ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 89, 2016-01-13 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ג' בשבט תשע"ו, 13 בינואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת מזכר הבנות בין ממשלת הרפובליקה האיטלקית וממשלת מדינת ישראל בדבר שיתוף פעולה ביטחוני וצבאי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קודם כול נזמין את השר לשירותי דת חבר הכנסת דוד אזולאי לעלות לדוכן להשיב על שאילתה דחופה מס' 129 של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: צו הריסה לעירוב בערד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר יקרא את נוסח השאילתה, והשר ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – שאלות נוספות.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר לענייני דת הרב דוד אזולאי, עיריית ערד הוציאה צו הריסה לעירוב שבוצע על-ידי המועצה הדתית.

ישראל אייכלר: עירוב זה פחים ועמודים.

ישראל אייכלר: רצוני לשאול: 1.

ישראל אייכלר: האם אכן קיים צו הריסה?

ישראל אייכלר: 2.

ישראל אייכלר: אם כן – מה היא סמכותו של ראש עירייה למנוע עירוב שיאפשר לשומרי שבת לשאת חפצים בשבת?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: השר לשירותי דת, בבקשה.

דוד אזולאי: תודה רבה, אדוני.

דוד אזולאי: קודם כול – אני אקדים ואומר לחברים שנמצאים ומאזינים וצופים בנו, עירוב, משמעותו ליהודי שומר תורה ומצוות שברגע שאין עירוב בעיר הוא לא יכול לטלטל, לא יכול להוציא שום דבר מהבית לחוץ.

דוד אזולאי: זה אומר שזה מקשה עליו את החיים, שאין עירוב בעיר.

דוד אזולאי: על-פי ההלכה, בכל עיר צריך שיהיה עירוב.

דוד אזולאי: העירוב הוא עמודים עם חוטים מסביב שמקיפים את כל העיר, וזה הופך את כל האזור הגיאוגרפי למקום מגורים, ואז ההלכה בעצם, על סמך העירוב, מאפשרת טלטול מהבית החוצה.

יולי יואל אדלשטיין: בשבתות.

דוד אזולאי: בשבתות.

דוד אזולאי: תודה, אדוני, על ההערה.

דוד אזולאי: לעניין השאילתה, אדוני חבר הכנסת הרב אייכלר, אני רוצה קודם כול להגיד שהשאילתה הייתה צריכה להיות מיועדת לשר הפנים, אבל אני בכל זאת בדקתי את העניין, ואני אענה לאדוני: נושא העירוב בערד נמצא כרגע בטיפולו של ראש המועצה הדתית בערד מול הגורמים המקצועיים בעירייה.

דוד אזולאי: כרגע מתנהל משא-ומתן עם המועצה הדתית ומע"צ, מאחר שיש בעיה עם עמוד העירוב מעל כביש 31.

דוד אזולאי: לדבריו של ראש המועצה הדתית ערד, הרב חיים ברוז'ק, המועצה עושה כל שלאל ידה למציאת פתרון אשר מקובל על כל הצדדים ובכך למנוע את הריסת העירוב.

דוד אזולאי: המשרד לשירותי דת מתקצב בניית עמודי העירוב במועצות הדתיות, אולם אינו אמון על ההליכים המינהליים במועצות הדתיות.

דוד אזולאי: את הסוגיה המשפטית יש להפנות לשר הפנים, שאמון על תפקוד ראשי הרשויות.

דוד אזולאי: מכאן אני אומר, כפי שאמרתי בפתיחת דברי, מי שהיה אמור לטפל בזה זה משרד הפנים מול הרשות המקומית.

דוד אזולאי: למרות הכול אנחנו בדקנו את העניין הזה.

דוד אזולאי: יתרה מכך, אנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה, ואני דרשתי שהדבר הזה יבוצע כמה שיותר מהר, עוד לפני השבת הקרובה, כדי שלא ייווצר מצב שהעיר תהיה ללא עירוב בשבת הקרובה.

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני כבוד השר, יש בידי חוות דעת של היועץ המשפטי של המועצה הדתית בירושלים עורך-הדין אשר אקסלרוד, שעירוב בכלל לא צריך בקשת היתר.

ישראל אייכלר: מדובר בעמוד וחביות, ואין בזה שום צורך.

ישראל אייכלר: יש פה חוות דעת מנומקת.

ישראל אייכלר: בידי השנייה יש לי צו הריסה מינהלי של ראש העיר ניסן בן חמו, שמנהל מלחמה נגד התחרדות ערד.

ישראל אייכלר: הוא כותב בצו ההריסה: להרוס את המבנה, אשר כולל חביות עם עמודים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, מדובר פה במבנה, וכשהוא מפרט מה המבנה, הוא עצמו כותב "חביות עם עמודים".

ישראל אייכלר: הווי אומר שיש פה מדיניות של אפליה.

ישראל אייכלר: ראש העיר והעירייה כתבו לבית-המשפט שתפילה בבית-כנסת מהווה סכנה לשלום הציבור וסיכון חיי אדם, ובית-המשפט זרק אותו מהמדרגות מהטענה הזאת.

ישראל אייכלר: כך שהמניעה של העירוב היא כדי למנוע מאנשים להגיע לבית-הכנסת, כי הוא לא רוצה שיגיעו לשם.

ישראל אייכלר: לכן זאת לא שאלה לשר הפנים בלבד על מבנה של חביות עם עמודים, אלא האם אנחנו בערד – יש שם אזרחים ישראלים, יש שם מאריתריאה, וסודאנים, יש הרבה – האם ייתכן שהעירייה תגיד, למשל, שמסגד זה סיכון חיי אדם, והאם ייתכן שאנחנו נאפשר לאדם שפעל בתנועה למניעת התחרדות ערד שיהיה היועץ המשפטי וירדוף את הציבור החרדי שם.

ישראל אייכלר: זה כן עניין של המשרד לשירותי דת, כדי לאפשר ליהודים ללכת להתפלל לפי ההלכה, עם עירוב.

ישראל אייכלר: זאת לא שאלה של משרד הפנים, כי משרד הפנים לא שייך לעניין של המבנה.

ישראל אייכלר: זה חביות עם עמודים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ישראל אייכלר: השאלה היא באמת אליך – מה אתה עושה, ואם יש לך סנקציות להפעיל נגד ראש עיר שלוקח את הסמכות החוקית שיש לו לצווי הריסה ומנהל מלחמה פוליטית.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, ברשותך אני אומר, שכל מי שמדבר שערד מתחרדת – אני רוצה לומר מה שאמר שמעון המכבי לאנטיוכוס השביעי: לא ארץ זרה לקחנו, לא ארץ נוכרית כבשנו.

ישראל אייכלר: אנחנו חיים בערד ובכל מקום בארץ-ישראל בזכות אבות ובזכותנו.

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

דוד אזולאי: חבר הכנסת אייכלר, קודם כול יש לי הרושם, לפי חוות הדעת המשפטית של אותו מהנדס בערד או היועץ המשפטי, שהוא כנראה לא יודע מה זה עירוב.

דוד אזולאי: אז כדאי שנסב את תשומת לבו שיצא ויראה מה זה עירוב.

דוד אזולאי: זה לא בניין, אלא כפי שאמר – – –

יעקב ליצמן: לצערי הרב, אדוני השר, הוא יודע מה זה עירוב, ודווקא מפני שהוא יודע מה זה עירוב הוא מקלקל לכל יהודי, דתי, חרדי וכו'.

דוד אזולאי: אז חבל מאוד שהוא מנהל מאבק בעניין עירוב.

דוד אזולאי: אני, בכל אופן, הולך להתערב.

דוד אזולאי: אני לא אתן לו לעשות את זה.

דוד אזולאי: עם כל הכבוד לו, ערד שייכת לכלל ישראל, ולציבור החרדי שהגיע לשם ליישב את המקום הזה שבמשך שנים היה נעדר מתיישבים.

דוד אזולאי: אז אנחנו רק צריכים לחזק את ההתיישבות במקומות האלה, ולחזק את אלה שנמצאים שם.

דוד אזולאי: לעניין העירוב, אדוני חבר הכנסת הרב אייכלר, אני מודיעך ומבטיח לך שאני לא ארפה מהעניין הזה.

דוד אזולאי: אני אמשיך ואטפל, ואני לא אתן שיועץ משפטי כזה או אחר ימנע מהציבור שרוצה לקיים את השבת כהלכתה ולקיים עירוב כדי שיוכל לטלטל, שהוא ימנע זאת.

דוד אזולאי: אני מקווה שזה לא יקרה, בכל אופן, לא אצלי.

דוד אזולאי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר, תודה לשר דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו – היינו רוצים לעבור לשאילתה הבאה, כי השואל נמצא כאן, חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, אבל גם אחרי שהפסקתי את הישיבה בפעם שעברה קיוויתי שהמסר עבר.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה שבדקה האחרונה המסר עבר, ושר הבינוי והשיכון אכן הופיע במליאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חוזר ואומר, מי שיש לו שאילתה כחבר כנסת – ואני רואה שחברי הכנסת למדו את העניין – או מי שצריך להשיב על השאילתה – ואני פונה גם לסגן שר הביטחון שעדיין לא כאן ולשר המקשר שעדיין לא כאן – שיהיו כאן בשעה 11:00.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב גלנט, שר הבינוי והשיכון, יעלה בבקשה על הדוכן כדי להשיב על שאילתה מס' 127 מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מחירי פיתוח בבית-שמש.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מוזס ייגש למיקרופון ויקרא את נוסח השאילתה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: השאילתה שלי מיועדת לשר הבינוי והשיכון.

מנחם אליעזר מוזס: במכרזי "מחיר למשתכן" בבית-שמש נקבעו מחירי הפיתוח על סך 300,000 שקלים ליחידה, בגובה מחיר הפיתוח של רמת-שלמה בירושלים.

מנחם אליעזר מוזס: ברצוני לשאול: האם מטרת הסכום הגבוה היא לממן הטבת מחיר למשתכן או לכיסוי עלות כביש 38 על חשבון הזוגות הצעירים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יואב גלנט: שלום לכולם.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שר הרווחה, ראשית, אני שמח שהצלחתי להפיק בלוח זמנים קצר את הלקחים מהדברים שאמר יושב-ראש הכנסת.

יואב גלנט: הם אכן מקובלים עלי, ואני אפעל בהתאם בשביל לא לעכב אף אחד.

יואב גלנט: אני רוצה, ראשית, הסבר כללי בהקשר, ולאחר מכן אכנס לפרטים.

יואב גלנט: ההסבר הכללי אומר את הדבר הבא: לאורך שנים המדינה נהגה למכור את הקרקע במחירים גבוהים יחסית.

יואב גלנט: הכסף הזה יועד לכמה שימושים: ראשית, עלויות הפיתוח הישירות בשטח – צריך להפעיל טרקטורים, לשים קווי מים, קווי ביוב ודברים דומים – פיתוח; הדבר השני, דרכי גישה מכל הכיוונים והסוגים; הדבר השלישי, מוסדות הציבור שמשרתים את כלל האזרחים וצריכים להקים; והדבר הרביעי שהיה לאורך השנים הוא גם גבייה דרך הקרקע עבור שימושים אחרים שהמדינה צריכה – לענייני חינוך, תרבות, ביטחון וכל דבר אחר.

יואב גלנט: כתוצאה מזה האמירו מחירי הקרקע.

יואב גלנט: מה שעשינו באמצעות שיטת מחיר למשתכן – הורדנו את העלויות הבסיסיות של הקרקע, אנחנו מוכרים אותה בסדרי גודל של בין 100,000 ל-200,000 שקלים יותר זול לקבלן, ליחידת דיור.

יואב גלנט: עדיין, על הקרקע הזאת, גם אם אתה לא לוקח רווחים לדברים אחרים, צריך להשתמש על מנת לנצל אותה לדברים אחרים.

יואב גלנט: ועכשיו, חוץ ממחיר הקרקע יש גם מרכיב הפיתוח, ואני רוצה גם להגיד לך את התשובה הפרטנית וגם לדבר על הנושא בבית-שמש.

יואב גלנט: אנחנו פרסמנו בסוף שנת 2015 מכרז לשיווק של 4,268 יחידות בבית-שמש ברבעים ד' וה' בשיטת מחיר למשתכן.

יואב גלנט: הניסיון שאנחנו רכשנו עד היום משבעה או שמונה פרויקטים שבהם יצאנו כבר וקיבלנו תוצאות הוא שבשיטת השיווק הזאת, שבה היזם מתחרה על המחיר הסופי שהרוכש ישלם עבור הדירה, ההוזלה היא בסדר גודל של בין 20% ל-30% בתוצאה הכוללת.

יואב גלנט: הווי אומר, שאם בבית-שמש העלות המשוערת של דירה לפני מחיר למשתכן היא 1.2 מיליון שקלים, ההערכה היא שזה יביא לסדר גודל של בין 900,000 למיליון במחיר הסופי.

יואב גלנט: אגב, אין הבדל בין רובע ד' לרובע ה', קרי בין האוכלוסייה החילונית או הדתית לבין האוכלוסייה החרדית, בשניהם אותם כללים.

יואב גלנט: עלויות הפיתוח מגלמות את כלל העלויות של הפיתוח הישיר, כל התשתיות בתוך השכונה, של פיתוח ראש השטח, תשתיות שמשרתות כמה שכונות, כמו מערכות ביוב, כבישים, עורקים שמחברים את השכונה לעיר, ובמקרה שלנו גם השתתפות בכביש 38; שטחים ציבוריים.

יואב גלנט: מרחב התכנון בבית-שמש הוא שטח הררי עם שיפועים חריפים באופן יחסי, ומבנה קרקע חרסיתי בעייתי, שגם הוא, יש לו עלויות משלו.

יואב גלנט: ובנוסף, השטח אוצר בתוכו גם תגליות ארכיאולוגיות וגם קברים, שמחפשים או מבקשים פתרון נקודתי בהתאם לחוק העתיקות, ולכן עלויות הפיתוח מגיעות בסופו של דבר למחירים גבוהים יחסית.

יואב גלנט: אם מסתכלים על סדרי-הגודל של מה שקורה, אז אנחנו מעריכים ש-300,000 שקל יצטרכו לתת מענה גם לפיתוח הישיר, לקווי הביוב ולדברים אחרים, גם לטופוגרפיה המאוד-בעייתית שצריך לתת לה מענה; גם – הערכה – אני נותן לך את המושגים – בין 20,000 ל-100,000 שקלים ליחידת דיור, פתרונות ייחודיים בגלל העתיקות שמצויות ברחבי בית-שמש.

יואב גלנט: וההערכה היא שההעמסה בגין הכביש היא בהיקפים נמוכים יחסית.

יואב גלנט: יחד עם זה, מאחר שהיעד שלנו הוא להביא להוזלה משמעותית של המחיר הסופי, אני חושב שבמקרה של בית-שמש אנחנו נצטרך סיוע מסוים מהאוצר בהזרמה תקציבית על מנת לאגום את כל הדברים ביחד.

יואב גלנט: כלומר, אחרי שהורדנו את מחיר הקרקע, ולפיתוח יש העלויות שלו, עם כל המגבלות שנגזרות ממנו, לא יהיה אפשר להביא להוזלה שאנחנו רוצים, שהיא בין 200,000 ל-300,000 שקלים לדייר הסופי, מבלי שאנחנו נקבל חיזוק כלשהו מצד האוצר למקום הספציפי הזה.

יואב גלנט: אנחנו עובדים על העניין הזה בימים אלה, ואני מקווה שזה ייתן תשובה.

יואב גלנט: אבל לבסוף, כדי שתסיר דאגה מלבך – הנושא של כביש 38 הוא לא המרכיב העיקרי בתוך הסכומים שנאמרו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, קודם כול, לשר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מוזס, וגם שאלה נוספת לחבר הכנסת אייכלר, ואני אבקש מן השר להשיב בתום השאלות.

מנחם אליעזר מוזס: כבוד השר, שמעתי בין דבריך משהו בנושא רובע ד' ורובע ה', החרדי והחילוני.

מנחם אליעזר מוזס: אני מבין שמדובר כאן על העניין הזה, על הפשרה שבית-שמש תהיה גם לחילונים, אבל איפה הסימטריה?

מנחם אליעזר מוזס: כשאני מסתכל על הרשימה, בלי עין הרע, שאתם מצליחים לתכנן ולשווק דירות, 153,000 יחידות דיור בכל רחבי הארץ – ויש לי כאן רשימה – פלוס מה שבאחרונה עכשיו: קריית-גת – עוד 10,000 יחידות דיור; ראש-העין – עוד 10,000 יחידות דיור; מתחם תל-השומר – 11,500 יחידות דיור; אור-יהודה – 3,000 יחידות דיור; אשקלון – 11,000 יחידות דיור, וכל הבתים האלה מתוכננים בגובה מ-11 קומות ועד לרקיע השמים.

מנחם אליעזר מוזס: למה?

מנחם אליעזר מוזס: כי ידוע שחרדים לא יכולים לבוא לבניין שמתחיל ב-11 קומות, לעלות למעלה בשבת, אז ברור הוא – וגם חסרות סוכות, חסרים עוד אלמנטים.

מנחם אליעזר מוזס: אז אני שואל, איפה הסימטריה?

מנחם אליעזר מוזס: אומרים בבית-שמש: תנו גם לנו, לחילונים.

מנחם אליעזר מוזס: אבל למה לא מגיע לחרדים?

מנחם אליעזר מוזס: תנו גם לנו, לחרדים, ולא רק ברמת-שלמה.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר השני שמאוד מטריד אותי, כי שמעתי בדבריך שבסופו של דבר, אחרי כל ההטבות האלה, מחיר הדירה יהיה כמיליון שקלים לזוג הצעיר.

מנחם אליעזר מוזס: האם זה פתרון למצוקת הדיור, מיליון שקלים לזוג צעיר שגר היום במחסנים טחובים ורקובים, במקומות ללא תנאים?

מנחם אליעזר מוזס: האם זה יהיה הפתרון לציבור החרדי?

מנחם אליעזר מוזס: חוץ מזה, אני לא רואה איפה.

מנחם אליעזר מוזס: אם לא תיתן לנו משהו – אני שואל על קריית-גת – 17,500 יחידות דיור משווקות בקריית-גת; 5,000 כבר שיווקתם.

מנחם אליעזר מוזס: בכרמי-גת עומדים לשווק 2,500 – כל הכבוד, במהירות כזאת, ועוד 10,000 יחידות דיור שגובלות כבר במתחם של הקריה החרדית, שיש בה תשתיות חרדיות, והיה טבעי לומר – אם בבית-שמש אנחנו מציעים לחילונים, תן לי בקריית-גת משהו, תן לי 2,000 יחידות דיור בקריית-גת, שהמחיר שם הוא לא כמו בבית-שמש, מבחינת מחירי פיתוח.

מנחם אליעזר מוזס: הרי קריית-גת היא יותר מישורית, אין הייקור הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל יתרה מכך, אני רוצה לומר לך שמה שיש לי כאן ממשרד השיכון, ההבדל הוא ליחידת דיור – מה שהיה ב-2012, 142,000 שקלים ליחידת דיור, והיום הפיתוח – אני מדבר על פיתוח בלבד – הוא 300,000.

מנחם אליעזר מוזס: שמעתי מה שאמרת, אבל אני חושב שגם אז היו קברים, וגם אז הייתה קרקע לא-ישרה בבית-שמש, וגם אז הייתה קרקע קשה, וגם אז היו עלויות.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא מבין, לא מסתדר לי משהו במערך הזה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מוזס.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר, שאלה נוספת, ואז השר ישיב.

ישראל אייכלר: אני רוצה להוסיף שאלה למה שאמר חברי הרב מוזס, יושב-ראש סיעת יהדות התורה.

ישראל אייכלר: משרדי השיכון והאוצר במשך שנים רבות גרמו לייקור הדירות בכל הארץ על-ידי המכרזים לפי המרבה במחיר.

ישראל אייכלר: הגיע משה כחלון, שר האוצר, עם בשורה גדולה לעם, קיבל עשרה מנדטים על הגל הזה שהוא הולך לבטל את הביורוקרטיה הנוראה שמייקרת דירות, וזו בשורה גדולה לכל העם, ללא הבדל חרדים, חילונים ואחרים.

ישראל אייכלר: באים אתם עכשיו, עם מחירי הפיתוח, שלכאורה מחירי הפיתוח צריכים להיות במחיר השוק.

ישראל אייכלר: אם אתם חושבים שזה מדי יקר לכם, תציעו את הפיתוח לקבלנים פרטיים, ואנחנו נזמין אצל קבלנים פרטיים את מחירי הפיתוח.

ישראל אייכלר: אתה תראה כמה פחות זה יעלה.

ישראל אייכלר: והשאלה המרכזית שרציתי לשאול: האם אתה מכיר עוד עיר אחת שאתה מטיל על התושבים שם את הכבישים הבין-עירוניים שמובילים אל העיר?

ישראל אייכלר: האם תושבי ירושלים ישלמו ויממנו את המנהרות שעושים עכשיו לרכבת שמוליכה מירושלים לתל-אביב ואת התחנה המרכזית של הרכבת, את כל הקומות שחופרים פה?

ישראל אייכלר: תושבי האזור ישלמו את מחירי הפיתוח?

ישראל אייכלר: האם יש מושג כזה שאנשים שגרים במקום מסוים בכל הארץ משלמים את מחירי הפיתוח של כבישי הגישה?

ישראל אייכלר: האם זה לא רק לבית-שמש ורק מפני שמדובר בחרדים?

ישראל אייכלר: אני רוצה תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני שר הבינוי והשיכון.

יואב גלנט: תודה לחברי הכנסת מוזס ואייכלר על השאלה הראשית.

יואב גלנט: אני אתחיל מהסוף: אין הבדל בין התייחסות לאוכלוסייה חרדית להתייחסות לאוכלוסייה אחרת.

יואב גלנט: הטענה שכביכול נשמעת פה מהדברים, שעושים פה איזה סידור מיוחד בשביל להקשות על החרדים, היא גם לא במקומה וגם קצת מקוממת.

יואב גלנט: כאשר אנחנו בונים את חריש, ואנחנו צריכים לחבר אותה לכביש 65 או לכביש 6, עם מחלפים שעולים מאות-מיליוני שקלים, הדבר הזה מועמס על עלויות הפיתוח; כאשר אנחנו מחברים את טירת-כרמל, את שכונת-החותרים, לכיוון כביש 4, עם הרחבה, זה מועמס על עלויות הפיתוח; כאשר אנחנו בונים בנהריה וצריכים לעשות כביש עוקף נהריה-צפון לכיוון שלומי, זה מועמס על עלויות הפיתוח, וכן הלאה וכן הלאה, בכל מקום.

יואב גלנט: כלומר, מי שחושב שהכסף מגיע מאיזה מקום אחר, הוא שוגה.

יואב גלנט: אני רוצה לתת לכם נתון שיסביר את הדברים בצורה הפשוטה ביותר.

יואב גלנט: ראינו את המחירים של מחיר למשתכן.

יואב גלנט: אני יכול לומר לכם מהערכה הכי קרובה שאפשר – תמיד אפשר לשחק עם זה – אם אנחנו מדברים על הדירה הזולה ביותר בסטנדרט סביר, בסטנדרט טוב, כאשר עלות הפיתוח היא נמוכה מאוד, כאשר עלות הקרקע קרובה לאפס והקבלן מרוויח משהו כדי שיעשה את זה וגם מחיל על זה את המע"מ וכן הלאה, המחיר הוא כ-660,000 שקל.

יואב גלנט: למה אני אומר את זה?

יואב גלנט: מפני שזו הייתה ההצעה הזולה ביותר שקיבלנו עד היום; היא הייתה בעפולה במסגרת מחיר למשתכן.

יואב גלנט: מתחת לזה לא קיבלנו הצעות, וההצעה הזאת, להערכתנו, היא גבולית מבחינת הרווחיות שבה.

יואב גלנט: המשמעות היא, שבכל מקום אחר, אם אתה מעמיס על זה משהו, בין שמדובר על פיתוח כבישים, בין שמדובר על פתרון של נושאי עתיקות או קברים, בין שמדובר בכבישים, בין שמדובר על דברים אחרים – זה יעלה יותר.

יואב גלנט: והגמישות הזאת, שזה יגיע ל-900,000 או למיליון, קשורה באופי הקרקע, באופי השטח ובדברים אחרים.

יואב גלנט: צריך להביא את זה בחשבון – אלה העלויות היום פחות או יותר.

יואב גלנט: ראיתי גם במקומות שנבנו במחיר קצת יותר נמוך; הייתי עם חברי שר הבריאות ליצמן בחצור, הלכנו לראות את זה, הייתי במקומות אחרים, ואני חושב שההפרשים הם קטנים.

יואב גלנט: עם זאת – ובזה אני אסיים את הדברים – אנחנו מסתכלים היום על משהו שונה לחלוטין.

יואב גלנט: אני רוצה לספר לכם עליו, כי זה ייתן איזו תקווה.

יואב גלנט: ראינו שבעולם בונים דירות לא בשלוש שנים, לא בחמש שנים – בחודשים, אני לא רוצה להגיד בשבועות.

יואב גלנט: בהרבה מקומות בעולם.

יואב גלנט: מי שמצטיין בזה היום במיוחד – דרום-מזרח אסיה, סין, סינגפור, חלקים מקוריאה.

יואב גלנט: עשיתי ביקור אחד שם, והמנכ"ל שלי ייסע לראות חלק מהדברים.

יואב גלנט: אנחנו עוסקים היום באופן משותף, ביחד, עם שר הבריאות בשיטה של בנייה מהירה, תוך חודשים, של בית-חולים לילדים בעפולה, לפי בקשתו של התורם שביקש לעשות את זה, וגם רוצים דרך זה לעשות הצגת תכלית ולהראות לאנשים איך אפשר לבנות במחירים שסדר-הגודל שלהם הוא 50% או 60%, ולוח-הזמנים הוא 50% או 60%, אולי פחות, ממה שנהוג היום.

יואב גלנט: אני מקווה שהדבר הזה יקרום עור וגידים כמו שתוכנן, וזה יאפשר לנו גם להיכנס לטכנולוגיות חדשות לחלוטין – בנייה מהירה, מתועשת, בסטנדרטים גבוהים, בלוח-זמנים יותר קצר ובמחירים יותר נמוכים.

יואב גלנט: אנחנו נציג את זה גם בממשלה בקרוב, במסגרת מה שהוטל עלינו לבחון – את תיעוש הבנייה – ונראה את זה.

יואב גלנט: אני חושב שפה יכולה להיות בשורה.

יואב גלנט: זה ייקח קצת זמן, אבל זה הכיוון.

מנחם אליעזר מוזס: מה עם הדרת החרדים?

מנחם אליעזר מוזס: – – –

יואב גלנט: הדרת החרדים – פשוט שכחתי חלק מהשאלות; אתה יודע, הזמן עובר.

יואב גלנט: אני לא חושב שאנחנו מדירים מגזר כלשהו.

יואב גלנט: בסיורים שלי ובביקורים שלי אני מבקר בכל המקומות ומנסה לתת פתרונות דיור.

יואב גלנט: אתמול הייתי במגזר הערבי, לפני חודש-חודשיים הייתי במגזר החרדי – ולא בפעם הראשונה – כבר הייתי באלעד, הייתי במודיעין-עילית והייתי בבית-שמש, החרדית והלא-החרדית, ונכנסתי לכל הפרטים בשביל לראות איך פותרים דברים.

יואב גלנט: הייתי באלעד – פתרתי את כביש הגישה לשם, ובסופו של דבר ניתן שם פתרון שייעל מאוד את הדברים.

יואב גלנט: המון דברים נעשים.

יואב גלנט: כולם בני, אני מסתכל על כולם אותו דבר; אין פה הדרה של אף אחד, ולדעתי – – –

מנחם אליעזר מוזס: כשאתה בונה 12 קומות ומעלה, אין לך מקום לחרדים; כשאתה בונה בלי סוכה, אין לך מקום לחרדים; כשאתה לא מתאים את המטבח, אין מקום לחרדים.

מנחם אליעזר מוזס: וזה מה שקורה ב-150,000 דירות.

יואב גלנט: אנחנו לא מונעים מאף אחד.

יואב גלנט: אנחנו נבנה באופן ספציפי מקומות שחרדים יוכלו להיות בהם.

יואב גלנט: בנושא של בית-שמש הייתה בקשה מיוחדת, שנבעה, דרך אגב, כתוצאה – תחילתה מהסכמים קואליציוניים.

יואב גלנט: אני נכנסתי אליה, אני לא חתום על ההסכמים האלה משום צד, אבל נכנסתי בכוח האחריות המשותפת שלי, מתוך ניסיון לפתור.

יואב גלנט: הגענו ביחד עם ראש העיר ועם חברי הכנסת החרדים לאיזה מודוס ויוונדי שאפשר לחיות אתו, ואני חושב שזה טוב לכולם.

יואב גלנט: זה שבית-שמש תמשיך ותתפתח ברובה כעיר חרדית – הדבר הזה הוא די ברור.

יואב גלנט: יש פה נישה קטנה.

יואב גלנט: יש מקומות נוספים ואזורים שונים – – –

מנחם אליעזר מוזס: מה עם קריית-גת?

מנחם אליעזר מוזס: אדמה מישורית, לא פיתוח יקר, 17,500 יחידות – – –

יואב גלנט: אני לא נכנס עכשיו לאיזה מקום כן ואיזה מקום לא.

יואב גלנט: אנחנו בסופו של עניין מעודדים בנייה גבוהה.

יואב גלנט: אני חושב שאנחנו צריכים לתת פתרון לאוכלוסייה החרדית במקומות שונים בארץ, גם בערים שרובן חרדיות וגם בערים אחרות, ואנחנו נעשה את זה.

יואב גלנט: אני חושב שזה דבר חשוב, חיוני.

יואב גלנט: האוכלוסייה החרדית צריכה מקום לגור בתנאים נוחים ובעלויות סבירות.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברי הכנסת השואלים, תודה גם לשר הבינוי והשיכון חבר הכנסת יואב גלנט.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזמין את שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 130 של חבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: ביטול עבודה בתחנות הדלק כעבודה מועדפת.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ברושי יקרא – – –

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, השר כץ וחברי הכנסת, השאילתה שלי עוסקת בנושא ביטול עבודה בתחנות הדלק כעבודה מועדפת, ואני צמוד לשאילתה, על-פי הכללים.

איתן ברושי: ב-21 בינואר 2014 הוצא דוח בין-משרדי בשיתוף משרדי הרווחה, הכלכלה והאוצר והמוסד לביטוח לאומי, שדן בבחינת ענפי התעסוקה המזכים במענק עבודה מועדפת.

איתן ברושי: בדוח המליץ הצוות חד-משמעית להסיר את ענף תחנות הדלק מרשימת הענפים המזכים במענקי עבודה מועדפת.

איתן ברושי: אני שואל את השר: מה היא עמדת המשרד בנושא?

איתן ברושי: המשרד שהוא עומד בראשו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חבר הכנסת ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש חברי חברי הכנסת, חוק הביטוח הלאומי קובע כי חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת או נדרשת ולא מיצה את זכותו לדמי אבטלה יהיה זכאי למענק, בכפוף לתנאים הקבועים בחוק.

חיים כץ: עבודה מועדפת, או נדרשת לעניין זה, היא עבודה מסוג העבודות המנויות בלוח ח'.

חיים כץ: תכלית המענק לעבודה מועדפת היא הפניית חיילים משוחררים לעבוד בסוגי עבודות בלתי מקצועיות בעיקרן, בשל נחיצותן למשק המדינה וכלכלתה, ולעודד עבודה ישראלית במקצועות המוגדרים כעבודה מועדפת, כגון בניין, מפעלי תעשייה ומלאכה, חקלאות ועוד.

חיים כץ: במרוצת השנים הועלו הצעות ובקשות מצד גורמים ציבוריים ופרטיים להרחיב את תחולת המקצועות המוכרים לצורכי מענק.

חיים כץ: הצורך לבחון הצעות אלה, לצד הרצון לבחון ולגבש המלצות לקביעת המדיניות הממשלתית, הביאו להקמתו של צוות בין-משרדי, על-ידי שר הרווחה והשירותים החברתיים משה כחלון, לבחינת הנושא.

חיים כץ: הצוות כלל חברים ממשרדי הכלכלה, הרווחה, האוצר והמוסד לביטוח לאומי, וכן נועץ בשמאי ובגורמים נוספים במהלך גיבוש ההמלצות.

חיים כץ: בינואר 2014, בתקופת כהונתו של חבר הכנסת מאיר כהן כשר הרווחה והשירותים החברתיים, פורסם דוח הצוות הבין-משרדי.

חיים כץ: הצוות הבין-משרדי המליץ על הסרת ענף תחנות הדלק מרשימת הענפים בלוח ח', המזכים במענקי העבודה המועדפת, תוך שהוועדה מבהירה כי תכלית החוק הנה עידוד תעסוקת ישראלים גילאי השחרור מהצבא, תוך התמקדות בענפים שבהם קיים מחסור בעובדים ישראלים ובהם מועסקים עובדים זרים.

חיים כץ: מתן מענקי עבודה מועדפת לענפים שבהם לא קיים מחסור בעובדים ישראלים עלול ליצור עיוות של מנגנוני ההקצאה של עובדים במשק ועלול להביא לסבסוד שכר והסטה של עובדים מענפים שבהם קיים מחסור לענפים שבהם לא קיים מחסור שכזה.

חיים כץ: בתקופת חקיקת החוק היה ענף תחנות הדלק ענף שבו הועסקו עובדים שאינם ישראלים.

חיים כץ: עם זאת, כיום לא מועסקים כלל עובדים זרים בענף, ואין הבדל בין עבודה בתחנות דלק לעבודה בענפים אחרים בתחום השירותים, אשר מהווה נתח נכבד משוק העבודה.

חיים כץ: בהתאם לכך, הרי שמתן מענקים לענף זה אינו תורם לעידוד תעסוקת ישראלים בוגרי צבא בענפים המאופיינים במחסור בכוח-אדם ישראלי, ומעלה חשש כי כספי המענק משמשים למעשה כסבסוד למעסיקים, יתרה מכך, מתן המענק בענף זה הרי דוחק עובדים ישראלים אחרים מתחום תחנות הדלק ומושך לעבודה בענף חיילים משוחררים שהיו יכולים לעבוד בענפים אחרים, שבהם הם נחוצים יותר, שבהם יש צורך אמיתי לעידוד ותמרוץ העסקת עובדים ישראלים, כגון ענפי הבניין והחקלאות.

חיים כץ: לכן מתן המענק לענף תחנות הדלק יוצר הקצאה לא יעילה של עבודה והון בענף, ומהווה שימוש לא מיטבי בכ-25 מיליון שקל בשנה מכספי משלם המסים.

חיים כץ: זה בדיוק מה שאתה אומר, בדיוק אבל.

איתן ברושי: – – –

חיים כץ: כן, אבל אתה רוצה לסגור תחנות דלק, ובצדק, ולהעביר את זה למקצועות חינוך, שזה לא בשאילתה הזו – שזה גם נחוץ.

איתן ברושי: זו שאלה אחרת.

חיים כץ: זו שאלה אחרת.

חיים כץ: משרד הרווחה והמוסד לביטוח לאומי מגבשים בימים האלה הצעה לתיקון – – –

מאיר כהן: משתמשים בהם בחלק מהמקומות לא כמתדלקים אלא כמוכרים בחנויות.

מירב בן ארי: אין בכלל מתדלקים כבר.

חיים כץ: נכון, לכן צריך לסגור את זה.

חיים כץ: אין מתדלקים בכלל.

חיים כץ: אתה צודק במה שאתה אומר.

חיים כץ: משתמשים בהם לחנויות, וזו לא צריכה להיות עבודה מועדפת.

חיים כץ: צריך להעביר את זה – כמו שהחלטתם בוועדה, צריך להעביר את זה לאן שצריך להעביר את זה.

חיים כץ: לצערי, תשמעו, משרדים ממשלתיים עובדים לאט.

חיים כץ: אם זה היה עסק פרטי זה היה עובד הרבה יותר מהר.

יעקב מרגי: ברוך הבא למועדון.

מירב בן ארי: – – –

חיים כץ: בסדר, עובדים לאט.

חיים כץ: אבל משתדלים לעבוד, ועובדים לשפר.

חיים כץ: אז אנחנו, משרד הרווחה והמוסד לביטוח לאומי, מגבשים בימים אלה הצעה לתיקון חוק, שתתבסס על המלצות הצוות האמור, לרבות הסרת העבודה בתחנות הדלק מרשימת העבודות המועדפות.

איתן ברושי: כמה זמן זה ייקח?

חיים כץ: לא יודע.

חיים כץ: אני רבתי עם מאיר כהן על מה שלא רבתי אתו אף פעם, בשבוע שעבר – על זמן.

חיים כץ: והזמן – אם הוא היה יודע כמה שעות אני הקדשתי בשביל להביא את מה שהוא רצה, בערבים, אז הוא לא היה אומר את מה שהוא אומר.

חיים כץ: אבל האוצר קשה.

חיים כץ: להביא כסף – קשה, גם כשצודקים וצריך.

חיים כץ: אז אני מקווה שעם מאיר כהן עכשיו הסכסוך מחוסל.

איתן ברושי: אני יכול גם – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יכול גם לשאול שאלה נוספת, אם אתה רוצה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אתה שואל מהכיסא, זה בסדר.

איתן ברושי: נגיד שבישראל שום דבר לא מגיע בגרביטציה.

איתן ברושי: הכול בכוח המשיכה.

חיים כץ: מאה אחוז, תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ, וגם לשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן להשיב על שתי שאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה תהיה של חבר הכנסת יעקב מרגי, מספרה הוא 131, והנושא: צפיפות ודוחק של חיילים בימי ראשון בתחנה המרכזית בבאר-שבע.

יולי יואל אדלשטיין: יש, שימו לב, כמה חברי כנסת שהגישו שאילתה דחופה בנושא הזה, לכן, אם ירצו – השואלים הנוספים יהיו חברי הכנסת מאיר כהן, מירב בן ארי, מיכל רוזין ושרן השכל.

יולי יואל אדלשטיין: מי מהם שירצה לשאול שאלה נוספת – הם כבר רשומים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, מיקרופון לחבר הכנסת מרגי.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא בעונש.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: אתמול דווח – כשהוגשה השאילתה – אתמול דווח על עוד יום ראשון בתחנה המרכזית בבאר-שבע.

יעקב מרגי: כביכול יום ראשון, אלפי חיילים נאבקים על מקום באוטובוס שייקחם לבסיסיהם.

יעקב מרגי: ברצוני לשאול: מדוע אין מוסיפים אוטובוסים?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהתייחס לשאילתה דחופה של חבר הכנסת מרגי – אני רוצה להתייחס לתשובה בשני מישורים, האחד הוא המישור המיידי, זה אשר לגביו שאל חבר הכנסת מרגי את שאלתו, וחשוב לא פחות – צופה פני עתיד בהקשר של מעבר יחידות צה"ל לנגב בעתיד הקרוב.

אלי בן-דהן: ראשית דבר, המצב הקיים היום – במסגרת תוכנית ההסעות הפועלת כיום מתקיימות אפשרויות היסע רבות לחיילים המשרתים בבסיסים בדרום: היסעים מחניון להבים, חליפי היסעים לרכבת מ-13 נקודות איסוף בארץ בהיקף של כ-70 אוטובוסים, וקו מיוחד מתחנת האוניברסיטה בבאר-שבע.

אלי בן-דהן: נוסף על כל האפשרויות הללו, כדי להגדיל את מרחב האפשרויות לחייל ואת נפח ההיסעים, סוכם בימים אלה על מכרז שיחל לפעול בחודש פברואר השנה, אשר במסגרתו הוגדרו 19 נקודות נוספות מצפון הארץ לדרום, במסלולי נסיעה אשר יעקפו את באר-שבע כדי לקצר את זמן הנסיעה ולהקל את התנועה במרחב.

אלי בן-דהן: אם כן, נשאלת השאלה, איך הגענו למצב שאליו התייחס חבר הכנסת מרגי?

אלי בן-דהן: חשוב לציין כאן את ההיסטוריה: לפני ארבע שנים הוחלט במשותף עם משרד התחבורה על מהלך של תחליף היסעי רכבת בימי ראשון, זאת מתוך מטרה להקל את הצפיפות שנוצרה ברכבת בימי ראשון וכדי לשפר את תנאי הנסיעה ברכבת של אזרחים וחיילים כאחד.

אלי בן-דהן: לכן נקבע כי חיילים לא ייסעו ברכבת בימי ראשון.

אלי בן-דהן: תצורה זו, בשילוב נקודות ההיסעים השונות בארץ, יצרה מצב מאוזן מבחינת עומסים על אמצעי התחבורה ואפשרה הגעה של חיילים בבטחה ובנוחות לבסיסיהם, ובמקביל נסיעה בטוחה ונוחה בקו הרכבת לבאר-שבע.

אלי בן-דהן: לאחרונה הוחלט במשרד התחבורה, באופן חד-צדדי וללא התייעצות ותיאום עם צה"ל ומשרד הביטחון, לפתוח מחדש את אפשרות הנסיעה ברכבת לחיילי צה"ל בימי ראשון.

אלי בן-דהן: פעולה זו נעשתה ללא היערכות תשתיתית נדרשת, בעיקר בשני מישורים: הראשון, הגדלה של מספר הרציפים הזמינים להסעות החיילים בתחנה המרכזית של באר-שבע; נדרש להגדיל את מספר הרציפים משני רציפים הקיימים כיום לשבעה רציפים; והשני, תוספת אוטובוסים לטובת הסעות החיילים על מה שקיים היום.

אלי בן-דהן: לצערנו, היות שלא התווספו רציפים להסעות ולא התווספו אוטובוסים, כמות החיילים המגיעה ברכבת בפרק זמן קצר גדולה מאוד, ולכן נוצר צוואר בקבוק בהסעות מהתחנה המרכזית בבאר-שבע.

אלי בן-דהן: אנו כמובן פועלים מול משרד התחבורה כדי לתקן את המצב הזה באופן שציינתי זה עתה, ואני מקווה מאוד שאכן הפתרון יגיע כבר בימים הקרובים.

אלי בן-דהן: ומכאן אני מגיע למבט השני, צופה פני עתיד, וזה אינו עתיד רחוק, אלא בשנים הקרובות – מעבר של עוד שני גופים גדולים, של יחידות צה"ל, לנגב: יחידת המודיעין ויחידת התקשוב.

אלי בן-דהן: אני מבקש להדגיש: ללא היערכות תחבורתית רחבה בכל המישורים – רכבת, כבישים, מחלפים, תחבורה ציבורית עירונית – לא יהיה אפשר לספק את המענה הנדרש לחיילים הרבים ואנשי הקבע שיגיעו לנגב ולא יהיה אפשר למנף את הגעתם לפיתוח הכלכלי והחברתי האפשרי של הנגב; פה, בסוגריים, אני יכול לומר שחבר הכנסת מרגי ואני, שני באר-שבעים כמובן, מצפים לו מאוד מאוד.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון וצה"ל מצויים בדיונים מתמשכים בעניין הזה זה זמן רב עם משרד התחבורה, כולל מפגשים בדרג מנכ"לים, כדי לוודא שאכן הפתרונות הנדרשים יינתנו על-ידי משרד התחבורה בהיקפים הנדרשים ובלוח- הזמנים שיהיה תואם את מהלך מעבר היחידות לנגב.

אלי בן-דהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: לחבר הכנסת מרגי אין שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת של חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני סגן השר, היות שהלכתי לראות את זה, ויש סרטונים – חבר הכנסת מרגי, בוודאי ראית אותם, ומירב ראתה אותם – אנחנו נמצאים במצב של סכנת חיים.

מאיר כהן: אני רוצה לתאר, אדוני יושב-ראש הכנסת: אוטובוסים, לפני שנכנסים למפרצונים, מסתערים עליהם עשרות חיילים, הנהגים שם עושים לוליינות בין החיילים.

מאיר כהן: כך אי-אפשר לחכות לעוד שבוע.

מירב בן ארי: אי-אפשר – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש לך עוד מעט שאלה.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש ממך, אדוני, אני באמת רוצה לשאול: למה אי-אפשר היום, כדי למנוע שחייל ייהרג שם, או חיילת, או שייפצעו אנשים, למה היום אי-אפשר – היום – לשבת עם שר התחבורה ולקבל החלטות?

מאיר כהן: אני מכיר את שר התחבורה, ולהערכתי, אם העניין יובא בפניו, ימצאו לזה פתרון.

מאיר כהן: הדבר השני, בדקתי: כל רבע שעה יוצא אוטובוס לבסיסים שלא אזכיר את שמם, כולנו יודעים.

מאיר כהן: אומרים לי אנשי "אגד": שמישהו ייתן לנו הוראה, נדע להוציא כל חמש דקות אוטובוס.

מאיר כהן: אני שואל אותך: כשיש פיקוח נפש, למה צריך לחכות עוד חודש למכרז ועוד חודשיים למכרז?

מאיר כהן: יש פיקוח נפש.

מאיר כהן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, האם יש שאלה?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אני רק רוצה להוסיף, אף שחבר הכנסת מאיר כהן בעצם שאל את השאלה הכי קריטית בעיני, למה זה לא קורה עכשיו.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה גם להוסיף, כדי שלא לחזור על דבריו, הבעיה היא לא רק שהמספר מועט; הבעיה היא שעקב קשיי מצפון של הנהגים, הם מעלים יותר חיילים, מה שזה לא רק הסיכון בתוך הרציף, אלא הסיכון הוא גם על האוטובוס.

מירב בן ארי: אומר הנהג – ואני אישית, דרך אגב, דיברתי גם עם הנהג – שלא נעים לו להשאיר אותם למטה והם מתחננים.

מירב בן ארי: ואז אנחנו מגיעים למצב שהנהג מסכן גם את עצמו וגם את החיילים.

מירב בן ארי: ואני כל כך שותפה לעניין שאמרו גם חבר הכנסת מרגי וגם חבר הכנסת כהן, על הקריטיות.

מירב בן ארי: ואני חושבת שלנו, בכלל לך כסגן השר, יש כאן אחריות להביא את זה ביום ראשון, או לשים שם שוטרים שלפחות יפקחו, לצערנו, על העניין, לפחות עד פברואר.

מירב בן ארי: אבל משהו חייב להיעשות לדעתי, וזה דחוף מאוד.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: כן, תודה לך.

מיכל רוזין: אני כמובן מצטרפת לכל קודמי בדברים, ואני רוצה לומר שזה לא דבר חדש – רק מאז ההעברה של הבסיסים לנגב.

מיכל רוזין: כבר אני שומעת מחיילים במשך למעלה מ-12 שנים שיש הבעיה הזאת, בעיקר בתחנה המרכזית בבאר-שבע, כך שזה לא משהו חדש.

מיכל רוזין: תמיד אומרים לנו: זה חדש ועוד רגע פותרים.

מיכל רוזין: אבל אני רוצה לשאול דווקא מהכיוון של החיילים.

מיכל רוזין: באמת, בכוונה לא שאלנו את שר התחבורה ושאלנו את שר הביטחון: האם יכולה להיות איזו גמישות בין יחידות צה"ל בהגעה בימי ראשון, שעות שונות של הגעה?

מיכל רוזין: האם מקִלים על החיילים?

מיכל רוזין: הרי חיילים שמגיעים באיחור נענשים, ונענשים קשות.

מיכל רוזין: האם יש איזו הקלה בעניין הזה?

מיכל רוזין: האם יש הבנה של יחידות צה"ל כלפי החיילים?

מיכל רוזין: אחרת מה?

מיכל רוזין: אחרת חייל שיש לו הורה כמוני אולי יסיע אותו בכל יום ראשון בבוקר לכל רחבי הארץ, וחייל אחר שאין להורים שלו האפשרות או רכב פרטי – לא יסיעו אותו.

מיכל רוזין: ולכן אני חושבת שפה גם הצבא צריך ללכת לקראת החיילים, ולא להגיד להם: בעיה שלכם, תמצאו פתרון.

מיכל רוזין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר ישיב על השאלות הנוספות.

אלי בן-דהן: אני מסכים שאכן יש פה סכנת חיים, גם לחיילים; ודאי שיש פה קושי גדול לנהגים.

אלי בן-דהן: אין ספק בכך, והמצב מצריך פתרון.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, נוצרה כאן מציאות שבבת-אחת השתנה המצב, ניתנה אפשרות לחיילים לנסוע ברכבת, ואז בפרק זמן קצר מאוד מגיעים הרבה מאוד חיילים, וכמובן לא נאמר כמה, אבל מגיעים הרבה מאוד חיילים, אני מניח שאתם יודעים, כולם בזמן קצר, לתחנה המרכזית בבאר-שבע.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון, מייד כשהדבר הזה קרה ביום ראשון האחרון – וזאת פעם ראשונה, אלה לא דברים שקרו בעבר – מייד מטפל מול משרד התחבורה, ובעזרת השם כבר ביום ראשון זה יהיו פתרונות.

אלי בן-דהן: המצב לא יהיה כמו שהיה היום.

אלי בן-דהן: הזכרתי שמשרד הביטחון, בתחילת חודש פברואר, יוצא בתוכנית נוספת, תגבור של עוד 19 מקומות אחרים מכל רחבי הארץ כדי שאנשים יגיעו, בכלל לא להיכנס לבאר-שבע, יעקפו את העיר באר-שבע ויגיעו ישר לבסיסים בדרום, כך שאני מאמין שהדברים האלה יהיו.

אלי בן-דהן: חברת הכנסת רוזין, אני אומר, הצבא מבין את המצוקה.

אלי בן-דהן: חיילים לא נענשו בגלל הבעיה הזאת שקרתה ביום ראשון, כי היא באמת בעיה שאף אחד לא אשם בה.

אלי בן-דהן: חיילים הגיעו בזמן וחיילים לא נענשו.

אלי בן-דהן: אבל זאת לא הבעיה, זאת הבעיה הקטנה.

אלי בן-דהן: באמת הבעיה היא – – –

מיכל רוזין: להישאר שבת זאת בעיה מאוד גדולה לחייל שנענש – – –

אלי בן-דהן: אבל אמרתי, חיילים לא נענשו על כך.

אלי בן-דהן: זה לא קרה, כי הצבא הבין שקרתה פה תקלה מעבר לכוחו של החייל, והחייל לא יכול היה לצפות את הבעיה הזאת.

אלי בן-דהן: חיילים לא נענשו.

אלי בן-דהן: וכפי שאמרתי, כבר ביום ראשון הזה יהיה פתרון, בעזרת השם, ובעוד שבועיים וחצי יהיה פתרון הרבה יותר גדול ורחב, שיקל מאוד את המצוקה התחבורתית.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: אתה נשאר אתנו – –

אלי בן-דהן: כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: – – לצורך מענה על שאילתה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת טלי פלוסקוב לגשת למיקרופון על מנת לקרוא לנו את נוסח השאילתה הדחופה מס' 132 בנושא: הכרה ב"איחוד הצלה" כארגון עזר לשעת-חירום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי חברת הכנסת.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני סגן השר, ארגון "איחוד הצלה" מפעיל כ-3,000 אנשי רפואה.

טלי פלוסקוב: הארגון פנה כמה פעמים למשרד הביטחון בבקשה להכיר בהם כארגון עזר לשעת-חירום.

טלי פלוסקוב: ברצוני לשאול: מדוע שר הביטחון, או משרד הביטחון, לא ראה לנכון לאמץ גוף כל כך חשוב ומרכזי לסיוע בשעת-חירום?

טלי פלוסקוב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, חברת הכנסת פלוסקוב.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אכן, שר הביטחון הגדיר שני תנאים מרכזיים להכרה בארגון עזר לשעת-חירום.

אלי בן-דהן: התנאי הראשון: כשירות מבצעית של הארגון, דהיינו יכולת תגובה מיידית, היקף כוח-אדם משמעותי בפריסה גיאוגרפית רחבה ותוכנית היערכות לחירום.

אלי בן-דהן: התנאי השני: יכולת ייחודית של הארגון מול גופים אחרים ומול יכולות אחרות הקיימות לשימוש מערכת הביטחון, בהקשר של טיפול בעורף בשעת-חירום.

אלי בן-דהן: אני מכיר את ארגון "איחוד הצלה", ואני משבח את הארגון, שאכן באמת מפעיל בכל רחבי הארץ למעלה מ-3,000 שמצילים נפשות יום-יום.

