונה, חוק המהנדסים והאדריכלים קובע היום כמה תנאים חלופיים לרישום מהנדסים ואדריכלים בפנקס המהנדסים והאדריכלים שמתנהל במשרד הכלכלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תנאי אוטומטי שהוכר לרישום הוא – אני מצטט – "בעל תעודת מוסמך למדעי ההנדסה או מוסמך לארכיטקטורה מאת הטכניון מכון טכנולוגי לישראל", זאת, כפי שאמרת, חבר הכנסת יונה, מסיבות היסטוריות שהיו קיימות בעת חקיקת החוק.

אופיר אקוניס: צריך לבוא ולומר בהגינות, ביושר, שהטכניון, המוסד ההיסטורי הזה, החשוב, שהוקם כבר בשנות ה-20 של המאה הקודמת באמת כמוסד העליון של לימודי ההנדסה בזמנו – הכול היה נכון לשנות ה-50 וה-60 של המאה הקודמת.

אופיר אקוניס: הצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, מבקשת להשוות את אלה שלמדו בטכניון לאלה שלמדו ולומדים במוסדות אחרים, ובעצם לאפשר לכולם להירשם בפנקס המהנדסים והאדריכלים.

אופיר אקוניס: במסגרת הוועדה ייבחן אם ההשוואה תתבצע בצורה של מתן פטור למוסדות נוספים או בדרך של ביטול הפטור האוטומטי שניתן כיום לטכניון.

אופיר אקוניס: הסיכום עם המציע הוא שהממשלה תתמוך בחוק בקריאה הטרומית, בכפוף לתיאומי נוסח בהמשך עם משרד הכלכלה.

אופיר אקוניס: אני מבקש מחברות וחברי הבית להצביע בעד הצעת החוק החשובה הזאת, היוזמה הנבונה הזו.

אופיר אקוניס: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: לפני שאני ניגש להצבעה, חבר הכנסת יוסי יונה, הנושא נבדק על-ידי מזכירות הכנסת כרגע, ואומרים שזה צריך להיות בהתאם למה שרשום בפרוטוקול פה בסדר-היום, שזה הולך לוועדת העבודה והרווחה.

יוסי יונה: למה?

יצחק וקנין: ככה רשמו וככה הם בדקו את זה.

יוסי יונה: אנחנו רוצים – בבקשה – להביא את זה לוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: תראו, אני יכול להעביר את זה לוועדת הכנסת, אפשר להעביר את זה לוועדת הכנסת ושם נסיים את זה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – זכאות לרישום בפנקס), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד הצעתו של יוסי יונה?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק המהנדסים והאדריכלים (תיקון – זכאות לרישום בפנקס), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: הצעת החוק תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מרב מיכאלי: לוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: מישהו אמר כלכלה?

יצחק וקנין: כלכלה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, ההצעה תועבר לוועדת הכנסת, שם יחליטו איפה היא תידון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2266/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הנטל להוכחת תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל), של חבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: להצעה זו תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מדינת ישראל היהודית והדמוקרטית נמצאת בתקופה האחרונה ממש בהגדרה של דמוקרטיה מתגוננת.

עודד פורר: ומפני מה מתגוננת הדמוקרטיה?

עודד פורר: היא מתגוננת מפני אנשים שרוצים לחסל אותה מתוכה; מפני כאלה שרוצים למנוע ממדינת ישראל להמשיך ולהתקיים כיהודית ודמוקרטית, כמדינתו של העם היהודי, ששב אליה אחרי אלפיים שנות גלות; ומפני אלה שרוצים באמצעים בלתי כשרים – של המרדה, של התססה, של אלימות – למחוק את מדינת ישראל כמו שאנחנו מכירים אותה.

עודד פורר: בהגות מדע המדינה נקבעו העקרונות שעל-פיהם הדמוקרטיה צריכה להתגונן והנושאים שמפניהם היא צריכה להתגונן, כמו למשל איום אפשרי על עצם הדמוקרטיה – או מניעת טרור, או בגידה, או חתרנות, או ניסיון לפגיעה במדינה או בביטחון המדינה.

עודד פורר: לצערי, חברי וחברותי חברי הכנסת, בשנים האחרונות ישנם גורמים שמרשים לעצמם לפעול באופן גלוי, בוטה, מתריס ומתסיס כנגד מדינת ישראל.

עודד פורר: הם עושים את זה במטרה להוביל לאלימות, למהומות, ובסופו של דבר על מנת לשלול את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, והם עושים את זה, אדוני היושב-ראש, תוך כדי שהם חוסים תחת כנפיו של הבית הזה.

עודד פורר: כדי להתגונן מפני כל הדברים האלה, התייחס לכך המחוקק בחוק-יסוד: הכנסת.

עודד פורר: אבל לעתים – גם אנחנו וגם הכנסות הקודמות לא הצליחו תמיד לצפות פני עתיד, ולפעמים מה שהיה נראה בלתי מתקבל על הדעת לפני שנים מספר ושלא ייתכן שיקרה – קורה.

עודד פורר: כך, למשל, קובע חוק-יסוד: הכנסת שרשימת מועמדים שאחת ממטרותיה היא שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית או הסתה לגזענות או תמיכה במאבק מזוין של מדינת אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל, לא תשתתף בבחירות.

עודד פורר: אבל איש לא העלה על דעתו שיגלו גם את הפטנט ויבואו מועמדים שיאמרו: זאת לא עמדת הרשימה, אבל זאת עמדתי, ואני חותר לכך – ואנחנו גם נאפשר לו להתמודד.

עודד פורר: כך, חברי וחברותי, אנחנו מוצאים את עצמנו עם חברי כנסת שפועלים בגלוי תוך שהם מנסים להסית נגד מדינת ישראל, והם אפילו לא מנסים להסתיר את המטרה שלהם.

עודד פורר: אחרת, איך אפשר להסביר את העובדה שחבר כנסת נוצרי עולה בשיא המהומות להר-הבית, בניגוד להנחיות שניתנו לכלל חברי הכנסת, בניגוד להנחיות של מערכת הביטחון, כדי להתסיס?

עודד פורר: והוא עושה את זה באופן בוטה ובאופן גלוי, וכשהוא נשאל למה הוא עולה להר-הבית, כששואלים אותו:

עודד פורר: מדוע עשית את מה שעשית, הוא לא מתנצל, הוא מחייך ואומר למצלמה: להתסיס.

עודד פורר: ושואלים אותו שוב, אולי לא שמעו את התשובה, והוא אומר שוב: כדי להתסיס.

עודד פורר: והוא אומר את זה כשמאחוריו תלויה תמונתו של המחבל עזמי בשארה, שגם הוא ישב כאן כחבר כנסת תוך שהוא עוסק בפעילות חתרנית, וכשהוא נחשד בריגול הוא מוצא את מקלטו באחת ממדינות ערב וממשיך לפעול משם כדי לנסות ולפגוע במדינת ישראל.

עודד פורר: וכך אנחנו מוצאים את עצמנו עם חבר כנסת שמרשה לעצמו לקרוא את "נאום השהידים" – מילה קצת מזעזעת, לקרוא "קדוש" למישהו שקידש רצח של נשים, ילדים ואזרחים חפים מפשע; הופכים לקדושים את אותם רוצחים.

עודד פורר: וכך אומר אותו חבר כנסת: "בהיסטוריה של העמים ובמאבקיהם, השהיד הוא שיא התפארת, אין ערך נעלה יותר מערך השהאדה.

עודד פורר: השהיד הוא אשר פורץ את הדרך ומסרטט בדמו את הדרך לחירות ולשחרור.

עודד פורר: השהיד הוא סמל המולדת.

עודד פורר: ברכות לאלפי השהידים", כך אמר חבר הכנסת אחמד טיבי, "ברכות לשהידים שלנו ושלכם בתוך הקו הירוק – אלה שהכובש רוצה שיכנו אותם מחבלים".

עודד פורר: וכך מרשה לעצמה גם חברת הכנסת חנין זועבי לומר בזמן מבצע "צוק איתן": "על מאות-אלפי מתפללים לעלות לאל-אקצא כדי לעמוד מול מזימה ישראלית להתרת דמם של תושבי מזרח-ירושלים.

עודד פורר: כיום יש פעילות של יחידים בלבד, ונחוצה תמיכה עממית.

עודד פורר: אם יימשכו פיגועי היחידים בלי תמיכה עממית, הם ידעכו תוך ימים.

עודד פורר: לכן, יציאת אלפים מבני העם תהפוך את האירועים הללו לאינתיפאדה אמיתית".

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, ממש היא מצליחה להגשים את משאלותיה כנראה בשבועות האחרונים, חברת הכנסת זועבי, כשיהודים נדקרים ברחובות, ואולי האינתיפאדה הזו שעליה היא מדברת עולה וגואה.

עודד פורר: והיא גם מגדילה לעשות כששואלים אותה לגבי חוטפי שלושת הנערים: לטעון שהם לא טרוריסטים.

עודד פורר: והיריעה עוד רחבה, וככל שהייתם נותנים לי את הזמן יכולתי להמשיך בציטוטים נוספים ונוספים.

עודד פורר: לכן הוגשה הצעת החוק הזו, שמטרתה לתקן – פשוט לתקן – את הטעות שעשתה הכנסת בעבר, כשלא החילה על המועמד את אותם הקריטריונים וההגבלות שהחילה על הרשימות.

עודד פורר: וכך יש להפוך את המצב למצב שבו יתווספו המילים "לגבי המועמד – לא רק במעשיו של אדם, אלא לרבות בהתבטאויותיו", בוודאי אם הוא פועל לטובת המטרות הנלוזות של שלילת קיומה של מדינת ישראל.

עודד פורר: לא זו בלבד אלא שביקשנו להוסיף לסעיף שמונע ממי ששהה במדינת אויב בלא אישור להתמודד, גם סעיף שמונע זאת ממי שהשתתף בפעילות טרור או שהביע תמיכה פומבית בפעילות טרור נגד מדינת ישראל או שהוא תומך במאבק המזוין נגד מדינת ישראל.

עודד פורר: נשמע הגיוני מאוד, וצריך לתקן את זה בחוק.

אופיר אקוניס: זה ישנו.

עודד פורר: לא, זה לא ישנו.

אופיר אקוניס: 7א – – –

עודד פורר: שהוא תמך, שמישהו דיבר.

עודד פורר: שהוא תמך בפעילות או תומך בפעילות מזוינת נגד מדינת ישראל.

עודד פורר: את ההיגיון הזה צריך לשנות.

עודד פורר: ועד כמה שזה לא הגיוני, צריך לתקן.

עודד פורר: לצערי, חברי, משום מה כשהגיעה ההצעה לדיון בוועדת השרים, היא נאלמה דום, הורידה את הנושא מסדר-היום ולא דנה בו, אולי מתוך רצון לעצום עיניים, אולי לנסות שהנושא ייעלם ואולי אם הממשלה לא תדון בו אז לא יצטרכו להתייחס אליו.

עודד פורר: אבל אולי נדון את ועדת השרים לכף זכות ונניח שזה נעשה בטעות.

עודד פורר: כך נוצר מצב שאם הייתה ההצעה עולה היום, הקואליציה הייתה מתנגדת אוטומטית, כי ועדת השרים לא דנה בעניין.

עודד פורר: לכן פניתי לקואליציה וביקשתי שהדיון וההצבעה יתקיימו במועד אחר, כדי לתת לקואליציה את ההזדמנות – ואני אומר את זה לך, השר אקוניס – לדון בנושא ואולי לגלות אחריות ציבורית ולהודיע שהממשלה תומכת בהצעת החוק, שאין צודקת ממנה.

עודד פורר: ולעניין זה, אני רק אצטט חברים שיושבים בממשלה – את חבר הכנסת יריב לוין, שאמר בנובמבר האחרון: חנין זועבי הוכיחה היום שוב שהיא גיס חמישי ושאין לה מקום בכנסת ישראל.

עודד פורר: זועבי ממשיכה לנצל את תפקידה בכנסת כדי להשמיץ את המדינה ולעוות את ההיסטוריה.

עודד פורר: קשה להבין למה עוד זקוקים שופטי בג"ץ על מנת לקבוע שאין לה מקום בכנסת, ואחת ולתמיד לאפשר את פסילת מועמדותה מכאן ולהבא.

עודד פורר: ואני אסכם בדברי שרת המשפטים, חברת הכנסת שקד, שאמרה כאן, מעל במת הכנסת, לפני חצי שנה, לגבי חגיגת ההתבטאויות המסיתות: "אם כך, חברי הכנסת הנכבדים, החגיגה הזאת תיגמר.

עודד פורר: חבר כנסת שיתבטא ככה לא יוכל ככל הנראה להיות בכנסת.

עודד פורר: הסיפור הזה חייב להיפסק, החוק חייב להכיר בכך שגם אמירות שהן כשלעצמן משלהבות את הטרור וחותרות תחת קיומה של מדינת ישראל לא יוכלו להיאמר.

עודד פורר: טרוריסט הוא לא רק זה שמבצע את הפיגוע; אסור בשום מצב, בטח לא לחבר כנסת, לשלהב המונים לבצע פיגועים".

עודד פורר: לכן, בעיקר לאור האירועים שקרו גם בחודשים האחרונים, אדוני השר וחברי חברי הכנסת, ולאור העובדה שאנחנו רואים לאן מובילה ההסתה הזו, לאן מוביל השילוב הזה, אני פונה אליכם, בוודאי בקואליציה: תעמדו במילה שלכם, תובילו לתמיכה בחוק הזה, נקדם אותו יחד.

עודד פורר: זאת חובתנו, זאת חובתכם, לאמת, לצדק ולמדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יצחק וקנין: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: תודה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו–2016, שהחזירה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, יושבת-ראש סיעת העבודה בכנסת, הודיעה לי שהיא מושכת את הצעת החוק שלה בנושא חוק שירותי הדת היהודיים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום.

מרב מיכאלי: אדוני, לפני שאתה עובר, יש לי הצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: אני מוכן לתת לך הודעה מהמיקרופון.

יצחק וקנין: בינתיים תדאגו שחברת הכנסת רויטל סויד תימצא פה, או נורית קורן.

יצחק וקנין: עליזה לביא פה?

יצחק וקנין: את פה.

יצחק וקנין: אז אני אאפשר לחברי הכנסת שיגיעו גם כן לדבר.

יצחק וקנין: את רוצה לומר משהו, חברת הכנסת?

מרב מיכאלי: מהצד.

יצחק וקנין: מהצד.

יצחק וקנין: נא לפתוח את המיקרופון לחברת הכנסת.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שסיעת המחנה הציוני ביקרה השבוע בשכונות שפירא ונווה-שאנן בדרום תל-אביב.

מרב מיכאלי: אנחנו לא בפעם הראשונה במקום הזה.

מרב מיכאלי: אני חושבת ששרי הממשלה ממש לא יודעים איפה זה.

מרב מיכאלי: כי ראש הממשלה, הוא נמצא היום בדבוס, וגם היום וגם בשבע השנים האחרונות בשבתו כראש הממשלה דאג לזרוק את הבעיה של השכונות האלה בדרום תל-אביב ואת בעיית הזרים שנמצאים שם, עליהם, על התושבים שגרים באזור, ופשוט להשאיר את זה ככה.

מרב מיכאלי: כמו תמיד – ולא צריך אותי שאני אגיד את זה, שרי הממשלה אומרים את זה לראש הממשלה בעצמם – ראש הממשלה בורח מלפתור בעיות לאומיות.

מרב מיכאלי: אנחנו, כאמור, היינו שם.

מרב מיכאלי: באנו לשמוע את התושבות והתושבים והטענות שלהם.

מרב מיכאלי: הצגנו להם את התוכנית שלנו לשיקום השכונות.

מרב מיכאלי: שמענו את התרומה שלהם וסיכמנו אתם שאנחנו נמשיך לקדם את ההצעה שמדברת על שיקום שכונות דרום תל-אביב והוצאת הזרים משם בשיתוף אתם.

מרב מיכאלי: כשנשלים את העבודה על הצעת החוק הזאת והתוכנית נביא אותה למליאה ונראה שיש דרך לטפל בבעיית דרום תל-אביב והזרים במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יצחק וקנין: התבטאויות שרת החוץ של שבדיה נגד ישראל

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות לסדר-היום בנושא: התבטאויות שרת החוץ של שבדיה נגד ישראל, שמספריהן 2449, 2456, 2466 ו-2527.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – נורית קורן, סגנית יושב-ראש הכנסת.

יצחק וקנין: ולאחריה, אם תגיע – חברת הכנסת רויטל סויד.

יצחק וקנין: אני אאפשר לה לדבר.

יצחק וקנין: אם לא – חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: הנה, היא הגיעה.

יצחק וקנין: אוקיי.

נורית קורן: – – – רויטל, הייתי נותנת לה קודם.

יצחק וקנין: לא, לא.

יצחק וקנין: את כבר למעלה, תישארי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבר הכנסת אופיר פינס – – –

יצחק וקנין: אקוניס – השר, השר.

נורית קורן: אקוניס.

נורית קורן: העליתי מישהו, העליתי מישהו.

נורית קורן: סליחה, מחילה מכבודך, מחילה, מחילה.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: נתת לו מחמאה, מה קרה?

יחיאל חיליק בר: זה בסדר.

נורית קורן: לא.

נורית קורן: אופיר שלנו הרבה יותר טוב, הרבה יותר מרשים.

קריאה: אין תחרות.

יצחק וקנין: כולם טובים, כולם טובים.

יצחק וקנין: לא צריך – – –

נורית קורן: חברי חברי הכנסת, אנחנו רוצים לדבר היום על ההתבטאויות של שרת החוץ השבדית, שאמרה בשבוע שעבר שישראל מוציאה להורג מחבלים ללא משפט.

נורית קורן: מדובר באמירה שערורייתית, הזויה, חצופה ומנותקת מן המציאות.

נורית קורן: אני רוצה להזכיר לכולנו שהאמירה הזאת באה בעקבות כל הפרסומים שבאים מהרשתות החברתיות – מצלמים חצי מהאמת כאשר מראים את המחבלים נורים אחרי שהם תקפו אנשים, נשים וטף.

נורית קורן: ואני רוצה להזכיר לכם שרק ביום ראשון נרצחה אימא לשישה ילדים על-ידי נער פלסטיני.

נורית קורן: וחבל מאוד שהבת שלה הייתה עסוקה למטה בקומה התחתונה בטלפון.

נורית קורן: ואם היא לא הייתה עסוקה, גם המחבל הזה היה מת, בידיים של הבת שלה.

נורית קורן: אני רוצה לומר לאזרחי ישראל וכוחות הביטחון שלמדינת ישראל יש זכות להגן על עצמה.

נורית קורן: זאת לא רק זכות אלא גם חובה: חובת המדינה להגן על האזרחים.

נורית קורן: ולכן, כאשר נתפס אדם שמבצע טרור, כשהוא נתפס הוא חף מפשע.

נורית קורן: הוא מובא לבית-משפט – לרבות טרוריסטים – ועומד לדין.

נורית קורן: ואני רוצה להזכיר לכם שיש מקומות אפלים שהם מוצאים להורג.

נורית קורן: אצלנו במדינת ישראל הם זוכים לכלא מפנק.

נורית קורן: אזרחי ישראל מתמודדים עם טרור שמקבל רוח גבית מאמירות חסרות אחריות ושקריות מעין אלו.

נורית קורן: גם חברי הרשימה המשותפת, שלא נמצאים פה, גם הם אומרים – – –

קריאה: – – –

יצחק וקנין: נמצאים, נמצאים.

יצחק וקנין: אפילו היושב-ראש שלהם נמצא, וגם יוסף ג'בארין.

נורית קורן: אז סליחה.

נורית קורן: גם הם אומרים, ולא פעם כשהייתי בתפקידי כסגנית יושב-ראש הכנסת עמדה פה על הבמה אחת החברות ואמרה שישראל מוציאה להורג.

נורית קורן: אז גם פה, בבית הזה, צריך לחשוב פעמיים לפני שאומרים את הדברים האלה.

נורית קורן: ולא פלא שאחר כך שרה טוענת את מה שהיא טוענת.

יוסף ג'בארין: – – –

נורית קורן: אני רוצה לומר לכם שחשוב מאוד שלפני שמתערבים, לפני שהאיחוד האירופי מתערב במדינת ישראל ולוקח כל מיני החלטות וכל מיני אמירות, חשוב מאוד לבדוק את העובדות ורק אחר כך להכתיב למדינת ישראל ולהגיד מה הם חושבים.

נורית קורן: הם לא יכולים להכתיב לנו, כי העובדות הן אחרות, ושיצאו בהצהרות לגבי נושאים אחרים ולא לגבי הנושאים האלה.

נורית קורן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת נורית קורן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עליזה לביא, ואחריה – חבר הכנסת ישראל אייכלר, נמצא, וגם איימן עודה נמצא.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל אחד.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי וחברי חברי הכנסת, אין גבול לצביעות.

עליזה לביא: אתם יודעים, הייתי תמימה.

עליזה לביא: שרת החוץ השבדית, כשהיא נכנסה לתפקיד, באה ואמרה: לי יש משנה סדורה, משנה פמיניסטית.

עליזה לביא: אני רוצה להביא את ערכי הפמיניזם, השוויון, אל תוך משנת החוץ שלי.

עליזה לביא: אני כשרת חוץ הולכת לפעול בדרכים שלא הכרתם.

עליזה לביא: ממש, ככה.

עליזה לביא: האוזניים שלי הזדקפו ואמרתי: וואו, יש לנו ממי ללמוד.

עליזה לביא: פניתי לשגריר ישראל בשבדיה, פניתי לשגריר השבדי בישראל.

עליזה לביא: אמרתי: בואו, בואו נקיים – נראה מה זה סדר-יום פמיניסטי של משרד החוץ.

עליזה לביא: ואיך פתאום הקערה התהפכה.

עליזה לביא: זה מה שאת מביאה, שרת החוץ השבדית; אמירות שהן קשקוש, שהן שקר, שהן בלי הבנה בכלל של כל הסיטואציה כאן – זה מה שאת מביאה?

עליזה לביא: ואני רוצה באמת לבוא ולומר שהדברים הקשים שאמרת, ההתבטאויות האחרונות שלך, מרגוט ולסטרם, שקשרת בין הפיגועים בפריז לייאוש הפלסטיני, וההאשמה השקרית שהעזת להטיח שישראל מוציאה להורג מחבלים ללא משפט, ממש לא מקובלות עלינו.

עליזה לביא: תפסיקי לשקר, תפסיקי לרמות.

עליזה לביא: תפסיקי לגנוב בדיור הציבורי; טוב שיש עכשיו בשבדיה תחקיר שמראה את הפרצוף האמיתי שלך.

עליזה לביא: אל תעשי את הקריירה הפוליטית שלך על חשבון מדינת ישראל.

עליזה לביא: רק לפני כשבוע פגשתי כאן משלחת של חברי פרלמנט שבדים בראשות סגנית יושב-ראש הפרלמנט השבדי הגברת איזבל דינגיזיאן, שבאה וביקשה ללמוד מה אנחנו עושים כדי לקדם נשים באשר הן נשים.

עליזה לביא: אז לבוא וללמוד במסגרות הללו של שוויון מגדרי, ובמסגרות הביטחוניות, משלחות שבאות ולומדות – זה כן.

עליזה לביא: אתם רוצים לבוא, להכיר, להתוודע, ללמוד מהניסיון של מדינת ישראל, ובצד השני, לבוא ולשקר, להכפיש את שמנו סתם.

עליזה לביא: הרי כל מילה כזאת מביאה לעוד הסלמה של הסכסוך.

עליזה לביא: אז איך את מעזה?

עליזה לביא: את אמורה להיות שרת חוץ.

עליזה לביא: יושרה, הבנה של דיפלומטיה ציבורית – אין לך לא זה ולא זה.

עליזה לביא: וראוי שתיתני תשובות על הדיור הציבורי, שגנבת בתור, וגם החברה שמשכירה אמרה שכל התירוצים העלובים שלך הם שקר גס.

עליזה לביא: אז מי משקר פה, שרת החוץ השבדית?

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: ואחריו – אחרון הדוברים, יושב-ראש הסיעה המשותפת חבר הכנסת איימן עודה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי הכנסת, כשאני קורא מה שאומרים שרת החוץ השבדית ושרי האיחוד האירופי והשגריר האמריקני, שמקבל גיבוי מה-State Department, אני שואל את עצמי: סליחה, האם הם לא מצטטים מילה במילה מדברים שקראתי בעיתונים הישראליים ובאתרים הישראליים, ונאמרים ונחקרים ומתפרסמים בתקשורת הישראלית, שאומרים את כל הדברים האלה ועוד בצורה הרבה יותר חריפה – שישראל היא איראן, שישראל היא משטר של דיכוי ושבישראל אין דמוקרטיה?

ישראל אייכלר: מי אמר להם את זה?

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה שנדע שבכל הדורות, ולמדתי את זה, כולל במאה ה-20, כל מה שאומות העולם אמרו נגד יהודים הן קיבלו מיהודים, מיהודים שבגדו בעמם, מיהודים שיצאו מתוך העיירות וחשבו שהחיים היהודיים הם כל החסרונות שבעולם.

ישראל אייכלר: איך אנחנו יכולים לבוא בטענה לשרת חוץ שבדית שצריכה להיבחר שם על-ידי המוסלמים שכבשו את שבדיה, בשעה שפה בארץ אומרים לעולם כולו: איראן זה כאן, חרדים זה ג'יהאד אסלאמי, מתנחלים זה "חמאס", הרבנות הראשית זה האינקוויזיציה.

ישראל אייכלר: את כל הדברים הנוראיים בעולם אומרים – והיהודים לא לומדים שפות, ולא לומדים ליבה, והם בורים – כל חיסרון שבעולם נגד העם היהודי אומרים כאן, כולל בבית הזה.

ישראל אייכלר: אז איזו צביעות יש לנו?

ישראל אייכלר: היא צבועה, הגברת בשבדיה, אבל מה אני מצפה מאיזו שרת חוץ שבדית כשפה הצביעות חוגגת בתקשורת הישראלית יומם ולילה?

ישראל אייכלר: מה מראים כל יום?

ישראל אייכלר: גם אתמול – אלימות של החרדים.

ישראל אייכלר: גם הסרטים, גם התיאטרון הישראלי במשך שנים לקח נושאים אנטי-דתיים בצורה הכי קיצונית.

ישראל אייכלר: שיילוק יכול לבוא וללמוד מהתרבות הרעה של שנים רבות שעשו נגד הדת היהודית ונגד האופי היהודי.

ישראל אייכלר: אז המסקנה שלנו צריכה להיות בדיוק הפוכה: אם באה גויה משבדיה ואומרת נגד היהודים ככה, אז אנחנו היהודים צריכים להגיד: לא, זה לא נכון, המידות הטובות ביותר יש בעם ישראל; הרחמנות הגדולה ביותר יש בעם ישראל, לא רק ליהודים אלא גם לאומות העולם.

ישראל אייכלר: אין עוד מדינה בעולם שיש בה כל כך הרבה מעשי חסד לכולם; אין עוד עם בעולם שהערבות ההדדית – כשכואב ליהודי בצרפת, כואב ליהודי בתימן, כואב ליהודי במקסיקו ובברזיל, כואב ליהודי בישראל, כואב ליהודי בירושלים, כואב ליהודי בתל-אביב – אין את זה כמעט בכל אומה ולשון.

ישראל אייכלר: את זה אנחנו צריכים להגיד לעולם.

ישראל אייכלר: את זה אנחנו צריכים לכתוב לעצמנו ולשים את זה לעולם כולו.

ישראל אייכלר: אני לא מצפה שעיתונאים בתקשורת יעסקו בדברים חיוביים.

ישראל אייכלר: אני לא יודע למה, אבל הם אומרים שאם אתה תכתוב דברים חיוביים, אתה יכול לסגור את העיתון.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אייכלר, על הדברים שאתה אומר, עוד דקה מגיעה לך.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: להגיד: אדרבה ואדרבה, נכון, תקשורת לא יכולה לחיות רק מדברים טובים.

ישראל אייכלר: אגב, מדברים גם על הכנסת, שיש לה תדמית גרועה.

ישראל אייכלר: אתה ראית, אדוני היושב-ראש, שבתקשורת יכתבו על דברים גדולים שנעשים בוועדות הכנסת למען נזקקים, למען נכים, למען חולים?

ישראל אייכלר: לא, רק את הדברים הרעים.

ישראל אייכלר: אין לי בזה טענה, זה תפקידנו כאנשי ציבור לחטוף את זה.

ישראל אייכלר: כי את השכר על מעשים טובים, מי שעוסק בצורכי ציבור באמונה, רק הקדוש-ברוך-הוא ישלם שכרו.

ישראל אייכלר: אבל אנחנו הפכנו למערכת תקשורת שכל היום וכל יום היא נגד כל הקדוש והיקר לעם ישראל, ומצפים שאומות העולם לא יקנו את זה.

ישראל אייכלר: האיחוד האירופי כותב נגד החינוך החרדי היהודי, שהוא גורם נזק לכלכלה העולמית והישראלית, מתוך חומרים שהוא מקבל מפה.

ישראל אייכלר: דיברתי אתם, עם אנשי האיחוד האירופי.

ישראל אייכלר: אמרתי: ראית את האנשים שלנו כשהם יוצאים לעבודה?

ישראל אייכלר: לא, אנחנו מקבלים – – –

יצחק וקנין: תודה.

ישראל אייכלר: תודה על הדקה שנתת לי.

ישראל אייכלר: ואני רוצה באמת, מכיוון שרצית דברים חיוביים – לסיים בחיוב.

