ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 85, 2016-01-05 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום כ"ד בטבת תשע"ו, 5 בינואר 2016.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון בהצעות לסדר-היום בנושאים: 1.

ירדנה מלר-הורוביץ: אלימות על רקע גזעני במערכת החינוך, של חברי הכנסת קסניה סבטלובה, סופה לנדבר, אברהם נגוסה ודב חנין; 2.

ירדנה מלר-הורוביץ: גזענות כלפי עולים מברית-המועצות לשעבר בשל חגיגת הנובי-גוד, של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כמדי יום שלישי אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה על מנת שתוכלו להירשם.

יולי יואל אדלשטיין: מי שמעוניין להשתתף – נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: אזמין בינתיים את חבר הכנסת איתן ברושי לפתוח את הנאומים בני דקה, ואחריו – את חברת הכנסת ענת ברקו.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים בעיצומם של ימים לא פשוטים בשאלות ביטחון – לשם שינוי, יותר במרכז מאשר בצפון.

איתן ברושי: אבל נדמה לי שהדבר המרכזי שאנחנו מתרשמים ממנו זה היעדרותם של ילדים רבים מבתי-הספר והגנים, וכתוצאה מכך, אני מניח, גם הורים לא הולכים לעבוד.

איתן ברושי: אני חושב שמדינת ישראל ידעה ימים קשים, ומעולם לא הייתה מין תחושה של רפיון וחוסר אונים.

איתן ברושי: נראה לי שצריך לקרוא לכולם לחזור לשגרה, ולמערכת הביטחון – להחזיר את הביטחון ואת תחושת הביטחון לאזרחים בכל מקום, בוודאי בתל-אביב.

איתן ברושי: וכדי להחזיר את תחושת הביטחון ואת יצירת המרכיבים של הביטחון, זה יהיה נכון, מצד אחד, שההורים יגלו יותר חוסן והמערכת החינוכית תגלה יותר נחישות, אבל גם שהממשלה והמשרד לביטחון הפנים ומרכיבים נוספים ייתנו סיוע לשלטון המקומי לחזק את האבטחה, להאריך את שעות הלימוד, ובמידת הצורך גם להביא תקציבים נוספים.

איתן ברושי: איך אנחנו ניראה בסופו של האירוע הזה – זו לא רק שאלה מה יהיה הציון לשב"כ ולמשטרה, אלא איך החברה הישראלית עמדה במבחן, שהיו ואולי גם יהיו קשים ממנו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איתן ברושי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אדוני השר, אני ממשיכה בסדרת הרצאותי על אודות השקרים הפלסטיניים.

ענת ברקו: הדבר הבא: חצי מהפלסטינים הם מצרים והחצי השני הם סעודים.

ענת ברקו: מי אמר את המשפט הזה?

ענת ברקו: בטח חושבים שזה גורם אנטי-פלסטיני מושבע.

ענת ברקו: אבל תתפלאו, פתחי חמאד, שר הפנים בממשלת ה"חמאס", אמר את המשפט האלמותי הזה ב-2012 בריאיון לתחנת "אל-חִכמת" המצרית.

ענת ברקו: ומה שהוא אמר באותו ריאיון: לכולנו יש שורשים ערביים, וכל פלסטיני בעזה וברחבי פלסטין מסוגל להוכיח את שורשיו הערביים, אם מערב-הסעודית, אם מתימן או מכל מקום אחר.

ענת ברקו: יש לנו קשרי דם.

ענת ברקו: באופן אישי, חצי ממשפחתי מצרית.

ענת ברקו: כולנו, 30 משפחות מעזה – אל-מסרי, ושייכים לחמולה הזאת.

ענת ברקו: זה נכון, רובם מהגרי עבודה שהגיעו ממצרים לשטחי פלשתינה כדי לשבור שבר, שזה בעצם כמו אבותינו המקראיים, שהלכו בדיוק בכיוון ההפוך, לכיוון מצרים – רק שזה היה בכיוון ההפוך.

ענת ברקו: והם עוד קוראים לעצמם ילידים.

ענת ברקו: אז בואו ניקח לדוגמה משפחה כמו משפחת זועבי, שהגיעה מחצי האי ערב.

ענת ברקו: חמולת א-זועבי.

ענת ברקו: על-פי מסורת השבט עצמו, מדובר בחמולה שמקורה בעיראק.

באסל גטאס: – – – נתניהו – – –

ענת ברקו: בעיראק.

ענת ברקו: אתה יודע, בעיראק.

אוסאמה סעדי: – – –

ענת ברקו: אולי.

ענת ברקו: אולי היו שכנים של ההורים שלי, מי יודע.

באסל גטאס: – – –

ענת ברקו: סמוך מאוד לראשית הציונות – –

באסל גטאס: – – –

ענת ברקו: – – וזאת בהזמנת השלטון העות'מאני, שכידוע שלט אז בארץ.

ענת ברקו: אגב, אני תמיד שואלת את עצמי: למה ב-400 שנות שלטון עות'מאני לא הוקמה מדינה פלסטינית?

ענת ברקו: יאללה.

ענת ברקו: זו שאלה שאני כל הזמן רוצה לשאול.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, גברתי.

ענת ברקו: במלחמת העצמאות בני השבט בחרו בצד הנכון, ואנו זוכרים אישים לא מעטים – ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני כבר מסיימת – ממשפחת זועבי.

ענת ברקו: אם זה סיף א-דין א-זועבי, שהיה חבר כנסת וראש עיריית נצרת; ואם זה עבד אל-עזיז א-זועבי, שהיה סגן שר הבריאות; ואם זה עבד אל-רחמן זועבי, ששימש בפועל שופט בית-המשפט העליון.

ענת ברקו: לכן, כשחברת כנסת אחרת, חברת הכנסת חנין זועבי, מתהדרת בהיותה ילידית שורשית, בעוד אנו היהודים, לטענתה, לא כאלה, אז קודם כול שתלמד את ההיסטוריה הלא-רחוקה של בני משפחתה שלה.

ענת ברקו: ושנית – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: – – כדאי שתלמד אולי שהציונות הביאה להם רק ברכה.

ענת ברקו: וכמו שאני אומרת תמיד: כשרוצים להפיץ שקרים ועלילות, אז מה משנות ההיסטוריה והעובדות ההיסטוריות?

ענת ברקו: תודה רבה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ד"ר ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: מכיוון שזה מאוד מעניין, אני מציע לחלק את זה לשניים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו – – –

מסעוד גנאים: – – –

יולי יואל אדלשטיין: הייתי שמח לשמוע את החלק השני ביום שלישי הבא, כי זה קצת ארוך מדי.

ענת ברקו: זו סדרה – – –

יולי יואל אדלשטיין: יעל כהן-פארן – בבקשה, חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

יעל כהן-פארן: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברות וחברי הכנסת, אני דווקא רוצה לדבר על מה שקורה היום, שמוגדר יום הבריאות בכנסת, יום לציון הבריאות.

יעל כהן-פארן: הבריאות היא בדרך כלל משהו שאנחנו מרגישים ומעריכים כשאין לנו אותו, ואני רוצה להביא סיפור אישי.

יעל כהן-פארן: לצערי, השבוע ימלאו, בעוד יומיים, עשר שנים למותו של אבי זיכרונו לברכה, מרדכי מוטי כהן, שנפטר ממלנומה.

יעל כהן-פארן: מלנומה – סליחה, ידעתי שזה יקרה.

יעל כהן-פארן: לא בכוונה, באמת.

יעל כהן-פארן: מלנומה זה אחד מסוגי הסרטן הנוראיים ביותר שקיימים.

יעל כהן-פארן: אין לו מרפא.

יעל כהן-פארן: אולי היום מתחילים למצוא את התרופה, אבל אין לו מרפא.

יעל כהן-פארן: ויש שתי רמות שבהן צריך לטפל בו: כמובן, ברמה הטיפולית, המחקרית – אוקיי, עושים מה שיכולים.

יעל כהן-פארן: ברמה האישית, כל בן-אדם צריך לדעת שהוא צריך להיבדק, והוא צריך להיזהר.

יעל כהן-פארן: אנחנו חיים במדינה חמה.

יעל כהן-פארן: לצערנו, ברמה התכנונית לא חושבים פה על צל, אין צל במרחב הציבורי.

יעל כהן-פארן: העצים רק נעלמים, הם לא מתרבים – זו עוד סוגיה חשובה מאוד – ואנחנו נחשפים פה לסכנה, במיוחד בימי הקיץ.

יעל כהן-פארן: ההימרחות בקרמים חשובה, והמודעות אליה עולה, אבל חייבים, כל מי שיושב כאן וכל מי שרואה וצופה בנו, להבין שזה מתחיל מהדבר הזעיר ביותר וצומח לסרטן המפלצתי ביותר, לצערנו, שיש.

יעל כהן-פארן: ואם לכל אחד יש חשש, הכי קטן, מנקודה הכי קטנה בעור שלו – שילך להיבדק, כי גילוי מוקדם, זה מה שמציל חיים.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חבר הכנסת חמד עמאר.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: קשה לדבר אחרי חברת הכנסת כהן-פארן.

דב חנין: אכן, ציינו היום את יום הבריאות בכנסת.

דב חנין: זו יוזמה משותפת של שתי השדולות: שדולת הבריאות הציבורית ושדולת השוויון בבריאות.

דב חנין: יש לי הכבוד לעמוד בראש אחת השדולות האלה.

דב חנין: אירחנו בכנסת אנשים מדהימים.

דב חנין: אני מדי פעם מלווה אנשים לבתי-חולים, ואני מגיע לחדרי מיון, ואני נדהם בכל פעם מחדש מהמסירות, מהרגישות, מהמקצועיות, מהשליחות שהאנשים האלה מפגינים.

דב חנין: ואני שואל את עצמי: איך הם מחזיקים מעמד?

דב חנין: אני שם רק כמה שעות ואני באמת נרעש לחלוטין, והם נמצאים שם בכל יום.

דב חנין: מה שטוב במערכת הבריאות הוא בזכותכם, אחיות, רופאים.

דב חנין: ומה שבעייתי ומה שלא מוצלח הוא באחריותנו ובגלל כישלוננו.

דב חנין: אנחנו נמצאים בכיוון לא נכון.

דב חנין: יש בישראל יותר הוצאה פרטית על בריאות, פחות הוצאה ציבורית, וזו שאלה של סדרי עדיפויות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, כשלא מזמן נתגלו 18.4 מיליארד שקלים עודפים בתקציב המדינה, הסתבר שאפשר להכפיל או להעלות פי-עשרה את תקציב החטיבה להתיישבות, אבל תקציב משרד הבריאות אפילו לא עלה פי-1.5, אפילו לא פי-1.25.

דב חנין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אתמול הגשתי עתירה מינהלית נגד מינהל מקרקעי ישראל ומשרד השיכון.

חמד עמאר: לשמחתי, בית-המשפט קיבל את העתירה ודחה את המכרז לחלוקת חלקות לחיילים משוחררים בשפרעם.

חמד עמאר: הייתם מאמינים שאני אגיש עתירה מינהלית לעצור מכרז לחלקות לחיילים משוחררים, כאשר אני נלחם כל הזמן לטובת חיילים משוחררים דרוזים, שיקבלו חלקות?

חמד עמאר: אני אספר לכם למה הגשתי את העתירה: בקדנציה הקודמת הגענו לסיכומים עם משרד האוצר, עם מינהל מקרקעי ישראל ועם משרד ראש הממשלה: הנחה של 90% בפיתוח הקרקע ובעלות הקרקע.

חמד עמאר: וממשלת ישראל אישרה את ההסכם.

חמד עמאר: מועצת המינהל אישרה את ההסכם, ואישרה 90%, אבל מינהל מקרקעי ישראל מוציא פרסום ומוציא מכרז, שהוא היה אמור היום לחלק, במחירים הישנים, כאילו שלא הייתה החלטת ממשלה, כאילו שלא הייתה החלטה של מועצת המנהלים.

חמד עמאר: לכן אני הגשתי את העתירה, וטוב עשה בית-המשפט שעצר את המכרז.

חמד עמאר: אני פונה כאן למינהל מקרקעי ישראל ולמשרד השיכון ולשר האוצר: יש החלטת ממשלה, יש החלטה של המועצה.

חמד עמאר: תוציאו את המכרזים במחירים של 90% הנחה לחיילים משוחררים, גם בפיתוח, גם בעלות הקרקע.

חמד עמאר: זה הסיכום, זו ההחלטה שלכם, תחליטו, תבצעו.

חמד עמאר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני היושב-ראש, בנשיאות אתם דנים על כמה נושאים.

סופה לנדבר: במקרה פעמיים רצוף, גם לשבוע, אני הגשתי הצעה לדיון מהיר על נושא תרופות מצילות חיים.

סופה לנדבר: כידוע לך, לא אישרתם לי את הנושא, ואני חשבתי שדווקא השבוע אנחנו יכולים לדבר וחובתנו לדבר ולהכניס ולהחזיר את זה לביטוח משלים.

סופה לנדבר: ולמה?

סופה לנדבר: ברגעים אלה אלפי אזרחים במדינת ישראל נלחמים במחלה הקשה הזאת, מחלת הסרטן, מכל הסוגים.

סופה לנדבר: ויש תרופות, המדע מתקדם, ובגלל זה יש תרופות שמצילות חיים.

סופה לנדבר: אני יודעת ש-30,000–40,000 ש"ח לחודש אין כמעט לאף אזרח.

סופה לנדבר: ובגלל זה חובתנו בכנסת להחזיר את זה לסל ביטוח משלים.

סופה לנדבר: זה קרה בשנת 2008, כאשר חוק ההסדרים הוציא את זה וביטל את זה.

סופה לנדבר: ואתה זוכר, אני בקדנציות הקודמות נלחמתי על הקמת בית-חולים באשדוד.

סופה לנדבר: נלחמתי רבות ונלחמתי במשך כמה שנים, והקמתי שדולה "קום יקום בית-חולים באשדוד", ובכנסת תמכו בעניין הזה.

סופה לנדבר: אז היום אני מבטיחה לציבור: כמו שקם בית-חולים באשדוד, אני אלחם, יחד עם חברי הכנסת שיצטרפו אלי, על תרופות מצילות חיים.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שביום הבריאות שאנחנו מציינים, אנחנו משאירים את האנשים האלה להילחם לבד.

סופה לנדבר: יש כנסת, יש חברי כנסת, יש שרים בממשלה.

סופה לנדבר: חובתנו, למען הציבור הזה, להילחם ולהחזיר את זה לסל ביטוח בריאות, לסל ביטוח משלים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הגזענות הולכת ותופחת, ומי שצריך לטפל בזה ולתת את המענה זה הבית הזה, ולא הבית הזה הוא זה שצריך לייצא את הגזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני כמה חודשים דיברו על הפרדה בתחבורה ציבורית בין מתנחלים לתושבי המקום בשטים הכבושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שהתחילו לדבר בעולם ולחצו, זה בוטל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לאחרונה, באו למספר גם את תעודות הזהות ואת האנשים בחברון, לכאורה כדי להקל על התושבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שהם התנגדו, ברור – בתוך הגטו שהם נמצאים בו, במצור שהם נמצאים בו, אז צריך להתחיל עוד מצור בכל שכונה ושכונה כדי לדעת מי מבקר את מי, ומי הולך למי, ואם אסור לך להיכנס לשכן שלך או אולי לאח שלך בשכונה אחרת.

קריאה: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, אנחנו גם היום קוראים על עוד גזענות, מסוג אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אזרחים ישראלים שחוזרים מטיול ביוון לא מאפשרים למטוס לטוס עד שמורידים שני אנשים שהם ערבים, וזה עוד גזענות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הם לא היו מסכימים – ואני במקומם לא הייתי מסכים, ואני מייעץ לכל ערבי שעולה על המטוס לא לרדת; מי שלא מוצא חן בעיניו, שהוא ירד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכל זה הוא המשך של כל ההסתה הממשלתית שמתקדמת – ולאחרונה גם ראש הממשלה מדבר על עוד תנאים, מציבים תנאים כדי להעביר תקציבים שהם זכות, ואפילו לא ראש הממשלה ולא אף שר בא ואמר שהתקציב הזה בא לעשות שוויון, בא לסגור אפילו חלק מהפער.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של הבניה הרוויה – אני מגיש בקשה לדיון ואני כמהנדס יכול להסביר איפה יש לממשלה בורות מוחלטת כשהיא מדברת על זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי היום אם אני בונה בטייבה קומה רביעית, אני עובר על החוק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הוגה הדעות המפורסם קרל פופר אמר: "לשאלה הישנה, מי יהיו המנהיגים, צריך להקדים את השאלה הממשית והחשובה יותר: איך נוכל לרסן אותם?

מסעוד גנאים: " השאלה הזאת מאוד חשובה בימים האלה, כאשר ראש ממשלה משתלח ומסית נגד אזרחי ישראל הערבים.

מסעוד גנאים: לכן, אני פונה לראש הממשלה ואומר: כבוד ראש הממשלה, אני הערבי החי במובלעת, במדינה ההיא שבמערב הפרוע, שאמרת ששם אין חוק.

מסעוד גנאים: אלה שהם לא ישראלים עד הסוף, שהחובות שלהם הן לפלסטין – פלסטינים, כאילו שאנחנו בוחרים שם, כאילו שאנחנו משלמים מסים שם; ואלה שרוצים זכויות, כאילו שכל הזכויות שלנו, אלחמדולילה, ברוך השם, הכול, הזכויות בשוויון, בצדק, בתקציבים.

מסעוד גנאים: והוא סתר את עצמו רק אתמול, כאשר אמר שאפילו העיוות שהוא ניסה, ניסו, לתקן, במשך דורות, זה על-תנאי.

מסעוד גנאים: אנחנו נשארנו אזרחים על-תנאי.

מסעוד גנאים: אני, שחי במובלעת, אומר לו: בבקשה תבוא; מתחננים אליך, תעשה סדר, תשליט את החוק, תאסוף את הנשק, תפתור את בעיית הדיור כדי שאנשים לא יבנו בצורה לא חוקית.

מסעוד גנאים: בוא ותעצור כל אלה המפריעים והפורעים בכבישים שלנו, וגורמים לתאונות דרכים.

מסעוד גנאים: אנחנו מזמינים אותך, ראש הממשלה, רק אני בסוף אומר לך: תחליט.

מסעוד גנאים: אתה ראש ממשלה אחראי, ממלכתי, מאחד, או שאתה פעיל ימין מתלהם, מסית נגד הערבים ונגד האחרים, שקופץ על כל הזדמנות באיזו מרפסת או מדרכה מוכתמת בדם.

מסעוד גנאים: ובסוף אמרו הערבים (אומר בשפה הערבית: אם אתה יודע זה אסון, ואם אתה לא יודע, האסון גדול יותר).

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לברך חברים קרובים שהגיעו לישיבה לרגל 40 שנה לנאום המפורסם של הנשיא חיים הרצוג.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לדבר אתכם היום על הילדים החורגים של מערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: הילדים החורגים של מערכת החינוך זה אותם משפחתונים ומעונות מגיל לידה ועד גיל שלוש שהמדינה אינה לוקחת אחריות עליהם בשום צורה, כולל בימים אלה ממש, אדוני היושב-ראש.

איילת נחמיאס ורבין: במעונות האלה אין אבטחה, אין תגבור, כמובן; כלומר הכול על חשבון ההורים.

איילת נחמיאס ורבין: ובסופו של דבר אתה מקבל פנייה, למשל, מבחורה בשם דנה אורן מהרצליה, שכותבת לי היום: למה אני צריכה להישאר בבית עם הילדים שלי זה היום השני?

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אנחנו צריכים להבין שיש פה סיטואציה בלתי נסבלת.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול, אגב, היה דיון בוועדה לזכויות הילד בנושא הפיקוח על מעונות הילדים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין שסיטואציה שבה מעונות הילדים – מצד אחד אנחנו לא נותנים למשפחות שום שירות מגיל לידה עד גיל שלוש; כמובן, לא נותנים משכורות משביעות רצון לסייעות ולמטפלות.

איילת נחמיאס ורבין: אין סייעות ומטפלות במדינת ישראל – דבר שצריך לטפל בו בנפרד, ובכוונתי לטפל בו.

איילת נחמיאס ורבין: מצד שני, אנחנו גם לא דואגים, בימים קשים כמו שאנחנו עוברים עכשיו בתל-אביב, באזור המרכז ובכלל – וגם באזורים אחרים בארץ כשיש מצב כזה, כמו ירושלים כמובן – אין למעונות האלה ולמשפחתונים האלה שום פתרון; ילד חורג למערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: את זה מדינת ישראל צריכה להפסיק.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, טבעי שהמשטרה תחפש אחרי המפגע נשאת מלחם; כך נוהגת משטרה.

אחמד טיבי: אבל מה שלא טבעי ולא מקובל זה התלונות והעדויות שאנחנו מקבלים, גם מסטודנטים בתל-אביב, גם מבעלי דירות ערבים בתל-אביב, שבודקים כמעט רק דירות של ערבים.

אחמד טיבי: צורת הבדיקה בוטה, משפילה ואלימה לעתים.

אחמד טיבי: אני רוצה להקריא את עדותו של חמיד כבהא: זה קרה ביום שישי, 1 בינואר, בשעה 17:30 תוך כדי עבודתי במטבח בבית-המלון "הרודס" ברחוב הירקון 155 בתל-אביב.

אחמד טיבי: התחלת המקרה: הגיע אלי בחור בשם איימן ואמר לי שיש משטרה, "מחפשים אותך".

אחמד טיבי: הגיעו למטבח בקומה R אנשי משטרה, ימ"מ, שב"כ – כמעט 50 איש.

אחמד טיבי: שאלו מה השם שלי, תפסו אותי באכזריות, נתנו לי מכות ואגרופים בכל הגוף, קשרו אותי באזיקים, לקחו אותי לקומה B, לחדר המכבסה, שאין בו מצלמות.

אחמד טיבי: התחילו לחקור אותי על פרטי האישיים ועל שמות האחים שלי; שאלו מי היה ברכב שלי באותו יום, לאן הקפצתי אותם.

אחמד טיבי: עניתי להם, ואז אמרו שאני שקרן.

אחמד טיבי: התחילו לקלל אותי ולהעליב אותי עם הרבה קללות – אני לא אזכיר חלק מהקללות כאן, מטעמי כבוד למשכן – עם התעללות פיזית ומילולית קשה.