אלי בן-דהן: אולם בהתאם לשני התנאים שהזכרתי קודם, נעשתה במשרד הביטחון בדיקה של התבחינים הללו, ונמצא כי ארגון ”איחוד הצלה” אינו עומד בתנאי הסף הנדרשים להגדרתו כארגון עזר לשעת-חירום.

אלי בן-דהן: חשוב לציין כי בהתאם למצב הקיים ואל מול הערכות התרחישים האפשריים, עמדת משרד הביטחון היא כי לא קיים פער וצורך נוסף במענה הרפואי לעורף בשעת-חירום.

מאיר כהן: איך יכול להיות?

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת טלי פלוסקוב.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – גם חברי הכנסת חנין ומקלב ביקשו לשאול שאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: אוקיי, 1.

טלי פלוסקוב: שמעתי את הקריטריונים וביקרתי ב"איחוד הצלה", ואני חושבת שהם כן עומדים בהם.

טלי פלוסקוב: השאלה, באמת, מתי בדקתם?

טלי פלוסקוב: והאם בדקו אותם בכלל – את הנושא – ובמה הם לא עומדים?

טלי פלוסקוב: השאלה שלי, האם אדוני יודע מי הארגונים שכן עומדים בתבחינים שעכשיו הגדרת?

טלי פלוסקוב: להבנתי, יכול להיות שבעבר הם לא עמדו בקריטריונים, אך המצב כיום – ושוב, זה לאחר שביקרתי אישית וראיתי – גם מסרבים לבדוק את הארגון, אני כרגע אומרת, משרד הביטחון, ונורא חבל.

טלי פלוסקוב: במשרד הביטחון יש אפילו בקשה של שר הבריאות להכיר בהם כארגון לשעת-חירום, כי הם הוכרו גם על-ידי משרד הבריאות – פנייתו של שר הבריאות נותרה ללא מענה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה תשובה עדכנית נכון להיום.

טלי פלוסקוב: ואם צריך לעשות בדיקה מחודשת – אם אדוני סגן השר יגיד לי שהבדיקה נעשתה לפני שנה, הייתי ממליצה לעשות בדיקה מחודשת, כי חבל שאנחנו כמדינה מפספסים גוף כזה, שבהתנדבות עושים עבודת צדק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת פלוסקוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, שאלתי נוגעת לנושא קצת אחר, אבל אני יודע שאדוני מאוד בקי בו ובוודאי גם ישמח לענות עליו, ואני מתכוון לסוגיית ההתנחלויות החדשות המוקמות באישורו של שר הביטחון.

דב חנין: באופן קונקרטי, אני מבקש לשאול על החלטתו של שר הביטחון לאשר את צירופו של מתחם בן 40 דונם לשטח השיפוט של המועצה האזורית גוש-עציון.

דב חנין: אנחנו מדברים על מתחם שכבר היום כולל שלושה מבנים בנויים, שנמצא על כביש 60 בין ירושלים לחברון, מול מחנה הפליטים אל-ערוב.

דב חנין: זה מתחם שנבנה בזמנו על-ידי מיסיונר אמריקני והיה בבעלות הכנסייה.

דב חנין: חברת-קש שהוקמה בשבדיה התחזתה לגוף כנסייתי ורכשה את המתחם הזה ב-2010, ושנתיים לאחר מכן היא הודיעה על פירוקה, והנכס עבר לעמותה אמריקנית שבשליטת המיליונר האמריקני ארווינג מוסקוביץ.

דב חנין: למעשה, המהלך שנעשה כרגע, שהוא היענות לבקשת המועצה האזורית גוש-עציון צירף את המתחם לשטח השיפוט שלה, הופך את המתחם הזה באופן רשמי להתנחלות.

דב חנין: כבר עכשיו ניתן לאכלסו, מכיוון שהמבנים האלה בנויים שנים רבות ולא צריך עבורם היתר בנייה.

דב חנין: מובן שבעתיד גם יוכלו לבקש עבורם תוכניות בנייה נוספות.

דב חנין: משרד החוץ האמריקני פרסם גינוי לפעולה הזאת ואמר שהיא מבטאת את נחישותה של ממשלת ישראל לסכל את פתרון שתי המדינות.

דב חנין: אדוני סגן שר הביטחון, מכיוון שאני יודע שאתה אדם ישר שאומר את הדברים באופן כן ואמיתי, האם אתה יכול לאשר את מסקנתו של משרד החוץ האמריקני?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: קצת חדשות טובות על הבוקר בשבילי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב, ולאחר מכן סגן השר ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שסגן השר יודע, נהוג שאם יש שאלות שלא קשורות ישירות לשאילתה המקורית, תוכל להעביר תשובה בכתב לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: אם אתה יכול להשיב – אנחנו נשמח.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי סגן השר, לא רק שאני כן אשאל בנושא של השאילתה ממש, אלא שבעקבות התשובה שלך שיניתי את השאלה הנוספת.

אורי מקלב: בעצם הייתה שאילתה, והשואלת לא קיבלה תשובה.

אורי מקלב: נימקת את הקריטריונים, אבל מדוע הם לא עומדים בכך?

אורי מקלב: לא קיבלנו תשובה מדוע "איחוד הצלה" לא עומדים בפרמטרים שאתה לבד – אתה הקראת שצריכה להיות פריסה, ויש להם פריסה מכובדת מאוד, כפי שאתה מכיר ויודע; דיברת על יכולת מבצעית – אני לא חושב שיש על זה ויכוח, על היכולת המבצעית.

אורי מקלב: דיברת על עוד נושא אחד: האם יש עוד ארגון או עוד גוף שפועל בעניין.

אורי מקלב: וכאן חברת הכנסת פלוסקוב רימזה, ואני רוצה להגיד את זה הרבה יותר פתוח: זה לא שאין צורך בגוף הזה, רק בעבר היו אולי מתחים בין שני הגופים, בין מגן-דוד-אדום לבין "איחוד הצלה".

אורי מקלב: בהתערבות של אנשי ציבור, וכאן בכנסת, יושרו ההדורים.

אורי מקלב: היום אין מחלוקת; היום עובדים בשיתוף פעולה.

אורי מקלב: אולי הבדיקה נעשתה לפני הרבה זמן.

אורי מקלב: כיום אין שום סיבה שלא יכירו בהם כארגון עזר.

אורי מקלב: צורך השעה, הימים האלה מראים באמת את מה שהם פועלים, מה שהם עושים, את המהירות שבה הם מגיעים, הפריסה בכל המקומות בארץ.

אורי מקלב: מבחן התוצאה – אנחנו רואים איפה שהם נמצאים ככוח העזר.

אורי מקלב: אז איך אפשר להגיד שהם לא עומדים בפרמטרים?

אורי מקלב: המציאות מוכיחה אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן שר הביטחון.

אלי בן-דהן: תודה.

אלי בן-דהן: חברי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש – אגב, חברת הכנסת פלוסקוב, אני ביקרתי שם לא פעם.

טלי פלוסקוב: תמליץ גם לשר הביטחון.

אלי בן-דהן: אני אומר שאני ביקרתי שם ואני אכן מכיר.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לגבי השאלות, גם שלך וגם של חבר הכנסת מקלב: דבר אחד אני יכול לבקש – שתתקבל תשובה עדכנית ומנומקת מדוע באמת הם לא עומדים בקריטריונים ובאילו קריטריונים הם לא עומדים.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדעת מי כן עומד.

אורי מקלב: למה הם לא עומדים.

אלי בן-דהן: אני אבקש שהמשרד יעביר תשובה מסודרת – אני אדאג לכך – ויצביע באיזה קריטריון הם לא עומדים ומי כן עומד.

אלי בן-דהן: אני מקבל את – – –

יולי יואל אדלשטיין: ומה צריך לשפר.

אלי בן-דהן: זו דרישה נכונה, צודקת, ואדאג לכך שהמשרד ישיב.

אלי בן-דהן: לגבי שאלתו של חבר הכנסת דב חנין – הפתעת אותי בבוקר.

אלי בן-דהן: לא ידעתי שמתחם בן 40 דונם הוא שמנע את הקמת שתי מדינות.

אלי בן-דהן: זה באמת פלא.

אלי בן-דהן: אני מתפלא עליך.

דב חנין: לא אמרתי – – –

אלי בן-דהן: חבר הכנסת חנין, אני לא הפרעתי לך.

אלי בן-דהן: תן לי לומר.

דב חנין: – – –

אלי בן-דהן: תן לי להשיב לך.

אלי בן-דהן: גם אני מעריך אותך כאדם רציני, חשבתי שיש לך נימוקים יותר טובים מזה.

אלי בן-דהן: אתה יודע לבד שהפתרון של שתי מדינות לשני עמים לא מיושם כי הוא לא ישים.

אלי בן-דהן: אין שום דרך.

אלי בן-דהן: אין פרטנר.

אלי בן-דהן: תפסיקו לחשוב שכביכול 40 דונם באיזה מקום הם שמונעים את הקמת המדינה הפלסטינית.

אלי בן-דהן: אנחנו יודעים היטב.

אלי בן-דהן: רק לאחרונה פורסמו ההצעות הנדיבות ביותר של ראש הממשלה אולמרט לאבו מאזן, ואנחנו גם יודעים את התשובה שהתקבלה – כי לא התקבלה תשובה.

אלי בן-דהן: המקסימום שאנחנו מסוגלים לתת הוא הרבה הרבה פחות מהמינימום שאבו מאזן רוצה לקבל.

אלי בן-דהן: מכיוון שזה הפער, אין שום סיכוי.

אלי בן-דהן: זה חלום בלהות, חלום שאף אחד לא יכול להגשים אותו – בטח לא מתחם בן 40 דונם, שאגב, הוא מתחם סגור, מתחם שלא מפריע לשום דבר.

אלי בן-דהן: אני גם רוצה לעדכן אותך, חבר הכנסת דב חנין: גם הכביש החדש שמתכננים, עוקף אל-ערוב, מתרחק ממחנה הפליטים אל-ערוב והוא לא פוגע במתחם הזה, כך שלא תהיה שום פגיעה במחנה הפליטים אל-ערוב בהכרה במתחם של 40 דונם.

יולי יואל אדלשטיין: זאת ההרחבה החקלאית הזאת?

אלי בן-דהן: כן.

אלי בן-דהן: זה היה בית-חולים פרוטסטנטי מזמן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אליהו בן-דהן על תשובותיו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין לעלות לדוכן על מנת להשיב לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' הגיש שאילתה שמספרה 128.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה במקור היא לשר התקשורת.

יולי יואל אדלשטיין: ערוץ 33 בערבית, בעצם הכוונה היא ל"עידן פלוס", ולכן אישרתי את דחיפות השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: שואלים נוספים יהיו חבר הכנסת דב חנין וחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: הם הגישו שאילתות זהות, אז אפשרתי להם.

יולי יואל אדלשטיין: אם אחד מהם לא יהיה, אני אאפשר גם לחבר הכנסת באסל גטאס לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברים – בעניין "עידן פלוס".

עיסאווי פריג': לאחרונה פורסם שנבחנת החלפת ערוצים במסגרת "עידן פלוס", וערוץ 20 יחליף את ערוץ 33 בשפה הערבית.

עיסאווי פריג': רצוני לשאול: 1.

עיסאווי פריג': האם אפשרות הוצאת ערוץ 33 עלתה לדיון?

עיסאווי פריג': 2.

עיסאווי פריג': אם כן – מדוע?

עיסאווי פריג': 3.

עיסאווי פריג': מה הוא ההסבר למצב שבו "עידן פלוס" יספק שישה ערוצים בעברית ואף לא ערוץ אחד בערבית?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, "עידן פלוס" הנו מערך שידורים אשר מפיץ בערוץ דיגיטלי את שידורי הערוצים 1, 2, 10, 23, 33 ו-99.

יריב לוין: את השידורים ניתן לקלוט באמצעות ממיר דיגיטלי בעלות חד-פעמית וללא תשלום דמי מנוי חודשיים.

יריב לוין: ככלל, ערוץ 33 הנו ערוץ המשודר בשפה הערבית ומשודר במסגרת שידורי "עידן פלוס" לכלל האוכלוסייה בישראל.

יריב לוין: על-פי הערכת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, רק 1% מקרב האוכלוסייה הערבית בישראל צורך את שידורי "עידן פלוס".

יריב לוין: אני חוזר: 1% לא מכלל הציבור; 1% בלבד מכלל אזרחי ישראל דוברי הערבית.

יריב לוין: הדיון שאליו מתייחסת השאילתה התקיים במשרד האוצר וביוזמתו, קרי, לא במשרד התקשורת.

יריב לוין: במהלך הדיון עלתה, בין היתר, סוגיית הגדלת אחוזי הצפייה ומגוון התכנים בערוצי הטלוויזיה המשודרים באמצעות מערך "עידן פלוס", וזאת כדי לחזק את המערך לטובת ציבור הצופים הצורך את השידורים באמצעות הממיר.

יריב לוין: בעת הזאת משרד התקשורת אינו מקיים דיונים בנושא.

יריב לוין: ככל שיעלה צורך בעתיד בבחינת הנושא הזה מחדש, הוא ייבחן על-ידי הגורמים הרלוונטיים, שידונו במכלול ההיבטים ככל שיידרש.

יריב לוין: אני חוזר ואומר: אומנם נתוני השימוש של דוברי הערבית ב"עידן פלוס" הם מעטים, אבל כרגע הנושא לא נמצא על סדר-היום, אם כי, אולי במסגרת הניסיונות לשפר את המצב ולהגביר את השימוש ב"עידן פלוס", יהיה צורך לשקול את העניין הזה פעם נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

באסל גטאס: בקוד הפתוח.

באסל גטאס: ב"עמוס" זה משודר.

באסל גטאס: רואים את זה ב"עמוס".

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

באסל גטאס: אנחנו רואים את זה ב"עמוס".

יולי יואל אדלשטיין: פנית בעניין הזה גם למנכ"ל הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – שואלים נוספים, שהם חברי הכנסת חנין ושי.

עיסאווי פריג': מכובדי השר, 1%, להערכת משרד האוצר, צופה ומשתמש ב"עידן פלוס".

עיסאווי פריג': אני שואל אותך, למה הגענו למצב כזה שרק 1% משתמש ב"עידן פלוס" וצופה בערוץ 33?

עיסאווי פריג': למה אין הפקות בערבית?

עיסאווי פריג': ולמה משרד האוצר צריך לקיים דיון?

עיסאווי פריג': מתשובתך אני מבין שאכן קיימת האפשרות שערוץ מורשת, ערוץ 20, יקבל את הפרס ויחליף את ערוץ 33.

עיסאווי פריג': אתה אומר את זה לא בצורה ישירה אבל בצורה עקיפה.

עיסאווי פריג': ככה משתמע מדבריך, שאכן התקיים דיון אבל הוא לא בתקשורת אלא באוצר.

עיסאווי פריג': אני מבקש שהתשובה תהיה חותכת בעניין הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר לוין, אני מאוד מעריך אותך, אבל אני בכל זאת שב ומעיר לשר התקשורת, שכנראה מושפע משר הכלכלה, אולי משר החוץ, אולי מהשר לשיתוף פעולה אזורי – אלה הם ארבעה שרים שבאופן עקבי לא מגיעים לכנסת לענות על שאילתות.

דב חנין: אני חושב שכדאי לראש הממשלה אולי לזמן אותם לבירור אצלו, זה לא מסובך.

דב חנין: אני חושב שהבירור הזה מאוד דרוש, כי זה חלק מהכבוד לכנסת.

דב חנין: לגופם של דברים.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, מצד אחד מורידים את ערוץ 33, וערוץ 33 הוא ערוץ הדיבור לציבור הערבי.

דב חנין: אולי צריך לשפר את התכנים שלו, אולי צריך להרחיב את העיסוק שלו, אולי צריך להביא אנשי תקשורת שפונים יותר לציבור כדי להרחיב את הצפייה; אבל בצד השני אנחנו שומעים דיבורים מאוד מדאיגים, שאת המקום הזה עומדים להעביר לערוץ 20, שהוא ערוץ פוליטי, שעסוק, לצערי הגדול, בשנאה והסתה, עושה את הדברים תוך שימוש לרעה בכותרת של "מורשת יהודית", אבל הוא בעצם הפוך לכל המורשת ולכל המסורת של "אלה ואלה דברי אלוהים חיים"; ערוץ שאפילו לא נרתע מהסתה נגד נשיא המדינה – ואת זה רוצים להעביר לשימוש החופשי ב"עידן פלוס"?

דב חנין: תמהני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, שאלה נוספת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן השר לוין ישיב.

נחמן שי: אדוני השר, הציבור הערבי הדובר ערבית במדינת ישראל רשאי שיהיו לו שידורים בטלוויזיה, כאזרחים שווי זכויות.

נחמן שי: ראש הממשלה מדגיש לאחרונה גם את החובות שלהם – גם את זה אני מקבל: שווי זכויות ושווי חובות.

נחמן שי: לא יכול להיות שהשידור שמיועד אליהם יתאדה.

נחמן שי: השידור הזה בערוץ 33, ברגע שאתה מדיר אותו מהאופציה הזאת של "עידן", לא יוכל להגיע אל האזרחים, אלא הם יצטרכו להיות או מנויים בכבלים או מנויים בלוויין.

נחמן שי: זו פגיעה ישירה.

נחמן שי: אין להם ערוץ אחר, אין להם מגוון, אין להם דרך אחרת לקבל שידור ממדינת ישראל בערבית.

נחמן שי: ואתה מפקיר את זה, הממשלה מפקירה את זה.

נחמן שי: עם כל הכבוד למאות ערוצים שמשודרים בלוויינים ובדרכים אחרות מעל לראשינו, מגיעים לציבור דובר הערבית – בסדר, אבל אנחנו רוצים, אני חושב שכל אחד מעוניין, שיקבלו גם ערוץ מתוך מדינת ישראל, חופשי, בלי תשלום.

נחמן שי: לשלם זה משהו אחר, אבל למה לא לתת להם את האופציה לא לשלם?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני אענה תחילה לחבר הכנסת פריג'.

יריב לוין: חבר הכנסת פריג', אני לא אחראי לא לפרשנויות של דברי ולא למה שמבינים מדברי.

יריב לוין: דברי היו ברורים.

יריב לוין: אני, אגב, אני לא זוכר שהזכרתי את ערוץ 20, אבל אני מוכרח לומר לך שאם יש לי מסקנה מהדיון הזה, והיא דווקא מסקנה חיובית – שערוץ 20 כנראה עושה עבודה טובה; יש לו השפעה, הוא מדובר, הוא מעורר עניין, יכול להיות שבאמת נכון לשקול את הכנסתו לתוך "עידן פלוס".

יריב לוין: זה אני מוכרח לומר, זה לפחות עולה כאן בהחלט – כחוט השני – מההתייחסויות.

דב חנין: אבל זה לא מורשת.

יריב לוין: רגע אחד, רגע, חבר הכנסת חנין, תכף אני אענה גם לך.

יריב לוין: לגופו של עניין, חבר הכנסת פריג', תראה, אני לא חולק על שום דבר ממה שאמרת.

יריב לוין: צריך שיהיה ערוץ בערבית – ואגב, ערוץ 33, גם אם לא יהיה ב"עידן פלוס", הוא עדיין קיים.

יריב לוין: צריך לספק את השירות.

יריב לוין: יש רק בעיה אחת קטנה, שאתם כולכם מתעלמים ממנה, גם אדוני חבר הכנסת שי – אין ביקוש לדבר הזה.

יריב לוין: אתם רוצים לתת – – –

עיסאווי פריג': תביא תכנים, תעשה תכנים.

יריב לוין: חבר הכנסת פריג', אתם רוצים לתת לציבור את מה שהוא לא רוצה.

יריב לוין: מתעקשים בכוח לדחוף לו, במירכאות או בלי מירכאות, את ערוץ 33, שהוא לא מעוניין בו.

יריב לוין: לא מעוניין בו.

עיסאווי פריג': זאת השיטה, אתה מייבש את הערוץ וגורם לו – – –

יריב לוין: יותר מזה, חבר הכנסת פריג', זה לא רק שלא מעוניין בו, אלא צריך לזכור שאם אנחנו מדברים על רק 1% של דוברי ערבית שמחוברים ל"עידן פלוס", אפשר להניח בוודאות שלא כולם הצטרפו ל"עידן פלוס" בגלל ערוץ 33.

יריב לוין: זאת אומרת, אם ננכה את הנתון האמיתי של מספר האנשים שבאמת הדבר הזה חשוב להם והם הצטרפו ל"עידן פלוס" כי יש שם ערוץ 33, ולקיחתו מהם תגרום להם נזק, מדובר במספרים אפסיים.

יריב לוין: אני אומר לחבר הכנסת שי – אתה יודע, חבר הכנסת שי, אין גם טלוויזיה שמיועדת לציבור החרדי.

יריב לוין: למה אתה לא מתקומם כנגד הדבר הזה?

יריב לוין: הרי לכאורה המדינה צריכה – – –

נחמן שי: הציבור החרדי לא רואה טלוויזיה.

יריב לוין: אה, יופי.

יריב לוין: בדיוק.

יריב לוין: אז עכשיו אני שואל אותך, הציבור דובר הערבית רואה טלוויזיה, לכן יש ערוצים דוברי ערבית, אבל הציבור דובר הערבית לא רוצה את "עידן פלוס".

יריב לוין: אז למה לציבור החרדי אפשר לא לעשות טלוויזיה בכלל, מתוך הנחה שהוא לא רואה אותה, ולציבור הערבי צריך להחזיק את ערוץ 33 ב"עידן פלוס" אף שאף אחד לא רואה?

יריב לוין: לא מתוך הנחה, אלא אחרי שנתַנּו ואף אחד לא הצטרף לשירות.

יריב לוין: אני לא מבין את ההיגיון הזה.

יריב לוין: אני חושב שאין בזה שום היגיון.

יריב לוין: עכשיו, חבר הכנסת חנין, לך אני מוכרח אבל בכל זאת עוד דבר אחד לומר, וזה מחזיר אותי, אדוני היושב-ראש, לשאלה שלא מרפה ממני מאז הדיון שהיה כאן ביום שני האחרון.

יולי יואל אדלשטיין: מאז הדיון על שר הפנים.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה שלא ישנת מאז.

יריב לוין: חבר הכנסת חנין, מה הצבעת ביום שני, כאשר ראש הממשלה ביקש להעביר את תיק הפנים לידיו של השר דרעי?

דב חנין: אני לא השתתפתי בהצבעה כדי להקל על ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: – – – לפתור את הדילמה הזאת – – –

יריב לוין: אז עכשיו, אחרי שלא היית, אחרי שלא השתתפת בהצבעה, הנה ניתנת לך הזדמנות להאיר את עיני פעם נוספת.

יריב לוין: מה עמדתך: אתה מעדיף שראש הממשלה היה ממשיך להחזיק בידיו את תיק הפנים – –

דב חנין: חס ושלום.

יריב לוין: – – או שאתה מעדיף שהוא יעבור לידיו של השר דרעי?

יריב לוין: מה אתה מעדיף?

דב חנין: חס ושלום.

דב חנין: חס ושלום.

דב חנין: לכן הקלתי על ראש הממשלה ולא השתתפתי בהצבעה.

דב חנין: הכי גרוע זה שזה אצל ראש הממשלה.

דב חנין: הכי גרוע.

עאידה תומא סלימאן: יש כמה דילמות.

יריב לוין: את הדילמה אני יודע.

יריב לוין: חברת הכנסת תומא סלימאן, אני את הדילמה מבין, רק מה התשובה, לכל הרוחות, אני לא מצליח לקבל.

יריב לוין: בבקשה, מה אתם מעדיפים?

עאידה תומא סלימאן: זה זמן ההתניות.

עאידה תומא סלימאן: הכול מותנה.

יריב לוין: חברי הכנסת חנין ותומא סלימאן, מה אתם מעדיפים?

יריב לוין: פעם אחת תגלו לי סוף-סוף.

יריב לוין: שראש הממשלה – תחשוב – – –

דב חנין: – – –

עאידה תומא סלימאן: זה זמן ההתניות.

עאידה תומא סלימאן: הכול מותנה.

יריב לוין: אולי ראש הממשלה שוקד ממש עכשיו להחזיר לידי השר דרעי גם את תיק הכלכלה, והוא לא יודע מה לעשות, כי הוא מסתכל עליכם ולא יודע מה התשובה על הדילמה, כפי שקוראת לה חברת הכנסת תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: זה זמן ההתניות.

יריב לוין: אז בואו תגידו לי מה לייעץ לו.

יריב לוין: לייעץ לו למסור את תיק הכלכלה לדרעי, או לייעץ לו להשאיר את תיק הכלכלה אצלו?

דב חנין: חס ושלום, לא אצלו.

דב חנין: שיביא לשר דרעי את כל התיקים – – –

יולי יואל אדלשטיין: תן לחברים זמן להתייעץ סיעתית, והם ישיבו לך תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו צריכים להמשיך עם סדר-היום.

יריב לוין: מכובדי, לכן אני אומר, מספיק עם הדמגוגיה הזאת על ראש הממשלה שמחזיק בכמה תיקים.

יריב לוין: כשראש הממשלה מבקש להעביר תיק לשר אחר, תתייצבו במליאה ותתמכו בהחלטה, ואז תראו שאתם רציניים.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, אל תלך רחוק כי אנחנו תכף נזמין אותך.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, עד כאן שאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מאותו חבר הכנסת, יריב לוין, שהוא כידוע השר המקשר בין הממשלה לכנסת, למסור לנו את הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, שלפיה חבר הכנסת ירון מזוז חדל לכהן בתפקיד סגן השר במשרד הפנים ביום כזה וכזה, כפי שיפרט השר, ומה קרה בעקבות זה.

יריב לוין: סגני השרים מזוז ונהרי.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן הוא ימסור לנו גם את הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לגבי מינוי סגני שרים שהם – אחד מהם הוא אותו חבר הכנסת ירון מזוז, והשני הוא חבר הכנסת משולם נהרי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, תמסור לנו את שתי ההודעות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מתכבד להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי חבר הכנסת ירון מזוז חדל לכהן בתפקיד סגן השר במשרד הפנים ביום 11 בינואר 2016, במועד שבו נפסקה כהונתו של ראש הממשלה כממלא-מקום שר הפנים, וזאת בהתאם לסעיף 26(2) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: כמו כן, אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 25(א) לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר בהסכמת ראש הממשלה את מינוים של סגני השרים המפורטים להלן: חבר הכנסת ירון מזוז – לסגן שר במשרד ראש הממשלה, מתמנה על-ידי ראש הממשלה; חבר הכנסת משולם נהרי – לסגן שר במשרד הפנים, מתמנה על-ידי שר הפנים.

יריב לוין: סגני השרים ייכנסו לתפקידם החל ממועד מסירת הודעה זו.

יריב לוין: אני כמובן מברך אותם.

יצחק וקנין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין על כך שמסר לנו את ההודעות.

יצחק וקנין: אני מזכיר לחברי הכנסת שבעקבות שינוי חוק סגני השרים, הם אומנם נכנסים לתפקידם במועד מסירת ההודעה, אבל צריכים לעלות לדוכן על מנת להצהיר אמונים, מאחר שלא היו בתפקיד ועכשיו הם חוזרים לתפקיד סגן שר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ירון מזוז איננו כאן, במליאה.

יצחק וקנין: לא יודע מה הסיבה לכך, אבל כנראה המעמד אינו חשוב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת משולם נהרי לעלות לדוכן על מנת להצהיר אמונים כסגן שר בממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יקרא את נוסח הצהרת האמונים וגם יחתום על ההצהרה.

משולם נהרי: אני, משולם נהרי, בן נעמי, זכרה לברכה, ורבי יחיא, שייבדל לחיים טובים, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

משולם נהרי: (חותם על ההצהרה)

נחמן שי: יישר כוח.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו מברכים את סגן השר משולם נהרי, הישן-חדש.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת – בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 171) (תחילת הזכאות לגמלת סיעוד), התשע"ו–2016; הצעת חוק הרשות הארצית לכבאות והצלה (תיקון מס' 3), התשע"ו–2016; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 218), התשע"ו–2016; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון מס' 54), התשע"ו–2016; הצעת חוק מיסוי מקרקעין (תיקון מס' 85), התשע"ו–2016; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 219), התשע"ו–2016; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (מס' 220), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: [הצעת חוק פ/736/20; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת – חקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן לנמק את הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) (תיקון – פטור לזוגות צעירים מארנונה), התשע"ה–2015.

יולי יואל אדלשטיין: תשובה והצבעה במועד אחר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן תנמק את הצעת החוק שלה ושל קבוצת חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק הסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב) – התיקון מתייחס לפטור לזוגות צעירים מארנונה.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק הזאת, אני מגישה אותה בשמי ובשם קבוצת חברי, חבר הכנסת איימן עודה, חברי הכנסת דב חנין, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף, וחשוב לי לציין שהצעות חוק דומות בעיקרן הונחו על שולחן הכנסת השמונה-עשרה ועל שולחן הכנסת התשע-עשרה על-ידי חבר הכנסת מוחמד ברכה וקבוצת חברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: ההצעה שהנני מביאה בפניכם מתייחסת לשנה הראשונה לנישואיהם של זוגות ומבקשת שהם יקבלו פטור מתשלום ארנונה על מקום המגורים שלהם, של הזוג הצעיר, כדי לעזור בקשיים הכלכליים ולתמוך בהם בשנה הראשונה של הנישואין.

עאידה תומא סלימאן: איך שאנחנו מכירים מהסביבה הקרובה שלנו, זוגות צעירים בתחילת דרכם נכנסים בדרך כלל למצוקה כלכלית בתחילת החיים – ואני מדברת על הרוב, לא על האחוז הקטן שבורכו ויש להם חיים קלים ויש להם האמצעים הכלכליים כדי להתחיל את חייהם ברווחה, עם מקום מגורים, עם אפשרות לשלם את הארנונה.

עאידה תומא סלימאן: הרבה מהזוגות שאנחנו מכירים נכנסים למצוקה כלכלית גם בשל המשכנתה, גם בשל ההוצאות הגבוהות, בדרך כלל, של החתונות, וגם בגלל המצב הכלכלי באופן כללי.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר להתעלם מכך שאחת המחאות הגדולות שהיו במדינה הזאת בשנים האחרונות התייחסה לנושא המצוקה הכלכלית, אפילו של מעמד הביניים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מדברים אפילו על המצוקות הכלכליות של ציבור שהוא יותר רחב, שדווח עליו בדוח העוני האחרון, והתייחס לאחוזים גבוהים, הולכים ומתרבים, של אוכלוסיות שחיות מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן, אם הם זוגות צעירים ובתחילת דרכם, הם יתקשו מאוד לשלם את מסי הארנונה, שבדרך כלל צוברים הרבה ריביות, ומקשים הלאה על מימוש החוב הזה ועל תשלום החוב הזה, לזוגות האלה בחיים שלהם.

עאידה תומא סלימאן: במחאה האחרונה גם דובר על הקושי במציאת דירות להשכרה, כדי שיוכלו להתקיים כזוגות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים פה על מצב שאפילו, לפעמים, בגלל מחסור בדירות קטנות לזוגות צעירים, אנשים או זוגות צריכים לשכור דירות שהן הרבה יותר גדולות ממה שהם צריכים, והם צריכים לשלם ארנונה גבוהה מאוד, שמחשבים אותה לפי המטרים של הדירה, ולכן, אם שוכרים דירה יותר גדולה, אז בעצם משלמים ארנונה יותר גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: בשנת 2013, לפי הנתונים שיכולתי להשיג, היו 52,705 זוגות אשר נרשמו לאחר נישואים.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, אם מדברים על הפטור הזה, אנחנו מדברים על סכומים שנעים בין 100 מיליון ל-110 מיליון שקל שלא ייכנסו – לצערי הרב או לשמחתי – במקרה שיעבור החוק הזה, לקופות של הרשויות המקומיות, ויצטרכו לדבר על דרך אחרת למלא את החור הזה שאולי נוצר אצלם.

עאידה תומא סלימאן: דיברתי עם הרבה חברי כנסת, וניגשו אלי הרבה חברי כנסת שהעלו שאלות בקשר לחוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואני חושבת שהנקודות שהועלו בפני, ושגרמו לחברי כנסת לחשוב בעניין ההצבעה, הנקודות האלה בעיני הן חשובות והן צריכות לבוא בחשבון כאשר נרצה לקדם את החוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: אחת הנקודות שעלו היא שבמדינת ישראל נישואים או ברית זוגיות, בדרך כלל הם רק לפי נישואים דתיים, ובאופן עקרוני, ואני מכבדת את זה, הרבה אנשים או שאין להם הזכות בעצם להינשא בצורה שעדיין נמצאת חוקית במדינת ישראל – אפשר קצת להרגיע?

יצחק וקנין: רבותי, מזכירי הסיעות, יש יותר מדי רעש בצד, גם בצד ימין וגם בצד שמאל.

חיים כץ: הם לא יכולים לנהל ולהתמודד מפני שאתם – – –

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, הרבה אנשים שהיו רוצים כן להתחתן, כן למסד קשר ביניהם, מנועים במדינת ישראל מלעשות את זה באופן הפורמלי, או מפני שהם זוגות חד-מיניים או מפני שהם אנשים שלא רוצים להתחתן לפי המוסד הדתי ששייכו אותם אליו, ואני מכבדת את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת, לאחר שחשבתי על ההצעות האלה, שאפשר לחשוב על גרסה שתיתן אפשרות לאנשים שמכריזים באופן רשמי בפני משרד הפנים על קיום משק-בית משותף ועל חיים בזוגיות.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להתחשב במצב הזה ושכן יקבלו את הפטור הזה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר גם לחשוב על אנשים – הרבה אנשים אמרו – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני לא יכול להמשיך את הישיבה בצורה כזאת, יותר מדי רעש.

יצחק וקנין: אנא מכם, מי שרוצה לדבר, שיתכבד ויצא בחוץ, ישתה קפה, ולא יעשה את זה בתוך המליאה.

יצחק וקנין: בקושי שומעים את הדוברת.

עאידה תומא סלימאן: אני בקושי שומעת את עצמי, ואני מרגישה שאני חייבת לצעוק.

עאידה תומא סלימאן: הייתי שמחה אם הרעש הזה היה בגלל הוויכוח שקיים על הצעת החוק.

עאידה תומא סלימאן: אבל משום מה, יש לי הרגשה שאף אחד – שכל אחד שקוע בדיבורים שלו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שלא כל הזוגות שיתחתנו או שירצו להכריז על זוגיות משותפת מגיע להם פטור בגלל המצב הכלכלי שלהם.

עאידה תומא סלימאן: הרבה, אולי, או חלק מהזוגות האלה יהיו במצב כלכלי אשר מאפשר להם את התשלומים של הארנונה באופן סדיר.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא באה פה להציע משהו גורף שאינו מתחשב במצב הזה.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה להמשיך את השיחות האלה סביב הנושאים שכן אפשר להכניס לתוך החוק, כולל חישובים או קריטריונים כלכליים – למי מגיע פטור מבין הזוגות הצעירים האלה.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני מבקשת לדחות את התשובה.

עאידה תומא סלימאן: וכן, הגענו למסקנה שאפשר לדחות ולהמשיך את השיח הזה, כדי להגיע להצעת חוק שכן אפשר להעביר, וכן לתת באמת תמיכה לזוגות צעירים אשר מתקשים בתחילת דרכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: רבותי, תשובה והצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1696/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו נעבור לחוק הבא:

יצחק וקנין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מתוך מניע גזעני בעבודה כתאונת עבודה), התשע"ה–2015, הצעת חוק של חבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: אני מבין – חבר הכנסת באסל גטאס יעלה – אני מבין שיש הסכמה מצדך שזה יהפוך להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: כן.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – יש שר?

יצחק וקנין: השר חיים כץ יושב כאן, הוא התורן.

יצחק וקנין: אני מבין – – –

באסל גטאס: לפני שאני ניגש לדבר על החוק, רציתי להזכיר או לעמוד על העניין שהיה היום.

באסל גטאס: לצערי הרב, התגלתה גופה של אישה ערבייה ליד כפר-מנדא, ואפשר להתחיל להחשיב את זה כרצח ראשון ב-2016 של אישה ערבייה.

באסל גטאס: בשנה שעברה נרצחו 14 נשים.

באסל גטאס: לפי המספרים – עאידה, אני מדבר על רצח נשים ערביות, שהתחיל היום, לצערנו, בגילוי של גופתה של רנין רחאל, וזה נחשב כרצח אישה ראשון, ואמרתי שבשנה שעברה נרצחו 14 נשים.

באסל גטאס: רק בשלושה מקרים הוגשו כתבי-אישום – נעצרו, והוגשו כתבי-אישום, שעוד לא התבררו בבתי-משפט.

באסל גטאס: אז מי שמחפש – השר יריב לוין, שנתמנה על-ידי ראש הממשלה יחד עם אלקין בעניין אכיפת החוק, אז בבקשה.

באסל גטאס: בבקשה, מה עושה המשטרה למנוע רצח נשים?

באסל גטאס: איך היא מטפלת?

באסל גטאס: כמה מקרי רצח מפוענחים, והקרימינלים, הפושעים, מובאים לבית-משפט שיקבלו את העונש שמגיע להם?

באסל גטאס: אוזלת היד של המשטרה בעניין הזה אומרת דורשני.

באסל גטאס: ואם כבר רוצים לאכוף את החוק, אז בבקשה, שהמשטרה תתחיל לעשות את עבודתה גם באיסוף נשק בלתי חוקי וגם בגילוי מקרי רצח נשים ומניעת אלימות.

באסל גטאס: רבותי, הצעת החוק שאני מביא היום לתיקון חוק הביטוח הלאומי – הכרה בפגיעה מתוך מניע גזעני בעבודה כתאונת עבודה, היא חוק מתבקש.

באסל גטאס: המצב כיום הוא אבסורד.

באסל גטאס: אנחנו מציעים שבפגיעה מתוך מניע של גזענות – יוגדר שפגיעה מתוך מניע של גזענות כלפי עובד שאירעה תוך כדי עבודתו ועקב עבודתו אצל מעבידו או מטעמו, ובעובד עצמאי – תוך כדי עיסוקו במשלח ידו ועקב עיסוקו – רואים אותה כפגיעה בעבודה; לעניין סעיף זה – "פגיעה" היא פגיעה בגוף או בחירות או ברכוש, לרבות איומים או סחיטה, ו"גזענות" – כהגדרתה בסעיף 144א לחוק העונשין, התשל"ז–1977, לרבות עוינות מחמת דת, השתייכות לקבוצה דתית, מוצא עדתי, נטייה מינית, או בשל היותו של אדם עובד זר.

באסל גטאס: רבותי, מקרי תקיפה על רקע גזעני הולכים ומתרבים במצב הפוליטי הקיים בשנים האחרונות.

באסל גטאס: אני יכול להביא לכם רק כמה דוגמאות על פגיעות בחפים מפשע רק בגלל מוצאם הלאומי או צבע עורם, או אפילו חשד להשתייכות לאומית או אתנית מסוימת.

באסל גטאס: המקרה האחרון המזעזע המפורסם של אורי רזקן, יהודי מקריית-אתא עובד "שופרסל" שהותקף על-ידי יהודי אחר ונדקר כי האחר חשד שהוא ערבי.

באסל גטאס: אורי רזקן נאלץ לעבור ניתוחים, הוא אושפז, והמקרה שלו זעזע את כל מי שיש קצת מצפון בתוכו.

באסל גטאס: יצחק בן-חיים הותקף במרכז מסחרי בבית-שמש; חסן אוסרוף, עובד בעיריית תל-אביב, הותקף על רקע גזעני; נסים אבו-רמוז – תחנת "פז" בירושלים ב-9 בספטמבר 2012; והמקרה שהביא אותי אז, לפני שנתיים, להציע את החוק הזה, היה המקרה של המלצר בתל-אביב שנפל קורבן לאלימות קשה מצד חבורת צעירים בריונים מפני שבא ולקח מהשולחן שלהם את המיונז, את הצנצנת של המיונז.

באסל גטאס: הם התנפלו עליו, הכו אותו עד זוב דם.

באסל גטאס: האם זה נחשב לתאונת עבודה?

באסל גטאס: או לפעולות איבה?

באסל גטאס: החוק צריך להיות ברור במקרים האלה.

באסל גטאס: היום החוק אומר שתאונת עבודה מוגדרת כדלקמן: תאונה – איפה קארין, היא ישנה?

באסל גטאס: קארין אלהרר – תאונת עבודה שאירעה תוך כדי עבודה ועקב עבודתו של הנפגע אצל מעבידו או מטעמו.

באסל גטאס: כלומר, על מנת שאירוע יוכר כתאונת עבודה, עליו למלא אחרי שלושת התנאים העיקריים.

באסל גטאס: אדוני השר, החוק היום אומר: על מנת שתאונת עבודה תוכר כתאונת עבודה, צריך שיתמלאו שלושה תנאים עיקריים: 1.

באסל גטאס: האירוע הוא תאונה; 2.

באסל גטאס: היה תוך כדי העבודה; 3.

באסל גטאס: עקב העבודה.

חיים כץ: או בדרכו לעבודה.

באסל גטאס: אני תכף אגיע לזה.

באסל גטאס: זה נכלל בתוך רשימה של אירועים חריגים, ואני היום מבקש שהרשימה הזאת – –

חיים כץ: תורחב.

באסל גטאס: – – תכלול גם את האירוע של תאונה על רקע גזעני.

באסל גטאס: תאונה היא אירוע חריג שאירע לעובד במהלך עבודתו.

באסל גטאס: אם העובד לא יכול להצביע על אירוע חריג כזה, לא תוכר פגיעתו כתאונת עבודה.

באסל גטאס: המקרים הבאים הוכרו על-ידי המוסד לביטוח לאומי ובית-הדין לעבודה כאירועים חריגים – מה הם?

באסל גטאס: פציעה כתוצאה מפגיעה של מכונה אוטומטית; נפילה במהלך העבודה; תאונת דרכים במהלך עבודה, אם נסע לעבודה או חזר מהעבודה או נסע במשך העבודה; התמוטטות מבנה על העובד במהלך עבודתו, ואף ויכוח חריג – ויכוח חריג – שגרם להתרגזות מיוחדת יכולה להיחשב כתאונת עבודה; הרמת משא כבד, ועוד.

באסל גטאס: תוך ועקב העבודה – תנאי נוסף להכרה באירוע כתאונת עבודה הנו כי הפגיעה הגופנית נגרמה תוך ועקב העבודה.

באסל גטאס: כלומר, העובד צריך להראות כי קיים קשר סיבתי בין האירוע החריג שאירע במהלך העבודה לבין הפגיעה הגופנית.

באסל גטאס: העובדה שהפגיעה הגופנית או המחלה של העובד התפרצו בזמן העבודה, תוך כדי העבודה, אינה מספקת.

באסל גטאס: ייתכן שמדובר במחלה רגילה של העובד, שאין קשר בינה לבין האירוע החריג בעבודה, ובמקרה היא התגלתה במהלך שעות העבודה.

באסל גטאס: העובד חייב להוכיח כי המחלה-הפציעה אירעה עקב העבודה או בגלל העבודה.

באסל גטאס: לא מספיק אם אתה חולה במחלה כרונית; להגיד שהייתה לך, התפרצה בעבודה עצמה, בשעות העבודה – זה לא מספיק כדי שתוכר כתאונת עבודה.

באסל גטאס: צריך שההתפרצות של המחלה שקורית בשעות העבודה תהיה קשורה לעבודה עצמה.

באסל גטאס: כך, לדוגמה, אדם חולה לב עלול לסבול מהתקף לב אחרי שעות העבודה, במהלך סוף השבוע או במהלך שעות העבודה.

באסל גטאס: על מנת שהתקף הלב יוכר היום כתאונת עבודה, יש להראות כי אירוע חריג בעבודה גרם להתקף הלב, וללא האירוע החריג לא היה נגרם לעובד התקף לב באותו זמן.

באסל גטאס: המציאות שבה עובד יכול לאבד את מקום עבודתו, יכול לסבול נפשית – אני אקרא לכם מה אמר הבחור הזה, אורי רזקן, על הפשע הנורא שהיה נגדו כי מישהו חשב שהוא ערבי בכלל; פשע שנאה, פשע גזעני ממדרגה ראשונה, וגם לא ייחשב לתאונת עבודה, והוא צריך ללכת ולהוכיח שזו פעולת איבה בשביל שיקבל פיצויים.

באסל גטאס: זה אומר דורשני.

באסל גטאס: הצעת החוק הזו לא באה להגן על קבוצת אוכלוסייה מסוימת – על יהודים או על שחורים.

באסל גטאס: היא באה לעשות צדק עם כולם.

באסל גטאס: כל קורבן להתקפה גזענית בגלל צבע עור – –

יצחק וקנין: תודה.

באסל גטאס: – – או מקור, במשך העבודה, צריכה להיות מוכרת.

באסל גטאס: דיברתי עם השר, סיכמנו שזה יעבור להיות הצעה לסדר-היום, ואני אעבוד מול השר ומול משרד המשפטים לראות אם אפשר ואיך אפשר לקדם ניסוח שיהיה מקובל על כולם כדי לתקן את המצב הקיים.

באסל גטאס: תודה רבה.

חיים כץ: מסכים למה שהוא ביקש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יצחק וקנין: אדוני רוצה או שאין צורך?

חיים כץ: לא, אני מסכים.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעת חוק – – –

באסל גטאס: לא צריך להצביע?

יצחק וקנין: אה, כן, נכון.

יצחק וקנין: סליחה, רבותי.

יצחק וקנין: צריך להצביע שאנחנו הופכים את ההצעה להצעה לסדר-היום ושזה עובר לוועדה.

יצחק וקנין: אנחנו נחליט גם לאיזו ועדה זה יעבור.

באסל גטאס: עבודה ורווחה.

יצחק וקנין: ועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצבעה על הצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מתוך מניע גזעני בעבודה כתאונת עבודה), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 36 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הכרה בפגיעה מתוך מניע גזעני בעבודה כתאונת עבודה) הופכת להצעה לסדר-היום ותועבר לוועדת העבודה, והרווחה והבריאות.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1440/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – התאמות למי שנקרא לשירות מילואים בקריאת פתע), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת נחמן שי וקבוצת חברי כנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי, לרשותך עשר דקות.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, שר הרווחה, תראו, דני הוא איש מילואים בצבא ההגנה לישראל.

נחמן שי: הוא למד הרבה שנים כדי להיות רואה-חשבון, הוא רוצה להיות רואה-חשבון, והוא הגיע לשלב שהוא יכול לגשת לבחינה בראיית-חשבון; זו בחינה שעושה לשכת רואי-החשבון בישראל.

נחמן שי: אבל זמן קצר לפני מועד הבחינה הוא זומן למילואים – הוא חייל קרבי.

מיקי לוי: מועצת רואי-חשבון.

נחמן שי: מועצת רואי-חשבון, בסדר.

נחמן שי: מועצת רואי-חשבון.

נחמן שי: הוא זומן למילואים, הוא חייל קרבי.

נחמן שי: הוא לא רצה לוותר, דני, על השירות שלו במילואים.

נחמן שי: הוא יכול היה, הוא כבר מזמן יכול היה שלא לשרת במילואים, אבל הוא רוצה לשרת במילואים, כי הוא חושב שלשרת במילואים זאת אחריות של כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

נחמן שי: מספרם של האזרחים האלה, אגב, מצטמצם והולך.

נחמן שי: וזה היה לא צו מילואים רגיל, זה היה צו 8.

נחמן שי: צו 8 מוציא אותך ללא התרעה ממסגרת החיים שלך.

נחמן שי: לא מודיעים לך מראש: מתישהו אתה תשרת במילואים, אלא עכשיו, עכשיו אתה חייב לצאת למילואים.

נחמן שי: המדינה שלך נכנסה למבצע צבאי, ואולי אפילו למלחמה.

נחמן שי: אז הנה, "צוק איתן" – יש מלחמה, ודני הולך למלחמה, כי כך צריך לעשות, כי הוא אזרח נאמן במדינת ישראל.

נחמן שי: ואז פתאום, כשהשירות שלו התחיל וכשהוא משרת ביחידה קרבית וכשהוא נמצא בתוך הרצועה או באיזה מקום בדרך, הוא נזכר שהוא צריך להיבחן.

נחמן שי: הוא השקיע כל כך הרבה זמן גם בלימודים וגם בהתמחות וגם בכל דרך שהיא, ורכש ידע וניסיון, והוא מוכן, הוא בשל.

נחמן שי: אבל המפקד שלו לא משחרר אותו.

נחמן שי: המפקד של דני אומר לו: חברי הטוב דני, אנחנו צריכים אותך אתנו פה, אנחנו בתוך מלחמה.

נחמן שי: במלחמה אני לא יכול להוציא אותך.

נחמן שי: במילואים הייתי מוציא אותך ליום אחד או ליומיים.

נחמן שי: במלחמה אני לא יכול להוציא אותך, ואתה תצטרך לשרת אתנו, לטוב ולרע, ואתה מחמיץ את הבחינה שלך.

נחמן שי: ודני משתדל לחפש דרך.

נחמן שי: יש לו טלפון, אין לו טלפון, הוא מחייג למועצת רואי-חשבון, או אם זה ארגון אחר, ואומר: תעזרו לי, אני לא יכול להגיע לבחינה, מה יהיה עלי?

נחמן שי: אומרים לו: תשמע, חביבי, אנחנו מצטערים מאוד, זה מועד אחד, לא נוכל לעזור לך.

נחמן שי: אבל אני במילואים, אני עושה משהו שהוא חשוב למדינת ישראל.

נחמן שי: זה מאוד – אנחנו מאוד מעריכים את זה, באמת, הרגע שלחנו חבילות, הרגע שלחנו חבילות לחיילים בחזית, ואתה יודע, אנחנו ממש אתך, כל הדרך, אבל לא נוכל לדחות לך את הבחינה, כי בחינה זה דבר מסובך.

נחמן שי: יש עוד רואי-חשבון או מועמדים לרואי-חשבון שהגיעו לרגע הזה ומגיע להם להתמודד.

נחמן שי: כן, ואתה, נחפש לך בבוא הזמן, כשתסיים את השירות ותחזור וכן הלאה, אז אולי תהיה לך בחינה, אבל קרוב לוודאי שתצטרך לחכות עוד שנה עד למועד הבא.

נחמן שי: אבל למה, הוא אומר, למה לקפח אותי?

נחמן שי: מגיע לי מראש, תנו לי מועד חדש.

נחמן שי: לא לא, אנחנו לא יכולים, אין לנו, אנחנו לא מחויבים לזה.

נחמן שי: וככה הוא יחמיץ את הבחינה שלו, וככה הוא ישלם מחיר כפול ומכופל על העובדה שהוא היה אזרח במדינת ישראל, נאמן למדינה, רצה לעמוד באתגר הזה, להמשיך במילואים, אבל הוא נדפק – אין לזה הגדרה אחרת – בגלל המילואים, בגלל צו 8, שהוא נקרא אליהם במפתיע ולא באופן מתוכנן, הוא יחמיץ את הבחינה שלו.

נחמן שי: הוא לא יחיד, אותו כלל יכול לחול על חיים או על דוד או על כל איש מילואים אחר שמחכה לבחינה שלו בלשכת עורכי-הדין או במועצת שמאי המקרקעין או במועצת ההנדסה והאדריכלות.

נחמן שי: מסתבר שעל הגופים האלה לא חלה חובה לקבוע מועדים מיוחדים למען חיילים ששירתו במילואים.

נחמן שי: לא חלה עליהם, הם לא צריכים, הם גופים "פרטיים".

נחמן שי: המדינה הולכת לקראת חיילים, אי-אפשר להגיד שלא; היא נותנת להם נקודות זכות אקדמיות, על-פי חוק כבר, מלגות ניתנות, מעונות ניתנים, הטבה בצילומים, בחומרי עזר, עדיפות בהשאלת ספרים – יש הערכה לאנשי מילואים במוסדות להשכלה גבוהה, אני לא יכול להגיד שלא, וטוב שיש, וגם אין מספיק וצריך לעשות יותר, כולנו יודעים את זה.

נחמן שי: אבל הגופים הפרטיים הללו, אשר חוק המילואים אינו חל עליהם, הם יכולים לקבוע את התאריכים כפי שהם רוצים, והם אינם מחויבים על-פי חוק להתחשב באנשי מילואים.