ישראל אייכלר: עם ישראל הוא העם היקר והאצילי ביותר, וכל אומות העולם לקחו את כל המידות הטובות מתוך תורת ישראל.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים בהצעה זו, חבר הכנסת איימן עודה, יושב-ראש הרשימה המשותפת.

יצחק וקנין: שלוש דקות, חבר הכנסת איימן עודה, לרשותך.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני מקווה שלא רק אנחנו ברשימה המשותפת, יש לנו דעה שונה.

איימן עודה: יש מקרה של הרג, רצח, מה שאפשר לקרוא אחרי חקירה.

איימן עודה: שרת החוץ של שבדיה מבקשת לחקור – לא להאשים, לחקור.

איימן עודה: יכול להיות שיש צדק פה, אין צדק, אבל לחקור.

איימן עודה: בן-אדם – היא ביקשה לחקור את המקרה.

מירב בן ארי: מה היא קשורה בכלל?

איימן עודה: הדבר הזה הוא כל כך בסיסי בכל מדינה מתוקנת.

עליזה לביא: היא קשרה בין הרצח בפריז לכאן.

מיקי לוי: היא האשימה, יש הבדל.

מיקי לוי: אם היא הייתה מבקשת לחקור – אהלן וסהלן.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, אז אני מבקש כן לחקור.

איימן עודה: וצריך לחקור.

איימן עודה: כאשר בן-אדם, לא חשוב אם הוא נהרג או נרצח – – –

עודד פורר: ילד בן 15 רצח.

עודד פורר: צריך לחקור מי הסית אותו; לחקור מי הסית ילד בן 15.

עודד פורר: מי הסית אותו?

עודד פורר: מי הסית אותו?

איימן עודה: כבר אמרנו שהכיבוש משחית.

איימן עודה: הכיבוש משחית את החברה הישראלית.

איימן עודה: אתם חושבים שאי-אפשר לבדוק לגבי מקרים שבאמת רצחו, ממש רצחו, ולא צריך לחקור את המקרה הזה?

איימן עודה: איך זה יכול להיות?

איימן עודה: אני לא מבין.

איימן עודה: אני לא מבין.

איימן עודה: רק לחקור.

איימן עודה: יכול להיות שיצא x או y, אבל כן, יש לחקור את המקרה הזה.

איימן עודה: בן-אדם זה בן-אדם.

איימן עודה: הבן-אדם, החייל, כשיחזור לפה, הוא יחזור עם דם על הידיים.

איימן עודה: הוא עלול עוד לרצוח גם פה, כי הוא כבר רצח בן-אדם.

איימן עודה: הכיבוש הארור הזה משחית את החברה כולה.

איימן עודה: כולה.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לכם, אני בהיותי גם ערבי, גם פלסטיני וגם אזרח במדינת ישראל – אני זה שיודע את שתי השפות, יודע את שתי התרבויות, רואה תקשורת פלסטינית ורואה תקשורת ישראלית; אני זה שרואה את שני הצדדים, ואני אומר לכם שאני מדי יום רואה את הלוויות, את האימהות הבוכות.

איימן עודה: אי-אפשר לצאת כולם, כולם, נגד חקירה.

איימן עודה: במדינה מתוקנת דמוקרטית חוקרים.

איימן עודה: יכול להיות שיצא x בחקירה, יכול להיות y, אבל כן לחקור.

איימן עודה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יצחק וקנין: ישיב השר אופיר אקוניס בשם הממשלה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, חבר הכנסת עודה, הדבר היחיד, היחיד, שצריך לחקור הוא איך האישה הזאת משמשת שרת החוץ של שבדיה.

אופיר אקוניס: זה הדבר היחיד שצריך לחקור.

אופיר אקוניס: מדובר, אדוני היושב-ראש, על הגברת מרגוט ולסטרם.

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: הגברת ולסטרם ממשיכה ומסיתה נגד מדינת ישראל, לא בהתבטאות הראשונה.

אופיר אקוניס: הוזכרו כאן גם על-ידי חברת הכנסת לביא ההתבטאויות שלה לאחר הטבח הנוראי בפריז לפני חודשיים, שבהן היא קשרה, בהשקפתה המעוותת וההזויה, בין מה שהיא מכנה "הכיבוש הישראלי" לבין הטבח הזה, הנוראי.

אופיר אקוניס: אנחנו כמובן מגנים ודוחים בשאט-נפש את דבריה של שרת החוץ של שבדיה.

אופיר אקוניס: ברור כשמש, חברות וחברי הכנסת, שכעת משמשת בשבדיה בתפקיד שרת החוץ גברת שאיננה יודעת על מה היא מדברת, אין לה מושג במדיניות חוץ, איננה מבינה את המציאות במזרח התיכון בכלל ובישראל בפרט.

אופיר אקוניס: עד לרגע זה לא דיברה מילה, לא גינתה, לא התייחסה לרצח המתועב – זוהי הוצאה להורג – של דפנה מאיר, זכרה לברכה, שבביתה ולעיני ששת ילדיה נרצחה על-ידי מחבל מתועב בן 15.

אופיר אקוניס: לא הכיבוש, חבר הכנסת איימן עודה, הוא שהביא את השרץ הזה – הוא לא בן-אדם, הוא חיה דו-רגלית – את החיה הדו-רגלית הזאת, להיכנס לביתה של משפחת מאיר בעתניאל ולרצוח אישה בת 38.

איימן עודה: כשהוא חייל הוא בסדר.

אופיר אקוניס: או מחבל אחר שניסה – סלח לי.

אופיר אקוניס: מחבל אחר שניסה לרצוח – הוא ניסה לרצוח – אישה הרה בתקוע, פחות או יותר 24 שעות לאחר מכן.

איימן עודה: אתה חושב שיש מישהו – אתה חושב שאנחנו נגן על זה?

אופיר אקוניס: עכשיו אני אגיד לך בדיוק מה קרה.

אופיר אקוניס: אני אגיד לך בדיוק מה קרה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, זאת הזדמנות טובה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כהן היה שר בממשלה וודאי ראה סקירות של מדד ההסתה הפלסטינית כאשר היה חבר הממשלה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פרץ כיהן כשר הביטחון, הוא ודאי ראה סקירות כאלה בממשלה.

אופיר אקוניס: מדד ההסתה הפלסטינית הרשמית, לא רק שאיננו הולך ויורד, חבר הכנסת עודה, הוא הולך ומתגבר.

אופיר אקוניס: אנחנו ראינו בישיבת הממשלה ביום ראשון שילדה בת חמש בגן-ילדים של הרשות הפלסטינית באה ואומרת איך אין ישראל, יש רק פלסטין; איך הם יחזרו, לעכו וליפו ולרמלה ולנצרת.

איימן עודה: – – – פשרה היסטורית.

אופיר אקוניס: פשרה היסטורית על יפו?

אופיר אקוניס: נביאנו יונה יצא מיפו לפני 4,000 שנה לשליחותו בנינווה.

אופיר אקוניס: איפה הייתם בדיוק?

אופיר אקוניס: איפה היו הפלסטינים לפני 4,000 שנה?

אופיר אקוניס: איפה הם היו?

אופיר אקוניס: לא היו.

אופיר אקוניס: אולי מירושלים נצא – בירתנו זה 3,000 שנה – איפה הייתם?

אופיר אקוניס: אני שואל אותך, היכן הייתם לפני 3,000 שנה?

אופיר אקוניס: הייתם בירושלים?

אופיר אקוניס: הייתם בחברון שהייתה בירתנו עוד לפני ירושלים, לפני למעלה מ-3,000 שנה?

אופיר אקוניס: איפה הייתם?

אופיר אקוניס: אני מציע להפסיק, גם לשרה השבדית, אדוני היושב-ראש, להפסיק – אגב, לא רק לה, גם לשרות ושרי האיחוד האירופי, שהולכים ומקצינים נגד ישראל ובעד הפלסטינים – להפסיק להטיף לנו, משום שצעדים כאלה, או אמירות מכוערות כאלה, כפי שאומרת הגברת ולסטרם, לא יקרבו את השלום, הן ירחיקו אותו.

אופיר אקוניס: יכול להיות, חבר הכנסת עודה, יכול להיות, אינני יודע, אבל יכול להיות, כי נוצר שיח ציבורי – חברת הכנסת לביא, מאז שמענו על התבטאותה ההזויה של הגברת ולסטרם, שגם לאוזניהם של כמה צעירים ברשות הפלסטינית הגיעה ההתבטאות הזאת שלה, שהיא בוודאי נותנת רוח גבית לטרור.

אופיר אקוניס: אינני מאשים, אינני מטיל אשמה ישירה, אבל יכול להיות שכאשר נוסף על ההסתה הפלסטינית, הרשמית, גם בגני-הילדים, בבתי-הספר, במערכת החינוך, בטלוויזיה הפלסטינית, אין הרי שם – תסכים אתי, חבר הכנסת עודה, שאין תקשורת חופשית ברשות הפלסטינית, זה לא קיים.

אופיר אקוניס: זה קיים בישראל, זה לא קיים ברשות הפלסטינית.

אופיר אקוניס: אולי המחבל הזה והמחבל מתקוע התרשמו מדבריה של חברת הפרלמנט, שרת החוץ השבדית, ועשו את מעשיהם הנתעבים.

אופיר אקוניס: אין שום הצדקה למעשי רצח, להתקפות בסכינים, לירי מתועב על אזרח ישראלי.

אופיר אקוניס: אגב, אני עוד לא שמעתי את הגינוי הרחב למעשה המכוער, המתועב, לרצח – זאת הוצאה להורג – של נשאת מלחם מערערה.

אופיר אקוניס: עכשיו אפילו הטיעון של כיבוש, אפילו הטיעון הזה איננו נכון, שהרי ערערה, לשיטתכם, אני מקווה, איננה נמצאת תחת כיבוש.

אופיר אקוניס: ערערה, מקום במדינת ישראל, במשולש, איננה נמצאת תחת כיבוש.

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: הלך ועשה את מעשהו המתועב.

אופיר אקוניס: הוויכוח, אדוני היושב-ראש, איננו על שטח, ואיננו על שטחים; הוא איננו על התנחלויות, איננו על עתניאל, אלא על תל-אביב; הוויכוח איננו על תקוע, אלא על יפו; הוויכוח איננו על בית-אל, אלא על חיפה, עירך; הוויכוח איננו על פסגות, הוויכוח הוא על עכו.

איימן עודה: – – –

אופיר אקוניס: הוויכוח איננו על ירושלים – לא על ירושלים המזרחית, הוויכוח הוא על ירושלים.

אופיר אקוניס: ואני הולך להגיד לך את הדבר הבא – –

איימן עודה: – – – לא על חשבון – – –

אופיר אקוניס: – – בוויכוח הזה שמתקיים מאז – כמה זה?

אופיר אקוניס: 120 שנה, פחות או יותר – מאז הגיעו ראשוני המתיישבים שבי ציון למולדתנו ההיסטוריות, וכמובן ההתקפות המכוערות – אגב, כדאי לזכור שיטא הסמוכה לחברון – כן, מתי התרחש הטבח שבו נשחטו ילדים קטנים בחברון, ב-1929?

אופיר אקוניס: האם הייתה ישראל?

אופיר אקוניס: האם היו שטחים?

אופיר אקוניס: האם היה ויכוח על שטח?

אופיר אקוניס: האם היה ויכוח על קווי 67' או על קווי 47'?

אופיר אקוניס: לא היה כלום.

אופיר אקוניס: אלא הם מיניהם של הרוצחים המתועבים מחברון שעושים את המעשים הללו ב-2016, אדוני היושב-ראש, בעתניאל, או בקריית-ארבע, או בתקוע, או בתל-אביב.

אופיר אקוניס: הוויכוח הוא לא על המקומות הללו, הוויכוח הוא על עצם הקיום של המדינה היהודית, של מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: ואני אגיד לך, חבר הכנסת עודה, אתם עומדים להפסיד בוויכוח הזה.

אופיר אקוניס: מדינת ישראל היא מדינה חזקה, היא מדינה עם יכולות כבירות, לא רק בתחום הצבאי – יגיד לך חבר הכנסת מרגלית, שגם בתחום היזמות והחדשנות וההיי-טק והבנייה – יש כמובן עוד הרבה מה לשפר במדינתנו – אבל בוויכוח הזה, חבר הכנסת מרגלית, בוודאי בוויכוח ההיסטורי, וגם בוויכוח העתידי, דינה של האמת לנצח.

אופיר אקוניס: וכיוון שהאמת היא לימיננו, אדוני היושב-ראש, אנחנו ננצח את כל אויבינו.

אופיר אקוניס: תודה.

אראל מרגלית: אפשר להציע – – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יצחק וקנין: אדוני השר, מה אדוני מציע?

אופיר אקוניס: מה שיציעו המציעים אנחנו מציעים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת לביא רוצה ועדה?

עליזה לביא: – – –

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: דב חנין, דעה נוספת.

יצחק וקנין: אחר כך נעבור להצבעה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, ממשלת ישראל כנראה לא מכירה את האמירה העממית: אם מישהו אומר לך שאתה שיכור, אתה יכול להתעלם; אבל אם כולם אומרים לך שאתה שיכור, כדאי שתלך לישון.

דב חנין: שרת החוץ השבדית הביעה ביקורת קשה על ממשלת ישראל ועל מדיניות ישראל.

דב חנין: אז יש תשובה נורא פשוטה – היא אנטישמית.

דב חנין: יש עוד שרי חוץ שהביעו ביקורת על מדיניות ממשלת ישראל, גם הם אנטישמים.

דב חנין: השגריר האמריקני, גם הוא הביע ביקורת על מדיניות ממשלת ישראל, ואז הסבירו לנו שהוא לא ביטא את עמדות משרד החוץ והנשיא.

דב חנין: ואז מופיע דובר משרד החוץ האמריקני, וחוזר על עמדת השגריר האמריקני.

דב חנין: אז גם משרד החוץ האמריקני אנטישמי, וגם נשיא ארצות-הברית הוא אנטישמי, ושרי החוץ של מדינות העולם כולם אנטישמים, רק ממשלת ישראל צודקת, ורק ממשלת ישראל צַדֶקֶת.

דב חנין: אני מציע לממשלת ישראל ללכת לישון.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: דעה נוספת של חבר הכנסת אראל מרגלית.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, קודם כול, מובן שאנחנו נגד ההתבטאות הזאת בצורה נחרצת, ואני תומך בכל מי שמדבר נגד ההתבטאות החריפה והבלתי-מתקבלת על הדעת הזאת.

אראל מרגלית: יחד עם זאת, אני רוצה להמליץ לממשלה ולמשרד החוץ, ובפעם שעברה המלצתי את זה גם לבנט במשרד הכלכלה: שבדיה היא מדינה חברה, לא מדינה אויבת.

אראל מרגלית: גם אם מישהו פה או שם מדבר נגדה.

אראל מרגלית: אנחנו היינו ביחד – יושב פה המזכיר – היינו ביחד במשלחת בשבדיה אצל משפחת ולנברג, הם קיבלו אותנו.

אראל מרגלית: הם הביאו אחר כך 60 מראשי הכלכלה השבדית לפה לארץ.

אראל מרגלית: אני אומר לכם את הדבר הבא: אתה דיברת קודם על הערכים היצירתיים והטכנולוגיים – ישראל חייבת לשמור על היחסים – גם אם פה מישהו מתבטא כך או פה מישהו מתבטא אחרת – על יחסים תקינים, טובים.

אראל מרגלית: הסגירה של הנציגויות הכלכליות בצפון אירופה היא טעות רצינית ביותר.

אראל מרגלית: אלה הנציגויות החשובות ביותר לקשרים.

אראל מרגלית: חייבים לשמור על הקשרים, יש לנו שם הרבה מאוד חברים, וצריך לשמור ולא לתת לאנשים רעים לקלקל.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

יצחק וקנין: אם כן, חברי הכנסת רוצים שזה יעבור לוועדה, אני מבין.

יצחק וקנין: אם כן, נצביע.

יצחק וקנין: רבותי, מי שבעד הוא בעד להעביר את הנושא לוועדה.

יצחק וקנין: מי שמתנגד – הסרה.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 12 נגד – 3 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יצחק וקנין: 12 בעד, שלושה מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הנושא יועבר לוועדת החוץ והביטחון לדיון.

יצחק וקנין: תודה למציעים.

יצחק וקנין: תודה לשר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: קריסת חברת "מגה" והדאגה לעובדי החברה

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים.

יצחק וקנין: הצעות לסדר-היום: קריסת חברת "מגה" והדאגה לעובדי החברה, מס' 2513, 2525, 2526, 2529, 2539, 2540 ו-2541.

יצחק וקנין: אני אאפשר לחברת הכנסת סופה לנדבר להיות ראשונת הדוברים, מאחר שאני כרגע מנהל את הדיון ואינני יכול לדבר.

קריאה: מי משיב?

יצחק וקנין: מי שמשיבה – לא, שר הכלכלה – יריב לוין צריך להשיב.

יצחק וקנין: שרת המשפטים?

יצחק וקנין: לי כתוב, השר יריב לוין.

יצחק וקנין: הנושא הזה שייך לכלכלה.

יצחק וקנין: אני אומר כמה מילים בין לבין, כדי שלא – – –.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סופה לנדבר, שלוש דקות לרשותך.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני צריכה להגיד כאן שגם אני קניתי ב"מגה".

סופה לנדבר: לצערי, הסניף שקניתי בו באשדוד כבר נסגר לפני חצי שנה.

סופה לנדבר: אבל אני רוצה להגיד שבעיר החמישית בגודלה, עד כה לא מצאתי מקום שאני רוצה לקנות בו.

סופה לנדבר: עבדו שם אנשים מיוחדים, אנשים נאמנים לעסק, אנשים נאמנים למקום העבודה.

סופה לנדבר: אנשים טובים ביותר.

סופה לנדבר: הפרנסה הזאת שהם הביאו הביתה הייתה הפרנסה היחידה.

סופה לנדבר: היה להם רצון להציל את העסק, והאכזבה היא גדולה ביותר.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד שאנחנו, הקונים בסניף הזה, לא הרגשנו שהעסק הולך להתמוטט, שהייתה כאן בעיה.

סופה לנדבר: אבל אני חושבת שהייתה כאן מניפולציה, מניפולציה של בעלי השליטה.

סופה לנדבר: אחרי שמשכו הון, בונוסים, במצב הזה ש-3,500 איש – ועבדו שם יותר בשלב הראשון – הולכים הביתה, והפרנסה היחידה שהם מביאים לבית – איפה כאן משכנתה?

סופה לנדבר: איפה חובות?

סופה לנדבר: איפה החיים הרגילים של הילדים ושל המשפחות האלה?

סופה לנדבר: 3,500 משפחות – הולכים הביתה, וגם ההצלה הזאת – לחודש ימים.

סופה לנדבר: אני רוצה להאמין שזה יציל את העסק, אבל בינתיים הסכנה מעל הראש.

סופה לנדבר: למה אני מדברת, אדוני היושב-ראש, על מניפולציה?

סופה לנדבר: הבעלים של העסק חילקו את החברה לשני חלקים: נדל"ן ותכולה.

סופה לנדבר: החברה שרכשה את הנדל"ן השכירה לחברה האחות.

סופה לנדבר: האם זו לא מניפולציה?

סופה לנדבר: הם הכניסו לכיס מיליונים; הבעלים של העסק הזה, של "מגה", הכניסו מיליונים, וכאשר הם ידעו שהעסק בסכנה, הם המשיכו למשוך דיבידנדים.

סופה לנדבר: אני רוצה לשאול את שר האוצר: אדוני, איפה אתה?

סופה לנדבר: הרי לפני הבחירות דיברת על האנשים האלה.

סופה לנדבר: דיברת גבוהה-גבוהה.

סופה לנדבר: איפה אתה עכשיו?

סופה לנדבר: איפה אתה מפעיל את הרגולציה?

סופה לנדבר: ואיפה מי שצריך להיות אחראי לרגולציה?

סופה לנדבר: רבותי, מה שקורה כאן עם "מגה" זה טיטניק חברתי של מדינת ישראל, ולפני שיקרה כאן צונאמי אנחנו צריכים בעצם להפעיל את גופי הבקרה.

סופה לנדבר: מקרים דומים יכולים לקרות בעתיד, וכדי שזה לא יקרה חייבים כאן להפעיל את הרגולציה.

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: ולסיום, אדוני היושב-ראש – רגולציה ולא מניפולציה.

סופה לנדבר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת משה גפני – לא נמצא באולם.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עמיר פרץ, עד שאתה תגיע לדוכן, אני אומר כמה מילים.

יצחק וקנין: אני יכול?

עמיר פרץ: אני אקשיב לך.

יצחק וקנין: מאחר שגם אני הגשתי הצעה לסדר-היום בנושא הזה של "מגה" – אני חושב שיש משהו שחז"ל דיברו עליו בצורה מאוד מאוד ברורה: "יגיע כפיך כי תאכל אשריך וטוב לך".

יצחק וקנין: לא רק זה, אנחנו אומרים יום-יום בברכת המזון: "ואל תצריכנו לא לידי מתנת בשר ודם ולא לידי הלוואתם".

יצחק וקנין: יתרה מזו, הבטלה מביאה לידי חטא.

יצחק וקנין: כל הנושא של ההתנהלות ב"מגה", לצערי הרב, לוקח אותנו למקום לא טוב.

יצחק וקנין: אני חושב שהעובדים, חרב עליהם עולמם, ולא מדובר, רבותי, בעובדים שמרוויחים משכורות עתק; זה שכר מינימום.

יצחק וקנין: וכאשר הם מוצאים את עצמם שגם פת הלחם הזאת, גם אותה לוקחים להם – זה חורבן אישי לכל אחד מהם.

יצחק וקנין: לכן, כל מי שיכול להירתם – אני קורא לממשלה, לשרים, לשר הכלכלה, לשר האוצר: כל מי שיש לו טיפה של רחמים חייב לעשות מעשה, להיכנס בעובי הקורה ולנסות להציל מהמציאות הקשה הזאת שנכפתה על אלפי עובדים, וטובה שעה אחת לפני כן.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת עמיר פרץ, שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: אני מודה לך על שהסכמת שאומר כמה מילים.

עמיר פרץ: בשמחה.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי השר נציג הממשלה, אין ספק שהיום הזה שבו אנו דנים על גורלם ועתידם של אותם אלפי עובדים שעבדו ב"מגה", ושירתו את הארגון הזה במשך עשרות שנים, והיו גם במקום שבו הרבה מאוד אזרחים יכלו לפגוש את החיים עצמם – את יוקר המחיה, מה זה עובדים שעובדים לפת לחמם בשכר מינימום וגאים במקום עבודתם.

עמיר פרץ: הכי מדהים זה שמדינת ישראל, שכל כך מתהללת בצמיחה הגדולה, ממשלת ישראל, שמדברת כל היום אל האזרחים ואומרת:

עמיר פרץ: אנחנו המדינה עם הכלכלה החזקה ביותר – מה שקורה היום ב"מגה" מוכיח ששיטת השוק החופשי, אותה שיטה שוודאי אופיר אקוניס יבוא ויגן עליה ככל יכולתו – פה אנחנו מבינים שגם כשממשלה לא מעורבת, היא חייבת להתערב, אפילו בשוק חופשי.

עמיר פרץ: מכיוון שאדוני השר, אתה יודע כמה עולה להקים מקום עבודה אחד בישראל?

עמיר פרץ: יש כאלה שאומרים 150,000 דולר, יש שאומרים 180,000 דולר, כדי להקים מקום עבודה אחד חדש.

עמיר פרץ: ופה לנגד עינינו 3,000 מקומות עבודה.

עמיר פרץ: עכשיו – איפה?

עמיר פרץ: אם בתל-אביב עולה 150,000 דולר להקים מקום עבודה, כמה עולה להקים מקום עבודה באופקים?

עמיר פרץ: כמה עולה להקים מקום עבודה בבית-שאן?

עמיר פרץ: כמה עולה מקום עבודה בעפולה או בעכו?

עמיר פרץ: כי הרשת הרי פרוסה לה בכל רחבי הארץ, היא מפרנסת אזרחים, היא נותנת כבוד.

עמיר פרץ: ונכון, יש שם משפחות שלמות.

עמיר פרץ: הם לא תכננו להתחתן, אבל נפגשו שם ברשת, והפכו שם לזוגות והקימו משפחות, כלומר יש לנו מקרים שאותם אנשים שנמצאים שם 20, 30 שנה, ודאי מתקרבים לגיל 50, לגיל 60 – שני בני-הזוג ימצאו את עצמם בחוץ.

עמיר פרץ: ואני בהחלט חושב, אדוני השר, שיש מקום להתערבות הממשלה, מכיוון שזיכיונות במדינה הזאת בסופו של דבר מיוצרים מתוך התשתית הכלכלית והחברתית שאותה כולנו בנינו.

עמיר פרץ: ואני פונה כאן גם לחברי מהתנועה הקיבוצית: גם לכם יש חלק בשליטה על "דור אלון"; גם אתם צריכים לומר את דברכם.

עמיר פרץ: אני רוצה גם לפנות לשאר השותפים: אי-אפשר לחמוק.

עמיר פרץ: אני מאוד מעריך את כולם.

עמיר פרץ: במשך עשרות שנים החזיקו את הרשת הזאת, אבל השיטה, אדוני השר, השיטה שכל חיי אני נלחם נגדה, שכאשר חברה מרוויחה, המנהלים מצטיינים, מקבלים בונוסים, וכאשר חברה מתמוטטת, העובדים אשמים; הם משלמים את המחיר.

עמיר פרץ: איזה מין חלוקה חסרת מצפון זו?

עמיר פרץ: איזה מין חלוקה של חוסר אחריות שהולכת ומטופחת?

עמיר פרץ: לכן, אדוני השר, אם כולם יצאו כאן מרוויחים מהמשבר הזה, יהיו עוד כאלה.

עמיר פרץ: למה להתאמץ להחזיק חברה?

עמיר פרץ: למה להכניס את היד לכיס אם אפשר להכריז על פשיטת רגל ואפשר להכריז פירוק החברה?

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי עוד דקה.

עמיר פרץ: שוחחתי עם נציגי העובדים.

עמיר פרץ: אתה יודע מה, כבוד השר?

עמיר פרץ: תמצאו דרך, לא יודע איך.

עמיר פרץ: אני יודע, זה – פשוט, אתם לא תמהרו להתערב, אבל תמצאו דרך שתקבע לפחות שכשהמפרקים מעמידים עכשיו את החברה למכירה, לפחות שיהיו תנאי או שני תנאים או שלושה תנאים, אבל נתחיל מהתנאי הבסיסי:

עמיר פרץ: התנאי הבסיסי הוא שכל גורם שרוצה לקנות את החברה יודיע שהוא קונה אותה בשלמותה, מקשה אחת.

עמיר פרץ: זה תנאי ראשון שצריך להיות רשום בתנאים שעכשיו מפרסמים.

עמיר פרץ: התנאי השני – אותו קונה מתחייב שההסכם הקיבוצי שהיה ב"מגה" יעבור כפי שהוא, על זכויותיו ועל המחויבות שהיו בו כלפי העובדים, אל אותו מעסיק חדש.

עמיר פרץ: התנאי השלישי, והוא ודאי כלול בממשלה – יש הרי תקרת הביטוח הלאומי.

עמיר פרץ: כאשר חברה מתמוטטת, היום הביטוח הלאומי משלם במקום אותו מעסיק שאין לו יכולת לשלם.

עמיר פרץ: תקרת הפיצויים המקסימלית היא 138,000 שקלים, אם אני זוכר נכון.

עמיר פרץ: יש גם מה שנקרא אפשרות לתת דמי קדימה, ואז אתה מוציא אותם מתוך אותם 138,000 שקלים, והיא יכולה להוסיף עוד 50,000 שקל.

עמיר פרץ: אבל גם זה בטל בשישים, כי לא מדובר בחברה צעירה; מדובר בעובדים שהסכום של 100% הפיצויים שלהם מגיע למספרים הרבה יותר גדולים.

עמיר פרץ: אני לא מדבר על מעבר לכך.

עמיר פרץ: לכן, אדוני השר, אם הייתם יכולים להנחות על חברה שתהיה מקשה אחת, על תשלום פיצויים מלא, לא רק על התקרה של ביטוח לאומי, כי זו לא חוכמה – עובד עבד עשר שנים או שמונה שנים או שש שנים והגיע לתקרה של 138,000, ואז כאילו יצא עם פיצויים סבירים, ועובד אחר שעובד 30 שנה, שמגיעים לו 300,000 או 400,000, מוצא את עצמו שהוא יוכל לקבל רק את התקרה.

עמיר פרץ: זה דבר בלתי הגיוני.

עמיר פרץ: והדבר האחרון, אדוני, אני מאוד מבקש שהעניין הזה של קדימות לכל הזכויות, לכל התנאים הסוציאליים של אותם עובדים ששירתו את החברה הזאת, שירתו את הציבור הישראלי נאמנה – "מגה" הופכת לסמל.

עמיר פרץ: בואו, תעמוד פה, אדוני השר, ותגיד: "מגה", לא תצעדי לבד.

עמיר פרץ: רק תגיד זאת, ואז נדע שאתם הולכים להתערב ולעשות כמיטב יכולתכם.

עמיר פרץ: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מאיר כהן, ואחריו – אחמד טיבי ביקש.

יצחק וקנין: אני הבנתי שאתה רצת אז אתה עוד נושם ואני – אוקיי, אנחנו נאפשר לחבר הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רוצה רק לחזק כמה דברים; אחד מהם נשמע על-ידי חבר הכנסת עמיר פרץ.

מאיר כהן: כראש רשות, כשבא משקיע – עמיר, אתה מכיר את זה ודאי, היית ראש עיריית שדרות – וביקש לפתוח מפעל עם 50 עובדים, כל כך הרבה כסף הייתה מוכנה המדינה להשקיע בשביל המפעל הזה.