אחמד טיבי: שאלו אותי על אחד מהאחים שלי, שנשוי לאישה ממשפחת מלחם, ושאלו אם אשתו קרובה לבחור בשם נשאת מלחם.

אחמד טיבי: אמרתי להם: לא יודע, ואין לי מושג.

אחמד טיבי: אמרו שאני שקרן, והתחילו לאיים עלי בנשק, עם התעללות פיזית ומילולית.

אחמד טיבי: שאלו אותי והראו לי תמונה של הבחור, ואמרתי להם שאני לא מכיר אותו בכלל.

אחמד טיבי: אמרו שאני שקרן, ושאני חייב להגיד להם שאני מכיר אותו.

אחמד טיבי: השתמשו בצעקות ובאיומים ונתנו לי מכות בכל הגוף.

אחמד טיבי: אחר כך הפשיטו אותי – כן, הפשיטו אותי, והשאירו אותי רק עם התחתונים.

אחמד טיבי: לקחו ממני טביעות אצבע; שמו חומר על הפנים שלי כדי לקחת זיהוי פנים; צילמו אותי חשוף בלי בגדים הרבה תמונות.

אחמד טיבי: תוך כדי התחקיר שלי קיללו אותי בהרבה קללות שאי-אפשר לכתוב אותן.

אחמד טיבי: קיבלתי מכות בבטן ובאזור האשכים, ובכל פעם שאני אומר להם תשובה שלא מתאימה להם הם נותנים לי מכות באכזריות באמצעות הרגליים שלהם.

אחמד טיבי: נגמרה החקירה – אמרו לי: תודה רבה, המשחק נגמר.

אחמד טיבי: זאת העבודה שלנו, אל תכעס.

אחמד טיבי: נתנו לי בחזרה את מפתחות הרכב שלי.

אחמד טיבי: הלכתי לבדוק אותו, וכשהתקרבתי לרכב ראיתי שזרקו את הארנק שלי על גג הרכב בחוץ עם תעודת הזהות.

אחמד טיבי: פתחתי את הארנק ולא מצאתי 500 שקל שהיו בתוכו.

אחמד טיבי: כשיצאתי מחדר העבודה לא הרגשתי טוב.

אחמד טיבי: נבדקתי בדיקת לחץ דם ודופק.

אחמד טיבי: תוך כדי הבדיקות התעלפתי.

אחמד טיבי: לקחו אותי באמבולנס לבית-החולים איכילוב, והתעוררתי במיון בשעה 02:00.

אחמד טיבי: זו הייתה חוויה משפילה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קשה לדבר אחרי שמיעת עדות כזאת של מי שעבר עינויים בצורה משפילה, מכאיבה, שלוקחת מבן-אדם צלם אנוש, בעצם.

באסל גטאס: התלבטתי על מה לדבר היום בנאום הדקה: על זה שנתניהו אתמול בחר לעלות לדוכן, וכולנו חשבנו שהנה, באה איזושהי ידיעה חשובה הקשורה למצב השורר, ואז הוא התנפל על חבר הכנסת אוסאמה סעדי והאשימו שהוא כאילו לא מגנה רצח של משפחה של חפים מפשע.

באסל גטאס: אני חזרתי ושמעתי את הריאיון עם סעדי שוב ושוב, ולא מצאתי את מה שראש הממשלה בחר לעלות ולדבר עליו.

באסל גטאס: זאת לא הפעם הראשונה שראש הממשלה בוחר בחברי הכנסת הערבים בשביל לשקר ולהסית נגד הציבור הערבי בכלל.

ענת ברקו: – – –

באסל גטאס: הוא עמד שם לפני חודשיים ואמר – ואני אחזור על מה שהוא אמר, חזור ושוב, עד שהוא יעמוד ויתנצל.

באסל גטאס: הוא אמר: בל"ד הקומוניסטים הולכים בהפגנות כששובל של דגלי "דאעש" – "דאעֶש", אמר – מאחוריהם.

באסל גטאס: זה שקר גס.

באסל גטאס: כמו שהוא שיקר בקשר לאוסאמה סעדי אתמול, הוא ממשיך בהסתה נגד חברי הכנסת הערבים, וזה לא מוסיף כבוד לא לו, ולא – אפילו במה שהוא מנסה לעשות בדרך הזאת, הוא בכל פעם מוכיח שהוא טוקבקיסט, מתנהג כמו הטוקבקיסט האחרון.

ענת ברקו: – – – אתה – – – ומסית.

ענת ברקו: אתה המסית הראשי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת באסל גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – בבקשה, גברתי.

באסל גטאס: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חברת הכנסת מירב בן ארי.

ענת ברקו: אתה מסית מקצועי, אתה.

ענת ברקו: עשית קריירה בהסתה.

באסל גטאס: – – – באקדמיה.

ענת ברקו: אתה מדבר על הסתה?

באסל גטאס: – – –

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, נאמת נאום בן הדקה הכי ארוכה שאי-פעם נרשמה כאן בכנסת.

ענת ברקו: אי-אפשר לעבור על זה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת מועלם-רפאלי.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום ציינו והערכנו בכנס חגיגי את 70 שנות הפעילות של "האנציקלופדיה התלמודית".

שולי מועלם-רפאלי: "האנציקלופדיה התלמודית" התחילה, כמו שאמרתי, לפני 70 שנה, על-ידי הרב מאיר בר-אילן והרב שלמה יוסף זוֹוין.

יולי יואל אדלשטיין: זֶווין.

שולי מועלם-רפאלי: 36 כרכים של האנציקלופדיה פורסמו עד היום, והם מכילים כ-1,370 ערכים מפורטים; מהאות אל"ף הגיעו עד היום לאות למ"ד.

שולי מועלם-רפאלי: "האנציקלופדיה התלמודית" היא עבודה חסרת תקדים בספרות ההלכתית, שמסכמת ומסבירה את התחום הרחב של הידע התורני בכל נושא ועניין בתלמוד ובהלכה היהודית, מתקופת התנ"ך ועד ימינו.

שולי מועלם-רפאלי: "האנציקלופדיה התלמודית" מקובלת על כל גדולי ישראל בארץ ובעולם, וזוכה להערכה של כל תלמידי החכמים מכל הקשת הציבורית של לומדי תורה ועוסקי תורה על כל גווניה בעולם כולו.

שולי מועלם-רפאלי: "האנציקלופדיה התלמודית" נכנסת כעת לעידן חדש, בעקבות שותפות ערכית ומקצועית עם קרן הידידות טורונטו.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה היא להשלים את הפרויקט כולו עד שנת תשפ"ד, 2024.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר הזה נעשה בעזרת הגדלה משמעותית של מספר הכותבים והעורכים, שעוברים הכשרה ייחודית בבית-המדרש שמתמחה באופן מיוחד בכתיבת "האנציקלופדיה התלמודית".

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם יעשו ויצליחו, וכולנו – העולם היהודי והעולם כולו שהגמרא והתנ"ך נר לרגליו, רק יישאו ברכה מכך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אכן, היה אירוע מאוד מעניין ומרשים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי – אם כן, אחרון הדוברים יהיה חבר הכנסת נחמן שי, ואז נעבור לציון שנת ה-40 לנאום המפורסם של חיים הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עודד פורר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא נרשמת.

יולי יואל אדלשטיין: אז אחרי נחמן שי גם חבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: כנראה טעות.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי, במשך ארבעה ימים האשפה הצטברה ברחובות ירושלים, לאחר שראש העירייה פיטר 170 עובדי ניקיון.

נחמן שי: רק התערבות של יושב-ראש ההסתדרות החזירה אותם לעבודה.

נחמן שי: יש מלחמה בירושלים, לא המלחמה בטרור; יש מלחמה בין עיריית ירושלים לבין משרד האוצר, ואת המחיר, כמו תמיד, משלמים העובדים.

נחמן שי: זה בשיטת צ'יץ'.

נחמן שי: צ'יץ' גם כן, כשהיה צריך לקצץ בתקציב, הוא סגר מעונות לקשישים.

נחמן שי: אמרו לו: אבל למה לא תסגור את האופרה, היא עולה לך המון כסף.

נחמן שי: הוא אמר: את האופרה אם אני אסגור אף אחד לא ירגיש, אבל אם אני אסגור את המעונות לקשישים, כולם ידעו את זה.

נחמן שי: אז ברקת הולך באותה דרך.

נחמן שי: ואני אומר עכשיו – גם ראש הממשלה פה באולם: ירושלים זאת עיר שצריך לעשות בה, לא לדבר עליה.

נחמן שי: צריך לעשות בה.

נחמן שי: ובמיוחד עכשיו.

נחמן שי: אנחנו עומדים בפני טרור, טרור נמשך.

נחמן שי: ירושלים משלמת את המחיר הכבד ביותר על הטרור הזה, ואני תמה למה הממשלה הזאת לא מקצה סוף-סוף את המשאבים הנכונים והדרושים כדי להחזיר ואפילו לעודד את החיים בירושלים, כי אני אומר את זה בלשון הכי פשוטה, כירושלמי: העיר הזאת שוקעת.

נחמן שי: תודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, אחרון הדוברים הוא חבר הכנסת עודד פורר; בבקשה, אדוני.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, חברים יקרים, אנחנו קיימנו היום דיון בוועדת החינוך של הכנסת בהמשך לדיון שקיימנו פה במליאה בנושא ההתנהלות של ארגון "שוברים שתיקה".

עודד פורר: לצערי, הארגון בחר שלא להגיע דווקא היום לוועדת החינוך של הכנסת.

עודד פורר: אני חושב שזה חמור.

עודד פורר: אני חושב שחמור מכך, הוא עוד זכה להגנה של חברי כנסת, שהצדיקו את ההחלטה של הארגון לבזות את ועדת החינוך ולא להגיע לדיון.

עודד פורר: הדבר המעניין הוא, שאין ספק שאם היו מזמינים את ארגון "שוברים שתיקה" לפרלמנט בבלגיה, בהולנד, בדנמרק או בכל מדינה אירופית אחרת שמממנת אותם, הם היו מופיעים שם וגם היו מקבלים על זה תשלום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עודד פורר.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שציינתי, אנחנו מקיימים ישיבה לרגל מלאות 40 שנה לנאום חיים הרצוג באו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, חברי המועצה הציבורית של "יד חיים הרצוג" בראשות תת-אלוף במילואים מיכאל הרצוג, יושב-ראש הסוכנות היהודית וחבר המועצה מר נתן שרנסקי, השר לשעבר – השרים לשעבר פרופסור יעקב נאמן וד"ר אפרים סנה, כבוד השופטת בדימוס הדסה בן-עתו, מכובדים נוספים, אם לא הזכרתי מישהו שמית, אתכם הסליחה, חברי כנסת, שרים, אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד במלאות 40 שנים לנאומו ההיסטורי בעצרת האו"ם של שגרירנו דאז חיים הרצוג המנוח, לימים הנשיא השישי של מדינת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: ב-10 בנובמבר 1975 קיבלה העצרת הכללית של האומות המאוחדות את אחת ההחלטות התמוהות, המפלות והאנטישמיות בתולדותיה, הלוא היא החלטה 3379, שקבעה כי ציונות היא צורה של גזענות ואפליה גזעית.

יולי יואל אדלשטיין: במשך 16 שנים החזיקה מעמד ההחלטה הצבועה והנפסדת הזו, עד שבוטלה בשנת 1991.

יולי יואל אדלשטיין: שגרירנו אז באו"ם, חיים הרצוג, עמד בפני אתגר חסר תקדים ולמעשה חסר סיכוי: להדוף את הגל העכור, חוצה היבשות והמדינות, ולומר דברים נוקבים באוזני נציגי העמים, אף שהיה ברור כי ההכרעה נפלה וכי להחלטה זו יש רוב גדול.

יולי יואל אדלשטיין: למרות הכול, ניצל הרצוג עד תום את הבמה העולמית והבהיר לעולם מה חושבת מדינת ישראל על ההחלטה.

יולי יואל אדלשטיין: בעומדי על דוכן זה – אמר חיים הרצוג – מתגלה לנגד עיני ההיסטוריה הארוכה והגאה של עמי.

יולי יואל אדלשטיין: אני רואה את המדכאים במשך הדורות כשהם עוברים בתהלוכה ארוכה אל השכחה.

יולי יואל אדלשטיין: אני עומד לפניכם כנציג של עם חזק ומשגשג, שנשאר בחיים אחרי כל תלאותיו ואשר יחזיק מעמד גם אחרי הצגה מבישה זו ויוזמיה.

יולי יואל אדלשטיין: כך פרס השגריר הרצוג באוזני העולם יריעה רחבה של ההיסטוריה היהודית, של עמידתה ושל הישגיה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא היסס להפנות אצבע מאשימה אל אותו ארגון ממש, שרק 28 שנים קודם לכן הכריע בעד הענקת חלק משטח ארץ-ישראל לעם היהודי.

יולי יואל אדלשטיין: זכרו – הוא אמר לשגרירים שלפניו – שהנושא איננו ישראל ואף לא הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא המשך הקיום של ארגון זה, שנגרר על-ידי קואליציה של עריצים וגזענים לדרגה הנמוכה ביותר של חוסר אמון.

יולי יואל אדלשטיין: אתם בעצמכם נושאים באחריות לעמדתכם בפני ההיסטוריה, כי כאלה תיראו בהיסטוריה.

יולי יואל אדלשטיין: לגבינו, העם היהודי, משוללת הצעת החלטה זו, המבוססת על שנאה, שקר ובערות, כל ערך מוסרי וחוקי.

יולי יואל אדלשטיין: אין זו עבורנו יותר מפיסת נייר וכך נתייחס אליה.

יולי יואל אדלשטיין: כך חתם הרצוג את דבריו, ובאומרו כן קרע לגזרים את הצעת ההחלטה לעיני הקהל הנדהם.

יולי יואל אדלשטיין: רגע היסטורי זה הפך למכונן ביחסי החוץ שלנו והכניס אותו לפנתיאון הנאומים החשובים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי חברי הכנסת, רבותי, לצערנו הרב, גם בחלוף השנים מוכיח האו"ם שוב את הנתק העמוק שלו מן המתרחש באזורנו ואת עמדתו החד-צדדית לגבי הסכסוך הקיים פה.

יולי יואל אדלשטיין: גם היום, 24 שנים לאחר שבוטלה באו"ם אותה החלטה אומללה של השוואת הציונות לגזענות, מוביל האו"ם בפועל קו אנטי-ישראלי מובהק, שלעתים אינו נופל בהרבה בחומרתו מאותה החלטה על הציונות.

יולי יואל אדלשטיין: במסמך סיכום רשמי של ועידת פלסטין, שהתקיימה לאחרונה מטעם האו"ם, נקבע כי ישראל מבצעת בירושלים לא פחות מטיהור אתני כלפי הערבים, למרות שאלו מהווים, יש להזכיר, כמעט 40% מאוכלוסייתה של הבירה.

יולי יואל אדלשטיין: יש כנראה מי שחושב שככל שיחזור על השקר הגס, כך אולי גם ישכנע.

יולי יואל אדלשטיין: הגדיל מזכ"ל האו"ם עצמו, בכבודו ובעצמו, לעשות, כשטען במסגרת אותו דיון כי ישראל היא האשמה בגל הטרור המשתולל כאן בשל עשרות שנות כיבוש, כאילו לא היה כאן טרור ב-1929, 1936 או 1948.

יולי יואל אדלשטיין: במובנים רבים דבר לא השתנה גם בחלוף 40 שנה.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל עודנה מושמצת ומוחרמת ברחבי העולם ודברי בלע והסתה מעודדים בעקיפין ובמישרין את השנאה ואת ההתקפות נגדנו.

יולי יואל אדלשטיין: כאז כן היום, איננו מתכוונים לשתוק על הפצת כזבים המוציאים דיבת העם היהודי ומדינת ישראל רעה.

יולי יואל אדלשטיין: אם נגזר גורלנו להישאר תמיד בעמדת מיעוט, לא נפסיק להיאבק על צדקתנו, על זכויותינו ועל מוסריותנו ברוח אותה נחישות ואותו אומץ שהפגין חיים הרצוג על במת האו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: מייד אחריו יישא דברים ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

בנימין נתניהו: מכובדי יושב-ראש הכנסת והמכובדים הרבים שנמצאים כאן שהוזכרו על-ידך, ובראשם כמובן משפחת הרצוג ויושב-ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, בנו של שגרירנו לשעבר באו"ם והנשיא השישי חיים הרצוג, זיכרונו לברכה, חיים הרצוג היה אחד הנציגים הבולטים והמייצגים הבולטים של עמנו בפני אומות העולם.

בנימין נתניהו: 40 השנים שחלפו מאז אותו יום דרמטי, 10 בנובמבר 1975, לא הקהו את הרושם של הקוטביות העמוקה שהייתה טבועה ביום הזה.

בנימין נתניהו: שפל מוסרי חסר תקדים של האומות המאוחדות מחד גיסא, ועמידה גאה ומעוררת כבוד של השגריר הרצוג מאידך גיסא.

בנימין נתניהו: אני אפתח בהחלטה של עצרת האו"ם, שקבעה – אני מצטט: "ציונות היא צורה של גזענות ואפליה גזעית".

בנימין נתניהו: כל בר-דעת הבין שלא רק הציונות עמדה במוקד המתקפה הנואלת הזאת; חצי הרעל כוונו באותה מידה – בעצם בראש ובראשונה – למדינת ישראל, שהיא התגלמות הרעיון הציוני.

בנימין נתניהו: שתי המטרות סומנו כאחת.

בנימין נתניהו: המדינות הערביות מפיקות הנפט, שגילו עוינות כלפי ישראל מאז היווסדה, חברו אז לברית-המועצות, ויחד הן צירפו אליהן שורה של מדינות באסיה ובאפריקה והביאו לשיא מסע הכפשה שהתעצם לאחר ניצחוננו במלחמת ששת הימים.

בנימין נתניהו: הכישלון בהכרעתנו בשדה הקרב, בכוח הנשק, הניע מאמץ חדש: לנסות לקעקע את היסוד המוסרי והצודק לקיומה של ישראל, ובכך להביא בהדרגה לחיסולה.

בנימין נתניהו: היה פה מחנה אבסורדי – מחזה אבסורדי, וגם מחנה אבסורדי; מחנה של מדינות אנטי-דמוקרטיות, שרומסות זכויות אדם, מעודדות טרור, נגועות באנטישמיות.

בנימין נתניהו: המחנה הזה משמיץ בצביעות נוראה את מדינת ישראל, מדינה דמוקרטית שמקדשת את החופש והקדמה ומושיטה יד של שלום אל כל שכניה.

בנימין נתניהו: והיה גורם נוסף שסיפק את הבמה לעלילת הגזענות: כוונתי כמובן לאו"ם עצמו.

בנימין נתניהו: האומות המאוחדות נוסדו לאחר מלחמת העולם השנייה כדי לקדם ידידות בין עמים וכדי למנוע טרגדיות דוגמת אלו שהתרחשו בשנות המלחמה.

בנימין נתניהו: אלא שמהר מאוד הפך האו"ם לארגון שמקבע את קווי הפילוג בין המדינות והגושים, ובמקרים רבים לא רק שהוא לא סייע לפתרון סכסוכים בדרכי שלום – הוא העמיק את הסכסוכים בהחלטותיו, שכמעט תמיד התייצבו בצד אחד, בצד של העריצות, נגד הדמוקרטיות.

בנימין נתניהו: זה פשרו של הרוב האוטומטי באו"ם, וכך היה גם במקרה הזה.

בנימין נתניהו: המשוואה השערורייתית שקבעה שהציונות היא גזענות הייתה קו פרשת המים, לא כל כך בתולדות האו"ם כמו בתולדות האנטישמיות העולמית.

בנימין נתניהו: עד אז שנאת ישראל התפרצה במדינה זו או במדינה אחרת, בארץ זו או בארץ אחרת, למשל באנגליה של ימי הביניים, או בספרד בגירוש הגדול, או בצרפת במשפט דרייפוס, או באוקראינה וברוסיה בגלי הפוגרומים, וכמובן – בשואה הנוראה בגרמניה ואירופה.

בנימין נתניהו: אבל הפעם נוצר מצב חדש: בפעם הראשונה שונאינו השתמשו במנגנון גלובלי, מנגנון עולמי, בארגון בין-לאומי מכובד למראה שאמור לייצג את האנושות כולה, והם השתמשו בו לצורך דה-לגיטימציה ודה-הומניזציה של מדינת היהודים.

בנימין נתניהו: לאורך הדורות הציגו אותנו שונאינו כאויבי האנושות, כמנשלי האומות, כרוצחי ילדים, כמרעילי בארות.

בנימין נתניהו: פה היו 35 מדינות שיצאו נגד זה, הצביעו בעצרת האו"ם נגד ההחלטה.

בנימין נתניהו: הן הבינו היטב את האבסורד שבהטחת טענת הגזענות נגד מדינת היהודים, וגם ממרחק של ארבעה עשורים אנחנו חשים כלפיהן הכרת תודה עמוקה.

בנימין נתניהו: הוביל אותן אז באו"ם שגריר ארצות-הברית לאומות המאוחדות, דניאל פטריק מויניהאן, שהיה מתומכינו הגדולים והמסורים ביותר.

בנימין נתניהו: הוא אמר דברים מפורשים: ישראל היא דמוקרטיה, והעובדה היא שמשטרי העריצות מנצלים כל הזדמנות שנופלת לידיהם להרוס את מה שמאיים עליהם יותר מכול, כלומר את הדמוקרטיה.

בנימין נתניהו: מויניהאן, שהיה איש מיוחד מאוד, למי שהכיר אותו, ניצב ליד איש מיוחד מאוד, למי שהכיר אותו, לימינו של שגרירנו באו"ם, לאורך כל הדרך.

בנימין נתניהו: נאום התשובה של הרצוג ליוזמי ההחלטה מעל במת האו"ם הוקיע את המוקיעים.

בנימין נתניהו: הוא פתח את דבריו באזכור "ליל הבדולח" בגרמניה, שקדם להשמדת עמנו ואירע בדיוק באותו תאריך 37 שנים קודם לכן.

בנימין נתניהו: הרצוג גינה את השנאה והבערות, היוהרה והשקר שעמדו בבסיס ההחלטה על השוואת הציונות לגזענות.

בנימין נתניהו: הוא הביע אז את ביטחונו – ואני מצטט – שאפיזודה זו תחזק את הציונות כפי שהחלישה את האו"ם.