נחמן שי: הם לא חייבים.

נחמן שי: ואז, אם הם נחמדים הם יעשו את זה, ואם הם לא נחמדים, הם לא יעשו את זה.

נחמן שי: מה אנחנו רוצים?

נחמן שי: מה אני רוצה בחוק הזה?

נחמן שי: אני רוצה לעשות את המינימום שבמינימום לטובת חיילי המילואים של מדינת ישראל.

נחמן שי: הם חיילי המילואים של כולם, אם אתם לא יודעים.

נחמן שי: הם לא חיילי המילואים שלי, הם לא של המחנה הציוני, הם לא של השר הזה והם לא של הכנסת הזאת, הם חיילי המילואים של מדינת ישראל, ומגיע להם ליהנות מהמינימום שבמינימום, מהטבות בגלל שירות המילואים המיוחד, שקראו להם אליו לצורך מיידי ודחוף.

נחמן שי: אסור בשום פנים ואופן שהם ייפגעו.

נחמן שי: אבל כל הדברים האלה כנראה לא מספיקים כדי שממשלת ישראל, שוועדת השרים תקבע לתת להם את ההקלה, כפי שתראו תכף ומייד.

נחמן שי: ואני קובע פה שאם החוק הזה לא יאושר, אם החוק הזה לא יאושר – והוא חוק קטן, הוא לא החוק שישנה סדרי בראשית, אבל הוא מאוד חשוב לעשרות-אלפי ומאות-אלפי אנשי מילואים במדינת ישראל, שחושבים שכשהם יוצאים למילואים, הזכויות שלהם נשמרות והמדינה מגינה עליהם.

נחמן שי: הם חושבים כך, אבל כשהם יגיעו לפרט הזה או האחר, הם יגלו שהמציאות שונה לגמרי.

נחמן שי: אז אם מדינת ישראל רוצה לירוק להם בפנים ואם היא רוצה לסטור להם ואם היא רוצה להגיד להם: חבר'ה, אתם פראיירים אמיתיים, זה החוק שיראה להם אם הם כן פראיירים או אם הם לא פראיירים, ונחכה לראות.

נחמן שי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: ישיב לו סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: – – – איך אתה יכול להתנגד לחוק כזה?

אלי בן-דהן: כי אני מהסיירת, ולסיירת המשימות הכי קשות.

איתן ברושי: לא, תגיד – – – סגן, הוא לא עונה על שאילתות – – –

יואל חסון: אתה יודע, אדוני סגן שר הביטחון – –

אלי בן-דהן: נו תן לי, אתה לא יודע מה אני רוצה לענות.

יואל חסון: – – אני מאוד מקווה ששר הביטחון מעריך את זה, מה שאתה עושה עבורו.

אלי בן-דהן: גם אני, גם אני מקווה.

יואל חסון: לא סתם אמרתי את זה.

חיים כץ: על מה אתה מדבר?

חיים כץ: אתה יודע שהוא מעריך את זה.

חיים כץ: לפחות לי הוא אמר שהוא יודע שאתה – – – אז אתה יודע, אז מה אתה מקווה?

חיים כץ: תגיד לו שאתה יודע ששר הביטחון מעריך את זה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה החליטה לדחות ב-45 ימים את ההחלטה לגבי הצעת החוק של חבר הכנסת נחמן שי.

אלי בן-דהן: הצעת החוק מבקשת להקל על חיילי מילואים העומדים בפני בחינות הסמכה שונות – בחינות הסמכה מטעם לשכת עורכי-הדין, מועצת שמאי המקרקעין, מועצת רואי-חשבון וכיוצא בזה – ולאפשר להם להיבחן במועד מיוחד, אם נעדרו מהבחינה עקב שירות מילואים שאליו נקראו בקריאת פתע בתקופת הלימודים שלפני בחינות ההסמכה או במהלכן.

אלי בן-דהן: המטרה של הצעת החוק היא חיובית וחשובה, כולנו מסכימים לה, אולם ההסדרים הללו צריכים להיות מעוגנים בחוקים הספציפיים המפקחים על המקצועות שפורטו בהצעת החוק: עורכי-הדין, רואי-חשבון, שמאי מקרקעין.

אלי בן-דהן: כל החוקים הללו הם באחריות משרד המשפטים.

אלי בן-דהן: הנחת העבודה היא שהנושא מוסדר כבר היום באמצעות חקיקת המשנה של שלושת החוקים האמורים.

אלי בן-דהן: ככל שנושאים מסוימים הם נעדרי הסדרה, הרי שמשרד המשפטים מתכוון לעגן את ההקלות הנ"ל בתקנות של כל אחד משלושת החוקים.

אלי בן-דהן: הדחייה שעליה החליטה הממשלה נועדה לאפשר למשרד המשפטים לקדם תקנות אלו, שיסדירו את המבוקש.

אלי בן-דהן: לכן אני מציע למבקשים להמתין 45 יום, כדי שנוכל לקבל את התקנות שמשרד המשפטים מציע.

אלי בן-דהן: אם לא, אם תרצו להצביע על הצעת החוק הזאת, אנחנו ניאלץ להצביע נגדה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת נחמן שי רוצה עוד שלוש דקות, אני מבין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

יצחק וקנין: רבותי, מייד בסיום דבריו תתקיים הצבעה, לפי מה שאני מבין מהמציע.

נחמן שי: למה צריך לחכות 45 יום?

נחמן שי: מה זה הקשקוש הזה?

נחמן שי: בשביל מה לחכות?

נחמן שי: מה ילמדו ב-45 יום שלא יודעים עכשיו?

קריאה: – – –

נחמן שי: לא, לא אסכים, בטח שלא.

נחמן שי: יש לי עוד חוק כזה, שדוחים לי כל שבועיים בשבועיים – מיקי, אל תדאג, כל שבועיים אומרים: תבוא בעוד שבועיים, תדפוק על הדלת, אולי ניתן לך.

נחמן שי: אז אני לא רוצה לחכות, אני לא חושב שיש מה לחכות.

נחמן שי: אני מתפלא, יושב פה שר הביטחון, ואני משוכנע שהוא מבין את הצורך בחוק הזה.

נחמן שי: אם משרד המשפטים היה כל כך חכם, וזה רק פרט קטן, לנסח איזה תקנות, למה הוא לא עשה את זה עד עכשיו?

נחמן שי: מה קרה?

נחמן שי: מה קרה?

נחמן שי: הם הלוא מכירים את כל מצוקות אנשי המילואים במדינת ישראל, אז הם יכלו לעשות את זה, הם יכלו לאשר.

נחמן שי: כמובן, אפשר היה לאשר את החוק בחקיקה טרומית ולחכות להמשך, זה בוודאי, על זה אני כבר לא חולם.

נחמן שי: למה לא עשו את התקנות האלה?

נחמן שי: מדינת ישראל נלחמת כבר 67 שנה, ותמשיך להילחם, לצערנו הרב, וימשיכו לקרוא לאנשי מילואים.

נחמן שי: ואני אומר לכם עכשיו, מהדוכן הזה: לא יעשו את התקנות האלה.

נחמן שי: תנוח דעתכם, לא יעשו.

נחמן שי: ברגע שהחוק הזה ייפול עכשיו, התקנות האלה לא תתוקנה, ואנשי המילואים, אותו דני ומשה וחיים, אותם האנשים שדיברתי עליהם, ייקראו הלאה למילואים, כי מדינת ישראל תוציא אותם שוב ושוב למלחמות ולמבצעים צבאיים, וכשהם ישבו שמה בחזית, שמדינת ישראל שלחה אותם אליה, באותו זמן החברים שלהם שלא הלכו למילואים, הם ייגשו לבחינות האלה והם יוסמכו כרואי-חשבון והם יוסמכו כעורכי-דין והם יוסמכו כשמאים.

נחמן שי: הם יקבלו את זה, אבל אותם פראיירים של מדינת ישראל, אותם פראיירים שהולכים להילחם בשביל מדינת ישראל, בהם לא יטפלו, להם לא ידאגו.

נחמן שי: ואני מתפלא ששר הביטחון לא הגיב על ההחלטה המטופשת הזאת, ושלח את סגנו – זה בסדר, הוא חושף את החזה שלו לכל הביקורת פה בכנסת, זה בסדר, הוא אדם אמיץ.

נחמן שי: אז אני אומר לכם: זה כתם, זה כתם שאתם תיקחו על עצמכם, וכשאנשי המילואים יצאו לדרך, הם צריכים לדעת שהם לבד.

נחמן שי: מדינת ישראל לא עומדת מאחוריהם, היא לא רוצה לעזור להם באמת, הם באמת טיפשים, הם באמת פראיירים, ומה שהם צריכים לעשות זה לשאול את עצמם איך מדינת ישראל מגבה אותם: האם הם באמת משרתים את מדינת ישראל, או שהם יוצאים להילחם וכשהם מסתכלים אחורה הם רואים את עצמם לבד.

נחמן שי: אני כן עומד על כך שנצביע, ואני אומר לכם עוד, אני אעקוב אחרי זה ואני אחזור לכנסת ואני אחפש את התקנות האלה, שלעולם לא תתוקנה.

נחמן שי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירות מילואים (תיקון – התאמות למי שנקרא לשירות מילואים בקריאת פתע), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת נחמן שי.

יצחק וקנין: מי בעד, מי נגד?

נחמן שי: זה בסדר ששר הביטחון יצביע נגד חיילי המילואים?

נחמן שי: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שירות מילואים (תיקון – התאמות למי שנקרא לשירות מילואים בקריאת פתע), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 43 מתנגדים, 37 בעד.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1725/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עפר שלח וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפר שלח, עשר דקות לרשותך.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, מדובר בחוק שעוצב יחד עם משרד הביטחון, וירתק אותי לשמוע את תשובתו של שר הביטחון או של סגן שר הביטחון.

עפר שלח: אני אספר לכם, א.

עפר שלח: מהו החוק, וב.

עפר שלח: איך הוא עוצב.

עפר שלח: החוק עוסק באנומליה שאני בטוח שרוב חברי הכנסת ורוב הציבור אינם מכירים אותה.

עפר שלח: כשאדם בציבור הישראלי מקבל פטור משירות ביטחון מסיבה כלשהי, ומתברר שהסיבה היא סיבת שקר, ומוכח – זה לא צריך להיות מוכח לא בתהליך משפטי ולא בדבר אחר – אבל מוכח לדעתו של הפוקד, לדעתה של מערכת הביטחון, אז האיש או האישה האלה אוטומטית מחויבים בשירות ביטחון והפטור שלהם מבוטל.

עפר שלח: ברבות השנים השדולה השקטה, החשאית, שעובדת פה – חבר הכנסת כבל, אני מניח שאתה מכיר אותה – שעובדת פה לטובת מי שמשיג ובעיקר מי שמשיגה פטור משירות מסיבות דתיות – ואני בטוח, חבר הכנסת אלעזר שטרן, אתה היית ראש אכ"א, אני בטוח שאתה מכיר את המספרים.

עפר שלח: מדובר בלמעלה מ-40% מהבנות המועמדות לשירות ביטחון שמשיגות פטור, רובן ככולן מטעמי הכרה דתית.

עפר שלח: והנה מתברר שאם מישהי מאלה, למשל בשבוע שאחרי רואים אותה על חוף הים בביקיני, או יש הוכחה אחרת שהיא איננה מנהלת כלל אורח חיים דתי – במקרה הזה יצטרכו תהליך משפטי שלם וחלוט – חבר הכנסת שטרן – תהליך משפטי שלם וחלוט עד שיבוטל הפטור הזה.

עפר שלח: מובן שתהליך משפטי כזה במדינת ישראל אורך הרבה יותר מאורכו של חוק שירות ביטחון, ובסופו של דבר מביא לזה שהפטור הזה איננו מבוטל לעולם.

עודד פורר: – – – גיור לדבר הזה – – –

עפר שלח: מה זה?

עודד פורר: – – – גיור – – –

עפר שלח: מעניין מה קורה קודם, חבר הכנסת פורר, תהליך משפטי חלוט או גיור.

עפר שלח: אני לא יודע מה יותר קל להשיג.

עפר שלח: עכשיו, החוק הזה, שהאי-צדק שבו זועק לשמים, ושהמספרים, כמו שאמרתי, הם מספרים ברמה שהופכת את אלה שמשרתות או למתנדבות או לפראייריות – הביטול של הדבר הזה בחקיקה הוא כמובן צדק מובן מאליו.

עפר שלח: אבל פה נכנס גם התהליך שבו עוצב החוק הזה.

עפר שלח: כפי ששרת המשפטים – ראיתי אותה פה קודם – יודעת היטב, במהלך דיוניה של הוועדה שעסקה בחוק הגיוס בכנסת הקודמת עלתה דרישה מטעם מערכת הביטחון, שמכיוון שבחוק הזה נחקק קיצור השירות לבנים, תהיה הארכת שירות מקבילה לבנות.

עפר שלח: עכשיו, אני התבקשתי מטעם הוועדה הזאת לדון מול מערכת הביטחון, כי הוועדה חשבה שאין שום הצדקה להאריך את שירות הבנות.

עפר שלח: ואמרה לי מערכת הביטחון, לשכת שר הביטחון, ובצדק: בסדר, אנחנו מוכנים לדבר על זה שלא תהיה הארכה של שירות הבנות, אבל בואו נדאג לזה שלפחות חלק מהבנות, אלה שברור לעין שהן משיגות את הפטור שלהן במרמה, את אלה נחייב בשירות ביטחון.

עפר שלח: מה יותר מתבקש מזה, חבר הכנסת הנגבי?

עפר שלח: מה יותר נכון מזה?

עפר שלח: אתה היית חבר באותה ועדה יחד אתי, אתה מכיר את זה.

עפר שלח: ולכן החוק הזה עוצב יחד עם מערכת הביטחון, כחלק מההסדרה שנגעה לחוק הגיוס, כחלק מההסדרה שהייתה חיונית למערכת הביטחון.

עפר שלח: עכשיו, בכנסת הקודמת נמצא מי שדאג לזה שהוא לא יחוקק, ובכנסת הזו שוב אנחנו מוצאים, הפעם גם את מערכת הביטחון, גם את משרד הביטחון, כחלק מהעמדה של הקואליציה, שמתנגדת לחוק הזה.

עפר שלח: ושיהיה ברור – – –

יצחק וקנין: סדרנים, סדרנים, תעשו סדר בצד ההוא.

יצחק וקנין: יותר מדי רעש.

יצחק וקנין: או שתוציאו אותם – רבותי, אני אוציא את מזכירי הסיעות, אחת ולתמיד.

יצחק וקנין: כל העוזרים הפרלמנטריים בצד.

יצחק וקנין: מילא חברי הכנסת מרעישים, אנחנו לא שולטים עליהם, אבל גם – זה הפך להיות שוק.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: הרי ברור שיעלה פה שר הביטחון או סגנו ויגיד שבסך הכול ביקשו לדחות את החוק הזה בשלושה חודשים.

עפר שלח: כשוועדת השרים לחקיקה דוחה חוק של חבר אופוזיציה היא אומרת: אין לנו שום כוונה להעביר את החוק הזה אי-פעם.

נחמן שי: ברור, ברור.

עפר שלח: ולכן אנחנו מעלים אותו עכשיו.

עפר שלח: ונשאל, נשאל את האנשים בצד הקואליציוני של הבית, שהיו שותפים לחקיקה של חוק הגיוס; שהיו שותפים להסדר שבסופו של דבר אני והוועדה הפרלמנטרית הגענו אליו עם מערכת הביטחון, שבמסגרתו החוק הזה היה צריך לבוא לחקיקה; שתמכו בחוק הזה בפעם הקודמת – נשאל את האנשים האלה שרוממות השירות בגרונם, חבר הכנסת חסון, אבל זה עתה גמרו להצביע נגד חוק שמיטיב עם מילואימניקים, החוק שהציע חבר הכנסת שי: האם הפתרון שלהם – נדמה לי, חבר הכנסת שי, שהם פותרים את בעיית המילואים על-ידי זה שהם ידאגו שאנשים לא ישרתו גם בסדיר.

עפר שלח: זה מיניה וביה יפתור גם את הבעיה של הצעת החוק שלך.

נחמן שי: נכון, יפה, אז לא יהיו מילואים ולא יצטרכו – – –

עפר שלח: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מתבקשת, היא הצעת חוק ברורה, היא הצעת חוק שאין לי ספק שלא יימצא פה חבר כנסת אחד או אחת שיערערו על ההיגיון שבה ועל הצורך שבה, ואני מבקש מהכנסת לתמוך בה.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לקבוע, כי אם היה לפוקד יסוד סביר להניח שפטור מטעמי הכרה דתית ניתן כתוצאה ממסירת ידיעות כוזבות או מרמה, הוא רשאי להורות על עיון חוזר בפטור שניתן ובהמשך אף לבטלו.

אלי בן-דהן: ההליך המוצע זהה לביטולם של פטורים אחרים משירות ביטחון, כמו פטור אישה נשואה וכדומה, ומבקש למעשה לבטל את ההבחנה בין פטור מטעמי הכרה דתית לפטורים אחרים משירות צבאי הקבועים בחוק שירות הביטחון.

אלי בן-דהן: על-פי החוק הקיים, ביטול פטור מטעמי הכרה דתית אפשרי רק באמצעות הרשעתה של מי שביקשה את הפטור בעבירה של מסירת ידיעה כוזבת או שבועת שקר.

אלי בן-דהן: במסגרת תיקון מס' 18 לחוק שירות ביטחון, נקבע המנגנון לביטול פטור שניתן מטעמי הכרה דתית, באמצעות הגשת בקשה לוועדה לביטול הפטור.

אלי בן-דהן: המנגנון שנקבע בתיקון מס' 18 ייכנס לתוקף רק לאחר קביעת הרכב הוועדה האמורה בתקנות שייקבעו על-ידי שר הביטחון.

אלי בן-דהן: תקנות אלה הונחו על שולחן הוועדה המיוחדת של הכנסת שהוקמה בכנסת התשע-עשרה להכנת חוק הגיוס.

עפר שלח: – – – 18.

אלי בן-דהן: ההסדר המוצע הוא אכן הגיוני וראוי מבחינה משפטית.

אלי בן-דהן: יחד עם זאת, מאז הוגשה הצעת החוק הפרטית, התקבלה החלטה של בג"ץ בפרשת מאי כליפה כנגד שר הביטחון, שעסקה בנושא האמור.

אלי בן-דהן: ממנה עולה כי הדין הקיים היום נותן מענה לקושי המרכזי העולה בהצעת החוק, זאת כיוון שפסק-הדין הבהיר שלרשויות הצבא יש סמכות שלא להעניק פטור מטעמי הכרה דתית אם יש ראיות מינהליות לכך שתצהיר שנתנה המועמדת לשירות ביטחון אינו אמת – –

עפר שלח: – – –

אלי בן-דהן: – – וזאת ללא תלות בהליך הפלילי.

אלי בן-דהן: יחד עם זאת, דרך המלך היא התקנת התקנות מכוח תיקון מס' 18 לחוק שירות ביטחון.

אלי בן-דהן: לכן ועדת השרים לחקיקה החליטה לדחות את הדיון בהצעה למשך שלושה חודשים, כדי לאפשר את אישורן של התקנות בכנסת.

אלי בן-דהן: אשר על כן, אני מבקש לדחות את ההחלטה של מליאת הכנסת לגבי הצעת חוק זו בשלושה חודשים.

אלי בן-דהן: היה וחברי הכנסת עומדים על כך שנצביע, ניאלץ להצביע נגד.

יצחק וקנין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת עפר שלח, יש לך עוד שלוש דקות.

יצחק וקנין: אם לא, אני עובר להצבעה מייד.

יצחק וקנין: אם הוא חתום על החוק, הוא יכול.

יצחק וקנין: אם הוא לא חתום, הוא לא יכול.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשות חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: לבי לבי לסגן שר הביטחון, שנאלץ לעלות לפה הצעת חוק אחרי הצעת חוק ולהסביר למה הצעות חוק שהן טובות, ובמקרה הזה הצעת חוק שנוסחה במקור על-ידי מערכת הביטחון – הוא מבקש להצביע נגדה.

עפר שלח: לבי לשרת המשפטים שיושבת פה על-ידי, שהייתה שותפה יחד אתי להסדר הזה עם מערכת הביטחון; הוועדה, אפילו, בז'רגון המקובל נקראת על שמה, ועכשיו היא נאלצת להצביע.

עפר שלח: לבי לחברי כולנו, שפעם נוספת יצטרכו להצביע בניגוד לצו מצפונם והכרתם.

עפר שלח: ובמקרה הזה לא רק הם, אלא רבים, גם מחברי הליכוד, ואפילו הבית היהודי, שמכירים בצורך שהדבר המגונה הזה – החוק הזה, אגב, מכונה בז'רגון חוק השקרניות, וזה בדיוק מה שהחוק הזה עושה, בדיוק מה שהמצב הקיים עושה ובדיוק מה שאתם תנציחו אם תצביעו נגדו.

עפר שלח: אז – – –

אלעזר שטרן: – – – נגד היהדות, שמשמשת מחסה לשקרניות בחסות מערכת הביטחון או הדרג – – –

עפר שלח: אכן.

עפר שלח: אז קריאה אחרונה לבעלי המצפון וההכרה מביניכם, קריאה אחרונה לאנשים שיודעים היטב מה האחוזים של הבנות שאינן משרתות, וגם מה האחוזים בתוך הבנות שאינן משרתות שעושות את זה במרמה ובכחש.

עפר שלח: תצביעו פעם אחת למען מצפונכם.

עפר שלח: תאמינו לי, זה לא כואב.

עפר שלח: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת עפר שלח.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת עפר שלח – מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 48 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – עיון חוזר בפטור מטעמי הכרה דתית שהושג במרמה), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 48 מתנגדים, 34 בעד.

יצחק וקנין: הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/430/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק פ/430, הצעת חוק עידוד בניית דירות להשכרה (תיקון – פטור ממס רכישה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אראל מרגלית וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אראל מרגלית, עשר דקות לרשותך.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, אני נרגש במיוחד לדבר היום – זה, אתה יודע למה – חברי חברי הכנסת, רבותי וגבירותי השרות והשרים, הצעת החוק הנוכחית היא הצעת חוק שבעצם הסכמנו עליה גם עם משרד הבינוי והשיכון וגם עם הדרג המקצועי במשרד האוצר.

אראל מרגלית: ואני חשבתי שאנחנו מגיעים להבנה על דיור להשכרה באופן שבו גם הצעירים והמבוגרים שרוצים לשכור את הדירות יוכלו ליהנות וגם ציבור המשקיעים ששוקל להשקיע בדיור להשכרה יקבל פה אופציה הרבה יותר אטרקטיבית.

אראל מרגלית: זו הצעה שאני מגיש עם חברי חיליק בר, עם נחמן שי, עם רויטל סויד ועם דב חנין, הצענו את ההצעה הזאת ביחד.

אראל מרגלית: ובעצם ההצעה הזו אומרת שהשקעה בדיור להשכרה מקבלת את האפשרות למכירה ולפטור ממס, במקום ל-25 שנה – ל-20 שנה.

אראל מרגלית: כלומר, אנחנו ישבנו עם משרד האוצר ומצאנו את האופן שבו ההשקעה הפרטית בדירות להשכרה היא הרבה יותר כדאית, והופכת להשקעה שהרבה יותר משקיעים ייכנסו אליה, כדי שתהיינה הרבה יותר דירות להשכרה בשוק.

אראל מרגלית: ישבנו עם אביגדור יצחקי, ישבנו עם עוזי לוי, ישבנו עם השר יואב גלנט, והגענו להסכמה.

אראל מרגלית: הגענו להסכמה שהמעבר מ-25 שנה ל-20 שנה הופך את התשואה על השקעה בדירות להשכרה להרבה יותר כדאית, ובבת-אחת תהיינה בשוק הרבה יותר דירות וישקיעו בהרבה יותר דירות להשכרה – לא על-ידי זה שאומרים למגזר העסקי: אנחנו לא אתך, אלא להפך; כמו שמייקל בלומברג עשה בניו-יורק, זו הצעה דומה למה שנעשה לגבי דירות להשכרה בניו-יורק.

אראל מרגלית: תיקח את נקודת המפתח שהמשקיע הפרטי – זה הופך לו לכדאי להשקיע בדירות בהשכרה; תיתן למשקיע הזה להרוויח, אבל אתה תקבל את הרווח החברתי, במובן זה שבבת-אחת יהיה הרבה יותר כדאי לבנות דירות להשכרה.

אראל מרגלית: לא הלכנו על הדבר הזה לבד.

אראל מרגלית: ישבנו עם משרד השיכון, קיבלנו את ברכתו.

אראל מרגלית: שר השיכון אמר: אבל תשמע, לפני שאתה הולך ומציע את זה, היום רשות הדיור במשרד האוצר היא בעצם מובילה; שב אתם ותגיע להסכמה.

אראל מרגלית: ישבנו עם אביגדור יצחקי, קיבלנו הערות, היינו מוכנים לשנות ולהגיע בהסכמה – כי הרי הם מקימים עכשיו את קרנות הריט – שאלו לא יהיו קבוצות רכישה אלא קרנות ריט, מה שהם רוצים.

אראל מרגלית: אבל העיקרון היה דומה.

אראל מרגלית: ואז נכנס עוזי לוי לתמונה, וגם הוא שאל, ובסופו של דבר הסכים.

אראל מרגלית: הגענו להסכמה.

אראל מרגלית: ואז, בבוקר ההצבעה, בבת-אחת, היחיד שהצביע בעד היה שר השיכון.

אראל מרגלית: כל השאר נעלמו.

אראל מרגלית: אני שואל אתכם, קרה לנו דבר דומה בחוק בעד שקיפות המונופולים הפרטיים, שאני, עוד הפעם, הגעתי עליו להסכמה עם האוצר לפני זמן מה.

אראל מרגלית: ברגע האחרון, גם שם, שרי הממשלה נעלמים מהצבעה בעד דבר שהוא חברתי, צודק, שמסכימים עם הגורם המקצועי, הגורמים המקצועיים, שעליו אנחנו עובדים – אבל שיש בו אומץ פוליטי לקבל את ההחלטה ולעשות אותו.

אראל מרגלית: כי עם המונופולים הפרטיים אתה בעצם מתעסק עם החברות הגדולות בתחום המזון, בתחום מוצרי הצריכה; אתה מתעסק עם אותן חברות – הם מוכרים פה מוצרים בפי-שלושה, פי-ארבעה ופי-חמישה ממה שבאירופה ובארצות-הברית.

אראל מרגלית: וכל מה שביקשנו שם, שזה יהיה שקוף.

אראל מרגלית: כאן אתה, עוד הפעם, מתעסק עם אותם גורמים שמשקיעים היום, ואתה אומר להם: בואו, אנחנו הופכים את ההשקעה לדירות בהשכרה להשקעה כדאית במקום השקעה של צדקה – כי אנחנו רוצים שזה יהיה להם כדאי.

אראל מרגלית: ואז, ברגע האחרון, איפה אתם?

אראל מרגלית: רבותי, איפה אתם?

אראל מרגלית: שרי הממשלה, אני שואל אתכם: איפה אתם?

אראל מרגלית: מסכימים אתכם, מגיעים אתכם להבנות, מחליטים שגם מבחינת

אראל מרגלית: כם זה נראה מוצדק ברמה החברתית.

אראל מרגלית: זה עושה שכל למגזר העסקי, זה דוחף את הדבר הזה שדירות להשכרה הופכות פתאום להשקעה כדאית.

אראל מרגלית: שר השיכון מסכים, הדרג המקצועי במשרד האוצר מסכים, וברגע האחרון, כשזה מגיע לשולחן הממשלה, אתם נעלמים או מצביעים נגד?

אראל מרגלית: מה זה, הכול פוליטי?

אראל מרגלית: הכול זה: לא, אנחנו לא ניתן לאופוזיציה להביא חוקים גם כשאנחנו מסכימים אתם ברמה העקרונית וגם כשאנחנו מגיעים אתם להסכמה על הפרטים?

אראל מרגלית: באופן כזה קשה מאוד לעבוד ביחד.

אראל מרגלית: בוועדת הכספים אנחנו עובדים ביחד, קואליציה ואופוזיציה.

אראל מרגלית: במקומות אחרים אנחנו מצליחים לעבוד ביחד בדברים שאנחנו מסכימים עליהם, ואתם, בנושא של חקיקה שיש בה מן ההיגיון, שמגיעים עליה להסכמה עם חבריכם בדרג המקצועי בממשלה, אתם, בסופו של דבר, ברגע האחרון, עושים מהכול פוליטיקה.

אראל מרגלית: לא מתעמתים עם דברים שצריכים בהם אומץ ונעלמים מההצבעה.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, ואני קורא לכם: חברי הקואליציה, איציק כהן, סגן שר האוצר, הסכמנו על זה, על ההצעה הזו, עם אביגדור יצחקי והצוות שלו.

אראל מרגלית: שים לב, ההצעה אומרת דבר נורא פשוט: במקום שאחרי 25 שנה אתה תמכור את הנכס שבנית להשכרה, אתה יכול למכור אותו אחרי 20 שנה, ואין לך כפל מס.

אראל מרגלית: זה הופך את כל ההשקעה להרבה יותר כדאית.

אראל מרגלית: הוא הסכים לזה.

אראל מרגלית: יואב גלנט, שר השיכון, הסכים לזה.

אראל מרגלית: ואז, ברגע האחרון, ממניעים שלא ברור לי מה הם, פתאום רק יואב גלנט מצביע בעד, השאר נעלמו.

אראל מרגלית: אז אני קורא לכם, אני אומר לכם, זה דבר מבורך; זה יהפוך את ההשקעה בדירות להשכרה מהרמה העסקית להרבה יותר כדאית, כי חמש השנים האלה הן חמש שנים שעושות תשואה, תשואה כדאית לדירות להשכרה.

אראל מרגלית: תסתכלו על זה עוד הפעם, תנו לזה יד.

אראל מרגלית: ניתן דחיפה אמיתית לאותם גורמים עסקיים בשטח שמוכנים לבנות להשכרה ולא רוצים שאחרי 20 שנה ימסו אותם פעמיים.

אראל מרגלית: להפך, זה מתאים לחזון שלכם.

אראל מרגלית: אני אומר לכם, בואו נגייס את המגזר העסקי לדברים חברתיים באופן שבו הוא יקבל רווח עסקי, ואנחנו נקבל את הרווח החברתי.

אראל מרגלית: הרווח החברתי שלנו הוא שיהיה כדאי לבנות דירות להשכרה ולהשקיע בהן.

אראל מרגלית: אז אני קורא לכם שוב – אני לא יודע למה חלק מהשרים לא הופיעו, אני לא יודע למה חלק מהשרים ברגע האחרון שינו את דעתם.

אראל מרגלית: אני חוזר ואומר לכם, שר השיכון הצביע בעד, אביגדור יצחקי ועוזי לוי נתנו את ברכתם, אני לא מבין מה קרה שם, בוועדה, אבל אני קורא לכם עכשיו להצביע בעד, בכנסת.

אראל מרגלית: נעשה את זה יחד; אתם רוצים לעשות שם כמה שינויים?

אראל מרגלית: אתם רוצים לשנות את הנושא של קבוצות רכישה ורוצים לשנות אותו לקרנות ריט?

אראל מרגלית: מקובל עלי, נעשה את זה יחד, קואליציה ואופוזיציה, וניתן דחיפה אמיתית למגזר העסקי להשקיע בדירות להשכרה.

אראל מרגלית: אנחנו זקוקים לדירות להשכרה במחיר סביר כמו אוויר לנשימה.

אראל מרגלית: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, חברי חבר הכנסת אראל מרגלית, שידוע כמי שמציע הצעות טובות – אבל אני אנמק למה הממשלה נגד.

יצחק כהן: בבקשה?

קריאה: – – –

יצחק כהן: לזכות אותך?

יצחק כהן: ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם שהכול נהיה בדברו.

קריאות: אמן.

יצחק כהן: הצעת החוק נועדה לעודד חברה המחזיקה בנדל"ן לשימוש להשכרה למגורים לתקופה ארוכה.

יצחק כהן: עם זאת, מתן תמריץ לחברה בעת פירוקה לטובת בעלי המניות המחזיקים בה לא מממש את ייעודה של הצעת החוק, אלא מקצה את אותן ההטבות לפרטים המחזיקים בה בעת מימוש הנכסים.

יצחק כהן: בהתאם לכך, אראל מרגלית, נראה כי הצעת החוק אינה מממשת את ייעודו של החוק המקורי.

יצחק כהן: הצעת החוק נושאת עלות תקציבית אשר על-פי הערכות רשות המסים עשויה להגיע לכ-127 מיליון ש"ח בשנה, בהנחת מימוש של 50% מסך הדירות, הנובעת מאובדן הכנסות מס רכישה פוטנציאלי.

יצחק כהן: מדברי ההסבר להצעת החוק אפשר ללמוד כי הצעת החוק נועדה לתת מענה ליזמים אשר מעוניינים לבנות בניינים להשכרה אך נמנעו לעשות זאת בשל התנאים המגבילים הנוכחיים למימוש הפטור ממס במכירת הנכס.

יצחק כהן: מטרת החוק לעידוד בניית דירות להשכרה, התשס"ז–2007, היא ליצור תמריץ משמעותי לחברות שיש ברשותן נדל"ן המיועד לבניית דירות למגורים, שלא למכור אותו כמלאי דירות למגורים אלא להסב אותו להשכרה לטווח ארוך.

יצחק כהן: חברה שהשכירה את הנדל"ן שברשותה למגורים למשך תקופה ארוכה, עשר שנים ומעלה, ועיכבה את מימוש המלאי שהיה ברשותה לצורכי השכרה למגורים, מגשימה את מטרות החוק, ולכן היא זכאית גם לפטור ממס שבח במכירתו.

יצחק כהן: מתן תמריץ לבעלי המניות של החברה בדמות פטור ממס רכישה כאשר המקרקעין עוברים לידיהם הפרטיות, ללא קשר להמשך מימוש מטרת החוק על-ידיהם, אין בו כדי להשיג או לקדם את מטרות החוק.

יצחק כהן: כאשר החברה מגשימה את תכלית החקיקה, ומשכירה לתקופה ארוכה, הפטור ממס שבח ממכירת הנדל"ן על-ידיה מגלם כבר את ההטבה למשקיעים, משום שהמיסוי של הרווחים בידם הוא חד-שלבי: 20%–30% מס סופי, בהתאם לשיעור החזקותיהם, במקום בשני שלבים, שהראשון הוא ברמת החברה, ונוסף על כך מס על דיבידנד בשיעורים של 25%–30% כאמור.

יצחק כהן: מס רכישה מוטל על רוכש זכויות במקרקעין.

יצחק כהן: הוצאת המקרקעין מידי החברה והעברתם לבעלי המניות אגב חיסול החברה, פירוק, כאשר המקרקעין עוברים להחזקתם ולשימושם הפרטי, אינן קשורות כלל להשגת מטרות החוק, ולפיכך אין במתן פטור ממס רכישה לבעלי המניות עם חיסול החברה כדי לעמוד בתכלית החוק.

יצחק כהן: מכיוון שתכלית החוק היא לעודד חברה המחזיקה בנדל"ן להחזיק בו לשימוש להשכרה למגורים לתקופה ארוכה, יש לתת את התמריצים ברמת החברה, ולא ברמת בעל המניות.

יצחק כהן: נדגיש כי בעל המניות אינו כבול כלל למגבלות המוטלות על החברה, ויכול לממש את השקעתו בכל רגע, אראל.

יצחק כהן: לפיכך, מתן הטבת מס ישירות לבעלי המניות, רק בשל העובדה שהמקרקעין עברו לידיו הפרטיות, פטור ממס רכישה, אין בו כדי להגשים את תכלית החוק.

יצחק כהן: לאור האמור לעיל, אבקש מחברי חברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

יצחק כהן: אומנם ידידי אראל מרגלית, בדרך כלל ההצעות שלו הצעות טובות, אבל כפי שהסברתי, זה קצת חורג מהתכלית המקורית כאשר חוקק החוק.

יצחק כהן: על כל פנים, עד כאן בנושא החוק הזה, שהממשלה דחתה אותו.

יצחק כהן: תרשו לי להתייחס לעוד נושא שהיום התקשורת עוסקת בו, וזה נושא ניצולי השואה וקבוצת עורכי-דין שרודפים את אותם ניצולים, אף שאין להם טרחה, ודורשים מהם שכר טרחה על החלטות מינהליות שהממשלה החליטה מעת לעת.

יצחק כהן: אני עושה הפסקה קטנה, אראל, ברשותך.

יצחק כהן: הפסקה קטנה, אני פותח סוגריים.

יצחק כהן: הממשלה מחליטה מעת לעת החלטות מינהליות לתת לקבוצות של ניצולי השואה מענקים או קצבאות.

יצחק כהן: אז באורח פלא, מה שקורה, מתנפלת עליהם קבוצת עורכי-דין שהחתימו אותם בעבר הרחוק באמצעות מאכערים, דבר שהוא אסור על-פי החוק.

יצחק כהן: גברתי שרת המשפטים, כדאי שתתייחסי לעניין הזה.

יצחק כהן: אני מדבר על עורכי-הדין, על התופעה של המאכערים ועורכי-הדין.

איילת שקד: יש לך זמן?

יצחק כהן: הנושא חשוב.

ציפי לבני: כתוב גם בחוק: במידה שאינה עולה על הנדרש.

יצחק כהן: את זה עליזה תגיד, לא את.

יצחק כהן: התופעה שזיהינו – גילינו שקבוצת מאכערים וקבוצה קטנה של עורכי-דין, שמכפישה את כל ציבור עורכי-הדין בישראל, רודפת את אותם ניצולי השואה, זקנים, חולים – טרף קל שקל מאוד לסחוט אותו במערכת של הוצאה לפועל שלא מגיעה להם בכלל.

יצחק כהן: כשזיהינו את התופעה, חוקקנו פה, הבית הזה, פה-אחד, נגד אותה תופעה, אבל גם בזה מצאו חורים; אני זוכר שיושב-ראש הכנסת נתן היתר מיוחד להעלות את זה בתקופה שכבר לא היו מעלים חוקים – חוק להגנת ניצולי השואה.

יצחק כהן: אבל, אדוני היושב-ראש, מסתבר שזה לא עזר.

יצחק כהן: נחזיר את החוק לכאן, נתקן אותו גם בסדר הדין הפלילי; גם נחייב עורכי-דין שמורידים מהאתר של משרד האוצר טופס שהוא קל מאוד למילוי, לא מצריך שום טרחה, משכנעים בשיטות-לא-שיטות את אותו ניצול שואה שהם ימלאו את הטופס במקומו, ומייד באותו מעמד דורשים ממנו שכר טרחה שלא מגיע לו.

יצחק כהן: מה שאנחנו יודעים, ששולחים מעקלים לניצולי שואה קשישים וחולים באמצע הלילה, דופקים להם בדלת, יודעים שזה טרף קל.

יצחק כהן: יודעים שקל מאוד לסחוט אותם – אנחנו לא יכולים לעמוד מנגד.

יצחק כהן: עליזה – עליזה, אני לא שומע את עצמי.

יצחק כהן: בראשי.

יצחק כהן: אני לא שומע.

טלי פלוסקוב: עליזה בראשי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, ברשותך, אני מבקש להחזיר את החוק לכאן, לתקן אותו גם במישור הפלילי.

יצחק כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: יישר כוח על הפעילות הקשורה לניצולי השואה.

טלי פלוסקוב: האם חבר הכנסת אראל מרגלית מעוניין לחזור?

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, יש לך עוד שלוש דקות.

אראל מרגלית: סגן השר איציק כהן, אני מאוד מעריך את ההבנה המקצועית שלך ואת יושרך.

אראל מרגלית: עבדנו ביחד כשהיינו באופוזיציה ובמקומות אחרים, עבדנו ביחד על המתווה של הפיצויים לדרום, ואני מאוד מעריך אותך ואת עמדותיך.

אראל מרגלית: כאן צריך גם יושר.

אראל מרגלית: אתם אמרתם – ואתם הולכים לחוקק את זה עוד מעט כחוק ממשלתי, אנחנו נראה את זה.

אראל מרגלית: אתם רציתם שהשקעה בדירות להשכרה תהיה כדאית יותר – גם אתם.

אראל מרגלית: אתם הרי הולכים להביא את חוק הריט, אתם הולכים להפוך את קרנות הריט שמשקיעות לדיור מניב, זה הולך להיות הרבה יותר כדאי.

אראל מרגלית: אתם בעצמכם הולכים להביא את השינוי, שבמקום השקעה ל-25 שנה שאתה צריך להחזיק את הדירות להשכרה, אתם הולכים להביא שמשך ההחזקה ירד ל-20 שנה, כמו שאני הצעתי.

אראל מרגלית: זה אתם רוצים.

אראל מרגלית: אני הסכמתי אתכם על זה.

אראל מרגלית: דבר ראשון.

אראל מרגלית: דבר שני, אמרתם, אתם לא רוצים קבוצות רכישה, אתם רוצים קרנות ריט.

אראל מרגלית: אמרתי לכם: בסדר.

אראל מרגלית: זה לא כל כך משנה מה הגוף שבונה להשכרה.

אראל מרגלית: דבר שלישי, רצינו שכדי שיהיה מאוד כדאי לאנשים להשקיע בדירות להשכרה, שאחרי 20 השנה לא יהיה כפל מס – שאם אני בתור אדם אינדיבידואל רוצה להשקיע לדירה להשכרה בלהשקיע, יהיו עוד דירות להשכרה בשוק, ואחרי 20 שנה לא יהיה כפל מס.

אראל מרגלית: כל הדברים האלה, אתם אמרתם שאתם בעד.

אראל מרגלית: נכנס שר הבינוי והשיכון יואב גלנט – ואני לך מודה שהצבעת כפי שסיכמנו, וכפי שסוכם עם אביגדור יצחקי, וכפי שסוכם עם עוזי לוי.

אראל מרגלית: אבל אני לא מבין את החברים והחברות האחרים בוועדת השרים – לאן נעלמתם?

אראל מרגלית: למה הפכתם את זה לפוליטי?

אראל מרגלית: למה אחרי שאנחנו מסכימים על דברים, אתם באים ומטרפדים את זה כאילו שזה עניין של קואליציה–אופוזיציה?

אראל מרגלית: למה אחרי שמנסים להוביל תהליכים ביחד, ואתם מקבלים מאתנו את הגיבוי בוועדת הכספים על דברים שאנחנו מסכימים אתם – יושבת פה חברת הכנסת אורלי לוי, בנושא של דיור, יושבים פה חברים מכל הסיעות של האופוזיציה.

אראל מרגלית: כשמביאים הצעה רצינית, אנחנו שותפים בתמיכה בה, אבל הפוך זה לא עובד אצלכם.

אראל מרגלית: הפוך – אתם נעלמים.

אראל מרגלית: הפוך – הממשלה הזאת, כשמגיע חוק חברתי שעושה שכל, משום מה יש פקודה שאם זה מגיע מהאופוזיציה אתם חוסמים.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אראל מרגלית: לכן, אני אומר לכם, ככה לא נוהגת ממשלה אחראית שרוצה לעשות שינוי חברתי.

אראל מרגלית: אני קורא לכם להצביע בעד מה שאתם מאמינים בו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת, לחזור למקומם.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על הצעת חוק עידוד בניית דירות להשכרה (תיקון – פטור ממס רכישה), התשע"ה–2015.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק– 47 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק עידוד בניית דירות להשכרה (תיקון – פטור ממס רכישה), התשע"ה–2015, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 44 חברי כנסת בעד, מתנגדים – 47.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק עידוד בניית דירות להשכרה (תיקון – פטור ממס רכישה), התשע"ה–2015, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1555/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יצחק וקנין וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יצחק וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק הסדרת ענף הדבש – – –

טלי פלוסקוב: רבותי – סליחה, אדוני.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת היקרים, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: מי שמעוניין לדבר יכול לצאת מהאולם, ותנו לחבר הכנסת להציג את ההצעה שלו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני, אני שומעת אתכם, בבקשה להוריד את הקול.

טלי פלוסקוב: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: שוב הפעם, גברתי היושבת בראש, שותפים אתי להצעת החוק חברי הכנסת איתן ברושי, חיים ילין, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, ועוד חברי כנסת שחתמו על הצעת החוק.

יצחק וקנין: מדובר בהסדרה של אחד הענפים החשובים בחקלאות.

יצחק וקנין: כל נושא רעיית הדבורים, רבותי, זה לא רק דבש.

טלי פלוסקוב: כל הצוות ביציעים, אני מבקשת לצאת.

טלי פלוסקוב: סדרנים, אני מבקשת לעבור באולם ולהוציא את האנשים שמדברים.

יצחק וקנין: ענף הדבש הוא ענף חקלאי רב-חשיבות.

יצחק וקנין: חשיבותו הרבה של הענף מתבטאת בהאבקה המבוצעת על-ידי הדבורים לגידולים חקלאיים ולצמחיית הבר בכללותה.

יצחק וקנין: כיום, רובה המכריע של ההאבקה בטבע מבוצעת על-ידי דבורת הדבש, שאותה מגדלים הדבוראים בגלל מזיקים, מחלות וטפילים.

יצחק וקנין: דבורת הדבש לא יכולה להתקיים בטבע.

יצחק וקנין: תרומת ההאבקה המבוצעת על-ידי דבורת הדבש היא משמעותית, ובחקלאות בלבד העריכו אותה הגורמים המקצועיים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר בכ-3 מיליארד שקלים חדשים בשנה.

יצחק וקנין: זאת ועוד, גם מאות דבוראים נסמכים בפרנסתם על ייצור דבש, והם מעסיקים עובדים רבים, כך שהענף בכללותו מפרנס אלפי אנשים.

יצחק וקנין: כדי להבטיח האבקה במחירים נאותים, נדרשת תשתית לענף גידול הדבורים וייצור הדבש, שכן ללא תשתית יהיה קושי בקיום המכוורות המהוות את הבסיס לקיום דבוריות איכותיות ושינוען לצורכי האבקה.

יצחק וקנין: ללא הסדרת שטחי רעייה קיים קושי לגדל דבורים.

יצחק וקנין: דבורים, להבדיל מבעלי-חיים אחרים, דוגמת צאן ובקר, אינן ניתנות לגידול ללא שטחי רעייה.

יצחק וקנין: תזונתן אינה בהכרח משפיעה על ייצור המוצר, כפי שדבורה מפיקה אם היא מוזנת במזון אחר שאינו צוף טבעי.

יצחק וקנין: הזנת דבורה במזון אחר, כאמור, תגרום לה לייצר מוצר שאינו דבש כהגדרתו בחוק זה, והוא אסור לשיווק כדבש.

יצחק וקנין: על כן, גידול דבורים, הטיפול בהן והזנתן מחייבים גם את ההסדרה בחקיקה.

יצחק וקנין: רבותי, אני לא אמשיך להקריא מפה, אני אגיד את עיקר הדברים.

יצחק וקנין: בכנסת הקודמת הממשלה הביאה את הצעת החוק; היו ויכוחים לגבי קיום כמה דברים שאני חושב שיש הסכמה לגביהם גם עם המשרד, גם כאשר שוחחנו עם המשרד, עם היועצים המשפטיים.

יצחק וקנין: המטרה שלנו, רבותי, היא לשמור את הענף.

יצחק וקנין: הענף הזה לא יכול להיות ענף פרוץ שכל אחד יכול לקחת מכוורות ולתקוע אותן איפה שהוא רוצה, כיוון שבמקומות אחרים בעולם יש מחלות שמחסלות להקות גדולות של דבורים, והמצב משפיע מאוד.

יצחק וקנין: כפי שאמרתי, אנחנו, כשאומרים דבורה, אנחנו חושבים מייד על הדבש.

יצחק וקנין: זה לא דבש, רבותי.

יצחק וקנין: כל מערכת ההפריה של הצמחים, של הפירות, מתבצעת על-ידי ההאבקה שהדבורים מעבירות, ולכן יש חשיבות גדולה – איפה אנחנו שמים את המכוורות, כמה יהיו בכל מקום.

יצחק וקנין: ולכן, אנחנו באנו – אני חושב שכל החברים שלי ששותפים להצעה, גם איתן ברושי וגם חיים ילין וגם עמר בר-לב, מכירים את המאטריה כחקלאים, כמי שמייצגים את החקלאים.

יצחק וקנין: יודעים על מה מדובר.

יצחק וקנין: אנחנו התחייבנו לכמה דברים כלפי הממשלה, לגבי הסדרה, או הצמדת החוק שלנו לחוק הממשלתי, וללכת ביחד עם אותן מגבלות שהממשלה ביקשה מאתנו.

יצחק וקנין: התחייבנו להן.

יצחק וקנין: אנחנו נעשה את זה בצורה מסודרת בוועדת הכלכלה על מנת להסדיר את הדבר הזה, כי החשיבות של הענף הזה לחקלאות בכלל היא גדולה.

יצחק וקנין: ולכן, אני לא אאריך פה בדברים.

יצחק וקנין: אני חושב שהצעת החוק חשובה מאוד.

יצחק וקנין: הסדרה של כל נושא רעיית הדבורים חשובה לכלל החקלאות במדינת ישראל, ואני מודה גם לממשלה, שהסכימה ותומכת בהצעת החוק שלנו עם אותן מגבלות שהסכמנו עליהן עם היועצים המשפטיים.

יצחק וקנין: כולי תקווה שחברי הכנסת יתמכו בהצעת החוק.

יצחק וקנין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק וקנין.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2254/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: היות שיש לנו הצעת חוק דומה באותו נושא, של חברת הכנסת שרן השכל, אני מזמינה את חברת הכנסת שרן השכל להציג לנו את הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ו–2015, ולאחר מכן השר ישיב על שתי ההצעות.

טלי פלוסקוב: ואז אנחנו נעבור – יש לנו בקשה גם להתנגד, ואז אנחנו נעבור להצבעה, שתי הצבעות, בנפרד.

טלי פלוסקוב: בהחלט.

טלי פלוסקוב: לרשותך עשר דקות, גברתי, בבקשה.

שרן השכל: תודה.

שרן השכל: אדוני היושב-ראש – אה, הוא לא כאן, כבוד סגנית יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, אחד הדברים המפתיעים ביותר שקרו לי מאז התחלתי לכהן כחברת כנסת זה להבין בכל פעם מחדש איך עובדים המנגנונים שמכתיבים את איכות חיינו.

שרן השכל: אני חזרתי מחו"ל לא מזמן ואני נזכרת בפעמים הראשונות שהסתובבתי בסופרמרקט או בשוק, ונדהמתי מהיוקר של מוצרי המזון בישראל לעומת מדינות אחרות, ושאלתי את עצמי איך זה קורה.

יואל חסון: אנחנו כבר שנים סובלים את זה תחת ממשלת נתניהו, גברתי.

יואל חסון: אני מצטער שגילית את זה מאוחר כל כך.

שרן השכל: יוקר המחיה בישראל ביחס להכנסה של אזרחי המדינה הוא גבוה לפי כל מדד, והקולות הקוראים לרפורמה בשוק המזון בישראל נשמעו עוד הרבה לפני המחאה החברתית של קיץ 2011.

שרן השכל: למעשה, זה נושא שרק הולך וצובר תאוצה בשיח הציבורי ובתוכניות הכלכליות של כל הממשלות מאז תחילת שנות האלפיים ואפילו עוד קודם לכן.

שרן השכל: אני חושבת שכולכם תסכימו אתי שאם אפשר להוזיל את מחירי המזון בישראל, אז צריך לעשות את זה.

שרן השכל: והאמת היא שבמקרים רבים זה הרבה יותר פשוט ממה שנדמה לנו.

שרן השכל: לפעמים צעדים קטנים מספיקים כדי להביא מהפכה גדולה.

שרן השכל: בחודשים האחרונים התחלתי ללמוד לעומק את המצב בשוק המזון בישראל.

שרן השכל: נכון, אפשר לבוא בטענות כמעט לכל גורם בשרשרת הייצור והשיווק.

שרן השכל: אפשר להאשים את הממשלה ואת היצרנים ואת הקמעונאים, אפשר אפילו לכעוס על הצרכנים, שבשיא חוצפתם מבקשים מזון איכותי במחירים שפויים.