מאיר כהן: אני זוכר מפעל, שבאתי למשרד התעשייה בזמנו, והיו מוכנים.

מאיר כהן: אמרו: אם הוא יהיה מוכן לפתוח ולהעסיק 50 תושבי דימונה, אנחנו שמים 9 מיליון שקלים מייד, ובסיכומו של דבר אנחנו נגיע ל-28 מיליון.

מאיר כהן: בשביל 50 עובדים.

מאיר כהן: הסניף בדימונה עומד לפני סגירה.

מאיר כהן: יש שם 100 עובדים; סניף You נסגר.

מאיר כהן: גם שם היו 100 עובדים.

מאיר כהן: והנה לכם, 200 עובדים הלכו הביתה.

מאיר כהן: כך באור-עקיבא, כך בנתיבות ובעוד הרבה מאוד מקומות.

מאיר כהן: גם בפריפריה וגם במרכז הארץ.

מאיר כהן: גם בשדרות.

מאיר כהן: גם בשדרות.

מאיר כהן: לצערי הגדול, אנחנו רואים גם את שר האוצר וגם השרים בממשלה ואת ההסתדרות – ויש לי ביקורת גדולה מאוד על ההסתדרות, שממנה אתה באת.

מאיר כהן: ותסלח לי על הדברים, אדוני, אבל אם היה מדובר בפיטורים של 100 עובדים מחברת החשמל, אני חושב שההסתדרות הייתה עומדת על רגליה האחוריות והיו מזדעקים בצורה בלתי רגילה, והיינו רואים מאבק ואיומים.

מאיר כהן: אבל מה קורה כשאלפי אנשים, שממילא משתכרים שכר מינימום, יוצאים החוצה?

מאיר כהן: אז עושים איזו ישיבה – אבי ניסנקורן ביחד עם האוצר – וקוראים:

מאיר כהן: אנחנו מבקשים למכור את החברה מקשה אחת ולא לחלק אותה.

מאיר כהן: כנראה החברה לא תימכר מקשה אחת, וכנראה יעוטו הטורפים.

מאיר כהן: קרא לזה פגר שמונח, וכל אחד עם המקור שלו יגזור איזה משהו.

מאיר כהן: כואב הלב לראות את האנשים האלה.

מאיר כהן: באמת כואב הלב.

מאיר כהן: ומה שאני מציע, אדוני השר, זה שבאמת תהיה רגישות שתקרא את המפה, שתעשה מיפוי מה קורה לעסקים מהסוג הזה.

מאיר כהן: לא לחכות עד לאותו יום ששופטים ושהכול מתפרק, אלא הרבה לפני כן לקום ולנסות לטפל.

מאיר כהן: ועמיר, אני מתגעגע להסתדרות לוחמת יותר.

מאיר כהן: ואני אומר לך את זה כאחד שגדל בדימונה.

מאיר כהן: אני מתגעגע להסתדרות שהיום, בעקבות מה שקורה, הייתה צריכה להשבית את המדינה.

מאיר כהן: כי מגיע לעובדים האלה, שנתנו את נשמתם בשכר מינימום, שייאבקו בשבילם ולא יזרקו ססמאות באוויר.

מאיר כהן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: יעלה אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: ואחריו – ישיב השר אופיר אקוניס.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, אדוני, חבר הכנסת, סגן יושב-ראש הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת מירב בן ארי – הנציגה היחידה של הקואליציה – –

אופיר אקוניס: סליחה, השר פה.

אחמד טיבי: חכה, אני אגיע לשר.

אחמד טיבי: – – אין ספק שהנוכחות שלך היא נוכחות מזהירה, בודדת בצמרת, או בתחתית, מהצד הזה.

מאיר כהן: בצמרת, בצמרת.

מאיר כהן: מגיע לה.

אחמד טיבי: היא.

אחמד טיבי: הקואליציה, זה התחתית מבחינתי.

אחמד טיבי: אבל אני מבין שהשר אקוניס עונה על "מגה".

אחמד טיבי: על עובדי "מגה".

אחמד טיבי: זה מעניין.

אחמד טיבי: אני רק יכול להגיד שזה מעניין.

אחמד טיבי: אני ציפיתי משר אחר שיענה.

אחמד טיבי: אני לא רוצה שום יחס אחר, אבל בכל זאת.

אחמד טיבי: אבל זה היחס של הממשלה גם לעובדי "מגה".

אחמד טיבי: 3,000 משפחות.

עבדאללה אבו מערוף: 3,500.

מרב מיכאלי: שר המדע.

עמיר פרץ: והחלל.

אחמד טיבי: – – – פאוזה?

אופיר אקוניס: אני השר התורן.

עמיר פרץ: הם בודקים אם ה"מגה" קשור לחלל.

מרב מיכאלי: שר המדע.

אחמד טיבי: שר המדע והחלל.

אופיר אקוניס: הטכנולוגיה.

אחמד טיבי: שר המדע, הטכנולוגיה והחלל החיצון.

מרב מיכאלי: לא, הוא הוריד.

מרב מיכאלי: הוא הוריד את החלל.

אחמד טיבי: חלל.

אחמד טיבי: לא חלל חיצון.

דב חנין: – – – אבל לא בשם.

אחמד טיבי: אוקיי.

מרב מיכאלי: הוא נפטר מ"החלל".

אחמד טיבי: מה זה קשור לעובדי "מגה", ריבונו של עולם?

אחמד טיבי: מדע, חלל חיצון וטכנולוגיה.

אופיר אקוניס: תכף תשמע.

אחמד טיבי: מה זה שייך?

אחמד טיבי: 3,000 משפחות – – –

יצחק וקנין: אני יכול להגיד משהו, בבקשה?

יצחק וקנין: אני חושב שאופיר אקוניס, אתה יכול לשים אותו פה על תקן של כל שר.

יצחק וקנין: כל שר – יענה לך.

אחמד טיבי: זה אומר עליו משהו, או על השרים?

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון.

איילת נחמיאס ורבין: על המיומנות שלו אף אחד לא מתווכח.

אופיר אקוניס: זה אומר על יכולותיו.

יצחק וקנין: יש לו יכולות רבות ומגוונות.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת טיבי, סגן היושב-ראש הנוכחי – כי גם אתה סגן – הוא יהודי חכם.

אופיר אקוניס: הוא יודע מה הוא אומר.

מאיר כהן: תקשיב לו.

אופיר אקוניס: בדיוק.

אחמד טיבי: אגב, היו לו דברי חוכמה בהירים ונהירים יותר מאשר המשפט האחרון, אבל – – –

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת טיבי, אני חשבתי שהוא אומר "יהודי חכם" עליך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, בוא נדבר על 3,000 המשפחות של אנשים שעובדים קשה ומרוויחים מעט במשך שנים רבות.

עבדאללה אבו מערוף: 3,500.

אחמד טיבי: 3,500 משפחות.

אחמד טיבי: קשה.

אחמד טיבי: מה יותר חשוב מהזכות האנושית הבסיסית של לעבוד ולחיות בכבוד, עם משכורת, עם עתיד בטוח של "אתה עובד – אתה מקבל שכר"?

אחמד טיבי: ואז, פתאום אפשר לפרק את החבילה הזאת, את האמנה החברתית שמבטיחה המשכיות של חיים בכבוד.

אחמד טיבי: מה עוד שהחיים שלהם הם חיי דוחק, מתקרבים לשכר מינימום, אלפי משפחות, עם הנהלה שמושכת רווחים.

אחמד טיבי: משכה רווחים בעבר, יכולה עדיין להמשיך למשוך רווחים.

אחמד טיבי: יהודים וערבים.

אחמד טיבי: אז אני שואל: איפה הממשלה?

אחמד טיבי: איפה הממשלה במשבר הזה?

אחמד טיבי: אתה צדקת, עמיתי חבר הכנסת מאיר כהן, אם היה מדובר בעובדי חברת החשמל או בנתב"ג זה לא היה נמשך, לא מצד הממשלה ולא מצד ההסתדרות, כי שם מדובר באיגודים חזקים.

אחמד טיבי: פה כל 3,500 העובדים, מתייחסים אליהם כאל אוויר, כאל אנשים שקופים.

אחמד טיבי: דיברנו על שקופים?

אחמד טיבי: אין שקופים בימים אלה כמו עובדי "מגה".

מאיר כהן: בתקופתו של עמיר השביתו את נתב"ג ואת החזקים לטובת – – –

אחמד טיבי: בגלל החלשים.

אחמד טיבי: לזכותך, חבר הכנסת פרץ.

אחמד טיבי: הדברים האלה לא קורים היום.

אחמד טיבי: היום מחזקים את החזקים ומחלישים את החלשים, והשקופים הם שקופים יותר, ובעלי השררה ממשיכים להתחזק.

אחמד טיבי: הגיע הזמן, אדוני היושב-ראש, שהממשלה תעשה מעשה ותציל את 3,500 המשפחות של עובדי "מגה".

אחמד טיבי: הכנסת מאוחדת ביום הזה ועומדת לצד כל המשפחות האלה של עובדי "מגה".

אחמד טיבי: ויש לפתור את המשבר הזה על-ידי הממשלה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יצחק וקנין: ישיב לכל המציעים השר אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, חברות וחברי הכנסת, אני חושב, חבר הכנסת טיבי, שהנושא הזה הוא הרבה יותר עצוב מאשר משעשע, גם אם ניסית לפתוח בהלצות ובהומור.

אופיר אקוניס: כפי שפתחה חברת הכנסת לנדבר, גם אני לקוח די קבוע – בלי לפגוע באחרים – בסניף "מגה" בשכונתי.

אופיר אקוניס: עובדים שם, חבר הכנסת פרץ, עשרות עובדים יהודים וערבים, ערביות שיוצאות לשוק העבודה – רובן לומדות באוניברסיטת תל-אביב ועובדות בסניף "מגה".

אופיר אקוניס: מגיעים מכל קצות הארץ לעבוד בסניף הזה.

אופיר אקוניס: כפי שאמרתי, חבר הכנסת טיבי, יהודים, יהודיות, ערבים, ערביות, עובדים.

אופיר אקוניס: אני מכיר אותם, הם מכירים אותי, יחסי הערכה הדדית, וכמובן – השירות, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: השבוע, באחד מימי השבוע, כאשר הסניף, כמו כל סניפי "מגה", נסגר, נדמה לי ביום ראשון או שני, זה היה מראה עצוב מאוד.

אופיר אקוניס: אני רוצה להגיד גם בעניין זה – זאת עדיין לא התשובה של משרד הכלכלה אלא אלה דברי שלי, ומייד אגיע לתשובת משרד הכלכלה – החוצפה ועזות המצח של המנהלים קודם כול לדרוש ולבקש את הבונוסים.

אופיר אקוניס: בונוסים מקבלים בדרך כלל על הצלחה, ככה אני יודע.

אופיר אקוניס: בונוסים מקבלים על הצלחה ולא על כישלונות.

אופיר אקוניס: אז מבקשים וגם מצדיקים, במקום להתחבא באיזה מקום ולא לדבר כמה ימים, יוצאים לעיני המצלמות – אגב, אנשים, חבר הכנסת פרץ, שבאו מזרם פוליטי וכלכלי לא דומה לזה שלי.

אופיר אקוניס: לא ננקוב בשמות, כי הם לא יכולים להגיב כאן, ואני גם לא מעוניין בוויכוח אישי, אבל אתה יודע בדיוק על מי אני מדבר.

אופיר אקוניס: גם אדם שעשה בחייו כמה – – –

עמיר פרץ: אני לא נקבתי בשמות.

אופיר אקוניס: כן, לא נקבתי, בלי לנקוב בשמות.

אופיר אקוניס: – – – ומצדיק, בעוד העובדים החלשים ביותר והעובדות החלשות ביותר עלולים ועלולות למצוא עצמם חסרי תעסוקה בסוף החודש שנתן בית-המשפט, הוא מצדיק את הבונוס הזה.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת מאיר כהן דיבר על החברה הקיבוצית וגם על החברה הפרטית.

אופיר אקוניס: הוויכוחים בעניין תפיסות כלכליות הם חשובים ויסודיים.

אופיר אקוניס: ניהלנו אותם בוועדת הכלכלה לא פעם כאשר היית חבר בה ואני הייתי היושב-ראש שלה, בכנסת השמונה-עשרה.

אופיר אקוניס: אני חושב שבעניין הזה אין חילוקי דעות פוליטיים.

אופיר אקוניס: נדרשת פעולה נמרצת להצלת הרשת הזאת, ונדרש באמת, אני חושב, גינוי מקיר לקיר על התנהגות של הבעלים שיכולים – כך אני חושב – הפרוטה נמצאת בכיסם, אם להיות פרוזאי.

איילת נחמיאס ורבין: יש מיליארד ו-300 מיליון שקלים שם – – –

אופיר אקוניס: אני יודע מה שאני מדבר.

אופיר אקוניס: יש שם קבוצה של אנשים שעושים הון – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

אופיר אקוניס: – – ואני לא מן המתנגדים להצלחה, אבל אם אתה מצליח, בזמנים הקשים אתה צריך להתייצב ולסייע.

אופיר אקוניס: פה יש פעולה חברתית מן המעלה הראשונה.

אופיר אקוניס: זאת הזדמנות טובה להביע בשם כולנו הערכה אדירה לעובדות ולעובדים בדימונה, בנתיבות, באופקים, בקריית-שמונה, במגזר הערבי, בתל-אביב, בשדרות – בכל מקום – ולקוות שהדברים יגיעו לידי הסדרה.

אופיר אקוניס: עד כאן אלה היו דברים שלי.

אופיר אקוניס: עכשיו אני מתכבד למסור למליאת הכנסת את תשובת משרד הכלכלה: כניסה של חברה גדולה לקשיים היא לא מאורע שגרתי, אבל בהחלט מדובר במשהו שקורה מעת לעת.

אופיר אקוניס: לעתים מדובר בדעיכה אטית ולעתים – בקריסה מהירה.

אופיר אקוניס: במקרה שלפנינו החברה נמצאה בקשיים זמן מה, ועדיין נראה כי יש היתכנות לחברה במבנה כזה או אחר, כפי שעולה מהחלטת בית-המשפט על הקפאת הליכים ומינוי הנאמן.

אופיר אקוניס: למיטב ידיעתי, בית-המשפט הקציב 30 יום; הייתה בקשה ל-60, אבל 30 יום.

אופיר אקוניס: אנחנו נותרנו עם 28 ימים מהיום הזה.

אופיר אקוניס: ניסיון העבר לימד אותנו – כך משרד הכלכלה אומר – שבמקום שבו יש התערבות ממשלתית עלולים לפגוע בפתרון הנכון, ופעמים רבות מי שנהנים מההתערבות הם בעלי ההון ולא העובדים, והבעיה לא נפתרת אלא נדחית למועד מאוחר יותר.

אופיר אקוניס: אגב, בהערה אישית אני חייב להגיד שהמשפט הזה לעתים נכון ולעתים איננו נכון.

אופיר אקוניס: בכל מקרה – כך משרד הכלכלה – הדאגה האמיתית שלנו צריכה להיות לעובדים, ולא לנסות להחזיק בכוח בצורה מלאכותית עסק קיים.

אופיר אקוניס: במקרה של "מגה" נראה כי יש פוטנציאל – – –

עמיר פרץ: אני חושב, אדוני, שבתקופתך כיושב-ראש ועדת הכלכלה – – – "פרי הגליל".

אופיר אקוניס: "פרי הגליל", בוודאי.

אופיר אקוניס: אכן כך, נכון.

אופיר אקוניס: לכן הערתי את ההערה הזאת, שקצת שונה מן הנוסח של משרד הכלכלה.

אופיר אקוניס: ובכן, אומרים במשרד הכלכלה שבמקרה של "מגה" נראה כי יש פוטנציאל להמשיך לקיים את החברה בצורה טובה ולהמשיך לספק פרנסה לאלפי עובדים.

אופיר אקוניס: משרד הכלכלה שינה גישה בשנים האחרונות והחל לפעול לסייע לעובדים, ופחות למעסיקים.

אופיר אקוניס: המחויבות היא לדאוג למפוטרים לעבודה חלופית, להכשרה, לעזרה ביציאה לדרך עצמאית.

אופיר אקוניס: במקביל לשינוי המדיניות של משרד הכלכלה, גם שירות התעסוקה שינה גישה בשנים האחרונות, ולא מדובר כבר בלשכת החתמה.

אופיר אקוניס: בכנסים הובהר לעובדים כי פועלים לשיבוצם בעבודה על-פי ניסיונם, רצונותיהם וצורכי השוק.

אופיר אקוניס: כמובן, לא תמיד יהיה אפשר להגשים את מלוא הציפיות, אך מתאמי ההשמה והיועצים בלשכה יעמדו לצדם בדרך לעבודה הבאה.

אופיר אקוניס: הקשיים של "מגה" נמשכים כבר חודשים רבים, וכבר במהלך הקיץ בוצעו מפגשים של ליווי מפוטרים קודמים בדרום ובמרכז.

אופיר אקוניס: שירות התעסוקה שותף לחברה בתהליכי ליווי המפוטרים, בעיקר במתן מידע בדבר השירות למחפשי העבודה.

אופיר אקוניס: בתחילת החודש, חבר הכנסת פרץ, משרד הכלכלה יצר שוב קשר עם "מגה" כדי לעשות כנסים נוספים בדרום, בצפון ובמרכז.

אופיר אקוניס: לנוכח המצב המשפטי הנוכחי של החברה נכון לעכשיו הקשר נעצר, והמשרד ערוך להמשך פעילות מול העובדים.

אופיר אקוניס: במקביל יתקיים בירושלים מפגש עם מעסיקים פוטנציאליים מתחום המזון שרוצים לקלוט את המפוטרים מייד.

אופיר אקוניס: אני חושב שזה דבר חשוב והכרחי, אם נגיע למצב הזה, ואני מקווה כאן שלא נגיע למצב הזה.

אופיר אקוניס: משרד הכלכלה ממשיך לעקוב מקרוב אחר ההתפתחויות, ויפעל בשיתוף עם שירות התעסוקה, ההסתדרות והמעסיקים למצוא פתרון מהיר וטוב לעובדים, ככל שאלה יידרשו לו.

אופיר אקוניס: בכל מקרה, שירות התעסוקה שומר על קשר רציף עם החברה ועם מעסיקים פוטנציאליים כדי להגיב במהירות במידת הצורך.

אופיר אקוניס: זוהי לשון התשובה של משרד הכלכלה.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אחזור בנימה אישית: 28 יום זה המון זמן, ובעיקר לבעלים שצריכים לעשות פה פעולה מהירה ולהפסיק את הניסיונות מעוררי הרחמים להסביר לנו למה הם מבקשים את הבונוסים השמנים שלהם.

אופיר אקוניס: זה באמת דבר בלתי מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: אפילו מבחינה מוסרית זה לא מתקבל על הדעת.

אופיר אקוניס: אני מקווה שבימים שנותרו כולנו, והעובדים והעובדות בראש ובראשונה, נגיע להסדר בעניין חברת "מגה".

אופיר אקוניס: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, בבקשה להישאר.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו כאן הבעות דעה נוספת.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עמיר פרץ: – – –

אופיר אקוניס: אבל אני לא צריך להישאר.

עמיר פרץ: לא חייב לשמוע.

אופיר אקוניס: לא אכפת לי להישאר, אבל אני לא צריך.

אופיר אקוניס: אני אקשיב מהמקום.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': מה אדוני מציע?

אופיר אקוניס: לוועדת הכלכלה.

עמיר פרץ: או ועדת העבודה והרווחה.

אופיר אקוניס: לשיקולכם.

עמיר פרץ: כלכלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע אחר כך.

אופיר אקוניס: לשיקולכם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני נמניתי עם אלה שאוהבים לקנות בחנויות מכולת כמו של פעם, צרכניות – הרבה שנים אצל אדגר ביפו, והיום ב"שורצקי" בתל-אביב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אתמול הלכתי לקנות בסניף "מגה" בבית-הכרם, ופגשתי את שלי, את אכרם, את עינת, את משהד, ודיברתי אתם.

איילת נחמיאס ורבין: כלכלה חופשית – המשמעות היא לא חלוקת ערך בלתי הוגנת, שזה מה שאנחנו רואים שקרה כאן בעצם, השר אקוניס.

איילת נחמיאס ורבין: כי כשנמשכו מיליארד ו-300 מיליון שקלים כדיבידנד – ואגב, אני נמנית עם אלה שחשבו כבר בקיץ שצריך ללכת לתהליך של הקפאת הליכים, משום שחשבתי שאז יהיה הרבה יותר קל מאשר לגרור את החברה בבוץ, ולייצר ודאות יותר מהירה לעובדים וגם לספקים, צריך להגיד.

איילת נחמיאס ורבין: מי שאוהב היסטוריה כלכלית – ואני אוהבת היסטוריה כלכלית – אתם יודעים כמה שנים אנחנו אחרי קריסת "קלאב מרקט"?

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק עשר שנים, חבר הכנסת עמיר פרץ.

אופיר אקוניס: 2005.

איילת נחמיאס ורבין: 2005.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק עשר שנים אחרי ש"קלאב מרקט" קרסה.

איילת נחמיאס ורבין: כמה עובדים היו ב"קלאב מרקט"?

איילת נחמיאס ורבין: 3,500 עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק אותו דבר.

איילת נחמיאס ורבין: הלכו לאותו מהלך של נאמנים.

איילת נחמיאס ורבין: אחד הנאמנים של "מגה" היה נאמן של "קלאב מרקט".

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נוטים לומר שיוקר המחיה התחיל אז ב"קלאב מרקט" – יש כאלה שאומרים את זה – בגלל העובדה ש"שופרסל" רכשה פתאום הרבה מאוד סניפים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסופו של דבר, מה אנחנו רוצים?

איילת נחמיאס ורבין: ממה נפשך?

איילת נחמיאס ורבין: רצינו שיצילו את מקומות העבודה של העובדים.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס, אם אפשר – –

איילת נחמיאס ורבין: אני מסיימת.

בצלאל סמוטריץ': – – לקצר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד דבר אחד מרכזי.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, אם דירקטוריונים בישראל לא יהיו עצמאיים – ואני כבר הנחתי איזו הצעת חוק בעניין זה על שולחן הכנסת, בנושא שכר בכירים – פשוט לא יקרה כאן שום דבר.

איילת נחמיאס ורבין: הדירקטוריונים חייבים להיות עצמאיים באמת; שליש דח"צים, איפה שיש גרעיני שליטה, ואפילו דירקטוריונים עם רוב בלתי תלוי, ככל שהדבר הזה דרוש.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, אין מנוס ממינוי בודק למה שקרה ב"מגה".

איילת נחמיאס ורבין: יש תהליך כזה על-פי חוק החברות.

איילת נחמיאס ורבין: ב"קלאב מרקט", אגב, ויתרו על הדבר הזה, ותאמינו לי, אתם יודעים מה?

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת מתוך ידיעה, הבנה, ומתוך הזדהות מרובה, כי אני יודעת מהם התהליכים שלפעמים עוברות חברות.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא נעמוד מן הצד בשקט.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': הנושא חשוב, לכן אני לא מצמצם בלוחות-זמנים, אבל להשתדל – – –

איילת נחמיאס ורבין: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': הנושא חשוב.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, השר אקוניס הוא שר מוכשר מאוד, אבל יש כאן בעיה גדולה: הוא לא שר הכלכלה.

דב חנין: אני חייב לומר, מאז שמר נתניהו שר הכלכלה, לא ראיתי אותו פעם אחת בכנסת מתייחס לענייני הכלכלה, להוציא מקרה אחד – מר נתניהו התגייס במלוא המרץ לקדם את ענייני טייקוני הגז.

דב חנין: אבל כאשר מדובר בעובדים, מר נתניהו לא מתעניין, מר נתניהו לא מגיע ומר נתניהו שולח לנו אנשים מוכשרים, אבל לא שר הכלכלה.

אופיר אקוניס: – – –

דב חנין: אני חייב לומר לך, אדוני היושב-ראש, שיש לי תחושה שבעניין הזה יש על שר הכלכלה השפעה רעה, וזו השפעה רעה, כנראה, של שר התקשורת, של שר החוץ ושל השר לפיתוח אזורי – שרים שמזלזלים בכנסת ולא מגיעים לכנסת לתת דין-וחשבון.

דב חנין: אני מציע לנשיאות הכנסת, אדוני היושב-ראש, לזמן את השרים האלה.

דב חנין: לא צריך הרבה כיסאות, מספיק כיסא אחד לכולם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נכניס אותם לסבב בתורנויות.

דב חנין: כיסא אחד לכולם.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נכניס אותם לסבב התורנויות.

דב חנין: לקבל תשובות אמיתיות למה מזלזלים בכנסת.

דב חנין: אבל אם היה מגיע שר הכלכלה – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום, בסדר, חבר הכנסת חנין?

דב חנין: משפט סיום.

דב חנין: אבל אם היה מגיע שר הכלכלה לכנסת, היינו יכולים בהחלט לבוא אליו בדרישות ולשאול אותו – –

אופיר אקוניס: – – –

דב חנין: – – היכן המדינה?

דב חנין: למה המדינה מסתפקת רק בדברי תנחומים?

דב חנין: למה היא לא נכנסת לתמונה?

דב חנין: ולמה לא משנים את החוקים, כך שהביזיון הזה שבעלי ומנהלי העסק יכולים לקחת כספים עצומים לכיסיהם ומי שמשלם את המחיר על כישלון העסק, על משבר העסק, הוא לא המנהל ולא הבעלים אלא העובדים?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

דב חנין: שהביזיון הזה פעם אחת יבוא לסופו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה, דעה נוספת.

מיקי לוי: היא עוסקת בדיני חברות.

בצלאל סמוטריץ': זה שאתה בא לימין זה תמיד טוב, חבר הכנסת לוי.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אני אוהב שליטה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: מפקד מחוז.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מה הם בכלל הגורמים להידרדרות של חברת "מגה"?

מיקי לוי: יש כאן איזה מהלך של חזירות לשמה, של משיכת דיבידנד של 1.3 מיליארד שקל.

מיקי לוי: זה ריקון החברה מתוכן, אין לי אלא להגיד – חזירות לשמה; ניהול כושל, ובעקבות הניהול הכושל בקשה לפרס.

מיקי לוי: היו"ר הנוכחי מבקש מעל חצי מיליון שקל בונוס על שבעה חודשי עבודה, והיו"ר הקודם מבקש 1.3 מיליון שקל בונוס.

איילת נחמיאס ורבין: היו"ר הקודם הוא אחד מהבעלים שהביאו את החברה הזאת – – –

מיקי לוי: והוא אחד מהבעלים שהביאו את החברה הזו למצב שלה.

מיקי לוי: פשוט ניהול כושל ובקשת בונוסים.

מיקי לוי: חזירות לשמה.

מיקי לוי: אין כאן דאגה לעובדים, אין כאן דאגה לספקים הקטנים – אני לא דואג ל"קוקה-קולה", הוא יודע איך לגבות את החוב שלו.

מיקי לוי: המהלך הכי חמור, חברתי חברת הכנסת איילת נחמיאס, זה ההפרדה – וכאן לא יורדים לזה – ההפרדה בין "מגה" לחברת "הריבוע הכחול", שהיא הבעלים של הנדל"ן שהיה שייך ל"מגה".

מיקי לוי: מה עשתה "הריבוע הכחול"?

מיקי לוי: השכירה ל"מגה" שטחים מסחריים במחירים מופקעים, וגם כך היא הביאה להידרדרות שלה, והיא שולטת היום על כל הנדל"ן, שהוא שווה את הכסף.

מיקי לוי: אני אומר, חברים, שכנראה מבחינה חוקית – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום.

מיקי לוי: – – זה חוקי, אבל, חברת הכנסת איילת נחמיאס, ואת באמת מומחית לדיני חברות, בדיני חברות זה מתאפשר, אבל משהו – יש לקונה בדיני החברות, וראוי שהמחוקק, הבית הזה, יבחן את זה ויגיש הצעת חוק בהתאם, כי זה יבוא עלינו עוד פעם – איך מונעים את ההפרדה הזו כאשר מזהים את התחלת הירידה ופשיטת הרגל?

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע, אם כן, על העברת ההצעה לסדר-היום לדיון – – –

עמיר פרץ: זה חוקי אבל מסריח, נכון?

מיקי לוי: אמר לי חבר הכנסת פרץ, ואני חייב לצטט אותו: כשר, אבל מסריח.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נצביע על ההצעה להעביר את ההצעה לסדר-היום לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

מאיר כהן: מה?

בצלאל סמוטריץ': בעד זה להעביר לוועדת הכלכלה, נגד זה להסיר מסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תובא לדיון, בעזרת השם, בוועדת הכלכלה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברות הקבלן הנסגרות כאשר מצטברות תלונות ונפתחות מייד מחדש

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום, הצעה לסדר-היום – חבר הכנסת טיבי, אתה מפריע לי – חברות הקבלן הנסגרות כאשר מצטברות תלונות ונפתחות מייד מחדש, מס' 2508, 2519 ו-2531.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים היא חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: כן, חברתי מירב בן ארי, צדיקה בסדום.

מירב בן ארי: היום שמעתי את הכול – – –

מרב מיכאלי: כן, שמעת שאת מַזְהֶרֶת, שמעת שאת צדיקה בסדום.

מרב מיכאלי: תראי מה זה.

אחמד טיבי: היא – – –

מרב מיכאלי: אדוני, זה באמת נושא ישן, זה נושא מקומם כבר הרבה מאוד זמן וחוזר ונשנה.

מרב מיכאלי: פשוט החודש גם – אני מניחה שזה מה שהיה הזרז שלנו להגיש שוב את הנושא הזה ולהעלות אותו על סדר-היום.