בנימין נתניהו: קריעת נוסח ההחלטה מעל דוכן הנואמים נעשתה – איך אני אקרא לזה?

בנימין נתניהו: – בספונטניות מתוכננת.

בנימין נתניהו: היא הייתה חזרה על מעשה אביו, הרב הרצוג, שבשנות המנדט הבריטי בירושלים קרע לעיני כול פיסת נייר במחאה על גזירות הספר הלבן.

בנימין נתניהו: דבריו הנוקבים של חיים הרצוג חוללו גלי הזדהות עם מטרות הציונות בכל העולם היהודי.

בנימין נתניהו: הרושם העז שהותיר הנאום ניכר לאורך השנים.

בנימין נתניהו: אני יכול לספר שהוא השפיע גם עלי עמוקות.

בנימין נתניהו: אני שוחחתי עם חיים הרצוג פעמים רבות, בין היתר לפני תחילת כהונתי כשגריר ישראל באו"ם וגם במהלך תקופת כהונתי.

בנימין נתניהו: הלכתי אליו כדי לשמוע דברי תורה ממי שנראה היה לי כרב גדול בהצגת האמת של ישראל.

בנימין נתניהו: תשע שנים אחרי נאומו עמדתי אני על במת האו"ם ונשאתי את נאום הבכורה שלי בנסיבות דומות, לא זהות: איראן, בתמיכת לוב וסוריה, העלתה הצעה לגרש את ישראל מן הארגון.

בנימין נתניהו: הדבקות שהייתה נר לרגליו של חיים הרצוג, הדבקות באמת והכרתו העמוקה בצדקת דרכנו, הניעה אותי לומר דברים דומים.

בנימין נתניהו: אמרתי: כולנו חייבים להחליט לאיזה צד אנחנו שייכים.

בנימין נתניהו: אנחנו יכולים להמשיך לגלות סובלנות מול ניסיונות להפוך מוסד זה לפרודיה של עצמו.

בנימין נתניהו: אפשר לתת לו להידרדר עד שיידמה לפרלמנטים המגוחכים שמתכנסים בכובד ראש בדמשק, בטריפולי ובטהרן, ושנציגיהם, באופן לא מפתיע, הם הרוח החיה מאחורי ניסיון הגירוש, הגירוש של ישראל, שאירע כאן היום, או לחלופין, נאמר להם: הואילו נא להפקיד את הפנטיות שלכם בכניסה למוסד זה.

בנימין נתניהו: השנים הללו לוו במאמץ שהתעצם אחר כך לבטל את ההחלטה הבזויה הזאת.

בנימין נתניהו: ואכן, בשלהי 1991 בוטלה ההחלטה, 16 שנים לאחר שהתקבלה.

בנימין נתניהו: סיום המלחמה הקרה הביא לדעיכת העימות האידיאולוגי בין הגוש הסובייטי למדינות המערב וחולל בזירה הבין-לאומית תמורות נוספות שאפשרו את ביטול ההחלטה הזאת באו"ם.

בנימין נתניהו: אבל אני רוצה לומר כאן, חברי הכנסת, את המובן מאליו: גם לאחר ביטול העלילה, טרם הגענו על המנוחה והנחלה.

בנימין נתניהו: רחוק מכך.

בנימין נתניהו: המגמה העוינת לישראל במוסדות האו"ם נמשכת עד היום.

בנימין נתניהו: יש גורמים באו"ם שמחפשים לגנות אותנו בכל הזדמנות.

בנימין נתניהו: הדפוס של ההצבעות האוטומטיות נגד ישראל נמשך.

בנימין נתניהו: בשנה האחרונה קיבלה העצרת הכללית כ-20 החלטות אנטי-ישראליות, בעוד נגד איראן, לדוגמה, התקבלה החלטת גינוי אחת.

בנימין נתניהו: אותו עיוות מתקיים גם במועצה לזכויות האדם של האו"ם, שבולטת ביחס המפלה שלה כלפינו.

בנימין נתניהו: מאז הקמת המועצה בשנת 2006, בזמן שהמונים נטבחים ברחבי העולם ומיליוני בני-אדם נסים על נפשם מאימת החרב, המועצה הזאת אימצה 61 החלטות אנטי-ישראליות – יותר מכל ההחלטות שהיא קיבלה נגד כל מדינות העולם גם יחד.

בנימין נתניהו: האבסורד הזה זועק לשמים, והוא איננו קשור למה שאנחנו עושים או לא עושים.

בנימין נתניהו: כמדינת חוק וסדר איננו חוששים מביקורת לגיטימית, אבל ככל שמדובר באו"ם, נטייתו לחבוט בישראל היא אובססיבית, מעוותת ובלתי מוסרית בעליל.

בנימין נתניהו: היא עושה לנו עוול, אבל היא עושה גם עוול נוסף:

בנימין נתניהו: היא מפקירה את הסובלים באמת מפגיעת העריצות, התוקפנות והטרור, שהאו"ם מעלים עין מהמעשים של מבקשי רעתם.

בנימין נתניהו: דווקא ישראל, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, שמגינה על עצמה מפני טרור אכזרי, דווקא היא זוכה למטר של גינויים.

בנימין נתניהו: אנחנו ראינו את זה רק לאחרונה אחרי מבצעי ההגנה המובהקים שנכפו עלינו: "עופרת יצוקה", "עמוד ענן" ו"צוק איתן".

בנימין נתניהו: האו"ם גינה אותנו, פתח בחקירות נגדנו, ובכך הוא מעל ומועל בייעודו ונותן רוח גבית לטרור.

בנימין נתניהו: המציאות המעוותת הזו לא תרפה את ידינו.

בנימין נתניהו: שורשינו חזקים, חזקים מכל עלילה והסתה שקרית.

בנימין נתניהו: אני חייב לומר לכם פעם נוספת, חברי הכנסת, שמדינות רבות בעולם מבינות זאת.

בנימין נתניהו: יש פה דואליות מוזרה.

בנימין נתניהו: מצד אחד, הן נותנות את קולן להצבעות המגוחכות הללו, ומנגד, הן מחפשות את קרבתנו ואת שיתוף הפעולה עמנו.

בנימין נתניהו: וזהו שינוי דרמטי בטיב היחסים שלנו עם מדינות העולם, מעצמות כמו סין, יפן, הודו ורוסיה, מדינות אפריקניות, מדינות באמריקה הלטינית.

בנימין נתניהו: הן מבקשות ליהנות מניסיוננו במלחמתנו המתמשכת בטרור של האסלאם הקיצוני ומהיכולות הטכנולוגיות שלנו בתחומים רבים ומגוונים.

בנימין נתניהו: היחסים אתן הולכים ומתהדקים, ואני אומר למנהיגים שלהם: הגיע הזמן שהיחסים הטובים בינינו ישתקפו גם בדרך הצבעתכם בזירות האו"ם.

בנימין נתניהו: המסר הזה מתחיל לחלחל.

בנימין נתניהו: ראוי שכולנו נחזור עליו בכל המגעים שלנו עם נציגי מדינות זרות.

בנימין נתניהו: המסר הזה כבר בא לידי ביטוי בולט בהצבעות חשובות – למשל, ברוב המרשים שבו נדחות ההצעות נגד ישראל בסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית, גם בכמה הצבעות אחרות.

בנימין נתניהו: אבל ביחס לאו"ם, ביחס לאו"ם כולו, הדרך עדיין ארוכה.

בנימין נתניהו: התמונה שבה קורע חיים הרצוג את דברי הכזב שהוטחו בנו ממשיכה לעמוד לנגד עינינו.

בנימין נתניהו: היא מבטאת את עומק אמונתנו בניצחון הטוב על הרע, האור על החושך, האמת על השקר.

בנימין נתניהו: אנחנו מאמינים בסופו של דבר שנצח ישראל לא ישקר, ולחיים הרצוג, זיכרונו לברכה, יש חלק חשוב באמונה זו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יצחק הרצוג: מכובדי יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת יואל יולי אדלשטיין, תודה רבה לך, מכובדי ראש הממשלה בנימין נתניהו, תודה רבה לך, יושב-ראש הסוכנות היהודית נתן שרנסקי, שרים לשעבר – אפרים סנה ויעקב נאמן, חברות וחברי המועצה הציבורית לציון 40 שנה לנאום ציונות-גזענות, קהל נכבד, חברות וחברי הכנסת, אני נרגש לעמוד היום על בימת הכנסת לציון 40 שנה לאותו נאום סנגוריה מיוחד של אבי מורי חיים הרצוג ז"ל, שכיהן אז כשגריר ישראל לאומות המאוחדות, בפני עצרת האו"ם בוויכוח ההיסטורי על הגדרת הציונות ובמאבק נגד ההחלטה הנואלת להשוותה לגזענות.

יצחק הרצוג: אני מבקש להודות לך, כבוד יושב-ראש הכנסת, על שקבעת את הדיון הזה, שהוא חלק מסדרת אירועים המתקיימים בארץ ובעולם לציון האירוע, סדרה שהחלה לפני שבועות מספר בבניין האו"ם עצמו, באירוע בהשתתפות מזכ"ל האו"ם באן קי-מון ומזכיר המדינה של ארצות-הברית ג'ון קרי, שגריר ישראל באו"ם דני דנון, יו"ר הסוכנות היהודית נתן שרנסקי ואחרים.

יצחק הרצוג: בקולו הצלול, כסנגור של מדינת ישראל ושל העם היהודי כולו, התייצב חיים הרצוג מעל בימת האו"ם והוכיח בפני אלה שביקשו את רעתנו כי איננו מתנצלים על מי שאנחנו, איננו מתבטלים בפני אלה המבקשים לחסלנו ואיננו מפחדים להגן על זכות קיומנו: לא באתי לכאן היום להגן על המוסר וערכו ההיסטורי של העם היהודי – הוא אמר – הם אינם זקוקים להגנה.

יצחק הרצוג: הם מדברים בעד עצמם.

יצחק הרצוג: ואכן, לראות ולא להאמין.

יצחק הרצוג: כמה עשורים בלבד לאחר שהעם היהודי שרד את מחנות ההשמדה, קם מן האפר ובנה את ביתו ומבצרו היחידי על אדמות, העז ארגון האו"ם, באחד מהרגעים הציניים והמבישים ביותר בתולדותיו, להעביר החלטה שקבעה כי הציונות היא גזענות.

יצחק הרצוג: גם היום, מרחק 40 שנה מאותו נאום ואותו ויכוח, מדינת ישראל, הבית הלאומי של העם היהודי, נלחמת על קיומה ומעמדה במשפחת העמים.

יצחק הרצוג: גם היום ברחבי תבל יש המבקשים לחסל אותנו ואת המפעל המרהיב והגדול שלנו.

יצחק הרצוג: גם היום אנחנו משלמים מחיר דמים כבד מנשוא על תקומת הארץ, שעה שאנו קוברים את בנינו ובנותינו במלחמת קיום, וגם היום מנסים אויבינו להטיל דופי בצדקת קיומנו ולפגוע בזכותנו הטבעית וההיסטורית להגדרה עצמית.

יצחק הרצוג: מבקשי רעתנו עושים זאת בזירות רבות ובטקטיקות שונות.

יצחק הרצוג: אך מטרתם אחת: להחליש אותנו ולמוטט את הקרקע המוסרית מתחת לרגלינו.

יצחק הרצוג: אז עוד לא ידעו מהו הביטוי BDS, אבל היה זה אותו דבר בדיוק אז כהיום, והצביעות וכפל הלשון, שהוזכרו גם בנאומים שלפני, כפל הלשון העולמי נותר בהרבה מקרים כפי שהיה.

יצחק הרצוג: תהליך גיבוש ההחלטה הנואלת ההיא, החלטה מס' 3379, נמשך למעלה מעשור.

יצחק הרצוג: הוא התחיל באמצע שנות ה-60 והגיע לשיאו ב-10 באוקטובר 1975; כפי שנאמר, בדיוק 37 שנה לאחר "ליל הבדולח" שהיה הסימן והאות לבואה של השואה הנוראה.

יצחק הרצוג: הגוש הערבי והסובייטי באותם הימים הבין את הפוטנציאל ההרסני לישראל הטמון בשקר הנורא, שמטרתו הייתה שבכל מילון, בכל בית-ספר, בכל כלי תקשורת, בכל הרצאה אקדמית, תעלה המילה גזענות כשם נרדף לציונות, וכל זאת עוד לפני עידן הגוגל.

יצחק הרצוג: מעניין לציין כי ההנהגה בארץ וההנהגה בתפוצות באותם הימים התמהמהו זמן רב עד שהבינו את גודל הסכנה.

יצחק הרצוג: אבי הזהיר מפני ההחלטה עם הגיעו לכהונתו בקיץ שקדם לקבלתה, ולפתע פתאום, ממש לפתע פתאום, היא פרצה לתודעה הכללית.

יצחק הרצוג: אז התחוור לכול כי מאז קום המדינה לא עמדה ישראל בפני אתגר כה דרמטי של שלילת ההצדקה לבסיס קיומה, שלילת הציונות.

יצחק הרצוג: מכאן החשיבות של המאבק ההירואי שהוא הוביל, יחד עם עמיתו השגריר האמריקני דניאל פטריק מויניהאן, לימים סנטור ומנהיג חשוב בארצו, שנאומו-הוא באותו דיון נחשב פנינה רטורית נדירה וחשובה.

יצחק הרצוג: אני מבקש בהזדמנות הזו גם לברך ולהודות לחיילים האלמונים של אותו הקרב, אנשי הדיפלומטיה, שירות החוץ ומערכת המשפט, שנטלו חלק בכל שלבי המערכה – וחלקם נמצאים אתנו כאן היום כחלק מהמועצה הציבורית שמלווה את אירועי ההנצחה – ובמיוחד את השופטת הדסה בן-עתו, שליוותה את המערכה, וספריה לגבי השקר הנורא של "הפרוטוקולים של זקני ציון" ועד המאבק על הציונות הם ספרי חובה בכל בית-ספר שאני מגיע אליו.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל מתמודדת בחודשים האחרונים עם טרור קשה ומערכה מתוזמנת של דה-לגיטימציה בזירה הבין-לאומית.

יצחק הרצוג: רחובות ישראל הפכו לזירת דמים, והשכול שמכה בנו לא עושה הבחנה בינינו, בין האזרחים, הדתות והעדות, תל-אביבים וירושלמים, גוש-עציונים ובאר-שבעים, נשים, גברים וטף.

יצחק הרצוג: בטרור עלינו להילחם בעוצמה וללא פשרות.

יצחק הרצוג: אבל אסור לנו לאפשר לטרור לשנות את דרכנו ולמרצחים לשנות את דמותנו, את ערכינו ואת פניה של ישראל היהודית והדמוקרטית ואת ערכי הציונות שהגן עליהם חיים הרצוג באותו ויכוח היסטורי.

יצחק הרצוג: יש ערכים שאסור לנו שיהיו במחלוקת – לא משנה תחת איזו התקפה נימצא.

יצחק הרצוג: מוטב שנזכיר לעצמנו, יום-יום מחדש, את אותם ערכים שנוסחו במגילת העצמאות על-ידי אבות האומה: "מדינת ישראל תהא פתוחה לעלייה יהודית ולקיבוץ גלויות; תשקוד על פיתוח הארץ לטובת כל תושביה; תהא מושתתת על יסודות החירות, הצדק והשלום לאור חזונם של נביאי ישראל; תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה בלי הבדל דת, גזע ומין; תבטיח חופש דת, מצפון, לשון, חינוך ותרבות; תשמור על המקומות הקדושים של כל הדתות; ותהיה נאמנה לעקרונותיה של מגילת האומות המאוחדות".

יצחק הרצוג: זהו לא רק המסמך המכונן שלנו; זו גם חומת המגן שלנו ושל הציונות.

יצחק הרצוג: השיח האלים, המתלהם והמפלג שתופס אחיזה בחברה הישראלית גורם לנו לשכוח לפעמים ששמאל וימין, דתיים וחילונים – כולנו ישראלים.

יצחק הרצוג: כולנו אוהבים את המדינה במידה שווה, כולנו מגינים עליה יחד ומוכנים לשים נפשנו למענה.

יצחק הרצוג: כדברי אבי עליו השלום באותו נאום – דברים שמקבלים משנה תוקף גם בימים אלה – והוא אמר:

יצחק הרצוג: אנו נתייצב כחזית אחת מול אלה המבקשים להשמידנו, ונזכיר לכל אלה המבקשים להחרים אותנו, לבודד אותנו ולחסל אותנו, כי לא נעמוד מנגד מול הניסיונות השפלים הללו.

יצחק הרצוג: חברי וחברותי, את המאבק הצודק הזה עלינו לנהל תוך שמירת הערכים היהודיים, הדמוקרטיים והציוניים שלנו.

יצחק הרצוג: עלינו לזכור תמיד מהיכן באנו ולאן אנחנו הולכים.

יצחק הרצוג: וכמו רבים, אני חש לעתים בתקופה האחרונה כי משהו משתנה לרעה בחברה שלנו; שארצנו משנה את פניה, כמילות השיר.

יצחק הרצוג: אל לנו לשתוק אל מול שיח אלים, גזעני, רווי שנאה ושטנה שמשתלט על הרחוב ועל חלקים הולכים וגדלים במרחב הציבורי שלנו.

יצחק הרצוג: זה מתחיל לעתים פה במליאה, בבית הזה, בקרב נבחרי הציבור, בצמא לספק כותרת, ומכאן גולש אל הרחוב, לאצטדיוני הכדורגל, לפייסבוק ולטוקבקים, אל מקומות העבודה, אל בתי-הספר ואל המרחב הציבורי כולו.

יצחק הרצוג: מדובר באלימות מילולית גזענית ודוחה.

יצחק הרצוג: מי שמגנה הופך למשת"פ, ומי שיוצא נגד – מותקף; מי שחושב אחרת הופך לבוגד, מכונה עוכר ישראל או מולבש מדי נאצי.

יצחק הרצוג: אנחנו הופכים לחברה תוקפנית וחסרת סובלנות, חברה שעלולה להפסיק לכבד דעות שונות, עלולה להפסיק להקשיב לאחר ועלולה לסתום פיות.

יצחק הרצוג: השתרשה בקרבנו תרבות של אלימות ושנאת האחר, שעלולה לחלחל אל דור העתיד שלנו.

יצחק הרצוג: ואני שואל את כולנו, בחברות: עד אנה אנו רוצים להוביל זאת?

יצחק הרצוג: עד אנה אנו רוצים להגן על שמה הטוב של הציונות?

יצחק הרצוג: כי הציונות לעולם לעולם לעולם לא האמינה בכך.

יצחק הרצוג: היא מעולם לא סברה שעל נשים לשבת מאחור באוטובוס, או שערבים ישראלים יורדו מטיסה, כפי שאירע אמש בטיסה לישראל, בשל היותם ערבים.

יצחק הרצוג: הציונות היא ההפך הגמור מגזענות ומתופעות מעין אלה.

יצחק הרצוג: זה היה גם המניע שהניע את אבי למנוע מהרב מאיר כהנא לדרוך בבית הנשיא עת נבחר לכנסת, שכן אל לנו לתת לכוחות האפלים בחברה שלנו לדרדר אותנו, חלילה, לגזענות שאויבינו מנסים להדביק לנו בשקר גס כבר שנים רבות.

יצחק הרצוג: זוהי הסכנה האמיתית, המוחשית, לדמותה של המדינה ולציונות, ומי שמתכחש לכך, עושה שקר בנפשו.

יצחק הרצוג: זהו לא נושא לוויכוח בין ימין לשמאל או בין מפלגות גדולות לקטנות או בין חברי כנסת מכאן ומכאן; זה בנפשנו כאומה.

יצחק הרצוג: מדינת ישראל תדע לעמוד מול כל אתגר ביטחוני ומול כל מתקפת טרור, אבל לא נוכל לעמוד מול כרסום הערכים מבית, מול שינוי פניה של ישראל הדמוקרטית או מול התפרקות הערכים הבסיסיים של הציונות.

יצחק הרצוג: אנחנו לעתים האויב הגדול ביותר של עצמנו והיחידים שיכולים לפגוע בעצמנו, ומהו מחירה של שנאת חינם כולנו יודעים.

יצחק הרצוג: עמים רבים במצבי קיצון ואיום ביטחוני נוטים להתנהג לעתים באופן דומה – זה לזה וכלפי המיעוטים בתוכם.

יצחק הרצוג: מה שמונע אומה מליפול לתהום הוא מנהיגות אחראית ומנהיגים שיודעים מה מותר ומה אסור.

יצחק הרצוג: לכן, דרך הציונות, שרואה את האדם באשר הוא אדם, שכוננה לנו בית לאומי המבוסס על אדני צדק, ברוח נביאי ישראל, ושבתוכו כולם שווים, הן בפני החוק והן כשווי זכויות, דרך ערכי היהדות – זו הדמוקרטיה האמיתית; זו הדמוקרטיה שצריכה להיות חלק בלתי נפרד ממשפחת העמים הנאורים, דוגמה ומופת ואור לגויים; זו הציונות כפי שניסחו אותה והאמינו בה האבות המייסדים של אומתנו.

יצחק הרצוג: וזו הציונות במילותיו של חיים הרצוג, באותו הנאום, שצריכה להוות לכולנו תזכורת מתמדת לחברת המופת שכולנו רוצים ליצור כאן ולקהילה שבה כולנו רוצים לחיות, ואני מצטט:

יצחק הרצוג: תראו לי – הוא אמר – עוד חברה פלורליסטית נוספת בעולם הזה, שבה למרות כל הבעיות הקשות, יהודים וערבים חיים יחד בהרמוניה כזאת שבה הכבוד ההדדי והזכויות שוות בפני החוק, חברה שבה אין גזר-דין מוות, שבה חופש הביטוי וחופש המחשבה מובטחים לכל אזרח, ושאפילו תנועות וזרמים פוליטיים המייצגים תפיסות עולם שמנוגדות למטרות הלאומיות שלנו מיוצגים בכנסת.

יצחק הרצוג: אכן, זהו האתגר שבפניו אנו נמצאים, הן בפנים והן בחוץ, שכן יופייה, עוצמתה ותבונתה של הציונות כתנועה לאומית הן שהיא הוקיעה כל סממן של גזענות, ולאורך ההיסטוריה הוכיחה, במעשה ובדיבור, כי היא רחוקה ת"ק פרסה מן הגזענות, ושמתוכה תמיד יצאו הכוחות שידעו להדוף את הרוחות הרעות, הקיצוניות, המאיימות עליה ועל צביונה.