שרן השכל: כולם מדברים על תחרות, על חיסול הריכוזיות, על יבוא מקביל ועוד פתרונות, אך יש משהו שכולנו יכולים לעשות די בקלות בכל ענף וענף, וזה פשוט להסיר את החסמים שהמדינה עצמה שמה על שרשרת הייצור והשיווק של מוצרי המזון.

שרן השכל: אז כדי שנבין במה מדובר, הנה מה שקורה בשוק הדבש.

שרן השכל: למעלה מ-60% משוק הדבש הקמעונאי בישראל – תקשיבו טוב – 60% מוחזקים בידי חברה אחת.

שרן השכל: 25% משוק הדבש, מהשוק הקמעונאי, מוחזקים על-ידי חברה אחרת, ואילו 15% מהשוק מתחלקים בין שאר היצרנים.

שרן השכל: כל פעילות של דבוראות, מסחר וייבוא מחייבת אישור של מועצת הדבש לפי צו פיקוח מחירים, ותקנו אותי אם אני טועה, הצו עצמו מתחדש בכל שנה מתוקף תקנות חירום.

שרן השכל: אפילו החזקת דבש דבורים או מוצרי דבורים אחרים מחייבת אישור של מועצת הדבש, עד כדי כך שמי שמחזיק בביתו מעל ל-6 קילוגרם עובר על החוק.

שרן השכל: הבעיה היא, חברים, שמועצת הדבש עברה במרוצת השנים להיות גורם שיושב כאבן ריחיים על צווארה של תעשיית הדבש, או ליתר דיוק, על צווארם של אותם יצרנים קטנים שנאבקים כדי להוות גורם משמעותי בשוק אבל אינם מצליחים, כי מועצת הדבש פועלת בצורה שחוסמת תחרות.

שרן השכל: הנה דוגמה: מועצת הדבש נוהגת לפרסם מפעם לפעם את המחיר המרבי המומלץ לדבש לצרכן ואת התשלום המומלץ לכוורן.

שרן השכל: פער התיווך שבין המחיר המומלץ לכוורן למחיר לצרכן נע בין 150% ל-175%.

שרן השכל: ומי שלא מאמין מוזמן להסתכל בדוחות ומחקרים שהתפרסמו בנושא הזה מאז דוח מבקר המדינה בשנת 1991 ועד היום, כולל דוח מצוין של "פורום קהלת" משנת 2013.

שרן השכל: 25 שנה של דוחות ומחקרים.

שרן השכל: ואני שואלת: האם זה הגיוני שמועצה שלמעשה נשלטת על-ידי בעלי אינטרס, היא זו שתקבע מי יגדל וכמה יגדל, מי יוכל להציב כוורות להאבקת החקלאות והיכן, מה המחיר שישולם ליצרן ומה המחיר שישלם הצרכן, מי הם אלה שגורמים לכך שצנצנת דבש קטנה תעלה 20–25 שקלים, שקילו דבש יעלה 50 שקלים ולעתים יותר?

שרן השכל: מי גוזר את הקופון?

שרן השכל: מי גוזר את הקופון השמן בדרך?

שרן השכל: ואני אגיד לכם מי לא גוזר את הקופון – החקלאים בענף הדבש, הדבוראים, היצרנים הקטנים.

שרן השכל: והנה עוד אנומליה – כדי להתגבר על תקופות מחסור, משרד החקלאות מאפשר מכסות יבוא.

שרן השכל: והאבסורד הוא שמועצת הדבש היא גם זו שאחראית, למעשה, לקביעה מי יקבל את הפטור ממכס על ייבוא דבש בתקופות מחסור.

שרן השכל: ותאמינו לי כשאני מספרת לכם שכמעט כל הפטורים ניתנים לשתי החברות ששולטות בשוק, שתי החברות הגדולות; לא למשקים הקטנים, לא ליבואנים הפרטיים.

שרן השכל: התוצאה של כל זה היא גם יצירת קשיים בלתי נסבלים לדבוראים והיצרנים הקטנים, וגם זה אולי ייקור לא הכרחי והגיוני של המחיר לצרכן.

שרן השכל: אתמול התבשרתי שמשרד החקלאות משנה את נוהלי החלוקה הבלתי-הוגנים הללו ששלטו כאן עשרות שנים.

שרן השכל: זהו תחילתו של מהלך חיובי, שאני כמובן מברכת עליו, אבל הוא חייב לקבל המשך גם ברפורמה משמעותית בשוק המקומי.

שרן השכל: אז הפתרון שהצעתי, ולשמחתי הוא גם אושר בוועדת שרים לחקיקה, הוא לא להתחיל לעשות תיקונים שכל תכליתם להכביד את הרגולציה בשיטה של טלאי על טלאי, אלא להפך, לפשט את התהליך.

שרן השכל: אנחנו מדברים הרבה על צמצום הרגולציה, הסרת חסמים.

שרן השכל: אני מאמינה שאפשר לעשות את זה גם בלי לחסל ענף חקלאי שלם, אלא להפך, להפוך אותו לכזה שמאפשר לכל גורם שאינו דואופול או מונופול במשק הדבש להיכנס לתחרות הוגנת, על בסיס של כללי משחק שיאפשרו את זה.

שרן השכל: הצעת החוק קוראת להסדיר את חלוקת הצוף הגדל במקרקעי ציבור ולהבחין בינם לבין מקרקעין פרטיים.

שרן השכל: אין לי בעיה עם הסדרת חלוקת הצוף הגדל במקרקעי ציבור, ככל חלוקה של משאב ציבורי.

שרן השכל: מצד שני, בכל קרקע הנתונה לעיבוד חקלאי פרטי יש לאפשר גידול דבורים בכפוף לחובת רישום ודיווח.

שרן השכל: בתוך ההסדר הזה נכללת גם הקרקע החקלאית בחכירה.

שרן השכל: החוק החדש מציע שמקרקעין פרטיים או מקרקעי ציבור שהוקצו לעיבוד ומגורים פרטיים יהיו נתונים לרעייה בכפוף לחובת רישום ודיווח.

שרן השכל: לגבי כל הכוורות המוצבות לרעייה בשטחים פתוחים בישראל, כל מגדל יהיה חייב לרשום את כוורותיו ואת מקום הצבתן, את מועדי ההצבה, את מספר הכוורות ודרך סימונן ואת פרטי ההתקשרות.

שרן השכל: המרשם ישמש בראש ובראשונה כלי אפקטיבי להתמודדות עם מחלות ומניעת התפשטותן במקרה של שטחי רעייה סמוכים.

שרן השכל: בנוסף, המרשם יתרום ליעילות המנגנון החופשי בכך שיאפשר לדבוראים לכלכל את מעשיהם מראש ולתאם ביניהם את חלוקת השטחים באופן שקוף.

שרן השכל: אני בטוחה שמשרד החקלאות, כשיהיה לו הכלי הזה של המרשם, יוכל גם לעקוב אחר כוורות גנובות ולהתמודד עם פורעי החוק, זייפנים וכו'.

שרן השכל: ובכלל, אני בטוחה שאנשי המקצוע במשרד החקלאות יעשו עבודה מצוינת גם בכל הפונקציות האחרות שמועצת הדבש אמורה לטפל בהן.

שרן השכל: חברות וחברי הכנסת, העקרונות של חופש עיסוק וחופש קניין מהותיים לחוק הזה.

שרן השכל: הגבלה של המדינה על חלוקת הצוף שהופק בעיבוד חקלאי פרטי נוגדת עקרונות של קניין, חופש עיסוק ותחרות חופשית.

שרן השכל: ואגב, משטר חלוקת ההיתרים לשימוש במשאב הצוף הוא ייחודי למדינת ישראל, ואינו נהוג גם במדינות צפופות יותר ברחבי העולם.

שרן השכל: הפתרון שהחוק הזה מציע הוא פתרון טוב, שישמור על ענף חקלאי שמפרנס לא מעט אנשים, יוזיל את המחיר לצרכן ויסיר כמה מהחסמים הבולטים ביותר שמונעים מהענף המתוק הזה לממש את הפוטנציאל שלו.

שרן השכל: חשוב שנדע כולנו, המתנגדים להכנסת מתחרים חדשים לענף הדבש הם אלו המרוויחים מהמצב הקיים.

שרן השכל: החוק יאפשר תחרות הוגנת הן לטובת העוסקים בתחום והן לטובת הצרכן.

שרן השכל: ולחברים שהגישו הצעת חוק נגדית, שמעוניינים להוסיף חסמים, לעצור את הרפורמה הזו, לחזק את בעלי העניין ואת הגוף המונופולי שכבר שנים פוגע בחקלאים החלשים ובצרכנים – זה עצוב ומאכזב.

שרן השכל: אתם ההוכחה שכאשר פועלים למען הציבור, יש כוח אדיר שקם נגדו, ונציגים הופכים לשופר של בעלי הכוח והעניין.

שרן השכל: אני מבקשת מכולכם, גם מחברי האופוזיציה, לתמוך בחוק.

שרן השכל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שרן השכל.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לי פה בקשות להתנגד.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: אני רואה את איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע קודם את התשובה של השר, ואחר כך אני אפנה אליכם.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו שר החקלאות חבר הכנסת אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר.

אורי אריאל: ברשות גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, השרים, הצעות החוק הפרטיות של חבר הכנסת הרב יצחק וקנין וחברת הכנסת שרן השכל בעניין הסדרת ענף הדבש בישראל נוגעות בענף אומנם קטן יחסית אבל חשוב מאוד.

אורי אריאל: בעיקר, כפי שאמר חבר הכנסת וקנין, כי נושא הדבורים בעיקרו נוגע לעניין ההאבקה בשטחים החקלאיים בישראל, ולולא ההאבקה הזאת לא יהיו לנו פירות וירקות ושאר מיני מזון התלויים בהאבקה.

אורי אריאל: הרגולציה בענף עוגנה עד כה בצווים מיושנים המבוססים על הכרזת מצב חירום בהתאם להנחיית בית-המשפט העליון והכנסת בעניין הצורך בהחלפת הצווים המסדירים את הפעילות באמצעי משק שונים, ושתוקפם תלוי בהכרזה על מצב חירום בחקיקה מודרנית ועדכנית.

אורי אריאל: נוצרה ההזדמנות לגיבוש מדיניות חדשה בענף הדבש.

אורי אריאל: אני מבקש להזכיר את קודמי, השר יאיר שמיר, שהחל בעבודה הזאת והכין את החוק, אלא שמפאת הקדמת הבחירות החוק לא התקדם, ואנחנו העברנו רציפות לעניין החוק הזה בכנסת הנוכחית.

אורי אריאל: אנחנו מתכוונים בהחלט לקדם את זה.

אורי אריאל: הצעת החוק הממשלתית מאמצת מדיניות חדשה שתאפשר את התייעלות ענף הדבש, תוך הפחתת העומס הביורוקרטי המינהלי ועידוד כניסת דבוראים חדשים לענף לטובת הגברת התחרות והפחתת המחירים לצרכן.

אורי אריאל: תכליתה העיקרית של הרגולציה בהצעת חוק זו היא הבטחת קיומה של האבקה לגידולים חקלאיים ולצמחי בר.

אורי אריאל: שירותי ההאבקה האלה מסופקים על-ידי הדבוראים לחקלאים, והם מוצר ציבורי חיוני שנועד להבטיח אספקת מזון לכלל ישראל.

אורי אריאל: כיום רובה המכריע של ההאבקה בטבע מבוצע על-ידי דבורת הדבש, שאותה מגדלים הדבוראים.

אורי אריאל: בשל מזיקים, מחלות וטפילים, לא יכולות כיום להתקיים דבורי הדבש בטבע.

אורי אריאל: לא ניתן לגדל דבורים ללא הסדרת שטחי רעייה, ולא ניתן להזין את הדבורה במזון מוכן לצורך ייצור הדבש.

אורי אריאל: בנוסף, היקף השטחים המתאימים לרעיית הדבורים במדינת ישראל מוגבל, כיוון שהיקפי הפרדסים והמטעים פחתו מאוד במרוצת השנים, ובשילוב עם האצת הבנייה בשטחים הפתוחים, שטחי הרעייה לדבורים הצטמצמו משמעותית.

אורי אריאל: לכן עיקר הרגולציה בענף הדבש במדינת ישראל מתבטא בהקצאת היתרים ורישיונות להצבת כוורות לייצור דבש.

אורי אריאל: הרגולציה בענף נעשתה עד כה על-ידי מועצת הדבש, חברה פרטית שחברים בה נציגי הממשלה, הדבוראים, המשווקים והתנועות המיישבות.

אורי אריאל: על-פי הצעת החוק הממשלתית, סמכויות האסדרה בענף, לרבות הקצאת ההיתרים להצבת קרקעות במקרקעי ציבור, יועברו למשרד החקלאות ופיתוח הכפר, ובכך ניתן יהיה למנוע את החשש לניגוד העניינים שבקיום רגולציה בענף על-ידי גוף פרטי שאינו חלק מהמערכת השלטונית.

אורי אריאל: בהצעת החוק גובשו עקרונות שוויוניים ושקופים שיאפשרו כניסת דבוראים חדשים לענף, ובכך יגדילו את התחרות, וזאת תוך שמירה על עקרונות יסוד של חופש עיסוק ושוויון.

אורי אריאל: על-פי הצעת החוק הממשלתית, לצורך הצבת כוורות במקרקעי ציבור, שבהם מוצב הרוב המכריע של הכוורות, יידרש היתר מוועדת ההיתרים שתפעל במשרד החקלאות.

אורי אריאל: מתן ההיתרים ייעשה באופן שוויוני בהתחשב בכושר הנשיאה של הצומח באזור שלגביו מתבקש ההיתר, בהיתרים הקודמים באזור המבוקש ובחשש לגרימת מטרד לציבור או השפעות סביבתיות משמעותיות עקב הצבת הכוורות.

אורי אריאל: הצעות החוק הפרטיות של חברי הכנסת וקנין והשכל אף הן מבקשות להסדיר את ענף הדבש בישראל.

אורי אריאל: בחלקן הן חולקות עקרונות דומים לאלה שבהצעת החוק הממשלתית, אך בחלקן הן סותרות חלק מהעקרונות שבבסיסה.

אורי אריאל: אני מבקש את תשומת לב חברי הכנסת המציעים.

אורי אריאל: לאור האמור, הממשלה הגיעה להסכמה עם חברי הכנסת המציעים כי לא תתנגד לאישור הצעות החוק בקריאה טרומית, ובלבד שהצעות החוק יוכפפו להצעת החוק הממשלתית, כך שככל שתהיה סתירה בין הצעות החוק הפרטיות לממשלתיות, נוסח הצעת החוק הממשלתית יגבר.

אורי אריאל: כמו כן, סוכם עם חברי הכנסת המציעים שככל שיתבקש שינוי מהותי בנוסח הצעות החוק הממשלתיות נוכח הצעות החוק הפרטיות, יידרש אישור של משרדי הממשלה הרלוונטיים טרם אישור השינויים.

אורי אריאל: נוכח ההסכמות עם חברי הכנסת המציעים, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

אורי אריאל: אני מבקש רק לקבל את הסכמת

אורי אריאל: כם גם פה בכנסת להבנות ולהסכמות כפי שהושגו.

טלי פלוסקוב: האם – חבר הכנסת וקנין?

יצחק וקנין: אמרתי את זה למעלה, על הדוכן.

טלי פלוסקוב: אתה מסכים.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת השכל?

טלי פלוסקוב: מקובל.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

אורי אריאל: תודה.

טלי פלוסקוב: שני חברי הכנסת נתנו את הסכמתם.

טלי פלוסקוב: תודה לשר החקלאות חבר הכנסת אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: כעת יש לנו שתי בקשות להתנגד.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול את חברי הכנסת חיים ילין ואיתן ברושי, אלה שביקשו להתנגד, לאיזו הצעת חוק אתם רוצים להתנגד?

טלי פלוסקוב: כי אני רואה שאתם רשומים כיוזמים של החוק של וקנין.

טלי פלוסקוב: אם זו השנייה, אז רק אחד מכם יכול לבוא להתנגד.

קריאה: הראשון שהרים יד.

טלי פלוסקוב: מי הראשון?

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, שנייה.

קריאה: רגע, אנחנו צריכים – – – ואנחנו מצביעים?

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: מה?

קריאה: אנחנו לא צריכים למסור – – –

טלי פלוסקוב: זה בסדר, זאת החלטה שלי, ולכן אני מחליטה.

טלי פלוסקוב: התקנון אומר שאם יותר מאחד נרשמו להתנגד, ליושב-ראש יש אפשרות לקבל החלטה מי מתנגד.

שלי יחימוביץ': – – –

טלי פלוסקוב: מהיכרות, בכל אופן, מי יותר קשור לנושא, אתן אפשרות להתנגד לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, אני בטוח שאני מייצג גם את חיים, חברי הכנסת, ההצעה השנייה של שרין השכל היא לא הגנה על החקלאות, שרין, היא ניסיון של השתלטות עוינת – – –

איתן כבל: שרֵן.

איתן ברושי: שרֵן.

איתן ברושי: – – – השתלטות עוינת על גידול חקלאי והפיכתו לתחום של עסקים פרטיים של טייקונים.

איתן ברושי: היא מבצעת שליחות זרה שלא בטוח שהיא מבינה אותה עד הסוף.

איתן ברושי: ההבדל בין שתי ההצעות הוא מאוד גדול, וקשה להבין איך ועדת שרים מאפשרת לחבר אותן.

איתן ברושי: ההבדל בין הצעתו של וקנין להצעה השנייה הוא הבדל גדול ומשמעותי – בין תכנון ובקרה לבין מכרזים, ולתת לכל אחד לגדל מה שהוא רוצה ואיפה שהוא רוצה וכמה שהוא רוצה.

איתן ברושי: לכן, הענף הזה – – –

שרן השכל: זה לא נכון.

שרן השכל: – – – בעלי אינטרסים ובעלי – – –

איתן ברושי: רגע, לא הפרעתי לך.

איתן ברושי: הענף הזה – – –

שרן השכל: – – – את החקלאים – – –

איתן ברושי: – – – האם יש הבחנה בין – –

שרן השכל: – – –

איתן ברושי: – – מגדל, ולאורך זמן, שהוא חקלאי או אדם פרטי, שיקנה כוורות ויניח אותן איפה שהוא רוצה.

איתן ברושי: לכן זו לא שאלה רק של הענף הזה – –

שרן השכל: – – – שם.

איתן ברושי: – – זו שאלה שמפתיע שהממשלה – – –

טלי פלוסקוב: גברתי, אני אתן לך אפשרות לחזור לכאן ולהסביר.

טלי פלוסקוב: בסדר?

איתן ברושי: מפתיע שהממשלה וגם שר החקלאות – שלאחרונה הרחיב את החקלאות למועצות מקומיות ביהודה ושומרון אף שאין שם חקלאות – מפתיע ששר החקלאות יכול לומר פה שההצעות האלה דומות.

איתן ברושי: הן לא דומות, הן שונות, וזה מאבק גדול על דמותה של החקלאות.

איתן ברושי: תיקונים – כן, שינויים – כן, אבל לא לחסל את החקלאות דרך כאילו הוזלת יוקר המחיה.

איתן ברושי: וראינו אצל רמי לוי ואצל אחרים מה זה יוקר המחיה.

איתן ברושי: לכן אני קורא לממשלה להסיר את ידה מהצעה שכל-כולה חיסול הענף ואיתות למה שמצפה לנו במאבק על החקלאות.

איתן ברושי: אני תומך ומציע לתמוך בהצעה של וקנין וקבוצת האנשים שבאה מההתיישבות, מהחקלאות, ואני רוצה למחות על ההצעה שנועדה לחסל ולפגוע, ולשאול שאלה: איך הממשלה ושר החקלאות מוכנים להכיר בה כהצעה שיכולה להיצמד?

איתן ברושי: זה כמו מים ואש.

איתן ברושי: צריך להתנגד לחיבור הזה – – –

טלי פלוסקוב: סליחה.

טלי פלוסקוב: זאת לא הצמדה.

טלי פלוסקוב: אלה שתי הצעות חוק נפרדות.

איתן ברושי: תודה.

איתן ברושי: זאת לא הצמדה.

איתן ברושי: צריך להצביע נגד.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: האם חברי הכנסת יצחק וקנין ושרן השכל מעוניינים לחזור לכאן?

יצחק וקנין: – – –

טלי פלוסקוב: אין לך התנגדות.

טלי פלוסקוב: שרן השכל?

יצחק וקנין: אחריה.

טלי פלוסקוב: שרן השכל, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך אפשרות.

טלי פלוסקוב: מייד לאחר שלוש הדקות של שרן אנחנו עוברים להצבעה.

שרן השכל: איתן, מה שאתה אמרת זה פשוט שקר גס.

שרן השכל: מה שכתוב בהצעת החוק הוא כן תכנון של איפה להציג את הכוורות ומה הנהלים – בכפוף למשרד החקלאות ולא בכפוף למועצה, שהיא מועצה אנכרוניסטית, שמנוהלת על-ידי בעלי עניין, שקוברת את הדבוראים החלשים יותר, אלו שאין להם כוח.

שרן השכל: מה שאתם עושים, אתם מנסים להכשיר את מועצת הדבש.

שרן השכל: בהצעת החוק שלכם כתוב שאתם רוצים שרק בית-משפט בעצם יוכל לפרק את המועצה הזו.

איתן כבל: – – –

שרן השכל: ועובדה שהממשלה אומרת שנפרק את המועצה הזו.

שרן השכל: למה?

שרן השכל: כי זמנה עבר, כי היא מושחתת, כי היא בעצם לא ממלאת את התפקיד שלה, כי היא מעלה את המחירים לצרכן – –

עמר בר-לב: זו הצעת חוק שלכם.

עמר בר-לב: זו הצעת חוק של הממשלה שלך; הצעת החוק של הממשלה שלך שאנחנו תומכים בה.

שרן השכל: – – וכי היא גוזלת את המחיר של החקלאים.

שרן השכל: אתם צריכים להתבייש.

שרן השכל: אתם הופכים להיות השופר של אלו שהם החזקים, של בעלי העניין.

שרן השכל: תתביישו בזה.

עמר בר-לב: אנחנו צריכים להתבייש שאנחנו תומכים בהצעת חוק של הממשלה?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: – – –

איציק שמולי: זו הצעת חוק של הקואליציה.

איציק שמולי: אנחנו צריכים להתבייש?

איציק שמולי: את צריכה להצביע בעדה.

שרן השכל: זה – – –

טלי פלוסקוב: רבותי.

איציק שמולי: עוד רגע תצביעי בעדה, לא?

שרן השכל: – – –

איציק שמולי: את מצביעה בעד וקנין, לא?

איציק שמולי: על מי את עושה פוזות?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יצחק וקנין.

יצחק וקנין: יש הצעת חוק של הממשלה, שאנחנו תומכים, והצעת חוק – – –

איציק שמולי: נראה אותך.

איציק שמולי: תתנגדי להצעת החוק.

איציק שמולי: נראה אותך.

שרן השכל: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

איציק שמולי: נראה אותך.

איציק שמולי: כולך דיבורים.

איציק שמולי: תצביעי – – –

שרן השכל: – – –

איציק שמולי: – – –

טלי פלוסקוב: יהיו שתי הצבעות נפרדות – על כל חוק בנפרד.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומותיהם.

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו מצביעים על הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ה–2015 – –

איציק שמולי: תצביעי נגד, נראה אותך.

איציק שמולי: תצביעי נגד.

איציק שמולי: נראה אותך.

איציק שמולי: כולך דיבורים.

שרן השכל: – – –

איציק שמולי: תצביעי נגד.

טלי פלוסקוב: – – של חבר הכנסת יצחק וקנין וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

איציק שמולי: תצביעי נגד.

איציק שמולי: הכול צביעות.

איציק שמולי: תצביעי נגד.

איציק שמולי: צבועה.

איציק שמולי: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 81 נגד – 3 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה

טלי פלוסקוב: 81 חברי כנסת בעד, שלושה מתנגדים ואחד נמנע.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ה–2015, עברה בקריאה הטרומית, ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: עכשיו, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ו–2015, של חברת הכנסת שרן השכל וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 45 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 40 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 45 חברי כנסת, מתנגדים – 40.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק להסדרת רעיית דבורים וייצור דבש, התשע"ו–2015, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה ראשונה, כמובן בהתניות שהוצגו כאן על-ידי שר החקלאות.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2203/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הורה שכול), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, עשר דקות להציג לנו את הצעתך.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי השרים וחברי הכנסת, קודם כול, אני שמח קצת לעמוד פה היום עם הצעה בדציבלים יותר נמוכים, בקונסנזוס; באמת חתומים עליה חברים מכל סיעות הבית.

בצלאל סמוטריץ': יש בזה כנראה משהו מרגיע וכיף גדול – לא לריב ולא להתווכח.

איציק שמולי: אל תתרגל הרבה.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת חושב שזו הצעה מאוד חשובה חברתית.

בצלאל סמוטריץ': כבר היום להורים שכולים של מערכת הביטחון יש אפשרות להמשיך לעבוד חמש שנים נוספות מעבר לגיל הפרישה, כשהרציונל פשוט: השכול, היגון והאבל הם כאלה שאם אדם יושב בבית הוא מתבשל בתוך עצמו, והשאיפה היא לאפשר לאותם הורים להמשיך להיות פרודוקטיביים, יצרניים, לתרום לעצמם ולחברה גם בגילים יותר מבוגרים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בעצם לוקחים את המודל שקיים היום להורים שכולים במערכת הביטחון, ורוצים להרחיב אותו גם להורים שכולים בנסיבות טרגיות אחרות, מכיוון שהרציונל הוא אותו רציונל.

בצלאל סמוטריץ': יש מכאן שני תנאים שוועדת השרים לחקיקה הציבה לחוק הזה, ואני חושב שהם תנאים הגיוניים: האחד – שאנחנו נגיע להבנה עם משרד הכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': בעצם, המשמעות היא שנגיע להבנה עם ארגוני המעסיקים.

בצלאל סמוטריץ': אני יכול כאן לדווח שאנחנו בעזרת השם מתחילים כבר דיאלוג בין ההסתדרות לבין ארגוני המעסיקים כדי למצוא את ההבנה בדיוק לגבי המנגנון, כדי לראות שבאמת עובדים שיכולים להמשיך לעבוד ימשיכו לעבוד, אבל לא נכפה על מעסיקים עובדים שלא יכולים להמשיך לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': התנאי השני הוא שיישמר גם בנוסח הסופי של החוק איזה יתרון להורים שכולים של מערכת הביטחון; זה השר יריב לוין ביקש.

בצלאל סמוטריץ': הוא אומר: בסוף אנחנו, כחברה, להורים שכולים של חיילי צה"ל, של מערכת הביטחון, חבים איזה חוב מוסרי יותר גדול, ולכן תישמר עדיפות כלשהי להורים שכולים שאיבדו את יקיריהם במלחמות ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אבל למעט שתי המגבלות האלה – ושוב, אני סמוך ובטוח שנצליח להגיע להבנה עם ההסתדרות והמעסיקים ולמצוא – – –

תמר זנדברג: – – –

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר: אפשר לייצר עדיפות כלשהי.

בצלאל סמוטריץ': אם, נניח, לאלה יש חמש שנים – לאלה ארבע שנים.

בצלאל סמוטריץ': לייצר עדיפות כלשהי שמשקפת יחס.

בצלאל סמוטריץ': זה היה תנאי של ועדת שרים לחקיקה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא הופיע אצלי – – –

מיכל רוזין: כל הרעיון של החוק שלך זה ליצור את השוויון.

בצלאל סמוטריץ': אבל היום זה לא קיים.

בצלאל סמוטריץ': מיכל, חברת הכנסת רוזין, היום זה לא קיים בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אני בהצעה שלי חשבתי להשוות, כי אני חושב שהרציונל הוא אותו רציונל.

בצלאל סמוטריץ': אגב, משרד האוצר, כבר בתחילת הדרך אמר לי שהוא רוצה בכלל להעלות את גיל הפרישה, וגם כל מיני חישובים אקטואריים.

בצלאל סמוטריץ': יחד עם זה, במעט מאוד הזמן שלי פה בכנסת למדתי שלפעמים אני צריך להתפשר, וגם אם אני לא אגיע ל-100% – נגיע ל-80%.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, המצב היום הוא שהורים שכולים לא של מערכת הביטחון לא יכולים לעבוד יום אחד נוסף מעבר לגיל 67.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני חשבתי, בהצעת החוק המקורית, שנכון להשוות ב-100%.

בצלאל סמוטריץ': זה התנאי של ועדת שרים לחקיקה, אני חושב – אגב, סיכמנו במפורש שההגדרה היא "איזשהו יתרון", לא הגדרנו אותו, וניכנס פה לדיאלוג כנראה בוועדת העבודה והרווחה, נדמה לי, ואני סומך באמת במאה אחוז על יושב-ראש הוועדה שימצא כאן את שביל הזהב.

בצלאל סמוטריץ': אבל, מיכל ותמר, שוב, אני חושב שלא מפני שלא נצליח ל-100% אז בואו ונוותר גם על ה-80%.

בצלאל סמוטריץ': נגיע בסוף ל-80% – גם זה דבר טוב.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת שמח ומבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן; בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: היום אתה נמצא כאן הרבה זמן.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הורה שכול), של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ ואחרים, פ/2203.

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית בלבד, כפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה – איפה בצלאל?

יצחק כהן: בצלאל, אתה מקשיב?

יצחק כהן: אני אתחיל מחדש.

יצחק כהן: חשוב שתקשיב.

בצלאל סמוטריץ': – – –

יצחק כהן: ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק שלך בקריאה הטרומית בלבד, כפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה ייעשה בהסכמת משרד האוצר ומשרד הכלכלה ובתיאום עם המשרד לשוויון חברתי ומשרד המשפטים.

יצחק כהן: מקובל עליך?

בצלאל סמוטריץ': – – –

יצחק כהן: כמו כן, יובהר כי תינתן העדפה לשכול המוכר מכוח חוק חיילים שנספו במערכה ומכוח חוק נפגעי פעולות איבה על פני כל שכול אחר.

יצחק כהן: שלא נדע משכול.

יצחק כהן: אז אם אתה מסכים לתנאי הזה, אני מבקש מחברי לתמוך בהצעה.

יצחק כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – 2 ההצעה להעביר את הצעת חוק גיל פרישה (תיקון – הורה שכול), התשע"ו–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 39, אין מתנגדים, נמנעים – 2.

אחמד טיבי: הצעת החוק תועבר להמשך טיפול בוועדת העבודה והרווחה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1612/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת החוק הבאה – הצעת חוק הביטוח הלאומי (ייצוג בפני המוסד).

אחמד טיבי: חבר הכנסת משה גפני – בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מתכבד להביא לפני הכנסת את הצעת החוק של חבר הכנסת אורי מקלב ושלי, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ייצוג בפני המוסד), התשע"ה–2015.

משה גפני: מדובר על אפשרות שיועץ מס יוכל לייצג בפני הביטוח הלאומי כדי להקל על אלה שעומדים בפני הביטוח הלאומי.

משה גפני: עד היום היה צורך בבחינות מיוחדות שיועצי המס היו צריכים לעבור בציון של 70 ומעלה.

משה גפני: היום זה נמצא בתוך הבחינות שיועץ מס מייצג עובר בכל מקרה.

משה גפני: אגב, החוק של יועץ מס מייצג זה חוק שלי שהעברתי בשעתו.

משה גפני: אני מבקש ממליאת הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת, שתקל גם על האנשים, האזרחים, שעומדים מול הביטוח הלאומי וגם על יועצי המס.

משה גפני: אני מבקש להעביר את זה, אם המליאה תאשר, לוועדת הכספים כדי להמשיך בהליכי החקיקה.

משה גפני: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שמולי מבקש להתנגד.

חיים כץ: לא, אני רוצה לענות.

אחמד טיבי: השר יענה, ואחריו יתנגד חבר הכנסת שמולי.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בימים אלה מקדם המשרד הצעת חוק ממשלתית בנושא.

חיים כץ: לפיכך החליטה ועדת שרים לחקיקה לתמוך בהצעת החוק הפרטית בקריאה הטרומית – גפני, אני מקריא לך מה החליטה ועדת שרים לחקיקה, תוך כדי קריאה – לתמוך בקריאה הטרומית כפוף לכך שהייצוג של יועצי המס בפני המוסד יהיה רק ביחס לסוגיות חשבונאיות לעניין גבייה, ולהכפיף את המשך הליכי החקיקה של ההצעה להצעת החוק הממשלתית שעליה עובד משרדי, כשתגיע.

חיים כץ: זאת אומרת, אתה לא רץ עם הצעת החוק.

חיים כץ: אני מצפה שתגיד למליאה שאתה לא רץ עם הצעת החוק אלא ממתין להצעת חוק ממשלתית.

משה גפני: אני מקבל את ההחלטה.

משה גפני: אני רק מבקש שיעשו את זה מהר, זה הכול.

חיים כץ: בסדר גמור.

חיים כץ: אז הוא מקבל את ההחלטה.

אחמד טיבי: אני מודה לך, השר כץ.

אחמד טיבי: מתנגד – חבר הכנסת שמולי.

אחמד טיבי: אם תרצה אחר כך לומר משהו, גם אפשר.

אחמד טיבי: שלוש דקות לשמולי.

איציק שמולי: חבר הכנסת גפני, אני לא מתנגד מהותית להצעת החוק שלך.

איציק שמולי: אני פשוט למדתי מהגדולים פה, ומשתמש בתקנון הכנסת, כדי להתייחס לעניין אחר שעלה היום במסגרת השדולה למען האזרחים הוותיקים.

איציק שמולי: לא יכולתי שלא להתרשם – ואני לא אומר את זה בציניות, אלא בהערכה – מהכאב שהביע פה סגן שר האוצר בנוגע לבעיה שעורכי-דין מסוג מסוים עושקים ניצולי שואה.

איציק שמולי: אבל אני שואל את עצמי באותה נשימה איפה הרחמנות של משרד האוצר ושל שר האוצר כאשר מדובר בקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: עמד פה, או קרוב לבניין הזה, שר האוצר לפני פחות מחודש – בחודש דצמבר – הסתכל בתוך הזום של המצלמות ואמר לכל עם ישראל: במשמרת שלי לא יזרקו את הקשישים הסיעודיים לרחוב.

איציק שמולי: כך הוא אמר בחודש דצמבר.

איציק שמולי: מה קרה?

איציק שמולי: הגיע חודש ינואר.

איציק שמולי: אתמול בחדשות ערוץ 2 נחשף שחברות הביטוח ממשיכות לזרוק קשישים ומבוטחים לרחוב.

איציק שמולי: אתם יודעים, לא עבר חודש מהאמירה של שר האוצר, "אל תשליכני" וכל האמירות הבומבסטיות האלה.

איציק שמולי: איפה אתה, אדוני שר האוצר?

איציק שמולי: אתה הסתכלת לאנשים האלה בעיניים ואמרת להם שאחרי 20 ו-30 שנה שהם שילמו לחברות הביטוח לא יזרקו אותם לרחוב, והנה זה בדיוק מה שקורה.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: אז תסתכל בעיניים של האנשים האלה, ופעם אחת ב-20 השנים האחרונות שמשרד האוצר יעמוד לימין המבוטחים ויפסיק להגן על האינטרסים של חברות הביטוח.

איציק שמולי: מספרים לנו על פתרון כלשהו, ומי כמוך, אדוני שר הרווחה, מכיר את כל העולם הזה ואת כל הבלופים האלה – – –

חיים כץ: לא הכול, לא הכול.

חיים כץ: בסדר – –

איציק שמולי: – – – מתוך 1.2 מיליון אנשים שנפגעו מהביטוח הסיעודי, ב"פתרון" של שר האוצר מוצאים פתרון רק ל-70,000 איש.

איציק שמולי: מי שנכנס למצב סיעודי בשלוש השנים האחרונות, בא שר האוצר ואומר לו: אתה לא בעסק, תסתדר לבד.

איציק שמולי: והכי גרוע, הכי מצחיק, אתמול בתחקיר של ערוץ 2 על הפתרון של שר האוצר, מי שאמורות לממש אותו הן קופות-החולים.

איציק שמולי: בא משרד הבריאות ואומר למצלמה, בלי להתבלבל: אתנו לא דיברו, והפתרון הזה לא מקובל עלינו; שר האוצר יכול להגיד מה שהוא רוצה.

איציק שמולי: אז תגידו לי, זאת ממשלה?

איציק שמולי: ככה מתייחסים לאזרחים הוותיקים במדינת ישראל?

איציק שמולי: אז בטווח הארוך – וזאת האמירה שיצאה היום מהשדולה – אין פתרון אחר זולת ביטוח סיעודי ממלכתי.

איציק שמולי: חד וחלק.

איציק שמולי: עצם העובדה שהתחום הזה מנוהל בשוק פרטי, זה החטא הקדמון – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

איציק שמולי: – – – ובטווח הקצר – בזה אני מסיים, אדוני היושב-ראש – אנחנו צריכים לעשות שני דברים: האחד, לחייב – לא לאפשר – את חברות הביטוח להמשיך את הפוליסות – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

איציק שמולי: – – וכן להתחיל להתייחס למפגע הזה של הרגולטור שקוראים לו המפקח על הביטוח, שיכול לעשות פה מה שהוא רוצה בלי שום רגולציה מתאימה של הממשלה והכנסת.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שמולי, התנגדותך הייתה ברורה מאוד.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 32 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ייצוג בפני המוסד), התשע"ה–2015, לוועדת הכספים נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 32, אין מתנגדים, נמנע אחד.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את ההצעה לוועדת הכספים.

מרב מיכאלי: לפרוטוקול, אדוני.

אחמד טיבי: חברי הכנסת מרב מיכאלי, יוסף ג'בארין, יפעת שאשא ביטון, מייקל אורן ואיילת נחמיאס, במקומה הזמני, הביעו תמיכה עקרונית בהצעת החוק – – –

מרב מיכאלי: לא עקרונית.

אחמד טיבי: מעשית זה לא היה, כי לא הצבעתם.

אחמד טיבי: מהותית.

אחמד טיבי: הם תומכים בהצעת החוק, אבל הם לא ייחשבו בספירה.

אחמד טיבי: לוועדת הכספים, כמובן.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/814/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון); חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: אגב, חברי הכנסת, הוסכם שתשובה והצבעה במועד אחר.

ישראל אייכלר: כבוד השר, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – – –

חיים כץ: יש הצבעה לפני זה.

חיים כץ: יש הצעת חוק לפני זה.

קריאות: – – –

חיים כץ: של עליזה לביא.

אחמד טיבי: עבר לסוף.

אחמד טיבי: עבר לסוף.

חיים כץ: למה?

אחמד טיבי: נא לא – – –

חיים כץ: למה?

חיים כץ: למה?

עאידה תומא סלימאן: – – –

אחמד טיבי: בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת, אני ביקשתי להעלות הצעת חוק אזרחית פשוטה, בשולי החיים, אבל זה מטריד מאוד הרבה אנשים, ויש בזה פשוט עוול ביורוקרטי נורא שאפשר להסיר, ומשום מה עדיין לא נעשה הדבר, ואפילו לא זכיתי – כנראה אני לא בקואליציה, אדוני היושב-ראש – שיעבירו את זה אפילו בקריאה טרומית.

ישראל אייכלר: אולי אני צריך להיות באופוזיציה ואז שרת המשפטים תעביר לי את החוקים כדי למצוא חן בעיניהם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד מה החוק, החוק הוא פשוט מאוד: היום, צו עיכוב יציאה מן הארץ, שהיה תמיד מכשיר נגד בריחת עבריינים, נגד בריחת אנשים שמעגנים את נשותיהם ולא משלמים מזונות, נגד אנשים שעשו עסקים ורימו אנשים וצברו חובות גדולים ובורחים – אז יש צו עיכוב יציאה מן הארץ שמאפשר את המחסום הזה שהאיש לא יברח.

ישראל אייכלר: אבל ככל דבר טוב שאפשר להשתמש בו לדברים רעים, זה הפך למכשיר גבייה בשיטת השוק האפור.

ישראל אייכלר: אני אתן לכם דוגמה – הגיעו אלינו פניות ציבור בעניין: מישהו היה חייב לחברה סלולרית משהו כמו 300–400 שקלים, וכמו בטלפונים, הוא או איבד או שכח את הטלפון הזה, והוא עבר לחברה אחרת, והמכתבים כנראה הגיעו והוא לא ראה אותם.

ישראל אייכלר: בקיצור, הזנחה רגילה כמו שיש בכל מקום.

ישראל אייכלר: מה עושה החברה?

ישראל אייכלר: מוציאה את זה לעורכי-דין חיצוניים לגבות את זה.

ישראל אייכלר: עורכי-הדין החיצוניים – מישהו אמר לי שיש בעיה שמדינת ישראל היא המדינה שיש בה הכי הרבה עורכי-דין בעולם, והם מייצרים עבודה – התחילו להוסיף על החשבון הזה המון מכתבים וריביות וקנסות וקנסי-קנסות, והצליחו להפוך את החוב הזה למשהו כמו 2,000–2,500 שקלים.

ישראל אייכלר: אז במקום שיצטרכו להתאמץ, האיש צריך לנסוע פעם לטיול, פעם לביקור, לשבוע, לשבועיים, או לשמחה משפחתית; הגיע מצב שאישה שילדה פה בארץ תינוק, אחרי שבועיים היא הייתה צריכה לנסוע לחוץ-לארץ מסיבות משפחתיות, הגיעה לשדה התעופה, העלתה את כל המזוודות, המטוס חיכה חצי שעה ולא מאפשרים לה לעבור ביקורת דרכונים.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: כי היא רשומה על המסך כעבריינית נמלטת בשל 2,500 שקלים לאיזו חברה סלולרית.

ישראל אייכלר: והבנקים היו סגורים – זה היה לפנות בוקר.

ישראל אייכלר: הייתה צריכה דיילת של "אל על" לרוץ אתה, עם התינוק על הידיים, לחפש סניף בנק שכן פתוח – יש שם איזה סניף תורן שכן פתוח – והיא הייתה צריכה לבקש מאנשים, כי רוצים רק במזומן או בכרטיס אשראי, והייתה צריכה לשלם את 2,500 השקלים על משהו שהייתה יכולה להתווכח ולשלם רק 300 שקלים.

ישראל אייכלר: עוגמת הנפש של האישה הזאת היא בלתי ניתנת לתיאור.

ישראל אייכלר: היא תיארה את זה במכתבה לוועדה, אבל אני חשבתי על חצי שעה של מטוס, ש-400 אנשים עמדו וחיכו כי אי-אפשר להעלות את המטוס כשמזוודות שלה למעלה, ולכן היו צריכים כולם לחכות.

ישראל אייכלר: זה דבר אחד.

ישראל אייכלר: מקרה שני: אזרח שהגיע לארץ, פתח פה חנות קטנה – ואני מדבר על עובדות – שכר מבנה – מבנה, חנות – והלך לעירייה ורשם את הארנונה על שמו.

ישראל אייכלר: כשהוא סיים – זה לא הלך – אחרי שנה שילם את הארנונה ונסע לחוץ-לארץ, ובעל-הבית לא טרח להעביר את הארנונה על שם השוכרים האחרים שבאו אחריו.

ישראל אייכלר: אחרי שלוש שנים האיש בא לביקור משפחתי – אוי ואבוי, צו עיכוב יציאה מן הארץ, הוא לא יכול לצאת.

ישראל אייכלר: כמה הוא חייב?

ישראל אייכלר: אלפי שקלים של הארנונה והריבית, ושוב עורכי-הדין וכל זה.

ישראל אייכלר: והוא אומר: סליחה, אבל אני שילמתי, אני אביא לכם אישור.

ישראל אייכלר: לא עזר שום דבר.

ישראל אייכלר: עוגמת נפש נוראה.

ישראל אייכלר: אז מה אני רוצה לבוא ולומר?

ישראל אייכלר: שצריך להיות סכום מינימלי – אני כתבתי אפילו 20,000 שקלים, אני מוכן להתפשר בוועדה על 10,000 שקלים – שאי-אפשר לעשות צו עיכוב יציאה מן הארץ לאדם שחייב פחות מ-10,000 שקלים.

ישראל אייכלר: מה יש, הוא יברח?

ישראל אייכלר: הוא פושע?

ישראל אייכלר: ויש הסתייגות בחוק, בענייני מזונות: אם הוא חייב מזונות, אפילו שקל אחד, הוא לא יכול לצאת, זה ברור ומובן מאליו.

ישראל אייכלר: אבל אי-אפשר להפוך את המערכת של ביקורת דרכונים למערכת גבייה של חברות עורכי-דין, ממש בשיטת השוק האפור, לתפוס את הבן-אדם ברגע הקשה ביותר ולהוציא ממנו את כל מה שהיית מתפשר עליו בבית-משפט או בכל מקום אחר.

ישראל אייכלר: זה חוק כל כך פשוט, כל כך אזרחי, שהייתי מצפה שמשרד המשפטים וועדת שרים לענייני חקיקה, גם אם היה מגיש את זה מישהו מהאופוזיציה, תעביר את זה בקריאה טרומית ואחר כך לוועדה, ובוועדה משרד המשפטים יתחיל להתווכח על העיקרון של הדבר הזה.

ישראל אייכלר: מה נעשה פה?

ישראל אייכלר: במצב השורר בקואליציה, שוועדת השרים יושבת, באים כמה שרים בודדים, יושב פקיד של משרד המשפטים ואומר לו: לא.

ישראל אייכלר: אבל אמרו: האיש טוען שיש בעיה, אז הוא אומר: אין בעיה, אנחנו נעשה שב-check in כבר יגידו לו שהוא מעוכב יציאה מן הארץ.

ישראל אייכלר: אבל אם היו מזמינים אותנו להסביר – לא יכול להיות שחברת "אייר פראנס" וכל החברות הזרות, יהיה להן כל המאגר של כל החייבים של ישראל.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, יש אפשרות במשרד הפנים, בטלפון – יכול אדם להרים טלפון ולוודא, כשהוא בארץ, האם יש לו צו עיכוב או אין לו צו עיכוב, אז אי-אפשר לעשות את זה בצורה יותר נורמלית?

ישראל אייכלר: העוול הנורא שבדבר הזה הוא שהביורוקרטיה לא זזה.

ישראל אייכלר: ועוד יותר – בוועדת השרים אמרו לאנשי משרד המשפטים: כמה זמן ייקח לכם להסדיר שהעיכוב יהיה לפני שמעלים את המזוודות למטוס כדי שלא לעכב מטוסים?

ישראל אייכלר: אז אמרו: בתוך שנה.

ישראל אייכלר: למה?

ישראל אייכלר: צריך לבדוק.

ישראל אייכלר: מה זה שנה?

ישראל אייכלר: אחרי זה אמרו: בתוך ארבעה חודשים.

ישראל אייכלר: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אפילו אחרי עשר שנים זה לא יכול להיות, כי לא יכול להיות שמדינה תפזר לכל חברות התעופה את הדבר הזה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבקש שוב מהכנסת: היות שסיכמתי שתשובה והצבעה יהיו במועד אחר, אני לא יכול לשנות את זה, אבל אם הייתה פה שרת המשפטים, הייתי מבקש להעביר את זה בקריאה טרומית, להביא את זה לוועדה – או ועדת כלכלה או ועדת כספים, מי שממונה על הדברים האלה, או ועדת הפנים; בעצם ועדת הפנים – לדון על הדבר הזה, להסדיר את הדבר הזה, כי הרבה אנשים סובלים.

ישראל אייכלר: אמרו לי אנשים שעובדים, דיילים, שכמעט כל יום קורה סיפור כזה של חובות קטנים, של אנשים שנתקעים על דברים קטנים.

ישראל אייכלר: אבל מה?

ישראל אייכלר: אמרו לנו שיהיו תשובה והצבעה במועד אחר.

ישראל אייכלר: אני רוצה להעלות את זה לדעת הקהל, ואני רוצה שהוועדה תאשר את זה.

ישראל אייכלר: אם התשובה וההצבעה לא יהיו במועד קרוב מאוד, לא תהיה לנו ברירה אלא נצטרך להסיק מסקנות.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לתמוך בהחלטות ממשלתיות שלא מוצאות חן בעיני כל כך הרבה, המון כאלה חוקים – – –

חיים כץ: תאמין לי, כל עוד אתה לא מדבר, המילה אצלך.

ישראל אייכלר: מה?

חיים כץ: כל עוד לא אמרת כלום, אתה עוד שולט על המילה; אחרי שאתה מדבר, היא שולטת בך.

חיים כץ: ואללה, סייג לחוכמה – שתיקה.

ישראל אייכלר: שאני לא אגיד שאני לא אצביע.

חיים כץ: אתה לא צריך להגיד כלום, אבל – – –

ישראל אייכלר: אני לא מתחייב לכלום, אני רק בא ואומר שלא ייתכן – – –

חיים כץ: – – –

ישראל אייכלר: יש חוקים של האופוזיציה שממש הלב נקרע שאני צריך להצביע נגד זה – –

חיים כץ: זה בסדר – – –

ישראל אייכלר: – – חוקים סוציאליים שאתה מסכים אתם.

חיים כץ: בשביל זה קיבלת כסף שלא היית מקבל אחרת.

חיים כץ: נו מה.

ישראל אייכלר: אז לכן אני אומר שאי-אפשר להמשיך ככה.

ישראל אייכלר: צריך להביא תשובה והצבעה במועד מוקדם ולהסדיר את העניין הזה לטובת כולם.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כפי שנאמר, תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/174/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עכשיו אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הזכאות לביטוח אימהות), של חברת הכנסת עליזה לביא – בתמיכת הממשלה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי, חברותי, אדוני שר הרווחה, כנסת נכבדה, היום עולה להצבעה הצעת חוק הביטוח הלאומי – הרחבת ההגדרה של המונח לידה.

עליזה לביא: השר כץ, אני קודם כול רוצה להודות לך, שמהרגע הראשון שהעליתי את ההצעה בוועדת שרים, הנושא הזה נגע ללבך, ואתה נרתמת לנושא, ובאמת נתת ואפשרת לחוק החשוב הזה לעבור.

עליזה לביא: תהיה הצעת חוק ממשלתית, ואדוני ירחיב כמובן בהמשך.

עליזה לביא: הנושא הזה הוא נושא מאוד מאוד כאוב, שלרוב לא מדובר בו, הנושא של "לידות שקטות", לידות שבהן נשים יולדות ולד מת.

עליזה לביא: היום חוק הביטוח הלאומי מגדיר את המונח לידה, שמקנה זכאות לזכויות ביטוח לאומי הקשורות באימהות, החל מהשבוע ה-26 להיריון.

עליזה לביא: ההגדרה הזאת, ההגדרה הביורוקרטית הזאת, אינה תואמת את ההגדרה הרפואית, שלפיה לידה – יציאת העובר מהרחם, החל מהשבוע ה-22 להיריון, בין שהוולד חי ובין שהוולד מת.

עליזה לביא: הלידה נרשמת בספר הלידות של בית-החולים, והקריטריון שמבחין בין הפסקת היריון לבין לידה הוא קו יכולת החיוּת של העובר.

עליזה לביא: מתחת לשבוע 22 אין אפשרות להישרדות העובר.

עליזה לביא: ואני חושבת, אדוני היושב-ראש, שלא במקרה אתה זה שמנהל עכשיו את הישיבה, כי מי כמוך מכיר את המצוקה הזאת.

עליזה לביא: הצעת החוק הזאת באה לתקן את הפער בין הגדרת חוק הביטוח הלאומי להגדרה הרפואית של לידה, ולהשוות את הזכויות שלהן זכאיות נשים שיולדות בשבוע ה-22 להיריון לזכויות של נשים שיולדות בשבוע ה-26 להיריון ואילך.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על סדר גודל של 10%–20% מהלידות השקטות.

עליזה לביא: כדי להבין את הקושי העצום הכרוך בחוויית לידה מהסוג הזה במישור הפיזי ובמישור הנפשי, נוסף העניין של ההתמודדות הרגשית, שצריכה להיות לא פשוטה ולא קלה.

עליזה לביא: וכשאין ימי חופשה, וכשאין סיוע, תחליף של שכר, ונשים בוחרות וצריכות לקחת פרק זמן להתאושש, קשה יותר.

עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם בהרבה מאוד פניות ציבור שהגיעו אלי בשנים האחרונות, כי הנושא הזה עלה גם בכנסת הקודמת; נושא כאוב וקשה, שהרבה מאוד שנים נדחה ולא ניתן לו מענה.