מרב מיכאלי: אפשר היה לקרוא בעיתון "הארץ", שוב, סקירה מאוד מפורטת של איך בעלים – אני לא רוצה – אתה יודע, הכותרת אומרת "חברות קבלן מנצלות עובדים".

מרב מיכאלי: זה לא חברות.

מרב מיכאלי: חברה, עם כל הכבוד, היא ישות משפטית, היא לא הבעלים האמיתיים.

מרב מיכאלי: יש בני-אדם שעומדים בראשות – בדיוק כמו ששמענו עכשיו את הדיון הזה על "מגה", בצדק – יש בני-אדם שמתנהגים פשוט בצורה מדהימה לבני-אדם, בנות-אדם, אחרים – בערלות-לב מטורפת, באיזה מין חוסר הבנה שמדובר באותו סוג של יצור, כאילו הסוג הזה של: אם צובטים אותך, לא ירד לך דם?

מרב מיכאלי: אם ירד עליך גשם, לא תירטב?

מרב מיכאלי: אם יפטרו אותך בהיריון ויזרקו אותך לכלבים, אם לא ייתנו לך את הזכויות הסוציאליות שלך – כאילו, באמת, אני לא מבינה מה אנשים חושבים לעצמם.

מרב מיכאלי: אבל הם לא חושבים לעצמם – הם עושים את זה.

מרב מיכאלי: בעלים של חברות קבלן, באופן קבוע, לא נותנים לעובדות ולעובדים, שמראש הם עובדים במצב מוחלש עם הגנה מאוד נמוכה, באמת בקושי עם הזכויות הכי בסיסיות – גוזלים מהם את הזכויות האלה.

מרב מיכאלי: ואז, גם אם לוקחים להם את הרישיון, פשוט בתוך עשר דקות פותחים חברה חדשה ונותנים לאיזה קרוב משפחה או קרובת משפחה או לאיזה חבר ילדות או איזה מישהו לעמוד בראש, כאילו "בחאווה", כמו שאומרות אצלנו, והכול נמשך – הכול ממש מתנהל בסדר גמור.

מרב מיכאלי: ממשיכים להעסיק את האנשים האלה, שאגב, במקרה שהחברה נסגרה, הרבה פעמים לא יקבלו גם את מה שהיה צריך להיות השכר שלהם, והרבה פעמים מי שמשלם להם את זה בכל זאת זה הביטוח הלאומי, כלומר אנחנו.

מרב מיכאלי: בעלי החברה הולכים הביתה עם מה שנשאר מהחברה שלהם, ואנחנו, דרך הביטוח הלאומי, משלמות ומשלמים את מה שצריך לשלם לעובדים.

מרב מיכאלי: אני הגשתי יחד עם חבר הכנסת יעקב מרגי הצעת חוק שבאה לתקן את הלקונות האלה, את כל הפרצות האלה בחוק.

מרב מיכאלי: בהקשר הספציפי הזה, היא אומרת שלפחות שלוש שנים אחרי שנסגרה חברת כוח-אדם בגלל כל הסיבות האלה לא יוכלו – לא בעלי החברה ולא מי מטעמם וקשורים אליהם – לפתוח חברת כוח-אדם אחרת.

מרב מיכאלי: בוא, צריך לפחות לתת זמן למצות את ההליכים של הבירור ואת ההליך המשפטי שבא יחד עם דבר כזה.

מרב מיכאלי: אז לפחות שלוש שנים לא יהיה אפשר לפתוח חברת כוח-אדם חדשה.

מרב מיכאלי: אבל האמת היא שהדבר האמיתי שצריך לקרות הוא לקבל ולהעביר את הצעת החוק של חבר הכנסת עמיר פרץ, שהוא העלה אותה פה ממש רק לפני שבוע או שבועיים, ולבטל באופן מוחלט וסופי את ההעסקה הקבלנית במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: הרישיון הזה לקיים עבדות מודרנית, באמת, במדינה מתוקנת ודמוקרטית, ויהודית, לא יכול שיימשך.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק שואל שאלת הבהרה.

בצלאל סמוטריץ': איך אפשר יהיה לפי הצעת החוק שלכם לאכוף?

בצלאל סמוטריץ': הרי גם היום לא הבעלים פותח, הוא גם לא מודה שזה מישהו מטעמו – –

מרב מיכאלי: כן, אז אנחנו – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אז תהיה הצעת חוק, אבל היא לא באמת תהיה משמעותית.

מרב מיכאלי: אז א.

מרב מיכאלי: אני אשמח להעביר אותה לעיונך, וב.

מרב מיכאלי: אתה תראה שאנחנו מוסיפות שם להגדרות מי יכול להיות, לא רק בעלים אלא גם בעל תפקיד בכיר.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, אפשר יהיה לעקוב – –

בצלאל סמוטריץ': אחרי בעלי התפקיד.

מרב מיכאלי: – – מי ממשיך להפעיל את החברה בעצם – –

בצלאל סמוטריץ': טוב.

מרב מיכאלי: – – ולראות שהמבנה בעצם הוא אותו מבנה ורק החליפו את השם של הבעלים.

מרב מיכאלי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: אני כמובן מצטרפת לכל דבריה של חברתי חברת הכנסת מיכאלי.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר שאנחנו, בהמשך ישיר לדיון הקודם – אומנם לא היה מדובר בעובדי קבלן, אבל בהחלט אנחנו רואים שיש פה מדיניות שוק שנכשלת שוב ושוב, כאשר הטענה לאורך, כבר, אני חושבת למעלה מ-30 שנה במדינה, היא שהדרך הנכונה לנהל את השוק היא לתת כמה שיותר חופש לשוק להתנהל לבד, עם חוסר מעורבות.

מיכל רוזין: ואני חושבת שבכך אנחנו מפקירים את העובדות ואת העובדים.

מיכל רוזין: השיטה הזאת היא לא מקרית, זו מדיניות שפוגעת בסופו של דבר בכולנו.

מיכל רוזין: הדוח האחרון שפורסם על-ידי האגודה לזכויות האזרח מדבר על כ-56,000 עובדי ניקיון ו-70,000 עובדי שמירה ואבטחה שמועסקים על-ידי חברות קבלן.

מיכל רוזין: ההעסקה העקיפה התחילה במקומות האלה, אבל היא התפשטה והגיעה לרוב השירותים הציבוריים שניתנים לנו – ברווחה, בחינוך, בבריאות; זה הגיע לכל המקומות האלה.

בצלאל סמוטריץ': כולל כאן בכנסת.

מיכל רוזין: בוודאי, גם בכנסת; אנחנו נלחמנו גם בעניין הזה.

מיכל רוזין: וכמובן, היום זה גם הגיע למקומות שבהם מרוויחים יפה, כמו היי-טק ומקומות כאלה, שיש בהם עובדים קבועים לצד עובדי קבלן, שלכאורה מרוויחים משכורות גבוהות אבל מהיום למחר יכולים להיות מפוטרים ולאבד את עולמם.

מיכל רוזין: הרבה פעמים האנשים האלה מתחייבים על סמך המשכורות הגבוהות למשכנתאות, להלוואות, להרבה מאוד דברים, ופתאום, מהרגע להרגע, הם מאבדים את מקום עבודתם.

מיכל רוזין: כמובן, העבודה הזאת מתאפיינת בהרבה מאוד הפרות של זכויות עובדים ועובדות, שכר נמוך – לעתים, כמו שאמרתי, יש גם היי-טק, אבל הרוב כמובן שכר נמוך – פגיעה בזכויות סוציאליות.

מיכל רוזין: ציינה פה חברתי מרב את נושא הפיטורים של נשים בהיריון.

מיכל רוזין: מספר אדיר של נשים בהיריון, שמחודש חמישי כבר מפטרים אותן.

מיכל רוזין: דרך אגב, זו בעיה גם במקומות העבודה הקבועים אבל בוודאי בהעסקה קבלנית.

מיכל רוזין: אנחנו, נוסף על חבר הכנסת פרץ, הגשנו בשתי הכנסות האחרונות כמה וכמה הצעות חוק, גם לביטול העסקה לא ישירה וגם, בצורה הדרגתית, לפחות, ביטול העסקה – – –

בצלאל סמוטריץ': עקיפה.

מיכל רוזין: – – – העסקה לא ישירה בשירות הציבורי.

מיכל רוזין: הרי המדינה היא המעסיקה הגדולה ביותר שמעסיקה בעבודה לא ישירה, בהעסקה לא ישירה.

מיכל רוזין: דיברנו, למשל הצענו בכנסת הקודמת הצעת חוק, שאפילו שר החינוך תמך בה אבל יצא מחוץ לאולם, שלפחות בתחום החינוך לא תהיה העסקה לא ישירה, ובוודאי בבריאות ורווחה.

מיכל רוזין: היום כבר אין על מה לדבר, כמעט כל שירותי הרווחה מופרטים לחלוטין בהעסקה לא ישירה.

מיכל רוזין: אני רוצה לומר שהשיטה הזאת, שאנחנו למדים עליה, של סגירת חברות ופתיחת חברות בשם אחר, היא לא שיטה חדשה וייחודיות לחברות קבלן.

מיכל רוזין: זה נעשה בהחלט גם במקומות אחרים, ואנחנו יודעים – רשויות המדינה, כאשר הן רוצות, כאשר מדובר בכל מיני חברות שפשטו רגל והקימו חברות חדשות וכדומה, יש הדרכים.

מיכל רוזין: רשויות המס, רשויות האכיפה, משרד הכלכלה יכול בהחלט לעקוב אחרי הדבר הזה.

מיכל רוזין: כל שיטת הישראבלוף הזאת צריכה לחדול מלהתקיים.

מיכל רוזין: אפשר לבדוק את הדברים האלה.

מיכל רוזין: השאלה, עד כמה חשובות לנו זכויות עובדים, זכויות עובדות, או עוד הפעם לאפשר לאותן חברות קבלניות לנצל עובדים חדשים ברישיון חדש.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, יש שר במליאה?

ענת ברקו: כן, יש שרה.

באסל גטאס: שרה.

באסל גטאס: איפה השרה?

קריאה: – – –

באסל גטאס: אוקיי.

שלי יחימוביץ': שר הביטחון לשעבר יושב פה.

עמיר פרץ: היא תענה לך, השרה תענה לך.

באסל גטאס: אני כמובן מצטרף לכל מילה שאמרה חברתי, אבל יש לציין שההצעה הזו הוגשה על-ידי חברתי חברת הכנסת חנין זועבי, ואושרה בנשיאות, רק שפשוט מטעמים של אילוץ מסוים, היא לא יכלה לבוא ולהציג אותה, אז אני מציג אותה במקומה ומוסיף כמה נקודות שלי.

באסל גטאס: חברות הקבלן, בעצם במשטר הקפיטליסטי המודרני, הן דרך לעקוף את השיטה, לעקוף את החוקים, לעקוף את הרגולטורים, את מערכת הפיקוח, ולהכשיר מחדש סוג של עבדות – – –

בצלאל סמוטריץ': חברתי שרת המשפטים, נאמר לי עכשיו שאת משיבה על ההצעות האלה גם?

איילת שקד: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז אולי תצטרפי אלינו, תוכלי לשמוע על מה את צריכה להשיב.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה.

באסל גטאס: והדרך הזו לעקוף היא דרך שהפכה להיות שיטה בפני עצמה להכשיר סוג שוק של תעסוקה שהוא, מקומו באמת באמת, אפילו במשטרים הכי קפיטליסטיים שישנם – "הקפיטליזם החזירי" לא יכול לסבול שוק תעסוקה כמו זה שמספקות חברות כוח-האדם.

באסל גטאס: לסבר את האוזניים שלכם, 800 חברות כאלה מאושרות בישראל, 25% עברו חקירה דרך משרד הכלכלה.

באסל גטאס: חלק גדול מהן נסגר עקב הרבה תקלות והרבה אי-עמידה בתקנות, כשכל חברה שנסגרה, כמעט אוטומטית למחרת קמה מחדש בשם חדש ותחת בעלות שהיא פיקטיבית, וחזרה לשוק וחזרה לעבוד.

באסל גטאס: רובן לא משלמות שכר מינימום; בכל מיני שיטות מביאים לפיטורי עובדים, כולל נשים בהיריון, כולל נשים בהיריון, וזה בדרך שאי-אפשר לתפוס אותם.

באסל גטאס: הם גורמים לנשים בהיריון להתפטר מהעבודה, ועובדים בבעלות צולבת, כך שאפילו מורה שעובד בחברה מסוימת, מתחיל לקבל אחרי תקופה מסוימת את תלוש המשכורת שלו מחברה אחרת, על מנת שלא יצבור ותק שיאלץ אותם לתת לו קביעות.

באסל גטאס: הגיע הזמן, באמת הגיע הזמן, לגנבים, למאפיונרים, למאכערים כאלה, להגיד enough ולהוציא אותם.

באסל גטאס: למערכת אכיפת החוק יש מספיק שיניים כדי לעצור את התופעה המכוערת הזו.

באסל גטאס: וגברתי השרה, גברתי השרה, גברתי השרה, מה שלא נגיד על החברות האלה, לטוב ולרע, הן משרתות את הממשלה.

באסל גטאס: הם עושים את כל העוולות האלה שלהם כדי לתת שירות תעסוקה לממשלה עצמה, לשירות הציבורי עצמו.

באסל גטאס: ונקודה אחרונה, נקודה אחרונה.

באסל גטאס: הביטוח הלאומי, גיליתי – פנה אלי השבוע הזה חבר שלי בחיפה.

באסל גטאס: הוא הלך לביטוח לאומי לבקש הבטחת הכנסה, ביקשו שאשתו תגיע וייתנו לה תעסוקה.

באסל גטאס: נתנו לו שלוש אופציות שאשתו תלך לעבוד.

באסל גטאס: אשתו הייתה גננת, והיא פרשה מעבודתה בזמן המחלה שלו כדי לעזור לו.

באסל גטאס: התברר, אחרי שהלך, ששלוש הכתובות שנתנו לו היו של שלוש חברות כוח-אדם.

באסל גטאס: בחייכם, אם מישהו רוצה חברת כוח-אדם הוא זקוק לשירות התעסוקה ולביטוח לאומי כדי להגיע לחברת כוח-אדם?

באסל גטאס: אין, ביטוח לאומי – אסור לו.

באסל גטאס: זה בושה וחרפה שייתן לאנשים לגשת לחברות כוח-אדם.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שרת המשפטים חברת הכנסת שקד תשיב על ההצעות לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': היא תאמר לנו גם מה היא מציעה לעשות עם ההצעה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נתבקשתי לענות בשם שר הכלכלה.

איילת שקד: מינהל ההסדרה והאכיפה במשרד הכלכלה והתעשייה אוכף את חוקי העבודה שבסמכותו כלפי כלל העובדים, ומתמקד בעובדים בשכר נמוך.

איילת שקד: המפרים את החוק צפויים למתן התראות, להטלת עיצומים בהליכים מינהליים ולכתבי-אישום פליליים.

איילת שקד: בשנים האחרונות קידמה הממשלה שורה של חוקים והחלטות אשר נועדו לשפר את תנאי ההעסקה של עובדי הקבלן ולתת להם הגנה רבה יותר.

איילת שקד: בין היתר, עלה שכרם של עובדי הקבלן בשמירה וניקיון, נקבעה חובה להפריש להם לפנסיה וגמל ונוספו להם ימי חופשה.

איילת שקד: את הדבר הזה עשה שר הכלכלה בנט גם למאבטחים וגם לעובדי ניקיון בשנה שעברה.

איילת שקד: נקבעה אחריות למזמין השירות לוודא שהעובד מקבל את כל תנאי התעסוקה.

איילת שקד: החלנו מנגנון של עיצומים כספיים על הפרת זכויות עובדים ועוד.

איילת שקד: בסך הכול, העבודה לא הסתיימה, אך משרד הכלכלה פעל רבות לשפר את תנאי תעסוקתם של עובדי הקבלן.

איילת שקד: בין היתר, קבע המחוקק הגנה מיוחדת על עובדי חברות כוח-אדם ושירותים בכך שכל המבקש לפעול כקבלן חייב להחזיק ברישיון.

איילת שקד: מעסיק המבקש לפתוח חברת כוח-אדם או חברה העוסקת במתן שירותי שמירה, אבטחה וניקיון, נדרש לקבל רישיון מאגף ההסדרה מתוקף חוק קבלני כוח-אדם, התשנ"ו–1996.

איילת שקד: אחד מתנאי הרישיון, המשמש כהגנה נוספת, הוא דרישת החוק להמציא ערובה בנקאית כדי לקבל רישיון לעסוק בתחום ולהבטיח את זכויות העובדים.

איילת שקד: ניתן לחלט ערבות זו במצב שבו החברה לא עמדה בתנאי הרישיון והפרה את זכויות עובדיה.

איילת שקד: חילוט הערובה יכול להתבצע גם במקרה שהמעסיק מתפרק.

איילת שקד: בשנת 2014 קיבל המינהל 204 פניות של עובדי חברות כוח-אדם ושירותים בתחום השמירה, האבטחה והניקיון; בשנת 2015 קיבל המינהל 124 פניות של עובדי חברות כוח-אדם.

איילת שקד: בשנת 2014 פתח המינהל 295 תיקי חקירה נגד מעסיקים שהם חברות שירותים בתחומי שמירה, אבטחה וניקיון על חשד להפרות חוקי עבודה; בשנת 2015 נפתחו 238 כאמור.

איילת שקד: בשנת 2014 ניתנו 527 התראות בהתאם לחוק להגברת האכיפה ו-45 עיצומים כספיים בסך 2 מיליון ו-683,180 שקל.

איילת שקד: נוסף על כך הוטלו בהליך הפלילי 33 קנסות מינהליים בסכום כולל של כחצי מיליון שקל.

איילת שקד: בכל בקשה לרישיון חדש או לחידוש רישיון נבדקים מסמכי החברה, ואם מתעורר חשד של מצג שווא מצד החברה, לרבות כאשר חוקרי התחום חושדים כי מאחורי הבקשה עומד אדם אחר, נפתח תיק חקירה.

איילת שקד: ואולם, תיקים כאלה מורכבים, ולעתים בעת החקירה עולים חשדות נוספים, כך שבסופה של החקירה עילת ביטול הרישיון, אי-חידושו או התלייתו יכולה להיות אחרת.

איילת שקד: בשנה האחרונה נחקרו באגף ההסדרה בכל הקשור לתנאי הרישיון 176 חברות, ומתוכן, בכל הקשור להקמת חברה על-ידי אדם אחר, נפתחו 61 חקירות.

איילת שקד: בחקירות שהסתיים הטיפול בהן בוטל הרישיון לשלוש חברות, אשר לא הצליחו להזים את החשד, ונדחתה הבקשה של שש חברות אחרות, אשר אף הן לא הצליחו להזים את החשד שמאחורי הבקשה עומד אדם אחר.

איילת שקד: עשר חברות אחרות נחקרות בעניין וטרם התקבלה החלטה.

איילת שקד: שאר החברות הוחזרו להליך הרישוי או שנחקרו בגין עילות אחרות שאינן קשורות להקמת חברה על-ידי אדם אחר.

איילת שקד: אם רוצים להמשיך את הדיון, אני אשמח.

איילת שקד: אני חושבת שהוא צריך לעבור לוועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': דעה נוספת לחבר הכנסת דב חנין.

מרב מיכאלי: ועדת הכלכלה.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: גברתי שרת המשפטים, ככל הנראה השר אקוניס התעייף מלייצג כאן את שר הכלכלה, והפעם נשלחה שרה נמרצת ומוכשרת אחרת, שרת המשפטים, לייצג את שר הכלכלה, ששוב איננו כאן ולא נותן גם מענה לענייניהם של עובדי הקבלן.

דב חנין: אבל אני דווקא שמח ששרת המשפטים ענתה לנו, כיוון שאנחנו צריכים לייצר פה שינוי בחקיקה, והדרך חייבת להתחיל במגזר הציבורי.

דב חנין: מי שהיום מובילות את ההעסקה הקבלנית, את ההעסקה הלא-ישירה במערכת שלנו, אלה המערכות הציבוריות.

דב חנין: הגיע הזמן להעביר חוק שיאמר בצורה פשוטה וברורה: עובדי הציבור הם עובדי ציבור והם לא עובדי קבלן, לא אחיות קבלן, לא מורי קבלן, לא רופאי קבלן ולא עובדי קבלן אחרים.

דב חנין: רק בהתמודדות של חקיקה נוכל להתמודד עם הבעיה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': מה אומרת גברתי השרה לגבי הכתובת שאליה נעביר את הדיון?

איילת שקד: נעביר לעבודה ורווחה, מה שהם ביקשו.

בצלאל סמוטריץ': עבודה ורווחה?

בצלאל סמוטריץ': מקובל על המציעים?

מרב מיכאלי: מקובל.

באסל גטאס: מקובל.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': אם המציעות מבקשות כלכלה, נעביר לוועדת הכנסת.

מיכל רוזין: ועדת הכלכלה זה יותר הגיוני, כי הסיפור פה זה החברות שנסגרות – – –

בצלאל סמוטריץ': אז בואו נצביע על העברה לוועדה, וועדת הכנסת תכריע לאיזה ועדה נכון יותר שזה יעבור, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים עכשיו – מי בעד להעביר את זה לוועדה, וועדת הכנסת תקבע לאן זה עובר.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': או ועדת הכלכלה או ועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר לוועדה כפי שיוכרע בוועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': דוח של ה-OECD ממקם את ישראל כמדינה עם שיעורי העוני הגבוהים ביותר בקרב חברות הארגון

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא שעל סדר-היום: דוח של ה-OECD ממקם את ישראל כמדינה עם שיעורי העוני הגבוהים ביותר בקרב חברות הארגון, הצעות לסדר-היום מס' 2443, 2469, 2520 ו-2522.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – אינו נוכח; חבר הכנסת מיקי רוזנטל – גם כן איננו נוכח.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי לוי תמיד נוכח, מציינת המזכירה, בצדק.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, דוח ה-OECD בנושא העוני – מה כבר לא נאמר בבית הזה על הנושא הכאוב הזה?

מיקי לוי: לפני הכול חשוב לומר את המובן מאליו, שזוהי תעודת עניות למדינת ישראל ולשורה ארוכה של ממשלות.

מיקי לוי: הדוח מראה את העלייה במשך כ-15 שנים, עד שנת 2010, בשיעורי העוני – עד למקום הראשון והמביש בקרב מדינות ה-OECD – שבה עמד שיעור העוני על 21%, וכמה לא מפתיע שפערי האי-שוויון עד ל-2012 הלכו והתרחבו גם הם לממדים מבהילים.

מיקי לוי: הדוח שאנו עוסקים בו, הדוח של ה-OECD, מתייחס ל-2010, וכל ממשלות ישראל לדורותיהן עד לתאריך זה נושאות באשמה.

מיקי לוי: ובכן, מהי הדרך להתמודד עם העוני?

מיקי לוי: הדרך עוברת בשני מסלולים: עידוד יציאה לעבודה של אוכלוסיות שלמות – יציאה לעבודה הוכחה לכל אורך הדרך כגורם המשפיע ביותר ביציאה ממעגל העוני.

מיקי לוי: הנתונים מהשנים האחרונות מראים כי תחולת העוני בקרב משפחות שאין להן אף מפרנס עומדת על 70%.

מיקי לוי: מי שלא עובד ואין לו אף מפרנס – 70%; משפחות בעלות מפרנס אחד – 25%; ואילו משפחות בעלות שני מפרנסים או יותר עומדות על פחות מ-5%.

מיקי לוי: הנתונים לא משקרים, רבותי.

מיקי לוי: יציאה לעבודה של שני בני-הזוג מוציאה, ברוב המקרים, גם ממעגל העוני.

מיקי לוי: קצבאות לא הוציאו ממעגל העוני אלא רק הרחיבו אותו.

מיקי לוי: תראו את הנתונים: עד 2010 לא בוטלו שום קצבאות, אבל לא הצלחנו להשתלט על נושא העוני.

מיקי לוי: הממשלה צריכה לעודד יציאה לעבודה באמצעות הרחבת מענק העבודה – מה שפעם נקרא "מס הכנסה שלילי" – ובאמצעות הכנסת קריטריון מיצוי כושר ההשתכרות בכל תוכנית מענקים שהממשלה יוזמת, בקבלת דיור בר-השגה ובתוכניות דיור אחרות, בהורדת ההחלטה המוטעית לבטל את מיצוי כושר ההשתכרות בקבלת הסבסוד למעונות-יום.

מיקי לוי: זוהי החלטה מוטעית, כי אם לא הולכים ועובדים אז בשביל מה לשמור על הילדים, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: המסלול השני הוא תמיכה ממשלתית ונתינת רשת ביטחון של המדינה.

מיקי לוי: יישום דוח אלאלוף, שאנחנו יזמנו בממשלה הקודמת בפעם הראשונה – אני מבין שאי-אפשר להשקיע בפעם אחת את כל הסכום, אבל אנחנו התחלנו לתקצב אותו במעל מיליארד שקלים בתקציב 2015.

מיקי לוי: אני שומע שגם לעת הזו הממשלה הזאת הולכת ומתקצבת את כל יישום דוח אלאלוף.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שנגיע לקצה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיקי לוי: אני כבר מסיים, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: משפט.

מיקי לוי: לצערי הרב, אני צופה שבשנים הקרובות תהיה רק עלייה בשיעור העוני ובפערי האי-שוויון.

מיקי לוי: על הממשלה לתת דעתה על העניין הזה.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

בצלאל סמוטריץ': תשיב על הדברים שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ביקשתי לענות בשם שר הרווחה.

איילת שקד: אני לא אעשה כמו השר שטייניץ, שענה במקומי ודיבר בלשון נקבה.

איילת שקד: אני אגיד שזה שר הרווחה.

איילת שקד: הדוח שפורסם בארגון המדינות – ה-OECD – באמצע חודש דצמבר 2015 מציג תמונה עגומה לגבי מצב העוני ופערי השכר בישראל, בהשוואה למצב ביתר 33 מדינות ה-OECD.

איילת שקד: לגבי התחומים שבאחריותו של שר הרווחה, בעיקר שירותי הרווחה וקצבאות הביטוח הלאומי – מאז כניסתו לתפקיד הוא פועל במרץ ונוקט צעדים לשיפור קצבאות השלמת הכנסה וזיקנה, להקטנת שיעור קיזוז הקצבה בקצבת הבטחת הכנסה – בשלב ראשון בקרב אימהות חד-הוריות – כדי לשפר את התמורה לעבודה, וכן הוא פועל בתחום הסיעוד, לצמצום מבחן ההכנסה ולשיפור הקצבה ככל שהאדם הסיעודי מבוגר יותר ורמת התפקוד שלו ירודה יותר.

איילת שקד: כן ישפיעו לטובה הגדלת קצבאות הילדים ומענק החיסכון לילדים, הצפויים להשתלם בשלבים עד 2019.

איילת שקד: הוא קורא לכל שותפיו בממשלה לפעול, כל אחד בתחומו, לצמצום הפערים, וזאת בפרט בנוגע למענק העבודה, שמהווה כלי יעיל יחסית לצמצום פערים, והוא עדיין ברמה נמוכה מדי, במיוחד בהשוואה למדינות אחרות שמשתמשות גם הן בכלי הזה.

איילת שקד: משרד הרווחה והשירותים החברתיים מטפל באוכלוסיות החיות בעוני ובהדרה ומפתח שירותים ומעניק אותם עבור אוכלוסיות אלו.

איילת שקד: להלן כמה דוגמאות לתוכניות שפותחו עבור אותן אוכלוסיות חלשות, החיות בעוני ובמצוקה או נמצאות בסיכון לחיות בעוני: תוכנית הדגל של משרד הרווחה והשירותים החברתיים בשנת 2015 היא תוכנית "נושמים לרווחה".

איילת שקד: התוכנית פועלת ב-95 רשויות מקומיות ומסייעת לכ-03,00 משפחות החיות בעוני והדרה להתמודד עם מציאות חייהן טוב יותר ולהיחלץ ממעגל העוני.

איילת שקד: דבר נוסף שעושה המשרד זה מרכזי התעסוקה – תוכנית לשילוב ולקידום תעסוקתי למשפחות מוחלשות.

איילת שקד: התוכנית פועלת בחמישה יישובים.

איילת שקד: בבסיס התוכנית ראיית הפרט בארבעת המעגלים המרכזיים של חיי האדם: המעגל האישי, המשפחתי, הקהילתי והתעסוקתי.

איילת שקד: השירותים ניתנים תוך איגום ידע ומשאבים מגורמים מקצועיים שונים לקידום התעסוקה.

איילת שקד: מרכזי התעסוקה פועלים על-פי כמה עקרונות: עבודה רב-מערכתית; איגום משאבים; הסרת חסמים תעסוקתיים – אישיים, משפחתיים, קהילתיים, תרבותיים וכלכליים; התערבות רגישת תרבות; מיקוד בכוחות ושימוש במשאבי הקהילה; שילוב איכותי ארוך טווח בתעסוקה וליווי לאורך כל התהליך; קידום והכשרה מקצועית; תוכנית ממוקדת תוצאות.

איילת שקד: אני רוצה להגיד שאחד הדברים שצריך לעשות, כמובן, כדי שזה ישתפר – וזה לא באחריותו של שר הרווחה, זה באחריות שר הכלכלה – זה מה שבנט התחיל לעשות לפני שנתיים, לעודד תעסוקת חרדים; גברים חרדים ונשים ערביות.

איילת שקד: זה הפתרון.

איילת שקד: אני יודעת שמשרד הכלכלה בשנים הקודמות השקיע בזה הרבה משאבים, וצריך להשקיע בזה כי זה מה שישפר את המצב.

איילת שקד: תודה.

בצלאל סמוטריץ': קוראים לזה "חדשנות משבשת".