יצחק הרצוג: בואו יחד נחזיר לציונות את יופייה וכוחה במאבק עיקש, בכוחות מאוחדים, כנגד הקיצוניות המאיימת עלינו מכאן ומכאן וכנגד אלה המנסים גם בדור הזה להכפיש את שמה הטוב.

יצחק הרצוג: ולסיום, מכובדי, בנימה קצת אישית, הנאום שנשא אבי היה אירוע מכונן עבורי.

יצחק הרצוג: הייתי נער, תלמיד תיכון בבית-ספר יהודי בניו-יורק.

יצחק הרצוג: קריעת ההחלטה הדהדה מקצה הארץ עד קצהָ, ועוררה דור שלם של צעירים יהודים בתפוצות להזדהות עם המדינה שלנו ועם ערכיה.

יצחק הרצוג: אבא, כאמור, שאב את הרעיון מן הקריעה שקרע אביו – סבי, הרב הרצוג – את הספר הלבן הבריטי, שמנע עליית יהודים לארץ-ישראל, בהפגנת המונים כאן בירושלים ב-1938, משל בכל דור ודור אנו ניצבים מול אתגרים אלה, אם כי חשוב לומר ולהסביר כי הנסיבות המדיניות בדורות הקודמים היו שונות מאלה שעמן אנו מתמודדים היום.

יצחק הרצוג: בעת קבלת ההחלטה ב-1975 פעל באו"ם גוש אוטומטי, ערבי וסובייטי, שהעביר את ההחלטה ברוב מוחץ.

יצחק הרצוג: בחלוף השנים פעלו מנהיגים רבים – גם ראש הממשלה, גם אבי ומדינאים בכל רחבי תבל – לביטולה.

יצחק הרצוג: והנה לפתע, תפנית מרתקת בעלילה: כעבור 16 שנים, ב-1991, החליטה עצרת האו"ם, בצעד נדיר וברוב מוחץ, לבטל את ההחלטה הנואלת ההיא, שכן עם נפילת מסך הברזל התייצב נשיא ארצות-הברית דאז ג'ורג' בוש האב, ב-1990, בפני עצרת האו"ם, ותבע את מחיקת הכתם המוסרי מעל פניו של הארגון.

יצחק הרצוג: במאמץ משותף שהובילו האמריקנים בוטלה ההחלטה בחלוף שנה במליאת עצרת האו"ם.

יצחק הרצוג: שר החוץ דאז דוד לוי ושגריר ארצות-הברית באו"ם דאז תום פיקרינג הגיעו למשכן נשיאי ישראל והעניקו לנשיא הרצוג עותק מיוחד מהחלטת הביטול הנדירה בהיסטוריה של האו"ם.

יצחק הרצוג: פיקרינג אף כתב בכתב-ידו והוסיף בהומור: כבוד הנשיא, אנא אל תקרע את ההחלטה הזאת.

יצחק הרצוג: מבחינה אישית ולאומית היה זה רגע של שיא מדיני, מה שמוכיח שלא תמיד כל העולם נגדנו, ועלינו לדעת לתמרן ולפעול בתוך משפחת האומות, ואנו יכולים ומסוגלים לשנות מצבים שנראים לעתים אבודים.

יצחק הרצוג: ככל שנהיה חזקים יותר מבית, וככל שהדמוקרטיה הישראלית תהיה איתנה יותר, ככל שנשמור עליה מכל משמר, וככל שניזום ונוביל תהליכים מדיניים, כך נוכל להתייצב בפני העולם, כפי שעמדנו לפני 40 שנה – זוכרים את עברנו, גאים בעצמנו, בטוחים בצדקתנו ונאמנים לדרכנו, ומעצבים את העתיד בכוחות עצמנו.

יצחק הרצוג: וכמו שנאמר במקורותינו: "והיה באחרית הימים – – – כי מציון תצא תורה ודבר ה' מירושלם".

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יצחק הרצוג, ראש האופוזיציה, תודה לאורחינו מ"יד חיים הרצוג".

יולי יואל אדלשטיין: ברצוני רק לציין ולהבהיר שלא היה בדברי אף אחד מהנואמים עידוד של חברי כנסת לקרוע מסמכים מעל דוכן הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ממש ממש לא.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן ישיבה מיוחדת לרגל 40 שנה לנאומו ההיסטורי של השגריר דאז, לימים הנשיא השישי של מדינת ישראל, חיים הרצוג, באו"ם.

יולי יואל אדלשטיין: ציון יום המודעות לבריאות

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: ציון יום המודעות לבריאות, הצעות לסדר-היום מס' 2286, 2826, 2214, 2228, 2269, 2274, 2299 ו-2303.

יולי יואל אדלשטיין: אני אבקש מסגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מאיר כהן לפתוח את היום.

מאיר כהן: חברות וחברי הכנסת, אנחנו פותחים את הדיון.

מאיר כהן: אנחנו פותחים כעת דיון מיוחד לרגל יום המודעות לבריאות, במשולב עם יום המודעות למחלות אלרגיות.

מאיר כהן: הבריאות היא המסד המאפשר לנו את דופק החיים והעשייה.

מאיר כהן: המודעות וההקפדה עליה, כמו גם איכות וזמינות השירותים הרפואיים הניתנים לכל אזרח, הן התשתית והתנאי לקיומה של חברה איתנה, מתפקדת ומשגשגת.

מאיר כהן: במרוצת השנים הסדירה הכנסת את התחום הרפואי ואת הזיקה בין המדינה לבין אזרחיה בשורה של חוקים חשובים; בראשם, אדוני השר, חוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד–1994, הקובע בסעיפו הראשון את חובת ביטוח הבריאות לכל תושב במדינה – חוק המושתת על צדק, שוויון ועזרה הדדית, כלשונו.

מאיר כהן: בכך עוגנה בחוק מחויבות המדינה כלפי אזרחיה בתחום זה, כיאה למדינת רווחה מתוקנת.

מאיר כהן: לצד אלו הוסדרו זכויות המטופלים בחוק זכויות החולה, התשנ"ו–1996, הקובע עקרונות הנגזרים מהכלל הקבוע בו כי כל הנזקק לטיפול רפואי זכאי לקבלו בהתאם לכל דין ובהתאם לתנאים ולהסדרים הנוהגים מעת לעת במערכת הבריאות בישראל.

מאיר כהן: עם זאת, יש פער ניכר בין הרצוי למצוי.

מאיר כהן: לצערנו, אנו חווים אי-שוויון מתמשך בקבלת שירותי בריאות בין תושבי המרכז והפריפריה ובין מי שיכול לממן שירותי רפואה מתקדמים ורופאים פרטיים לבין מי שהפרוטה אינה מצויה בכיסו או שאיננו בעל קשרים מתאימים.

מאיר כהן: נתוני ההסתדרות הרפואית לימדו כבר לפני שנים אחדות על אי-שוויון, שמתבטא בתוחלת חיים נמוכה יותר בקרב תושבים בצפון הארץ ובדרומה לעומת המרכז; או למשל בשכיחות גבוהה של מחלות כמו סוכרת בקרב אוכלוסיות מעוטות יכולת.

מאיר כהן: מבקר המדינה התריע לפני כשלוש שנים על תופעה זו של אי-שוויון וקרא לתיקונה – צעד שלדבריו לא רק יהיה צודק אלא ייטיב עם המשק.

מאיר כהן: כולנו תקווה שתופעה זו תלך ותיעלם מנוף חיינו, כי זכותו של כל תושב לשירות רפואי נאות ומיטבי איננה מוטלת בספק ועומדת מעל לכל מחלוקת.

מאיר כהן: תודה ליוזמי הדיון הזה, כמו גם ליוזמי הדיון בנושא החשוב של המודעות למחלות אלרגיות – ונתחיל בהצעות לסדר-היום.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת יעל גרמן; בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

יעל גרמן: תודה לך, אדוני היושב-ראש, על הדברים הנבונים והנכונים, כבוד השר שנמצא אתנו, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום הוא יום המודעות לבריאות – לבריאות בכלל, אבל בעיקר למערכת הבריאות הציבורית.

יעל גרמן: אנחנו מסתכלים על מערכת הבריאות שלנו, והאמת היא שיש לנו מערכת בריאות טובה מאוד, אני יכולה לומר: מערכת בריאות מצוינת; מערכת בריאות מצוינת בעיקר מפני שכוח-האדם – גם הרופאים, גם כוח העזר, בוודאי האחיות – כולם כוח-אדם מצטיין, ברמה הגבוהה ביותר שיש בעולם.

יעל גרמן: אבל במערכת הזו יש פוטנציאל להידרדרות.

יעל גרמן: המערכת הזו, ב-18 השנה האחרונות, מידרדרת לכיוון – ואנחנו ניווכח שיש לנו למעשה שתי מערכות בריאות: מערכת בריאות אחת טובה, פרטית, לעשירים, והאחרת, אדוני היושב-ראש, תהיה ענייה, לאלו שאין להם.

יעל גרמן: ומי שהיום נהנה ממערכת הבריאות כבר רואה את הניצנים.

יעל גרמן: אנחנו רואים את התורים הארוכים במרכזים לרפואה דחופה, בחדרי המיון, את זמני ההמתנה הבלתי-אפשריים; אנחנו רואים את התורים הארוכים לניתוחים, ואנחנו רואים את המעגל, את ה-vicious circle, את מעגל הקסמים שמזין את ביטוחי הבריאות.

יעל גרמן: ובתוך כל המגמה הזו אנחנו יכולים לראות את הכתובת על הקיר.

יעל גרמן: והכתובת על הקיר היא גדולה וברורה וזועקת.

יעל גרמן: ואולי היא תקרה בעוד שנה, ואולי בעוד שלוש שנים, אולי בעוד חמש שנים, ואולי בעוד עשר שנים.

יעל גרמן: אבל היא בוא תבוא.

יעל גרמן: לכאורה הכול טוב.

יעל גרמן: ל-80% מהתושבים שלנו יש ביטוחי בריאות, בין אם ביטוחי בריאות של קופות-החולים ובין אם ביטוחי בריאות פרטיים, ואם הם רוצים ניתוח באופן פרטי, הם מממשים את ביטוח הבריאות שלהם, וכולם נהנים.

יעל גרמן: קודם כול, כמובן, החולים נהנים מכך שהם יכולים לבחור את בית-החולים, יכולים לבחור את הרופא, ויש להם כמובן בית-חולים פרטי.

יעל גרמן: זאת אומרת, תנאי המלונאות הם מצוינים.

יעל גרמן: ודאי שהרופאים נהנים, מפני שהם מקבלים שכר מאוד גבוה.

יעל גרמן: וקופות-החולים – אני רוצה להודיע לכם שגם הם נהנים, מפני שעל כל ביטוח פרטי ועל כל ניתוח שנעשה במערכת הפרטית קופת-החולים חוסכת את טופס 117.

יעל גרמן: למעשה, החולה, המבוטח, במקום שיממש את מה שמגיע לו במערכת הבריאות הציבורית, הוא מוציא מכיסו את הביטוח הפרטי ומשלם מכיסו, או שילם כבר מכיסו.

יעל גרמן: ודאי וודאי שהביטוחים נהנים.

יעל גרמן: אז מה רע?

יעל גרמן: כולם ישאלו ויאמרו, מה רע?

יעל גרמן: רע, גרוע, ואנחנו רואים את המגמה המסוכנת, מפני שככל שירכשו יותר ביטוחי בריאות פרטיים וככל שהטכנולוגיה תלך ותתייקר – וכולנו יודעים היום שהתרופות, הן להפטיטיס C והן להפטיטיס B, וגם התרופות המאוד-מתקדמות לסרטן, התרופות שאנחנו קוראים להן תרופות ביולוגיות, הן תרופות מאוד יקרות, ולביטוחים הפרטיים יהיה יותר ויותר קשה לרכוש אותן.

יעל גרמן: ואם יהיה להם קשה לרכוש אותן, אחד מן השניים: או שהן לא יהיו כלולות בביטוח, או שיעלו את מחיר הביטוח.

יעל גרמן: קרוב לוודאי שיעלו את מחירי הביטוח.

יעל גרמן: וככל שאנחנו נשתמש יותר בביטוחים, הפרמיות יעלו.

יעל גרמן: וככל שהפרמיות יעלו ומחיר הביטוחים יעלה, מה שיקרה זה שפחות ופחות אנשים יוכלו להרשות לעצמם לרכוש ביטוחים.

יעל גרמן: ואם היום אנחנו רואים ש-80% מהתושבים שלנו יכולים להרשות לעצמם ביטוחים פרטיים, הרי שבעוד שנתיים-שלוש זה ירד ל-75%, ל-70%, ל-60%, ואנחנו נגיע בדיוק למקום שבו נמצאת היום ארצות-הברית.

יעל גרמן: למעשה, חברי וחברותי חברי הכנסת, למעשה, אדוני היושב-ראש, אנחנו עושים את הדרך ההפוכה שעושה ארצות-הברית.

יעל גרמן: אם ארצות-הברית התחילה בכך שמרבית ההשקעה הלאומית שלה באה מהכיס הפרטי של תושביה, ו-52% מהעוגה של ההוצאה הלאומית עבור הבריאות באה מהביטוחים הפרטיים – ויותר נכון, מההשקעה הפרטית – ורק 48% מההשקעה הציבורית, אנחנו התחלנו במגמה ש-30% אנחנו הוצאנו מכיסינו ו-70% המדינה הוציאה.

יעל גרמן: אנחנו הולכים בכיוון של ארצות-הברית.

יעל גרמן: ארצות-הברית הבינה שלא ניתן, בלתי אפשרי, לא צודק – אין שוויון כאשר מאלצים את האדם לשלם מכיסו.

יעל גרמן: היא הבינה שגם המדינה צריכה להשקיע, ולמרות שהיא מדינה קפיטליסטית היא הבינה שבבריאות צריך להשקיע, כי יש פה כשל שוק מובנה.

מאיר כהן: תודה.

יעל גרמן: ואילו אנחנו, מה-30% שאנחנו הוצאנו, היום אנחנו מוציאים יותר מ-40%, והמדינה, שהשקיעה 70%, משקיעה היום 60%.

יעל גרמן: אם המגמה הזאת תימשך – וכפי שאמרתי, הכתובת על הקיר – אנחנו נגיע לכך שפחות ופחות תושבים יוכלו להרשות לעצמם להשתמש במערכת הבריאות הפרטית ויותר ויותר תושבים יגיעו למערכת הבריאות הציבורית, אך מה שאנחנו נגלה במערכת הבריאות הציבורית – שהיא ענייה ושהיא לא יכולה לתת לנו מענה לצרכים הרפואיים שלנו.

מאיר כהן: תודה.

יעל גרמן: ולכן, ביום הזה אנחנו צריכים לקרוא לממשלה ולכנסת לעשות הכול כדי לחזק את מערכת הבריאות הציבורית, להוסיף למערכת הבריאות הציבורית מיליארד שקל לפחות – לקיצור תורים, לחיזוק הרפואה הציבורית – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יעל גרמן: – – להארכת הזמן – –

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: – – של הרופאים הציבוריים במערכת.

יעל גרמן: מערכת הבריאות הציבורית שלנו חשובה לא פחות – ואני מסיימת, אדוני – ממערכת הביטחון.

יעל גרמן: מערכת הבריאות הציבורית שלנו שומרת עלינו כל שעה, כל יום, כל שנה, כל החיים.

מאיר כהן: אכן כך.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אבו מערוף – בבקשה, אדוני, הצעה לסדר-היום.

מאיר כהן: כמובן ששומעים את מירב בן ארי עד כאן.

מאיר כהן: אנא.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, טוב עושה הכנסת שהיא מציינת את יום הבריאות, אבל לא מספיק למלא את הפרוטוקול ולסמן "וי".

עבדאללה אבו מערוף: בכל זאת, יש לציין בחיוב רב את קיום היום הזה.

עבדאללה אבו מערוף: בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות דנו בבוקר בהרבה נושאים שקשורים לרפואה – איך לשפר ולקדם את הרפואה, במיוחד את השירות הרפואי, ובכלל את מערכת הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: בהזדמנות הזאת אני חייב להגיד תודה להסתדרות הרפואית ולעומד בראשה, ד"ר ליאוניד אידלמן, על תרומתם בעניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: היום אני לא אדבר על מערכת הבריאות, מערכת הבריאות של ישראל, בצורה מאוד חריפה, כדי שלא נשבש את היום החגיגי הזה, או כדי שנהיה באווירה שתשאיר לנו תקווה שאפשר, ויש צורך, לשפר ולייעל את מערכת הבריאות בישראל.

עבדאללה אבו מערוף: אבל בכל זאת, הדברים נאמרים, ואי-אפשר להסתיר דברים ולהגיד דברים אחרים.

עבדאללה אבו מערוף: נדבר על העובדות.

עבדאללה אבו מערוף: אני אמשיך ואציין שאחד מחמשת המ"מים המפורסמים הוא מרפא; אבל המרפא מוקפא, וכנראה בשלב הזה ימשיך להיות במקרר – ואני רוצה ומקווה שלא להרבה זמן.

עבדאללה אבו מערוף: מהי מחלה, לפי הגדרת ארגון הבריאות העולמי?

עבדאללה אבו מערוף: מחלה היא פגיעה בגופו או בנפשו של אדם הגורמת לתפקוד לקוי של הגוף או הנפש, המונעת ממנו לתפקד באופן רגיל.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה בריאות?

עבדאללה אבו מערוף: בריאות היא מצב של רווחה גופנית, נפשית וחברתית מושלמת, ולא רק היעדר מחלה.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק היעדר מחלה.

עבדאללה אבו מערוף: יש שמגדירים את הבריאות: חיים פוריים מבחינה חברתית וכלכלית.

עבדאללה אבו מערוף: כחברי הכנסת, המסר שלנו מהיום הזה חשוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: למרות שיש במדינה יש מערכת בריאות טובה מאוד, מצוינת, מבחינה מקצועית, וצוותים רפואיים מעולים, מאוד, יש חוליות חסרות במערכת הבריאות.

עבדאללה אבו מערוף: החוליה החסרה החשובה היא השירות הרפואי הלקוי וחוסר ההשקעה, כולל התקצוב, של המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: מצב זה מביא לקשר הדוק וישיר, מה שנקרא מעגל קסמים, בין עוני לתחלואת יתר.

עבדאללה אבו מערוף: העוני, אדוני היושב-ראש – כן, העוני – הוא לא גזירה משמים ולא מחלה גנטית תורשתית, ולכן צריך לייבש את ביצת העוני כדי שנקבל בריאות שלמה, לא רק – לייבש את הביצה של העוני.

עבדאללה אבו מערוף: לצערי הרב, אני חייב להגיד שברוב המקרים האדם החולה הוא אדם עני, והעוני במדינה שלנו הפך להיות שגרת חיים.

מאיר כהן: חולים גם עשירים.

מאיר כהן: חולים גם עשירים.

עבדאללה אבו מערוף: נכון, אבל ברוב המקרים.

מאיר כהן: פשוט הם מקבלים טיפול – – –

עבדאללה אבו מערוף: ברוב המקרים.

מאיר כהן: הם מקבלים טיפול טוב יותר, אבל החולי – – –

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני – – –

מאיר כהן: החולי לא מבדיל בין עניים לעשירים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן.

עבדאללה אבו מערוף: מבחינת בני-אדם, פיזיולוגיה, זה מובן.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין אותך, אדוני היושב-ראש.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אני מדבר בצורה הנכונה, החברתית, שאנחנו מגדירים את הבריאות ומה זה עוני.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו אומרים: להשקיע ברפואה, אז צריך להשקיע איפה שצריך להשקיע, והאנשים הסובלים ביותר הם העניים.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני לא יכול לקנות לעצמו תרופות ולא למשפחתו.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני עובד יותר שעות מכולם, ועל כן הוא סובל ממחלות רבות יותר משאר האזרחים.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני מעדיף לקנות תרופה במקום אוכל, או להפך, ובשני המקרים, בשני המצבים, הוא מחמיר את מחלתו.

עבדאללה אבו מערוף: אדם עני יסבול ממחלות נפשיות ולחצים רבים יותר מאשר אדם אחר, ואנו מודעים, וידוע, שהלחצים הנפשיים גורמים למחלות רבות, כמו יתר לחץ דם, סוכרת, וגם מחלות נפשיות, כולל דיכאון, שהיא מחלה קשה מאוד וקשה להיפטר ממנה.

עבדאללה אבו מערוף: והנה, שוב העני נכנס לעוד מעגל של עוני, שהוא יותר עמוק ומעמיק מקודמו.

עבדאללה אבו מערוף: מיותר להגיד שתוחלת החיים של העניים היא פחות מאשר של העשירים, והנתונים במדינות המפותחות מעידים על כך, וגם במדינות המתפתחות.

עבדאללה אבו מערוף: הנתונים האלה הם גם בשכבות העניות במדינות המפותחות.

עבדאללה אבו מערוף: דוגמה ברורה כאן, אצל אזרחי המדינה שלנו: האזרחים הערבים, שהם פחות עשירים – לא נגיד עניים, פחות עשירים, וגם עניים – וגם באוכלוסייה החרדית הם סובלים יותר ממחלות.

עבדאללה אבו מערוף: אנו ככנסת, כבית-מחוקקים, חייבים לדאוג ליישום הגדרת האדם הבריא, ולכן עלינו לדאוג שסל הבריאות יכלול עוד תרופות מצילות חיים ותרופות שמשפרות את איכות החיים.

עבדאללה אבו מערוף: על משרד הבריאות – ומשרד האוצר, כמובן – לגבש תוכנית לבניית בתי-חולים חדשים, במיוחד בפריפריה.

עבדאללה אבו מערוף: נציין שמאז 1975 לא נבנה בית-חולים חדש.

עבדאללה אבו מערוף: מה שבונים באשדוד זה טוב, אבל זה לא מספיק.

עבדאללה אבו מערוף: על משרד הבריאות לשפר את השירות הרפואי על-ידי הוספת תקנים חדשים, הן לצוות הרפואי והן לצוות הסיעודי.

עבדאללה אבו מערוף: יש להוסיף תקנים של התמחויות בכל התחומים; יש להוסיף תקנים לאחיות גם במשמרות ערב ובמשמרות לילה, במיוחד במשמרות ערב ולילה, בכל בתי-החולים – שהחולה לאחר הניתוח לא יצטרך להמתין חצי שעה עד שהאחות תגיש אליו לעזרה בגלל שהיא מטפלת בחולה אחר.