עליזה לביא: "עליזה, שלום.

עליזה לביא: לפני כשמונה חודשים ילדתי תאומות בלידה שקטה.

עליזה לביא: מאחר שנותרו לי עוד יומיים עד השבוע ה-26 לא הייתי זכאית לחופשת לידה.

עליזה לביא: בעיצומו של משבר נפשי גדול, כאב פיזי והתמודדות עם אובדן כבד נאלצתי לשוב לעבודה לאחר שלושה שבועות, ללא שכר או ימי מחלה.

עליזה לביא: לידה שקטה היא לידה רגילה, על כל המשתמע ממנה.

עליזה לביא: לידות שקטות שמתרחשות כתוצאה מהפסקת היריון הן לידות מוקדמות, מהשבוע ה-26 ברוב המקרים, כי כך קובע החוק בישראל.

עליזה לביא: מן הראוי שנשים שיולדות בשבוע ה-22 תקבלנה הבראה ליולדת וזה יותאם למציאות העכשווית.

עליזה לביא: היוזמה הזאת חשובה, מבורכת, ואני מקווה שבאמת החוק הזה יעבור בכנסת הנוכחית" – כותבת לי הפונה.

עליזה לביא: פנייה אחרת.

עליזה לביא: כותבת לי אישה, שלמרות השנים הרבות שחלפו – והיא פותחת ואומרת: "אני בת 65, אבל עדיין זוכרת את הלידה השקטה שחוויתי לפי 30 שנים ואת העלבון".

עליזה לביא: היא מתארת את העלבון הגדול שהיא חוותה, שהיא עברה במקום העבודה, ואף אחד לא האמין לה על הלידה, על התהליך שהיא עברה – "בעקבות זה נעדרתי ממקום העבודה ופוטרתי.

עליזה לביא: את הצלקת הזאת של הפיטורים אני לא יכולה לשכוח.

עליזה לביא: היא מדממת בי, ואני יודעת שברגע שהחוק הזה יעבור" – היא כותבת לי – "זה יהיה תיקון גדול מאוד להרבה מאוד נשים שסוחבות את הצלקות הללו הרבה מאוד שנים".

עליזה לביא: ועוד כותבות לי נשים על הטראומות ועל הקשיים שהן סוחבות.

עליזה לביא: יש פה גם איזה קשר בין-דורי בין נשים שמדברות היום על החוויה הזאת ועל התקופה שלא היו מילים לבוא ולהגדיר את מה שהן חוו בעצמן, והן מבקשות בכך גם לתקן עבור הנשים הצעירות שחוות.

עליזה לביא: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעה הזאת, ואני מבקשת להודות לכל מי שסייע בידי להזיז את החוק, וגם לך, אדוני השר, בשל העיכוב הזה – אני פשוט מהבוקר עם אימא שלי בבית-החולים ולא הייתי בטוחה שאני אספיק להגיע לאחר הבדיקה – אז אני רוצה להודות לחברים על ההתחשבות גם בשינוי הזה, וגם להודות לך, אדוני, בגלל העיכוב שהיה כאן.

עליזה לביא: אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק הזאת שתסייע ליישר את מונחי הגדרת הלידה באופן שיאפשר לנשים נוספות לקבל תמיכה מהביטוח הלאומי, גם מהמקום הפיזי וגם מהמקום הנפשי שכרוך בלידה של ולד מת, להתאוששות רפואית ונפשית, אבל גם באופן שהפרנסה שלהן לא תיפגע, וגם באופן שמקום העבודה יבין, יכיל ויסייע.

עליזה לביא: מן ההיבט התקציבי מדובר לא בהרבה מקרים במהלך השנה, וגם במקרים הללו לא כל הנשים זכאיות לזכויות, עקב מעמדן בביטוח הלאומי – אני מניחה שהשר ירחיב.

עליזה לביא: הצעת החוק החשובה הזאת היא פרי יוזמה משותפת של שדולת הנשים בישראל, בעקבות הפניות הרבות שהגיעו במשך השנים, והיא נכתבה בשיתוף האיגוד למיילדות וגינקולוגיה של ההסתדרות הרפואית בישראל.

עליזה לביא: וכאן אני גם מבקשת להודות לכל קבוצות הפייסבוק ולנשים היקרות שנרתמו, ולחזור ולהודות לך, אדוני השר, על התמיכה הרבה בחוק הזה.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר.

עליזה לביא: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כבוד השר – בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לאור הסקירה הרחבה שנתנה חברת הכנסת עליזה לביא, והיא נתנה סקירה רחבה וממצה, אני לא הולך להיכנס לפרטים.

חיים כץ: עם זאת, הממשלה מכינה הצעת חוק בנושא הזה, ויש הסכמה.

חיים כץ: אני מבין שאת ממתינה, אז אני מקווה שזה יהיה מהר מאוד.

חיים כץ: בכוונתנו להביא את הצעת החוק הזאת לקריאה הראשונה בימים הקרובים.

חיים כץ: ועדת השרים החליטה לתמוך, בסיכום עם המציעה – לתמוך בהצעת החוק שלה.

חיים כץ: היא תמתין, היא תצמיד את הצעת החוק להצעת החוק הממשלתית, ואנחנו מבקשים להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

אחמד טיבי: את מסכימה?

עליזה לביא: כן.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – הרחבת הזכאות לביטוח אימהות), התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 35, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סתיו שפיר מבקשת להודיע שהיא תומכת.

אחמד טיבי: הצעת החוק עוברת לוועדת העבודה והרווחה.

טלי פלוסקוב: אדוני, אפשר לרשום שאני תומכת מאוד?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב מודיעה שהיא תומכת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1970/20; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: הצעת החוק האחרונה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עקרת-בית לא תזדקק לתקופת אכשרה), התשע"ה–2015.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אנחנו מגישים, אדוני השר, הצעת חוק – היום כל החוקים של הביטוח הלאומי.

אוסאמה סעדי: זה חוק סוציאלי, וצריך להכניס בו הרבה שינויים ותיקונים, ולכן רוב חברי וחברות הכנסת מציעים הצעות חוק, אדוני היושב-ראש, לתקן את חוק הביטוח הלאומי.

אוסאמה סעדי: היום אנחנו ברשימה המשותפת הגשנו שלוש הצעות חוק, אדוני השר: הצעת חוק של חברתנו עאידה תומא בעניין מתן פטור מארנונה לזוגות צעירים בשנה הראשונה; של חברי באסל גטאס לעניין הכרה בפגיעה ממניעים גזעניים כתאונת עבודה; והצעת החוק השלישית היום, שאני מגיש ביחד עם כמה חברים מהרשימה המשותפת, מדברת על הצעת חוק הביטוח הלאומי, תיקון לחוק – עקרת-בית לא תזדקק לתקופת אכשרה.

אוסאמה סעדי: זה מעיד, אדוני היושב-ראש, על החשיבות שאנחנו רואים, ברשימה המשותפת, בענייני דיומא של הציבור שלנו, שאנחנו כן דואגים לצרכים ולרווחת הציבור הזה, ומגישים הצעות חוק, אבל לצערנו הרב, ולדאבוננו, ועדת השרים לענייני חקיקה, באופן עקבי וסיסטמטי, תמיד מתנגדת להצעות החוק שלנו.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו מברכים – חבר הכנסת ביטן – לכן אנחנו מברכים את חבר הכנסת ביטן על היוזמה שלו אתמול, שהייתה בוועדת הכנסת, ואנחנו תמכנו והודענו שאנחנו תומכים בהצעה שלו, שלפיה כל חבר כנסת יכול להופיע בפני ועדת השרים לענייני חקיקה פעמיים בשנה, בעניין שני חוקים שהוא מבקש לקדם.

אוסאמה סעדי: אנחנו חושבים שמדובר בהצעה ראויה מאוד, במיוחד שאנחנו רואים שכאשר אנחנו מדברים עם יושבת-ראש הוועדה, או ממלא-המקום, השר יריב לוין, או חברים אחרים בוועדה, ואנחנו מסבירים להם את הצעות החוק שלנו, אז הם כן מתעניינים, ואומרים: תנו לנו לבדוק, ולפעמים אפשר לקדם משהו.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר באים ורואים רק הצעות חוק מהאופוזיציה, או מהרשימה המשותפת, ויש מתנגדים לזה – זה לא מכובד, לא ראוי ולא ענייני.

אוסאמה סעדי: וכאשר כל הזמן מאשימים אותנו שאנחנו מתעסקים, אדוני היושב-ראש, בבעיה הפלסטינית, ולא מתעסקים בעניינים של האזרחים הערבים, אז הנה, כן – גם בהצעות החוק, גם בשאילתות, גם בדיונים המהירים, גם בכל מקום ובכל זמן שאנחנו נעלה, גם בפגישות עם שרים וגם בסיורים עם שרים, אנחנו מנסים לקדם את העניינים של הציבור ששלח אותנו.

אוסאמה סעדי: הצעת החוק שלנו אומרת שעקרת-בית שמוגדרת בחוק ביטוח לאומי נשואה אבל לא עובדת, לא כשכירה ולא עצמאית, אבל בן-זוגה מבוטח, היא כן נחשבת מבוטחת, והיא מקבלת קצבת זיקנה; אבל אם בעלה לא מבוטח, או שהיא לא נשואה ולא עובדת – היא לא תוגדר מבוטחת ולא תהיה זכאית לקצבת ביטוח לאומי, אלא אם כן תהיה לה תקופת אכשרה; תקופת אכשרה, זאת אומרת שהיא צריכה לשלם דמי ביטוח – סעיף 246 מדבר על 60 חודשים, ועל שנים רבות, כדי שהיא תהיה מבוטחת.

אוסאמה סעדי: לכן, כאשר במגזר הערבי אחוז ניכר וגדול מהנשים לא עובדות, והן עקרות-בית, ובמקרים לא רבים שבן-הזוג לא עובד ולא מבוטח, או שהיא לא נשואה – היא לא תהיה זכאית לקצבת זיקנה, ואנחנו חושבים שהיא כן צריכה לקבל קצבת זיקנה, במיוחד כשתגיע לגיל 64, לפחות תהיה הכנסת מינימום בצורה של קצבת זיקנה שהיא תוכל לקבל.

אוסאמה סעדי: אני סיכמתי שאנחנו נבדוק את העניין הזה לעומק עם המוסד לביטוח לאומי ועם משרד הרווחה, ולכן סיכמנו שהתשובה וההצבעה יהיו במועד מאוחר יותר.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת סעדי.

אחמד טיבי: תחקיר "עובדה" על פעילות ארגוני השמאל "בצלם" ו"תעאיוש"

אחמד טיבי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: תחקיר "עובדה" על פעילות ארגוני השמאל "בצלם" ו"תעאיוש", מס' 2344, 2359, 2365, 2375, 2384, 2398, 2405 ו-2417.

אחמד טיבי: ראשון המציעים, חבר הכנסת יואב קיש – לא נמצא; חבר הכנסת אלי כהן – לא נמצא; חבר הכנסת נחמן שי – נמצא גם נמצא.

יואב קיש: גמרנו את החקיקה?

יואב קיש: אז אני אחריו?

אחמד טיבי: אני אשקול את בקשתך.

יואב קיש: הקדמתם אותי עם החקיקה.

נחמן שי: נכון, נכון, זה מוקדם.

אחמד טיבי: זה בסמכויות היושב-ראש.

אחמד טיבי: בבקשה, נחמן.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שבוע שידרה התוכנית "עובדה" תחקיר על ארגון שמאל שנאשם בכך שאחד מפעיליו מסגיר מוכרי אדמות פלסטיניות לידי מנגנון הביטחון של הרשות הפלסטינית, מראה ודיווח מכוערים שקשה היה לצפות בהם וקשה היה לקבל אותם.

נחמן שי: אני חושב שאף אחד לא יכול להזדהות עם מעשה שבו מסגירים אדם, שעבר או לא עבר על חוק, לידי ארגון – כאן במקרה ארגון הביטחון המסכל הפלסטיני – שם הוא כנראה – או שהם עוברים עינויים קשים, ויש אומרים וגם נרצחים.

נחמן שי: באשמה לכך נשא אותו פעיל ששמו הוזכר בתוכנית, אבל בינתיים כבר מוצג בצורה סמויה כזו או אחרת בתקשורת – הפיקסלים פתאום פועלים שם.

קריאה: – – – מי זה.

נחמן שי: השם מופיע שם.

נחמן שי: השם לא חשוב לי, לצורך העניין.

נחמן שי: תראו, אני מסתייג לחלוטין, שלא יהיה לאיש ספק, ממה שהוא עשה, ומתנגד לכך בכל תוקף.

נחמן שי: יחד עם זאת, אני חושב שהקמפיין וה"עליהום" שבא אחר כך, שכוון נגד אותם ארגונים חשובים, לגיטימיים, חלק בלתי נפרד מהחברה האזרחית, שפועלים בתוכנו – בעלי אידיאולוגיה, בעלי משימה, בעלי שליחות לאומית, חברתית – כל הקמפיין הזה היה שלילי, חמור, מיותר, הרסני, דורסני, והשתלב כמו כפפה ליד במערכה שהממשלה הזאת גזרה על החברה האזרחית במדינת ישראל, על אותן עמותות שפעילותן לא נושאת חן בעיניה.

נחמן שי: אני מאוד מצר על כך שגם התוכנית, בסופו של דבר, "עובדה", בלי להתכוון, נתנה יד לקמפיין הזה.

נחמן שי: כאן מתבצעת, במדינת ישראל, הסתה חמורה נגד אותם ארגונים.

נחמן שי: הסתה לא מוצדקת, כי אני סבור שהדמוקרטיה הישראלית יכולה – אפילו צריכה ארגונים כאלה.

נחמן שי: זה חלק בלתי נפרד מהתהליך הדמוקרטי.

נחמן שי: כך פה, כך בכל העולם.

נחמן שי: כאשר שגריר ארצות-הברית מטריח את עצמו ללשכתה של שרת המשפטים כדי לומר לה: תעצרו את חוק העמותות, הוא לא עושה את זה כי הוא מתערב בענייניה הפנימיים של ישראל, אלא הוא עושה את זה מפני שהוא חרד לדמוקרטיה במדינת ישראל.

נחמן שי: הדמוקרטיה היא ערך משותף מרכזי לנו ולארצות-הברית.

נחמן שי: ארגונים יהודיים בארצות-הברית – ארגונים יהודיים, אתמול ראיתי הודעה של ארגון ה-ADL, של הליגה נגד השמצה, שיוצא נגד המסע הזה נגד ארגוני השמאל.

נחמן שי: אני רוצה לשוב ולומר: המעשים שמיוחסים לאותו פעיל, אם הם אומנם נעשו, הם מעשים חמורים, שאני מסתייג מהם בכל לשון – מסתייג מהם בכל לשון.

נחמן שי: יחד עם זאת, הניסיון להכתים קבוצה שלמה של עמותות ושל ארגונים במדינת ישראל בגלל אותם מעשים לא מקובל עלי, חמור, שלילי, וחשוב שייעקר – ייעקר – מתוך השיח הציבורי.

נחמן שי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הדובר הבא, לפנים משורת הדין, יהיה חבר הכנסת יואב קיש.

אחמד טיבי: אני שב ומדגיש שכשאני נמצא בשלטון אני מגלה נדיבות ורוחב לב.

קריאה: חמלה.

אחמד טיבי: לא הייתי אומר חמלה, האיש הזה לא צריך חמלה, אבל רוחב לב.

יואב קיש: תודה ליושב-ראש.

יואב קיש: כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אני מאוד שמחתי לשמוע את הדברים של חברי נחמן שי, חבר הכנסת נחמן שי, שגינה בצורה הכי ברורה שאפשר פה, מעל הדוכן הזה, את המעשים שבהם מואשמים לכאורה הפעילים של אותו ארגון.

יואב קיש: ואני חושב שהקריאה הזו – ולצערי, היא לא שגורה בפי כל המפלגות פה בבית – הייתה צריכה להיות משותפת לכולם.

יואב קיש: אם בימין אנחנו נתקלים גם בקבוצות קיצוניות שעושות עד כדי טרור יהודי, אנחנו ללא שום – באמת, מכל הצד הימני של המפה יש גינוי מוחלט של התופעה הזאת והתייחסות אליה כאל עשבים שוטים.

יואב קיש: לצערי, כשהעשבים השוטים מגיעים מהצד של השמאל, אנחנו פתאום רואים התגייסות – שמירה על ערכים, שמירה על הדמוקרטיה.

יואב קיש: חברים, צריך להגיד במילים הכי פשוטות: הדברים האלה, אסור שייעשו.

יואב קיש: אסור להביע מילה של תמיכה בדבר הזה.

יואב קיש: הקמפיין, או המהלך, שבעצם הוביל גם חקיקה שלי בעניין, חשיפה של ארגונים שמקבלים כסף ממדינות זרות בשביל לפעול למען האינטרסים שלהן, בצורה הכי חמורה, בשקרים, במעשים שלא ייעשו, על גבול הפלילי, כפי שראינו בתחקיר – זה אחר כך גם הולך לאו"ם.

יואב קיש: אנחנו הזמנו אותם פה לדיון בכנסת, הם לא הגיעו.

יואב קיש: אם זה היה דיון באו"ם, היו רצים, ישר לספר את הסיפורים שלהם.

יואב קיש: מספיק עם הצביעות והסטנדרטים הכפולים האלה.

יואב קיש: הגיע הזמן שיהיה מעל הבימה הזו ומעל הדוכן הזה גינוי ברור מפה לפה, מכל הסיעות של הבית.

יואב קיש: לא יכול להיות שידידתנו הגדולה ארצות-הברית, שבה יש חוק דומה אחד לאחד, שנקרא חוק הסוכן הזר, באה – –

נחמן שי: ממש לא – – –

מיקי רוזנטל: זה ממש לא אותו חוק, יואב.

יואב קיש: בדיוק אותו חוק.

יואב קיש: – – באה ומטיפה לנו מוסר בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אתה יכול לחשוב מה שאתה רוצה, אבל – – –

יואב קיש: יכולים להירתם לצדנו – אני חשבתי לקרוא לחוק חוק הסוכן הזר, אבל בסוף הלכנו על המילה שתולים.

יואב קיש: אני חושב שהניסיון של אותם קיצונים הזויים, שעכשיו בקמפיין מציגים את תמונתו של רבין, זיכרונו לברכה, כאילו זה קשור לעניין, או מאשימים אותנו במדינת שטאזי – זה, כשאין תשובות, כשלא יודעים להתמודד עם האמת, אז הולכים לכיוון הזה.

יואב קיש: והאמת היא פשוטה: המעשים האלה צריכים להיפסק.

יואב קיש: אני לא בעד להוציא את הארגונים האלה מחוץ לחוק; אנחנו בדמוקרטיה.

יואב קיש: אני רק חושב שמשמאל קיצוני והזוי אנחנו צריכים להתנער בדיוק כמו שאנחנו עושים את זה בצד הימני של המפה.

יואב קיש: ובמקום זה, החיבוק שמקבלים, כביכול מאבירי הדמוקרטיה, מכתים קבוצה הרבה יותר גדולה.

יואב קיש: אז אני אסיים ואומר שהגיע הזמן שנשלב פה ידיים ביחד, כל הבית הזה, נעביר את החקיקה הזו, ונעביר מסר ברור שאנחנו מתנגדים לשוליים הקיצוניים ההזויים האלה.

יואב קיש: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני שר התחבורה, חברותי, חברי חברי הכנסת, פעילות לא חוקית ולא מוסרית היא לא עניין של שמאל ולא עניין של ימין, היא עניין של כולנו.

עליזה לביא: כולנו צריכים לשמור על החוק במדינת ישראל ועל אמות המוסר.

עליזה לביא: בואו נפסיק עם המלחמה המיותרת הזאת בין שמאל ובין ימין.

עליזה לביא: תחקיר "עובדה" שפורסם לפני כמה ימים חשף, מה לעשות, פרשייה מסואבת של פעילות שהיא לא חוקית ולא מוסרית בארגוני השמאל הקיצוני: מימון ממדינות זרות, פעילויות לא חוקיות ולא מוסריות, הלשנה שגורמת לרצח על-ידי הביטחון המסכל של אותם הפלסטינים שמוכרים, מעבירים מידע, משתפים פעולה.

עליזה לביא: וכן – התגרות מכוונת בחיילי צה"ל, עד כדי הסיכון הממשי לחייהם.

עליזה לביא: חיילי צה"ל הם לא שכירי חרב, אלה הילדים והילדות שלנו, ואת התמונות הללו כולנו רואים, מכירים, שומעים בבית מהילדים שלנו, ואי-אפשר שזה יימשך כך.

עליזה לביא: זה לא נתפס בעיני שארגונים שמתיימרים להיות לוחמים לזכויות אדם ואזרח פוגעים בכזו קלות ובזלזול בזכות הבסיסית ביותר של אדם, הזכות לחיים.

עליזה לביא: בעקבות שידור הכתבה החל שצף של תגובות ביקורתיות, גם על הכתבה, בליווי דברים קשים על העיתונאית האמיצה אילנה דיין; אבל גם שתיקה בצדן, שתיקה תקשורתית חסרת תקדים.

עליזה לביא: תגובות מקוממות, כגון: חבירה לכוחות חשוכים המנסים לעשות דה-לגיטימציה של ארגוני השמאל ושל זכויות אדם; או טענה, או מילים ושימושים כמו: שימשתם ככלי שרת בידי הימין, נתתם תחמושת בידיים כאלה וכאלה.

עליזה לביא: חברים, כך אי-אפשר להמשיך, והשתיקה קשה מאוד בקרב רבים מהאנשים שציפיתי שיבואו ויגיבו, והשתיקה הזאת מעוררת הרבה מאוד אי-נחת ומועקה על איפה ואיפה.

עליזה לביא: פתחתי ואמרתי שמוסר, נורמות נכונות צריכות להיות משותפות לכולנו.

עליזה לביא: אז גם פעילי השמאל וגם פעילי הימין – כן, התקשורת לא באה לשרת, כלי שרת, ובטח לא עבודתה העיתונאית של אילנה דיין ושל מערכת "עובדה".

עליזה לביא: התפקיד שלה הוא להגן על הדמוקרטיה, וכדי שהיא תוכל לעשות את זה, עליה לחשוף את הדברים הרעים, את המחלות הקשות והמכוערות של שני הצדדים – או, אם יש, יותר – במפה הפוליטית.

עליזה לביא: ואנחנו צריכים לבוא ולתקן.

עליזה לביא: צריך לבוא ולראות ולאחוז ידיים.

עליזה לביא: אז גם אותם דוברי ביקורת שכחו את כתבות התחקיר שעשתה אילנה שהדליקו פנס גדול מאוד על הנעשה בשטחים, על אטימות של שופטים, על מקרים קשים שבהם חיילי צה"ל חרגו, על אסיר בשם נידאל אבו סעדה שהורשע על לא עוול בכפו, וגם על קצין אחד שכולנו זוכרים, סרן ר' נקרא לו, המ"פ שעמד – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

עליזה לביא: – – במרכז פרשת מותה המיותר של ילדה בת 13.

עליזה לביא: יש דברים שהם לא נוחים ולא משרתים, אבל התפקיד שלנו הוא לבוא ביחד ולהתמודד, ולא שכשלא נוח לנו, או שמשהו קורה בערוגה שקרובה אלינו יותר, אז פתאום אנחנו יודעים לצאת – – –

אחמד טיבי: בכל זאת, תודה רבה.

עליזה לביא: תודה, אדוני, אבל המראות האלה הם מראות חמורים, שמהווים קריאת השכמה מהירה, מהדהדת, ובעיקר לאלה, אדוני, שתומכים בארגוני השמאל הקיצוני, ואנחנו כאן צריכים לבוא ולראות איך אנחנו מתמודדים עם שקרים ועם מעשים שלא ייעשו.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אייכלר, תפאדל (אומר בערבית: נשארנו לבד, אף לא חבר כנסת אחד.

אחמד טיבי: )

טלי פלוסקוב: מה אמרת?

אחמד טיבי: אמרתי לנאזם: נשארנו בודדים, אף לא חבר כנסת – – –

יחיאל חיליק בר: לא יפה הזלזול שלך באלה – – –

ישראל אייכלר: לא, הוא התכוון לחברי כנסת – לאיזה חברי כנסת התכוונת?

אחמד טיבי: לחברי כנסת ערבים התכוונתי.

ישראל אייכלר: הוא לא הבין את זה.

אחמד טיבי: לא, הוא הבין.

ישראל אייכלר: אבל יהיו לך דוברי ערבית פה, לומדים עכשיו.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כל אזרח שחי בארץ ושמע את התקשורת רואה ועד למערך של צביעות בלתי רגילה מכל הצדדים.

ישראל אייכלר: כשנוח לאנשים מסוימים, הם צועקים "חופש הביטוי", "חופש אקדמי", "חופש עיתונאי" וחופש וחופש וחופש; כשלא נוח להם – "הסתה", "השמצה", "אלימות", "רדיפה", "פלילי".

ישראל אייכלר: ותמיד זה בשני הצדדים, זה לא ייאמן.

ישראל אייכלר: ואני טוען כבר שנים שכל המלחמה בין דת למדינה, בין חרדים לחילונים, בין ציונים לחרדים, בין דתיים לדתיים, ממומנת על-ידי גורמים חיצוניים שמעוניינים לעשות מלחמה בתוך הציבור היהודי בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: וראה זה פלא, אלה אותם גורמים שעושים את כל המלחמות בין ימין לשמאל, בין מתנחלים לתושבים, אפילו בין "הקשת המזרחית" וכל מיני ארגונים חברתיים לבין הממשלה, עד כדי המחאה החברתית.

ישראל אייכלר: הצד השווה: בכולם זה כסף זר של מדינות זרות וארגונים בין-לאומיים, שאני לא מאשים אותם, כי יש כנראה מספיק יהודים שבאים אליהם להגיד להם: תנו לי כסף ואני אחנך את העם היהודי שהוא יהיה יותר מודרני, שיהיה יותר מערבי, שיהיה יותר בעד שלום, שיהיה יותר בעד ערכים אוניברסליים מערביים; והם בתמימותם חושבים שמדינת ישראל זה איזה גטו קטן, עם ממשלה של שלטון קהילה, שאפשר להחליף את ראש הממשלה, למשל, על-ידי הבאת אשתו למרתף החקירות ולשאול אותה למה היא נתנה לאביה לחם לאכול ובגד ללבוש בביתה, דבר שאין בשום מקום בעולם.

ישראל אייכלר: וככה ישברו את המשפחה הזאת, עד שהגברת תגיד לבעלה: בוא נעזוב את כל העסק.

מיקי רוזנטל: מתי זה ישודר ב"עובדה", הסיפור שלך?

ישראל אייכלר: הסיפור שלי הוא אמיתי.

מיקי רוזנטל: אני מקווה שיש לך – – –

ישראל אייכלר: 15 שנה אני טוען את זה.

ישראל אייכלר: אתה רוצה שאני אגיד את השמות של הארגונים האלה?

מיקי רוזנטל: תביא, תביא את כל הרשימה של הארגונים שתומכים – – –

ישראל אייכלר: בוא אני אגיד לך, אני אגיד לך, אני אגיד לך – לא אגיד שמות פה, כי אני, כשאני אומר את זה, אני צריך להיות כמו רוזנטל – מבוסס, עם מסמכים.

ישראל אייכלר: אבל כשקיבלתי, חברי הכנסת, ב-2003, מסמך מאיזה ארגון זכויות אדם ואני רואה שם על ההשתלטות של החרדים ושל הדת ושל הסכנה, צלצלתי אליהם ואמרתי: סליחה, כל החוברת שלכם מדברת על עניינים חברתיים שאני מזדהה אתם – לעזור לערבים ולעזור לעניים ולעזור למסכנים – ופתאום אני מוצא את עצמי כנאשם פה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להגיד את השם – קרן מאוד מפורסמת.

ישראל אייכלר: היא לא קרן ישנה.

מיקי רוזנטל: להפך.

מיקי רוזנטל: אני אומר – – –

ישראל אייכלר: אז הם הודו בפני.

ישראל אייכלר: נפגשתי עם האיחוד האירופי, הם עשו מפגש עם עיתונאים חרדים.

ישראל אייכלר: שאלתי אותם: תגידו, למה אתם לא תומכים בארגוני הסברה לצורכי הציבור החרדי, העניים?

ישראל אייכלר: הם אמרו: לא, תבין, אנחנו תומכים רק באלה שנלחמים נגד הכיבוש ונגד העריצות, ומה לעשות, אנחנו לא תומכים בדת.

ישראל אייכלר: הם אפילו לא תומכים בדת המוסלמית, אגב.

ישראל אייכלר: מדובר פה בקבוצות של אנשים – ועל מי אני כועס?

ישראל אייכלר: לא על אלה שתומכים.

ישראל אייכלר: לאו עכברא גנב אלא חורא גנב.

ישראל אייכלר: אלה היהודים שבאים אליהם, מוסרים להם חומר נגד אחיהם היהודים: מציגים את ישראל כמו איראן; מציגים את ש"ס כמו תנועת "חמאס"; מציגים את יהדות התורה כמו "הג'יהאד האסלאמי".

ישראל אייכלר: כך הם אומרים בחוץ-לארץ.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אם תרשה לי, הייתי בפרלמנט הבריטי, והפגישו אותי – – –

אחמד טיבי: משפט אחרון.

ישראל אייכלר: משפט אחרון – בעניין ה-BDS.

ישראל אייכלר: אולי אני אדבר על זה פעם אחרת, יותר באריכות.

ישראל אייכלר: פגשתי שם מישהו, יהודי, שאלתי אותו: תגיד לי, איך אני יכול לשכנע אנשים, חברי פרלמנט בריטים, שאין בזה יושר, בעניין הזה של ה-BDS?

ישראל אייכלר: אז הוא אמר לי: לא יעזור לך כלום, אתה צריך לשכנע את החברים שלך שם, בכנסת שלכם, שראש הממשלה ישנה את המדיניות, אחרת תדע לך שהחרם על המוצרים האלה – זה חוצה את כל המפלגות, ואמרתי לו: ובראשן עומדים יהודים.

ישראל אייכלר: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי, תפאדלי (אומר בערבית: את וענת מבינות.

אחמד טיבי: )

שולי מועלם-רפאלי: אתה צריך לשמוע את קסניה, איזה נאום היא הרביצה בערבית.

שולי מועלם-רפאלי: חבר הכנסת אייכלר, אתה גבוה.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת, התחקיר המזעזע ומדהים באותו זמן של אילנה דיין ב"עובדה" על "בצלם" ו"תעאיוש" – הולך ובא מאותו מקום: המלחמה הבלתי-פוסקת על היותה של מדינת ישראל מדינת הלאום של העם היהודי, על היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית.

שולי מועלם-רפאלי: ארגוני השמאל הקיצוניים האלה, שיוצרים לעצמם את הדה-לגיטימציה בפעילות המטורפת שהם עושים, מתיימרים לעטוף את זה בזכויות, באדם.

שולי מועלם-רפאלי: הזכות הבסיסית של בני-האדם היא זכות החיים, וההתרברבות שנאמרה שם, במשדר הזה, מדברת על זה שבעצם מסרו מישהו אל מותו.

שולי מועלם-רפאלי: הם מסרו מישהו, ובעצם התוצאה של זה הייתה מוות, אז איזה זכויות אדם יש פה?

שולי מועלם-רפאלי: יש פה בעצם ניסיון בלתי פוסק לא לעזור לערבים ולא לדבר על זכויות אדם ולא להיות הומניים.

שולי מועלם-רפאלי: אין מה להסוות את כל הדברים האלה.

שולי מועלם-רפאלי: יש פה חתירה נגד קיומה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי.

שולי מועלם-רפאלי: התחקיר הזה, אדוני, רק מוכיח, גברתי השרה, את הנחיצות של העברה הכי מהירה של החוק, של השקיפות של כל מה שקורה בעמותות הנוראיות האלה של השמאל הקיצוני, שמחרחרות ריב בחברה הישראלית – חלק בחלק; את זה שהם חותרים תחת קיומנו כאן; את זה שבעצם, באופן די מפתיע, חלק מארגוני השמאל, במקום לעשות בדק-בית על מה שקורה בתוכם, בחרו להתנפל על אילנה דיין – פתאום אילנה דיין היא כבר לא עיתונאית; פתאום חופש הביטוי שלה לא חשוב; פתאום, גברתי, אותו חופש ביטוי שמקודש פה חדשות לבקרים הולך לאיבוד.

שולי מועלם-רפאלי: למה?

שולי מועלם-רפאלי: כי אילנה דיין שמה זרקור גדול מאוד על עשייה שנוגדת כל זכות אדם.

שולי מועלם-רפאלי: כל זכות אדם נעלמה בתוך המשדר הזה, וחברי בשמאל – חלקם בחרו לא לגנות את זה, לא לגנות את הפעילות הנוראית של אותו עזרא נאווי – ותכף נדבר עליו, תכף נרענן קצת את הזיכרון פה של חלק מהחברים, במה הוא הואשם.

שולי מועלם-רפאלי: חלק מחברינו בשמאל – – –

מיקי לוי: אף שכולם יודעים, יש צו איסור פרסום.

שולי מועלם-רפאלי: אוקיי, תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אתה מתקן אותי, אדוני, לא ידעתי עליו.

מיקי לוי: כולם יודעים, אבל.

שולי מועלם-רפאלי: ברור שכולם יודעים.

שולי מועלם-רפאלי: הוא התרברב בפיו ובשמו המלא שהוא מסר סוכן קרקעות לידי הרשות הפלסטינית.

שולי מועלם-רפאלי: כולם יודעים גם מה הייתה התוצאה של זה, אבל גם על זה אף אחד לא מדבר.

שולי מועלם-רפאלי: במקום להתנער מהעבודה, מהזעזוע הגדול הזה, בחרו שוב ושוב חלק מחברינו לתקוף את העבודה העיתונאית הראויה של אילנה דיין.

שולי מועלם-רפאלי: האיש הזה, שיש על שמו צו איסור פרסום, חברים, הוא פדופיל, הוא פדופיל.

שולי מועלם-רפאלי: הוא הואשם, הוא ידוע, הוא מוכר בקהילה של העשייה הנוראית הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: בו מתהדרים ארגוני השמאל?

שולי מועלם-רפאלי: באיש הזה?

שולי מועלם-רפאלי: זכויות אדם של ילדים שפדופיל עשה בהם את המעשים שלו – איזה זכויות אדם יש פה?

שולי מועלם-רפאלי: על זה אתם תוקפים את אילנה דיין, שמראה את פרצופו האמיתי של פדופיל, שמראה את פרצופם האמיתי של ארגוני שמאל קיצוניים, שבלי שום צורך בשום חקיקה עושים דה-לגיטימציה לעצמם?

שולי מועלם-רפאלי: הם לא צריכים להאשים אף אחד.

שולי מועלם-רפאלי: המלחמה בארגונים האלה ובעשייה של הארגונים האלה, שנוגדת כל זכות אדם הכי בסיסית, ובראשה הזכות לחיים – הזכות לחיים היא הזכות הראשונה.

שולי מועלם-רפאלי: התחקיר הזה, הקשה – – –

אחמד טיבי: משפט טוב לסיים בו את דברייך.

שולי מועלם-רפאלי: ובזה אני מסיימת.

שולי מועלם-רפאלי: הזכות לחיים הובאה באופן בולט בתחקיר הקשה והמזעזע הזה.

שולי מועלם-רפאלי: על הזכות לחיים הזאת כולנו צריכים להילחם, תוך דחייה בשאט נפש של הפעולות הנוראות של ארגון "בצלם" וארגון "תעאיוש".

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: תעלה שרת המשפטים, השרה איילת שקד.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאתייחס להשלכות המעשיות של תחקיר "עובדה", אני רוצה לפנות מכאן לארגונים שחלק קטן מפעילותם נחשף לעין הציבור, מאז יום חמישי האחרון.

איילת שקד: אני מתכוונת ל"שוברים שתיקה", "רבנים למען זכויות אדם", "בצלם" ו"תעאיוש", שחבריהם והאנשים הפועלים בשמם היו מעורבים במעשים החמורים שנקלטו בעדשת המצלמה.

איילת שקד: מרוב קריאות "זאב, זאב" במהלך השנים האחרונות, והאשמות השווא שטפלתם על הצבא ביחס להתנהלות לא מוסרית שהוא כאילו נוהג בה כלפי הערבים, התחלתם לקבל כלגיטימי מצב שבו חברים בארגון שלכם הפכו בעצמם לזאבים ולחיות טרף של ממש.

איילת שקד: אתם מאשימים חיילים שקושרים בפלנלית את עיני מי שנעצר כחשוד בטרור, ובמקביל אתם עוצמים עיניים ומגבים חשוד בסיוע להריגת אדם חף מפשע.

איילת שקד: כמו גמל שלא מצליח להבחין בדבשת הבולטת שעל גבו, גם אתם לא מצליחים לראות את החטוטרת המוסרית שצמחה לכם, ושכולם מסביבכם מבחינים בה מייד.

איילת שקד: מרוב הכרזות תלושות שוב ושוב על מעשים שמזכירים לכם תקופות אפלות בהיסטוריה, אתם לא מצליחים לזהות את האפלה שהשתלטה עליכם, את ליקוי המאורות שאתם נמצאים בו כיום, את מכת החושך המוסרי שנפלה עליכם.

איילת שקד: מרוב השוואות שאתם עורכים חדשות לבקרים בין החברה הישראלית למקולקלות שבחברות, לא עצרתם לרגע לעשות חשבון נפש עם עצמכם.

איילת שקד: עלה על דעתכם לבדוק לאיזה ארגונים מקבילים בעולם הפכתם להיות דומים, ומה זה אומר עליכם כשאתם משתפים פעולה עם הביטחון המסכל הפלסטיני?

איילת שקד: והאם תמיד הכרתם את המילים גזנגה וזובור שהפעילים שלכם עושים בהן שימוש לאחרונה, או שאולי אלה החידושים האחרונים בלקסיקון השלם של זכויות האדם?

איילת שקד: את החזרה לחלקי המולדת ההיסטורית של העם היהודי הגדרתם במשך שנים כ"קולוניאליזם", והתכוונתם להעביר בכך ביקורת על ישראל.

איילת שקד: אבל באותה נשימה לא היה אכפת לכם להגדיר אדם שהורשע במעשה סדום בקטין בן 15 כ"אימפריה".

איילת שקד: הפעילות ההולכת והמתרחבת שלו כנראה יותר לגיטימית בעיניכם.

איילת שקד: המוסר שלכם כבר מזמן אינו כפול – הוא משולש, הוא מרובע, הוא מחומש, כבר הפסקנו לבדוק.

איילת שקד: גם שמות הארגונים שלכם כאילו נלקחו מתוך מילון "שיחדש" של ג'ורג' אורוול; לא רק שאין קשר בין השמות לפעילות, בדרך כלל הפעילות שלכם הפוכה מהשם שבחרתם להעניק לארגון שלכם.

איילת שקד: ארגון "בצלם", בשם הארגון שלכם אתם נושאים לשווא את צלמו של אלוהים.

איילת שקד: אתם מבקשים לעשות בצלם הזה שימוש פוליטי, אבל אתם פשוט לא מצליחים לגנות פעיל שלכם שנחשד בסיוע לפגיעה באדם חף מפשע שנברא בצלם.

איילת שקד: ולמה?

איילת שקד: במה חטא אותו פלסטיני?

איילת שקד: האם סחר קרקעות עם יהודים לא מאפשר לכם להגדיר את מי שמולכם כאדם?

איילת שקד: עד כדי כך אתם מלאי שנאה?

איילת שקד: עד כדי כך הפוליטיקה שלכם מעבירה אתכם על דעתכם?

איילת שקד: ארגון "רבנים למען זכויות אדם", על האיסור "לא תרצח" שבעשרת הדיברות כבר למדתם, או שאולי זו סוגיה הלכתית שאתם עוד מתלבטים לגביה?

איילת שקד: אני בוודאי לא צריכה לספר לכם שכשקין רצח את אחיו, איש בעולם לא דיבר, ובכל זאת העולם כולו רעש, כי דמו של הבל צעק מן האדמה.

איילת שקד: עולם ששותק ועובר לסדר-היום על מעשה רצח הוא עולם לא אנושי.

איילת שקד: ארגון שהעומד בראשו מגיע לתמוך בבית-המשפט במי שחשוד בסיוע להריגה וקשירת קשר הוא ארגון שבשום צורה לא יכול להגדיר את עצמו ארגון זכויות אדם.

איילת שקד: ארגון "שוברים שתיקה", אני לא זוכרת שבוע אחד בשנים האחרונות ששתקתם כל כך הרבה.

איילת שקד: מה קרה, שברתם את השתיקה כל כך הרבה פעמים נגד מדינת ישראל ונגד חיילי צה"ל הגיבורים שכבר לא נשארו לכם מילים כדי לעשות בהן שימוש כשצריך?

איילת שקד: בדיוק פה השתתקתם?

איילת שקד: עד כדי כך קשה לכם לגנות ניסיון רצח?

איילת שקד: ואולי השתיקה הזאת היא משום שאת אוצר המילים העשיר שלכם אתם משקיעים גם ברגע הזה כדי לשכנע עוד גורם בחו"ל להחרים את ישראל.

איילת שקד: ופה אני רוצה להגיד לכם כמה מזעזע בשבילי לשמוע אדם שהיה מנכ"ל משרד החוץ הישראלי, אלון ליאל, שפועל בשירות ה-BDS ומלמד אנשים צעירים ואנשים ששייכים לארגון זכויות אדם כמו "שוברים שתיקה" כמה חשוב להחרים את ישראל בחו"ל וכמה חשוב להפעיל את הלחץ.

איילת שקד: ארגון "תעאיוש", משמעות השם שלכם בערבית היא דו-קיום, ואתם מגדירים את עצמכם התארגנות של ערבים ויהודים הפועלים לנתץ את חומות הגזענות וההפרדה מתוך שותפות ערבית-יהודית אמיתית.

איילת שקד: זו חייבת להיות בדיחה.

איילת שקד: הארגון שהעומד בראשו הסגיר פלסטינים למותם מדבר על שותפות אמיתית.

איילת שקד: אחרי הכול, מהי שותפות אמיתית אם לא הקשר העז שנוצר בין מענה למעונה?

איילת שקד: ההתארגנות החביבה הזאת שלכם, שמבקשת לקדם את מטרותיה לטענתכם "באמצעות פעולות סולידריות יומיומיות, ישירות ובלתי אלימות", מוציאה שם רע למילה סולידריות.

איילת שקד: ההשלכות בטווח הקצר של תחקיר "עובדה" ברורות לחלוטין; חקירה נפתחה נגד המעורבים במעשים, ואני קוראת לכולנו להתאזר בסבלנות עד סופה.

איילת שקד: אין לי ספק שרשויות האכיפה והחקירה יעשו את עבודתן.

איילת שקד: בטווח הארוך יותר אני מאמינה שככל שתיווצר יותר שקיפות גם בתחום הזה, כך ייטב לכולנו.

איילת שקד: ראינו מה חשיפה אחת קטנה עושה לשיח הציבורי בישראל, ואין לי שום ספק ששקיפות מוגברת וקבועה במנגנון מוצלח ולאורך זמן, כפי שאקדם במסגרת חוק השקיפות, תצליח לייצר שיח בריא יותר של כלל החברה בישראל.

איילת שקד: תודה.

אחמד טיבי: מה מציעה השרה?

איילת שקד: להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוקה.

אחמד טיבי: נצביע.

אחמד טיבי: מי שבעד הוא בעד העברה לוועדת החוקה, מי שנגד הוא בעד הסרה, הסרה מסדר-היום, הכוונה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 14 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

אחמד טיבי: 14 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

אחמד טיבי: הוחלט להעביר את הנושא לדיון בוועדת החוקה.

אחמד טיבי: עיגון מעמדה וסמכויותיה של נציבות הביקורת על הפרקליטות בחקיקה ראשית

אחמד טיבי: אנחנו עוברים לנושא הבא: עיגון מעמדה וסמכויותיה של נציבות הביקורת על הפרקליטות בחקיקה ראשית, הצעות לסדר-היום מס' 2385, 2401 ו-2418.

אחמד טיבי: חברת הכנסת ציפי לבני, בבקשה.

ציפי לבני: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני עוסקת כאן לא בעניין תיאורטי אלא מבחינתי אולי הדבר החשוב ביותר שעשיתי בהיותי שרת המשפטים:

ציפי לבני: הקמת גוף הביקורת לא רק על הפרקליטות אלא על כלל גופי התביעה במדינת ישראל ואלה שמקבלים את אותה סמכות מהיועץ המשפטי לממשלה.

ציפי לבני: נכנסתי לתפקיד אחרי הרבה שנים שבהן הנושא היה על סדר-היום, עם מחלוקות והתנגדויות שונות בעניין הזה.

ציפי לבני: עמדתי הייתה תמיד, שיש להקים את הגוף הזה.

ציפי לבני: קודם כול, כי אני מאמינה בשקיפות, אני מאמינה בביקורת, ואני מאמינה שזה צריך לחול על כולם.

ציפי לבני: ביום כניסתי לתפקיד אמרתי: אין אדם מעל החוק ואין גוף שחסין מביקורת, ושני הדברים האלה צריכים להתקיים.

ציפי לבני: אנחנו מדברים על המערכת אולי החשובה ביותר בדמוקרטיה הישראלית, מערכת אכיפת החוק.

ציפי לבני: לי יש אמון מלא במערכת אכיפת החוק.

ציפי לבני: יש לי אמון מלא באנשים שעובדים בפרקליטות המדינה ורואים בעבודתם באמת שליחות, אמיתית; שליחות לא מטעם עצמם, אלא בשם הערכים שאני מאמינה בהם.

ציפי לבני: שליחות מטעם הציבור.

ציפי לבני: וכשאמרתי שאין אדם מעל החוק, אלה בדיוק האנשים שגם פועלים כך, ללא מורא וללא משוא פנים, כאלה שהיו יכולים להגיש כתבי-אישום גם נגד נשיא, גם נגד שרים וגם נגד ראש ממשלה במדינת ישראל; אלה שמנקים, בעודנו מדברים, גם את השחיתות הציבורית.

ציפי לבני: ואין חשוב מזה.

ציפי לבני: והייתי רוצה לחשוב שגם הציבור חש ככה כלפי גורמי אכיפת החוק.

ציפי לבני: אבל לא זה המצב.

ציפי לבני: והתחושה היא שמדובר בקבוצה שעובדת בלי נכונות לחשוף את פעולותיה או לעמוד לביקורת.

ציפי לבני: עם כניסתי לתפקיד הגעתי להסכמות עם היועץ המשפטי לממשלה שיקום הגוף הזה.

ציפי לבני: התמנתה ועומדת בראשו דמות מרשימה, אמיצה, שאכפת לה מהמערכת – הילה גרסטל לא באה כדי לפגוע בפרקליטים.

ציפי לבני: גם היא רואה בעבודתה שליחות, וגם היא מחויבת לעשות את אותה ביקורת, ביקורת עניינית, ביקורת מתקנת, ביקורת שכל אחד יוכל להפיק ממנה את הלקחים גם באופן אישי וגם ברמת המערכת כולה.

ציפי לבני: כי צריך להבהיר: פיצול של המערכת היום, גם אם הדבר מומלץ בדוח גולדברג, זה דבר שיביא להריסתה, ולהריסתו של הגוף שהוקם.

ציפי לבני: אני יודעת שהפרקליטים התנגדו לביקורת אישית.

ציפי לבני: כללתי בחוק שהגשתי את כל ההגנות האפשריות ברמה העניינית: לא לעשות ביקורת תוך כדי הליך שיפוטי, כדי שלא יאוימו כשהם פועלים ללא חת, כפי שצריך, באולם בית-המשפט.

ציפי לבני: קבענו שלא יתקבלו תלונות אנונימיות, כדי שלא יהיה שימוש לרעה.

ציפי לבני: קבענו שלא יישקל שיקול דעתם המשפטי, כי זה דבר שבאמת שייך להם.

ציפי לבני: אבל גם מערכתית וגם מבחינת התנהלות, יש צורך לעשות את הבדיקות האלה.

ציפי לבני: אני רוצה שכל אזרח במדינת ישראל ידע שיש לו כתובת, ושבודקים את הנעשה בעניינו, כי עניינו יכול להיות חירותו לשנים ארוכות או מאסרו לשנים ארוכות.

ציפי לבני: זה לא עניין קל ערך.

ציפי לבני: וברגע שאנחנו ניפתח ונאפשר לכל אזרח לעשות את זה, אמון הציבור במערכת יגבר.

ציפי לבני: עכשיו, זה לא סוד, יש כאלה שרוצים לפגוע בשומרי הסף, במערכת המשפט, במערכות אכיפת החוק.

ציפי לבני: אני בהחלט מודעת לזה.

ציפי לבני: חלקם הם גם כאלה שכבר הוגשו נגדם כתבי-אישום.

ציפי לבני: אבל אנחנו כן יכולים לייצר כאן קונסנזוס סביב ההבנה שהגוף שהוקם הוא גוף נדרש.

ציפי לבני: קיים גוף כזה גם על שופטים במדינת ישראל, וטוב שכך.

ציפי לבני: וכל מהלך אחר, שבא בעקבות שביתת הפרקליטים – ואני מצרה על שביתתם, אני חושבת שהם היו צריכים – הראשונים – לבוא ולהגיד: אנחנו פתוחים, אנחנו יכולים לקבל ביקורת.

ציפי לבני: לא מדובר בעניין אישי, מרדף אחרי מישהו; שמותיהם ממילא לא יפורסמו.

ציפי לבני: אבל כל אחד מאתנו שלוקח על עצמו שליחות כלשהי, כל אחד מאתנו צריך גם לתת דין-וחשבון.

ציפי לבני: ואם זה לא נעשה לציבור ישירות, אז בוודאי דרך גוף הביקורת.

אחמד טיבי: תודה.

ציפי לבני: אני קוראת ואני מבקשת משרת המשפטים: אני יודעת שאנחנו שותפות בעניין הזה לאותה השקפת עולם כוללת, ואני מודעת לזה שלא פשוט הדבר כשיש התנגדות כל כך קשה מתוך המערכת.

ציפי לבני: ההתנגדות הזאת מצערת אותי – ורק, דרך אגב, כשהקמנו אותה, בזה אחר זה התייצבו כולם ואמרו: תומכים אנחנו, למעט באמת ארגון העובדים.

ציפי לבני: לא מדובר בדיני עבודה, סליחה.

ציפי לבני: ולכן, אני מקווה שאותו גוף ביקורת בראשותה של הילה גרסטל, שעושה עבודה באמת נפלאה, ימשיך להתקיים.

ציפי לבני: אני ביקשתי לעגן אותו בחקיקה, בין היתר בגלל מה שאני רואה שקורה.

ציפי לבני: ברגע שיש חקיקה, יוסרו סימני השאלה, יהיה ברור שזה צריך לעבוד, וכך גם קבענו כשהקמנו את הגוף, שנעביר אותו לחקיקה.

ציפי לבני: וגם אם הייתה המלצה לפצל, אני מבקשת – אל תפצלי את הגוף הזה, תשמרי עליו.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, בחולם.

קריאה: בצלאל, לא נתנאל.

אחמד טיבי: בצלאל בבי"ת, סמוטריץ בחולם.

בצלאל סמוטריץ': שלום, אדוני הריבון – אה, היושב-ראש – חברתי השרה, טוב, אני באמת לא רוצה לחזור על הדברים הנכונים מאוד שאמרה קודמתי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב, אגב, שמגיע לשרה לשעבר ציפי לבני – אומרים שאפשר להגיד פה על הדוכן – שאפו גדול על ההקמה של הגוף הזה.

ציפי לבני: תודה.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת לא רוצה לחזור, אני חותם ממש על כל מילה, גם על האמון הגדול במערכת וגם על ההבנה – אני אולי אוסיף רק שהאמון הציבורי במערכת הוא אחד מהנדבכים הכי מרכזיים של הלגיטימציה שלה, כי התוקף המוסרי שלנו כחברה לקחת אדם, לשלול את חירותו ולשים אותו בבית-סוהר נשען על הלגיטימציה הציבורית שכחברה אנחנו מעניקים לאותן מערכות אכיפה.

בצלאל סמוטריץ': אני מדלג על כל הדברים הגדולים באמת שחברת הכנסת לבני אמרה, ורוצה לרדת לכמה פרטים קטנים.