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה – רגע, גברתי השרה, מה את מציעה לעשות עם ההצעה?

בצלאל סמוטריץ': להעביר לוועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני המציע, מקובל עליו?

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו מצביעים עכשיו – – –

מיקי לוי: השרה דיברה ודיברה – – –

בצלאל סמוטריץ': אה, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, מחילה.

בצלאל סמוטריץ': הבעת דעה נוספת של חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: הפעם שרת המשפטים ענתה בשם שר הרווחה, ואכן במשרד הרווחה נעשים דברים ראויים.

דב חנין: אני בהחלט מברך על כל עשייה שנעשית בתחום הזה.

דב חנין: אבל לא שר הרווחה הוא זה שצריך לענות לנו על עליית שיעור העוני בחברה הישראלית.

דב חנין: שר הרווחה מטפל בעניים כשהם כבר עניים, אבל למה יש כל כך הרבה עניים?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, האם זו גזירה משמים?

דב חנין: ממש לא.

דב חנין: זו תולדה של מדיניות, ויש אחראי למדיניות הזו.

דב חנין: לפני שמר נתניהו נבחר לראשות הממשלה ב-1996 שיעור העוני בקרב אזרחי ישראל היה 14%; היום שיעור העוני הוא 21%.

דב חנין: זו ההצלחה הגדולה של נתניהו – יותר עניים, יותר אי-שוויון.

דב חנין: בשיעורי העוני עקפנו את מקסיקו, עקפנו את טורקיה, אנחנו במקום הראשון ב-OECD.

דב חנין: על זה, על עליית שיעורי העוני, ראש הממשלה בעצמו צריך לתת תשובה.

דב חנין: ראש הממשלה צריך להגיע לכנסת, לענות ולהסביר, ולהביא אתו גם את שר הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נצביע, אם כן, על העברת ההצעה הזאת לסדר-היום לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד?

בצלאל סמוטריץ': מי נגד?

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: תשעה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, ההצעה תעבור לדיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': משרד העלייה והקליטה אחראי לטיפול בתלמידים צברים שנולדו למשפחות של עולים מאתיופיה

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום בנושא: משרד העלייה והקליטה אחראי לטיפול בתלמידים צברים שנולדו למשפחות של עולים מאתיופיה, מס' 2511, 2524, 2536 ו-2535.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: – – –

בצלאל סמוטריץ': לך, לך.

בצלאל סמוטריץ': קראתי בשמך.

בצלאל סמוטריץ': כיוון שקראתי בשמך, יש לך זכות לדבר על הדוכן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, אציין במליאה שמחר אנחנו הולכים, כמעט 30 חברי כנסת, לבתי-ספר בכל הארץ, מקריית-שמונה ועד דימונה, לדבר ולהעביר שיעור על חופש הביטוי ונגד ההסתה ברשתות החברתיות.

מירב בן ארי: זה חשוב, והנה ביטן הזכיר, ואיילת, וזה חשוב מאוד.

מירב בן ארי: עכשיו, אני רוצה לדבר על מה שראינו כולנו בעיתון, ולצערי, זה אפילו מתחבר למה שגם ראינו בכתבה של "המערכת" של מיקי חיימוביץ לגבי האוכלוסייה האתיופית.

מירב בן ארי: עכשיו, ב"המערכת" דיברו על משהו אחד, וקבענו, דרך אגב, דיון על העניין הזה, על האפליה העמוקה נגד האוכלוסייה האתיופית.

מירב בן ארי: ומה שמטריד זה שהכול בעצם קשור.

מירב בן ארי: כי בסופו של דבר, אם יש לנו שמונה סטודנטים במדינת ישראל בלימודי רפואה, זה אומר – אם לימודי רפואה הם שבע שנים, זה בערך סטודנט אתיופי אחד בשנה שלומד רפואה.

מירב בן ארי: 14 סטודנטים סיימו לימודים לתואר שלישי.

מירב בן ארי: זאת אומרת, יחסית לאוכלוסייה, אדוני היושב-ראש, אין שום פרופורציות הגיוניות.

בצלאל סמוטריץ': כמה אחוז הם מהאוכלוסייה?

מירב בן ארי: תראה, יש לנו 300,000 סטודנטים.

עודד פורר: 1.5% מהאוכלוסייה.

מירב בן ארי: והאתיופים הם 30% מהאוכלוסייה במדינת ישראל.

עודד פורר: 1.5%

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': 1.5%.

מירב בן ארי: לא, 1.5%, סליחה.

מירב בן ארי: 1.8% מהאוכלוסייה, אפילו, הנה אני אדייק.

מירב בן ארי: 30% מהסטודנטים.

מירב בן ארי: אוקיי?

מירב בן ארי: יש 300,000 סטודנטים, בערך 10,000 סטודנטים במדינת ישראל הם אתיופים.

מירב בן ארי: רגע, הסתבכתי פה עם האחוזים.

בצלאל סמוטריץ': 30% זה 100,000.

מירב בן ארי: 1.8% מהאוכלוסייה הם אתיופים, 30% מהסטודנטים הם אתיופים.

מירב בן ארי: כן.

בצלאל סמוטריץ': אז זה 100,000.

בצלאל סמוטריץ': מתוך 300,000 זה 100,000.

מירב בן ארי: כן, כן.

דב חנין: מה 30%?

דב חנין: הלוואי 30% היו יוצאי אתיופיה.

עודד פורר: 30% מהסטודנטים העולים שמקבלים סיוע ממשרד הקליטה.

מירב בן ארי: או.

מירב בן ארי: בבקשה.

מירב בן ארי: הנה, תודה רבה לחבר הכנסת עודד פורר.

מירב בן ארי: אכן, מה שאנחנו מדברים פה – על 30% מהסטודנטים שמקבלים סיוע ממשרד הקליטה, אמר מנכ"ל משרד העלייה והקליטה לשעבר, נכון?

עודד פורר: אני לא – – – את הנתונים, אבל זה הגיוני.

מירב בן ארי: זה יותר הגיוני.

מירב בן ארי: עכשיו, תראה, מה הבעיה שלי – אני רואה את הבעיה?

מירב בן ארי: שרוב אותם חבר'ה צעירים יוצאי אתיופיה בכלל לא נולדו באתיופיה.

מירב בן ארי: הם נולדו בארץ.

מירב בן ארי: ואנחנו עדיין ממשיכים להתייחס אליהם כאל עולים, גם בתפיסה שלנו, וממה שראינו גם בטלוויזיה, בצורה כל כך מזעזעת, גם בגזענות שלנו.

מירב בן ארי: זאת אומרת – אני לא יודעת אם ראית, אדוני היושב-ראש, את התחקיר.

מירב בן ארי: ישבו שני בחורים לבנים על ספסל, וישבו שני בחורים יוצאי אתיופיה – אפילו לא אתיופים, ההורים שלהם נולדו באתיופיה.

מירב בן ארי: וברגע שהמשטרה הסתובבה היא ראתה אותם והתחילה לנהל אתם – מה אתם עושים כאן?

מירב בן ארי: למה אתם מסתובבים בשכונה?

מירב בן ארי: עכשיו, למה זה קשור?

מירב בן ארי: כי אומר שם הבחור, ובצדק: מהרגע שאני אומר מילה לא נכונה, מעלים אותי לניידת.

מירב בן ארי: העלו אותי לניידת, פותחים לי רישום פלילי.

מירב בן ארי: פותחים רישום פלילי, קשה לי למצוא עבודה, קשה לי אפילו להיכנס ללימודים אקדמיים.

מירב בן ארי: וזה הכול אותו דבר.

מירב בן ארי: וזה הכול אותו חוסר טיפול, ובעצם היחס הגזעני שלנו לאוכלוסייה האתיופית.

מירב בן ארי: ואני חושבת – רגע, בחצי דקה אגיד רק דבר אחד: אני יודעת שלוקח זמן לשנות תפיסות.

מירב בן ארי: כל אוכלוסייה כאן עברה, וכולנו עברנו את זה, לצערנו, כי אנחנו חברה של מהגרים; כל אוכלוסייה שעברה את התהליך הזה יודעת שקשה לשנות.

מירב בן ארי: אבל יש גם אחריות לכנסת, וכמובן באחריות – אני מאוד מקווה שנעביר את הנושא הזה לוועדת החינוך, ונקבל תשובות, גם מסגן השר וגם בוועדת החינוך, איך מדינת ישראל ובטח מערכת החינוך מתכוונות לטפל ובאמת להעלות לסדר-היום החברתי את הנושא הזה של הסטודנטים האתיופים, בטח בתחום הרפואה, במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': לא ברור לי איך זה קשור, חברתי, לכותרת של: משרד העלייה והקליטה אחראי לטיפול בתלמידים.

עודד פורר: משרד הקליטה מממן את המלגות לסטודנטים אפילו שהם נולדו בארץ.

בצלאל סמוטריץ': שזה טוב או רע?

בצלאל סמוטריץ': לא הצלחתי להבין – אז זה טוב שהוא מממן או לא?

בצלאל סמוטריץ': אם הם מקבלים, כנראה הם צריכים.

עודד פורר: – – –

בצלאל סמוטריץ': יסבירו בהמשך הדיון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל – – –

מירב בן ארי: אני רוצה רק להסביר לך שאין היום תוכנית לאומית לטיפול בנושא הזה של הסטודנטים האתיופים.

בצלאל סמוטריץ': אז זו הייתה צריכה להיות כותרת ההצעה לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה-רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – איננו כאן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני מנכ"ל משרד הקליטה לשעבר, יש מינהל סטודנטים במשרד הקליטה.

אלעזר שטרן: אוקיי, זו הנקודה שצריך לשים על השולחן.

אלעזר שטרן: תראו, הנתונים שהביאו אותנו לפנייה הזאת, מעבר למה שהוזכר כאן קודם, הם: סטודנטים ממוצא אתיופי לתואר שלישי – 14 סטודנטים בסך הכול; סטודנטים לרפואה – אחד במחזור.

מירב בן ארי: אחד בשנה.

אלעזר שטרן: אמרתי, מחזור.

אלעזר שטרן: עכשיו, אני מכיר את העניין הזה, את הבעייתיות, מהצבא, את הטיפול וגם את ההצלחה.

אלעזר שטרן: תכף אגיד איך זה קשור לצבא.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה לומר קודם: מי שמטפל היום בסטודנטים, כולל כאלה יוצאי אתיופיה שנולדו בארץ – זה לא בעיה של התקציב, את הבעיה של התקציב יחסית פתרנו.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה, אמרתי קודם שמתוקף העיסוק שלי בזה בצבא, אבל גם הייתי יושב-ראש הפרויקט הלאומי האתיופי אחרי הצבא.

אלעזר שטרן: זה פרויקט שהיה צריך להיות מגה-פרויקט, ולצערנו הרב – אולי חצי מיליארד, זה מה שהוקצה לו, ובסוף זה נהיה 22 מיליון, זה מה שמדינת ישראל העמידה מאוחר יותר לקליטה הזאת.

אלעזר שטרן: אבל יש כאן עניין של רצף.

אלעזר שטרן: יש אתגר לשילוב האוכלוסייה האתיופית, וכרגע אני לא חושב שצריך לשים קו בין מי שנולד בארץ לבין מי שעלה, מפני שהבעיה היא הרבה יותר של שילוב תרבותי.

אלעזר שטרן: ולכן גם אם ההורים עלו מאתיופיה בגיל מאוחר והילדים נולדו בארץ, עדיין הפערים הם אותם פערים.

אלעזר שטרן: אבל כשאתה מסתכל ואתה רוצה לשים אצבע על איך אתה עושה אותם יותר, בקצה, בעלי עיסוקים מכבדים – אני לא אומר אפילו סטודנטים, מפני שסטודנט זה מכשיר, זה לא מטרה.

אלעזר שטרן: וכשאתה מסתכל, דרך אגב, על מה לומדים הסטודנטים, אז זה מאוד יפה שלומדים לימודי חברה, אבל אנחנו יודעים שהכוונה תעסוקתית זה הרבה יותר לימודי הנדסה ומדעים מדויקים.

אלעזר שטרן: ושם, לדוגמה, במדעי החברה, יש סטודנטים, היחס – 28% מהם לומדים חברה, ביחס ל-19% באוכלוסייה הישראלית הרגילה, ואם אלך להנדסה, אז 11% מהסטודנטים ממוצא אתיופי לומדים לימודי הנדסה, לעומת 17% האחרים.

אלעזר שטרן: עכשיו, המדינה שזיהתה פערים, לקחה את החרדים ואת הערבים כמי שצריכים סוג של אפליה מתקנת, ושמה, העבירה אותם למל"ג.

אלעזר שטרן: למה למל"ג?

אלעזר שטרן: זה משרד החינוך.

אלעזר שטרן: למה משרד החינוך?

אלעזר שטרן: מפני שאתה לא יכול להתחיל לטפל בנקודה מסוימת, צריך להיות רצף.

אלעזר שטרן: אם אתה אחראי – אני כבר מסיים – אתה אחראי לתיכונים, הם המכשירים לאקדמיה, אז תשים גם אותם תחת מי שאחראי על כל זה, כדי ליצור רצף.

אלעזר שטרן: והמשפט האחרון שאני רוצה לומר פה, זה – אתה תיתן לי דקה, בגלל שזה מעניין.

בצלאל סמוטריץ': חצי דקה.

אלעזר שטרן: כשהייתי מפקד בה"ד 1, יום אחד הביאו לי צוער ממוצא אתיופי להדחה.

אלעזר שטרן: שאלתי: למה, מה הבעיה?

אלעזר שטרן: אמרו לי: אין לו ביטחון עצמי.

אלעזר שטרן: אמרתי: איך אתם יודעים שאין לו ביטחון עצמי?

אלעזר שטרן: אמרו לי: הוא כבר ארבעה חודשים בקורס – אומר לי המפקד שלו – והוא עוד לא הסתכל לי בעיניים.

אלעזר שטרן: אמרתי: תכניסו אותו.

אלעזר שטרן: שאלתי את הצוער האתיופי: תגיד, אתה ארבעה חודשים פה, למה לא הסתכלת אף פעם לאבא שלך בעיניים – למפקד שלך?

אלעזר שטרן: הוא אומר: לאבא שלי 20 שנה לא הסתכלתי בעיניים.

אלעזר שטרן: אצלכם להסתכל בעיניים זה ישירות, אצלנו זה השפלה להסתכל למישהו בעיניים.

אלעזר שטרן: ככה אנחנו גם מחברים את המבחנים הפסיכומטריים והפסיכוטכניים.

אלעזר שטרן: מחברים אותם חברים שלומדים אתנו בבתי-הספר בתל-אביב או בחיפה או לא משנה איפה, ואין ספק שיש לזה השפעה תרבותית.

אלעזר שטרן: והיום גם בכניסה לבית-ספר לרפואה בודקים גם את הדברים האלה.

אלעזר שטרן: מה אני רוצה לומר?

אלעזר שטרן: שצריך לעשות סוג של טרנספורמציה אחרת, של התאמה, מה המכשיר שבוחן ואיזה מתאם אתה בונה בין התרבות שאתה בא ממנה למוסדות ההשכלה.

אלעזר שטרן: מפני שהרי – וזה המשפט האחרון – הם לא פחות מוכשרים מאתנו.

אלעזר שטרן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': בהחלט היה שווה את הדקה הנוספת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: עוד לא התחלתי.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע שאני לא חותך אותך בדיוק בזמן.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אני רוצה להתחיל בשאלתך החשובה בפתיחת הדיון הזה, ולהביא לך ציטוט מפיו של ג'יג'או בימרו, סטודנט לתואר שני באוניברסיטה העברית, שמנסה להסביר מה הבעיה בזה שסטודנטים יוצאי אתיופיה באוניברסיטאות בישראל מטופלים על-ידי משרד העלייה והקליטה ולא על-ידי משרד החינוך.

דב חנין: הוא אומר כך: אם נשווה בין המל"ג לבין מינהל הסטודנטים במשרד העלייה והקליטה, שאני כביכול מטופל על-ידו, זה כמו שיש לך מסלול תחרותי, ומישהו שאיננו אתיופי מקבל ג'יפ וכל מה שצריך, בזמן שלנו נותנים קורקינט ואומרים לנו לעשות את אותו מסלול.

דב חנין: זו הבעיה בקליפת אגוז.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אין שום סיבה שצעירים שנולדו בארץ, בני 20 ו-30, יטופלו במסלול נפרד מחוץ למשרד החינוך.

דב חנין: יש למשרד החינוך ויש למל"ג מנגנונים וכלים לסייע לקבוצות, לטפל בצרכים ספציפיים, ונעשים כאלה דברים.

דב חנין: יש במשרד החינוך אפשרות לסייע, גם לסטודנטים ערבים, לסטודנטים חרדים.

דב חנין: יש עניין של ליווי, סיוע אקדמי, תוכניות של הקניית כלים ותגבור, תוכניות אוריינטציה אקדמית לפני תחילת הלימודים, ייעוץ תעסוקתי והכוונה, מחקרים שמטרתם לזהות את המכשולים ואת החסמים שקיימים בפני כל אוכלוסייה – כל הדברים האלה נמצאים במשרד החינוך.

דב חנין: מדוע יוצאי אתיופיה ממשיכים להיות מוגלים לפינה אחרת?

דב חנין: מדוע עשרות שנים אחרי שהם בארץ, אחרי שהם נולדו בארץ, הם מקוטלגים במקום הזה של מישהו שצריך לקלוט אותו?

דב חנין: מי צריך לקלוט אותם?

דב חנין: למה את הילדים של אנשים אחרים פה אף אחד לא צריך לקלוט?

דב חנין: למה אי-אפשר לתת פתרון שוויוני, הגיוני, נכון, במקום הראוי והנכון שלו – משרד החינוך?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, התוצאות הן מאוד קשות.

דב חנין: דובר פה קודם על מספרים, אבל מספיק לדבר על המספר הזה: בשנה שעברה שמונה סטודנטים ממוצא אתיופי למדו רפואה.

דב חנין: שמונה סטודנטים ממוצא אתיופי בכל השנים ביחד – שנה א', שנה ב', שנה ג', שנה ד', שנה ה', שנה ו', שנה ז' – שבע שנים לומדים רפואה.

דב חנין: בכל המאסה הגדולה הזו שמונה סטודנטים יוצאי אתיופיה?

דב חנין: משהו פה לא הגיוני.

דב חנין: רק 14 סטודנטים יוצאי אתיופיה בכל מדינת ישראל לומדים לתואר שלישי.

דב חנין: מה הולך כאן?

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, ואני מכיר את האנשים הצעירים האלה, וגם יצא לי להיפגש אתם.

דב חנין: אני מדבר על אנשים סופר-מוכשרים – יוצרים, נבונים, עם יכולות בלתי רגילות.

דב חנין: איך?

דב חנין: מה קורה פה?

דב חנין: יש כאן מנגנונים, אדוני היושב-ראש, שמחזיקים את האנשים האלה רחוק ומאחור.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהגיע הזמן שיתבצע מהלך, וגם יוצאי אתיופיה יטופלו כמו שצריך, במשרד החינוך ובמסגרת המל"ג.

דב חנין: אני מציע שאנחנו נמשיך ונברר את הנושא הזה בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה סגן שר החינוך.

בצלאל סמוטריץ': הנה, הבעת דעה – אחר כך, אחרי התשובה.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר חבר הכנסת פרוש.

בצלאל סמוטריץ': לרגע הצלחת לבלבל אותי, חבר הכנסת פורר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מל"ג, ות"ת וגם משרד החינוך רואים חשיבות רבה בהנגשת ההשכלה הגבוהה למגזרים ייחודיים ובכלל זה ליוצאי העדה האתיופית.

מאיר פרוש: רק לאחרונה התחלנו במשרד החינוך ביישומה של תוכנית מערכתית רחבה לשילובם המיטבי של תלמידים יוצאי העדה האתיופית במערכת החינוך.

מאיר פרוש: במשרד מאמינים כי ההשקעה בשילובם במסגרת מערכת החינוך תקדם וגם תשפיע על קליטתם העתידית במוסדות להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: מדובר בעצם בתוכנית מערכתית ארבע-שנתית אשר קיבלה את אישור ועדת השרים לקידום שילובם של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית ביום 11 באוקטובר 2015.

מאיר פרוש: תוכנית זו מתייחסת למכלול היבטי הקליטה והשילוב של תלמידים יוצאי העדה האתיופית במערכת החינוך.

מאיר פרוש: במסגרת התוכנית הוגדרו גם יעדים ברורים ולצדם תוכניות לפעולה בנושאים רבים, ביניהם עלייה בשיעור הזכאים לבגרות ולתעודה איכותית, הגדלת מספר המצטיינים, הכפלת מספר המורים יוצאי העדה המועסקים על-ידי מערכת החינוך, עלייה במספר המשתתפים בתנועות וארגוני נוער, שילוב תוכני תרבות ומורשת אתיופיה במקצועות היסטוריה ואזרחות, ביטול התוכניות המבדלות ושילוב ההורים בפעילות הבית-ספרית.

מאיר פרוש: כל אלה, מטרתם לצמצם פערים ולתרום לשילובם האמיתי והשוויוני בחברה.

מאיר פרוש: הוועדה לתכנון ולתקצוב שבמועצה להשכלה גבוהה עוסקת בתכנון רב-שנתי של כלל מערכת ההשכלה הגבוהה ובעניינים שוטפים העולים מתוכניות לימודים, משינויים מבניים ומחידושים של המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: בין יתר תפקידיה מטפלת המל"ג גם בהרחבת הנגישות להשכלה גבוהה למגזרים ייחודיים.

מאיר פרוש: מל"ג וות"ת, כאמור, רואות חשיבות רבה, כמו שאמרתי, בהנגשת ההשכלה הגבוהה לאוכלוסייה האתיופית.

מאיר פרוש: עם זאת, נושא הטיפול בסטודנטים יוצאי אתיופיה נתון מזה שנים רבות למינהל הסטודנטים במשרד העלייה והקליטה.

מאיר פרוש: בשל כך, וכדי להימנע מכפל סמכויות ומכפל תקציב, אין בסמכות המל"ג לטפל בנושאים אלה במקביל למשרד אחר.

מאיר פרוש: עם זאת, לאור חשיבות הנושא וההבנה שיש לסייע בהשתלבות הסטודנטים יוצאי אתיופיה במערכת ההשכלה הגבוהה בישראל, העבירה הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה למשרד העלייה והקליטה סכום של כ-9 מיליון שקל לשנה מתקציבה בשלוש השנים האחרונות, למטרה זו.

מירב בן ארי: למה היא – – – כסף ממשרד הקליטה?

מירב בן ארי: למה היא לא לוקחת את זה?

מירב בן ארי: מה קשור משרד הקליטה?

מירב בן ארי: הם כבר לא עולים חדשים.

מאיר פרוש: הטיפול, כמו שאני אמרתי – אני שוב אומר:

מאיר פרוש: נושא הטיפול בסטודנטים יוצאי אתיופיה נתון מזה שנים רבות למינהל הסטודנטים במשרד העלייה והקליטה.

מאיר פרוש: אני לא מכיר משרד שלא רוצה לטפל בעוד ועוד נושאים, אבל את ההכרעה על כך – לא במשרד החינוך החליטו.

מאיר פרוש: זה דבר שבא בהחלטה מגבוה, וזו הייתה ההכרעה.

בצלאל סמוטריץ': השאלה כאן אם אתם לא חושבים שנכון יותר לפעול להעביר למשרד החינוך.

מאיר פרוש: יכול להיות בהחלט.

מאיר פרוש: יכול להיות בהחלט.

מאיר פרוש: מה שאנחנו חושבים – אנחנו היינו רוצים לנהל את כל המדינה.

מאיר פרוש: מה זה מה שאנחנו חושבים?

מירב בן ארי: – – –

עודד פורר: אתה לא מנהל כבר את כל המדינה, חבר הכנסת פרוש?

מאיר פרוש: אבל גם המשרד כמשרד – – –

קריאה: – – –

עודד פורר: אה, חשבתי שאתה.

מאיר פרוש: אוי ואבוי אם החרדים עוד ינהלו את כל המדינה.

מאיר פרוש: לכן, המשרד יכול להיות בעמדה; יכול להיות בעמדה, אבל הרי גם אם המשרד יגיד את העמדה, זה כבר ימנע דיון לגופו של עניין ואמיתי.

מאיר פרוש: לכן אני מספר את העובדה.

מאיר פרוש: משרד העלייה והקליטה הוא זה – מינהל הסטודנטים במשרד העלייה והקליטה הוא שמטפל בסטודנטים יוצאי אתיופיה, ולכן הזכרתי שהמשרד, למרות הכול, הוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה העבירה למשרד העלייה והקליטה סכום של כ-9 מיליון שקל בשלוש השנים האחרונות, במקביל.

מירב בן ארי: אדוני, כבוד השר – –

מאיר פרוש: אני סגן שר.

מירב בן ארי: סגן שר החינוך, נדייק.

מירב בן ארי: – – אתה חושב שבמדינת ישראל 2016 עדיין יוצאי אתיופיה, שאפילו לא נולדו שם – זה צריך להיות במשרד הקליטה או שההמלצה שלך היא להעביר אותם למשרד החינוך?

מירב בן ארי: כמו – – –

מאיר פרוש: אני מציע – גם אם אני חושב כמוך, גם אם אני חושב כמוך, אני מבטיח לך שכאשר יעלה לדוכן כאן השר אלקין, שהוא שר העלייה והקליטה, הוא יסביר לך בק"ן טעמים מדוע זה צריך להיות במשרד העלייה והקליטה.

מירב בן ארי: – – –

מאיר פרוש: אוקיי, על כל פנים, אנחנו לא נסיים פה את הוויכוח.

מאיר פרוש: במקביל, ועל מנת שלא ייווצרו כפילויות, מממנים הוות"ת, משרד החינוך והקרן לחיילים משוחררים מעטפת ייחודית לתלמידי המכינות הקדם-אקדמיות יוצאי העדה האתיופית.

מאיר פרוש: מעטפת זו כוללת מלגת שכר לימוד מלאה ומלגת קיום, במידה שהם חיילים משוחררים, שיעורי עזר, מעונות, ספרי לימוד, רכז ועוד.

מאיר פרוש: בימים אלה החלה המל"ג בגיבוש תוכנית החומש לשנים הבאות עבור מערכת ההשכלה הגבוהה.

מאיר פרוש: סוגיית הטיפול בסטודנטים יוצאי אתיופיה – אנחנו מודעים למורכבות שבה היא נתונה כיום, והדבר הזה יידון וייבחן במלוא הרגישות והאחריות.

מאיר פרוש: לכן, אף שהמציעים מבקשים לדון על כך במליאה, אני מציע שהנושא הזה יידון – היכן הוא יידון?

מאיר פרוש: בוועדת החינוך או בוועדת העלייה והקליטה?

קריאה: ביחד.

מאיר פרוש: משותפת.

מאיר פרוש: על כל פנים, ועדת הכנסת תחליט באיזו מן הוועדות הנושא הזה יידון.

מאיר פרוש: תודה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': דעה נוספת של חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת מירב בן ארי, אני חושב שהנושא הזה באמת קריטי, וחשוב שמליאת הכנסת גם תדע איפה הדברים עומדים.

עודד פורר: ב-2014 יצאה לדרך תוכנית שנקראת תוכנית לאומית – את דיברת על תוכנית לאומית, חברת הכנסת בן ארי – תוכנית לאומית לקידום שילובם של יוצאי אתיופיה בישראל.

עודד פורר: אחד הפרמטרים בתוך התוכנית הזאת, שאגב, גובשה יחד עם קהילת יוצאי אתיופיה, הוא נושא ההשכלה הגבוהה.

עודד פורר: לצערי, המל"ג – אני אומר לכם את זה מניסיון – לא שיתפה פעולה בכל התהליכים האלה, מתוך חוסר רצון לקחת על עצמה את המסגרת הזאת.

עודד פורר: עכשיו, מה שעושה מינהל הסטודנטים, המינהל לסטודנטים עולים במשרד העלייה והקליטה – הוא לא תומך בסטודנטים ונותן איזו תמיכה הוליסטית; הוא בסך הכול הכספומט שדרכו מממנים את המלגות לאותם יוצאי אתיופיה כדי שהם ילמדו במוסדות להשכלה גבוהה.

עודד פורר: אין פה התמיכה ההוליסטית שהייתה נדרשת, אולי, מהמל"ג או ממשרד החינוך.

עודד פורר: רק כדי לומר עוד כמה דברים, אדוני סגן שר החינוך: צריך להבין שכשיצאה לדרך התוכנית הזאת, אז משרד החינוך, האגף לקליטת ילדים עולים במשרד החינוך, טיפל גם בילדים יוצאי אתיופיה שהם ילידי הארץ.

עודד פורר: ואחד הדברים שעלו במסגרת התוכנית זה העובדה שכדי לקדם את השילוב, לא יכול להיות שילדים ילידי הארץ יטופלו באגף שהוא אגף לקליטת עולים.

עודד פורר: הסיבה שהתקציב הזה לא עבר ממשרד העלייה והקליטה לגורם אחר – כי לא היה הגורם שהיה מוכן לקחת את האחריות לכך.

עודד פורר: ואז, בזמננו, גם אנחנו במשרד העלייה והקליטה אמרנו:

עודד פורר: אנחנו לא נחסום עכשיו את המלגות לסטודנטים האלה רק מפני שהמל"ג לא מוכנה לקחת את האחריות.

עודד פורר: אני חושב שהממשלה צריכה לעשות את הצעד הזה.

עודד פורר: סטודנטים שהם לא סטודנטים עולים, שהם ילידי הארץ, אם רוצים לתת להם מלגות וחשוב לתת להם מלגות – ייתן משרד החינוך דרך המל"ג או באמצעים אחרים את המלגות האלה, עם כל התמיכה.