עבדאללה אבו מערוף: על משרד הבריאות וקופות-החולים – שהן הזרוע המבצעת של משרד הבריאות, למרות שהן חברות עצמאיות – לגבש לאלתר תוכנית מקיפה לצמצום הצפיפות בחדרי המיון ובמחלקות השונות ותוכנית מקיפה לקיצור התורים לניתוחים.

עבדאללה אבו מערוף: על משרד הבריאות והאוצר לתת מענה הולם לשכר הרופאים והאחיות, ויש להשקיע ולעודד את הרפואה הציבורית, כי היא שתתרום לשיפור הרפואה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: על משרד הבריאות להשקיע עוד הרבה משאבים ברפואה המונעת על כל תחומיה, כולל איכות הסביבה, כי אנחנו יודעים שהתרופה הטובה ביותר למחלה היא למנוע אותה.

מאיר כהן: אדוני – –

עבדאללה אבו מערוף: על משרד הבריאות לגבש תוכנית מיוחדת – –

מאיר כהן: – – יש לסיים.

עבדאללה אבו מערוף: – – לצמצום הפערים הרפואיים אצל האוכלוסייה הערבית.

עבדאללה אבו מערוף: הנתונים מצביעים על כך שיש הבדלים משמעותיים בתוחלת החיים בין תושבי המרכז לבין תושבי הפריפריה.

עבדאללה אבו מערוף: הפער הזה באיכות החיים בין תושב לתושב אחר הנו אחד הגורמים העיקריים למחלות רבות.

עבדאללה אבו מערוף: וכשאנו כאן בכנסת נדאג למגר את הפער הארור הזה, שמצביע על קשר ישיר למחלות אצל קבוצות שונות, אז נדע לומר ולהגדיר מה זה בן-אדם בריא.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר כהן: אני מבקש להקפיד על חמש דקות.

מירב בן ארי: אני – – –

מאיר כהן: אני אשמח.

מאיר כהן: תודה רבה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, היום הכנסת ציינה את יום המודעות לבריאות.

מירב בן ארי: ראשית, אני רוצה להודות לשרת הבריאות לשעבר – הייתי אתה היום גם בדיון בתחילת היום, בוועדת העבודה והרווחה.

מירב בן ארי: אומנם את לא בתפקיד, אבל עדיין, איך אמרתי לך היום בוועדה, זה היום שלך.

מירב בן ארי: אז תודה לך ותודה גם ליושבי-ראש השדולות שעשו עבודה, ובכלל, לכל מי שיזם את היום החשוב הזה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות – כי ראיתי אתכם בוועדה – אני רוצה להודות לרופאים שהיו כאן.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לכל הרופאים שבאו לוועדה אבל גם היו כאן

מירב בן ארי: במשך שעות ועשו בדיקות ונתנו טיפולים לעובדי הכנסת; גם אני הלכתי לעשות בדיקה.

מירב בן ארי: אז תודה רבה שהגעתם.

מירב בן ארי: גם העליתם למודעות אבל גם באמת נתתם לנו טיפול ובדיקות, כי, לצערי, חברי הכנסת – מהעומס, לפעמים אנחנו שוכחים כמה זה חשוב להיבדק.

מירב בן ארי: אני רוצה גם להגיד לכם שכשהסתובבתי אצל הרופאים, בדקות שהיו לי, ראיתי את הרופא שלי.

מירב בן ארי: הוא לא זיהה אותי, כמובן.

מירב בן ארי: הוא פרופסור, הוא מנהל מחלקה בבית-החולים שיבא; הוא לא זיהה אותי כי עברו אצלו מאות, בטח אלפים.

מירב בן ארי: ואני הלכתי אליו, אמרתי לו: אתה, בגיל 24 – זה היה מזמן – היית הרופא שלי.

מירב בן ארי: הייתי בתקופה לא טובה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שלא רק פיזית הוא הציל את חיי, הוא הציל אותי גם נפשית, כי עברתי כבר שני ניתוחים לפני כן, והם היו מאוד קשים ומאכזבים, והוא לקח אותי כפרויקט.

מירב בן ארי: הוא אפילו לא זכר – תחשוב, מאות.

מירב בן ארי: ואני לא יכולה לשכוח אותו.

מירב בן ארי: אמרתי לו: אתה – אני אגיד את השם שלו – פרופסור גוטמן.

מירב בן ארי: הוא הסתכל עלי, אמר לי: כן, מאיפה את זוכרת אותי?

מירב בן ארי: אמרתי לו: אני לא יכולה לשכוח אותך.

מירב בן ארי: זה בעיני הרופא, הדמות הזאת, ולפעמים אנחנו לא מפרגנים לכם מספיק ולפעמים אתם לא שומעים, אבל תדעו לכם שרופא אחד זה אדם – כמו מורה, כמו מפקד בצבא – אחד כזה, שכשהוא עושה את המקסימום בשבילך כדי שתחיה וגם תחזור לחייך, זה משהו שאתה לא יכול לשכוח.

מירב בן ארי: אז באמת תודה לכם ולכל הרופאים שהגיעו היום; זה היה לי מאוד מרגש.

מאיר כהן: אני מבין שהחבר'ה שנמצאים בצד ימין הם רופאים כולם.

מירב בן ארי: הם הרופאים.

מירב בן ארי: הייתם אתנו – – –

מאיר כהן: ברוכים הבאים.

מירב בן ארי: הפרופסור שלי בטח כבר הלך, אבל היה לי חשוב להודות לכם.

מירב בן ארי: כן, אני מודה, זה משהו שאתה לא שוכח כל חייך.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד – היום הגשתי הצעת חוק שחתמו עליה כמה חברי כנסת, הצעת חוק חשובה; הצעת חוק שגם אם בסוף לא תתקבל כחקיקה, בקריאה שלישית, היא לפחות תגרום למשרד הבריאות להתקין תקנות בנושא האלרגנים.

מירב בן ארי: אני אומרת בכל מקום שיש לי צליאק, אבל בלי קשר לצליאק שלי – אנחנו יודעים שבשנת 2011, להבדיל, נפטרה חן אפרת.

מירב בן ארי: היא ישבה במסעדה, ביקשה עוגה, אמרה שהיא לא אוכלת אגוזים.

מירב בן ארי: אמרו לה: זה שוקולד בלי אגוזים.

מירב בן ארי: היא אמרה להם במפורש: אני רוצה שוקולד "השחר" ולא שוקולד אחר.

מירב בן ארי: אמרו לה: לא, אין שום בעיה, אין אגוזים.

מירב בן ארי: היא אכלה את השוקולד ונפטרה, יום למחרת קבעו לה מוות מוחי בבית-החולים.

מירב בן ארי: לצערנו, איבדנו בחורה צעירה בת 26 על דבר שהוא בעיני כל כך – חבל, חבל לאבד חיים של בן-אדם על דבר כזה.

מירב בן ארי: אני ביקשתי בהצעת החוק, ושותפים לה חברי כנסת מכאן, לסמן, שמסעדות יסמנו את האלרגנים המשמעותיים – לא כל דבר, אבל משמעותיים: אגוזים, סויה, גלוטן.

מירב בן ארי: אגב, יש מסעדות שכבר עושות את זה היום בצורה טובה.

מירב בן ארי: הגיע הזמן.

מירב בן ארי: עכשיו תראה, אדוני היושב-ראש, גם אם בסוף זה לא יהיה חוק, אם משרד הבריאות – והנה, אני אומרת כאן, עוד לפני שזה מגיע לקריאה טרומית – ייקח את הנושא, יחוקק את אותן תקנות ויעשה את מה שהוא התחייב לו, דרך אגב, מ-2011; מהיום שהיא נפטרה התחייב משרד הבריאות לתקן את התקנות האלה.

מירב בן ארי: הוא לא תיקן.

מירב בן ארי: הבטחתי את זה גם לכל מי ששמע: אני אסיר את החוק.

מירב בן ארי: כל מה שאני רוצה זה שיהיה סדר ואנשים שסובלים מאלרגיות – אגב, 2% מהילדים בישראל ו-8% מהמבוגרים בישראל סובלים מאלרגיות למזון מכל מיני סוגים.

מירב בן ארי: אנחנו חייבים להתחשב בזה, וכמחוקק, אנחנו חייבים לבקש או לדרוש ממשרד הבריאות שיעשה את עבודתו, יחוקק את אותן תקנות, כדי שמסעדות – ובטח שאנשים שרגישים למזון יוכלו לשבת במסעדה ולפחות לדעת מה הם אוכלים מהתפריט.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת שרן השכל – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך, בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: קודם כול, אני רוצה להצטרף לברכות של מירב לרופאים, באמת תודה רבה שלקחתם את הזמן ובאתם ובדקתם אותנו.

שרן השכל: באמת קורה הרבה שאנחנו שוכחים ללכת לרופאים ולבדוק את עצמנו.

שרן השכל: גם אני רוצה לדבר על הרופא האישי שלי, שליווה אותי מאז שאני ילדה קטנה.

שרן השכל: היו לי בעיות בכליות, עדיין, ולמרות שהוא היה רופא ילדים לנושא הכליות – – –

מאיר כהן: היום זה מין חשיפה אישית.

מאיר כהן: כל אחד מספר.

שרן השכל: זה להודות לרופאים ולמערכת הבריאות.

שרן השכל: אפילו שהתבגרתי, אחרי גיל 18, עדיין חזרתי אליו, למרות שהוא רופא ילדים לכליות, כי באמת החיבור – – –

מירב בן ארי: יש נטייה להישאר אצל רופא ילדים גם אחרי גיל 24.

שרן השכל: החיבור הזה בין החולה לרופא הוא יותר מהקשר הזה בלבד.

שרן השכל: נוצר קשר כזה של מישהו שמלווה אותך לאורך החיים, כמו דוד או מישהו מהמשפחה.

שרן השכל: אז תודה רבה לכם ותודה על העבודה שלכם.

שרן השכל: אני התלבטתי על מה לדבר.

שרן השכל: יש, כמובן, את שדולת הקנאביס הרפואי שהקמתי, וניפגש בפעם הראשונה בעוד שבועיים, ויש את הנושאים הסביבתיים שמאוד חשובים לבריאות, ואני מאוד פעילה גם בתחום הזה.

שרן השכל: אבל החלטתי לדבר על משהו אחר – משום ששנים רבות לא נעשתה הבחנה מגדרית בתחום הבריאות.

שרן השכל: נשים טופלו בדומה לגברים; הגוף הגברי היווה את רוב הבסיס למחקר הרפואי, והממצאים יושמו על שני המינים ללא הבחנה.

שרן השכל: כמו כן, נשים אובחנו על-פי תסמינים של גברים וקיבלו מינוני תרופות, שהיום אנחנו יודעים, לא בהכרח מתאימים – בין גברים לנשים.

שרן השכל: בשנים האחרונות עלתה המודעות לנושא בעולם, וחשוב, לדעתי מאוד, להעלות אותה גם בישראל, החל בתוכניות הלימוד ברפואה ועד להכשרה מתאימה של בתי-החולים.

שרן השכל: אחד הנושאים המרכזיים ביותר ברפואה המגדרית הוא תחום מחלות הלב.

שרן השכל: מחלות אלו מזוהות לרוב כמחלות גבריות, אך מפתיע לגלות שהן הגורם מספר אחת לתמותת הנשים.

שרן השכל: על אף חשיבותו, עולם הרפואה התעלם ממנו עד השנים האחרונות: רק רבע מהמשתתפים במחקרים שקשורים למחלות אלו היו נשים, והנושא לא עלה כלל למודעות הציבורית.

שרן השכל: אחוז קטן מאוד של נשים מודעות לכך שמחלות לב הן סיכון בריאותי משמעותי עבורן.

שרן השכל: חשוב להבין שהסימפטומים של מחלות הלב שונים בין נשים לגברים, ועקב חוסר המודעות לכך נשלחו בשנים האחרונות לא מעט נשים חזרה לביתן – עקב חוסר ההיכרות של הגורם המטפל את התסמינים; לדוגמה: בחילות, הקאה, אלו תסמינים אצל נשים.

שרן השכל: כאן ניתן לציין לטובה את מערכת הרפואה בישראל, שהשכילה ללמוד את הנושא, וכיום, בכל מערכי הרפואה יש מודעות גבוהה והכרה של הגורמים המטפלים, וביניהם הפרמדיקים וצוותי מד"א, שהם גורם הטיפול הראשוני.

שרן השכל: אך יש צורך לוודא שהידע הזה נהפך לנחלת הכלל.

שרן השכל: הכנסת לקחה את הנושא לתשומת לבה, ובחודש האחרון נחתמה האמנה לקידום בריאות לב האישה בוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

שרן השכל: שר הבריאות יעקב ליצמן הודיע שמשרד הבריאות ישקיע מאמצים להעלאת המודעות בקרב נשים בישראל לצאת ולעבור בדיקות לב, והשרה לשוויון חברתי גילה גמליאל הבטיחה להקצות משאבים לקמפיין העלאת המודעות בקרב נשים וכן לצורכי מחקר.

שרן השכל: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מיכל בירן – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: חמש דקות לרשותך.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מודה, לפני הכול, שאני ממש לא מתחברת לכותרת של היום הזה: מודעות לבריאות.

מיכל בירן: מבחינתי, כשאומרים "מודעות לבריאות", יש בזה גלגול אחריות: אם האנשים יהיו רק יותר מודעים, אם כל אחד מהם יחשוב – לפעמים זה יכול להגיע עד היפוכונדריה – אבל יהיה ערני, יחשוב על כל המחלות שמתאימות לגיל שלו, לזה, ילך, יעשה בדיקות, אז מצבנו יהיה הרבה יותר טוב.

מיכל בירן: עכשיו, לא שאני אומרת שזה לא חשוב להיות מודעים, אבל זה לא העניין המרכזי.

מיכל בירן: אמרו פה גם לפני: החולי אולי לא מבחין בין אדם לאדם על-פי מדדים סוציו-אקונומיים, אבל הפתרונות בהחלט נפרדים.

מיכל בירן: במדינת ישראל של ימינו יש תג מחיר.

מיכל בירן: יש תג מחיר על חיים של בן-אדם ויש תג מחיר על בריאות של בן-אדם.

מיכל בירן: אם החמישון העליון מוציא על בריאות בשנה פי-3.5 מהתחתון, יש לזה מחיר.

מיכל בירן: זה אומר שיש להם יותר פתרונות.

מיכל בירן: זה אומר שאיכות החיים שלהם יותר טובה.

מיכל בירן: זה אומר שבמדינת ישראל, שהסולידריות אמורה להיות בה ערך עליון, מישהו – המדינה, בסופו של דבר, שמה תג מחיר על בריאות של אנשים.

מיכל בירן: עכשיו, הדבר הזה לא קורה סתם ככה.

מיכל בירן: כשהחלק הציבורי של עלויות הבריאות הולך ומצטמצם, החלק הפרטי גדל.

מיכל בירן: אנחנו מדברים – ב-OECD הממוצע הוא כ-72%; בישראל, פחות מ-60% – כ-59%.

מיכל בירן: עכשיו, יש לזה משמעות.

מיכל בירן: כשזה ציבורי, זה יותר שוויוני; כשזה פרטי, כל אחד ומה שהוא יכול להרשות לעצמו.

מיכל בירן: וכשאנחנו מסתכלים על המציאות ומחברים אותה לעניין המודעות, נוצר דיסוננס קצת הזוי.

מיכל בירן: מה יעשה אדם שחושב: היי, אולי כדאי שאני אבדוק אם יש לי גידול במוח כי כואב לי הראש – כשאין מספיק מכשירי MRI?

מיכל בירן: מה עוזרת לו המודעות?

מיכל בירן: בסוף, אם אדם צריך לחכות שלושה חודשים לתור לרופא, לא המודעות היא שעוצרת אותו; זאת המערכת שעוצרת אותו.

מיכל בירן: שוב, כמובן, זה לא מחליף את האחריות האישית, אבל גם למדינה יש אחריות מאוד מאוד גדולה כלפי האזרחים שלה.

מיכל בירן: עכשיו, בואו נדבר על איך הדבר הזה קרה.

מיכל בירן: הוא לא קרה, זה לא כוחות הטבע.

מיכל בירן: זה לא – ואללה, ירד גשם, לא ירד גשם.

מיכל בירן: בעצם מהרגע שחוקקו את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שהוא חוק מדהים בעיני, עם הצהרה מדהימה, עם ניתוק של הקשר בין כמה שווה לקופת-החולים להחזיק ולטפל בחולים לבין הטיפול שהיא נותנת; חוק מדהים, אבל בעצם, מהרגע שהוא נחקק התחילה גם השחיקה.

מיכל בירן: הדבר הכי משמעותי בעיני היה ביטול המס המקביל, שהיה השתתפות המעסיקים בבריאות עובדיהם.

מיכל בירן: כשעשו את זה אמרו – זה היה 7 מיליארד שקלים בערכים של 1997.

מיכל בירן: משרד האוצר אמר: אל דאגה, אני אשפה את מערכת הבריאות כדי לחסוך למעסיקים.

מיכל בירן: מי יודע איפה זה היום?

מיכל בירן: זה נכנס לתוך חור שחור.

מיכל בירן: איך אפשר למצוא את זה?

מיכל בירן: מי זוכר את ההתחייבות?

מיכל בירן: מי זוכר בכלל מי היו הפוליטיקאים ב-1997 או אנשי האוצר שנתנו את ההתחייבות הזאת?

מיכל בירן: אבל הגירעון המובנה הזה מרעיב את המערכת כבר עשורים.

מיכל בירן: אם לזה מוסיפים כל מיני עניינים – למשל, עדכון המדדים: קופות-החולים משופות לפי מדד יוקר הבריאות – שיש בו הרבה חלקים, כמו באמת השכר של הסגל, אבל לא נכנס בו מדד יוקר יום אשפוז.

מיכל בירן: ומה לעשות שיוקר יום אשפוז זה חלק ניכר מההוצאות של קופות-החולים.

מיכל בירן: אתה מרעיב ומרעיב ומרעיב.

מיכל בירן: נותנים עדכון דמוגרפי?

מיכל בירן: נשמע אחלה, אבל זה לא מספיק, כי זה לא רק כמה אנשים יש במדינת ישראל, אלא גם מה גילם הממוצע.

מיכל בירן: ככל שהאוכלוסייה במדינת ישראל, כן, יש בה יותר קשישים והיא מזדקנת, גם העלויות עולות בהתאמה, וזה לא מעודכן.

מיכל בירן: ואז, כשלוקחים מערכת ומרעיבים אותה, עשורים, ממשלות רבות – חלקן, גם לנו היה בהן חלק – ממשלות רבות מרעיבות את המערכת, ובסופו של דבר, האנשים, אין להם ברירה אלא ללכת לפתרונות פרטיים.

מיכל בירן: ושיהיה ברור: את האנשים אני אף פעם לא מאשימה.

מיכל בירן: כשכואב לך, כשכואב לבן-משפחה אהוב, אתה לא עושה חשבונות של עיקרון של צדק אוניברסלי של מערכת ציבורית.

מיכל בירן: אם יש לך ואם אין לך אתה מכניס יד לכיס ואתה מוציא את מה שצריך כדי למנוע סבל מאהוביך.

מיכל בירן: אבל כמדינה, לנו יש אחריות לדאוג שאנשים לא יגיעו לפינה הזאת.

מיכל בירן: לנו יש אחריות לדאוג שהמערכת הציבורית תהיה טובה מספיק.

מיכל בירן: כי במערכת הציבורית יש לנו אפשרות לדאוג לשוויון.

מיכל בירן: במערכת הציבורית יש לנו אפשרות לדאוג לכולם.

מיכל בירן: במערכת הציבורית, תוך כדי החיזוק שלה, יש לנו אפשרות לבטל את התופעה הנוראית של הדבקת תג מחיר על חיים של בני-אדם.

מיכל בירן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת יואב בן צור.

מאיר כהן: אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לברך על היוזמה שבה היום אנחנו מציינים בכנסת את יום המודעות לבריאות, עם פעילות מגוונת במשכן.

יואב בן צור: היה יפה לראות את הביתנים עם הבדיקות השונות, מחמם את הלב.

יואב בן צור: וזה הזמן בעצם לברך את השליחים המבורכים, הרופאים, שעושים כמיטב יכולתם להציל חיים.

יואב בן צור: אנחנו יודעים, בעם היהודי, מה המושג הזה של "ונשמרתם מאד לנפשתיכם", כמה אדם צריך להשתדל על בריאות בעצמו.

יואב בן צור: וגדול הרופאים, הרמב"ם, היה הראשון שטבע את הדרך, דרך החיים שבה האדם בעצם יכול להאריך את ימיו.

יואב בן צור: אבל דווקא ביום הזה, כחברי ד"ר עבדאללה אבו מערוף, אני רוצה להאיר זרקור ולצטט מדבריו של מנכ"ל הביטוח הלאומי, פרופסור מור-יוסף, שנאמרו לפני כשנתיים, אך רלוונטיים הם, לצערי, כאילו נאמרו זה עתה: עוני של 20% בקרב אוכלוסיית הזקנים בישראל אינו נסבל ואינו מתקבל על הדעת; כך אמר פרופסור שלמה מור-יוסף, מנכ"ל הביטוח הלאומי, בכנס חיסכון וביטוח פנסיוני של המרכז ללימודים אקדמיים באור-יהודה בדצמבר 2013.

יואב בן צור: עוני זה חולי, ומי שעני – חולה, אמר, והוסיף כי עדיף כמובן לא להיות עני בישראל.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, היית שר הרווחה.

יואב בן צור: נכון שהחולי לא מבדיל בין עשיר לעני; בין אדם חשוב יותר לאדם חשוב פחות.

יואב בן צור: אבל ברור לנו, ברור לנו שאדם עני יש לו אמצעים פחותים כדי להשקיע.

יואב בן צור: כמו שאמרה חברתי מיכל בירן: אנשים מוכנים לתת את הכול בשביל המשאב החשוב ביותר שיש לאדם, חייו.

יואב בן צור: אבל לא תמיד יש לו, לא תמיד הוא יכול.

יואב בן צור: היום התרופות, חלקן, במיוחד בגיל זיקנה, ולמחלות מסוימות, הן תרופות מאוד יקרות.

יואב בן צור: יש עניים שלא מסוגלים לקנות את התרופות הללו.

יואב בן צור: ואז מה?

יואב בן צור: אז חייהם מתקצרים.

יואב בן צור: הם לא מסוגלים.