בצלאל סמוטריץ': ישבתי אתמול, גברתי השרה, עם ארגון הפרקליטים ושמעתי אותם בקשב רב.

בצלאל סמוטריץ': יש גם הערות מסוימות שאפשר לקחת מן הדברים שלהם, נניח על היחס בין הפרקליט בקצה – ששיקול הדעת הוא לא שלו אלא בדרך כלל של הממונים עליו, וצריך לראות שלא הופכים עכשיו את הביקורת – ופה הבעיה, אגב, היא דווקא באותה ביקורת פרטנית.

בצלאל סמוטריץ': צריך לראות שלא הופכים אותה עכשיו לכלי ניגוח, שכל עורך-דין שקצת לא מרוצה מהצד שכנגד עכשיו הולך ומגיש תביעה בצורה קנטרנית.

בצלאל סמוטריץ': צריך לראות איך מגינים על אותם פרקליטים בקצה, שהם בדרך כלל – שוב, שיקול הדעת תמיד יהיה של הממונים עליהם, ברוב המקרים, אבל הם אלה שימצאו את עצמם אחר כך בחזית ויחטפו את כל האש.

בצלאל סמוטריץ': צריך לראות שהביקורת, כמו ביקורת בכלל, נועדה לשפר, ולכן אין בה סנקציות, אלא היא מציפה את הבעיה ומעבירה לגורם הממונה את הממצאים, כדי שהגורם הממונה יעשה אתם מה שהוא רוצה, ולא מתחילים פה עכשיו לצוד מכשפות ולתלות אנשים בכיכרות.

בצלאל סמוטריץ': אבל – וזה אבל גדול, חברתי שרת המשפטים – אסור בשום פנים ואופן להפריד בין הביקורת הנקודתית הפרטנית לביקורת המערכתית.

בצלאל סמוטריץ': זה בעצם לעקר את כל גוף הביקורת הזה מתוכן, מכיוון שכל ביקורת פרטנית שתהיה, כשירצו לגלגל אותה, יגידו: רגע, רגע, רגע, זו בעצם סוגיה מערכתית, בואו נעביר את זה לביקורת המערכתית.

בצלאל סמוטריץ': את הביקורות המערכתיות ינהל גוף אחר שנמצא בתוך המערכת, ואם אני חוזר לשאלת אמון הציבור – אין דבר כזה שגוף מבקר את עצמו ולא נמצא תחת ביקורת.

בצלאל סמוטריץ': לכן גוף הביקורת חייב לטפל גם בביקורות פרטניות וגם בביקורות מערכתיות.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, הפיצול פשוט יסרס את כל המערכת הזאת.

בצלאל סמוטריץ': ישחקו כאן פינג-פונג בין שני הגופים האלה, ולא באמת – הביקורת לא תהיה אפקטיבית.

בצלאל סמוטריץ': וכן אמירה אחרונה על היקף הביקורת, כי היו גם טענות שבסוף, גם פרקליטות המדינה כפופה למבקר המדינה.

בצלאל סמוטריץ': אין גוף ביקורת מיוחד למשרד הפנים, אין גוף ביקורת מיוחד – אבל צריך לדעת שכגודל האחריות והסמכות – וחברת הכנסת לבני דיברה כאן על הדברים קודם בנקודות – כגודל הסמכות והאחריות כך גם היקף הביקורת.

בצלאל סמוטריץ': ככל שגוף נמצא בצומת שהוא מקבל החלטות יותר הרות גורל גם ביחס לאנשים פרטיים – אם מדברים על הליכים פליליים – ולא פחות מזה ביחס למדינה כולה, ופרקליטות המדינה – משרד המשפטים כיום הוא משרד שחולש באמת על כמעט כל מה שקורה כאן במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': כשיש גוף שהוא כל כך חזק, שהוא בעצמו, אגב – הרי הוא נמצא מעל המשטרה, זאת אומרת, הוא נמצא מעל כל רשויות האכיפה.

בצלאל סמוטריץ': כל מיני מנגנונים שיכולים להיות קיימים ולעבוד טוב אצל גופים אחרים לא יכולים לעבוד אצל הגוף הזה, כי הוא באמת הגוף שנמצא מעל כולם; הוא מנחה את כולם, הוא מוביל את כולם, יש לו סמכות על כולם; היקפי הסמכות שלו הם באמת בלתי מוגבלים; הוא בדרך כלל קובע את גבולות הסמכות של גופים אחרים במדינה – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': – – ולכן יש גם הצדקה לגוף ביקורת עצמאי שיתמחה, שילמד את שיקול הדעת, את היקף שיקול הדעת ואת הנהלים ופשוט יעשה ביקורת אפקטיבית.

בצלאל סמוטריץ': וכמו שאמרה חברת הכנסת לבני, פשוט כדי שהמערכת הזאת תקבל את האמון הציבורי שהיא זקוקה לו כמו אוויר לנשימה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: גברתי השרה.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: אחרי השרה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, אני שמחה שיש נושא אחד שמאחד את כל חברי הכנסת, שמאל, ימין, ערבים, יהודים, דתיים, סמוטריץ ולבני וגרמן וחברת הכנסת סויד.

איילת שקד: כל חברי הכנסת בנושא הזה חושבים אותו דבר.

איילת שקד: אני באמת רוצה לברך את חברת הכנסת לבני שהקימה את הגוף הזה.

איילת שקד: זה היה, אני מסכימה אתך, צעד מאוד מאוד משמעותי וחשוב בקדנציה הקודמת.

איילת שקד: בראש הגוף, כפי שאמרת, עומדת שופטת בדימוס מוערכת מאוד, שעושה עבודה באמת מקצועית, מאמינה במה שהיא עושה, ואנחנו רואים כבר תוצאות של דוחות שהפרקליטות מקבלת ולומדת ומשתפרת, כי הרי בכל ארגון, בטח כזה גדול וכזה חזק – בכל ארגון יש בעיות, וכל ארגון יכול להשתפר.

איילת שקד: כשנכנסתי לתפקיד היו, הייתי מגדירה, עיצומים בפרקליטות בגלל החיכוכים של ועד העובדים של הפרקליטות עם גוף הביקורת.

איילת שקד: ואני חשבתי, ואני עדיין חושבת, שהדרך הנכונה, כפי שאמרת, היא ללכת לחקיקה.

איילת שקד: ביקשתי מכבוד השופט בדימוס, השופט גולדברג, שהיה גם מבקר המדינה וגם נציב תלונות הציבור על השופטים, לבחון את הסוגיה הזאת, והוא באמת הציע להחיל את הביקורת גם על היועץ המשפטי לממשלה, מה שלא קיים היום, וגם לפצל בין הביקורת המערכתית לביקורת הפרטנית.

איילת שקד: אני שומעת מה אתם אומרים, באמת; אני אומרת ככה, זה גם משמאל וגם מימין, באמת בלי שום שייכות או זהות מפלגתית או פוליטית.

איילת שקד: כולם מאמינים בביקורת, כולם חושבים שהפרקליטות היא גוף חזק מאוד ושראוי שתהיה עליו ביקורת.

איילת שקד: דרך אגב, זה גם גוף מאוד מקצועי עם אנשים מאוד טובים שעובדים מהבוקר עד הערב בשכר לא גבוה בשביל באמת להגן על שלטון החוק במדינה.

איילת שקד: וצריך למצוא את הנוסחה הנכונה, שתהיה – מצד אחד, תגביר את אמון הציבור במערכת ותמצא כשלים שבעקבות הממצאים יוכלו לתקן, ומצד שני תגן על הפרקליט שמגן על המדינה, ולא תהפוך את הפרקליטות לגוף רופס.

איילת שקד: אז בימים אלה אני מנסה למצוא את הנוסחה שתצליח לעגן את כל הדברים האלה.

איילת שקד: אני גם כמובן מדברת אתכם, אני מקווה מאוד שנעשה את זה כולם ביחד.

איילת שקד: תודה רבה.

איילת שקד: אני רוצה להעביר את ההצעות לסדר-היום לדיון בוועדת החוקה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת יעל גרמן, דעה אחרת.

איילת שקד: לא, אין לה דעה אחרת.

אחמד טיבי: הבעת דעה.

אחמד טיבי: היא לא חייבת להיות אחרת.

יעל גרמן: כן, אני ממש לא בטוחה שהיא תהיה אחרת.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי וחברותי חברי הכנסת וחברות הכנסת, זה באמת כמעט חזון אחרית הימים כאשר אני מסכימה עם בצלאל סמוטריץ.

יעל גרמן: אני לא יודעת אם יהיה עוד נושא.

יעל גרמן: אני מסכימה לכל מילה שהוא אמר – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יעל גרמן: כן, אבל אני לא הייתי פה.

קריאות: – – –

יעל גרמן: דווקא בנושא ההורים השכולים לא כל כך הסכמתי, אבל יצאתי מסיבות אחרות.

יעל גרמן: לא הצבעתי.

יעל גרמן: ודאי שאני מסכימה עם כל מילה.

יעל גרמן: אני רוצה לפנות – קודם כול אני רוצה להתחיל ולומר שבכלל אין ספק – אני יודעת שהפרקליטים מרגישים והפרקליטות מרגישה היום תחת מתקפה, וחבל, כיוון שזה גוף חשוב מכדי שנתקיף אותו או מכדי שהוא ירגיש שהוא מותקף.

יעל גרמן: זה גוף ששומר עלינו, שומר על החוק, שומר על הסדר, שומר מפני שחיתות, שומר מפני אלימות, שומר מפני כל דבר שאנחנו רוצים באמת לשמור במדינה.

יעל גרמן: עם זאת, דווקא בשל כך, דווקא מפני שהוא שומר, ודווקא מפני שיש לו סמכויות כל כך רבות, ודווקא מפני שהוא כל כך חזק, הוא זקוק לגוף ביקורת.

יעל גרמן: וגוף ביקורת לא יכול להיות גוף ביקורת פנימי, הוא חייב להיות גוף ביקורת חיצוני, כי גוף ביקורת חיצוני יכול לראות בצורה אובייקטיבית את הנעשה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעל גרמן: ואני רוצה רק לחזק את מה שנאמר, ולחזק את ידי שרת המשפטים, שלמעשה נקרעת – היא ממונה על הפרקליטות והיא יודעת את הערך ואת החשיבות של מעשיהם; מצד שני, היא גם מבינה את החשיבות של הביקורת.

יעל גרמן: ואני מבקשת לחזק את ידיה ולבקש ממנה שלא להפריד בין הביקורת המערכתית לביקורת הפרטנית.

יעל גרמן: אין דבר כזה, מתוך הפרט אנחנו למדים על הכלל, ומתוך הכלל – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

יעל גרמן: – – אנחנו מסיקים על הפרט.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סויד.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, גם אני מצטרפת לדברים של שרת המשפטים לשעבר, חברת הכנסת לבני, שלמעשה יזמה, הגתה והביאה את גוף הביקורת, את הנציבות, לכדי הקמה; וגם לשרת המשפטים איילת שקד, שהיום אמורה לקבל את ההכרעה כיצד גוף הביקורת יתנהל וכיצד תהיה הביקורת.

רויטל סויד: אני רוצה להקדים ולומר, הפרקליטים עושים עבודת קודש, הם עובדים יום וליל.

רויטל סויד: לא ניתן לבוא ולומר באיזשהו אופן שהם מכניסים אג'נדה אישית, ואת זה אני יכולה לומר מקרוב.

רויטל סויד: יכול להיות שמדי פעם הם טועים, יכול להיות שהם שוגים.

רויטל סויד: זה כמעט לא קורה.

רויטל סויד: ותמיד תמיד מה שהם רואים לנגד עיניהם זה את שלטון החוק, את מדינת ישראל, כדי שתהיה לנו חברה מתוקנת, ללא פשיעה, שחיתות וכיוצא בזה.

רויטל סויד: אבל, מה לעשות וכולנו בני-אדם, ואין אף אדם או גוף שיכול להיות חסין מביקורת כלשהי.

רויטל סויד: עכשיו, גוף הנציבות הוקם, ויש הביקורת, ועכשיו, לאחר דוח גולדברג, השאלה המתבקשת היא האם אנחנו מדברים על ביקורת שתהיה ביקורת – – –

אחמד טיבי: תודה רבה.

רויטל סויד: שנייה.

רויטל סויד: – – – האם אנחנו מדברים על ביקורת שתהיה ביקורת מפולגת, פרטנית לחוד ומערכתית לחוד, או במקום אחד.

רויטל סויד: ופה הפרקליטים מבקשים בקשה שאיננה יכולה להתקיים.

רויטל סויד: ומדוע היא איננה יכולה להתקיים?

רויטל סויד: כי לא יכול להיות שהיועץ המשפטי, שהוא בעצמו איננו מבוקר, יהיה זה שיעשה את הביקורת המערכתית, ומאידך, תהיה ביקורת פרטנית לבד.

רויטל סויד: עכשיו, אנחנו מבינים שיכול להיות שיש דברים שצריך לבוא ולהקשיב ולשמוע.

רויטל סויד: ואני עומדת פה – אני לא פונה לשרת המשפטים, כי פנו אליה כבר – אני עומדת פה, ומהמקום הזה פונה לחברי הפרקליטים ואומרת להם: בואו נעשה את זה בד-בבד כי צריך לעגן את זה בחקיקה, כי צריך שהביקורת המערכתית – –

אחמד טיבי: נא לסיים.

רויטל סויד: – – והפרטנית תהיה – – –

אחמד טיבי: נדמה לי שעברה כבר דקה.

רויטל סויד: – – – הביקורת המערכתית והפרטנית תהיה משולבת.

רויטל סויד: יכול להיות שאפשר לבוא ולשמוע, ולנסות לעשות – לעגל את הריבוע או לרבע את המעגל.

רויטל סויד: אינני יודעת איך לעשות, אבל בסופו של דבר – ואני מסיימת, אדוני היושב-ראש – חייבת להיות ביקורת מערכתית ופרטנית שתחסה תחת נציבות אחת וגוף אחד.

רויטל סויד: וחברי הפרקליטים, אתם עומדים היום בימים מאוד קשים עם ביקורת לא פשוטה מצד הציבור אליכם בגין דברים – על חלקם בצדק ועל רובם לא בצדק.

רויטל סויד: אז דווקא בגלל זה, ודווקא מפני שצריך להגביר את אמון הציבור בכם ובמערכת המשפט ובבית-המשפט העליון, תסכימו.

רויטל סויד: אין לכם מה להסתיר, אין שום סיבה שלא תהיו מבוקרים, אין לכם ממה לחשוש.

אחמד טיבי: נא לשאוף – –

רויטל סויד: תודה.

אחמד טיבי: – – לסיים את הנאום.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, הבעת דעה.

איילת שקד: רק הנושא של פולארד איחד ככה את כולם.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש – – –

אחמד טיבי: זה יותר.

שלי יחימוביץ': אני לא מאוחדת אתכם, רק שתדעו.

איילת שקד: אה, שוב לא.

שלי יחימוביץ': לא הייתי שותפה להצעה.

אוסאמה סעדי: גברתי השרה – –

אחמד טיבי: בבקשה, חבר הכנסת סעדי.

אוסאמה סעדי: – – חברי חברי הכנסת, אני שמעתי מחדרי, פשוט היו לי פגישות עם ראשי מועצות מהצפון, אז שמעתי את כל הדיון, גם את שרת המשפטים הקודמת, חברת הכנסת ציפי לבני, וגם את חבר הכנסת סמוטריץ, וגם שמעתי את התשובה של כבוד השרה.

אוסאמה סעדי: אני חייב להגיד שבעניינים מקצועיים חייבים להגיע לאחדות דעים, וטוב שכך.

אוסאמה סעדי: ואני נתתי לפני כמה ימים מחמאה לכבוד השרה – סמוטריץ, למה אתה מפריע?

אוסאמה סעדי: עד שאני – – –

אחמד טיבי: עד שהוא אומר – – –

אוסאמה סעדי: עד שאני אומר כמה מילים טובות לכבוד השרה, אתה מפריע לה?

נחמן שי: תגיד גם על סמוטריץ.

אוסאמה סעדי: אני נתתי מחמאות לוועדה למינוי קאדים שרעיים, שעומדת בראשה כבוד שרת המשפטים, והגענו – ואולי פעם ראשונה בהיסטוריה, שאנחנו ממנים, אדוני היושב-ראש, שבעה שופטים במכה אחת כמעט בהסכמה מלאה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני חושב שגם בעניין הזה של הפרקליטות וביקורת על הפרקליטות – ויצא לי לפגוש נציגים של הפרקליטות, ואמרתי להם במפורש שאין כזה גוף שהוא היום חסין ביקורת, אל תבקשו מאתנו דברים שאנחנו לא נוכל להסכים.

אוסאמה סעדי: והם אמרו לי שהם בעד עיגון העניין הזה בחקיקה ראשית, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: ולכן, מה שאני מבקש גם מכבוד השרה, שכמו שאנחנו עושים בוועדת החוקה, למשל, בעניין חוק לשכת עורכי-הדין, שאנחנו באים בדברים ועושים סוף-סוף חוק לשכת עורכי-הדין שיסדיר את כל הנושא של לשכת עורכי-הדין, גם בעניין הזה חשוב לשמוע את דעתם, אבל מובן שלא נוכל לקבל את הכול.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: אבל חשוב גם שאם רוצים להסדיר את העניין הזה, אז גם שיבואו בדברים עם נציגי הפרקליטות.

אוסאמה סעדי: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצבעה, תפדאלו.

אחמד טיבי: מי שבעד, הוא בעד להעביר לוועדה כהצעת השרה.

אחמד טיבי: מי שנגד, הוא בעד הסרת ההצעה.

ציפי לבני: יש בינינו ויכוח על איזו ועדה.

מיקי לוי: הוועדה לביקורת המדינה.

רויטל סויד: ציפי, ציפי, רגע, רגע.

רויטל סויד: רגע, רגע.

אחמד טיבי: אין רגע, ההצבעה הסתיימה.

רויטל סויד: לא הצבעתי.

קריאה: – – –

מיקי לוי: עוד פעם, אדוני, לא הצבענו.

נחמן שי: לא הצגת את הנושא להצבעה, אני חיכיתי.

אחמד טיבי: טוב.

אחמד טיבי: גם בשנה הראשונה, בכיתה ג', כשאומרים "הצבעה" אז מצביעים.

יחיאל חיליק בר: לא הצגת – – –

אחמד טיבי: אמרנו "הצבעה", קראנו.

אחמד טיבי: אני אבטל, לפנים משורת הדין, את ההצבעה, ואני אאפשר לכל התלמידים – –

רויטל סויד: אבל מה מצביעים?

אחמד טיבי: – – לכל חברי הכנסת, הצבעה חוזרת.

נחמן שי: על מה מצביעים?

אחמד טיבי: מי שבעד הוא בעד העברה לוועדה.

נחמן שי: אה, אוקיי.

אחמד טיבי: מי שנגד – להסיר את ההצעה מסדר-היום.

נחמן שי: מצוין.

נחמן שי: יפה, עכשיו – – –

ציפי לבני: כולנו בעד.

רויטל סויד: איזו ועדה?

רויטל סויד: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

איילת שקד: עכשיו אני לא הספקתי, עוד פעם.

אחמד טיבי: השרה תומכת בהצעה.

אחמד טיבי: השרה ביקשה ועדת החוקה.

מיקי לוי: ביקורת המדינה.

קריאה: לא, לא, לא, לא.

אחמד טיבי: היא עוברת לוועדת הכנסת שתכריע באיזו ועדה.

ציפי לבני: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מעון "רעות" בירושלים, המהווה מסגרת טיפולית לילדים שחוו הזנחה, בסכנת סגירה

אחמד טיבי: סכנת הסגירה של מעון "רעות" בירושלים – הצעות מס' 2335, 2338, 2340 ו-2407.

אחמד טיבי: תפתח חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחבר הכנסת מיקי לוי שיזם את ההצעה והצטרפתי אליו.

מירב בן ארי: אני רוצה לדבר על מעון "רעות".

מירב בן ארי: מעון "רעות" הוא מסוג המקומות שאנחנו רואים וקוראים עליהם בעיתון ואנחנו מדפדפים, וחבל, כי המעון הזה ומה שהוא עושה עבור הילדים האלה הוא ייחודי, ולצערנו הוא עומד בפני סכנת סגירה.

מירב בן ארי: אז כמה מילים על מעון "רעות", כדי שגם תדעו.

מירב בן ארי: זה מעון שפועל משנת 1984, יש בו 25-24 ילדים מגיל שבע עד גיל 13.

מירב בן ארי: ובעצם, המעון הזה הוא מה שנקרא הצ'אנס האחרון, האופציה האחרונה שלהם אחרי שהם עברו הרבה מסגרות.

מירב בן ארי: בעיקרון, מי שחושב על זה, אומר: רגע, איך ילד בן שבע או שמונה או עשר כבר עבר כל כך הרבה מסגרות?

מירב בן ארי: כי כנראה בגיל מאוד צעיר הוא כבר יצא מהבית.

מירב בן ארי: ולכן, בעצם המעון הזה הוא האפשרות האחרונה לפני אשפוז בבית-חולים פסיכיאטרי.

מירב בן ארי: וכרגע הוא נמצא בסכנת סגירה.

מירב בן ארי: המעון שייך לעמותת "אור שלום", והעמותה הזו הצהירה שהיא בגירעון של מעל חצי מיליון שקל.

מירב בן ארי: הסיבה שבאמת המעון הזה מגיע לסדר-היום, ואני מאוד מקווה – הבנתי, אדוני שר התחבורה, שאתה הוא שיענה לנו על הסגירה של המעון במקום שר הרווחה, אז אם אתה יכול רק להבין כמה הנושא הזה חשוב לנו, ובטח לחברי הכנסת בכלל, וגם למציעים.

מירב בן ארי: כי מבחינתנו המעון הזה – אם הוא נסגר, הוא שולח את הילדים האלה לאשפוז בבית-חולים פסיכיאטרי.

מירב בן ארי: ויש בעיה, ואנחנו רואים אותה לא פעם ולא פעמיים, כשסוגרים מעון או סוגרים הוסטל ומעבירים ילדים לבית-חולים פסיכיאטרי.

מירב בן ארי: אתה אומר: למה?

מירב בן ארי: מה קשור?

מירב בן ארי: נכון, יש לילד בעיות התנהגות, יש לו בעיות התנהגות קשות גם, אז איך יכול להיות ששולחים אותו לאשפוז פסיכיאטרי?

מירב בן ארי: מה, כל מי שיש לו בעיית התנהגות עכשיו נשלח אותו לפסיכיאטר, ניתן לו כדורים, נאשפז אותו?

מירב בן ארי: – בטח בגיל כזה צעיר.

מירב בן ארי: המעון עצמו – אגב, מה שמיוחד במעון, שיש בו בית-ספר לחינוך מיוחד, ושם לכל ילד וילד יש יחס פרטני ותשומת לב ופעילויות העשרה ופעילויות ספורט.

מירב בן ארי: ומספרים על אותם ילדים שכן עברו את המעון, הצליחו להשתקם, אדוני היושב-ראש, ואחרי שהצליחו להשתקם הצליחו לחזור למסגרות נורמטיביות.

מירב בן ארי: אני רוצה לתת כדוגמה את יונתן, שם בדוי, שהסיפור שלו הובא גם בעיתון, ילד – הנה, בשניות האחרונות שנותרו לי – שהעבירו; כבר בגיל שלוש הוציאו אותו שירותי הרווחה מהבית למקלט חירום, אחרי שהתקבלו תלונות על הזנחה פיזית ורגשית מצד אמו שעסקה בזנות.

מירב בן ארי: אחרי כמה חודשים הוא הושם במשפחת אומנה שהתקשתה לקלוט אותו כיוון שהתנהגותו הייתה אלימה.

מירב בן ארי: אחרי שלוש שנים הוא הועבר למעון "רעות", והוא נמצא שם עד היום.

מירב בן ארי: גם את רון הוציאו רשויות הרווחה בצו חירום מהבית כשהיה רק בן ארבע; האם הייתה מכורה לסמים, ושלושת האחים הועברו לאימוץ.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד על שני הילדים הקטנים האלה, שהיום הם כבר אחרי כמה שנים של שיקום במעון "רעות", והם ממש בדרך למסגרת של גילאי 13 ומעלה, נורמטיבית, לא לבית-חולים, בטח לא לאשפוז בבית-חולים לחולי נפש.

מירב בן ארי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, האורחים ביציע, חיילי צה"ל מבה"ד 1, אם אני לא טועה, צוערי בה"ד 1, ברוכים הבאים.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, נחרדתי לשמוע בשבוע שעבר כי מעון "רעות" בירושלים, שמשמש מסגרת טיפולית שבה שוהים 26 ילדים בגילי שבע עד 13 – שבע עד 13 – שאין להם בית, שחוו הזנחה קשה, עשוי להיסגר בתום השנה הנוכחית.

מיקי לוי: אני מבין כי העמותה שמפעילה את המעון והנהלת המעון התכנסו בסוף השבוע וקיבלו החלטה שלא לסגור את המעון כבר בקיץ הקרוב.

מיקי לוי: אני לא יודע איך הם ימשיכו להתקיים, אבל זו ההחלטה האמיצה שהם קיבלו, כפי שתכננו בהתחלה.

מיקי לוי: אבל עתידו של המעון בתום השנה עדיין אינו ברור.

מיקי לוי: סגירת המעון, חברי חברי הכנסת, תשלח את הילדים שניתן להם בו טיפול לאשפוז בבית-חולים פסיכיאטרי או למוסד סגור לנוער, מציאות שתעלה למדינת ישראל או למשרד הבריאות ומשרד הרווחה הרבה הרבה יותר כסף מאשר החזקה של הילדים במעון הנוכחי, וכנראה גם לא תספק פתרון הולם ובטוח לאותם ילדים.

מיקי לוי: מעון "רעות" הוא מוסד מאוד חשוב והכרחי, שמשרד הרווחה יעשה הכול כדי למנוע את סגירתו בגלל קריסה כלכלית עתידית אפשרית.

מיקי לוי: המעון הזה מתמודד עם הילדים הכי קשים, שנמצאים בשוליים של החברה, ואין לו שום תחליף.

מיקי לוי: הוא פועל כבר 20 שנה, הוא מהווה חלופת אשפוז לילדים ומקבל את המקרים הקשים ביותר שהגיעו למערכת הרווחה, ילדים שסובלים משילוב של בעיות התנהגות קשות ובעיות רגשיות.

מיקי לוי: המעון הוקם במטרה להיות המענה האחרון, חברים; זו התחנה האחרונה לילדים לפני אשפוז כפוי.

מיקי לוי: האם אפשר לסגור מעון כזה?

מיקי לוי: זו השאלה שמונחת לפנינו.

מיקי לוי: הוא מצוי כיום בגירעון של 600,000 שקל.

מיקי לוי: העמותה אינה מסוגלת לעמוד בתשלומי השכירות של המבנים שבהם הוא פועל, כאשר השכירות היא 65,000 שקלים לחודש, ומשרד הרווחה מעביר רק 20,000 שקלים בחודש למטרה זו.

מיקי לוי: בנוסף, בחודש שעבר הוחלט במשרד הרווחה ליישר קו ולהעניק לכלל המעונות הציבוריים תקציב אחיד, כך שכל עמותה תקבל 8,500 שקלים לילד לחודש.

מיקי לוי: המשמעות עבור מעון "רעות" – קיצוץ של 1,000 שקל לכל ילד, כלומר 300,000 שקלים בשנה.

מיקי לוי: אני מבין, ואני מברך על כך – וחבל ששר הרווחה איננו כאן – שההחלטה הזו לתת איזה סכום מסוים קבוע לכל המעונות ירדה מעל הפרק, ויתחילו לבחון כל מעון על-פי הצרכים שלו, איזה מדרג דיפרנציאלי בנתינת סכומי התמיכה.

מיקי לוי: ואני מאוד מברך על כך.

מיקי לוי: הייתי מאוד שמח לשמוע גם על הנושא הזה.

מיקי לוי: אני כבר מסיים, אדוני.

אחמד טיבי: תודה.

מיקי לוי: לעת הזו הוסר איום סגירת המעון כרגע, ואני פונה אל שר הרווחה, אני פשוט מבקש ממנו: עשה אתנו חסד, בשביל הנשמה שלנו, של חברי הכנסת שיושבים פה.

מיקי לוי: האמינו לי, כשראיתי את הידיעה לא ישנתי טוב באותו לילה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך, עשה אתנו חסד, עשה חסד עם אזרחי מדינת ישראל ומנע את סגירתו של המעון החשוב הזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני תוהה, תגידו, יכול להיות משהו יותר מוזר מזה שאנחנו פה עומדים, חברי כנסת כמו חברי מיקי לוי ומירב חברתי, ותכף גם אורלי חברתי, ונבקש חסד משר הרווחה שייתן 10,000 שקל כדי לממן את המשך קיומו של המעון?

יוסי יונה: האם אין זה אבסורד?

יוסי יונה: האם אין זה אבסורד שאנחנו מתייחסים לשירות הזה כאילו הוא צדקה, ואנחנו מידפקים על דלתו של הגביר, שזה שר בממשלת ישראל, ודורשים ממנו שיואיל בטובו להעביר 10,000 שקל כדי שהמעון הזה ימשיך להתקיים?

יוסי יונה: כנסת ישראל.

יוסי יונה: מירב בן ארי, האם אנחנו לא מדברים כאן על זכות יסוד של האזרחים, של הילדים הללו?

יוסי יונה: האם זה לא מחובתה ולא מצדקתה של המדינה להעניק את השירות הזה?

יוסי יונה: הסיטואציה הספציפית הזו, קריסתו האפשרית או לא אפשרית של המעון, היא אינדיקציה לבעיה חמורה ומבנית יותר במדינת ישראל.

יוסי יונה: ההחלטה של ממשלת ישראל, או ההחלטות של ממשלת ישראל, להעביר שירותי רווחה, אדוני היושב-ראש, לעמותות ולמלכ"רים.

יוסי יונה: לא נותר עוד מה להפריט מבחינת הנכסים הפיזיים של המדינה, והנה אנחנו מפריטים את השירותים החברתיים שלה לעמותות, למלכ"רים.

יוסי יונה: והדבר הנורא ביותר, שהכסף הזה שמועבר על-ידי משרד הרווחה, אדוני היושב-ראש, 24 מיליארד שקל, מועבר ללא שום פיקוח וללא שום רגולציה.

יוסי יונה: זה הדבר הנורא.

יוסי יונה: במקום שהמדינה תהיה גם המממן וגם המפעיל, היא מתנערת מהאחריות שלה, מעבירה את השירותים הללו.

יוסי יונה: דרך אגב, המון פעמים היא מעבירה את השירותים לאוכלוסיות שנדרשות באופן הנואש ביותר לטיפולה המסור והרחום של המדינה.

יוסי יונה: דווקא שם המדינה מתנערת.

יוסי יונה: דווקא שם היא באה ואומרת: אתם יודעים מה?

יוסי יונה: לא מענייני.

יוסי יונה: הנה הכסף, קחו אותו בבקשה, תנהלו את העניינים.

יוסי יונה: אנחנו רואים את זה במקרה של ילדים חולים במערכת החינוך, אנחנו רואים את זה בילדי קצה במערכת החינוך, שדווקא שם הטיפול מועבר לעמותות.

יוסי יונה: דווקא שם, במקום לעודד, במקום להביא את המורות ואת המורים ואת העובדים הסוציאליים הטובים ביותר, דווקא שם מפריטים.

יוסי יונה: דווקא שם מפריטים.

יוסי יונה: זה דבר נורא, זה אות קלון על ממשלה או על ממשלות שחושבות שהנה הן יודעות את הדבר המופלא ביותר.

יוסי יונה: הממשלה: אנחנו לא יודעים לנהל, שהמגזר הפרטי ינהל – והנה כל יום אנחנו שומעים על עוד מחדל ניהולי, על עוד הפקרה, על עוד פגיעה, אבל הדת אינה משתנה, הממשלה אינה יודעת לנהל; הבה ונעביר את הדברים הללו לשירותם של מלכ"רים, עמותות ועוד ועוד ועוד.

יוסי יונה: אני מוחה על כך, אני מתקומם יחד אתכם, אבל אני חולק עליכם באשר לפתרון.

יוסי יונה: הפתרון הוא לא בקשה של צדקה משר הרווחה; הפתרון הוא, במקרים רבים – ואני לא רוצה להכליל – במקרים רבים יש להחזיר את המימון ואת הניהול לידיה של מדינת ישראל, חד-משמעית.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי החברים המציעים, מיקי לוי, יוסי יונה, מירב בן ארי, תקשיבו, זה אבסורד, זה לא תקין, זה הזוי, אבל מעל לכול זה חזירי, כי אם מישהו חושב שהמדינה לא יודעת מה העלות האמיתית של החזקת ילד כזה במוסד כזה – או שהוא לא מכיר את כללי המשחק, או שהוא משחק אותה כמו הקופים האלה: לא ראיתי, לא שמעתי, לא ידעתי.

אורלי לוי אבקסיס: ובכוונה וביד מכוונת משרד האוצר מתקצב בחוסר את השירותים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: ועל מה אנחנו מדברים כאן?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים רק על ילדים חסרי עורף משפחתי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על ילדים בקצה הרצף של הילדים במדינת ישראל; אנחנו מדברים על תעריף פוסט-אשפוזי, ויש הבדל בין ילדי פנימיות לבין ילדים במסגרת פוסט-אשפוזית, ולא בכדי בעבר הם היו מתומחרים אחרת, כי ידעו שצריך להגיש להם הרבה יותר שירותים מאשר לילד נורמטיבי שהוצא מהמשפחה בגלל קשיים כאלה או אחרים אבל אין לו פגיעה פנימית עמוקה.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה בונה על כך שהעמותות האלו ילכו לקבץ נדבות; כן, לקבץ נדבות מכל מיני נדבנים כדי לטפל בילדים של המדינה, כי הילדים האלו הם ילדים בחסות המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: האפוטרופוס החדש שלהם הוא המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהם הוצאו בצו בית-משפט מהמשפחה שלהם, כאילו המדינה באה ואמרה: ההורים לא מתפקדים כהורים – לא כאילו, היא אומרת את זה הלכה למעשה – ולכן אנחנו נכנסים לנעליים שלהם, ואנחנו צריכים לעשות עבודה יותר טובה ולתת להם את כל הצרכים שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אך מנגד היא מתקצבת בחוסר, בצורה מכוונת, גסה ואכזרית, כי לילדים האלו זו הסללה שלהם לחדר סגור, לאשפוז כפוי שממנו לא יוצאים.

אורלי לוי אבקסיס: תבדקו בבקשה במשרד הבריאות מה הסיכויים של ילד שאושפז x זמן במוסד פסיכיאטרי לקום ולהשתקם.

מירב בן ארי: כן, אבל אורלי, מי ששינה את החלוקה זה משרד הרווחה – – –

אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה.

אורלי לוי אבקסיס: מלכתחילה הוא מתוקצב בחוסר, וכדי לנסות לפתור את המימון להשמה החוץ-ביתית של הילדים הרגילים הנורמטיביים היו צריכים להביא תוספת.

אורלי לוי אבקסיס: אך מה אנו רואים?

אורלי לוי אבקסיס: מאיפה באה התוספת?

אורלי לוי אבקסיס: מהילדים על קצה הרצף.

אורלי לוי אבקסיס: הורדנו מאלה כדי לתת לאלה, הורדנו מהקשים ביותר כדי לאזן טיפה את אלו שעוד אפשר.

אורלי לוי אבקסיס: ככה לא עושים את הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: תשמעו, הכי קל לבוא לילדים האלה ולקחת להם את התקציבים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא ידבר, אף אחד לא יזעק; הם לא יעשו הפגנות, הם גם לא יכולים להצביע; הם לא יכולים להצביע, הם ילדים, לכן הם לא כוח אלקטורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל פה אני לא רוצה לפנות רק לשר הרווחה, אני רוצה לפנות פה גם לשר האוצר ולבקש ממנו לא חמלה – צדק; כי יש תמחור ויש עלות לטיפול בילדים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: ואם "אור שלום" קרסו, ותחשבו על זה, אם השכירות עולה 65,000 שקלים בחודש והמדינה משתתפת רק ב-20,000 שקלים, זאת אומרת שהילדים מסבסדים את המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: בשם הילדים, המדינה מקבצת נדבות מנדבנים; בשם הילדים החולים, הפצועים האלו, ילדים שנפצעו מפני שהמדינה לא ידעה לאתר אותם דקה קודם, לא ידעה לבדוק את זה כמו שצריך.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה מפרה את חובותיה כלפי הילדים החלשים ביותר בחברה, וכשאני מדברת על החלשים ביותר, אלה החלשים האמיתיים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא רק ילדים חסרי קורת גג וחסרי עורף משפחתי, אלה ילדים שעברו התעללות והזנחה קשה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה, אנחנו רוצים להוסיף חטא על פשע ולכלוא אותם, היה והמעון הזה ייסגר?

אורלי לוי אבקסיס: זאת תהיה כליאה עד סוף ימיהם.

אורלי לוי אבקסיס: האם מישהו מאתנו יכול לישון בשקט אחרי דבר כזה?

אורלי לוי אבקסיס: מיקי חברי, אמרת קודם שלא יכולת לישון בשקט בגלל הכתבה.

אורלי לוי אבקסיס: הכתבה הזאת מציפה את העיוות הנורא ביותר שקיים במדינה.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה שולחת ילדים חולים ופצועים לקבץ נדבות בעולם כדי להביא לה כסף, כאשר רק לפני שבוע או שבועיים עשינו העברות של עשרות מיליארדים אחרי חודש של תקציב.

מיקי לוי: 50.

אורלי לוי אבקסיס: 50 מיליארד שקל.

אורלי לוי אבקסיס: לא מצאו עודפים שאפשר להעביר לשם?

אורלי לוי אבקסיס: מה סדרי העדיפויות המעוותים האלו?

אורלי לוי אבקסיס: איזה מדינה מעוותת נהיינו.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, חברי יוסי יונה, המדינה חייבת לחזור ולקחת את השירותים האלו, אי-אפשר לתת אותם – גם אם יהיו טובים ככל שיהיו, אבל זה כאילו להתנער מאחריות.

אחמד טיבי: את שוקלת לסיים?

אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון – אבל יותר מזה, גם אם כבר יש עמותה, תנו לה לספק את השירותים כמו שצריך, ואל תשלחו ילדים – אני לא רוצה להגיד מסכנים, אבל אין לי מילה אחרת – לקבץ נדבות בעבור מדינת ישראל, זו בושה וחרפה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מכובדי השר כץ יענה בשם שר הרווחה והשירותים החברתיים.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשמו של שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ, אני מתכבד להקריא את התשובה ביחס לנושא כפי שהוגדר: סכנת הסגירה של מעון "רעות" בירושלים, המהווה מסגרת טיפולית לילדים שחוו הזנחה.

ישראל כץ: פנימיית "רעות" היא מסגרת טיפולית כוללנית חוץ-ביתית, המוגדרת כפנימייה פוסט-אשפוזית חשובה, ותיקה ומוערכת על-ידי השירות לילד ולנוער במשרד הרווחה, ומתחנכים בה כ-24 ילדים בגילים שמונה עד 13.

ישראל כץ: מדובר בנערים שסובלים מהפרעות רגשיות והתנהגותיות קשות.

ישראל כץ: עמותת "אור שלום" מפעילה את הפנימייה.

ישראל כץ: ההחלטה על סגירת פנימיית "רעות" הייתה של העמותה ולא של המשרד, כפי שיוסבר בהמשך.

ישראל כץ: הפנימייה מתוקצבת בסך 9,318 שקלים לחניך לחודש.

ישראל כץ: תעריף זה כולל תוספת היסטורית, ייחודית וחריגה, בהיקף של כ-800 ש"ח לילד לחודש, בגין היות הפנימייה מוגדרת כפנימייה הראשונה שקלטה לפני 20 שנה ילדים עם בעיות התנהגות.

ישראל כץ: חוק חובת המכרזים מגדיר כיום את ההתקשרויות עם ספקי השירות של המשרד ומחייב אחידות, כך שהמשרד נאלץ לאחד את שיטת התקצוב וליצור שוויון ושקיפות בין כל הפנימיות הקולטות ילדים באותו הפרופיל.

ישראל כץ: התעריף לילד בכל הפנימיות הפוסט-אשפוזיות, ובכללן הפנימיות המטפלות בילדים עם פרופיל זהה לזה שבפנימיית "רעות", עומד על סך 8,494 לילד חודש.

ישראל כץ: יחד עם זאת, התקציב עבור ילד בפנימיית "רעות" טרם הופחת, והמשרד התחייב לתת להם את התעריף שצוין קודם לכן באופן קבוע.

ישראל כץ: מיקום הפנימייה ותנאי הפעלתה מהווים חלק מסאגה עתיקת יומין: מבנה הפנימייה אינו מתאים לייעודו, והשירות לילד ולנוער מתריע על כך בפני העמותה למעלה מעשור.

ישראל כץ: לצערנו, אף שבתקופה זו נפתחו עשרות פנימיות על-ידי ארגונים שונים ברחבי הארץ, לא הצליחה עמותת "אור שלום" המפעילה את הפנימייה למצוא מקום חלופי הולם לפנימייה.

ישראל כץ: חלק מהגירעון התקציבי נובע מכך שהעמותה משלמת שכר דירה גבוה עבור הפנימייה, ובה-בעת לא יכולה להגדיל את מספר הילדים בהתאם להסכם, עקב המבנה הלא-מותאם – חדרים קטנים והיעדר מרחב ציבורי.

ישראל כץ: לחיזוק חוסנו הכלכלי של הארגון ביצע משרד הרווחה כמה פעולות מיוחדות, הכוללות העברת מקדמה; ביצוע החזרים בגין תשלומים המעוכבים עקב אי-יכולתו של הארגון להבטיח גביית כספים המגיעים לו – הוועדות; השלמת תהליך של העמדת תעריף המשפחתון לתעריף מרבי, וזאת לאחר בדיקה שכוח-האדם שמעסיק הארגון תואם את התשלום הניתן לו.

ישראל כץ: נוסף על כך נאמר להנהלת הארגון שהמשרד שוקד בימים אלו על עדכון התעריף הפוסט-אשפוזי.

ישראל כץ: עקב כך, העמותה קיבלה תוספת תעריף במסגרות המעונות המשפחתיים שלה, בסך 837 ש"ח לחניך לחודש, בתעריף שיקומי, ו-670 ש"ח לחודש בתעריף טיפולי – תוספות של יותר ממיליון ו-364,000 שקלים לשנה.

ישראל כץ: נוסף על כך יקבלו הפנימיות הציבוריות תוספת 4% רווח על כל המכסות הניתנות לפנימיות הפרטיות.

ישראל כץ: מדובר בתוספות תקציב משמעותיות, שיצמצמו את הגירעון התפעולי של העמותה בכללה.

ישראל כץ: לגבי הפער בין התעריף הפוסט-אשפוזי של הפנימיות בבעלות ציבורית לפנימיות בבעלות פרטית, חשוב לומר כי פער זה נובע מהבדלים בתוספות בגין מע”מ ורווח.

ישראל כץ: תעריף פרטי מחושב בתוספת מע”מ על כל מרכיבי המודל – כוח-אדם והוצאות אחזקה – וכן מתוספת רווח בגובה 4%.

ישראל כץ: תעריף ציבורי מחושב בתוספת מע”מ רק על מרכיב הוצאות האחזקה, ללא תוספת רווח.

ישראל כץ: החל בינואר 2016 יתווסף לתעריף הציבורי מרכיב רווח בגובה 4%, כמו בתעריף הפרטי.

ישראל כץ: לאחר מאמצים מתמשכים של המשרד ובחינת הקלות ייחודיות, הסכימה העמותה להמשיך להפעיל את הפנימייה, והיא לא תיסגר, אולם העמותה מתחייבת למצוא מקום חלופי הולם לילדים בשנתיים הקרובות.

ישראל כץ: לסיכום, לאור כל ההתערבויות, מובן שהמשרד מצפה להמשך הפעלת המעון ולא לסגירתו.

ישראל כץ: סגירת המעון תחייב העברת הילדים למסגרות חלופיות, בעוד אנו סבורים שקביעות, התקשרות ורצף טיפול הם חלק חיוני וחשוב ליצירת סביבה שאנו רוצים להעניק לילדים.

ישראל כץ: אנו תקווה שעמותת "אור שלום" תסיים משבר זה בסימן צמיחה והמשך פיתוח של הפנימייה במבנה חדש ובמודל מותאם – שר הרווחה והשירותים החברתיים.

אחמד טיבי: מה אדוני מציע?

אחמד טיבי: להסתפק בדברים?

אחמד טיבי: להעביר לוועדה?

מיקי לוי: העברה לוועדה.

ישראל כץ: מה שהמציעים רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: להעביר לוועדת הכספים.

מיקי לוי: ועדת הכספים, אדוני.

אחמד טיבי: הצבעה.

ישראל כץ: מסכים להצעה.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

אחמד טיבי: בעד – 9, אין נמנעים, אין מתנגדים.

אחמד טיבי: הנושא עובר לוועדת הכספים.

אחמד טיבי: הודעה לסגן המזכירה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת עודד פורר, יואב קיש ואחמד טיבי בנושא: פעילות ארגון "שוברים שתיקה" נגד אזרחי ישראל וחיילי צה"ל.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: עלייה במספר תאונות הדרכים ב-2015

אחמד טיבי: הנושא הבא: עלייה במספר תאונות הדרכים ב-2015, הצעות לסדר-היום מס' 2306, 2328, 2339, 2354, 2402 ו-2419.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סתיו שפיר, בבקשה.

סתיו שפיר: כבוד היושב-ראש, תודה לך, כנסת נכבדה, 357 אזרחים נהרגו בתאונות דרכים ב-2015.

סתיו שפיר: מדובר בעלייה עקבית במספר ההרוגים והפצועים בתאונות דרכים מאז 2012.

סתיו שפיר: לא רק המאות האלה – אחד, אזרח ליום – נהרגים בתאונות, אלא גם המשפחות שלהם, שנאלצות לספוג ימים ארוכים, שבועות, לפעמים חודשים, בבתי-החולים ובטיפולים, כשהן סביב הפצועים, בסיוע להם, ובניסיון לטפל בהם מאבדות עבודה, מאבדות כסף, ילדים שנשארים לבד בבית.

סתיו שפיר: ועם כל הדברים האלה ממשלת ישראל לא מתמודדת.

סתיו שפיר: בראש הטבלה האיומה הזאת נמצאים הקשישים – 56% הרוגים מהולכי הרגל ההרוגים הם קשישים בני 65 ומעלה.

סתיו שפיר: ומה עשתה הממשלה?

סתיו שפיר: קיצצה בתקציב הרשות למלחמה בתאונות דרכים.

סתיו שפיר: מאז 2008 התקציב של הרשות ירד בקרוב ל-70% – רשות שהיא צולעת וחסרת שיניים.

סתיו שפיר: גם משרד החינוך מדבר כבר שנתיים על שילוב תוכנית חינוכית לבטיחות בדרכים, שתהיה חלק ממבחני הבגרות ומהזכאות לבגרות.

סתיו שפיר: ומה קורה לתוכנית הזאת?

סתיו שפיר: שום דבר.

סתיו שפיר: מתעכבת.

סתיו שפיר: וכמה מביש, שדווקא בנושא הכואב הזה החליטה הממשלה לאחרונה להשתמש כעוד ספין, כדי לתרץ את חוסר המעש שלה אל מול הטרור; במקום להתמודד, באה הממשלה ואומרת – יושבים שרים מכובדים, השר לביטחון הפנים ושר החינוך – ואומרים בטלוויזיה ובתקשורת: אזרחי ישראל יכולים להמשיך לחיות את חייהם; הרבה יותר מסוכן מהטרור – לצאת מהבית ולהיהרג בתאונת דרכים, שם הסטטיסטיקה הרבה יותר קשה.

סתיו שפיר: עוד ספין מביתה של הממשלה הלא-מתפקדת הזאת; ממשלה שאם הייתה מפסיקה רק לרגע להילחם באזרחים שלה, להפחיד אותם ולשתק אותם, ולזרוע בקרבם עוד ועוד אימה, אולי הייתה מצליחה להתמודד עם התאונות בדרכים.

סתיו שפיר: אולי היא הייתה גם מתחילה להתמודד עם 5,000 אנשים שמתים מזיהומים בבתי-חולים מדי שנה.

סתיו שפיר: אולי היא הייתה מתחילה להתמודד עם 24 פועלי בניין שנהרגים בתאונות עבודה, ועוד 7,000 שנפצעו בשנה האחרונה בתאונות עבודה.

סתיו שפיר: על כל אלה יש 17 פקחים בלבד במשרד הכלכלה.

סתיו שפיר: אולי אם הייתה הממשלה מפסיקה לרגע להילחם באזרחים שלה ולהפחיד אותם כל הזמן ולזרוק עליהם עוד ספין ועוד ספין, ועוד שקרים, ועוד הכפשות, ועוד פחד, היא הייתה מתמודדת עם איום המנהרות שה"חמאס" הצליח לשקם בעזה מאז המלחמה.

סתיו שפיר: ו-2.7 מיליארד שקלים שיכולים להיות מושקעים בגדר, משום מה לא כלולים בהסכם עם משרד הביטחון, ולא נמצאה להם תשובה.

סתיו שפיר: אולי הממשלה הייתה יכולה גם להתמודד עם האיום של עוד מלחמה מיותרת ולעשות משהו כדי למנוע אותה ולעצור אותה בעוד מועד.

סתיו שפיר: אבל אין לממשלה זמן, היא עסוקה בספינים, היא עסוקה בהפחדות והיא עסוקה בתירוצים.

סתיו שפיר: עכשיו זה תאונות הדרכים.

סתיו שפיר: אז אם כבר זרקתם את הספין הזה, אדוני שר התחבורה, אולי לפחות תטפלו בו?

סתיו שפיר: אולי דבר אחד יצא – דבר אחד טוב יצא מההפחדה הזאת.

סתיו שפיר: אתם לא מצליחים לטפל בטרור, טפלו בתאונות הדרכים, נראה אתכם עושים לפחות את זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת פולקמן.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתמקד בפן אחד של הסוגיה, וזה באמת משהו שנגעה בו בקצרה מאוד חברתי חברת הכנסת סתיו שפיר – בנושא של הפגיעות בקשישים, נושא שאני חושב שאנחנו יכולים לטפל בו באופן ממוקד.

רועי פולקמן: אני חושב ששר התחבורה עושה רבות מאוד לשיפור תשתיות התחבורה במדינת ישראל, דבר שיש לו גם קשר ישיר להגברת הבטיחות.

רועי פולקמן: נכון שהנתונים בשנים האחרונות לא טובים, ויש לזה הרבה סיבות.

רועי פולקמן: אני לא אתמקד בכל הסוגיות של תאונות הדרכים; אני כן חושב שאנחנו יכולים למגר או לפחות לצמצם באופן דרמטי את נושא תאונות הדרכים בקרב קשישים.

רועי פולקמן: לפחות הנתונים שאני ראיתי הם שחל זינוק במספר הקשישים שקיפחו את חייהם בעת חציית כביש.

רועי פולקמן: אני רואה כאן נתון שמדבר על – מכ-20% מכל סך הרוגי תאונות הדרכים ל-45% בשנת 2015.

רועי פולקמן: ואם הנתון הזה נכון, זה נתון דרמטי, שבאמת חייבים לתחקר אותו ולהבין למה זה קורה.

רועי פולקמן: לפי הדבר הזה, כמעט כל הרוג שני הוא קשיש.

רועי פולקמן: זה דבר די מדהים.

רועי פולקמן: עוד פעם, אם אכן אלה נתונים מדויקים – צריך לבדוק אותם.

רועי פולקמן: אבל בכל מקרה נראה לי שיש החמרה משמעותית.

רועי פולקמן: הפגיעוּת של האוכלוסייה המבוגרת ידועה בעולם, והיא תופעה רחבה בכלל במדינות מערביות, אבל הרושם שלי הוא שבישראל התופעה אפילו חמורה יותר.

רועי פולקמן: הנסיבות של התאונות שבהן מעורבים קשישים שונות מנסיבות התאונות עם הולכי-רגל צעירים יותר.

רועי פולקמן: התאונות האלה בדרך כלל מתרחשות בעת הליכה רגילה, לעתים קרובות קרוב לבית, במרכזי קניות או באתרי פנאי שבהם קשישים מבלים כשהם מחוץ לבית.