עודד פורר: אני חושב שראוי לדון בעניין הזה בוועדת החינוך ולעקוב אחרי הביצוע.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אם כן, אנחנו נצביע על בקשתם של המציעים יחדיו להעביר את ההצעה לדיון בוועדת החינוך של הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מצביעים.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד?

מאיר פרוש: לאיזו ועדה?

בצלאל סמוטריץ': ועדת החינוך, אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: ומה עם הקליטה?

מירב בן ארי: – – –

מאיר פרוש: אני אמרתי – – –

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אנחנו נעביר את זה לוועדת הכנסת והיא תדון אם ועדת החינוך או ועדת הקליטה או איזה פורום משותף, דיון משותף של שתי הוועדות.

בצלאל סמוטריץ': הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

בצלאל סמוטריץ': עשרה תומכים, אין מתנגדים ואין נמנעים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה תועבר לוועדת הכנסת כדי לקבוע את הוועדה שתדון בה.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש, בתפר, לפני שנעבור לנושא הבא, לתזכר את חברי הכנסת שבשעה 16:00 ייערך באולם שאגאל סדר ט"ו בשבט.

בצלאל סמוטריץ': אומנם לא סתיו ולא אני הולכים לנגן שם, ובכל זאת, ההנאה מובטחת.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת כולם מוזמנים.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הצעה לסדר-היום: הצורך באבטחת בתי-הכנסת במדינת ישראל – המציע איננו כאן, אז אנחנו מדלגים.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שמה שקורה כאן זה שצריך לקרוא לסדר את ההצעות לסדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': ביחס לממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה, חברי הכנסת – – –

מיקי לוי: שתהיה פה הממשלה אז נדבר.

בצלאל סמוטריץ': טוב, אנחנו עוברים, אם כן – מה אנחנו עושים עם שר הבריאות?

בצלאל סמוטריץ': השר איננו כאן.

בצלאל סמוטריץ': שרת המשפטים, אנחנו נתחיל בשאילתות לשרת המשפטים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, לתשומת לבך, בשבוע שעבר היושב-ראש ביטל שאילתות מפני שחברי הכנסת – לא הרשומים אלא – – –

בצלאל סמוטריץ': שנייה אחת, חברת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה ראשונה לשרת המשפטים, שאילתה 39, של חברת הכנסת מיכל רוזין: הגשת כתבי-אישום נגד נשים הנמצאות במעגל הזנות.

מיכל רוזין: או שאני התבלבלתי או שהיא התבלבלה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, יותר טוב על דוכן הנאשמים, זה יותר – – –

מיכל רוזין: לא הבנתי אם אני אמורה לעלות או לא.

מיכל רוזין: כולה שלוש וכבר אנחנו מרגישים כאילו עשר בלילה.

איילת נחמיאס ורבין: יש שתי צדיקות פה – מיכל רוזין ואיילת שקד.

מאיר פרוש: של מי עכשיו?

מיכל רוזין: שלי.

בצלאל סמוטריץ': נו, חברת הכנסת רוזין, אנחנו רוצים עד 16:00 להגיע לסדר ט"ו בשבט.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: ב-8 באוקטובר 2014 פרסם אתר "הארץ" שהפרקליטות הגישה כתב-אישום נגד אישה הנמצאת במעגל הזנות בגין החזקת מקום לשם זנות.

מיכל רוזין: רצוני לשאול: כמה כתבי-אישום הוגשו נגד נשים וגברים בגין סעיף זה בשנים 2010–2014 – על-פי חלוקה מגדרית, כמובן?

מיכל רוזין: תודה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברתי חברת הכנסת רוזין, ברצוני להביא לידיעת חברת הכנסת את תגובת פרקליטות המדינה במשרד המשפטים:

איילת שקד: בשנת 2011 החלה הפרקליטות במעבר לשימוש במערכת מחשוב חדשה, מעבר אשר נעשה באופן מדורג על-ידי מחוזות הפרקליטות השונים.

איילת שקד: הואיל וחלק מהנתונים המבוקשים הוסבו ממערכת המחשוב הישנה למערכת החדשה ונתונים נוספים לא הוזנו עובר לתקופה הזאת כלל, הנתונים המבוקשים במערכת על סעיפי העבירה המבוקשים ומין הנאשמים הוזנו באופן לא ממצה בשנים שקדמו לעליית מערכת המחשוב החדשה.

איילת שקד: לכן הנתונים שלהלן מתייחסים לתקופה שמשנת 2011 ואילך – כאשר מהימנות הנתונים משתפרת לאורך השנים.

איילת שקד: כמו כן, הואיל והזנת הנתונים נעשית באופן ידני, ייתכנו אי-דיוקים הנובעים מטעויות אנוש, אבל זה באמת מינורי.

איילת שקד: עוד נציין כי בשנה האחרונה משקיעה הפרקליטות מאמצים רבים בשיפור הנתונים הקיימים במערכת הממוחשבת ורמת דיוקם.

איילת שקד: כל הנתונים שיוצגו להלן מבוססים על נתונים שהופקו ממערכות המחשוב של הפרקליטות ב-21 ביוני 2015, ומתייחסים למידע על כתבי-אישום שהוגשו בין התאריכים 1 בינואר 2011 ו-31 בדצמבר 2014.

איילת שקד: אני אביא לך את זה אחר כך, את לא צריכה לכתוב.

איילת שקד: כמו כן, הואיל והבקשה הנ"ל התמקדה בפילוח נתונים לפי מין, והואיל ותיק הפרקליטות עשוי להכיל כמה כתבי-אישום וכמה נאשמים, אזי הנתונים המפורטים לעיל מתייחסים למספר כתבי-האישום שהוגשו ובהם יוחסה העבירה לסעיף 204 לחוק העונשין.

איילת שקד: בנוסף, נבקש להבהיר כי הנתונים שלהלן מתייחסים לכתב-אישום שבו יש נאשם או נאשמת אשר יוחסו לו או לה עבירה לפי סעיף 204 לחוק, ולא מן הנמנע כי הסעיף האמור מהווה סעיף משני לכתב-האישום.

איילת שקד: בתקופה המבוקשת הוגשו 31 כתבי-אישום שבהם יש נאשם ממין זכר ו-20 כתבי-אישום שבהם יש נאשמת ממין נקבה, ובכתב-האישום יוחסה העבירה לסעיף 204 לחוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת – חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: ההתעקשות על הנתונים היא לא משנית או שולית.

מיכל רוזין: הרבה פעמים היא מציגה לנו תמונה של התופעה וכיצד היא מטופלת על-ידי הרשויות.

מיכל רוזין: אחד הדברים החשובים במאבק בזנות הוא ההחלטה של מדינת ישראל שאנחנו רוצים למגר את תופעת הזנות אבל אנחנו לא רוצים לפעול נגד הנשים בזנות.

מיכל רוזין: ומה שקורה, ממה שהגיע לידיעתי ולידי הארגונים שפועלים בתחום למיגור הזנות, זה שפעמים רבות נשים מועמדות או מקבלות כתבי-אישום על החזקת מקום כאשר הן לא הבעלים של המקום ולא הן שמחזיקות את המקום, אלא כמובן אותם סרסורים שגורמים להן – או מעבירים את השם שלהן כמחזיקות המקום או רושמים אותן כמחזיקות המקום.

מיכל רוזין: יכול להיות שנגלה שיש פה תופעה הפוכה, שיותר ויותר נשים מחזיקות מקום, שגם זה בניגוד לחוק, כמובן, אבל האם יש פה תופעה – אם לא נדע את העובדות, לא נוכל לדעת אם יש פה תופעה נוספת של ניצול נשים, שלא רק מנצלים אותן בזנות אלא גם משתמשים בהן כאיזה כיסוי, ובסופו של דבר הן מקבלות את כתבי-האישום ולא הסרסורים.

איילת שקד: בסדר, אבל את יכולה לראות מהנתונים שבכל זאת הרוב גברים, אבל – – –

מיכל רוזין: אבל יש המון נשים.

איילת שקד: – – – אבל יש המון נשים, כן.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': גברתי השרה, ניכינו לך הרבה יותר משליש בשל התנהגות טובה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול וחבר הכנסת גפני אינם כאן, אז יתר השאילתות – גם חבר הכנסת חמד עמאר איננו נוכח, ולכן גברתי משוחררת.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור לשאילתות – – –

מיקי לוי: גם לי יש.

איילת שקד: למיקי יש.

מיכל רוזין: וגם לי יש עוד אחת.

בצלאל סמוטריץ': אה, ואללה, יש עוד עמוד.

איילת שקד: לך יש עוד אחת?

בצלאל סמוטריץ': יש, יש עוד דף, כן.

בצלאל סמוטריץ': בכל זאת הרווחנו.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו עוד דף, נכון.

בצלאל סמוטריץ': אז שאילתה מס' – אני לא כל כך רואה פה את המספר כי מהודק עליו – 230 ומשהו של חברת הכנסת מיכל רוזין: הסתה לגזענות.

איילת שקד: אה, הסתה לגזענות.

איילת שקד: רגע, זה בלגן פה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: עד שסוף-סוף עונים לנו, אז אנחנו מביאים את זה בצרורות.

בצלאל סמוטריץ': טוב.

בצלאל סמוטריץ': טוב מאוד.

מיכל רוזין: מידע שנאסף – זאת שאילתה שהוגשה בנובמבר – ואני רוצה לשאול על מידע שנאסף בלשכה שלי – מתוך נתונים מהרשתות החברתיות, שלפיהם מוצפים הרחובות בתכנים של גזענות על רקע לאומי.

מיכל רוזין: בירושלים, לדוגמה, הופצו כרוזים עם הססמה: בוחרים בחיים, מעסיקים יהודים.

מיכל רוזין: ראינו גם לאחרונה – אני מוסיפה, כי כמובן זאת שאילתה מנובמבר – לאחרונה הייתה סדרה שלמה, באחד הערוצים בטלוויזיה, שהראתה כיצד בערים שונות יש באמת מחאות וקמפיינים כנגד החברה הערבית.

מיכל רוזין: רציתי לשאול: 1.

מיכל רוזין: מה נעשה למניעת התופעה?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: האם וכמה כתבי-אישום הוגשו השנה בעבירת הסתה לגזענות?

מיכל רוזין: תודה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת רוזין, אני אענה על שתי השאלות.

איילת שקד: 1.

איילת שקד: במענה על השאלה הראשונה שלך, המשטרה היא המופקדת על איתור חשדות לעבירות בנושא הסתה לגזענות ואלימות.

איילת שקד: הפרקליטות מצדה בוחנת מקרים המועברים לעיונה מהמשטרה, מאשרת חקירות במקרים שבהם נראה שיש חשד לעבירות של הסתה לגזענות ולאלימות ומגישה כתבי-אישום במקרים המתאימים.

איילת שקד: יש לציין שהגשת כתב-אישום בעבירות אלה טעונה, על-פי החוק, את אישור היועץ המשפטי לממשלה, המקבל המלצה מהפרקליטות ומחליט אם לאשרה.

איילת שקד: במקרים מתאימים הפרקליטות אף מגישה בקשות למעצר עד תום ההליכים ודורשת עונשי מאסר בפועל בגין עבירות אלה.

איילת שקד: 2.

איילת שקד: באשר לשאלה השנייה שלך, על נתונים – עד כה, במהלך שנת 2015 אישר היועץ המשפטי לממשלה את הגשתם של 20 כתבי-אישום בעבירות של הסתה לגזענות ולאלימות.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת – חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: בתשובה על שאילתה שהגשתי לשר לביטחון פנים התברר שאותם 20 כתבי-אישום, מרביתם היו נגד אזרחים ערבים, ולא אזרחים יהודים.

מיכל רוזין: האם קיימת איזו אפליה מבחינת מנגנוני האכיפה והענישה, כאשר אנחנו רואים תופעות כאלה – ויש לי גם, אני פשוט לא יכולה להראות את זה כאן במליאה, יש לי אותם פרסומים ומי חתום עליהם, ואיזה ארגונים, והרבה פעמים אלה גם ראשי ערים ורבני ערים שמתבטאים בעניין הזה.

מיכל רוזין: וגם הובן ברשתות החברתיות – זה חתום על-ידי אנשים ספציפיים.

מיכל רוזין: האם יש פה אכיפה סלקטיבית רק כלפי האוכלוסייה הערבית ולא כלפי האוכלוסייה היהודית?

מיכל רוזין: תודה.

איילת שקד: לא, אין פה.

איילת שקד: רשויות אכיפת החוק והחוק לא מפלים בין יהודים לערבים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': השאילתה הבאה – של חבר הכנסת מיקי לוי – – –

מיכל רוזין: אז למה יש רוב נגד ערבים בלבד?

מיכל רוזין: למה?

מיכל רוזין: מה זה אומר?

מיכל רוזין: זה כמו עם האתיופים, במקרה יש רק שמונה בכל לימודי הרפואה.

מיכל רוזין: במקרה.

בצלאל סמוטריץ': כמו שיש יותר הסתה – – –

מיקי לוי: גברתי השרה, אדוני היושב-ראש – – –

מיכל רוזין: – – – לא 19, אחד.

בצלאל סמוטריץ': חוק הגנת הדייר המיושן.

מיקי לוי: – – – גברתי השרה, לעסק שהוא חברה בעירבון מוגבל – במקרה שלנו בעסקי צורפות; זה יכול להיות כל עסק אחר – הושכר נכס בדמי מפתח, מהעשורים הראשונים למדינת ישראל, והוא משלם בעבור שכירת הנכס סכום פעוט בשכירות חודשית, בערך 5% מדמי השכירות הריאליים, וזה לעולמי עד.

מיקי לוי: מילא אם מדובר בתושב, באזרח, שבאמת זה מקום המגורים שלו, אז אני מוכן שתהיה שכירות הוגנת.

מיקי לוי: אבל כשיש חברה בע"מ שיש לה רווחים עצומים, והיא משלמת רק 5% מערך הנכס, ולא נוכל להוציא אותה לעולמי עד – נראה לי שיש חוסר צדק בעניין, אף שלכאורה החוק מגן עליה, ולטעמי צריך לחוקק אולי – אני לא יודע אם להביא את זה כהצעה פרטית, אבל מאוד הייתי שמח לשמוע את דעתך.

מיקי לוי: תודה.

איילת שקד: תודה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת מיקי לוי, בשאילתה שלך ביקשת לברר אם חוק הגנת הדייר חל על נכס המשמש כבית-עסק של חברה בע"מ ומה ההצדקה לכך.

איילת שקד: בנוסף, ביקשת לדעת אם אתמוך בביטול החוק האמור.

איילת שקד: השקעתי בך.

איילת שקד: אתחיל בסקירה כללית ובהסבר על החוק, ואחר כך אני אתייחס לשתי השאלות.

איילת שקד: חוק הגנת הדייר איחד פקודות וחוקים ישנים שונים, חלקם עוד משנות ה-30 של המאה הקודמת, שעסקו בהגנה על דיירים מפני משכירי נכסים.

איילת שקד: מקורם של ההסדרים האלה בתקופות שבהן התחזקה עמדת המיקוח של בעלי הנכסים כלפי השוכרים והיה חשש שמא תנוצל עמדת מיקוח זו לרעה; דרך אגב, היום יש חברי כנסת שטוענים שאנחנו במציאות דומה.

איילת שקד: עיקרם של הסדרים אלה בשתי הוראות: האחת – מניעת פינוים של שוכרים בתום תקופת השכירות שהוסכם עליה; והשנייה – הגבלת דמי השכירות שניתן לגבות מהשוכרים לשיעור שנקבע באותן הוראות; להלן, מי שרוצה עכשיו – פיקוח על מחירי שכירות.

איילת שקד: ראוי לציין הסדר נוסף שקובע החוק, וגם הוא בעל משמעות רבה, וזה בעניין העברת הזכות לדיירות מוגנת לאחר פטירת הדייר.

איילת שקד: החוק קובע כי הדיירות המוגנת אינה מגיעה בהכרח לקִצה עם פטירתו של הדייר המוגן, ובהתקיים תנאים מסוימים הקבועים בחוק, זכאים קרוביו של הדייר שנפטר לזכות במעמד של דייר מוגן.

איילת שקד: כלומר, גם לאחר פטירתו של הדייר, בהתקיים אותם תנאים, לא יהיה אפשר לפנותם מהנכס, ואף דמי השכירות יהיו מוגבלים, כפי שהסברתי.

איילת שקד: עם השנים הפכה התכלית להגן על שוכרי דירות לבלתי נחוצה, מכיוון שהפער הגדול שהיה בעבר בין הביקוש למקומות מגורים ולבתי-עסק ובין ההיצע של מקומות אלה הלך והצטמצם.

איילת שקד: גם בתקופה שבה נדרשה ההגנה על הדיירים לא הגשים החוק את המטרות שתלו בו, וזאת עקב התפתחות הנוהג של גביית – בעת הכניסה לדירה – דמי מפתח, שנועדו לגשר על הפער שבין דמי השכירות שהחוק התיר לגבות לבין דמי השכירות הראויים, על-פי שיעורם בשוק החופשי.

איילת שקד: נוכח העובדה שהחוק לא הצליח לממש באופן מוחלט את תכליותיו, ובעקבות השינויים האמורים שחלו בשוק הדירות, קבע המחוקק כי החוק לא יחול עוד על דירות חדשות, וכן על דירות שנבנו לפני אותו מועד אך התפנו כדין מכל דייר הזכאי להחזיק בהן.

איילת שקד: החוק עדיין חל אפוא על דירות שבנייתן הסתיימה לפני שנת 1968 ולא התפנו כדין מדייר הזכאי להחזיק בהן.

איילת שקד: עכשיו אני אשיב על השאלות.

איילת שקד: אשר לתחולת החוק על בתי-עסק – חוק הגנת הדייר מגדיר "דייר" כ"מי שמחזיק בנכס", ו"נכס" מוגדר כ"דירה או בית-עסק".

איילת שקד: החוק מביא הוראות שונות הנוגעות לבית-עסק, והוא אף מקדיש פרק שלם לדמי השכירות שיחולו על בית-עסק.

איילת שקד: מכאן שתחולת החוק אינה מוגבלת לדירת מגורים, והיא משתרעת גם על שכירות של בית-עסק.

איילת שקד: אשר לעמדתי בנוגע לביטול החוק – כפי שעולה גם מהפנייה, חוק הגנת הדייר מעלה קשיים, בעיקר נוכח מצבם של בעלי נכסים שהחוק חל עליהם אך אינם יכולים לפנות את השוכר גם בחלוף שנים רבות ממועד החתימה על חוזה השכירות המקורי, ומוצאים את עצמם בפני מצב דברים שבו גם לאחר פטירת הדייר, הזכות לשכירת הדירה או הנכס עוברת לקרוביו של השוכר הראשון.

איילת שקד: לכן, אני בהחלט מבינה את הרצון שלך לבטל את זה.

איילת שקד: כמו כן, כפי שאמרתי, החוק מגביל את המשכיר ומאפשר לו לגבות דמי שכירות בשיעורים נמוכים במיוחד, וזאת ללא קשר ליכולתו הכלכלית של השוכר ומצבו הסוציו-אקונומי.

איילת שקד: יחד עם זאת, מובן כי קיים קושי בביטול רטרואקטיבי של זכויות שהוקנו בחוק ובהסתמך עליו, שהרי לא מדובר במי שהם פורעי חוק אלא במי שמנצלים זכות שהדין העניק להם.

איילת שקד: חוק זה נמצא בתחום אחריותו של שר הבינוי והשיכון.

איילת שקד: מבירור שערכו גורמי המקצוע במשרדי מול המחלקה המשפטית במשרד הבינוי והשיכון עלה כי ההסדרים הקבועים בחוק הגנת הדייר לא נבחנו באופן סדור תקופה ארוכה, ומשרד הבינוי והשיכון מעוניין לבחון אותם מחדש.

איילת שקד: לכן, אני באופן אישי מבינה מאוד את הכוונה שלך, אני גם תומכת בה, אבל צריך להתניע תהליך ולבקש ממשרד הבינוי והשיכון לבחון את זה.

איילת שקד: לצורך זה הוזמן מחקר בנושא, ותוצאותיו יהיו בסיס לטענה הזו.

איילת שקד: המחקר יתבצע במחצית הראשונה של שנת 2016.

איילת שקד: ולכן, אני מציעה שתעקוב מול משרד הבינוי והשיכון אחרי זה.

איילת שקד: אני מברכת את המשרד על היוזמה לבדוק את זה מחדש.

איילת שקד: ולאחר שיתקבלו תוצאות הבחינה תגובש עמדת משרד המשפטים בנושא תיקון החוק, כמובן, תוך התייחסות לסוגיה של זכויות קניין, חופש חוזים והגבלת הפרט.

איילת שקד: זאת אומרת, צריך לאזן בין הדברים האלה לבין הרציונל הנכון שלך.

איילת שקד: בסדר?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת, חבר הכנסת.

מיקי לוי: באמת, התשובה מאוד מפורטת, ותודה רבה לך על היושרה – שאת אומרת שאת תומכת ומבינה את זה.

מיקי לוי: אני אישית אעקוב במחצית הראשונה של 2016 אחרי משרד הבינוי והשיכון, אם הוא ישנה את החוק.

מיקי לוי: נעשה פה עוול משמעותי לאנשים.

מיקי לוי: אנשים שהולכים לעולמם, אין שום סיבה, ובפרט כשמדובר בבתי-עסק, להעביר את זה ליורשים, והנה שטח של אלפי מטרים משמש יורשים ועוד פעם יורשים ועוד פעם יורשים במחירים מינימליים, כשהחברה שיושבת שם היא חברה בע"מ ומפיקה רווחים של מיליוני שקלים.

מיקי לוי: תודה רבה לך על התשובה המפורטת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לגברתי שרת המשפטים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לכמה שאילתות לשר הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת השואלים, חברת הכנסת ענת ברקו – שאילתה מס' 303:

בצלאל סמוטריץ': מימון טיפול רפואי למבצעי פיגועי טרור.

ענת ברקו: גברתי שרת המשפטים, אדוני שר הבריאות, כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, השאילתה היא: ידוע כי מחבלים אזרחים ישראלים שנפגעו במהלך פיגוע שהם ביצעו, למשל ב"דאעש", מקבלים טיפול רפואי מלא של מערכת הבריאות הישראלית.

ענת ברקו: מה אדוני יכול לענות לי על השאלה הזו?

ענת ברקו: האם מקובל שמישהו ביצע פיגוע, גם מחוץ לגבולות המדינה, והוא מקבל את מלוא הטיפול הרפואי על חשבון המדינה?

בצלאל סמוטריץ': אדוני ישיב.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, תשובה על שאילתה מס' 303: כאשר מפגע הוא תושב ישראל, בעל תעודת זהות כחולה, הטיפול הרפואי עד להרשעתו בדין ממומן על-ידי קופות-החולים, אשר נדרשות לבצע קיזוז מול הביטוח הלאומי.

יעקב ליצמן: לאחר הרשעתו, האחריות המימונית עוברת לשב"ס.

יעקב ליצמן: אם המפגע אינו תושב ישראל, הטיפול ממומן על-ידי הגוף שביצע את המעצר – משטרת ישראל או צה"ל – במידה שהפיגוע בוצע בשטח הרשות.

יעקב ליצמן: לא מתקיים קיזוז בגין עלות הטיפול במפגע בין הגורם המשלם לבין הכספים שגובה מדינת ישראל עבור הרשות.

בצלאל סמוטריץ': לא מתבצע?

יעקב ליצמן: לא.

ענת ברקו: אתה יכול לחזור על הסיפה?

בצלאל סמוטריץ': על הסיפה, כן.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר שלא מתבצע.

יעקב ליצמן: לא מתקיים קיזוז בגין עלות הטיפול במפגע בין הגורם המשלם לבין הכספים שגובה מדינת ישראל עבור הרשות.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת של חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: אדוני השר ליצמן, האם נראה לך הגיוני שאזרח ישראלי יצא משטח מדינת ישראל וחבר ל"דאעש" בסוריה וחוזר למדינת ישראל כדי לקבל את הטיפול הרפואי שמציל חיים גם, ומעבר לזה אנחנו מממנים אותו?

ענת ברקו: וכמובן, הוא מביא את כל אותם רעיונות רדיקליים גם ביבוא ישיר, ללא מסים, לתוך שטח מדינת ישראל, עם האידיאולוגיה הרצחנית.

ענת ברקו: איך יכול להיות?

ענת ברקו: איך אנחנו יכולים בעצם לפתור את הבעיה שמשלמי המסים הישראלים לא יצטרכו לכסות טיפול רפואי של טרוריסטים, בטח לא אלה שחברו ויצאו משטח המדינה ובעצם לחמו בשדות זרים במסגרת תיירות הג'יהאד.

ענת ברקו: למה זו בעיה שלנו?

ענת ברקו: למה אנחנו צריכים לממן את זה?

יעקב ליצמן: אין לי תשובה אחרת, רק שאני מוכן לבדוק את זה.

יעקב ליצמן: אני לא חולק עלייך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

ענת ברקו: אוקיי.

ענת ברקו: אז אני אשמח.

יעקב ליצמן: תפקידי להגיד את האמת.

בצלאל סמוטריץ': הרגל לשונך לומר, אומר לנו רש"י.

בצלאל סמוטריץ': טוב, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה הבאה לשר הבריאות, של חבר הכנסת טלב אבו עראר, שאילתה מס' 307:

בצלאל סמוטריץ': אי-מתן חיסונים חיוניים לילדים בדואים.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, אי-מתן חיסונים הדרושים לילדים אלה, שהם ילדים בדואים, נובע מאי-הנגשת השירותים החיוניים להם.

טלב אבו עראר: רצוני לשאול: 1.

טלב אבו עראר: מה נעשה להנגשת שירותים אלה לאזרחים אלה?

טלב אבו עראר: 2.

טלב אבו עראר: האם המרפאה הניידת תחזור לפעול?

טלב אבו עראר: 3.

טלב אבו עראר: למה אין מאפשרים מתן שירותי החיסונים לחברות חיצוניות?

טלב אבו עראר: תודה.

יעקב ליצמן: אני יודע – לפני שאני אענה את התשובה שהכינו לי – פעם ביקשו דווקא שתהיה חברה חיצונית שתבוא למדינה, ואמרו שחברות חיצוניות לא משתלטות על זה.

יעקב ליצמן: אז זה בדיוק הפוך אולי.

יעקב ליצמן: אבל אני אענה על השאלה.

יעקב ליצמן: במחוז דרום נעשות פעולות רבות המכוונות להנגשה של השירות ולהעלאת כיסוי החיסונים לכל תינוקות וילדי המחוז, כולל כמובן האוכלוסייה הבדואית.

יעקב ליצמן: בהקשר זה אציין כי אירוע הפוליו בשנת 2013 הוא דוגמה המוכיחה שילדים בדואים בדרום מחוסנים היטב במשך שנים רבות – עובדה שאף אחד לא חלה למרות ההדבקה הנרחבת.

יעקב ליצמן: אשר לסוגיות הספציפיות שעלו בשאילתה: א.

יעקב ליצמן: יש פריסה רחבה מאוד של תחנות טיפת-חלב המשרתות את האוכלוסייה הבדואית.

יעקב ליצמן: היקף הפריסה גבוה מזה הקיים בכל מקום אחר במדינה, בשיעור של טיפת-חלב אחת לכל 10,000 איש.

יעקב ליצמן: ב.

יעקב ליצמן: ניידת.

יעקב ליצמן: עבודת הניידת לא רק שלא נפסקה, אלא אף הורחבה: יותר אחיות יוצאות לחסן תינוקות ופעוטות שאינם מגיעים לחיסונים; יותר שעות מוקדשות לעבודות הניידת.

יעקב ליצמן: ג.

יעקב ליצמן: מתן שירותים על-ידי חברות חיצוניות.

יעקב ליצמן: מניסיוננו, הדבר אינו מהווה פתרון הולם.

יעקב ליצמן: הוכחה לכך ראינו במסגרת השירות לבריאות התלמיד בבתי-הספר, אשר ניתן במשך כמה שנים על-ידי ספק חיצוני ונכשל בכיסוי חיסונים – ואני מדבר בעיקר בדרום.

יעקב ליצמן: במרס 2012, כשהשירות עבר למשרד הבריאות, במחוז דרום בלבד, כיסוי החיסונים עמד על כ-30%, וממרס עד יוני העלינו אותו מעל 90%, הן לתלמידי השנתון והן לתלמידי השנתון הקודם.

יעקב ליצמן: בסיפה אציין כי לא ברור לנו מה הבסיס לקביעה שקיים אי-מתן חיסונים חיוניים לילדים בדואים.

יעקב ליצמן: אני פשוט מכחיש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, רוצה שאלת המשך?

טלב אבו עראר: מכובדי השר, בחלק מהיישובים הבלתי-מוכרים, ואפילו המוכרים, שהכירה בהם המדינה בעשור האחרון, יש בכל יישוב מרפאה עם רופא אחד, והוא צריך להגיש שירותים בריאותיים לאלפי תושבים.

טלב אבו עראר: רופא אחד לא מספיק.

טלב אבו עראר: דבר שני, המרפאות האלו לא מחוברות לחשמל.

טלב אבו עראר: אין חשמל – לא יהיה שירות רפואי.

טלב אבו עראר: ולכן, מה עושים במקרים האלה?

טלב אבו עראר: תודה.

יעקב ליצמן: פונים לחברת חשמל ולרשות לחבר חשמל.

יעקב ליצמן: זה לא שייך אלי.

יעקב ליצמן: אני לא יכול לתת שירותים אם אין לי חשמל.

טלב אבו עראר: שירותי בריאות, איך אפשר?