יואב בן צור: בקיצור, לעני לא כדאי להיות חולה במדינת ישראל.

יואב בן צור: עשיר, יש לו כסף, הוא יודע לקחת את הרופאים הטובים ביותר, הוא מוכן להשקיע בתרופות הטובות ביותר.

יואב בן צור: אין לו ברירת מחדל – לקנות תרופה או לקנות לחם, זו לא ברירת המחדל שלו.

יואב בן צור: אנחנו חושבים שזה לא קיים אצלנו.

יואב בן צור: רבותי, זה קיים.

יואב בן צור: ואני מכיר לא אחד ולא שניים ולא שלושה, והרבה, מאות משפחות שמתלבטות – לעתים לא רק למבוגרים, גם לילדים.

יואב בן צור: מחפשים תרופות סבתא.

יואב בן צור: מחפשים אלטרנטיבות אחרות שלא עולות.

יואב בן צור: אבל לפעמים אין להם כסף אפילו לקנות אנטיביוטיקה – משפחות ברוכות ילדים.

יואב בן צור: ואנחנו נמצאים במדינת ישראל 2016.

יואב בן צור: המודעות לבריאות במדינת ישראל היא כלי חשוב לקידום רפואת האזרחים, אך עלינו לתת את הדעת, רבותי, לאוכלוסיות המוחלשות, לאזרחים השקופים, שאין בידם הכלים להיחשף לתקשורת ולידע, הכלים שיוצרים מודעות.

יואב בן צור: אותם הזקנים העניים – איך ניתן את הדעת להעלות את המודעות שלהם?

יואב בן צור: וגם אם נעלה את המודעות והם ידעו, בסופו של דבר לא תמיד הם יודעים למצות את הזכויות ולא תמיד יש להם היכולת – שוב, אני חוזר: היכולת לטפל בבריאותם.

יואב בן צור: אני קורא היום, דווקא ביום הזה, מעל במה זו, לבחון באמצעות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בראשות ידידי הנכבד חבר הכנסת אלי אלאלוף, את הדרכים להעלאת המודעות לבריאות: הן דרך העובדים הסוציאליים, שייתנו את דעתם אף הם להעלאת המודעות לבריאות של המטופלים שלהם, הן דרך מרפאות המשפחה.

יואב בן צור: ואין לי ספק שאם אנחנו נעלה את המודעות, נצטרך, עדיין, לעשות פעולות כאלה ואחרות כדי לאפשר לאותם מעוטי יכולת, לאלה שמתלבטים לאיזה דבר לתת עדיפות, לבריאות או למזון – לתת להם ברירה שיוכלו כן לעשות משהו, וכך נזכה לתקן עולם ולהיות חברה בריאה יותר גופנית, ולא פחות חשוב מכך, בעלת חוסן נפשי.

יואב בן צור: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

מאיר כהן: חברת הכנסת מועלם, חמש דקות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: אדוני היושב-ראש, חברי השר, חברתי וחברי חברי הכנסת, ביום הזה, שבו הכנסת כולה עסקה במערכת הבריאות – ולא רק אנחנו, שרגילים לעסוק בזה כל אחד ממקומו; נערכו גם דיונים בוועדות: בוועדת העבודה והרווחה נערך דיון חשוב על ניתוק מעגל הקסמים של העוני והחולי; בוועדה לקידום מעמד האישה נערך דיון על רפואה מגדרית; בוועדה לביקורת המדינה, ככה, בשיאו של החורף, נערך דיון נוסף על מצבם של המלר"דים, אותם חדרי מיון, חדרי רפואה דחופה ברחבי הארץ, ובעיקר בפריפריה; והתקיים כנס בהובלתה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, יחד עם חבר הכנסת אחמד טיבי ואתי, בנושא של פריון, היריון והולדה.

שולי מועלם-רפאלי: מערכת הבריאות במדינת ישראל היא מצוינת; היא מצוינת בעיקר בזכות האנשים שעובדים בה ומוסרים יום אחרי יום את נפשם לטובת המטופלים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שקצת נהיה מעייף לחזור על הנתונים הקשים, שנה אחרי שנה, של ה-OECD, ובראשם באמת הנתון הקשה ביותר על פער של בין שלוש לשבע שנים בתוחלת החיים בין המרכז לפריפריה.

שולי מועלם-רפאלי: וחשוב להגיד שכשאנחנו מדברים על פריפריה, ברורה לכולנו המשמעות של פריפריה גיאוגרפית, אבל יש במדינת ישראל בעיקר פריפריה חברתית ביחס למערכת הבריאות.

מאיר כהן: אני חולק על דברייך, אבל בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: אתה לא מסכים אתי שיש פריפריה חברתית?

מאיר כהן: יש בהחלט, אבל פערי הבריאות בולטים יותר בפריפריה הגיאוגרפית.

שולי מועלם-רפאלי: זה ברור, זה הרגיל, על זה אנחנו מסכימים; הרי משם שנינו באנו.

שולי מועלם-רפאלי: כולם מדברים על הפריפריה הגיאוגרפית, ולפעמים טועים לחשוב שאם באזור המרכז יש עשרות מיטות על כל בן-אדם שצריך להיות מאושפז, זה בכל זאת משפיע על האנשים העניים שגרים בתל-אביב ובאזור המרכז, וזה לא.

שולי מועלם-רפאלי: גם על הפריפריה הגיאוגרפית זה נהיה קצת חזרה לדבר, למרות שאני אף פעם לא אתעייף מלדבר על הפער המטורף בין המרכז לפריפריה הגיאוגרפית במערכת הבריאות ועל הבחירה שאנשים צריכים לבחור בין אוכל לתרופות; על ההבנה שעוד לא חלחלה לראשי מערכת הבריאות במדינת ישראל, שהמרחק שנוסע החולה מנהריה לתל-אביב לטובת MRI הוא אותו מרחק שיעשה אותו חולה מתל-אביב לנהריה וחזרה.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בזה עוד לא הצלחנו.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו עדיין בתחתית הרשימה של ה-OECD במספר מכשירי ה-CT וה-MRI במדינות הרלוונטיות.

שולי מועלם-רפאלי: אבל בעיקר בעיקר אני רוצה להעיר על שתי נקודות.

שולי מועלם-רפאלי: הנקודה הראשונה: מדינת ישראל עוד לא קיבלה החלטה שהיא מחזקת את מערכת הבריאות הציבורית, וזאת ההחלטה הראשונה שצריכה לצאת משר הבריאות, מהנהגת משרד הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: מערכת הבריאות הציבורית במדינת ישראל היא המטרה, היא החזון, היא המקום שאליו צריכים להיות מופנים כל התקציבים.

שולי מועלם-רפאלי: אין מה להכביר מילים על ההוצאה הציבורית שהולכת וקטנה ועל ההוצאה הפרטית שהולכת וגדלה; אין מה להכביר מילים על זה של-80% מהתושבים במדינת ישראל יש כפל ביטוחים.

שולי מועלם-רפאלי: לכולנו יש חברות בקופת-חולים, ול-80% מאתנו יש שב"נים.

שולי מועלם-רפאלי: ל-50% מאתנו יש שלושה ביטוחי בריאות, וההוצאה של האנשים הפרטיים רק הולכת וגדלה.

שולי מועלם-רפאלי: ההחלטה השנייה שמדינת ישראל עוד לא קיבלה זאת ההחלטה להשקיע במניעה.

שולי מועלם-רפאלי: על כל דולר שאנחנו לא משקיעים במניעה, אנחנו משלמים, אדוני השר, 10 דולר בטיפול.

שולי מועלם-רפאלי: על כל דולר שאנחנו לא משקיעים במניעה אנחנו משלמים 10 דולר בטיפול.

שולי מועלם-רפאלי: וכל מה שצריך להיעשות ידוע ומוכר.

שולי מועלם-רפאלי: כבר ישבו הוועדות, כבר הותוותה הדרך – שבראשה, כמובן, הגדלת התקציב של מערכת הבריאות; שבראשה, כמובן, עדכון המדדים של מערכת הבריאות; בראשה, כמובן, שמירה אמיתית על חוק ביטוח בריאות ממלכתי כמו שהוא נחקק במקורו.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה של כולנו היא מערכת בריאות זמינה, נגישה ואיכותית לכל אזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: והתיקון חייב להתחיל בפריפריה – חייב להתחיל בפריפריה בעדכון מספר המיטות.

שולי מועלם-רפאלי: דרך זה, בעזרת השם, יעודכנו התקנים של הרופאים ושל האחיות ושל הרפואה המקצועית.

שולי מועלם-רפאלי: כשאני מברכת בסוף כל דיון על מערכת הבריאות ב"העיקר הבריאות", 80% מאזרחי מדינת ישראל, בסקר האחרון של ההסתדרות הרפואית, ענו שבמקום הראשון, הדבר הכי חשוב בחיים שלהם הוא נושא הבריאות.

שולי מועלם-רפאלי: אני וחברים נוספים שאלנו את עצמנו לאן הלכו ה-20% האחרים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אם נצליח לשנות ביחס ל-80% האלה, ושמערכת הבריאות תקבל את הדבר הראשון שהיא צריכה, וזה הגדלת תקציב, דיינו.

שולי מועלם-רפאלי: רפואה – וחורף טוב לכולנו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: שנהיה בריאים.

מאיר כהן: ישיב על כל ההצעות לסדר-היום אדוני השר, בבקשה, שר התיירות והשר המקשר – –

חיים ילין: ושר – – – הוא יענה על כולם היום.

מאיר כהן: טוב, אין אומרים שבחו של אדם בפניו.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מקווה שהדוכן חזק דיו לשאת את כמות הניירות שיש לי כאן לכל התשובות שאני צריך לתת, אבל – – –

חיים ילין: אל תתבלבל רק בתיק של המשרד.

יריב לוין: אני אשתדל.

שולי מועלם-רפאלי: יריב, אנחנו סומכים עליך.

יריב לוין: תאמין לי, עברתי, סידרתי את זה אחד-אחד, בדיוק לפי הסדר – –

חיים ילין: זה שאתה יקה, אין ספק.

יריב לוין: – – אבל ננסה.

יריב לוין: בכל אופן, תדמו אותי ככה לבוש שחורים וכן הלאה, על תקן ליצמן, ואני אנסה לענות בשם שר הבריאות, שכידוע, לא – – –

מאיר כהן: אני מקווה שאתה לא צריך לענות בשם השרה למגדר, בשם שרה מסוימת.

יריב לוין: אני, גם לאתגר הזה מוכן להיענות, אם לא תהיה ברירה.

יריב לוין: בינתיים זה עוד לא הגיע, אבל – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: בכל אופן, אני יכול לומר שגם בשעה הזאת זה עדיף להיות שר התיירות שעונה על הבריאות מאשר להיות מאושפז, זה בטוח.

יריב לוין: אז נאחל קודם כול החלמה מלאה לחולים, ולגופו של עניין, אני אביא בפניכם באמת את התשובה – אני מוכרח לומר, הדי-מפורטת – שביקש ממני שר הבריאות להציג כאן.

יריב לוין: קודם כול, אומר שר הבריאות – ובעניין הזה גם בהחלט ביטאה את הדברים חברת הכנסת גרמן בפתח דבריה – שיש לנו באמת מערכת בריאות מצוינת, מהטובות בעולם.

יריב לוין: חוק ביטוח בריאות ממלכתי, שחוקק לפני 20 שנה, אכן הביא לשינוי מהותי במבנה מערכת הבריאות הציבורית בישראל.

יריב לוין: הוא קבע שמערכת הבריאות תהיה מושתתת על עקרונות של צדק, שוויון ועזרה הדדית, הגביר את הסולידריות ואפשר למאות-אלפי תושבים שלפני חקיקת החוק היו חסרי ביטוח בריאות ליהנות מסל רחב של שירותי בריאות.

יריב לוין: הוא הגדיר גם את חובת המדינה לממן סל שלם של שירותי בריאות ויצר תשתית למערכת בריאות מובילה ובת-קיימא; במדדי איכות מקובלים כמו תוחלת חיים בלידה ושיעור תמותת תינוקות, ישראל נמצאת במקום מוביל בעולם, אפילו בהשוואה למדינות ה-OECD.

יריב לוין: עם זאת, מערכת הבריאות בישראל, כמובן, איננה מושלמת.

יריב לוין: נדמה לי שאפשר לומר ששום מערכת בריאות לא יכולה להיות אף פעם מושלמת, וישנם עדיין כמה אתגרים משמעותיים, ואני אמנה כאן את חלקם: ההוצאה הלאומית על בריאות בישראל מהווה כ-7.6% מהתמ"ג, והיא נמוכה בהשוואה למדינות ה-OECD, למרות – בעשור האחרון ההוצאה הלאומית על בריאות עלתה במדינות ה-OECD ובישראל היא נותרה ללא שינוי.

יריב לוין: משרד הבריאות גם פועל להוריד עומסים ולשפר ולהגדיל את הזמינות של הבדיקות והטיפולים ולקצר את התורים במערכת.

יריב לוין: כך, למשל, המשרד מוציא לפועל תוכנית שתחזק את חדרי המיון ותקל את העומס בהם; מוסיף מכשירי MRI ומכשירים אחרים; מכשיר טכנאים ורופאים שיתפעלו את כל אותו ציוד מתקדם ויפענחו את הבדיקות.

יריב לוין: בנוסף, הוא פועל כדי להוסיף משאבים רבים למערכת, שיאפשרו לבתי-החולים להגדיל משמעותית את כמות הניתוחים שמתבצעים בהם, לרבות בשעות הערב, וכך לקצר את תורי ההמתנה.

יריב לוין: כל פעולות המשרד מכוונות לחזק את הרפואה הציבורית, ובכך להפחית את הצורך של אזרחים לפנות לרפואה הפרטית, וכמובן, גם לחסוך להם בהוצאות.

יריב לוין: בין היתר, נפתחו בשנים האחרונות מאות מיטות אשפוז חדשות, והמהלך הזה צפוי להימשך.

יריב לוין: ב-2017 צפוי, בשעה טובה, להיפתח בית-החולים החדש באשדוד.

יריב לוין: במקביל, המשרד פועל כדי לעודד פיתוח תחליפי אשפוז בקהילה, שיאפשרו לחלק מהחולים שכיום מטופלים באשפוז לקבל מענה רפואי איכותי בביתם.

יריב לוין: ראוי לציין שהגידול באוכלוסייה והזדקנות האוכלוסייה, יחד עם העלייה בתחלואה הכרונית, מציבים אתגר משמעותי בפני המערכת ומחייבים אותה להיערך בצורה טובה יותר למתן הטיפול בחולים הכרוניים, בחולים הסיעודיים ובחולים המרותקים לביתם.

יריב לוין: זאת, פרט לצורך להמשיך, כמובן, ולחזק את הרפואה בקהילה.

יריב לוין: משרד הבריאות פועל לקדם את הרפורמה בסיעוד, שתפחית את הביורוקרטיה, תגדיל את הזמינות ותאפשר מימון מלא של הטיפול הסיעודי לכל תושבי המדינה, הן באשפוז והן בקהילה.

יריב לוין: אני רוצה להביא את הדברים שציין השר בנושא תרומת האיברים והחשיבות של מודעות הציבור להסכמה לתרומת איברים.

יריב לוין: הוא רואה בעניין הזה חשיבות רבה.

יריב לוין: למעלה ממחצית המשפחות מסכימות לתרום איברים, וזהו הישג מכובד בהשוואה למדינות מערביות אחרות.

יריב לוין: כך, לדוגמה, בגרמניה השיעור עומד על 50%, ובהולנד על 30% בלבד.

יריב לוין: עם זאת, עדיין יש צורך בהגברת המודעות בקרב הציבור כדי לתת את מענה טוב יותר ולקצר את תורי ההמתנה של חולים הזקוקים לכך.

יריב לוין: העלאת נושא חשוב זה באמצעי התקשורת ובמליאת הכנסת תורמת, כמובן, לכך, וכל מי שעוסק בזה ראוי לברכה.

יריב לוין: בכלל, יש חשיבות להעלאת המודעות ולשיתוף הציבור בקידום בריאותו.

יריב לוין: זו סוגיה מרכזית, כפי שאמרה קודם גם חברת הכנסת מועלם-רפאלי, לגבי חשיבות המניעה והחיסכון שיש בעניין הזה.

יריב לוין: בין היתר, נושאים כמו מודעות הציבור לאלרגיות, כולל אלה המסכנות חיים, נמצאים בתוכנית העבודה של המשרד לשנת 2016.

יריב לוין: שר הבריאות גם מקדם הצעת חוק שתחייב את כל המסעדות להחזיק מזרקים שיינתנו במקרי חירום של אלרגיה חמורה עוד לפני הגעת כוחות ההצלה.

יריב לוין: בדרך הזאת בוודאי יוכלו להציל חיים.

יריב לוין: סוגיית הרפואה המגדרית, הנותנת הסתכלות מיוחדת למגדר המטופל, שנדונה בהרחבה בוועדות הכנסת ובמליאה, נמצאת גם היא על סדר-יומו של משרד הבריאות, אשר שם את החולה ואת צרכיו במרכז, וגם הוא הציב זאת כיעד מרכזי בתוכנית העבודה של כלל מערכת הבריאות לשנת 2016.

יריב לוין: נעשות גם הרבה מאוד פעולות בתחומים אחרים, כמו למשל נושא הטיפול בפגים, קידומן של היחידות לטיפול ביילוד – גם נושא זה הוא אחד הנושאים המרכזיים שבהם המשרד עוסק.

יריב לוין: אני אסיים ואומר שוב שמערכת הבריאות הציבורית היא אכן מערכת מצוינת.

יריב לוין: יש לנו בהחלט במה להיות גאים בעניין הזה; יש בהחלט גם מה לשפר.

יריב לוין: המשרד בהחלט אמון ועושה בכיוון הזה.

יריב לוין: אני יכול, בשם כולם כאן, אדוני היושב-ראש, במעמד הזה, להודות לעובדי מערכת הבריאות, שהמצוינות שלהם היא זאת שמאפשרת את הישגי מערכת הבריאות, גם בהשוואה למדינות מתקדמות בעולם.

יריב לוין: אני בהחלט מצטרף לדברים שאומר שר הבריאות על כך שעלינו להמשיך ולהשקיע במערכת הבריאות את המשאבים הדרושים כדי לאפשר לאותם עובדים להמשיך ולתת את השירות המצוין שהם נותנים לאזרחי המדינה, להתמודד היטב עם אתגרי ההווה והעתיד, וכמובן, להרחיב את המערכת הזאת ולתת מענה שוויוני גם במרכז ובוודאי גם ביישובי הפריפריה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: המציעים, אנחנו נסתפק בדיון כאן על דעת כולם?

מאיר כהן: זה כבר היה בוועדות.

יעל גרמן: אני דווקא כן אשמח להעביר את זה לוועדה.

מאיר כהן: אוקיי, אז נצביע.

מאיר כהן: הצעתה של אחת המגישות להעביר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להמשיך את הדיון – נצביע.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: בעד – זה להעביר לוועדה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 13 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: 13 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעות לסדר-היום תועברנה לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: הכרזה, גברתי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונח היום על שולחן הכנסת לוח תיקונים להצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41), התשע"ו–2016.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אדוני השר, אנחנו עוברים לשעת שאלות לשר התיירות.

מאיר כהן: אדוני יעלה.

מאיר כהן: שואלת ראשונה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון – לא כאן.

מאיר כהן: השואל השני – חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: להזכירכם, קוראים את השאלה כלשונה כפי שהוגשה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: לקרוא יותר במדויק ממה שהשר הקריא את תשובת שר הבריאות?

אלעזר שטרן: אנחנו בית-ספר להקראה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר, חבר הכנסת שטרן, שהפעם יש לי אתגר אמיתי: אני צריך לענות על שאלות בענייני משרדי.

יריב לוין: זה דבר מורכב באמת.

אלעזר שטרן: אני מבטיח שאני אשתדל להקריא יפה גם.

אלעזר שטרן: אדוני השר, בשנת 2009 הצביע דוח מבקר המדינה 59ב על ממצאים חמורים שלפיהם כל מועצה דתית מקומית נוהגת כפי ראות עיניה בנושאי הכשרות וקיים חשש ממשי לפגיעה בטוהר המידות של משגיחי הכשרות והממונים עליהם; כל זאת על גבו של הציבור ובייחוד על גבם של העוסקים בתחום המזון, ההסעדה והמלונאות.

אלעזר שטרן: ביום 18 בנובמבר 2012 – אני מתנצל שאין תאריך עברי – קיבלה הממשלה את דוח הוועדה הציבורית להוזלת מחירי הנופש בישראל, שבראשה עמד מנכ"ל משרד התיירות דאז, וקבעה – החלטת ממשלה מס' 5235 – כי ייבחנו דרכים להפחתת עלויות הכשרות המוטלות על המלונות בישראל.

אלעזר שטרן: ההחלטה קבעה כי יש להגיש המלצות בנושא בתוך שלושה חודשים.

אלעזר שטרן: מאז לא נעשה דבר בעניין, והבעיה רק הולכת ומחריפה, נכון להיום בבוקר.

אלעזר שטרן: לאחרונה גם משרד האוצר פרסם דוח אשר מצביע על העלויות הגבוהות של מונופול הכשרות למשק.

אלעזר שטרן: רצוני לשאול: 1.

אלעזר שטרן: כיצד פעל, פועל, יפעל השר להוזלת עלויות כבדות אלו?

אלעזר שטרן: 2.

אלעזר שטרן: האם שוקל השר לפעול להסדיר את נושא הכשרות, למשל על-ידי הכנסת תחרות באמצעות שחקנים חדשים בתחום תחת פיקוחה של הרבנות הראשית, שתתפקד כרגולטור?

אלעזר שטרן: תודה.

יריב לוין: תודה רבה, חבר הכנסת שטרן, על שאלה שהיא בהחלט חשובה ובהחלט גם נוגעת למכלול שלם של נושאים שמצריכים טיפול על מנת להביא להוזלת מחירי הנופש; אם כי, אני מוכרח לומר, ואת זה אני מוכרח להדגיש כאן, שעם כל הכבוד לאותו דוח ועדה, שיש בו לא מעט נקודות נכונות, שטעונות תיקון, הרי שבסוף, אם נסכום את כל הנקודות האלה יחד – גם לו, בעולם תיאורטי, היינו פותרים את כולן, עדיין הפער האדיר בין העלויות כאן לעלויות במקומות אחרים היה נותר רובו ככולו על כנו.