רועי פולקמן: הן מתרחשות בעיקר בשעות היום, במיוחד בין 08:00 ל-13:00, באזורים עירוניים, כמו שאמרתי, ולא פעם גם במעברי חצייה.

רועי פולקמן: גם כשיש הסדרי תנועה, הם אינם מותאמים, על-פי רוב, לאוכלוסייה הזאת.

רועי פולקמן: דוגמה אחת הייתה הסיפור של מעברי חצייה בלי רמזור, ש-53% מהתאונות מתרחשות בהם, ולא במעברי חצייה בקטע דרך.

רועי פולקמן: כמו כן, משך הזמן של רמזורים לעתים, בעיקר באזורים שבהם נמצאים קשישים, ככל הנראה לא מותאם לצרכים של קשישים; משך הזמן של הרמזורים קצר מדי, דבר שגם הוא מקשה מעבר בטוח של הכביש.

רועי פולקמן: מן הצד הפוגע, הרוב המכריע נפגע מרכב קל, עד 4 טון, והשאר – על-ידי רכב ציבורי, וגם על-ידי אופנועים, והסיבה הנפוצה ביותר היא אי-מתן זכות קדימה להולך רגל במעבר חצייה ובמקרים של נסיעה לאחור.

רועי פולקמן: למרות המאמצים שנעשו לאורך השנים לשפר את תנאי הדרך, ובאמת על כך אפשר לשבח מאוד את שר התחבורה, על העבודה החשובה מאוד והמרשימה מאוד שנעשית בשנים האחרונות בשיפור הכבישים במדינת ישראל, יש לעשות יותר, בהקשר של קשישים באופן מיוחד.

רועי פולקמן: בינואר 2014 התפרסם מחקר שנערך על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהפנה זרקור לבעיה הספציפית של קשישים, ודיברו על שורה של צעדים, ובהם: שילוט ברור וגדול יותר, אמצעי מיתון תנועה באזורים שבהם נמצאים קשישים, הארכת משך האור הירוק להולכי רגל, רמזור מעברי חצייה, הגברת האכיפה של אי-מתן זכות קדימה ועוד.

רועי פולקמן: אני פונה אליך, אדוני שר התחבורה, לקבל את המלצות הדוח של הרשות הלאומית ולהתאים את הדרך למשתמשים מבוגרים.

רועי פולקמן: אני יודע שנושא תאונות הדרכים חשוב לך, ונעשים הרבה דברים.

רועי פולקמן: אני חושב שספציפית סוגיית הקשישים היא בעיה שוודאי שאנחנו יכולים לתקוף באופן מאוד רציני ולצמצם אותה, ואולי אפילו להעלים אותה בכלל אם נפנה את תשומת לבנו לעניין הזה.

רועי פולקמן: אני אשמח שהנושא יועבר – או אבקש שהנושא יועבר – לדיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

רועי פולקמן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת חמד עמאר, שעסק בנושא הזה גם בקדנציה הקודמת.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, שוב אנחנו מעלים את הנושא של עלייה במספר תאונות הדרכים; שוב אנחנו מדברים על עלייה של 11%, בשנת 2015, יחסית ל-2014; שוב אנחנו אומרים שיש עלייה מאז 2012, באחוזים, בהרוגים בתאונות דרכים.

חמד עמאר: אדוני השר, מדינת ישראל משקיעה בכל שנה כמעט 17 מיליארד שקל בתשתיות, ובמקום שנראה ירידה במספר ההרוגים בתאונות הדרכים וירידה בתאונות הדרכים, אנחנו רואים עלייה – סימן שנכשלנו.

חמד עמאר: אני חושב, מן הראוי שתהיה תוכנית לכל הנושא של בטיחות בדרכים.

חמד עמאר: וכשאני שומע וקורא בעיתונים שהרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אין לה דירקטוריון בעצם – מ-15 חברי דירקטוריון הנהלה שצריכים להיות, יש היום חמישה.

חמד עמאר: וכבוד השר, אמרת לפני בערך חודש שאתה מוסיף עוד חברי הנהלה.

חמד עמאר: חברי חברי הכנסת, שתדעו לכם, עם חמישה חברי הנהלה, הרשות לא יכולה להחליט שום החלטה, וכשהרשות מגיעה לוועדת הכספים ולוועדות, אנחנו אומרים שלא מנצלים את התקציב.

חמד עמאר: איך הם יכולים לנצל תקציב כשאין מי שיאשר להם את התקציב?

חמד עמאר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, לפי דעתי, ולפי התפיסה של השר, אני חושב, צריכה להיות האחראית, המקשרת, המתאמת את כל הנושא של הבטיחות בדרכים במדינת ישראל.

חמד עמאר: אנחנו מקצצים את התקציב, אנחנו לא נותנים להם את הסמכויות הדרושות, ונוסף על כך אין לנו הנהלה שם.

חמד עמאר: מתפקידנו להגיד: הרשות נכשלה בביצוע תפקידה, וזה מה שנאמר בכל מקום; במקום לבוא ולחזק את הרשות – לבוא ולשבת עם תוכנית.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שיש מוקדי סיכון.

חמד עמאר: במקום שנשקיע 200 מיליון שקל במוקדי סיכון בשנה, נשקיע 600 מיליון שקל במוקדי סיכון – נפתור את הבעיה של מוקדי סיכון; לא נחכה חמש-עשר שנים עד שנגמור את הנושא של מוקדי סיכון.

חמד עמאר: נתמקד בנושא הזה של מוקדי סיכון.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שרוב ההרוגים הם בכבישים בין-עירוניים.

חמד עמאר: נתמקד בהרתעה, בהכנסת כוח-אדם שיפקח בכבישים.

חמד עמאר: ומה אנחנו עושים?

חמד עמאר: קיצוץ; קיצוץ של יותר מ-40% בשוטרי תנועה במדינת ישראל: במקום 650-640 שוטרים שהיו, היום יש 360 שוטרים.

חמד עמאר: זה מה שאמר נציג המשטרה בוועדה שאני קיימתי, בשדולה שאני קיימתי.

חמד עמאר: קיצוץ יותר מ-40%.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

חמד עמאר: אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: אדוני השר, אני מבקש – אני חושב, אנחנו דורשים ממך לקחת את הנושא של הבטיחות בדרכים לסדר העדיפויות שלך במשרד.

חמד עמאר: תשתיות – חשוב, אבל חיי אדם – מאוד מאוד חשוב.

חמד עמאר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת גפני – אינו נוכח.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה, ואחריה – אחרון הדוברים, חבר הכנסת אחמד טיבי.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, שר התחבורה, לפני שבוע שודרה בחדשות ערוץ 2 כתבה על אי-חגירת ילדים בזמן נסיעה ברכב.

נורית קורן: במקרים חמורים הילדים אינם חגורים כלל, ובחמורים פחות, כפי שהוצג, הילדים לא יושבים בכיסאות המותאמים והכיסאות אינם מחוברים כלל למושב הרכב.

נורית קורן: אני רוצה להגיד לכם שאלו דברים מזעזעים, זה פשוט נורא.

נורית קורן: יומיים אחר כך פורסם ב"ידיעות אחרונות" סקר שאומר ש-91% מההורים מסכנים את הילדים מכיוון שהם לא מתקינים כראוי את כיסא הבטיחות במכונית וכ-20% מההורים כלל לא חוגרים את הילדים ומעמידים את הפעוטות בסכנת חיים ממשית.

נורית קורן: חברים, אי-אפשר להמשיך ככה.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, חגורת הבטיחות הוכחה כאביזר בטיחות מציל חיים.

נורית קורן: יש עדיין אחוז גבוה מאוד של נהגים שמסיעים את הילדים לא חגורים.

נורית קורן: כנראה אין מספיק הרתעה, ומוסיף לזה גם חוסר אכיפה.

נורית קורן: החוק נדון בוועדת הכלכלה לפני שלוש שנים, ונקבע בו מדרג של קנסות שלפיו ככל שהילד צעיר יותר הקנס גדול יותר וככל שהוא בוגר הקנס מצטמצם.

נורית קורן: בכל מקרה, הקנס הוא בין 500 ל-1,000 שקלים.

נורית קורן: לדעתי הקנס לא מרתיע כלל, וקנס על סיכון חיי ילד שווה לקנס של דיבור בטלפון בזמן נסיעה.

נורית קורן: אי לכך, הענישה צריכה להיות בהתאם; כמו שנהג שנוהג במהירות ומסכן את חייו ואת האחרים הוא עבריין פלילי, כך הורה שלא חוגר את ילדו ומסכן את עצמו ואת חיי הילד שלו הוא עבריין.

נורית קורן: אתם שומעים מה אני אומרת?

נורית קורן: הוא עבריין.

נורית קורן: אני מניחה היום הצעת חוק שתעלה את העונש הקל של 500 עד 1,000 שקל לעונש של מאסר חודש.

נורית קורן: מדובר בחיי אדם, מדובר בחיי ילדינו, ואני מקווה שזה מה שירתיע הורים ויגרום להם לשמור על חיי ילדיהם ולחגור אותם כראוי.

נורית קורן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת אחמד טיבי, אחרון הדוברים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, רבותי חברי הכנסת, שנת 2015 הסתיימה עם 354 הרוגים בתאונות דרכים.

אחמד טיבי: דוח של עמותת "אור ירוק", שעושה עבודה מצוינת בנושא הזה, מצביע על כך שמדובר בעלייה של 11% בהשוואה לשנת 2014.

אחמד טיבי: גרוע מכך, זוהי השנה השלישית ברציפות שנרשמת עלייה במספר ההרוגים בתאונות דרכים.

אחמד טיבי: הממשלה הציבה לעצמה יעד של ירידה אל מתחת לרף 300 ההרוגים בשנת 2015.

אחמד טיבי: יעד זה נקבע על-ידי ועדת שיינין, במסגרת תוכנית רב-שנתית לבטיחות בדרכים, אשר אושרה בהחלטת ממשלה.

אחמד טיבי: אין ספק שהיעד הזה לא הושג.

אחמד טיבי: זה שלוש שנים מספר ההרוגים בכבישים עולה, והממשלה הנוכחית בחרה לקצץ את תקציב המאבק בתאונות הדרכים במקום להכפילו.

אחמד טיבי: לפי נתוני "אור ירוק", תקציב הרשות הלאומית הוא 222 מיליון שקל במקום 550 מיליון.

אחמד טיבי: אגף התנועה פועל עם 113 ניידות במקום 450.

אחמד טיבי: תקציב מוקדי הסיכון נמוך ב-50% ממה שצריך, 200 מיליון במקום 400, ואלה רק דוגמאות בודדות למצב.

אחמד טיבי: אחת האוכלוסיות, אדוני השר – וכבר שוחחנו על כך כמה פעמים – הנפגעות מכך היא החברה הערבית, שבאופן עקבי מספר ההרוגים בה גבוה באופן משמעותי מחלקה באוכלוסייה.

אחמד טיבי: האזרחים הערבים הם 30% ויותר מההרוגים, אף שהשיעור שלנו באוכלוסייה הוא 20%.

אחמד טיבי: מצב זה נמשך שנים ארוכות, וממשלות ישראל, במקום לנצל את ההזדמנות להשקעה דווקא במקום שבו היא תניב את התשואה הרבה ביותר, בוחרת להמשיך להתעלם.

אחמד טיבי: כידוע לכולם, בסופו של דבר יבואו לשאול: מאין יבוא התקציב, מאין ניקח.

אחמד טיבי: דווקא במקרה של תאונות הדרכים, השאלה מיותרת – לא רק כי מדובר בחיי אדם, אדוני השר, אלא בגלל העובדה הפשוטה שלמלחמה הזאת נדרשים מאות-מיליוני שקלים בודדים, והנזק הנגרם מתאונות הדרכים הוא כ-15 מיליארד שקלים בשנה.

אחמד טיבי: יש כמה נושאים שמדאיגים אותנו מאוד, והעליתי אותם בפניך ובפני הכנסת.

אחמד טיבי: למשל, תאונות חצר.

אחמד טיבי: זה סוג של מוות נורא והרג שקיים כמעט רק בחברה הערבית.

אחמד טיבי: הוא נובע גם מרשלנות של המשפחה, וגם מהיעדר מגרשי חניה או מגרשי משחקים לילדים.

אחמד טיבי: זה דבר שמחייב למצוא פתרון.

אחמד טיבי: 95%, כנראה, מהילדים ההרוגים בתאונות כאלה – זה קורה ביישובים הערביים.

אחמד טיבי: כבישים אדומים, תאורה בכבישים חשוכים.

אחמד טיבי: כל זה – כבישים אדומים – אמרתי, וכבר שוחחתי אתך; יש בקרוב פגישה עם השר בנושא הזה, על כביש בטייבה, שכולם יודעים מה הבעיה שם: מספר רב של תאונות, אנשים נפגעו, אנשים נפצעו שם.

אחמד טיבי: הגיע הזמן שהממשלה תקצה את התקציבים המתאימים.

אחמד טיבי: מע"צ בתמונה חזק, אדוני השר, אתה בתמונה חזק, עשית דברים טובים במקומות אחרים, אין סיבה שדווקא בכביש האדום והנורא הזה, שהוא גם מסוכן, מצד אחד, אבל הוא גם צוואר בקבוק שפוגע בתושבי טייבה ביציאה ובחזרה מהעבודה – שעתיים עיכוב.

אחמד טיבי: הגיע הזמן לפתור גם את זה, אבל מעל לכול, הגיע הזמן לחסוך בחיי אדם, ולעשות הכול כדי שתאונות הדרכים ירדו ונחסוך בחיי היקרים מכול.

אחמד טיבי: תודה רבה לך.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: כבוד השר יעלה להשיב.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה לשבח את כל חברות וחברי הכנסת שהגישו את ההצעות לסדר-היום בנושא תאונות הדרכים.

ישראל כץ: אין ספק שעצם הדיון והעלאת הנושא למודעות תורמים את תרומתם להעלאת המודעות הציבורית, להעלאת מודעות הנהגות והנהגים, המבוגרים והצעירים, לכך שיש צורך בנהיגה נכונה וזהירה.

ישראל כץ: עם זאת, ממשלת ישראל אחראית להובלת מדיניות ולביצוע פעילות כדי לצמצם ולהוריד ככל האפשר את מספר הנפגעים, ההרוגים והפצועים בתאונות הדרכים.

ישראל כץ: אני רוצה לומר קודם כול דברים שהם בגדר עובדות, את כל האמת על מלחמה בתאונות הדרכים בהקשר של תפקידי כשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: יש כאן פשוט דברים עובדתיים: בשבע שנות כהונתי, ואני כמעט שבע שנים בתפקידי כשר התחבורה והבטיחות בדרכים, הייתה ירידה של כ-30% במספר ההרוגים בתאונות הדרכים לעומת שבע השנים שקדמו לכהונתי.

ישראל כץ: משנת 2002 עד 2008, שקדמו לכהונתי, נהרגו – ואלה מספרים נוראים – 3,285 בני-אדם בתאונות דרכים.

ישראל כץ: מ-2009 עד 2015 – אלה גם מספרים קשים – נהרגו 2,375.

ישראל כץ: בסך הכול, וזה החלק החיובי, אומנם מדובר בהרוגים, אבל 910 הרוגים פחות נהרגו בשבע השנים האלה לעומת שבע השנים הקודמות.

ישראל כץ: לעומת ממוצע של 340 הרוגים לשנה קודם לכן – כלומר 340 ממוצע בשנים האלה, לעומת 470 הרוגים בממוצע בשנים שקדמו לכהונתי.

ישראל כץ: כל הרוג הוא עולם ומלואו, ולכן אנחנו נמשיך לעשות את הכול ולהשקיע בתשתיות, בתחבורה ציבורית, בבטיחות הרכב, בהכשרת הנהג ובתחומים רבים נוספים, לצד מתן אפשרות למשרד לביטחון הפנים ולמשטרת ישראל להגביר את פעילות האכיפה כדי להציל חיים.

ישראל כץ: אני גם יכול לפרט ביחס לכל שנה.

ישראל כץ: הנתונים הם חשובים, גם מהבחינה הזאת שאומרים: אוקיי, אז הייתה ירידה, אבל בשנים האחרונות הייתה עלייה ביחס ל-2012.

ישראל כץ: אני אתן לכם את הנתונים שקדמו לכהונתי:

ישראל כץ: בשנת 2002 היו 548 הרוגים; ב-2003 – 480; ב-2004 – 505; ב-2005 – 465; ב-2006 – 439; ב-2007 – 415; וב-2008 – 433.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, לפני כהונתי היו 3,285 הרוגים.

ישראל כץ: בשנת 2009, כשנכנסתי לתפקידי, ריכזנו מאמץ מיוחד מול משטרת התנועה ומפקדה דאז, ניצב אבי בן-חמו, שעשה עבודה מצוינת.

ישראל כץ: הצלחתי להוציא מתקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים תקציב להשכרת 100 ניידות על חשבון הסברה ודברים אחרים, שהלכו מייד להגברת האכיפה ולעוד מאמצים אחרים שעשינו.

ישראל כץ: הייתה ירידה של כמעט 100 הרוגים באותה שנה.

ישראל כץ: כלומר, מספר ההרוגים ירד ל-346, ירידה מאוד דרסטית, בשנת 2009.

ישראל כץ: גם אז, אבל – המגמה היא מגמה של ירידה, אבל בשנת 2010 הייתה עלייה ל-375.

ישראל כץ: בשנת 2011 הייתה עלייה ל-382, אבל ב-2012 הייתה ירידה, מדהימה ומבורכת, ל-290 הרוגים באותה השנה.

ישראל כץ: ב-2012 בעצם ירדנו פחות מהיעד של 2015.

ישראל כץ: ולאחר מכן, ב-2013, הייתה עלייה ל-309; 2014 – עלייה ל-319, ו-2015, עלייה ל-354.

ישראל כץ: קודם כול, בכל שנה צריך לעשות הכול, אבל המגמה היא של ירידה.

ישראל כץ: ואי-אפשר למדוד ירידה במספרי הרוגים.

ישראל כץ: אגב, מספרי הפצועים הם עוד הרבה יותר משמעותיים.

ישראל כץ: מתוך סך כל הנסיעות והנסועה, הייתה ירידה גדולה.

ישראל כץ: אני מונה בהרוגים, כי זה הדבר שמקובל.

ישראל כץ: אני אומר עוד פעם, כל אדם הוא עולם ומלואו, אני מדבר כרגע על מספרים ככלי עזר כדי להבין את המגמות.

ישראל כץ: ב-2009 הייתה ירידה דרסטית, הייתה עלייה ב-2010, 2011, וירידה מדהימה ב-2012, ועלייה ב-2013, 2014, 2015.

ישראל כץ: לכן, כשצריך להסתכל, צריך להסתכל על מכלול, והמכלול הוא של ירידה, ואלה הנתונים.

ישראל כץ: לאור הדברים האלה, אני רוצה באמת לציין מה הדברים שמתבצעים ומה הדברים שנעשים.

ישראל כץ: אגב, גם לבוא ולציין אחוזים – עוד פעם, זה לגיטימי, אבל זה לא מאפשר לשקף באמת את הדברים.

ישראל כץ: עלייה היא עלייה, וצריך לטפל, וצריך להמשיך לעשות את הפעילות, ואני יכול לומר שהפעילות שמתבצעת היא פעילות חסרת תקדים בהיקפה, אבל לא אחדש לכם, אתם רואים.

ישראל כץ: אפילו חבר הכנסת אחמד טיבי, היושב-ראש דעכשיו, שמדבר על כביש טייבה, יחד עם הצורך שהוא זועק עליו כבר שנים, באופן לגיטימי, לטפל בו, הוא אומר:

ישראל כץ: אני לא מתעלם, ואני משבח את כל מה שעשה במקומות האחרים.

ישראל כץ: אף אחד כאן לא יכול לטעון ולא רוצה לטעון, ולא רוצה שלא לשקף את האמת, ולא לומר שמתבצעת פעילות אדירה בתחומי התשתיות והתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: הרבה מהתשתיות והתחבורה הציבורית הן דברים חופפים, והתחבורה הציבורית בנוסף, במיזמים שמקודמים – זה דברים נוספים.

ישראל כץ: כי כשאנחנו סוללים מקריית-שמונה ועד אילת את כבישי ישראל, נעה שם גם תחבורה ציבורית, ונעים שם רכבים שבמקום שינועו בכבישים אדומים הם נעים בכבישים מצילי חיים שהם כביש רחבים שיש בהם הפרדות ואין תאונות חזית.

ישראל כץ: אני יכול רק לגעת כאן בחלק מהכבישים שהיו בהם תאונות נוראיות עד לא מזמן.

ישראל כץ: שמונה נשים מהמגזר הבדואי נהרגו כשהגיעו מתפילה בהר-הבית, באל-אקצא.

ישראל כץ: שמונה הנשים נהרגו ליד היישובים שם בדרום, בכביש 31.

ישראל כץ: אבל בתוך חודשים כבר עומד להיפתח כל כביש 31 עד צומת שוקת ככביש 6 לכל דבר, ומשם הכביש לערד – כבר מוכנים שלושה-רבעים, גברתי, יושבת-ראש העיר ערד לשעבר – ראשת, או איך שאומרים, אבל חברת הכנסת בהווה, וקטע אחד שהיה מסובך להפקעות מבוצע כבר עכשיו.

ישראל כץ: זאת התשובה האמיתית.

ישראל כץ: אפשר להטליא טלאי על טלאי, וצריך לטפל בהפרדות קשיחות, ודברים – זה באחריות החברות המבצעות והמחזיקות.

ישראל כץ: לעשות, ואם יש הערות או נתונים – ודאי שאנחנו דוחפים וגם כן מקדמים.

ישראל כץ: אבל הכביש המודרני הוא הכביש המציל חיים.

ישראל כץ: מובן שעדיין זה לא פוטר את הנהגים מחובת האחריות.

ישראל כץ: אותו דבר בכביש לבית-שמש.

ישראל כץ: כמה נהרגו בכביש האדום הזה, כביש 38, משער-הגיא לבית-שמש?

ישראל כץ: נהרגו המון.

ישראל כץ: היום עובדים על כביש 38 והופכים אותו לכביש מודרני.

ישראל כץ: העבודה לוקחת זמן, אבל היא לא רק מתוקצבת, היא גם מבוצעת.

ישראל כץ: נלחמתי שנים, כי הפרויקטים האלה של הכבישים האדומים לא מוגדרים אצל כלכלני האסכולה הקלאסית ככבישים שיש בהם כדאיות כלכלית.

ישראל כץ: עוברים שם פחות רכבים כי הם במעין פריפריות או כבישים צדדיים מהכביש המרכזי, ונאבקתי שנים על כל כביש כזה.

ישראל כץ: אותו דבר בגליל, אם אני אמנה שם את כל הכבישים, ובנגב, ובדרך לירושלים – זה כביש ראשי שיש לו כדאיות כלכלית, אבל הוא היה כביש ללא שוליים, כביש מסוכן, כביש עם עקומות וסיבובים.

ישראל כץ: אתם רואים בעצמכם את תהליך השינוי קורה.

ישראל כץ: וכך הכביש מאשקלון לקריית-מלאכי, שהוא כביש אדום מימי הבריטים, חד-מסלולי, הוא מטופל כרגע ומורחב.

ישראל כץ: וכך המון כבישים אחרים.

ישראל כץ: זה לא רק כביש חדש, זה גם ביצוע במוקדי סיכון.

ישראל כץ: היום, כשאנחנו סוללים את רכבת העמק מחיפה עד בית-שאן, עבור דרך עפולה ומגדל-העמק וכפר-ברוך וכפר-יהושע וכל המקומות, אנחנו מטפלים בהפרדות, בטיפול במוקדי סיכון.

ישראל כץ: כשאנחנו סוללים רכבת לכרמיאל מאזור לב-המפרץ, עכו–חיפה, ותחנת הרכבת בכרמיאל תהיה תחנה מרכזית לכרמיאל ולכל היישובים בסביבה – רבים מהם, אגב, חבר הכנסת טיבי, הם יישובים ערביים או דרוזיים או כפרים אחרים שייהנו מתחנת רכבת מודרנית – כשבדרך מטופלות הפרדות ומבוצעים דברים.

ישראל כץ: כלומר, ההשקעה בתחבורה הציבורית, ברכבת הקלה בתל-אביב, בהוצאה לדרך של הרכבת הקלה בירושלים – סיום העבודות וההוצאה לדרך – בשדרוג קווי הרכבת; במיזמים – עלתה רפורמה ענקית בתעריפים שהוצאנו עכשיו לדרך, ובאותם מקומות בודדים שהייתה התייקרות וידאתי שהורידו את ההתייקרות אף שהרחיבו את השירות לאוטובוסים ורכבות ביחד.

ישראל כץ: אבל באופן אבסולוטי – רק הנחות; שום התייקרות.

ישראל כץ: וההנחות הן של עשרות-עשרות אחוזים, ואטרקטיביות הנסיעה בתחבורה ציבורית חוסכת גם חיי אדם לצד תועלות אחרות.

ישראל כץ: וכל הדברים האלה הם השקעה עצומה שלא הייתה מעולם.

ישראל כץ: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שהוקמה על-פי חוק, ביוזמתו של אבי נאור, שגם שילם מחיר אישי – איבד את בנו בתאונת דרכים, וגם יזם את עמותת "אור ירוק", ומוציא מכיסו, והוציא סכומים ניכרים, ואני מברך אותו ומשבח אותו על זה; אבל הוא יזם הקמת רשות ממשלתית ממלכתית, והרשות הזאת הוקמה כמו שהיא הוקמה, עם החוקים שמלווים אותה.

ישראל כץ: הרשות הזאת, אין לה סמכות אמיתית, לא מול משרד התחבורה – כי זו לא הבעיה, אני אחראי גם לרשות – אלא מול משרדים וגופים אחרים.

ישראל כץ: כביכול, מועבר דרכה תקציב – אני אומר, כביכול – למשטרת התנועה, אבל זה לא כל תקציבה של משטרת התנועה.

ישראל כץ: ומשטרת התנועה לא כפופה למשרד התחבורה, היא פועלת בשיתוף, בתיאום, עושה את עבודתה, אבל משטרת התנועה היא חלק ממשטרת ישראל.

ישראל כץ: ואם כל המטרה היא להעביר כמה עשרות-מיליוני שקלים דרך הרשות לתגבור משטרת התנועה, אני כבר אמרתי, אדוני היושב-ראש, שמן הראוי להעביר את הכסף ישירות למשטרת ישראל ולמשטרת התנועה, כי בלאו הכי לרשות אין סמכות לגבי הפעלת משטרת התנועה.

ישראל כץ: לצערי, היו ויכוחים שלא היו על דעתי, בין הנהלת הרשות שהייתה מלאה ותפקדה לבין המשטרה, אם יעבירו ניידות כולל GPS או לא, ודברים – ביקשתי מהם: תעבירו את הניידות.

ישראל כץ: היה שם ויכוח מקצועי.

ישראל כץ: אני בעד שיהיו כמה שיותר ניידות.

ישראל כץ: אני בטוח שהשר לביטחון פנים, שציטטו אותו כאן, לא התכוון לומר שהמאבק בתאונות הדרכים, שהוא חלק ממנו, וחלק מרכזי, הוא לא חשוב, וגם שר החינוך, שהוא גם חלק מהמאבק דרך החינוך התחבורתי, הוא לא התכוון להגיד שזה לא חשוב – אולי התבטאות לא מוצלחת.

ישראל כץ: הוא גם לא התכוון להגיד שהוא מוכן להסתגל לטרור.

ישראל כץ: אבל זה חוק הרשות, גם מול משרד החינוך, גם מול מקומות אחרים.

ישראל כץ: לגבי כל החלק התחבורתי, תקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים שאתם מצטטים כאן מעולם לא היה בפועל 550 מיליון שקלים.

ישראל כץ: נכתב ב-2008 שהוא יהיה; בפועל, הוא היה כבר אז הרבה יותר נמוך, וגם לא מומש.

ישראל כץ: אני אומר לכם באחריות שפעילות התשתיות שהרשות הלאומית מעורבת בה – משום שכל מוקד סיכון, נציג הרשות מסייר בשטח ויושב בוועדה ביחד עם המשטרה ומשרד התחבורה, והם דנים לפי כל הפרמטרים איך להקדים טיפול במוקדי סיכון; אבל הביצוע והסכומים הם הרבה יותר מתקציב הרשות, שזה חלק מרכזי מפעילותה.

ישראל כץ: כל מה שתיארתי כאן וכל ההשקעה בתשתיות ובבטיחות זה באמת הרבה יותר מאשר מה שכתוב באופן פורמלי.

ישראל כץ: אז תוסיף 200 מיליון לתקציב הרשות, תוסיף 300 מיליון, ו-400 מיליון, ומיליארד ו-2 גם לתקציב על השקעה בתשתיות בטיחות בשנה, ותוסיף גם יותר.

ישראל כץ: אני אמרתי כאן, ואמרתי בדיון הקודם, ואמרתי לך, חבר הכנסת עמאר, אני עוסק באיתור מועמד מתאים – מועמדת, מועמד – לתפקיד יושב-ראש הרשות.

ישראל כץ: היה ד"ר יעקב שיינין, הוא נתפס בעיני כאדם המתאים ביותר.

ישראל כץ: הוא עמד בראש ועדת שיינין.

ישראל כץ: השיקול שלי היה ענייני כשהצעתי לו להיות בראש הגוף – והוא עמד בראש הגוף ועשה כמיטב יכולתו, כן?

ישראל כץ: – כדי לנסות ולהוריד את מספר ההרוגים.

ישראל כץ: הוא קיבל סמכות מלאה.

ישראל כץ: ואני קיימתי קשר ומקיים קשר עם כמה מועמדים או מועמדות אפשריים כדי למצוא את המועמד המתאים.

ישראל כץ: אין טעם שאני אמנה – לפני שאנחנו יודעים מי היושב-ראש, היושבת-ראש, ומה המאפיינים – את החברים, אישי הציבור, הנוספים שמטבע הדברים צריכים להשלים.

ישראל כץ: אם זה ניצב לשעבר, ראש אגף תנועה לשעבר, אז יכול להיות שצריך מהנדסות או מהנדסים או כאלה שמתמחים בדברים אחרים; ואם להפך, אז יכול להיות שצריך ההפך.

ישראל כץ: אנחנו ממש בימים הקרובים נסיים את תהליך האיתור הזה ונביא את ההצעות, כמובן, לוועדות המתאימות כדי להשלים את ההרכב.

ישראל כץ: אני אומר כאן באחריות שהרכב חסר לא מנע ולא היה הסיבה לכך שתקציב הרשות לא מומש במלואו.

ישראל כץ: לא הייתה שום בעיה בקבלת החלטות, לא הייתה שום בעיה בפורום.

ישראל כץ: הוא לא מומש במלואו מסיבות כאלה ואחרות.

ישראל כץ: ולכן, לא בגלל היעדר כספים נפגמה פעילות הרשות, אף שהרשות היא גוף שאני רואה בו גוף מרכזי; והלוואי שהחוק היה מאפשר לה יותר שיניים וסמכויות.

ישראל כץ: בבקשה, כשחוק הרשות ייגמר בעוד שנה, אז בבקשה, אני אשמח אם הכנסת תיזום או אנחנו ניזום, או כולם, לנסות להקים גוף שיש לו סמכויות גם מול גופים אחרים.

ישראל כץ: אבל ברור לכם שמדובר במשרדי ממשלה ואף אחד לא יתנדב במהירות.

ישראל כץ: אני פונה ליחידי שאין חשש שהוא יהיה בממשלה בזמן הקרוב, חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: זה נכון.

ישראל כץ: בכל ממשלה ריאלית, שגם אתם תהיו בה, יהיה מאבק על סמכויות מול משרדים.

ישראל כץ: לכן, אלה שהקימו את הרשות עוד טרם זמני, באמת – החתימו מיליון איש בארץ, אגב, על היוזמה הזאת.

ישראל כץ: והם פעלו.

ישראל כץ: לא הצליחו להעביר בחקיקה את העברת הסמכויות לרשות גם אז.

ישראל כץ: בדיוק מאותן הסיבות.

ישראל כץ: ולכן, אני במסגרת הזאת, עם הרשות הזאת, עם מיטב האנשים שצריכים להיות בה, עם שיתוף פעולה מלא, אני מתכוון בהחלט לחזק אותה ולאפשר לפעול.

ישראל כץ: אבל אני אומר עוד פעם, לא היו 550 מיליון, לא היו 400 מיליון בתשתיות בין-עירוניות במוקדי סיכון, לא היו סכומים כאלה מעבר לכל מה שאנחנו עושים בלאו הכי.

ישראל כץ: לא היו דברים כאלה.

ישראל כץ: ולמה אני אומר את זה – ואני אגיד גם מילה אחת על הנהגים.

ישראל כץ: אחרי שתיארתי כאן את כל האחריות ואת הפעילות, אני מציע לכם, חברות וחברי הכנסת – ורק חברת הכנסת קורן עשתה את זה, היא התייחסה לאחריות של הורים, במקרה הזה.

ישראל כץ: זה יכול להיות גם אחריות של נהגים, שלא חוגרים את ילדיהם הפעוטים והפעוטות בחגורת בטיחות במושב שקיים.

ישראל כץ: היא אמרה: 61% מסכנים את הילדים.

ישראל כץ: יש אכיפה – צריכה להיות גם הסברה, צריכה להיות מודעות.

ישראל כץ: מה שאני אומר – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני חושבת – – –

ישראל כץ: לא במובן של לשחרר את הממשלה מאחריות.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא – – –

ישראל כץ: אני תמיד אחראי למה שאני עושה, אבל יש אחריות המוטלת גם על הנהגים ועל ההורים.

ישראל כץ: הרי בסופו של דבר, מי שאוחזים בהגה הם הנהגים.

ישראל כץ: אני לא אומר את זה כתחליף.

ישראל כץ: ואני מציע, עוד פעם, מבחינה הסברתית, מבחינת פנייה אל עצמנו – אף שלצערי, כשר אני נוהג פחות, אבל גם בתקופות שנהגתי יותר – וכל מי שנוהג ונוהגת, בסופו של דבר, ההגה ביד הנהג.

ישראל כץ: אני לא הרביתי לבלות בחו"ל או לסייר בחו"ל או לטייל בחו"ל; מדי פעם אני נוסע, כשצריך.

ישראל כץ: אבל יש כאן אנשים, אני מניח, שמכירים את ארצות-הברית יותר ממני.

ישראל כץ: יש שם אזורים שלמים עם כבישים דו-מסלוליים – לפי החיוך אני מבין, חברת הכנסת זנדברג, שהיית שם לא מעט.

תמר זנדברג: איפה?

ישראל כץ: בארצות-הברית.

תמר זנדברג: לא, לא – – –

ישראל כץ: אה, לא?

ישראל כץ: אז לא את אבל אולי אחרים.

ישראל כץ: אבל בכל מקרה אנחנו מודעים למה שקורה שם.

ישראל כץ: יש שם אזורים שלמים, יש שם כבישים צרים, שאף אחד לא יגיד: עכשיו תעשה את הכביש הזה ותעשה את הכביש הזה.

ישראל כץ: יש כאן אזורים כפריים, אז מה?

ישראל כץ: אתם חושבים שיש לי אוטוסטרדה בין כל שני מושבים?

אורלי לוי אבקסיס: על כביש 71.

ישראל כץ: ואני אומר את זה, ובעניין הזה אני חייב להעיד על עצמי כמי שהוביל, בגיבוי הממשלה, מהפכת תשתיות שעוד לא הייתה כמוה, וגם כנראה לא תהיה כמוה.

ישראל כץ: והופכים את כל המדינה.

ישראל כץ: אבל לא תהיה מציאות שבה כל כבישי ישראל בתוך הערים ומחוץ לערים יהיו אוטוסטרדות רחבות.

ישראל כץ: אין מציאות כזאת באף מדינה.

ישראל כץ: ובסופו של דבר, בכביש 6 מתהפכים נהגים.

ישראל כץ: ואם נעצרים בשוליים בחוסר זהירות פוגעים בהם נהגים.

ישראל כץ: אני אומר, אחרי כל האחריות – גם הנהגים.

ישראל כץ: והכלי המתווך העיקרי, אגב, בין התשתיות, בין גופים מצילי חיים כמו מד"א ואחרים, בין הסברה, בין חינוך, בין בטיחות הרכב, בין הכשרת הנהג – ששיפרנו בצורה חסרת תקדים, עם ליווי של חצי שנה של ההורים, ליווי חובה אחרי הטסט; עם הפרטה שאני הולך לעשות בטסטים כדי שלא יחכו שלושה-ארבעה חודשים אחרי שסיימו ללמוד נהיגה, אלא בתוך שלושה ימים ייגשו למבחנים, ובתוך 14 יום אם יצטרכו מבחן נוסף.

ישראל כץ: וכל זה לטובת העניין.

ישראל כץ: וכל זה לטובת העניין, ואני לא מציע לאף אחד לתפוס טרמפ פוליטי על דברים.

ישראל כץ: הגב שלי הוא לא מקום נוח לתפוס עליו טרמפ.

ישראל כץ: אם אתם לא מאמינים, תשאלו – אני לא מדבר על היושבים כאן – תשאלו את עובדי הנמלים, הרכבות, התעופה.

ישראל כץ: אי-אפשר לשהות על גבי בטרמפים מהסוג הזה, כי אני עושה את המעשים הנכונים.

ישראל כץ: בסוף גם העובדים וגם האזרחים וכולם מבינים.

ישראל כץ: ואיפה הרפורמה הגדולה שיכולה לנצל את המשאבים ואת היכולות הישראליות, שתתווך בין התשתיות וכל הפעילות הזאת לבין הנהגים?

ישראל כץ: המקום הזה נמצא בשילוב והטמעת אביזרי בטיחות.

ישראל כץ: חיישנים, מערכות התרעה בכלי הרכב.

ישראל כץ: אני הבאתי את זה לממשלה, והממשלה קיבלה החלטה עקרונית.

ישראל כץ: אנחנו עובדים מול משרד האוצר על הדברים האלה.

ישראל כץ: אגב, חלק מהדברים, ואני אומר אותם כאן חד-משמעית – בקרוב מאוד אני אעשה מתוקף סמכותי – אני, מתוקף סמכותי – הצו נמצא עכשיו במשרד המשפטים, אני מחכה שהוא יחזור, יחייב כל אוטובוס ומשאית חדשים, ובהמשך גם לא, להתקין מערכות בטיחות כתנאי לחידוש הרישיון שלהם.

ישראל כץ: אלה דברים שאני כן יכול לעשות בצו בגלל הפער בין מחיר הרכב להתקנת המערכות.

ישראל כץ: לגבי רכבים פרטיים, אנחנו נותנים תמריצים מאוד גבוהים למי שקונה רכב חדש.

ישראל כץ: אבל הציבור הגדול הוא בתווך.

ישראל כץ: בעלי הרכב הלא-חדש, ואלה רוב-רובם של הרכבים שנעים בכבישים – חייבים למצוא את הדרך, על-ידי מתן תמריץ, לאפשר להם להתקין את מערכות הבטיחות; עד שיותקנו מספיק מערכות, שנוכל גם לחייב את זה.

ישראל כץ: שלא תהיה גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

ישראל כץ: אני אומר לכם, ואני בדקתי את הנושא היטב, מעבר לכל הפעילות, הממדים האלה של מערכות בטיחות, מערכות התרעה מפני פגיעה בהולכי רגל, אופניים, מכוניות לפנים, מכוניות מהצד, הן מצילות חיים – אני לא רוצה להתווכח אם זה 80% – בעשרות-עשרות אחוזים.

ישראל כץ: זה בדוק בעולם.

ישראל כץ: זה בדוק בעולם, ואני איאבק בכל כוחי כדי שיימצאו המשאבים לאפשר.

ישראל כץ: ההמצאה הבסיסית היא, אגב, של חברות ישראליות, אבל יש גם חברות בחו"ל.

ישראל כץ: אנחנו לא באים להעשיר חברה כזו או אחרת, אנחנו באים להשתמש בידע שכל חברות הרכב בעולם כבר משתמשות בו.

ישראל כץ: חייבים להתקין את זה.

ישראל כץ: זה כמו להיערך לזה ולרכב האוטונומי, ואנחנו גם לזה נערכים.

ישראל כץ: אלה הדברים שמעבר לכל הפעילות הקונבנציונלית, שהיא מאוד חשובה, יאפשרו לחסוך חיים, לחסוך בנפגעים בעשרות-עשרות אחוזים; להביא את זה ממש למספרים נמוכים, ואולי אפילו למנוע את זה כמעט לחלוטין.

ישראל כץ: וחייבים לעשות את זה במקביל, לא במקום.

ישראל כץ: לא במקום הפעילות הזאת, לא במקום אחריות הנהגים, אלא להתקין מכשירים שלפי כל המחקרים, באותן שלוש שניות קריטיות שבהן הנהג חשוף לתאונה – אולי בגלל תשתית, אולי בגלל היעדר ערנות שלו, אולי בגלל שילוב של דברים – באותן שלוש שניות, מערכת ההתרעה שמתריעה מאפשרת לו להגיב ולמנוע.

ישראל כץ: אותה משאית שפוגעת ברכב פרטי שיוצא מאיזה מושב או מיישוב קטן, ברגע שיש לה מערכת התרעה, הנהג יקבל את ההתרעה ויספיק לבלום.

ישראל כץ: אותה תאונה אפילו, שהייתה, ששמונה אנשים נהרגו, על-ידי פגיעה צדדית – אם יש מערכת התרעה מפני פגיעת-צד של אותה משאית, הנהג ב-99% ידע להגיב.

ישראל כץ: הוא יקבל התרעה אם הוא נרדם או אם קרה משהו אחר או התשתית לא הייתה טובה.

ישראל כץ: ולכן חייבים לעשות את כל הפעילות הזאת, ואני אומר עוד פעם, תוך חיזוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, עם המגבלות החוקיות שיש לה בזה שהיא לא גוף כופה ואוכף.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, בקרוב מאוד אני מאתר דמות שתוכל להוביל, אולי מתוקף האוטוריטה, האישיות, הסמכות והניסיון, כי אני בהחלט רואה ברשות כלי מרכזי בהובלה וייזום של דברים מהסוג הזה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אלה דברי בנושא חשוב זה.

ישראל כץ: אני מוכן שזה יידון בכל מקום.

ישראל כץ: כמה שיותר דיונים, זה יותר חידוד של דברים, יותר רעיונות.

אחמד טיבי: מה אתה מציע?

ישראל כץ: מה שהמציעים רוצים.

ישראל כץ: אני תומך.

ישראל כץ: אם הם אחידים בעמדתם, אני אתמוך בעמדתם.

סתיו שפיר: לוועדה.

אחמד טיבי: ועדה.

אחמד טיבי: חברי הכנסת מעוניינים לוועדה, אדוני.

אחמד טיבי: ועדת הכלכלה.

ישראל כץ: מאה אחוז.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצבעה.

תמר זנדברג: רגע, יש לנו דעות אחרות.

אחמד טיבי: ממש דעות אחרות?

תמר זנדברג: יש לנו עמדה אחרת.

אחמד טיבי: חברת הכנסת זנדברג, הבעת דעה.

תמר זנדברג: תודה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: האמת היא שזאת ממש דעה אחרת כהגדרתה, ואני אסביר למה.

תמר זנדברג: אני האזנתי לדיון מתחילתו, אני מברכת את היוזמים.

תמר זנדברג: קודם כול, אני לא אחזור על הנתונים, נתונים חמורים – עלייה בהרוגים בתאונות הדרכים, ילדים, קשישים וכו'.

תמר זנדברג: והפתרונות שדובר בהם הם פתרונות מסוג בטיחות, תשתיות; הוזכרו כאן הנהגים, אביזרים, אוטוסטרדות רחבות וכו'.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הדיון הזה כולו החמיץ את האתגר המרכזי ואת הכשל העיקרי שהוא זה שיכול להפחית בצורה משמעותית, ולא איזה כמה מספרים קטנים לפה ולשם – להפחית בצורה משמעותית את מספר ההרוגים – והוא מעבר משמעותי מנסיעה ברכב הפרטי לתחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: רק בשנה האחרונה, באותו זמן שנהרגו 357 בני אדם, עלו על הכביש למעלה מ-250,000 מכוניות חדשות, רכבים פרטיים.

תמר זנדברג: באותו זמן, בשנים האחרונות יש ירידה עקבית בשימוש בתחבורה הציבורית כחלק מכלל הנסיעות המרכזי.

תמר זנדברג: בעולם – הזכרת, אדוני השר, את הנעשה בעולם.

תמר זנדברג: בעולם יש נתונים מובהקים שמצביעים על הקשר בין עלייה בשימוש בתחבורה הציבורית ובין ירידה בתאונות הדרכים.

תמר זנדברג: ארגון התחבורה האמריקני מצא ששיעור התמותה בתאונות של נוסעי תחבורה ציבורית נמוך ב-92% משיעור התמותה של נוסעי הרכב הפרטי.

תמר זנדברג: במקסיקו-סיטי בשנים האחרונות נסללו 1,000 קילומטר של מסלולי BRT חדשים, ובאותו זמן שיעור תאונות הדרכים ירד ב-40%.

תמר זנדברג: אנחנו בישראל עדיין מדברים על התחבורה הציבורית ועל התמותה בתאונות דרכים כשני קווים שכביכול לא נפגשים.

תמר זנדברג: משרד התחבורה, תקציבו – 18% ממנו מוצא על תחבורה ציבורית, ו-42% על כבישים, מחלפים ותשתיות לרכב פרטי.

תמר זנדברג: נכון, אדוני השר, שגם האוטובוסים נוסעים בכביש.

תמר זנדברג: אבל הנתון של נסיעה בתחבורה הציבורית בישראל יורד באופן עקבי, ושל מכוניות חדשות עולה באופן עקבי.

תמר זנדברג: זאת מציאות שעם כל האביזרים ועם כל הטכנולוגיה שנשקיע, עד שלא נפחית את הנסיעות ברכב פרטי, שזה הדבר הקטלני והמסוכן ביותר, כפי שמראים הנתונים, יותר מכל הרוגי הטרור ומלחמות ישראל גם יחד לאורך השנים, עד שלא נשקיע השקעה משמעותית – זה כרוך גם בסוויץ' מחשבתי משמעותי ונפילת אסימון משמעותי שם – אנחנו נמשיך לספור את ההרוגים ולא להבין איך ולמה זה קורה לנו.

תמר זנדברג: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין, אחר כך השר.

אחמד טיבי: הבעת דעה – דב חנין, דקה, ואחר כך אתה, אדוני.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אתה הזכרת דברים רבים בדבריך, ובהחלט יש דברים שאני מברך עליהם מאוד.

דב חנין: למשל כביש 31, הכביש האדום הזה, שאולי הוא אפילו אדום ושחור, כביש שהוביל להרוגים רבים.

דב חנין: נעשית בו עבודה מבורכת, ואני באמת מאחל לעצמנו שבמהרה בימינו הכביש הזה יושלם בכל חלקיו, ואפשר יהיה להגיע עד ערד, כולל היישובים שבדרך, בצורה בטוחה וראויה.

דב חנין: אבל, עמיתי חברי הכנסת, הרי אנחנו יודעים היום שאחד הכישלונות הגדולים של הממשלה הוא בתחום הביטחון האישי.

דב חנין: היא לא יכולה להביא ביטחון אישי.

דב חנין: ואז כשהשר בנט מנסה למצוא איזה תחום שבו התמונה היא יותר עגומה מאשר הכישלון בתחום הביטחון האישי, הוא מוצא את תחום תאונות הדרכים, כי התמונה היא תמונה קודרת.

דב חנין: והתמונה הקודרת הזאת – אף ששר התחבורה הוא שר מאוד נמרץ, ואכן עושה הרבה הרבה שיפורים ושינויים בתחום התשתיות ובתחומים נוספים – היא תוצאה הכרחית של העומס הבלתי-נסבל בכבישי ישראל ברכבים פרטיים.

דב חנין: יש כאן תלות קיצונית ברכב הפרטי.

דב חנין: חברת הכנסת זנדברג הביאה כמה מספרים, אבל גם בלי המספרים, אנחנו יודעים שאנחנו צפופים בכל מקום, נוסעים בפקקים בלתי נסבלים, ואי-אפשר לבנות כל כך הרבה כבישים שיכילו את כל כך הרבה המכוניות שעולות בכל שנה על כבישי ישראל.

דב חנין: כדי לשנות את זה חייבים מהפכה של תחבורה ציבורית.

דב חנין: ומהפכה של תחבורה ציבורית היא לא רק עניין תשתיות.

דב חנין: היא עניין של עדיפויות דרך אמיתיות כדי שבכביש לא יעמדו בפקקים עם מכוניות פרטיות; זה עניין של תדירות גבוהה, עניין של רמת שירות טובה, עניין של תחנות אוטובוס שנוחות למשתמש, עניין של קישוריות טובה, עניין של מחירים נמוכים – על זה נדבר בהצעה הבאה לסדר-היום.

דב חנין: ולכן אתגר התחבורה הציבורית, אדוני השר, עומד לפתחנו, וזה אתגר שצריך ללכת עליו ממש כאתגר של מהפכה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: השר מבקש להתערב בדיון.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: זו זכותו של השר.

אחמד טיבי: הנושא בדמו, בנפשו.

ישראל כץ: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

ישראל כץ: אני עליתי רק כדי להשיב בהקשר של תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: קודם כול, לגבי הנתונים, ממוצע כלי הרכב בישראל הוא כ-300 ומשהו ל-1,000 נפש; הממוצע באירופה הוא בין 600, 700 ל-1,000 נפש; הממוצע בארצות-הברית הוא בין 800, 900 כלי רכב ל-1,000 נפש.

ישראל כץ: כלומר, אתם רוצים להשוות למדינות מתקדמות, אז במדינות מתקדמות יש לאנשים כלי רכב שהם יכולים לנוע בהם.

ישראל כץ: הסוגיה הזאת – קודם כול, א.

ישראל כץ: – – –

דב חנין: – – – הרבה יותר – – –

ישראל כץ: – – – זאת אומרת, אם החזון שלכם הוא שאנשים לא יוכלו לקנות כאן רכבים בטוחים, טובים וזולים, ושלא יוכלו לנסוע ברכב, אני לא חולק אתכם את אותו חזון.

ישראל כץ: פעם פרס, כשהוא עוד היה מנהיג מפלגת פועלים, אמר "מכונית לכל פועל"; אז אני אומר "מכונית לכל אזרח".

ישראל כץ: אני חושב שאין סתירה בין הדברים.

ישראל כץ: עם זאת, מקובל בעולם – וזה הדבר שמדינת ישראל נשארה בו בפיגור עצום שהולך ונסגר הודות לפעילות מואצת שאנחנו עושים בשבע השנים האחרונות, שלא הייתה בקנה-מידה רחב קודם לכן.

ישראל כץ: מי שלא דאג לרכב פרטי ולכביש, הוא גם לא דאג לתחבורה ציבורית, למערכות הסעת המונים ולדברים האחרים.

ישראל כץ: מי שלא סידר את הדרך בטייבה – לא אני התחלתי לא לסדר; זה לא סודר עוד קודם.

ישראל כץ: אנחנו מסדרים, ונסדר גם את זה.

ישראל כץ: אנחנו משקיעים ומקדמים תחבורה ציבורית בהיקף חסר תקדים.

ישראל כץ: אלא שלהבדיל מכביש, מחלף או גשר, התחבורה הציבורית בנויה בצורה של פאזל.

ישראל כץ: יש כמה מרכיבים שצריך לקדם ביחד במקביל, ובסופו של דבר, כשהם נפגשים, אתה מקבל את התמורה של יכולת לנסוע ולהשתמש בתחבורה ציבורית בשעות העומס בעיקר – שעות העבודה בבוקר, החזרה בערב, אחר הצהריים.

ישראל כץ: וכך זה קיים בעולם, כי כבר התחילו לעבוד על זה לפני 150 שנה.

ישראל כץ: וזה שילוב של אוטובוסים, מוניות שירות, מוניות, רכבות תחתית, רכבות קלות וכל כלי התחבורה שיש.

ישראל כץ: ולהעביר אותם לעידן החשמלי, ההיברידי, הפחות-מזהם – כל הדברים שהעולם עושה.

ישראל כץ: ואנחנו עושים היום את כל הדברים האלה.