יעקב ליצמן: אני לא יכול לעבוד במקום שאין חשמל.

יעקב ליצמן: אז צריך לפנות לסדר את החשמל, לא יודע איך.

יעקב ליצמן: זה לא שייך אלי.

יעקב ליצמן: מצטער.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת אבו עראר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': שאלה אחרונה לכבודו של חבר הכנסת באסל גטאס, מס' 357: בית-חולים בעיר ערבית.

יעקב ליצמן: לא היה של סלימאן?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': היא קיבלה את התשובה בכתב, ולכן אדוני פטור מלקרוא את הדברים כאן.

באסל גטאס: לפי הפרסומים האחרונים של ה-OECD, שירותי הרפואה בישראל, במיוחד שירותי בתי-חולים, הם מעטים ביותר.

באסל גטאס: שיעור המיטות לאוכלוסייה ל-1,000 תושבים הוא פחות מחצי מהממוצע האירופי, נוסף על דברים אחרים, כמו נגישות ל-MRI ועוד שירותים.

באסל גטאס: רצוני לשאול: למה לא ייבנה בית-חולים ממשלתי?

באסל גטאס: הממשלה, למה לא תבנה עוד בתי-חולים?

באסל גטאס: במיוחד אני שואל על בית-חולים ממשלתי בעיר ערבית, כך שמצד אחד – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, מדוע אדוני איננו קורא את נוסח השאילתה שהוגשה?

באסל גטאס: אני קורא, אני קורא, עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': לא, אדוני לא קרא את הנוסח.

בצלאל סמוטריץ': להשתדל להיצמד לנוסח של השאילתה.

באסל גטאס: רצוני לשאול: למה שלא ייבנה בית-חולים ממשלתי בעיר ערבית, כך שמצד אחד ישתפר מצב הבריאות, והוא יצמצם פערים לטובת החברה הערבית שאין בה אף בית-חולים ממשלתי, ומצד שני יצמצם את הפערים מול מדינות ה-OECD?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר.

יעקב ליצמן: בתשובה על שאילתה מס' 357: מוסדות האשפוז במדינת ישראל משרתים את כלל האוכלוסייה ללא הבדל דת, גזע ומין, וכדוגמה: האוכלוסייה באזור המשולש מקבלת שירותים בבתי-החולים הלל יפה, "העמק", מאיר, רבין ורמב"ם.

יעקב ליצמן: כל בתי-החולים אמורים לגדול ולהוסיף מאות מיטות בשנים הקרובות על מנת לתת מענה לגידול האוכלוסייה והזדקנותה.

יעקב ליצמן: יש לזכור כי יש חשיבות רבה להגדלת בתי-החולים, כמו "העמק" והלל יפה, על מנת לאפשר יתרון לגודל הן מההיבט הרפואי והן מההיבט הכלכלי, ולא ליצור בתי-חולים קטנים, על כל המשתמע מכך.

יעקב ליצמן: אני רוצה להוסיף לכך – לפני כן – שמשרד הבריאות לא בונה בתי-חולים לפי אוכלוסייה; עובדה שהוא לא בונה בתי-חולים לא בביתר ולא במקומות שהם דווקא חרדיים מובהקים.

יעקב ליצמן: הוא בודק ובונה לפי הצורך.

יעקב ליצמן: בונים עכשיו בית-חולים חדש באשדוד, שהוחלט עליו לפני עשר שנים.

יעקב ליצמן: יסיימו אותו בעוד שנה.

יעקב ליצמן: ברור שאנחנו נצטרך בתי-חולים נוספים, אחד יהיה בדרום ואחד בצפון, ולא הוחלט עדיין איפה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת לחבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: כמעט כל הגליל המערבי, המרכזי והמזרחי, יש בו שלושה בתי-חולים – בעצם כן, אפשר להוסיף גם את פוריה – אבל זה צפת ונהריה; צפת, נהריה ובדרום פוריה.

באסל גטאס: אז אם אתה בא ורואה עיר שלמה כמו סח'נין, ועל-ידה עראבה ודיר-חנא, אוכלוסייה של כמעט 100,000 תושבים, מרוחקים יותר מ-30, אולי אפילו 40 קילומטר מבית-חולים.

באסל גטאס: המחשבה ההגיונית, גם בגלל הצורך וגם בגלל היעדר בתי-חולים בלב האוכלוסייה, זה לחשוב בכיוון של הקמת בית-חולים חדש ולמקם אותו בלב הבקעה הזו, בסח'נין לדוגמה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יעקב ליצמן: אדוני, אני יודע שלמשל בסח'נין – נדמה לי – שפתחנו חדר מיון קדמי.

יעקב ליצמן: זה נותן מענה עד לבית-החולים.

יעקב ליצמן: עשינו את זה בהרבה מקומות ערביים, גם מעבר לקו הירוק, גם במקומות מרוחקים.

יעקב ליצמן: כפי שאמרתי, לבנות בית-חולים זה לא סתם דבר כזה, אלה עלויות מדהימות, כספים גדולים, וגם לא קיים כרגע הצורך.

יעקב ליצמן: שכחת לציין שבכל המקומות שהזכרת קודם הרחבנו את בתי-החולים, הכנסנו שירותים חדשים, הכנסנוMRI , הכנסנו שם את הדברים הכי חדשים.

יעקב ליצמן: דווקא אתמול חנכתי בניין חדש בגליל, בנהריה, בבית-החולים "המרכז הרפואי לגליל", כפי שהא נקרא היום.

יעקב ליצמן: אז אנחנו מרחיבים את השירותים לכולם; זה לא קשור לגזע, למין, לערבים, ליהודים, לחרדים, לחילונים.

באסל גטאס: אבל עדיין מספר המיטות לתושבים הוא קטן.

יעקב ליצמן: הוא גדל.

יעקב ליצמן: עובדה שאני עשיתי הסכם בקדנציה הקודמת שלי להוסיף לפי כל שנה כמות מיטות, ועומדים בזה.

יעקב ליצמן: אז מוסיפים כל שנה מיטות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לשר הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתות לסגן שר החינוך – לשר החינוך, וישיב עליהן סגן שר החינוך.

בצלאל סמוטריץ': ראשונת השואלות, חברת הכנסת נורית קורן, שאילתה מס' 168: חופשת קיץ לתלמידים עם מוגבלות.

בצלאל סמוטריץ': תמתינו עד שסגן השר יעלה לדוכן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, חברת הכנסת קורן.

נורית קורן: אנחנו בעצם מדברים על חופשת קיץ לתלמידים עם מוגבלות.

נורית קורן: לאחרונה קיימה ועדת החינוך דיון בנושא זה.

נורית קורן: בוועדה התקבלה תשובת השר, ללא התייחסות לבעיה.

נורית קורן: רצוני לשאול: מה לדעת השר צריכים ההורים לעשות בתקופה שבה אין מסגרת לילדים, אין סייעות ואין בייביסיטר?

נורית קורן: להזכירך, אדוני סגן השר, אנחנו מדברים על תלמידים עם מוגבלות, והשאלה שלי היא מ-29 ביולי 2015.

נורית קורן: אני מקווה שלפחות בקיץ הבא לא נצטרך לשאול את השאלה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת נורית קורן, חוק החינוך המיוחד, התשמ"ח–1988, קובע כי השר, בהסכמת שר האוצר, רשאי לקבוע כי שנת הלימודים במוסדות לחינוך מיוחד, כולם או מקצתם, תוארך מעבר לשנת לימודים רגילה.

מאיר פרוש: כן רשאי השר לקבוע כי לימודים במוסדות כאמור יתקיימו גם בתקופות של חופשת לימודים רגילה.

מאיר פרוש: בהתאם לאמור, נקבעה תוכנית להארכת שנת הלימודים בחופשות בחינוך המיוחד.

מאיר פרוש: תוכנית זו נקבעה מתוך ראייה מקצועית ופדגוגית המביאה בחשבון את הצרכים המשתנים של התלמידים עם צרכים מיוחדים בלקויות השונות.

מאיר פרוש: פרטי התוכנית מצויים בחוזר מנכ"ל תשס"ד/5, ינואר 2004, וככלל מערך הלימודים בחינוך המיוחד מורכב מימי הלימוד בחינוך הרגיל וכן מהימים שבהם מקיימת מערכת החינוך המיוחד את תוכנית הארכת הלימודים בחופשה.

מאיר פרוש: מערכת החינוך המיוחד פועלת בחופשות שבהן מערכת החינוך כולה בחופשה, בהתאם ללקויות ולרמות התפקוד השונות של התלמידים, לפי הפירוט הבא: 21 ימים בחגים: טרום-סוכות, סוכות, חנוכה ופסח; 27 ימים בחודש יולי; שמונה ימים בחודש אוגוסט.

מאיר פרוש: סך כל ימי הפעלת מערכת החינוך המיוחד בזמן חופשות עומד על 56 ימים.

מאיר פרוש: מדי שנה מפרסם האגף לחינוך מיוחד מבעוד מועד לוח שנתי ובו מצוינים ימי הלימוד, ימי הארכת שנת הלימודים בחופשה וימי החופשה שבהם בתי-הספר יהיו סגורים.

מאיר פרוש: פרסום זה נעשה טרם פתיחת שנת הלימודים ומאפשר להורים ולמסגרות להתארגן מבעוד מועד.

מאיר פרוש: חשוב לציין וגם להוסיף בהקשר זה כי קיימות מסגרות תמיכה נוספות למשפחה ולילד, המספקות מענים, כגון חופשונים, קייטנות בזמן החופש הגדול בימים שבהם בית-הספר אינו פועל, מועדוניות רווחה, תמיכה סוציאלית ועוד.

מאיר פרוש: את המידע על מסגרות אלה וסוגי השירותים הניתנים במסגרתן ניתן לקבל בלשכות הרווחה העירוניות.

מאיר פרוש: בהקשר זה אני מבקש לציין כי מערכת החינוך הפעילה בחופשה האחרונה ועתידה להפעיל גם בחופשת הקיץ הקרובה את התוכנית בתי-הספר של החופש הגדול.

מאיר פרוש: מסגרת זו נותנת מענה גם לילדי השילוב בכיתות א'-ב'.

מאיר פרוש: כמו כן, מערכת החינוך מקצה סייעת לילדים המשתלבים בקייטנות המפוקחות על-ידי משרד החינוך.

מאיר פרוש: נוסף על האמור, אני מבקש גם להביא לידיעתך כי בימים אלה אנו בוחנים את סוגיית הרחבת התוכנית.

מאיר פרוש: התחלנו בדיון מעמיק, שמתמקד בצורכי התלמידים בהיבטים הפדגוגיים ובהיבטים התקציביים הנדרשים להפעלת התוכנית מעבר למתכונת הקיימת היום.

מאיר פרוש: עם תום הדיונים יתקבלו החלטות בהתאם לשיקולים פדגוגיים וטיפוליים הנדרשים לתלמידי החינוך המיוחד על-פי הלקויות ורמות התפקוד השונות, וכן בהתאם למשמעויות התקציביות הנדרשות משינוי התוכנית.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת – חברת הכנסת קורן.

נורית קורן: אדוני סגן השר, אני רוצה לומר לך שבדיון שקיימנו ב-29 ביולי בא אב חרדי ופשוט בכה; הוא אמר שזו ממש בעיה קשה, שיש ילד עם צרכים מיוחדים, והוא לא יכול לתת את המענה, וגם הבעיה שכל הטיפולים הפארה-רפואיים מופסקים בזמן החופשות.

נורית קורן: נכון שמודיעים להורים מתי יהיו החופשות, אבל אני רוצה לומר לך, תחשוב כמה גדול הקושי של ההורים האלה לקבל מענה ברשות המקומית – מכיוון שאלה ילדים עם צרכים מיוחדים ולא ניתן לקחת בייביסיטר רגילה, צריך לקחת בייביסיטר שתדע לטפל בילד עם הצרכים המיוחדים.

נורית קורן: לכן, אני מברכת על כך שאתם עכשיו מקיימים דיונים בנושא הזה.

נורית קורן: אני מבקשת שתראו לנכון לקצר את החופשות ולתת מענה להורים, כדי שיוכלו ללכת לעבודה.

נורית קורן: הורים רבים לא הולכים לעבודה חודשיים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני, תרשה לי טיפה להבהיר את השאילתה של חברת הכנסת קורן.

אורי מקלב: מדובר בילדים שהם משולבים במסגרת הרגילה.

נורית קורן: גם, גם.

אורי מקלב: מדובר על זה, ולכן הבעיה הרבה יותר חמורה, מפני שאין להם מסגרת של חינוך מיוחד.

אורי מקלב: הם נמצאים בבית-ספר רגיל, הם משולבים בכיתה – יש להם לקות קלה מאוד – ואין להם שום חופש מסודר.

אורי מקלב: בקיץ, למשל, ההורים לא יכולים לשמור עליהם.

אורי מקלב: הם במסגרות רגילות.

נורית קורן: כן, יש מענה לכיתות א'–ג', אבל אין מענה לד', ה' וו', שאלה גילאים – – –

אורי מקלב: זה לא הנושא רק של הקייטנות של החינוך המיוחד.

מאיר פרוש: חברת הכנסת נורית קורן, ובהמשך גם חבר הכנסת הרב מקלב, אני קודם כול רוצה לציין ולהזכיר לחברת הכנסת נורית קורן שהיא כבר העלתה את הנושא הזה בקיץ, וגם הרב מקלב, מכוח פעילותו, שוחח אתי על כך לפני החופשה הגדולה של הילדים בחינוך המיוחד.

מאיר פרוש: אז במשרד אמרו, לי לפחות, שאני נזכרתי מאוחר מדי להעיר להם ולבקש מהם שהדברים האלה יהיו אחרת.

מאיר פרוש: וכנראה מי שאין לו ילד בבית שהוא בעל צרכים מיוחדים לא יכול להבין את הבעייתיות של הנושא הזה.

מאיר פרוש: אבל מה שהובטח לי – ואת זה הבאתי כאן למליאה – זה שבשעתו נאמר שאכן לקראת פתיחת שנת הלימודים הבאה, שנת הלימודים תשע"ז, הדברים האלה ישתנו.

נורית קורן: לא, אנחנו רוצים שבקיץ הזה כבר – – –

מאיר פרוש: אני מודה לך על כך, ואני מודה גם לחבר הכנסת הרב מקלב, שאתם מחדדים את זה כעת שוב.

מאיר פרוש: זה פשוט גורם לי שאני אצטרך לבדוק עכשיו במשרד מה קורה לקראת חופשות תשע"ו.

בצלאל סמוטריץ': אין מזרזין אלא למזורזין.

נורית קורן: אני מברכת אותך, ואני מקווה מאוד שאנחנו ניתן פתרון לבעיה הזאת כבר השנה.

נורית קורן: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, של חבר הכנסת טלב אבו עראר, מס' 197: בית-הספר אלעאסם ב' ביישוב אבו-תלול.

טלב אבו עראר: מכובדי סגן השר, ביישוב אבו-תלול, בבית-הספר אלאעסם ב', שהוא מבנה יביל, לומדים כיום כ-1,100 תלמידים בכיתות דחוסות.

טלב אבו עראר: רצוני לשאול: 1.

טלב אבו עראר: האם יחולק בית-הספר לשניים? 2.

טלב אבו עראר: האם התחיל תכנון בית-הספר החדש בבנייה קשה?

טלב אבו עראר: 3.

טלב אבו עראר: מה הוא לוח הזמנים לתכנון?

טלב אבו עראר: תודה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טלב אבו עראר, מינהל הפיתוח במשרד החינוך פועל בשיתוף מלא עם הרשות המקומית להמשך קידומה הפיזי של מערכת החינוך.

מאיר פרוש: בשל בעיית הקרקעות הקיימת, הרשות הונחתה בדבר הפעולות שעליה לבצע על מנת לקדם את הפרויקטים.

מאיר פרוש: 1.

מאיר פרוש: בית-הספר לא מתוכנן להתפצל לשניים.

טלב אבו עראר: זה יישוב מוכר.

מאיר פרוש: כן, כן.

מאיר פרוש: 2–3.

מאיר פרוש: התשובה של המשרד היא כך: אושר התכנון של בית-הספר.

מאיר פרוש: שלב א' של הפרויקט תוקצב בשנת 2015 בסכום כולל של 8 מיליון ו-595,100 שקלים, 1,850 מ"ר.

מאיר פרוש: הרשות נמצאת בשלבי התקשרות עם הקבלן המבצע.

מאיר פרוש: אני חייב לספר לך עוד פרט.

מאיר פרוש: התשובה על השאילתה הזו נכתבה באוקטובר.

מאיר פרוש: יכול להיות שאם תתעניין ברשות תמצא כבר תשובה שיש כבר התקשרות עם קבלן מבצע.

מאיר פרוש: על כל פנים, זו התשובה שאני יודע למסור לך כרגע.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': שאלת המשך.

טלב אבו עראר: לפני כיומיים הגשתי שאילתה דחופה, מכובדי היושב-ראש, שאני לא יודע, משום מה הנשיאות, שאתה, היושב-ראש, חבר בה, לא קיבלה כזה נתון מדאיג וחמור – – –

בצלאל סמוטריץ': אני רק מבקש לתקן אותך, אדוני חבר הכנסת:

בצלאל סמוטריץ': שאילתות דחופות מאושרות על-ידי היושב-ראש ולא על-ידי נשיאות הכנסת.

טלב אבו עראר: אני יודע שהנשיאות מאשרת.

בצלאל סמוטריץ': לא, שאילתות דחופות מאשר היושב-ראש, חבל על הוויכוח.

טלב אבו עראר: רק היושב-ראש לבדו?

בצלאל סמוטריץ': כן.

טלב אבו עראר: תודה על המידע, באמת לא ידעתי.

טלב אבו עראר: טוב, נתון ממש חמור: כ-5,000 תלמידים בדואים גילאי שלוש–חמש הם בלי מסגרת חינוכית במדינת ישראל הדמוקרטית, היהודית, הדמוקרטית, הנאורה.

טלב אבו עראר: בלי מסגרת חינוכית, מכובדי סגן היושב-ראש.

טלב אבו עראר: מה יעשה משרדכם, משרד החינוך?

טלב אבו עראר: אפילו בסיור שעשתה ועדת החינוך ביום ראשון האחרון בשני בתי-ספר במגזר הבדואי בנגב – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

טלב אבו עראר: – – מטעם המשרד מישהו העלה את זה – 5,000 תלמידים בלי מסגרת חינוכית.

טלב אבו עראר: מה יעשה משרדך לקליטת תלמידים אלה?

טלב אבו עראר: תודה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טלב אבו עראר מעלה שאלה מאוד מאוד חשובה, ואני קטונתי מלהתערב בשיקוליו של היושב-ראש, שכמו שאתה אמרת, זה נתון לשיקולו האישי.

מאיר פרוש: אני לא יודע לענות תשובה כאשר אין לי הנתון הזה ולא יכולתי לבדוק קודם.

מאיר פרוש: ברור שאם יש 5,000 ילדים ללא כל רישום או ללא כל אחריות שהמשרד יודע עליה, זה דבר מאוד מאוד חמור, אבל אתה מציג אותו כך, ואני לא יודע להגיד לך תשובה.

טלב אבו עראר: זה נתון של משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, אני מבקש להציע – – –

מאיר פרוש: אני לא יודע להגיד לך תשובה, אבל אין לי ספק שאם המציע – – –

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, אני מציע שאדוני – – –

מאיר פרוש: כן, אבל בכל אופן הוא מעלה את זה, אז הוא רוצה שאני אגיד – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אז אדוני ישיב בכתב.

בצלאל סמוטריץ': זה לא רציני להתייחס – – –

מאיר פרוש: אני לא חושב שזה מכובד אם אני לא אתייחס כשהוא אומר מספר של 5,000 ילדים – – –

טלב אבו עראר: זה מספר של משרד החינוך – – –

מאיר פרוש: – – – 5,000 ילדים ללא כל מערך פיקוח יחד עם המשרד.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר פרוש: אני מתייחס לנתון הזה.

טלב אבו עראר: למה זה – – –

מאיר פרוש: אני לא מכיר אותו – – –

טלב אבו עראר: זה מטעם משרד החינוך.

מאיר פרוש: אתה יודע מה, או שאני אתן את העצה שלו – – –

טלב אבו עראר: זה נתון של משרדך שלך.

מאיר פרוש: למה אתה עושה לי ככה עם האצבע?

טלב אבו עראר: לא, אני לא עושה ככה.

מאיר פרוש: אבל למה אתה עושה לי ככה עם האצבע?

מאיר פרוש: למה אתה עושה את זה?

מאיר פרוש: הרי אני רוצה להתייחס למה שאתה מדבר, ואתה עושה לי עם האצבע ככה.

מאיר פרוש: זה הרי הדבר הכי חמור – – –

טלב אבו עראר: אני לא עושה ככה.

טלב אבו עראר: אני לא מאיים, אני לא מאיים – – –

מאיר פרוש: תראה, אני מבקש להתייחס, ואתה עושה לי עם האצבע.

טלב אבו עראר: אתה מכחיש עובדות כאן.

מאיר פרוש: לא, מי שנמצא פה במליאה יודע שאני לא מכחיש עובדות.

מאיר פרוש: אני אמרתי לך שאני לא יכול לאשר לך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, אתה לא מקשיב.

מאיר פרוש: לא יכול אשר לך, עובדה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, במחילה – – –

טלב אבו עראר: מי שאישר את זה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר – – –

מאיר פרוש: אוקיי, כנראה אתה צדקת שלא הייתי צריך להתייחס.

בצלאל סמוטריץ': לא, חבר הכנסת אבו עראר, אתה לא מקשיב למה שסגן השר מנסה לענות לך – – –

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אני לא – סליחה, אני עובר לשאילתה הבאה שעל סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס – – –

טלב אבו עראר: – – – לא רוצה לשמוע – – –

מאיר פרוש: אתה גורם בעצמך שיגידו לך כאלה תשובות.

מאיר פרוש: אתה גורם לזה.

טלב אבו עראר: משרד החינוך מאשר את זה – – –

מאיר פרוש: אני מנסה לענות לך, אף-על-פי שאני לא אמור לדעת תשובה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר – – –

מאיר פרוש: אני מנסה להתייחס, ואתה גורם לכך שכולם לא יוכלו להבין מה שאתה עושה.

טלב אבו עראר: אתה לא רוצה לשמוע את הנתון – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר, ברשותך, אנחנו עוברים – –

מאיר פרוש: אני ממש מתנצל על – – –

בצלאל סמוטריץ': – – לשאילתה מס' – רגע, רגע, אדוני, יש עוד שאילתות לאדוני.

מאיר פרוש: אני לא הולך, אני רק עושה לי סדר במה שאני צריך לעשות עם 5,000 הבדואים.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה מס' 207, של חבר הכנסת באסל גטאס: שר החינוך – – –

מאיר פרוש: אני בכל אופן רושם לי את העניין של 5,000 בדואים, תלמידים – – –

טלב אבו עראר: משרד החינוך – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, אנחנו עברנו לשאילתה הבאה, של חברך – –

טלב אבו עראר: אתה לא רוצה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – שר החינוך נושא נשק.

טלב אבו עראר: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, אתה לא נותן לסגן השר להשיב.

בצלאל סמוטריץ': סגן השר רצה להשיב לך, ואם אתה היית – – –

טלב אבו עראר: זה נתון של משרד החינוך – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל סגן השר לא התווכח עם הנתון שלך – – –

טלב אבו עראר: אבל – – – לא עונה – – –

בצלאל סמוטריץ': טוב, חבר הכנסת גטאס, אתה עולה לשאילתה, או שאני עובר לשאילתה הבאה?

בצלאל סמוטריץ': מה אתה עושה דין לעצמך פה?

טלב אבו עראר: זה נתון שנתן משרד החינוך.

טלב אבו עראר: אתה לא רוצה לשמוע.

טלב אבו עראר: זה נתון של משרד החינוך – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

טלב אבו עראר: – – – תבין, זה נתון שנתן – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אבו עראר, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

מאיר פרוש: רציתי לענות, אבל אתה מחפש משהו.

מאיר פרוש: לא אתי.

מאיר פרוש: לא אתי.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר – – –

טלב אבו עראר: זה נתון של – – –

מאיר פרוש: לא אתי, בבקשה.

טלב אבו עראר: אז אולי תלמד – – –

מאיר פרוש: לא אתי.

מאיר פרוש: תפסיק, די, נו מספיק, אתה פוגע בילדים האלה.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר פרוש: אתה פוגע בילדים האלה בהתנהגות שלך.

טלב אבו עראר: – – –

מאיר פרוש: אתה מפריע לחבר כנסת מהסיעה שלך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, קרא בבקשה את השאילתה מתוך הכתב.

טלב אבו עראר: – – – דיווח.

באסל גטאס: כל מה שחברי ניסה להגיד זה שהנתון הזה של ה-5,000 הוא נתון של משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': אבל סגן השר לא התווכח עם זה, חבר הכנסת גטאס.

בצלאל סמוטריץ': רק שחבר הכנסת אבו עראר לא רוצה להקשיב.

באסל גטאס: אדוני השר – כמובן, זה מופנה לבנט – אתמול התפרסמה תמונתך כשאתה נושא אקדח על גופך.

באסל גטאס: ברצוני לשאול: 1.

באסל גטאס: איזה סוג רישיון יש לך? 2.

באסל גטאס: האם בכוונתך לעשות בו שימוש?

באסל גטאס: 3.

באסל גטאס: מה הוא הצורך בנשק אישי כשאתה מלווה במאבטחים אישיים? 4.

באסל גטאס: איזה מסר הנך מבקש להעביר למורים או לתלמידים בתור שר החינוך?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר פרוש: טוב שאמרת שהשאילתה מופנית – מאחר שאתה שואל שאלות אישיות, השאילתה מופנית לשר החינוך, והתשובה שלי היא כך: 1.

מאיר פרוש: התשובה היא: רישיון לאקדח.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: התשובה היא: אם אהיה נוכח באירוע של ניסיון רצח, אירה במחבל.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: תשובת השר היא: איני מלווה במאבטחים.

מאיר פרוש: 4.

מאיר פרוש: התשובה של השר היא: כשיש גל טרור, חובה להגן על עצמנו.

מאיר פרוש: זו חובה מוסרית ממדרגה ראשונה.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לומר לך שאני עכשיו לא עונה מה שהשר ביקש לענות, אבל אני אומר לך שגם אני, ואני לא מבקש להיתפס כקיצוני, או – כאילו, אתה רוצה להאשים אנשים שכאילו רוצים לפגוע וסתם לשפוך דם?

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך: אצלנו בהלכה כתוב "הבא להורגך השכם להורגו".

מאיר פרוש: אם מישהו בא מולך עם סכין, אז מה?

מאיר פרוש: לעמוד בחיבוק ידיים?

מאיר פרוש: ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס בטח מבקש לגנות את הפיגועים במסגרת שאלת ההמשך שלו.

באסל גטאס: האם אני יכול לקבל את זה בכתב, אדוני?

באסל גטאס: אני רוצה את התשובה הזו בכתב, כבוד השר.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה – – –

בצלאל סמוטריץ': היא תהיה לך בפרוטוקול, אדוני.

מאיר פרוש: אני לא יודע מה הנוהל במזכירות.

מאיר פרוש: אני מוסר את זה למזכירות הכנסת – –

מיקי לוי: יש בפרוטוקול.

מאיר פרוש: – – ואם אני לא רוצה אני גם לא מוסר.

בצלאל סמוטריץ': יש פרוטוקול.

מאיר פרוש: אתם יכולים לרשום, ותיקח.

באסל גטאס: שר החינוך – – –

מאיר פרוש: אני עניתי לך בדיוק מה שהשר ביקש לענות.

באסל גטאס: בסדר, רק יש לי עוד שאלה: שר חינוך שמסתובב עם נשק מעביר מסר בתור האיש הבכיר ביותר במערכת החינוך, מסר מאוד ברור לתלמידים ולילדים ולמורים – –

בצלאל סמוטריץ': מה השאלה, חבר הכנסת גטאס?

באסל גטאס: – – שצריך להסתובב עם נשק.

מיקי לוי: מה לעשות, זה בעקבות המצב.

מאיר פרוש: אני מבקש לענות כך: השר ענה את מה שהוא ביקש למסור, ומסרתי בשמו למה הוא נושא נשק.

מאיר פרוש: אני אומר לך שאני לא שואל אותך מדוע אתה שואל שאלות בזכותם של אלה שיורים עליהם כאשר הם הולכים עם סכינים.

מאיר פרוש: זה לא מתאים לחבר כנסת שישאל שאלות וינסה להגן על כאלה שהולכים עם סכינים ורוצים להרוג, לא.

מאיר פרוש: השר עושה את זה מכיוון שאולי הוא מפחד על עצמו, או שהוא רוצה לעזור לאחרים שבאים מולם עם סכין.

באסל גטאס: אבל יש חוק.

מאיר פרוש: ולמה אתה צריך להגן – – –

באסל גטאס: יש מערכת חוק, יש משטרה, יש – – –

מאיר פרוש: למה אתה צריך להגן על מישהו או על כמה מהם שמנסים עם סכינים להרוג אנשים חפים מפשע?

מאיר פרוש: לכן לא מובן לי מה שאתה שאלת.

מאיר פרוש: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, של חברת הכנסת מיכל רוזין, מס' 250:

בצלאל סמוטריץ': יישום חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך.

מיכל רוזין: תודה לך.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר שאני לא יודעת מאיפה להתחיל, יש לי שאילתה מקורית מאוגוסט ושאילתה רגילה מנובמבר.

מיכל רוזין: לצערי הרב, גם התשובה שהתקבלה בכתב לא מספקת, בלשון המעטה.