יריב לוין: אני גם מוכרח להודות שאין שום סיכוי שהפער הזה ייסגר לחלוטין בגלל הסוגיה של עלות שכר העבודה, אבל הוא בהחלט יכול להצטמצם באופן משמעותי, והדרך לצמצם אותו – מה לעשות – היא רק דרך אחת: פשוט, תחרות ובנייה של מלונות שמותאמים למה שאנשים מחפשים, קרי גם מלונות עממיים יותר, אכסניות, מלונות שלושה כוכבים – דברים שלא קיימים כאן בכלל.

יריב לוין: אבל לנקודה הספציפית של נושא הכשרות אני אומר כך: קודם כול, הנושא של כשרות הוא לכאורה וולונטרי ולא רגולטורי.

יריב לוין: כל מלון יכול לבחור כשרות כפי שיבחר.

יריב לוין: לכן באופן תיאורטי הוא יכול לבקש ולעשות שימוש בגורם אחר, או להחליט שהוא מוותר על הכשרות בכלל.

יריב לוין: מעשית, חבר הכנסת שטרן, ובזה אתה צודק, מלון שלא יהיה לו הכשר מסודר מהרבנות, הדבר הזה מטיל עליו מגבלות קשות מאוד מבחינת הקהל שהוא יכול למשוך אליו.

יריב לוין: ולכן אנחנו מנהלים, משרדנו, כבר תקופה לא מבוטלת, מגעים גם עם המשרד לשירותי דת וגם עם הרבנות הראשית, בניסיון למצוא כללים ודרכים שיבטיחו את זה שהכשרות מצד אחד תישמר, כמובן, ומצד שני יהיו כללים ברורים מה מותר ומה אסור ואיך הדברים האלה נעשים.

יריב לוין: אני אפילו ארחיב מעט מעבר למה ששאלת ואומר שהבעיה מגיעה לא רק לצד הכספי, אלא גם לשאלות אחרות.

יריב לוין: למשל, ראינו עכשיו בתקופת חג המולד מצב שבו בבתי-מלון מסוימים מנעו מאורחים נוצרים לחגוג את החג, כפי – –

אלעזר שטרן: על זה יש בג"ץ.

יריב לוין: כן, כן אני אומר.

יריב לוין: – – כפי שהם ביקשו.

יריב לוין: הבעיה לא מתמצה רק בצד הכספי, היא בעיה אמיתית, כתוצאה מחשש מה יקרה אם יעשו את זה אל מול דרישות כאלה ואחרות של משגיח הכשרות באותו מלון או של הרבנות באותה עיר.

יריב לוין: אנחנו בהחלט מנסים להסדיר את העניין הזה, פועלים בנושא הזה, כמובן גם מול הרבנות וגם מול המשרד לשירותי דת, ואנחנו נשמח באמת שהדבר הזה ייפתר.

יריב לוין: בסוף הבעיה הגדולה – ופה אני מוכרח לומר לך משהו בכנות: יש הרבה מאוד בעיות בתחום התיירות, אבל הבעיה אולי הגדולה ביותר של משרד התיירות כמשרד היא העובדה שהוא בעצם נעדר סמכויות רגולטוריות בכל הדברים שנוגעים אליו.

יריב לוין: אני תלוי לחלוטין בנושא של ויזות, אבל כל הסמכות היא במשרד הפנים; אנחנו תלויים לגמרי בתעופה, אבל כל הסמכויות הן במשרד התחבורה; אנחנו תלויים לגמרי בנושאים של תעסוקה בבתי-מלון, אבל הסמכויות הן במשרד הכלכלה.

יריב לוין: כך גם בנושא הזה, אנחנו לא יכולים לקיים מלונות בלי כשרות, והסמכות לטפל בעניין הזה איננה נמצאת בידינו מבחינה רגולטורית – בכלל, בשום היבט שלה.

יריב לוין: ולכן, מה שאנחנו עושים ונמשיך לעשות זה לנסות לדחוף ולהגיע להסדרים, אבל הגורם שצריך להוביל אותם הוא המשרד לשירותי דת, כמובן, ביחד עם הרבנות הראשית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת שטרן, בבקשה, אתה רשאי עוד שאלה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, מה שנקרא, אנחנו לא מפתיעים אחד את השני, וכנראה שגם עכשיו אני לא אפתיע אותך, אבל תשתדל להפתיע אותי בתשובה.

אלעזר שטרן: בוא נדבר.

אלעזר שטרן: קודם כול, אני רק רוצה לומר שב-2012 הממשלה נתנה שלושה חודשים לוועדה, זאת אומרת – האם אתה מכנס ועדה כזאת?

אלעזר שטרן: עברו כבר יותר משלושה חודשים.

אלעזר שטרן: רק לנושא עלויות הכשרות יש דוח עדכני של משרד האוצר שמדבר על עלויות של 600 מיליון.

אלעזר שטרן: אנחנו למדנו בהרבה שיטות ניהול שכשאתה רוצה לצמצם יוקר – אני מסכים אתך.

אלעזר שטרן: תראה, לפני שאתה אומר מה הבעיות של משרד הפנים ומשרד הביטחון והמשרד לביטחון פנים, שכל אחד משית את העלויות שלו על בתי-מלון, אני אגיד שאנחנו יודעים שיש גם דברים שלא תלויים בנו אלא בחוץ.

אלעזר שטרן: אבל הדברים שתלויים בנו, אני חושב שאנחנו צריכים לקחת – בסוף, היוקר, לא משנה אם זה 20% יותר, 5% יותר, הוא צריך לנתח את ה-5% יותר ולראות מה אנחנו יכולים לעשות.

אלעזר שטרן: אם אני הייתי חושב שזאת גזירה משמים, או שיש פה עובדים זרים, לא יודע מאיפה – דרך אגב, עושים ניסיונות; אתה גם יודע שבאילת עכשיו, אני מניח שהיית מעורב בזה – – –

מאיר כהן: הרשימה ארוכה, חבר הכנסת אלעזר שטרן.

מאיר כהן: שאלה, בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: דיברת על תחרות, ואני שאלתי – עוד פעם: אתה אומר, העיקר זה תחרות, וזה בעצם לב השאלה שלי: למה לא לעשות תחרות בכשרות?

מאיר כהן: תודה.

אלעזר שטרן: שנייה, רק שנייה.

אלעזר שטרן: אני אומר, בגלל שזה עוד לפני שאנחנו פותחים – הבד"צים בבתי-המלון הם מכל הארץ.

אלעזר שטרן: אתה רוצה, תפתח – אני אתן לך רק הצעה אחת, ואני אמקד אותה, ובזה אני מסיים: אחד, למה לא לעשות תחרות?

אלעזר שטרן: הרבנות הראשית, כל גוף שרוצה לתת כשרות, שהיא תפקח על זה; והדבר השני, למה לא לעשות תחרות על-ידי פתיחת האזורים?

אלעזר שטרן: הרי היא נותנת לרבנים לתת כשרויות בכל מיני מקומות.

אלעזר שטרן: ראינו שכשאין תחרות – יש רב מחולון שהוגש נגדו כתב-אישום על שחיתות, בגלל שאין תחרות.

מאיר כהן: תודה.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אני חושב שלקחת ברצינות את הפתיח של הדברים שלי, שתנסה לדמות אותי כאילו אני לבוש שחורים, והפכת אותי לדוד אזולאי.

יריב לוין: השאלה היא שאלה מצוינת, היא רק שאלה לשר לשירותי דת, לא – –

אלעזר שטרן: אני מוכן לעזור לך.

אלעזר שטרן: אני מוכן לעזור לך.

יריב לוין: – – לא לשר התיירות.

אלעזר שטרן: אז תתנהג כאילו אתה לבוש שחורים.

אלעזר שטרן: הממשלה כולה מתנהגת כאילו היא לובשת שחורים.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אני אומר לך עוד פעם: אין רגולציה, כפי שאתה יודע, שאנחנו מודיעים לבתי-המלון, משרד התיירות אומר לבתי-מלון: אנחנו ניתן לכם חותמת כשרות רק אם תביאו את ההיתר ממקום כזה או כזה – כי אנחנו לא נותנים חותמת כשרות לבתי-מלון.

יריב לוין: מי שנותן ומי שמתעסק בנושאים האלה זה המשרד לשירותי דת, הרבנות הראשית וכן הלאה.

יריב לוין: זה לא בתחום סמכות משרדנו.

יריב לוין: הדבר היחיד שאנחנו יכולים לעשות כבעלי עניין, במטרה להוריד כל עלות עודפת שאפשר להוריד, זה לנסות לבוא אתם בדברים.

יריב לוין: אנחנו לא יכולים לכפות את המהלך הזה.

אלעזר שטרן: בסדר, גם זה – – –

יריב לוין: במסגרת הדיונים האלה עולות ועלו הרבה מאוד הצעות כאלה – להעלות הצעות, אגב, לא קשה; הבעיה היא להשיג להן הסכמה.

יריב לוין: בעניין הזה, המשימה, כפי שאתה יודע, היא כנראה הרבה יותר מורכבת, אבל אני אומר שוב, ואני חושב שחשוב שלא נתבלבל: צריך לנסות לייצר כאן פתרון יותר טוב.

יריב לוין: פערי העלות במרכיב הזה הם, להערכתי ולמיטב ידיעתי והנתונים שלי, הרבה יותר נמוכים אפילו ממה שהעלתה אותה ועדה.

יריב לוין: לא פה טמונה הבעיה שלנו ביוקר בתי-מלון.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת רוברט אילטוב – אינו נוכח.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הובא לידיעתי כי הועברה למשרדך תוכנית למיתוג כביש 90 שגובשה על-ידי מועצה אזורית ערבה תיכונה בשיתוף עם מועצה אזורית איָלות.

מאיר כהן: חבל אֵילות.

מיקי לוי: אֵילות.

מיקי לוי: אני מבקש לשאול מה עמדתך בעניינה של התוכנית – האם היא נבחנה במשרדך?

מיקי לוי: האם יש בכוונתך להקצות תקציבים לקידומה, או לחבור למשרד התחבורה לצורך העניין, לדוגמה?

מיקי לוי: אילו תוכניות בכוונת משרדך לקדם לחיזוק ענף התיירות בחבל ארץ זה?

מיקי לוי: גילוי נאות – אני מטפל בהם מזה שנה, והם קרובים מאוד ללבי.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: קודם כול, זו הזדמנות, חבר הכנסת לוי, להודות לך על הסיוע שלך בניסיון שאנחנו עושים לקדם איזשהו הסדר שיקל את עלויות האבטחה של בתי-המלון.

יריב לוין: ובעניין הזה אני בהחלט חושב שאנחנו נמצאים בתהליך שהוא תהליך טוב וחשוב, ואני מקווה שהוא גם יאפשר, בטח בנסיבות הלא-פשוטות הנוכחיות, להגיע גם לתוצאה שתקל בעניין הזה ולו במשהו.

יריב לוין: לגופו של עניין, אני מוכרח לומר שלפחות מבדיקה שאני עשיתי, התוכנית לא מוכרת אצלנו, לגורמי המקצוע במשרד.

יריב לוין: אנחנו לא מכירים את התוכנית הזאת.

יריב לוין: בוודאי שאם היא תוגש, נהיה נכונים ללמוד אותה.

יריב לוין: אנחנו בהחלט עושים כל מיני תוכניות שיש להן נגיעה לאזור שעליו אתה מדבר, החל מפיתוח שבילי אופניים באזור; אירוח של מחליטנים וידוענים במסגרת סיורי חשיפה, לרבות למסלולי האופניים ולתיירות הספורט באזור הזה; אנחנו עושים – השקעה לא מבוטלת בפיתוח תשתיות תיירות בפארק תמנע; מקיימים ייעוץ וסיוע לעסקים קטנים בתחום התיירות.

יריב לוין: אין ספק ששדה-התעופה החדש, שעתיד להיפתח, שדה התעופה רמון, לא רק יוצר פוטנציאל מאוד גדול לכל האזור הזה, אלא אני חושב שהוא גם מחייב אותנו לעשות מאמץ נוסף ומיוחד כדי לקדם את הדברים.

יריב לוין: אגב, באזור המועצה האזורית ערבה תיכונה אנחנו גם עוסקים בפיתוח וסיוע לאורחנים ולצימרים במתן מענקים שהם מענקים בהחלט משמעותיים, וכל תוכנית כזאת – בוודאי אם תובא לפתחי, ואני מציע שבמקביל להעברתה לגורמי המקצוע במשרד, יעבירו גם העתק אלי – אנחנו נבחן אותה, כמובן, ברוח אוהדת וברצינות, וכל דבר שיכול להועיל ולתרום לתיירות, אנחנו גם נקדם אותו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: עוד שאלה, חבר הכנסת לוי?

מיקי לוי: קצר מאוד.

מיקי לוי: א.

מיקי לוי: אני מבקש את רשותך לתת לך את התוכנית "משהו כאן קרה".

יריב לוין: מצוין.

מיקי לוי: ב.

מיקי לוי: אני מבקש את רשותך, אם תאפשר לי ותאשר לי, לקבל ל-20 דקות את שני ראשי המועצות שם – –

יריב לוין: בשמחה רבה.

מיקי לוי: – – כדי שיהיה קשר ישיר.

מיקי לוי: אני מאוד אודה לך על כך.

יריב לוין: אין שום בעיה – – –

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל רוזין.

יריב לוין: היא איננה; היא הודיעה לי שהיא לא תוכל להיות.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, השאלה שלי נוגעת לנוכחותם, או ליתר דיוק היעדר נוכחותם, של היישובים הערביים במפת התיירות בישראל.

יוסף ג'בארין: עיקר האתרים והעסקים התיירותיים בישראל נמצאים ביישובים היהודיים, ולמעט אולי מוקדים מאוד מצומצמים כמו נצרת, דאלית-אלכרמל, בית-ג'ן, העולם העשיר והמגוון של היישובים הערביים אינו נוכח ואינו חשוף לתיירות פנים וחוץ.

יוסף ג'בארין: ולכן אני שואל: ככלל, מהו התקציב שמשקיע המשרד בתיירות בחברה הערבית?

יוסף ג'בארין: מהו שיעורו של התקציב הזה מסך כל תקציב המשרד?

יוסף ג'בארין: מהי תוכנית המשרד לקידום התיירות בחברה הערבית?

יוסף ג'בארין: אני מקווה שיש תוכנית כזו.

יוסף ג'בארין: ובכלל, כיצד קובע המשרד מהו אתר תיירותי בישראל?

יוסף ג'בארין: אני תושב אום-אלפחם ואני חושב שאום-אלפחם בהחלט יכולה להיות מוקד לתיירות, ואני שואף באמת לדעת מה הם הקריטריונים, ואולי נצליח להכניס את העיר הזו למפת התיירות.

יריב לוין: תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין.

יריב לוין: אני אתייחס ואומר כך: קודם כול, אני לא יודע אם ההגדרה הנכונה היא יהודים מול ערבים; אפשר אולי לומר: יהודים מול יישובי המיעוטים, אם כבר.

יריב לוין: אבל אני אומר לך כך: קודם כול, אנחנו בשנתיים האחרונות השקענו 20 מיליון שקל בפיתוח תשתיות תיירות ציבוריות ביישובי מיעוטים שאינם ערים מעורבות עם יהודים – יש ערים שהן ערים מעורבות בתוך המיעוטים עצמם, כמו שפרעם; 4 מיליון בשפרעם, 11 מיליון בנצרת, בג'סר-א-זרקא, בשגב-שלום ובמקומות אחרים.

יריב לוין: מעבר לכך, אנחנו השקענו ומשקיעים מדי שנה למעלה מ-10 מיליון שקל בעיר עכו, עיקרם כמובן באזור העיר העתיקה של עכו, שרובה ככולה מאוכלסת באוכלוסייה שגם היא מבני המיעוטים.

יריב לוין: כך שסך כל הסכומים שמושקעים מבחינת התשתיות – אם כלל הסכום שיש לנו לתשתיות מגיע במקסימום לאזור ה-160 מיליון שקל בשנה, אתה יכול מכאן כמובן לגזור שאחוז ההשקעה הוא אחוז גדול מאוד, שעולה על 20%, כאשר אני לא כולל – וכן נכללים בתוך ה-160 מיליון – את ההשקעות בירושלים, שגם היא כמובן עיר מעורבת, וגם בה עיקר ההשקעות, או חלק משמעותי מההשקעות, הן באזור העיר העתיקה, שהרכב האוכלוסייה שלו ידוע.

יריב לוין: ולכן, אם אנחנו נרד לרזולוציה הזאת, נגיע אפילו למסקנה שכלל ההשקעות עולות על החלק היחסי של אוכלוסיית המיעוטים באוכלוסייה בכלל.

יריב לוין: אגב, אני חושב שזה בכלל לא דבר רלוונטי; מה שרלוונטי זה לאן אפשר להביא תיירים, ולא מי גר באותה עיר.

יריב לוין: ואני אגיד לך אפילו יותר מזה: אני חושב שזה לא סוד שתעשיית התיירות היא ממוקדי התעסוקה המרכזיים שישנם, לא רק בקרב אוכלוסיית המיעוטים אלא בכלל בפריפריות.

יריב לוין: כי היתרון הגדול של תיירות, שהיא פרוסה על כל הארץ ואתרי התיירות לא נמצאים דווקא באזור המרכז או בערים הגדולות.

יריב לוין: בנוסף, אנחנו גם משקיעים המון בהקמת בתי-מלון.

יריב לוין: אנחנו אישרנו בשנים האחרונות מענקים של עשרות-מיליוני שקלים להקמת בתי-מלון, כמובן בעיקר בנצרת, בעכו, מטבע הדברים, שהן ערי התיירות המרכזיות יותר, אבל גם במקומות אחרים.

יריב לוין: ואני בהחלט יכול לומר לך שאנחנו נמשיך ונקדם כל פרויקט טוב ורציני ומתאים שיכול למשוך תיירים שיגיעו אלינו.

יריב לוין: השאלה מהו אתר תיירותי היא באמת שאלה מאוד מאוד רחבה, וצריך גם לזכור שהיא מתחלקת – אני, בעיני, אני יכול לומר לך מה סדר העדיפויות.

יריב לוין: בראש ובראשונה תמיכה בפרויקטים שמהווים מוקדי משיכה לתיירות חוץ, כלומר לתיירות נכנסת.

יריב לוין: לכן, למשל, מושקעים כל כך הרבה כספים בעכו, כי יש לה פוטנציאל עצום להביא תיירות נכנסת.

יריב לוין: לכן מושקעים כספים משמעותיים, ויושקעו יותר, בנצרת, משום שגם לה יש פוטנציאל מאוד גדול בעניין הזה.

יריב לוין: ואני חושב שזה גם טבעי, הגיוני ומובן מאליו.

יריב לוין: אבל צריך לזכור שהשקעה היא לא רק באתר כאתר.

יריב לוין: למשל, אני יכול לתת לך דוגמה, אתה תראה דבר שלפעמים נראה מצחיק לדבר עליו, אבל מנקודת מבטו של התייר יש לו חשיבות עצומה, וזה שיהיה מערך של שירותים מסודרים באתרי התיירות שאליהם מגיעים.

יריב לוין: ובעכו, בעיר העתיקה, באמת נעשתה עבודה אדירה והמקום הוא יפהפה, רק שנוצרה בעיה שאנשים מסתובבים ואין להם אפשרות להיכנס לשירותים כשהם צריכים.

יריב לוין: השקענו ועשינו פרויקט מיוחד להקים מקום, ואתה יכול גם לבוא ולראות אותו, שבאמת נותן את התנאים הכי טובים והכי ראויים, והוא לכאורה לא אתר תיירות, כמובן, אבל הוא מוצר משלים לאתר התיירות, ובלעדיו האתר לא עומד בשום סטנדרט מינימלי.

יריב לוין: כך נכון לעשות לגבי פעולות של שילוט, פעולות של שיווק, שהן לא פחות חשובות מהתשתיות עצמן, שהרי מה הטעם באתר אם אף אחד לא מגיע אליו.

יריב לוין: ובכל הנושאים האלה אנחנו משקיעים ונמשיך להשקיע הרבה מאוד, כולל כמובן ביישובים שהם יישובי מיעוטים ובערים שהן ערים מעורבות.

יריב לוין: אני אבל רוצה לסיים ובכל זאת גם לבקש ממך דבר אחד.

יריב לוין: אני יכול להבטיח לך שנשקיע, וכל מקום שאתה תחשוב שראוי ונכון שנשקיע ויש לו באמת היתכנות תיירותית ויביאו פרויקט מסודר, יקבל את כל העזרה שצריך – –

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: – – אבל תעשו אתם מצדכם מאמץ כדי שהשקט יחזור לפה והתיירים לא יברחו מכאן.

יריב לוין: זה יכול לעזור מאוד, קודם כול לציבור הזה, שמתפרנס מתיירות, שאתה מכוון אליו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אדוני רוצה לשאול עוד שאלה קצרה?

מאיר כהן: בבקשה.

יוסף ג'בארין: לגבי הקריאה לשיתופי פעולה – בשמחה רבה.

יוסף ג'בארין: אני הזכרתי שאני בא מאום-אלפחם, מאזור ואדי-עארה, ואני חושב שיש פוטנציאל תיירותי מאוד משמעותי ואני אשמח על דיאלוג איך לפתח את זה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה רק להגיד לגבי נצרת; אני משתף אותך פשוט בתחושה שלנו: יש כאן עיר מאוד ייחודית בעולם, ופשוט העיר הזו לא מקבלת את מה שמגיע לה; לא מספיק תשומת לב, לא מספיק משאבים.

יוסף ג'בארין: ולכן יכול להיות שהגיע הזמן לחשוב מחדש איך אפשר לפתח את התשתיות, איך להגביר תקציבים.

יוסף ג'בארין: תמיד אני שומע את התלונה שתייר מגיע לכמה שעות ועוזב, לא נשאר בתוך העיר.

יוסף ג'בארין: צריך לחשוב איך התיירים יישארו שם ללילה אחד או שניים לפחות, ככה שהעיר תוכל ליהנות גם כלכלית מהתיירות.

מאיר כהן: תודה.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: קודם כול, אני מסכים אתך לחלוטין, ואני גם יכול לומר לך שאנחנו כרגע תומכים בהקמתם של שני בתי-מלון חדשים בנצרת, במטרה, באמת, שיהיה מקום לישון ואנשים יוכלו להישאר שם.

יריב לוין: אבל אני יכול לומר יותר מזה.