ישראל כץ: ואם ניקח את גוש-דן, ששני הדוברים דווקא באים מתוכו – בגוש-דן הפיגור הוא עצום ביחס לעולם, וזה פיגור שנמשך כבר למעלה מ-60 שנה.

ישראל כץ: והיום אנחנו מקדמים שם במקביל את העלייה המשמעותית בהיקף האוטובוסים, קידום נת"צים, קידום אכיפה אלקטרונית באמצעות העיריות, שחוקקנו כאן, וחבר הכנסת חנין גם סייע בעניין הזה, להסמיך את העיריות לעשות את זה.

ישראל כץ: אנחנו עושים את כל הדברים האלה, סוללים את הרכבת הקלה התחתית ברוב הקטעים שלה, מוציאים לדרך עוד מיזמים כאלה עד סוף השנה הזאת, כדי להביא למצב שגם בעל הרכב, שגר במקום מסוים או אפילו בתוך העיר, יוכל בשעות העומס לעלות ולהשתמש בתחבורה הציבורית, ובשעות הפנאי הלא-עמוסות – לנסוע ברכב הפרטי.

ישראל כץ: יחד עם זאת, אני חייב לומר שמדיניות רכבי הליסינג והחזר הוצאות רכב וכל הסכמי השכר – שאני מניח, חבר הכנסת חנין, שאתה לא התנתקת עד כדי כך מהשורשים שאתה מסנן את כל ההטבות האלה; אתה מייצג עובדים בבסיס – –

דב חנין: – – –

ישראל כץ: – – אלה נורמות שהשתרשו בחקיקה ובהחלטות ובהסכמים, שיכול להיות שהם מעודדים שימוש ברכב פרטי על חשבון הרכב הציבורי.

ישראל כץ: אז אלה דברים שבמקביל, לא כשר תחבורה, אבל במקביל, הממשלה, הכנסת, ארגוני העובדים, העובדים עצמם, הוועדים היציגים של העובדים, יכולים להתחיל לפעול בתוכנית ארוכת-טווח שתעניק תמרוצים של מעבר של הטבות למי שישתמש בתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: אגב, לעשות את זה לא בכפייה אלא בתמרוץ.

ישראל כץ: אבל זה לא קשור לעשייה הגדולה שנעשית כדי לאפשר תשתית של תחבורה ציבורית.

ישראל כץ: אני מציע לכם לא להקל ראש במה שקורה כרגע בכל מדינת ישראל.

ישראל כץ: אגב, אני חייב לומר, ונדמה לי שזו גם הצעה לסדר-היום, שלמעט הגליל המזרחי, שאין שם עיר מטרופולינית, וצריך למצוא את הדרכים לרפורמה בין-עירונית כדי לשלב אותם גם בתוך ההטבות האלה, כל שאר אזורי הארץ מחוברים, משולבים, מוטבים ומתומרצים לעבור לתחבורה הציבורית.

ישראל כץ: אנחנו כרגע השקנו תוכנית של מיליארד שקלים, השקעה בנת"צים, בגוש-דן – זה המקום הבעייתי ביותר.

ישראל כץ: אנחנו משקיעים מאות מיליונים ברשת שבילי אופניים שתאפשר תנועה גם באופניים, שזו גם תחבורה שהיא חליף לרכב.

ישראל כץ: כמו שאמרתי, אנחנו משקיעים באכיפה אלקטרונית.

ישראל כץ: אנחנו מימנו לעיריית תל-אביב בעשרות מיליונים רכישת מצלמות.

ישראל כץ: מחכים שמשרד המשפטים יגמור להתקין את התקנות כדי לעבור לאכיפה היחידה בנת"צים שהיא ריאלית ואפקטיבית.

ישראל כץ: זו אכיפה על-ידי העיריות עצמן.

ישראל כץ: לכן ההשקעה בתחבורה הציבורית, התפתחות התחבורה הציבורית, היא חסרת תקדים.

ישראל כץ: היא תקרה, היא תביא אותנו להיות מדינה מודרנית גם בעניין הזה, לא במקום כל הפעולות האחרות שציינתי שצריך לעשות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: לפני שאנחנו עוברים להצבעה, אני מוצף מקריאות מהציבור מה לגבי ההשבעה של חבר הכנסת ירון מזוז כסגן שר במשרד ראש הממשלה.

אחמד טיבי: הייתה בבוקר.

תמר זנדברג: עוצר את הנשימה.

אחמד טיבי: נכון.

אחמד טיבי: שמתי לב שבחלק מההודעות אנשים מאיצים בי לערוך את ההצבעה.

אחמד טיבי: יש תסבוכת משפטית.

אחמד טיבי: היות שסגן השר לא נכח בעת שקראו לו אחרי הודעת השר המקשר – נדמה לי שהחוק אומר שהוא צריך להישבע סמוך להודעת השר – מפרשים את הדברים ברגע זה: האם צריך הודעה מחדש של הממשלה, או האם אפשר להשביע אותו?

אחמד טיבי: אני מחכה להכרעה המשפטית בקושיה הזאת.

אחמד טיבי: מי שעוצר את נשימתו, שיתאפק; זה הולך להיפתר בקרוב.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצבעה על נושא תאונות הדרכים, שהוא לא פחות חשוב.

דב חנין: – – –

יחיאל חיליק בר: אל תגזים.

קריאה: – – –

קריאה: תצביע – – –

אחמד טיבי: והוא גם אופציה.

אחמד טיבי: נצביע מה יותר חשוב.

יחיאל חיליק בר: בעד – זה לוועדה, כן?

אחמד טיבי: בעד – זה לוועדת הכלכלה, ונגד – זה בעד הסרה מסדר-היום.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אפשר להתקדם?

אחמד טיבי: בעד – 10, אין נמנעים ואין מתנגדים.

אחמד טיבי: הנושא יועבר לדיון בוועדת הכלכלה.

אחמד טיבי: אי-הכללת אזורי הפריפריה ברפורמת התחבורה הציבורית

אחמד טיבי: הנושא הבא, שהוא האחרון בסדר-היום: אי-הכללת אזורי הפריפריה ברפורמת התחבורה הציבורית, הצעות לסדר-היום מס' 2333, 2369, 2404 ו-2420.

אחמד טיבי: יפתח מי שיזם ראשון, חבר הכנסת חיליק בר.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: ירון, תישאר פה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, אני לא מציג את סגן השר עכשיו?

אחמד טיבי: דקה.

אחמד טיבי: הוא יציג, כי גם הציבור מתעניין.

ישראל כץ: למה להשאיר בן-אדם במתח?

אחמד טיבי: נכון, אני אאפשר לך מייד.

אחמד טיבי: אנחנו נקטע את הדיון.

דב חנין: זה לא בסדר.

דב חנין: למה?

דב חנין: יש לי – – – הדיון צריך להיות ברצף.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: גם בגלל השר – – –

דב חנין: עם כל הכבוד.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חברותי וחברי חברי הכנסת, אדוני השר, חיילי צה"ל, אדוני השר, אמרת באמת שאתה עושה את הדברים הנכונים, ובאמת אתה עושה הרבה דברים נכונים.

יחיאל חיליק בר: רפורמה בתחבורה ציבורית היא נכונה, הנחה בשווי מע"מ היא נכונה, ולכן גם תמכנו בה, אגב.

יחיאל חיליק בר: אבל ככל שהיא נעשית באופן רוחבי ולא דיפרנציאלי היא מנציחה ולא מתקנת את אותם העיוותים ההיסטוריים שקיימים בתחבורה הציבורית.

יחיאל חיליק בר: כך, למשל, יש היום מקומות, חברי דוד ביטן, שהתושבים משלמים בין 2 ל-3 שקלים על נסיעה – עוד הנחה קטנה והנהג ישלם לתושבים על הנסיעה – ולעומת זאת, יש מקומות שבהם תעריפי הנסיעה גבוהים מאוד מאוד, וזה בעיקר באזורים שלא נכללו באותה רפורמת מטרופולינים.

יחיאל חיליק בר: רפורמת תעריפי המטרופולינים בתחבורה הציבורית שנכנסה לתוקף בינואר 2016, הוזילה באופן כללי את התעריפים, ואני מברך על כך.

יחיאל חיליק בר: העניין הוא שיש כמה עיוותי תעריפים אחרים, שמן הראוי שוועדת המחירים תבצע עבודת עומק רצינית ותשקול מחדש את אופן חישוב התעריפים לפי מספר הקילומטרים ולפי מצב חברתי כלכלי, באופן שייתן עדיפות לפריפריה ולא באופן שיוציא את הפריפריה אל מחוץ לרפורמה.

יחיאל חיליק בר: בתעריפי התחבורה הציבורית, אדוני השר, יש כמה תעריפים: א.

יחיאל חיליק בר: תעריפים שונים בין יעדים זהים – אני לא יודע אם אתה יודע, כי אמרת שאתה לא נוסע כבר הרבה זמן באוטובוסים, אבל נסיעה מ"אגד" פתח-תקווה לירושלים עולה 19 שקלים בקו 426, ובקו 947 היא עולה 25 שקלים, כלומר 6 שקלים יותר.

יחיאל חיליק בר: מה ההיגיון בזה?

יחיאל חיליק בר: כבר לפני חמש שנים, בינואר 2011, בג"ץ קבע שעל משרד התחבורה לקבוע תעריפים זהים, ואני שואל אותך: למה לא פעלתם לפי בקשת או קביעת בג"ץ?

יחיאל חיליק בר: בג"ץ לא מבקש – הוא קובע.

יחיאל חיליק בר: ב.

יחיאל חיליק בר: עמוד 599 בדוח מבקר המדינה 64א, אדוני, ממליץ לבטל חיוב תשלום של נסיעה עירונית עבור המשתמשים בתחבורה בין-עירונית.

יחיאל חיליק בר: את זה ממליץ מבקר המדינה, אדוני השר.

יחיאל חיליק בר: הוא מדבר על החיוב המיותר עבור נסיעה בקו פנימי עבור מי שמשתמשים בקווים בין-עירוניים.

יחיאל חיליק בר: עד היום משרד התחבורה לא אימץ את המלצות דוח מבקר המדינה.

יחיאל חיליק בר: ואני גם שואל, למה?

יחיאל חיליק בר: ג.

יחיאל חיליק בר: הממשלה עשתה רפורמה בתעריפי המטרופולינים, אבל מה לגבי רפורמה בתעריפים הבין-עירוניים ותעריפים עירוניים שמחוץ למטרופולינים?

יחיאל חיליק בר: בזה לא נגעתם.

יחיאל חיליק בר: לכן צריך, אדוני השר, לתקן את העיוותים, כך שאופן חישוב התעריפים ייקבע לפי קילומטר, באופן שבמקומות יקרים התעריף יוזל ובמקומות זולים התעריף אולי טיפה יתייקר.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר, אני באמת רציתי לפרגן לך על הרפורמה בתעריפי התחבורה הציבורית, שהיא צעד חיובי, אבל קשה לי, כי עד שהממשלה הזאת כבר עושה דבר אחד טוב – היא עושה אותו הפוך.

יחיאל חיליק בר: להוזיל ולפשט את הנסיעה בתחבורה הציבורית זה דבר ראוי, אבל להדיר מההטבה הזאת דווקא את תושבי הפריפריה זה אחת משתיים: או טיפשות או רשעות, ואני לא יודע מה יותר גרוע.

יחיאל חיליק בר: איך ייתכן, אדוני היושב-ראש, וזו רק דוגמה אחת, שהמחיר לקילומטר נסיעה בין תל-אביב לחיפה הוא 27 אגורות, ובין קריית-שמונה לצפת הוא 65 אגורות?

יחיאל חיליק בר: למה זה?

יחיאל חיליק בר: יותר מכפול.

יחיאל חיליק בר: אולי מפני שבקריית-שמונה מרוויחים יותר מאשר בחיפה?

יחיאל חיליק בר: אולי זה מפני שבצפת, עיר הולדתי, מרוויחים יותר מאשר בתל-אביב?

יחיאל חיליק בר: אני לא חושב.

יחיאל חיליק בר: תחבורה ציבורית זולה בפריפריה זאת לא אופציה – זאת חובה מכל כיוון שנבחן את זה.

יחיאל חיליק בר: האם בדקתם, אדוני השר, לפני שקיבלתם את ההחלטה הזאת, מה אחוז האנשים שמשתמשים בתחבורה הציבורית בפריפריה לעומת אחוז האנשים שמשתמשים בתחבורה הציבורית בגוש-דן?

יחיאל חיליק בר: אני אגלה לך משהו שאתה כבר יודע: בגוש-דן משתמשים הרבה פחות בתחבורה הציבורית מאשר בפריפריה.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני שואל אותך, האם ברפורמה הזאת, אדוני – ואני לא יודע אם זה בכוונה – אתם רוצים לעשות קופה על חשבון הפריפריה?

יחיאל חיליק בר: יותר מזה, ברפורמה הזאת, יכול מאוד להיות שאתם מממנים את המרכז על חשבון הפריפריה, וזה דבר שאני יודע, אדוני, שאם תבין אותו, אתה גם תהיה נגדו, כי בוודאי הלב שלך לא במקום הזה.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אדוני, אני קורא לך לתקן את הרפורמה הזאת.

יחיאל חיליק בר: את ההטבה הזאת, של הוזלה, יש לתת קודם כול ובראש ובראשונה לתושבי הפריפריה, אבל במקום זאת הממשלה הזאת, לצערי, מדירה אותם מהרפורמה באופן חמור ביותר, כי הרי ידוע שהדרך לקדם את הפריפריה היא להשאיר אותה מחוץ לרפורמות של הממשלה.

יחיאל חיליק בר: ולסיכום, אדוני היושב-ראש, איזה מסר מעביר צעד שכזה, ואיך הוא משתלב במדיניות המוצהרת של שר התחבורה והממשלה לעודד מעבר של תושבים לפריפריה?

יחיאל חיליק בר: חברים, הצעד הזה הוא באמת – אדוני השר – יריקה בפרצוף של מאות-אלפי חברים ותושבים שזקוקים היום לממשלה יותר מכול בנגב ובגליל, ובמקום להעלות את תושבי הנגב והגליל על רכבת הקדמה, אתם גם משאירים אותם בתחנת האוטובוס, וגם דורשים מהם לשלם יותר על הנסיעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: משרד שלם הקימה הממשלה, המשרד לפיתוח הפריפריה.

יחיאל חיליק בר: אולי במקום להקים משרדים פיקטיביים צריך להעביר את הסמכויות אליך, ותראו גם תכל'ס מה הממשלה הזאת באמת עושה למען הפריפריה, ואיזה עדיפות היא נותנת לפריפריה.

יחיאל חיליק בר: לא צריך משרד שלם עם שם מפוצץ בשביל זה, צריך רק מעט שכל ישר, הרבה היגיון ומעט רגישות חברתית.

יחיאל חיליק בר: אבל זה, אדוני היושב-ראש, כנראה יותר מדי לבקש מהממשלה הזאת.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

אחמד טיבי: אני מודה לך.

אחמד טיבי: חבר הכנסת דב חנין.

אחמד טיבי: אחריו – דוברת אחת, ומסיימים את סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: ואז ההשבעה?

אחמד טיבי: וזהו.

אחמד טיבי: תודה, חיליק.

אחמד טיבי: יש עוד דוברת אחת, מכובדת, אחרי חבר כנסת דב חנין – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אחמד טיבי: – – ואחריה – אני אומר לך, גם לציבור, כי הציבור מתעניין – ואז, אחריה, תהיה השבעה.

ירון מזוז: בעזרת השם.

ירון מזוז: בעזרת השם.

אחמד טיבי: בעזרת השם, בוודאי.

יחיאל חיליק בר: אני נשאר בשבילך – – –

משולם נהרי: אחמד – – –

אחמד טיבי: – – – לגביך היו פחות דרישות מהקהל.

אחמד טיבי: היו.

אחמד טיבי: זו הייתה הודעה מרגשת.

אחמד טיבי: אבל דרמטית – זה ירון.

דוד ביטן: – – –

אחמד טיבי: אתה, ההודעה לגביך מרגשת.

אחמד טיבי: לגביו – דרמטית.

אחמד טיבי: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, בימים האלה נכנסת לתוקף רפורמה במחירים של התחבורה הציבורית במטרופולינים, ואדוני, שר התחבורה, אני בסך הכול חושב שהמהלך הוא מהלך נכון, ואני גם מברך על העובדה שבאותם מקרים שבהם היה צריך לתקן כדי לייצר תוצאה של הוזלה – אתה הודעת בצורה ברורה שאכן הדברים יתוקנו, והתוצאה המבוקשת והנדרשת של הוזלה במחירי התחבורה הציבורית אכן תושג.

דב חנין: אבל מה קורה עם הפריפריה?

דב חנין: למרבה הצער, הפריפריה פעם נוספת נשארת מאחור, ואסור להשאיר אותה מאחור.

דב חנין: מחירי התחבורה הציבורית בפריפריה הם אבסורדיים.

דב חנין: אני אתן כמה דוגמאות: מראש-פינה לחיפה – 39.5 שקלים לכיוון.

דב חנין: יש אנשים שעובדים יום-יום בחיפה וצריכים להגיע לחיפה או למפרץ מראש-פינה – 80 שקלים הלוך וחזור.

דב חנין: שדרות–ירושלים – 39.5 שקלים לכל כיוון; באר-שבע–ירושלים – 31.5 שקלים לכל כיוון.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, מה שנעשה ברפורמה במטרופולינים, מבחינת הפריפריה לא רק שלא שיפר את מצב הפריפריה, לא רק שהשאיר את הפריפריה מאחור, אלא בפועל גורם לתושבי הפריפריה מצב יותר גרוע.

דב חנין: אני רוצה להביא בפניכם – אדוני סגן המזכיר, אני מנסה לשכנע גם את שר התחבורה – אני רוצה להביא בפניכם, למשל, את סיפורו של קובי, שהתפרסם היום ב"ידיעות אחרונות", סיפור שהתפרסם תחת הכותרת: רפורמת חלם.

דב חנין: קובי, שמשתמש בתחבורה ציבורית, נוסע באופן קבוע בקו שדרות–תל-אביב.

דב חנין: בעבר הוא השתמש בקו של רכבת ואוטובוס ב"חופשי חודשי", עלה לו 693 שקלים לחודש.

דב חנין: עכשיו יש רפורמה, אז הודיעו לו בתחנת הרכבת בתל-אביב שלא יכולים לחדש לו את ה"חודשי חופשי" הזה, כי הרפורמה כוללת רק מעגלים מסוימים, והמעגל של גוש-דן מגיע רק עד אשקלון, לא עד שדרות.

דב חנין: לרוע מזלו הוא צריך להגיע לשדרות, תחנה אחת יותר.

דב חנין: ולכן שלחו אותו לשדרות, ובשדרות הוא גילה שמחיר אותו כרטיס עכשיו הוא 730 שקלים, זאת אומרת, תושב הפריפריה שאינו נמצא במעגלים שעליהם חלה הרפורמה המטרופולינית, אם הוא עדיין רוצה להגיע למטרופולין, צריך לשלם יותר.

דב חנין: זה אבסורד.

דב חנין: זה אבסורד, זו פגיעה בתושבי הפריפריה.

דב חנין: אגב, הפקידה בשדרות ניסתה להציע לו קומבינה – כרטיס משדרות לאשקלון, ואז שהוא יקנה עוד כרטיס, מאשקלון לתל-אביב, ואז המחיר יהיה 655 שקלים, אבל כפי שהוא גילה, הוא יצטרך לנסוע משדרות לאשקלון, לצאת מהתחנה, לחזור לתחנה, ואז לעלות לרכבת לתל-אביב, שכבר עזבה את התחנה.

דב חנין: זה אכן חלם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין שום אפשרות להשאיר את הפריפריה מאחור בנושא התחבורה הציבורית.

דב חנין: ואני רוצה לומר כמה מילים על הספין השקרי שנעשה בימים אלה, שבו מנסים לשכנע אותנו שלא יעשו את רפורמת המחירים בפריפריה בגלל הפחתת המע"מ על התחבורה הציבורית שיזם השר דרעי ושהכנסת כולה הייתה מאוחדת בתמיכה בה.

דב חנין: זה, עמיתי חברי הכנסת, פשוט בלוף, כי הכסף לרפורמת הפחתת המע"מ מגיע מתקציבים קואליציוניים, הוא לא הסטה של תקציב אחד במשרד התחבורה לטובת שימוש אחר.

דב חנין: אני אומר באופן ברור – הכסף לרפורמת מחירים בפריפריה נמצא וצריך להימצא בתקציב הכללי של משרד התחבורה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, המסר שהתקבל מהמהלך האחרון הוא מסר אנטי-חברתי מוחלט; אומרים לתושבי הפריפריה: אתם תצטרכו להמתין, אתם תצטרכו לחכות; כשנמצא כסף – אם נמצא כסף – נגיע גם לטפל בפריפריה.

דב חנין: ואת זה עושה ממשלה – –

אחמד טיבי: תודה.

דב חנין: – – שעלתה לשלטון בקולות תושבי הפריפריה, הבטיחה פתרונות לתושבי הפריפריה, ופעם אחר פעם משאירה אותם מאחור, הנה הדוגמה, גם בתחבורה הציבורית.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת טלי פליסקוב.

טלי פלוסקוב: פלוסקוב.

אחמד טיבי: פלוסקוב.

אחמד טיבי: אני עושה "קרשנדו", מעלה עד לרגע השיא, ואז משביע את ירון מזוז.

דוד ביטן: – – –

אחמד טיבי: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, כבוד סגן השר, חברי וחברות הכנסת, אני מצד אחד רוצה לברך את שר התחבורה ישראל כץ על הרפורמה, ועל כך שבאמת מרגישים כבר כמה שנים ברצף שאכן יש בולדוזר שדוחף את התחבורה הציבורית בישראל.

טלי פלוסקוב: וזה לא סוד, נכון שיחד אנחנו הבאנו את כביש 31 למצב שהוא נמצא.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אני מאוד אשמח אם אתה גם תקשיב לי, אני מקווה שאתה שומע מה אני אומרת.

ישראל כץ: – – –

טלי פלוסקוב: אין צורך להרחיב במילים על חשיבותה של תחבורה ציבורית; היא כמובן תורמת לירידה בתאונות הדרכים, מפחיתה את עומס התנועה ומגדילה את הגישה של האוכלוסיות החלשות, או המרוחקות, לשירותי בריאות, חינוך, ספורט, רווחה ותרבות.

טלי פלוסקוב: הרפורמה האחרונה היא אכן מבורכת, אבל כמי שהייתה ראש עיר, בערד – חשוב להבין כי הרפורמה אינה נוגעת בבעיה משמעותית ביותר בתחבורה הציבורית, והיא הקשר בין הפריפריה למרכז.

טלי פלוסקוב: אני אדבר מניסיוני כראש עיריית ערד, אך בכך אני מכוונת לפריפריה כולה: המחיר של נסיעת אוטובוס מערד לתל-אביב, אדוני השר – מחיר נסיעה מערד לתל-אביב היום – 46 שקלים בכיוון אחד, 92 שקלים כרטיס הלוך-חזור, וזה רק מתחנה מרכזית אחת לתחנה מרכזית אחרת.

טלי פלוסקוב: לרוב נדרשות נסיעות נוספות, בתוך הערים, כך שמדובר בהוצאה של כ-110 שקלים לאדם שמעוניין להגיע לאזור תל-אביב, 220 שקל לזוג, 330 לזוג צעיר עם ילד; סכום גבוה לכל הדעות.

טלי פלוסקוב: זו לא פריבילגיה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: תושבי ערד חיים באופן קבוע על הקו ערד–תל-אביב, לצורכיהם היומיומיים; סטודנט שרוצה להתקבל לאוניברסיטת תל-אביב, בעל עסק שנדרש להגיע לפגישה עסקית, זוג שמעוניין לצפות בהצגה בתיאטרון "הקאמרי" או קשיש הנזקק לרופא מומחה באיכילוב.

טלי פלוסקוב: זהו סכום חסר פרופורציה לתושב ערד שתלוי בשירותים שמסופקים באזור גוש-דן.

טלי פלוסקוב: כאשר מחיר הנסיעה גבוה כל כך, מובן שגם אין מה לדבר על מציאת עבודה באזור המרכז.

טלי פלוסקוב: העלות במקרה זה גבוהה מהתועלת.

טלי פלוסקוב: כך שלצערי, הרפורמה לא עונה על הצורך החשוב הזה.

טלי פלוסקוב: כמובן, יש משמעות להוזלת העלויות בין הערים השכנות לערד, כמו דימונה, באר-שבע וירוחם, אך כל עוד מרכז הכובד התרבותי, הכלכלי והתעסוקתי נמצא בגוש-דן, חובה עלינו לספק נגישות גבוהה, זולה וזמינה שלו לתושבי הפריפריה.

טלי פלוסקוב: מניסיוני, אלו תושבים שאוהבים את הפריפריה, אך לא רוצים להרגיש שרמת חייהם נמוכה מזו של תושבי המרכז.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, משאת נפשי האמיתית היא לראות את הנגב פורח.

טלי פלוסקוב: אך עד שזה יקרה, רבותי, אני מבקשת ממך, כבוד השר, לקדם בהקדם רפורמה שתאפשר לתושבי הפריפריה כולה נגישות גבוהה של אזור המרכז – –

אחמד טיבי: תודה.

טלי פלוסקוב: משפט אחרון, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בבקשה.

טלי פלוסקוב: – – כזאת שתפתח בפניהם אפשרויות רכישת שירותים חברתיים רחבים יותר, והכי חשוב – שתסייע להם להגדיל את כושר ההשתכרות שלהם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לכל מי שנמצא באולם בשעה כה מאוחרת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה – – –

טלי פלוסקוב: רגע, אני רוצה לשמוע את התשובה של השר.

אחמד טיבי: תשובת השר, בבקשה.

אחמד טיבי: רוצה להשיב?

אחמד טיבי: שמע, ההודעות הדרמטיות מתקבלות האחת אחרי השנייה, גם ביטלו את הפריימריז בליכוד, גם ירון מזוז.

ישראל כץ: כן?

ישראל כץ: – – –

אחמד טיבי: אתם לא עודכנתם שהפריימריז התבטלו.

דוד ביטן: אנחנו כבר יודעים את זה.

ירון מזוז: אנחנו מעודכנים.

אחמד טיבי: טוב, ביטן יודע את זה ראשון.

ישראל כץ: האם בוטלו הפריימריז בליכוד?

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: אני מודיע לך, אדוני השר כץ, אחד מעמודי התווך של הליכוד, שאכן בוטלו הבחירות – הפריימריז בליכוד.

ישראל כץ: אז יושב-ראש הליכוד נבחר בעצם בהסכמה.

אחמד טיבי: אגב, הן בוטלו, כי סיכוייו של הפתק הלבן לנצח לא היו גדולים.

דוד ביטן: הפתק הלבן מערער – – –

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, זה ייחודו של הליכוד, שכולם מתעניינים במה שקורה בו.

ישראל כץ: אתה כאדם נבון ודאי עושה את זה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, ביחס להצעות הדחופות שטוענות שהפריפריה לא נכללה ברפורמת התחבורה הציבורית, ובכן, האמירה הזאת היא לא נכונה; היא נכונה בחלק מאוד קטן שלה, שהוא גם כן חלק שיש בו שיפורים רבים, הטבות רבות, בשנים האלה, אבל הוא החלק שברפורמה הוא שלב ג'.

ישראל כץ: אחרי שאנחנו כרגע בשלב ב', ברפורמה הבין-עירונית, שזה השלב הבא של הרפורמה, הוא ודאי גם כן ייכלל.

ישראל כץ: יישובי הפריפריה הרבים שנמצאים – בעצם אני כבר לא יודע מהי לא פריפריה.

ישראל כץ: נאמר, מטרופולין תל-אביב מוגדרת מאשדוד ועד חדרה – חדרה ועד זיכרון-יעקב, מטרופולין תל-אביב זה גם עד העיר מודיעין, כפר-קאסם, ועוד אפילו מזרחה משם.

ישראל כץ: זה מטרופולין תל-אביב, שכבר כוללת הרבה יישובי פריפריה.

ישראל כץ: ניקח את מטרופולין ירושלים, שכוללת הרבה מאוד יישובי פריפריה, במובנים רבים, ואת מטרופולין חיפה, שכוללת המון יישובי פריפריה שמגיעה עד נצרת-עילית, ונצרת, וכרמיאל, ומגדל-העמק, ועוד הרבה מאוד מקומות אחרים.

ישראל כץ: כמובן, מטרופולין חיפה כוללת גם יישובים כמו נהריה, ושלומי, ומעלות, ופקיעין ובית-ג'ן, ואזור כרמיאל, וראמה, וסח'נין, ודיר-חנא, והדרום – מצפה-רמון, ירוחם, שדרות, נתיבות, אופקים, ערד, יישובי עוטף-עזה, כל היישובים האחרים.

ישראל כץ: הרפורמה היא מאוד משמעותית, וכמו שגם אמרתם, אותן התייקרויות בודדות גם כן בוטלו, בהוראתי, כי הן היו מנוגדות למדיניות שלי, לכן – הכול הטבות, הכול הטבות משמעותיות, לפי הפרמטרים שבהם עובדים בעולם: שלושה מעגלים בכל מטרופולין.

ישראל כץ: והבשורה הכי חשובה, לגבי אותם מקומות שכבר יש בהם רכבות, או שעתידות להיות רכבות בעוד זמן לא ארוך, היכולת לנוע ולשלב בין אוטובוסים לרכבות, ללא מגבלה, במנוי יומי, מנוי שבועי או מנוי חודשי, נותנת הטבה מאוד משמעותית.

ישראל כץ: כלומר, גם המחירים לא עלו, גם ברוב מכריע של המקומות המחירים ירדו בעשרות אחוזים, וגם יכולים לנסוע בכרטיס הזה גם ברכבת, גם באוטובוס לרכבת, גם ברכבת, גם ברכבת לאוטובוס, וחזור, ולכל מקום.

ישראל כץ: הייתי אתמול בביקורים בבאר-שבע, במועצות האזוריות מרחבים ושדות-נגב; הייתי ממש לפני זמן קצר באופקים, בנתיבות, בשדרות.

ישראל כץ: אם ניקח אזור אחד, יש שם עוד מועצות אזוריות, עוד יישובים עירוניים, ואני מבקר בכל הארץ.

ישראל כץ: אתם יודעים איזו בשורה הרפורמה בתחבורה הציבורית הביאה למקומות האלה?

ישראל כץ: הרפורמה לא מסתיימת בדבר הזה, כי במקביל אנחנו עושים את הרפורמה של מכרזים, של אשכולות ותחרות בין מפעילים בהרבה מאוד מקומות, על מתן שירות לאותם אזורים, שמי שזוכה – למשל זכה במכרז – הוא כבר מתחייב שהאוטובוסים יהיו החדישים ביותר, ואגב, הם זולים היום יותר, כי גם פתחתי לתחרות את נושא ייבוא האוטובוסים, עם הגנה של 15% על מפעלי ההרכבה בארץ, שממשיכים לעבוד, למרות הזעקות שהיו, ממשיכים להרוויח, אבל מחיר אוטובוס היום, לתחבורה ציבורית, הוא 800,000-700,000 שקלים, במקום 1.4 מיליון, כשכל ההפרש הזה שולם לכיסי הבעלים, לא לפועלים, שעובדים בשכר מינימום, רובם, על חשבון הקופה הציבורית.

ישראל כץ: וגם את הרפורמה הזאת עשיתי, ולכן יש יותר אוטובוסים חדישים, שמצוידים בכל העזרים, והתחנות מונגשות בקצב הולך וגובר, ושילוט אלקטרוני, גם בפריפריה, שעם GPS מראה את זמן ההגעה המדויק, ושילוט סטטי, ותחנות מקורות שמגינות בגשם ובשמש, וכל הדברים.

ישראל כץ: והדבר הכי חשוב, אם תיקחו את הפריפריה האמיתית, האזורים הכפריים – ואני אומר את זה כמי שנולד וגר שם – האוטובוסים והתחבורה הציבורית בקושי הגיעו ליישובים הכפריים, ובכל אשכול כזה, בתיאום עם ראשי הרשויות, וגם ביישובים העירוניים, בתיאום לגבי כל השכונות, השירות החדש, אם בבאר-שבע, למשל, שהייתי אתמול, הוא כבר מכיל את כל התכנון של הגעה לשכונות החדשות, של השילוט האלקטרוני, של האוטובוסים החדישים.

ישראל כץ: תשאלו את ראש עיריית באר-שבע.

ישראל כץ: הוא לא מהליכוד, ואני לעולם גם לא עושה את השיקול הזה, למי שייך ראש הרשות, אם בכלל, לאיזו מפלגה.

ישראל כץ: אני מסתכל על התושבים.

ישראל כץ: ולהגיד שאנחנו לא עוזרים לפריפריה?

ישראל כץ: חבר הכנסת בר, אתה, שורשיך מחוברים לחברה הישראלית – – –

יחיאל חיליק בר: לכן זה כואב לי.

ישראל כץ: סיפרת לי.

ישראל כץ: מותר לי להגיד מה הערת לי לגבי אביך, או שלא?

יחיאל חיליק בר: – – –

ישראל כץ: על הפנקס האדום?

ישראל כץ: שהדברים היו מוכרים?

יחיאל חיליק בר: חד-משמעית.

ישראל כץ: אתה מכיר את המקומות האלה – –

יחיאל חיליק בר: בגלל זה הנתונים שהבאתי זה נתונים.

ישראל כץ: – – האם אתה יכול לטעון שבאר-שבע היא לא פריפריה?

יחיאל חיליק בר: היא פריפריה.

ישראל כץ: אנחנו עובדים כדי שהיא לא תהיה פריפריה.

ישראל כץ: חנכתי אתמול גשר עצום ומפואר שמחבר בין הרכבת לאוניברסיטה, למרכז ההיי-טק, כל מתחמי התחזוקה, כל שירות הרכבת, שהולך ומתקצר, כל הדברים האלה, הדרכים, כביש 6.

יחיאל חיליק בר: לא על הגשר.

יחיאל חיליק בר: דיברתי על תעריפי הנסיעה, לא על הגשר.

ישראל כץ: אבל התחבורה הציבורית – –

יחיאל חיליק בר: נו?

ישראל כץ: – – נוסף על רכבת בבאר-שבע, בחודש ספטמבר הקרוב, במכרז שכבר יש בו זוכים, וכבר מכינים אותו לביצוע, הזוכים, וכך גם בכל אזור הנגב – בשדרות, באופקים, בכל המקומות.

ישראל כץ: חברה שזכתה, נדמה לי חברת-הבת של "דן", במקרה הזה, וחברה אחרת כאן, שעתידה לזכות בעוד שבוע, בבאר-שבע נדמה לי – מראש כבר מצוידים בתוכנית שתואמה עם ראשי הרשויות ועם הצוות המקצועי להגיע לכל המקומות שלא הגיעו עד עכשיו, עם מיטב הציוד המשוכלל, עם כל האמצעים.

ישראל כץ: אנחנו עושים מהפך בתחבורה הציבורית בפריפריה.

ישראל כץ: אנחנו עושים את זה בכל מקום – גם בגליל המזרחי, הזכיין החדש שיפר את השירות ברמות גבוהות.

ישראל כץ: נכון שיש עיוות במחירים היסטוריים לגבי אותם מקומות שהרפורמה המטרופולינית הזאת – – –

יחיאל חיליק בר: על זה אני מדבר.

ישראל כץ: לא, עיוות – אבל אני הוזלתי את מחיר המקסימום בישראל ל-45 שקלים, גם מקריית-שמונה.

ישראל כץ: עשינו המון דברים.

ישראל כץ: כל מה שאני מתאר כאן זה עוד לפני ההטבה של הנחה של 14.5% נטו שתהיה על כל מרכיבי התחבורה הציבורית בכל הארץ.

ישראל כץ: מה שאני מתאר עכשיו זה עוד לפני.

ישראל כץ: ההנחה הזאת תהיה על כל הארץ, היא תוזיל עוד יותר את הדברים, פר כל קו וכל שירות שניתן היום.

ישראל כץ: תדבר עם ראש עיריית שדרות, נתיבות, אופקים, ערד – –

טלי פלוסקוב: הכול נכון, כבוד השר.

ישראל כץ: – – ירוחם, באר-שבע, אשקלון; המועצה האזורית אשכול, שכרגע נוסעים שלושה חודשים חינם ברכבת החדשה באופקים – צירפנו אותם.

ישראל כץ: דבר עם טלאל אלקרינאוי, ראש עיריית רהט, שבישרתי לו לפני שבוע שגם רהט נוסעת שלושה חודשים חינם ברכבת מאופקים, ולאחר מכן כל התושבים שמוגדרים באותו אזור ייסעו שנתיים בהנחה של 50%.

טלי פלוסקוב: מה קורה עם מחיר של 43 שקלים, האם זה סביר, כבוד השר?

ישראל כץ: יש פרוצדורה של קימה, נגישות וקריאות ביניים תוך כדי זה?

ישראל כץ: לא.

אחמד טיבי: היא סגנית היושב-ראש.

ישראל כץ: אני מבקש לאפשר לי.

יחיאל חיליק בר: אלה הנתונים שהבאנו.

טלי פלוסקוב: בירכנו את השר על זה.

טלי פלוסקוב: בירכנו, אמרנו.

ישראל כץ: גברתי חברת הכנסת, כל מה שתיארתי כאן על הדרום, באוקטובר – אחרי כל הרפורמה והתעריפים – היה אצלי ראש עיריית עפולה לפני שבוע, ואני בישרתי לו ואמרתי לו שגם התחנה שתיפתח בבית-שאן, בעפולה, בכפר-יהושע ובכפר-ברוך – שלושה חודשים תהיה נסיעה חינם, ואחרי זה נסיעה ב-50% הנחה.

ישראל כץ: והכי חשוב, לגבי הרפורמה – הם יקבלו כרטיסים מוזלים של שילוב רכבת ואוטובוס, אף-על-פי שהם לא נכללים פורמלית עכשיו, בסבב הזה של נסיעה מוזלת למטרופולין חיפה.

ישראל כץ: נסיעה מוזלת למטרופולין חיפה ושילוב של רכבת ואוטובוס.

ישראל כץ: כלומר, אנחנו, דרך סלילת הרכבות, שדרוג שירותי האוטובוס, הרחבת השירות – ואם נדבר על המגזר הערבי, אני יכול לציין את מה שקורה עכשיו – אנחנו בתנופה אדירה.

ישראל כץ: כשהממשלה באה להכין תוכנית איך לשדרג את הטיפול האזרחי במגזר הערבי, היא לקחה את התחבורה כמודל, ואמרו את זה בישיבת הממשלה: אנחנו רוצים לעשות בשאר הדברים את מה שנעשה בתחבורה, ובמיוחד בתחבורה הציבורית, שלראשונה בהיסטוריה של מדינת ישראל נכנסה והוכנסה לתוך היישובים הערביים.

אחמד טיבי: 30 יישובים כבר קיימת בהם תחבורה ציבורית – – –

ישראל כץ: זה בשנים האלה.

אחמד טיבי: לפני החלטת הממשלה האחרונה, בשנים האחרונות.

אחמד טיבי: אתה צודק.

ישראל כץ: נכון.

ישראל כץ: והביקוש הוא גבוה מאוד, נגענו בצורך אמיתי.

ישראל כץ: חבר הכנסת, שאתה גם מזכ"ל העבודה – כבר הערתי לשואלת אחת, ששאלה שאלה נוספת, מאיפה שורשי הקיפוח במגזר הערבי – הפניתי אותה לראשי מפא"י, שידעו לנהוג בכפל לשון.

יחיאל חיליק בר: תשמע, זה יפה שאתה גם לא אומר את האמת וגם 40 שנה אתם בשלטון ועדיין מפילים את זה עלינו.

יחיאל חיליק בר: זה כישרון – – –

ישראל כץ: לא, אני מתאר כאן מציאות של עשייה – –

יחיאל חיליק בר: דווקא המגזר הערבי אומר שבשנתיים שרבין היה בשלטון – – –

ישראל כץ: – – בכל היישובים היהודיים וגם ביישובים הערביים, הדרוזיים, הצ'רקסיים, ובכל המקומות.

אחמד טיבי: לדעתי, אתם מתעללים בכוונה בירון מזוז.

אחמד טיבי: האיש מחכה להשבעה.

ישראל כץ: ובכל המקומות.

ישראל כץ: הרי אני מסביר למה לא היה בעבר במגזר הערבי.

ישראל כץ: אנחנו לא למדנו להבטיח ולא לעשות.

ישראל כץ: הדעות המדיניות שלנו מאוד ברורות; חוק וסדר – רוצים.

ישראל כץ: אגב, גם האוכלוסייה רוצה, ברובה הגדול.

ישראל כץ: אבל אני עושה בשבע השנים האלה, אני לא מסביר למה לא עשיתי; אני אומר: עשיתי, אבל – אם משווים לעבר.

ישראל כץ: אז היישובים הערביים הם כבר לא פריפריה?

ישראל כץ: הדרוזיים הם לא פריפריה?

יחיאל חיליק בר: ועוד איך פריפריה.

ישראל כץ: בבקשה.

ישראל כץ: אז באר-שבע פריפריה, וכל היישובים סביבה; שדרות – ודאי, עוטף-עזה, ואשכול, וכולם.

ישראל כץ: חיפה גם היא פריפריה, עם כל הכבוד.

ישראל כץ: ושלומי, ונהריה וכל המקומות, והכפרים ויישובי המיעוטים, וכל סובב-ירושלים, וירושלים עצמה, שצריכה חיזוק, עם אוכלוסייה גדולה שמשתמשת בתחבורה ציבורית, וחלק מיישובי יהודה ושומרון – כל הדברים האלה מבוצעים ברפורמה הזאת.

ישראל כץ: נכון, אני עוד פעם אומר, חבר הכנסת בר, שאין מטרופולין בגליל המזרחי, זה דבר שמבחינה לאומית צריך לעשות: צריך לקחת עיר, לבנות, לחזק ולהרחיב, כדי לשפר את רמת השירות שמקבלים במקום.

ישראל כץ: אני יודע ששר השיכון הנוכחי, השר גלנט, מדבר על הדברים האלה ומנסה ליזום גם את הדבר הזה, והוא חשוב.

ישראל כץ: אבל למעט העובדה הזאת, שאין מטרופולין שם, מכל שאר הבחינות הם חלק מהמודרניזציה, מהטיפול ומההנחות שמקבלים היום כולם.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: מה אתה מציע, ועדת הכלכלה?

אחמד טיבי: ועדת הכלכלה.

ישראל כץ: אני תמיד שמח שידברו על התחבורה הציבורית, ועל הרפורמה הזאת, בכל מקום.

ישראל כץ: מה שחבר הכנסת בר וחבריו יבחרו, אני – – –

אחמד טיבי: בבקשה, אנחנו מתחילים להצביע עוד מעט.

אחמד טיבי: בעד – ועדה, נגד – הסרה.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין

דוד ביטן: רגע, אבל זה לא הנושא.

דוד ביטן: זה לא הנושא שבסדר-היום פה בהצבעה.

אחמד טיבי: זה יפה שאתה אומר את זה תוך כדי שיחה בטלפון.

יחיאל חיליק בר: זה נכון, אגב.

יחיאל חיליק בר: עשינו הצבעה על מעונות-יום בירושלים.

יחיאל חיליק בר: זה מה שיש לנו במסכים.

אחמד טיבי: אכן, ההערה במקום.

דוד ביטן: לכן הפרענו באמצע הדיבור.

אחמד טיבי: בשעתיים האחרונות יש בעיה במחשבים.

אחמד טיבי: אנחנו נצביע עוד פעם, עכשיו על מה שמופיע, ואני אגיד את זה: אי-הכללת אזורי הפריפריה ברפורמת התחבורה הציבורית: בעד – זה העברה לוועדת הכלכלה, נגד – זה הסרה.

אחמד טיבי: בבקשה, מצביעים שוב.

אחמד טיבי: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: אבל גם פה מופיע לנו "סגירת מעונות-יום".

דוד ביטן: נכון, עוד פעם מופיע במחשב.

אחמד טיבי: אבל הודעתי לפרוטוקול.

אחמד טיבי: זהו, זה התקבל.

אחמד טיבי: והצבענו פעמיים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אנשי המחשוב, נא לטפל בזה יותר מאוחר.

אחמד טיבי: ובכן, זה מתקרב, חבר הכנסת מזוז, זה מתקרב.

אחמד טיבי: אדוני השר גלנט, עכשיו אנחנו משביעים את סגן השר נהרי כסגן השר במשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, על-פי ההודעה של הממשלה, שייתן וימסור השר גלנט.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: הוא רק יישמע.

אחמד טיבי: נהרי, אתה הושבעת בבוקר, ולכן זה מספיק מבחינת עלייה לדוכן והשבעה.

אחמד טיבי: השר רק יקריא את הודעת הממשלה על הפריפריה, אחר כך יגיע הרגע שכולנו ממתינים לו, וזה ההשבעה של ירון מזוז.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 25א לחוק-יסוד: הממשלה, לאשר, בהסכמת ראש הממשלה, את מינויו של חבר הכנסת משולם נהרי לסגן שר במשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, נוסף על תפקידו כסגן שר במשרד הפנים.

יואב גלנט: סגן השר ייכנס לתפקידו במשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל החל במועד מסירת הודעה זו.

יואב גלנט: בהצלחה.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני השר.

אחמד טיבי: בהצלחה.

אחמד טיבי: ובכן, זה מגיע, רבותי.

אחמד טיבי: כעת – הצהרת אמונים של סגן השר במשרד ראש הממשלה חבר הכנסת ירון מזוז.

אחמד טיבי: נא לעלות.

אחמד טיבי: נא להקשיב, הררי.

אחמד טיבי: נהרי.

ירון מזוז: נהרי.

אחמד טיבי: גלנט, בכל זאת, רגע מכונן.

אחמד טיבי: בבקשה.

ירון מזוז: מכובדי יושב-ראש הכנסת מר אחמד טיבי, השר יואב גלנט, יושב-ראש – הכנסת דוד ביטן – –

דוד ביטן: ועדת הכנסת.

ירון מזוז: – – ועדת הכנסת – –

אחמד טיבי: הציבור.

ירון מזוז: – – סגן שר הפנים – –

אחמד טיבי: הציבור.

משולם נהרי: והנגב והגליל.

ירון מזוז: אתה רואה?

ירון מזוז: שלא נשכח – והנגב והפריפריה, נהרי – –

יחיאל חיליק בר: מה עם נציגי האופוזיציה?

ירון מזוז: – – חיליק, טלי – תראה כמה אנשים הגיעו.

יחיאל חיליק בר: תדע שהאופוזיציה התעקשה להשאיר אותי פה כדי שתהיה נוכחות, שתהיה נוכחות בהשבעה שלך.

טלי פלוסקוב: איזה פריבילגיה יש לך, לקרוא את כל מי – – –

ירון מזוז: זה דבר מאוד מאוד חשוב, כי זה ממש – – –

דוד ביטן: – – –

ירון מזוז: דוד ביטן, זה עכשיו מה שביקשת.

אחמד טיבי: יש שם גם אחמד וכאייד, שעדיין לא נשללה מהם תעודת הזהות.

ירון מזוז: איפה, תראה לי אותם?

אחמד טיבי: אחמד, צד ימין, הוא מאום-אלפחם.

ירון מזוז: אחמד.

אחמד טיבי: כאייד הוא מרהט.

ירון מזוז: מרהט.

ירון מזוז: ותעודת הזהות אצלם?

אחמד טיבי: עדיין אצלם.

אחמד טיבי: לא נשללה.

ירון מזוז: עדיין אצלם.

אחמד טיבי: אתה יודע למה אני נרגש ושמח?

ירון מזוז: כן, אחמד.

אחמד טיבי: כי אתה עובר ממשרד הפנים, ששם אפשר לשלול תעודות זהות, למשרד ראש הממשלה, שהיכולת שלך שם לשלול תעודות זהות היא לא גדולה.

ירון מזוז: לא – אחמד – – –

יחיאל חיליק בר: זה משרד שלא עושים בו כלום.

ירון מזוז: חיליק, תירגע.

יחיאל חיליק בר: לא – – –

ירון מזוז: חיליק, תירגע.

ירון מזוז: תירגע, קודם כול.

ירון מזוז: ולאחמד אני רוצה לענות תשובה.

ירון מזוז: משרד ראש הממשלה – – –

דוד ביטן: – – –

ירון מזוז: דוד, אענה לו.

יחיאל חיליק בר: בסוף הוא ייקח גם ממני את תעודת הזהות.

ירון מזוז: במשרד ראש הממשלה אני הולך להיות אחראי למשרד הפנים, ככה שנושא התעודות – – –

אחמד טיבי: לא הבנתי.

אחמד טיבי: אתה אחראי לאריה דרעי, שהוא שר הפנים?

ירון מזוז: אני הולך להיות אחראי למשרד הפנים, שזה כל – של מי הוא הביא?

ירון מזוז: את תעודת הזהות של – – –

אחמד טיבי: זה של אחמד.

ירון מזוז: תן לי לראות אותה, אם זה תקין.

ירון מזוז: נראה את – אחמד – ככה שעניין תעודת הזהות נשאר אצלי.

דוד ביטן: האחריות.

ירון מזוז: האחריות.

אחמד טיבי: אז אני רוצה לומר לך, גם בהומור אבל גם ברצינות – –

ירון מזוז: כן, אחמד.

אחמד טיבי: – – התעודה של אחמד תישאר, כי הוא יישאר באום-אלפחם.

ירון מזוז: בכיף.

ירון מזוז: אמרנו – – –

אחמד טיבי: אני לא יודע אם אתה אוהב את זה, אבל – – –

ירון מזוז: לא לא, אני אוהב את זה, אבל, אחמד, אתה – – –

אחמד טיבי: אגב, בערבית, אתה יודע ערבית – – –

ירון מזוז: אבל תתקן – – –

אחמד טיבי: בערבית, אתה יודע ערבית – –

ירון מזוז: כן.

אחמד טיבי: – – "מוואטן", שזה אזרח, השורש שלה זה מ"וואטן", שזה מולדת.

אחמד טיבי: כך שיש קשר בין האזרחות לעובדה שהוא נמצא – – –

ירון מזוז: לא, אבל, אחמד, אני רוצה שתגיד דבר אחד – תודֶה.

ירון מזוז: אמרתי: כל מי שמתעסק בטרור, לקחת לו תעודת זהות.

אחמד טיבי: אגב, כשאני על הדוכן קוראים לי "אדוני היושב-ראש".

ירון מזוז: אדוני היושב-ראש – בכיף, אדוני היושב-ראש, מר אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דוד ביטן: נעבור להשבעה.

ירון מזוז: טוב, בואו נעבור להשבעה.

אחמד טיבי: אוקיי, בוא תקרא את החלק הדרמטי.

אחמד טיבי: ובכן, זה מגיע.

אחמד טיבי: בבקשה.

ירון מזוז: אני, ירון מזוז בן חיה ויהושע, מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כסגן שר ולקיים את החלטות הכנסת.

ירון מזוז: (חותם על ההצהרה) תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אין איזה מוזיקה, כמו בחתונה?

טלי פלוסקוב: איזה מתח.

אחמד טיבי: טוב, היית המשבצת האחרונה בלוגו של הממשלה כדי להצליח.

יחיאל חיליק בר: הקרשנדו.

אחמד טיבי: הקרשנדו.

אחמד טיבי: עכשיו – זה היה רגע השיא, עכשיו זה דה-קרשנדו, עכשיו המתח ירד, והירידה הזאת תסתכם בהודעת סיום של סגן המזכירה.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – –

קריאה: – – –

אחמד טיבי: ביטן הוא בולדוזר.

אחמד טיבי: כן.

נאזם בדר: – – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעת חברי הכנסת רועי פולקמן, יואב בן צור, יחיאל חיליק בר, נורית קורן, מאיר כהן, עבדאללה אבו מערוף וחמד עמאר בנושא: הוזלת משק המים בישראל ואי-יישום החלטת ועדת בלינקוב בנושא; ומסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעת חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין בנושא: אי-אכיפת הורדת המע"מ.

נאזם בדר: תודה.

אחמד טיבי: עם השבעת סגן השר מזוז תם סדר-היום.

אחמד טיבי: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, י"ח בשבט התשע"ו, 18 בינואר 2016, בשעה 16:00.

אחמד טיבי: ישיבה זו נעולה.