מיכל רוזין: באוגוסט 2014 חוקק בכנסת חוק לפיקוח על איכות המזון ולתזונה נכונה במוסדות חינוך.

מיכל רוזין: על-פי סעיף 23 לחוק, הנהלים ייכנסו לתוקפם בתחילת שנת הלימודים תשע"ו.

מיכל רוזין: השר, בהתייעצות עם שר הבריאות ובאישור ועדת החינוך והתרבות והספורט של הכנסת, יקבע תנאים והוראות לעניין הרכב המזון שניתן לספק או למכור בתחום מוסד חינוך לעניין ערכו התזונתי, בהתחשב, בין השאר, בסוג מוסד החינוך ובצורכי התלמידים ובגילם.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול: 1.

מיכל רוזין: האם קבע המשרד הוראות על-פי התנאים בסעיף 2(ב) לחוק?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: האם מינה שר החינוך גוף פיקוח על הנושא מכוח פרק ד' לחוק?

מיכל רוזין: 3.

מיכל רוזין: אם טרם נקבעו – ואני יודעת שטרם נקבעו – תקנות ומנגנוני פיקוח על החוק, הרי שנת הלימודים שכבר החלה מזמן, ומושב הכנסת הנוכחי – הסתיים כבר ההוא שהיה צריך לקבוע בו – כיצד אתם מתכוונים לפעול כדי ליישם את החוק?

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני סגן השר.

מאיר פרוש: 1.

מאיר פרוש: סעיף 2(ב) בחוק קובע כי יש להתקין תקנות מכוחו של החוק.

מאיר פרוש: נוסח התקנות מגובש בימים אלה במשרד החינוך בתיאום עם משרדי ממשלה נוספים.

מאיר פרוש: כמקובל, עם סיום העבודה בנושא יובאו התקנות לאישור ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת כנדרש.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: המשרד פועל ליישום הוראות החוק, לרבות מינויו של גוף פיקוח על הנושא.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: גם בהיעדר התקנות אמון המשרד על הנחיית מוסדות החינוך בעניין – – –

קריאות: – – –

מאיר פרוש: יש פה התגברות על – – –

בצלאל סמוטריץ': יש פה השתלטות עוינת על המיקרופונים.

קריאה: כן, העיקר שפה בבית הזה אוהבים להגיד סייבר.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: גם בהיעדר התקנות אמון המשרד על הנחיות מוסדות החינוך בעניין פיקוח על איכות המזון, כפי שהיה עד כה.

מאיר פרוש: חוזר מנכ"ל בנושא מצוי בהליכי אישור ויפורסם בקרוב.

מאיר פרוש: אני מבקש להדגיש עוד שהמשרד נמצא בהליכים מתקדמים ביותר עם משרד המשפטים ומשרד הבריאות, ובזמן הקרוב ביותר יסיימו את הדיון בעניין הזה וההנחיות יוגשו לוועדת החינוך.

בצלאל סמוטריץ': תודה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת – חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: כפי שאמרתי, אני קיבלתי את התשובה הזאת בכתב, מכיוון שהגשתי שאילתה ישירה לשר.

מיכל רוזין: אני עדיין לא מצליחה להבין מדוע תקנות שהיו צריכות להיכנס לתוקף כבר בתחילת שנת הלימודים הזאת – אנחנו נמצאים עכשיו כבר לקראת סוף ינואר; מדוע התקנות האלה לא הותקנו?

מיכל רוזין: מדוע הן לא הגיעו לוועדת החינוך של הכנסת?

מיכל רוזין: נראה שיש פה זלזול רציני בכל הנושא של פיקוח על איכות המזון.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שזו בעיה קשה מאוד במערכת החינוך, ומשום מה התקנות האלה לא הגיעו.

מיכל רוזין: אני רוצה לדעת מה נעשה ומתי.

מיכל רוזין: האם אתם יכולים להגיד לנו מתי התקנות האלה יגיעו לאישור?

מיכל רוזין: הרי אנחנו יודעים שבכנסת – סגן השר פרוש, אתה יודע כמוני, כבר הרבה שנים אתה פה – לוקח לפעמים גם שלוש וארבע שנים כדי שמשרד יביא תקנות לאישור ועדת הכנסת.

מיכל רוזין: אז מתי עומדות להגיע תקנות?

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מאיר פרוש: גברתי חברת הכנסת רוזין, שאני אדבר דוגרי?

מיכל רוזין: כן.

מאיר פרוש: הרי את יודעת שהיו בחירות בפברואר או במרס 2015, נכון?

מאיר פרוש: אני זוכר את הלילה שבו החליטו פה במליאה ללכת לבחירות – איזו שמחה הייתה בסיעת מרצ.

מאיר פרוש: זאת אומרת, אם אין תקנות זה חלק מזה שאנחנו החלטנו ללכת לבחירות.

מיכל רוזין: – – –

מאיר פרוש: אני חושב שאת העדפת ללכת לבחירות מכך שיהיו תקנות.

מאיר פרוש: כי אם התקנות היו חשובות, היית שוקלת, אולי לא.

מאיר פרוש: דרך אגב, גם אני החלטתי, ואני הצבעתי בעד פיזור הכנסת, אבל אני לא ידעתי שאני אצטרך לענות לך על השאלה הזאת.

מאיר פרוש: את יודעת שאת החוק הזה חוקקו בזמן שר החינוך פירון.

מאיר פרוש: הלכנו לבחירות.

מאיר פרוש: אומנם הבחירות היו בפברואר או במרס, אבל ההחלטה על כך הייתה חצי שנה קודם.

מאיר פרוש: כך שבואו לא ניקח – מאז חוקק החוק ועד שהשר נכנס לתפקיד בסוף מאי, סוף מאי – – –

מיכל רוזין: בישראל הפקידים ממשיכים לעבוד, הם לא מתחלפים.

מיכל רוזין: זה לא ארצות-הברית, זה לא ארצות-הברית.

מאיר פרוש: אמרנו שאנחנו מדברים דוגרי, אז זה מחוץ לפרוטוקול, מה שאני עונה לך.

מאיר פרוש: אז השר נכנס במאי.

מאיר פרוש: הוא נכנס לתקופה של היערכות לפתיחת שנת הלימודים, הוא מסיים את ההיערכות והוא באמצע אלול למנייננו, והוא כבר צריך להיערך לראש השנה, כיפור, סוכות, שמחה תורה, והוא נכנס לעבודה בחורף.

מאיר פרוש: אז אני אומר לך, המשרד עוסק בעניין הזה ברצינות, ואם לא נכריז עוד פעם על בחירות, נראה לי שהדבר הזה יקרה בקרוב.

מיכל רוזין: מתי?

מאיר פרוש: את יודעת, הנבואה – למי יש הנבואה?

מאיר פרוש: לא לאנשים שלא רוצים להיקרא שוטים.

בצלאל סמוטריץ': טוב, בפעם הבאה חברת הכנסת רוזין אכן תחשוב פעמיים לפני שהיא תפזר את הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': ויש לה שאילתה נוספת.

מאיר פרוש: לא, היא העדיפה את פיזור הכנסת על התקנות.

בצלאל סמוטריץ': יש לה שאילתה נוספת לאדוני, מס' 254: הפצת דברי שנאה בבית-ספר.

מיכל רוזין: אני ידעתי שלא משנה מה יהיו תוצאות הבחירות – אתם תהיו בממשלה, אז קיוויתי שתייעלו את השירות הציבורי.

מאיר פרוש: לא חשבת כך.

מאיר פרוש: את לא חשבת שיש עתיד ירדו מ-19 ל-11.

מיכל רוזין: לא, אבל ידעתי שהחרדים יהיו בממשלה, בוודאות.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: היינו באופוזיציה יחד.

מיכל רוזין: אני אעשה לך את הניתוח אחר כך.

מיכל רוזין: בוודאות.

מיכל רוזין: השאלה שלי היא בנושא הפצת דברי שנאה בבית-ספר.

מיכל רוזין: אני חשפתי שבבית-ספר "נר הצפון" במגדל-העמק חולק לתלמידים מאמר שבו השמצות כנגד הציבור החילוני.

מיכל רוזין: שיחה עם המנהל שגם הוקלטה העלתה כי מאמרים מסוג זה מופצים דרך קבע לתלמידים והוריהם, ופעמים רבות לילדים החל מכיתה א' על מנת שייתנו להוריהם.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול: 1.

מיכל רוזין: האם קיים פיקוח על תכנים הנמסרים לתלמידי בתי-הספר של זרם החינוך החרדי?

מיכל רוזין: 2.

מיכל רוזין: אם כן – מה נעשה למניעת הפצת השמצות כנגד הציבור החילוני בבתי-ספר אלה?

מאיר פרוש: התשובה שהמשרד מבקש למסור היא כך: הנושא נבדק על-ידי מנהל מחוז ירושלים, מנח"י, והמחוז החרדי – שדרך אגב, המליאה ודאי יודעת שכעת – – –

מיכל רוזין: מדובר בבית-ספר במגדל-העמק.

מאיר פרוש: אבל הרי את יודעת שמי שכיהן כמנהל מנח"י ירושלים היה גם מנהל המחוז החרדי, ומאחר ש"נר הצפון" כנראה קשור למחוז החרדי, התשובה היא, במלוא השקיפות, שהנושא נבדק על-ידי מנהל מחוז ירושלים, שהוא מנהל מנח"י, והוא היה, והוא עדיין בימים אלה, מנהל המחוז החרדי, אף שהייתה שאילתה מדוע עשו מכרז, וחבר הכנסת מיקי לוי הסכים אתי שהמכרז לא בא מפני שהחרדים ביקשו, אלא מפני שבית-משפט קבע.

מאיר פרוש: להלן התשובה: מייד עם קבלת הפנייה ובירור פרטי המקרה, המפקח על בית-הספר הבהיר למנהל את חומרת העניין, וזה הוציא הודעת התנצלות להורים.

מאיר פרוש: הדברים נכתבו על-ידי גורם חיצוני, עיתונאי, והופצו במנשר להורים.

מאיר פרוש: תוכן הדברים – דרך אגב, אני לא ראיתי אותם, אני לא יודע על מה הם – תוכן הדברים הנו חמור ביותר, וודאי שלא עולה בקנה אחד עם הערכים אשר אנו מצווים לחנך לאורם, ערכים של כבוד הדדי וסובלנות.

מיכל רוזין: – – –

מאיר פרוש: המפקח על בית-הספר ימשיך לעקוב אחר התנהלות המוסד וימשיך בדיאלוג ובשיח, הן מול צוות ההוראה והן מול ההורים.

מאיר פרוש: המחוז החרדי במשרד החינוך ירענן את ההנחיות בכל הנוגע להפצת חומרים לתלמידים ולהוריהם.

מאיר פרוש: זו תשובת המשרד, שכנראה הוכנה בשיתוף מנהל המחוז החרדי הנוכחי.

בצלאל סמוטריץ': שאלת המשך, חברת הכנסת רוזין?

מיכל רוזין: כן.

מיכל רוזין: אני רוצה בכל זאת שתנסה להרחיב את תשובתך.

מיכל רוזין: אני יודעת שאתה מכיר היטב את החינוך החרדי.

מיכל רוזין: לצערי הרב, גם בסוף השבוע האחרון פורסמה כתבה על אנשים שרחמנא ליצלן יצאו בשאלה, משפחה שלמה – ורבים אחרים עושים זאת, מה לעשות – והם מספרים על החינוך במוסדות החרדיים שבהם מחנכים על החילונים – דברי הסתה קשים ביותר, קשים ביותר.

מיכל רוזין: אני חושבת שיש פה בעיה.

מיכל רוזין: זה עושה נזק והפרדה עוד יותר גדולים ממה שאנחנו רוצים שיקרה בחברה הישראלית.

מיכל רוזין: כפי שאנחנו לא רוצים שיסיתו נגד החברה החרדית – ומי כמוך יודע שאני נלחמת בעניין הזה – אני חושבת שמן הראוי להיאבק בהסתה הזאת נגד הציבור החילוני בתוך הציבור החרדי.

מיכל רוזין: אני לא חושבת שזה תורם משהו.

מיכל רוזין: ההפך, אני חושבת שזה רק יוצר שנאה, הסתה, פחד מהאחר, ובסופו של דבר, אנחנו כולנו כחברה משלמים על כך את המחיר.

מיכל רוזין: תודה.

מאיר פרוש: תודה לחברת הכנסת רוזין על השאלה הנוספת.

מאיר פרוש: אני, למשל, אם הייתי מקבל מידע מאחד שחזר בתשובה – לא חזר בשאלה, אחד שחזר בתשובה – שבתקופה שהוא היה בבית-ספר חילוני או במוסד חילוני הסיתו שם נגד הציבור החרדי, הייתי מקבל את זה בעירבון מוגבל.

מיכל רוזין: למה?

מאיר פרוש: אני צריך לענות עכשיו, נכון?

מאיר פרוש: אני עונה לך, אומר לך: אם אני הייתי מקבל מידע מאחד שחזר בתשובה, שעזב את דרכו הקודמת, ובא לציבור החרדי ומספר להם: אתם יודעים מה עושים, איזה שטיפת מוח עושים לציבור – – –

מיכל רוזין: הנה, אבל הוכחתי.

מאיר פרוש: שאלת אותי לגבי בית-ספר "נר הצפון" בחיפה, ועניתי את מה שעניתי.

מאיר פרוש: את שואלת אותי שאלה על דבר שקרה בשבוע האחרון.

מאיר פרוש: אני אומר: אם אני הייתי מקבל מידע מאחד שחזר בתשובה על משהו שקרה בתקופה שהוא היה חילוני, הייתי מקבל את זה בעירבון מוגבל.

מאיר פרוש: למה אני אומר לך את זה?

מאיר פרוש: כי אם מישהו שהוא חוזר בשאלה, או אם זו משפחה שחוזרת בשאלה, שבאים ומספרים סיפורים על מה שעושים החרדים ואיזו שטיפת מוח – אני גם מציע לך, את לא חייבת, אני מציע לך לקבל את זה בעירבון מוגבל.

מאיר פרוש: כי הרי בדרך כלל, אם אחד חוזר בתשובה – קרה לו משהו.

מאיר פרוש: קרה לו משהו.

מאיר פרוש: ויש הרבה.

מאיר פרוש: איך אמרת?

מאיר פרוש: יש כאלה שחוזרים בשאלה?

מאיר פרוש: יש הרבה מאוד שחוזרים בתשובה.

מאיר פרוש: אלה שחוזרים בתשובה, קורה להם משהו.

מאיר פרוש: הרי זה לא בא ביום רגיל, חזרתי בתשובה.

מאיר פרוש: לא, זה תהליך.

מאיר פרוש: אני יודע על כאלה שלא מהציבור החרדי, שמסתכלים על אלה שחוזרים בתשובה – שהם אנשים תימהוניים.

מאיר פרוש: יש כאלה שחושבים כך.

מאיר פרוש: אני מבין גם שאם קורה הפוך, אם מישהו חוזר בשאלה, זה לא ביום אחד, קרה משהו.

מאיר פרוש: אז אני, על כל פנים, לא הייתי מקבל for granted ככה מישהו שסיפר לי על תשובה – – –

מיכל רוזין: אתה אומר שזה לא קורה?

מאיר פרוש: את חושבת שאני עושה את עבודת הפיקוח במשרד?

מאיר פרוש: ממש לא.

מאיר פרוש: ממש לא.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לחלק ציונים מה עושים במגזר החילוני נגד החרדים ולא מה עושים במגזר החרדי נגד – זה לא מתפקידי.

מאיר פרוש: זה גם לא יועיל וגם לא יתרום לשום דבר.

מאיר פרוש: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נורית קורן – איננה כאן; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – גם איננה כאן.

בצלאל סמוטריץ': השאילתה הבאה היא של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר, מס' 281:

בצלאל סמוטריץ': שילוב לקויי למידה באקדמיה.

בצלאל סמוטריץ': אם השר יחליט לתת בכתב, הוא יכול לשלוח בכתב, אבל אין חובה כזו.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בר, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, בחוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים נקבע שיובאו לוועדת החינוך תקנות לשילוב לקויי למידה עד דצמבר 2014.

יחיאל חיליק בר: מכיוון שעד היום, לצערי, לא הותקנו התקנות הללו, שוררת אי-אחידות בין המוסדות השונים ונמנעת מסטודנטים רבים הזדמנות שווה להשכלה, שזה חמור מאוד.

יחיאל חיליק בר: ברצוני לשאול: 1.

יחיאל חיליק בר: האם התקיימה התייעצות בנושא עם הגופים המצוינים בחוק?

יחיאל חיליק בר: 2.

יחיאל חיליק בר: אם לא – מדוע לא הותקנו התקנות הללו? 3.

יחיאל חיליק בר: מתי יותקנו התקנות?

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת בר, לפני השאילתה שהעלית על הכתב ב-27 בדצמבר, שאלת בנושא הזה עוד שאילתה?

יחיאל חיליק בר: לא.

מאיר פרוש: מה שהקראת עכשיו זה לא מה שכתוב בסך הכול של השאילתה שהגשת.

יחיאל חיליק בר: אני הקראתי מהדף עכשיו.

מאיר פרוש: לי יש משהו אחר.

מאיר פרוש: על כל פנים – – –

בצלאל סמוטריץ': הכותרת היא אותה כותרת.

מאיר פרוש: המספר של השאילתה הוא אותו מספר.

מאיר פרוש: אני אענה.

מאיר פרוש: 1–2.

מאיר פרוש: חוק זכויות תלמידים עם לקות למידה במוסדות על-תיכוניים, התשס”ח–2008, מחייב התקנת תקנות בנושאים שונים ומורכבים, לרבות הקביעה בחקיקה מהן ההתאמות לסטודנטים, מהי פעילות תומכת, קביעת אמות המידה לשיטות אבחון מקובלות, אופן הקביעה של שיטת האבחון ואופן עריכה של מסמך האבחון.

מאיר פרוש: נושאים אלו יוסדרו לראשונה בחקיקה.

מאיר פרוש: מאחר שמדובר בנושאים מורכבים מאוד ובעלי השפעה והשלכות מרחיקות לכת על ציבור רחב של סטודנטים אך גם על ציבור רחב של בעלי מקצוע ומאבחנים, קובע החוק פרוצדורה של התייעצות עם גורמים רבים.

מאיר פרוש: המשרד גיבש טיוטת תקנות והחל בהיוועצות עם הגורמים המקצועיים השונים, המנויים בחוק.

מאיר פרוש: היוועצות זו טרם נסתיימה, ומכיוון שכך, טרם הותקנו התקנות.

מאיר פרוש: 3.

מאיר פרוש: התקנת התקנות תושלם בעת הקרובה.

מאיר פרוש: השר מבקש להודות לך על שהפנית את תשומת לבנו לנושא חשוב זה.

מאיר פרוש: הוא גם מבטיח שיעקוב מקרוב אחר התקדמות אישור התקנות עד לחתימתן,

בצלאל סמוטריץ': שאלת המשך, חבר הכנסת בר.

יחיאל חיליק בר: האם אתה יודע מה סד הזמנים?

יחיאל חיליק בר: מתי יותקנו התקנות?

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: אני רואה רק שהתשובה על השאילתה – השר הרי התייחס בלשון אישית אליך.

מאיר פרוש: על כל פנים, התשובה הזו נכתבה בסוף דצמבר.

יחיאל חיליק בר: ולא מצוין מתי יותקנו התקנות שסטודנטים רבים מחכים להן?

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: המשרד לא יכול להתחייב על דבר כזה.

יחיאל חיליק בר: אני רק רוצה שאלת המשך.

יחיאל חיליק בר: תראה, תלמידים שהיה נהוג לתת להם את אותן הקלות בבתי-הספר, כשהם מגיעים לאקדמיה הם לא זוכים לזכויות שקיבלו בבית-הספר.

יחיאל חיליק בר: יוצא מצב, אדוני סגן השר, שפעמים רבות, על אף האינטליגנציה והחוכמה שלהם הם מקבלים במבחני האקדמיה ציונים נמוכים בגלל לקויות הלמידה האלה.

יחיאל חיליק בר: זאת אומרת, הם לא מקבלים שוויון הזדמנויות מלא.

יחיאל חיליק בר: בהרבה מוסדות חינוך נותנים רק תוספת זמן לכל לקוי למידה, ואין התחשבות יתרה בצרכים האלה.

יחיאל חיליק בר: יש ארבע דוגמאות של הקלות שאפשר לתת להם: למשל, הקראת שאלון בתחילת המבחן, או מבחן בעל-פה, או הקלדת המבחן בעל-פה או שכתוב.

יחיאל חיליק בר: והשאלה היא, האם אתם תהיו מוכנים לשקול חלק מהפתרונות הללו כהקלות שתיתנו לתלמידים עם הלקויות הללו?

מאיר פרוש: חבר הכנסת בר, אני משוכנע שההצעות שאתה מעלה, או חלקן, בוודאי מקובלות על המשרד.

מאיר פרוש: אבל אני מבקש, אם אתה רוצה שאני אהיה אחראי לכך, לבדוק כדי לתת לך תשובה על השאילתה הנוספת, אני הייתי מציע שתעביר לי את זה בכתב.

מאיר פרוש: אני אשמח מאוד לענות.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה אחרונה לסגן שר החינוך.

מאיר פרוש: גברתי, אני יכול להחליף אותך כשרה תורנית, כי בשאילתות אנחנו לא יודעים אם צריך – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, אנחנו לא מוותרים.

בצלאל סמוטריץ': אתה חושב שאתה יכול פה לוותר?

מאיר פרוש: היא ביקשה, היא ביקשה.

מאיר פרוש: אני לא חושב – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מוותרים על השרה שקד אף פעם, בשום מצב.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': שאילתה אחרונה של חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: במשרד החינוך הוחלט לאסור באופן מוחלט על כל עובדי ההוראה לעבוד בהוראת נהיגה.

באסל גטאס: ההחלטה גורפת.

באסל גטאס: ברצוני לשאול: 1.

באסל גטאס: איזה איסור קיים בפועל?

באסל גטאס: 2.

באסל גטאס: מה הרציונל?

באסל גטאס: האם הוא מידתי?

באסל גטאס: 3.

באסל גטאס: למה למנוע ממורה ללמד נהיגה אם יוכח שאין ניגוד עניינים, הן לגבי מורי יסודי וחטיבת ביניים, שממילא התלמידים שלהם לא לומדים נהיגה, והן לגבי תלמידים שאין להם נגיעה למורה?

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, אני שב ומעיר לאדוני שאדוני צריך לקרוא את נוסח השאילתה מתוך הדף שנמצא על מקומו, שמזכירות הכנסת ערכה והדפיסה.

באסל גטאס: מה?

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר ומזכיר לאדוני שצריך לקרוא את השאילתה בנוסחה, בהתאם – – –

מאיר פרוש: זה הנוסח שמופיע – שנמצא על השולחן.

מאיר פרוש: זה הנוסח שיש לי.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת באסל גטאס, ההוראות הכלליות בדבר סוגיית העבודה הנוספת של עובדי מדינה מפורטות בפרק 42 לתקנון שירות המדינה – תקשי"ר.

מאיר פרוש: בפרק זה נאסרה באופן קונקרטי העסקה נוספת של עובדי מדינה בתפקיד הוראת נהיגה, כמו גם בכמה מקצועות נוספים.

מאיר פרוש: משרד החינוך מיישם את ההוראות ודיני המשמעת שנקבעו בתקשי"ר ביחס לעובדי ההוראה, וניתן לעיין בעניין זה בחוזר המנכ"ל תשע"ה/12/א, שפורסם ביום 17 באוגוסט 2015.

מאיר פרוש: חוזר זה חל על כלל עובדי ההוראה, הן על אלו המועסקים על-ידי המשרד והן על אלו המועסקים על-ידי בעלויות.

מאיר פרוש: במהלך השנים, ובעקבות תלונות ופניות מהשטח, לרבות פניות ממפקחים, מנהלי מוסדות חינוך והורים לתלמידים, על אודות העסקת עובדי ההוראה בעבודה נוספת, נדרש משרד החינוך להסדיר את הנושא, כאשר לפניו עומדות המגבלות שנקבעו בתקשי"ר כאמור.

מאיר פרוש: בבוא המשרד לדון בנושא, עמדו לנגד עיניו טובת התלמידים והרצון למקד את יכולותיהם והכשרתם של עובדי ההוראה במקצוע.

מאיר פרוש: ההחלטה לאסור מתן היתר לעבודה נוספת בהוראת נהיגה במקביל למקצוע ההוראה הנה בראש ובראשונה פועל יוצא של ניגוד עניינים מובהק, אשר אינו תלוי רק בשכבת הגיל שבה מלמד עובד ההוראה.

מאיר פרוש: זאת ועוד, קיים קושי מובנה באכיפת הסדרי ניגוד עניינים כשמדובר בהוראת נהיגה.

מאיר פרוש: יש קשיים נוספים אשר עלו בבחינת העסקה כפולה מעין זו, וביניהם: 1.

מאיר פרוש: ניגוד העניינים מתקיים גם בקרב בני משפחה אחרים של התלמידים שהמורה מלמד, ולא ניתן להבטיח הפרדה אשר תמנע את ניגוד העניינים; 2.

מאיר פרוש: הגעה למתחם בית-הספר עם הרכב ללימוד נהיגה ועליו האות ל' נחשבת לפרסומת מסחרית אסורה בשטח מוסד חינוך; 3.

מאיר פרוש: היות שמקצוע הוראת הנהיגה הנו גמיש, נוצר מצב שחלק מעובדי ההוראה יצאו במהלך יום הלימודים מבית-הספר להוראת נהיגה וחזרו שוב לבית-הספר לשם המשך העיסוק בהוראה; 4.

מאיר פרוש: חלק ממורים אלו התחילו את יומם בשיעור או שניים של הוראת נהיגה עוד לפני הגעתם לבית-הספר, ועל כן איחרו להגיע ליום העבודה בבית-הספר.

מאיר פרוש: משכך, ולאחר שהנושא נדון בסדרה ארוכה של הליכים משפטיים בערכאות השונות, הוחלט לנקוט מדיניות אחידה וכוללת בעניין ולאסור עבודה בהוראת נהיגה במקביל לעבודת ההוראה בבתי-הספר לכלל עובדי ההוראה במערכת החינוך.

מאיר פרוש: כפי שצוין, הוראות אלו עוגנו בחוזר מנכ"ל אשר פורסם לאחרונה.

מאיר פרוש: עוד אציין, לשם השלמת התמונה, כי בשנים האחרונות יישם המשרד שתי רפורמות, "אופק חדש" ו"עוז לתמורה", אשר לצד טיפוח עבודת ההוראה, פיתוח מקצועי, קידום ועידוד התלמידים, ניתנו במסגרתן תוספות שכר על מנת לאפשר למורה שכר ראוי ולצמצם את הצורך בעבודות נוספות העשויות לגרום לשחיקה והיעדרות מהעבודה, כמו גם לניגוד עניינים, כפי שהובהר לעיל.

מאיר פרוש: לאור האמור, לא ניתן לאשר לעובדי הוראה לעסוק בעבודה נוספת בהוראת נהיגה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': שאלה נוספת לחבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: לא ענית על זה שנגיד מורה ביסודי – אין שום ניגוד עניינים.

באסל גטאס: יש פה חוק חופש העיסוק, יש חוקי-יסוד.

באסל גטאס: אתה לא יכול למנוע מבן-אדם, מורה בבית-ספר יסודי, בזמנו החופשי, ללמד תלמיד שהוא בן 18 ומעלה, שאין שום ניגוד עניינים עם תפקידו בתור מורה ביסודי.

באסל גטאס: וגם יש הרבה מורים שהם לא בתוכניות של "אופק חדש".

באסל גטאס: כלומר, זו פגיעה לא מידתית – אנחנו רואים ציבור שלם שאתה מונע ממנו חופש עיסוק בעוד מקצוע.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת גטאס, אני סבור שבמכלול התשובות שנתתי יש גם תשובה על השאלה הזאת.

מאיר פרוש: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין תמסור לנו הודעה בשם ועדת הכנסת.

מאיר פרוש: זה לא קשור אלי?

בצלאל סמוטריץ': לא, אדוני משוחרר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני ביצע את תפקידו נאמנה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מודים לו.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת נחמיאס ורבין, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך יהיו כמה הודעות קצרות של המזכיר, ואנחנו נחתום את הישיבה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת ציפי לבני ובצלאל סמוטריץ בנושא: עיגון מעמדה וסמכויותיה של נציבות הביקורת על הפרקליטות בחקיקה ראשית.

): כמו-כן הוחלט כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תקיים דיון משותף עם הוועדה לענייני ביקורת המדינה ובתיאום אתה.

): תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני מזכיר הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

נאזם בדר: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 44) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת); וכן הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 43) (השעיה והעברה מכהונה של סגן ליושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2016.

נאזם בדר: מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת רויטל סויד ומרדכי יוגב בנושא: תוצאותיו של דוח המועצה לשלום הילד – "מצבם של הילדים".

נאזם בדר: הסכם בדבר הפקה משותפת של סרטי קולנוע בין מדינת ישראל ובין ממשלת הרפובליקה הפדרטיבית של ברזיל.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת מרדכי יוגב ושרן השכל בנושא:

נאזם בדר: התבטאויות חריפות של מרצים באקדמיה נגד נבחרי ציבור ונגד סטודנטים; ובהצעה של חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה בנושא: האיום על מרצים באקדמיה בגין התבטאויותיהם.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני המזכיר.

בצלאל סמוטריץ': תם סדר-היום.

בצלאל סמוטריץ': הישיבה הבאה תתקיים, ברצות השם, ביום שני, ט"ו בשבט התשע"ו, הבא עלינו לטובה, 25 בינואר 2016, בשעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': ישיבה זו נעולה.