יריב לוין: אני נפגשתי עם ראש העיר, כמדומני לפני שבועיים, ביחד עם כל הצוות שלו, ואני הצעתי להעמיד לרשותו את הידע והניסיון של החברה שלנו שפועלת בעכו, ואתה בוודאי מכיר את העבודה המדהימה שהיא עשתה שם, החברה לפיתוח עכו העתיקה.

יריב לוין: הצעתי לו שהצוות של אותה חברה יבוא, יראה את הדברים בנצרת, ואם תתקבל עמדתי ואני אצליח להגיע להסכמה גם עם משרד האוצר בעניין הזה, אני אפילו מוכן שהחברה לפיתוח עכו תיכנס ותבצע ותיקח איזושהי אחריות גם על קידום הפרויקטים בנצרת, על מנת שהדברים יתקדמו וירוצו בצורה יותר טובה.

יריב לוין: כך שאנחנו במפורש חושבים שלנצרת יש פוטנציאל אדיר, ואפשר לקדם אותה.

יריב לוין: אני לא חושב שלאום-אלפחם יש אותו פוטנציאל כמו לנצרת.

יריב לוין: יכול להיות שגם שם אפשר לעשות משהו, אבל אני אומר לך, חבר הכנסת ג'בארין, באמת, במלוא ההגינות: איך נביא תיירים לשם במצב הדברים כפי שהוא נראה?

יריב לוין: אני חושב שזה אינטרס שלכם, כמנהיגי ציבור, אולי לשנות סוף-כל-סוף את החשיבה ולחשוב על הנזקים האלה, שנגרמים קודם כול לעובדים בתעשיית התיירות, שכבר סיפרתי וכולנו יודעים שרבים מהם נמנים עם בני המיעוטים; ולקחת קו אחר ולהפסיק כל היום להיות, איך אומרים, נושאי המסרים של אבו מאזן וחבר מרצחיו, ולהתחיל לטפל ולדאוג לדברים האלה ולפעול על מנת להרגיע את הרוחות ולהביא שקט ולהביא ביטחון.

יריב לוין: ואני אומר לך שאם כך יהיה, יהיה גם טעם להשקיע בתשתיות, כי אנשים יוכלו לבוא ולראות את הדברים ולא יישארו בבית.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני – – –

יוסף ג'בארין: – – –

מאיר כהן: אדוני, אדוני, אדוני, לא – – –

יוסף ג'בארין: אבל אם ראש הממשלה גם יפסיק להסית נגד התושבים הערבים – – –

מאיר כהן: תודה רבה, אמרת את דבריך, זה לא המקום עכשיו.

יריב לוין: אני לא חושב שראש הממשלה מסית.

מאיר כהן: חיים ילין, אדוני חבר הכנסת, אנא, גש תציג את השאלה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, השאלה שלי מאוד קצרה ומתומצתת:

חיים ילין: מדוע אין תמיכה בצימרים לתיירות בעוטף-עזה?

מאיר כהן: תודה.

יריב לוין: תודה, חבר הכנסת ילין, אבל אתה יודע שזה לא נכון.

יריב לוין: זה לא נכון.

יריב לוין: זה פשוט לא נכון.

יריב לוין: אני סתם אתן לך דוגמאות.

יריב לוין: אנחנו מקיימים בימים אלה פרויקט של עידוד סיורים לדרום, כמובן בראש ובראשונה לאזור עוטף-עזה, ובמסגרת שלו אנחנו מממנים אוטובוסים ומממנים כמובן פעולות שיווק ומסייעים למורי דרך שמארגנים קבוצות לבצע את הסיורים האלה.

יריב לוין: בעקבות הסיורים, מעל 100,000 איש ביקרו באזור הדרום, והמספרים האלה בוודאי עוד יעלו, מכיוון שאנחנו מתחילים בימים אלה הפעלה של 500 סיורים נוספים, בעקבות ההצלחה של הפרויקט הזה.

יריב לוין: ישנו פרויקט "דרום אדום".

יריב לוין: משרד התיירות תומך בפסטיבל "דרום אדום", שמתקיים בנגב מדי שנה.

יריב לוין: אנחנו עוסקים המון בפיתוח שבילי אופניים וגם באירועים סביב הנושא הזה.

יריב לוין: זה גם לא סוד שאנחנו נותנים מענקים לעידוד עסקים קטנים ביישובי עוטף-עזה – לעידוד הקמת צימרים.

יריב לוין: אבל אני גם רוצה להגיד לך משהו בכנות רבה.

יריב לוין: אני, אולי בניגוד למדיניות שהייתה נהוגה עד היום במשרד, ש"צימר" הייתה מין מילת קסם כזאת, שכל אחד שנואש מהחקלאות פתח צימר – נדמה לי שאתה מצוי בענייניהם של התושבים שם הרבה יותר טוב ממני, ותוכל לאשר את זה שהצימרים האלה הם לא תמיד ברכה כזאת גדולה.

יריב לוין: בעידן של היום לנהל עסק שמבוסס על חדר אירוח אחד או שניים, מאוד מאוד קשה כלכלית, כמעט בלתי אפשרי שיווקית, בטח ובטח בלי ידע וניסיון מתאימים.

יריב לוין: אני חושב שהצימרים האלה בהרבה מאוד מקרים הם מלכודת דבש.

יריב לוין: בחלק מהמקרים גם יש הצפה ומספרים יותר מדי גדולים של צימרים.

יריב לוין: אני לא חושב שהדבר הנכון הוא דווקא לעודד היקפים גדולים של הקמה והצפה של צימרים כאלה; לא חושב שזה מה שיפתור את הבעיה.

יריב לוין: אני כן חושב שצריך להשקיע הרבה יותר באירועים, צריך להשקיע בסיורים, צריך להשקיע בשיווק, ואת הדבר הזה אנחנו בהחלט עושים.

יריב לוין: ואני גם אומר בצורה ברורה: רעיון, בקשה, כל הצעה כזו שתבוא, גם מצד היישובים גם מצד המועצה, אני בהחלט קשוב ומוכן לשמוע.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חיימק'ה, בבקשה – חבר הכנסת ילין, אבל שתהיה קצרה כמו – – –

חיים ילין: כבוד השר, קודם כול, אני מתנצל.

חיים ילין: באמת, יריב, אני אומר לך מכל הלב, כי כל הזמן אני שואל וכאילו זה נראה כמו התקפה.

חיים ילין: אני לא תוקף.

חיים ילין: תוקפים אותנו, דרך אגב, בעוטף-עזה.

חיים ילין: השאלה שלי הייתה מאוד קצרה.

חיים ילין: שאלתי: מדוע אין תמיכה בצימרים?

חיים ילין: אתם תומכים ב"דרום אדום", ואתם תומכים בהמון יזמויות, ואתם תומכים בקשרים, ואני יכול לתת לך את כל הרשימה.

יריב לוין: היא ארוכה?

חיים ילין: אני ממוקד פה, ובכוונה לא פתחתי, כי ידעתי שיענו לי על כל מה שעושים.

חיים ילין: התמקדתי בזה.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: ואני לא מדבר על צימר או שניים, לא מדבר על צימר או שניים שמתוך התב"ע הם יכולים לבנות, ב-2.5 דונם.

חיים ילין: אני מדבר על עסקים, על אנשים שבאו מתל-אביב, עזבו את תל-אביב, הקימו בנגב חמישה-שישה צימרים.

חיים ילין: כל אחד חייב ממ"ד, לא מקלט מרכזי; במקומות אחרים חייבים מקלט מרכזי.

חיים ילין: כל אחד צריך לשלם.

חיים ילין: המקלט עולה יותר מהצימר, אבל זה מה שהם רוצים, ואתה רואה את זה שם.

חיים ילין: ומעולם לא קיבלנו תמיכה.

חיים ילין: אתה לא הראשון וגם לא תהיה האחרון.

חיים ילין: לא קיבלנו תמיכות בזה, שמעודדות, שבמקום סיורים יבואו ויגידו: אוקיי, 50% משרד התיירות מממן לכל מי שבא ללילה.

מאיר כהן: תמקד את השאלה.

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין, עוד פעם.

חיים ילין: אני מבקש ממך, מבקש ממך לעודד את התיירות לא על-ידי סיורים, לא על-ידי סיורים אלא על-ידי מענקים שאנשים יקבלו לכל מי שמגיע לצימרים בעוטף-עזה.

חיים ילין: לא לצימר הבודד, לאלה שמבוססים, והולכים להיסגר.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: תראה, חבר הכנסת ילין, הסיבה שאנחנו נותנים עידוד לסיורים היא מאוד פשוטה: משום שבדרך הזאת אנחנו מסייעים גם למורי הדרך, גם לעסקים, מסעדות וכדומה שנמצאות שם באזור, ומטבע הדברים בחלק מהמקרים בסיורים האלה גם לנים באותם מקומות לינה.

יריב לוין: ולכן, בסוף יוצא מצב שכולם ייהנו.

יריב לוין: אם אנחנו נרצה לתת מענקים כדי לסבסד לינות – א.

יריב לוין: זה כמובן עלויות עצומות, שיביאו לכך שגובה המענק פר בן-אדם לא יהיה משמעותי; ב.

יריב לוין: וזה הדבר היותר-בעייתי, זה הולך נקודתית ליעד אחד ופחות משפיע על כלל הדברים.

יריב לוין: למשל, זה יוציא את מורי הדרך מהתמונה, והם, נדמה לי, נפגעו או זקוקים לסיוע לא פחות מאחרים.

יריב לוין: מה שאנחנו כן עושים, אנחנו מעניקים סיוע בהקמה.

יריב לוין: צריך לזכור שבין 2011 ל-2013 רק יזמים מעוטף-עזה והנגב קיבלו כמעט 2 מיליון שקל מענקים שסייעו בהקמת צימרים.

יריב לוין: אנחנו כן מתכוונים, במסגרת החלטת ממשלה מס' 2017, לתת ולפרסם חוזר שיאפשר מתן מענקים למי שיקים צימרים גם ב-2016 ו-2017.

יריב לוין: אני אומר שוב, זה לא יהיה בסכומי עתק.

יריב לוין: אני אומר חד-משמעית, ההמלצה הגדולה שלי לתיירנים במדינת ישראל – אני חושב שכדאי מאוד מאוד להיזהר מהדבר הזה.

יריב לוין: בסוף, אחר כך צריך להחזיר את ההשקעה בבנייה וצריך לנהל את זה וצריך להכניס כסף מזה וצריך לתחזק את זה, והניסיון מלמד שביותר מדי מקרים זה רק לוקח את האנשים וגורם להם נזק, במקום להביא תועלת.

יריב לוין: אבל אנחנו בהחלט ננסה, בגבולות מסוימים ולא מתוך כוונה לייצר הצפה, לתת תמיכה נקודתית.

יריב לוין: אבל אני מוכרח לומר, ואני אומר שוב, אני חושב שהעזרה האמיתית בסוף צריכה להיות כמו בכל דבר: אני לא חסיד של התפיסה, שאני קורא לה הרודיאנית, שהאדם נבחן בבניינים ובאתרים ובשלטים על שמו – את זה אני הקמתי, וזה קם בתקופתי.

יריב לוין: מה שיותר חשוב זה להביא אנשים למקומות האלה, אחרת זה לא שווה שום דבר.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת פורר – בבקשה, אדוני.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אדוני השר, נתוני כניסת תיירים לישראל על-פי הלמ"ס מצביעים על ירידה דרסטית בכניסת תיירים לישראל.

עודד פורר: רק בחודש נובמבר האחרון נצפתה ירידה של כ-5% בכניסת תיירים בהשוואה לנובמבר 2014, שהיה חלש כי עדיין הושפע מאירועי "צוק איתן".

עודד פורר: אבל אם נבחן בהשוואה לחודש נובמבר 2013, מדובר בירידה של כ-23% בכניסת מבקרים.

עודד פורר: הנתונים של חודש נובמבר משקפים את השפל שאליו נכנסת תעשיית התיירות ומצביעים על ירידה דרמטית בכניסת תיירים לישראל.

עודד פורר: אפשר לומר שמדובר באחד המשברים החמורים בתיירות, שסיומו אינו נראה באופק.

עודד פורר: ברצוני לדעת כיצד השר ומשרד התיירות מתכוונים לפעול ולסייע לתעשיית התיירות לשרוד את המשבר בתיירות הנכנסת, ומה הצעדים שבכוונת

עודד פורר: כם לעשות על מנת לשמור על התעשייה שתורמת לתעסוקה של מעל 200,000 עובדים במשק.

מאיר כהן: אני חייב להגיד שאני עקבתי; מילה אחת השמטת: כבוד השר.

עודד פורר: אה, סליחה, סליחה.

עודד פורר: כבוד השר, אני מתנצל על ההשמטה.

מאיר כהן: הומור, הומור – בסדר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: תודה, חבר הכנסת פורר.

יריב לוין: קודם כול, צריך לומר, אתה מביא נתונים של חודש נובמבר.

יריב לוין: הוא אכן היה חודש מאוד מאוד קשה וחריג, אבל צריך לראות את התמונה כפי שהיא.

מאיר כהן: אלה הנתונים?

מאיר כהן: הייתה ירידה – – –

יריב לוין: כן, כן.

יריב לוין: הנתונים הם פחות או יותר מדויקים, אבל הם כמובן לא משקפים, תכף אני גם אסביר למה.

יריב לוין: אני אתחיל אולי מאמירה אחת מוקדמת: תראו, אפשר לשחק עם האחוזים כמה שרוצים.

יריב לוין: בסוף גם אם יורדים הרבה אחוזים, הם יורדים ממעט, בבסיס.

יריב לוין: הבעיה שלנו היא שמספר התיירים שיש למדינת ישראל בכלל הוא נמוך מאוד.

יריב לוין: כשמתארים צניחה חושבים שקודם היינו אימפריה.

יריב לוין: אז בואו אני אגיד לכם, הנתונים הם כאלה: בספרד – 62 מיליון תיירים היו בשנת 2014; במצרים היו 8 מיליון, למרות כל ההפיכות – אומנם לפני אירוע המטוס; בירדן – 4 מיליון.

יריב לוין: אני קיבלתי את המשרד, אחרי שישבו בו שורה של שרים מצוינים, שאתה מכיר אותם, שנים ארוכות, ממפלגתך דווקא, עם הישג של 2.9 מיליון תיירים בשנת 2014.

יריב לוין: ובואו נגיד את האמת, גם אלה לא בדיוק תיירים כולם, כי כל אחד שעושה בר-מצווה, אני שמח, כי האורחים מחוץ-לארץ מעבירים את הדרכון בכניסה ורושמים לי שהבאתי כמה תיירים; ואם אני אמשיך עם זה עוד צעד ואקח את מי שבא למטרות עסקים ולמטרות ביקורי קרובים וכן הלאה, נגיע בפועל למספרים מאוד מאוד נמוכים.

יריב לוין: אני יכול לתת כאן הרצאה שלמה, שאני אחסוך אותה מכם, על מה בעיני הסיבות לעניין הזה ומה אנחנו עושים כדי להביא את העניין למקום אחר.

יריב לוין: בתוך המסגרת הזו צריך לומר שב-2013 ראינו, לקראת סוף 2013, איזושהי עלייה שהייתה יכולה להביא אותנו אולי לאזור ה-3.5 מיליון תיירים, אם הקצב הזה היה נמשך.

יריב לוין: ראינו את זה נמשך בסך הכול באותו כיוון גם בתחילת 2014, רק שאז הגיע מבצע "צוק איתן" ונוצר מצב, הייתי אומר, של כמעט התרסקות מוחלטת של ענף התיירות, ירידות מאוד מאוד חדות.

יריב לוין: מה שקרה הוא הדבר הבא: אנחנו נמצאנו בתהליך של ירידה.

יריב לוין: אני נכנסתי למשרד במאי 2015, ומספר התיירים שהגיעו עד לאותו שלב, בהשוואה ל-2013 ול-2014 בחודשים הרלוונטיים – הנפילה הייתה בסדרי גודל של 25%, כלומר עמדנו על משהו שאפשר היה לחזות שלא נחצה את קו ה-2.2 מיליון תיירים, אם הקו הזה יימשך.

יריב לוין: הצלחנו, בסדרת פעולות, לאושש את העניין הזה.

יריב לוין: עברנו גם את חודש אוקטובר בצורה סבירה, למרות שאז כבר התחילו האירועים הביטחוניים.

יריב לוין: אבל מה שקרה, האירועים האלה הביאו למצב של דחיית הזמנות וביטולים וכן הלאה בחודש נובמבר.

יריב לוין: אני מניח שנראה את זה גם בנתונים של דצמבר, שעדיין לא פורסמו.

יריב לוין: לכן, בסוף אנחנו נסיים את השנה, להערכתי, עם ירידה כוללת מממוצע שנתי מלא שנעה בסביבות 6%, 8%; פחות או יותר אלה יהיו המספרים – אולי 10% במקרה הרע ביותר, אם דצמבר באמת יהיה עם נתונים קשים במיוחד.

יריב לוין: כך שהמספרים הם לא כל כך חמורים כמו שאתה מתאר אותם, אבל הם ודאי גם לא מספרים משמחים.

יריב לוין: זה קודם כול, כדי לעשות סדר בנתונים.

יריב לוין: עכשיו אומר משהו בעניין מה שאנחנו עושים.

יריב לוין: קודם כול, אני חושב שאין ספק – ואתה מעלה נקודה מאוד חשובה ונכונה: כדי לקיים תעשיית תיירות וכדי למשוך משקיעים לתיירות, שהיא תעשייה שמאוד מושפעת מהתנודתיות ומהאירועים בעולם, צריך לייצר רשתות ביטחון ומערכת שתיתן לעוסקים בענף הזה מידה של ביטחון.

יריב לוין: גם כאן אני כבר אומר לך, אני נמצא בבעיה בנושא הרגולטורי שדיברתי עליו קודם, כי המשרד שלי, אם אפשר להגדיר את זה ככה, יכול לפחות לראות עצמו אחראי למלונות, למארגני התיירות, אבל אנחנו, למשל, לא אחראים לא למסעדות ולא לעסקים אחרים שניזונים וחיים מהתיירות באופן ישיר, אבל הם נמצאים בכלל תחת המנדט של משרד הכלכלה, ואנחנו לא יכולים אפילו ליזום תוכניות כדי לסייע להם.

יריב לוין: אגב, זה יוצר גם הרבה מאוד טענות על אפליה, כי, לשמחתי הרבה, באים אלי מהמגזרים האלה ואומרים: תעשה לנו תוכניות כמו שעשיתם לתיירנים שנמצאים תחתיכם, כולל חברות התעופה ואחרים.

יריב לוין: ואפרט מה עשינו.

יריב לוין: קודם כול, אנחנו אישרנו בממשלה החלטה תקדימית על כך שיגובשו ויוכנו מראש מנגנוני סיוע שניתן יהיה להפעיל אותם באירוע, ולא יהיה צריך רק בדיעבד לחפש ולראות מה ואיך עושים.

יריב לוין: במסגרת הזאת אנחנו מגבשים רשת ביטחון לאשראי למלונות, כלומר, בהינתן הודעה על כך שנוצרה ירידה בתפוסות כתוצאה מאירוע ביטחוני כזה או אחר שמצדיקה את הפעלת הרשת הזאת, המדינה תשלם את הריביות לבנקים מדי חודש, וכך תיתן להם ביטחון לריבית ותקל גם על המלונאים שצריכים לשלם את הריבית הזאת.

יריב לוין: הרשת הזאת תוקצבה בתוך תקציב המדינה, והנהלים כרגע נמצאים בשלבי גיבוש סופיים, וכמובן יפורסמו.

יריב לוין: אנחנו מקימים גם מנגנון סיוע רחב שכולל את הדברים הבאים: 1.

יריב לוין: רשת ביטחון לכנסים בין-לאומיים, שכבר אושרה וקיימת ויצאה לפועל, שנותנת החזרים למארגני כנסים בגלל הוצאות שהיו להם בשיווק וכן הלאה, אם הם נאלצים לבטל את הכנס כתוצאה מאירוע ביטחוני.

יריב לוין: הדבר הזה כבר היום, אגב, מסייע מאוד למארגני הכנסים למשוך לכאן כנסים, כי הוא מקטין את הסיכון; 2.

יריב לוין: אנחנו מקימים, בשיתוף משרד הכלכלה, רשת והסדרה מסודרת של פעילות של חל"ת מקצועי, שהתפקיד שלו יהיה לקיים בעתות כאלה, שבהן אין צורך בכל כך הרבה כוח-אדם – לאפשר לעוסקים בענף התיירות לתת לעובדים שלהם השתלמויות וכן הלאה, ושהמדינה תשלם אז את שכרם.

יריב לוין: כך הם לא יצטרכו לפטר ולאבד את כוח-האדם, וכאשר המצב ישתפר הם לא יוכלו להשיג אותו בחזרה; 3.

יריב לוין: תגברנו את קרן השיווק למארגני תיירות נכנסת.

יריב לוין: בכלל, תגברנו את נושא השיווק באופן משמעותי.

יריב לוין: אני קיבלתי את המשרד כאשר בשנת 2015 תוקצבו 110 מיליון שקל לשיווק; בשנת 2016 – 340 מיליון שקל.

יריב לוין: זה תקציב השיווק של המשרד.

יריב לוין: עלייה דרמטית, משמעותית, שכמובן רובה ככולה נועדה להבטיח את זה שבכל זאת נעשה מאמצים ונמשוך תיירים.

יריב לוין: אנחנו קיבלנו את אילת במציאות נוראה.

יריב לוין: אילת נמחקה לחלוטין ממפת התיירות העולמית.

יריב לוין: בחורף שעבר נחתו באילת בין ארבע לשש טיסות בשבוע.

יריב לוין: קחו בערך 150 איש במטוס כזה, עשו את החשבון – 600 תיירים, אולי 800 תיירים, 900 תיירים בשבוע טוב, הגיעו לאילת – מספרים שבאמת פירושם שהמוצר הזה לא קיים.

יריב לוין: להחדיר מוצר חדש זה משימה קשה מאוד.

יריב לוין: מה שעשינו, מעבר לקמפיינים פרסומיים, אנחנו נותנים סבסוד לכל חברת תעופה שטסה לאילת – אגב, ביוזמה שהחל בה, הניח לה את התשתית קודמי עוזי לנדאו, יוזמה באמת חשובה – ואנחנו הצלחנו להגיע היום, באילת, לסדר גודל של סביב 15 פלוס טיסות שמגיעות לאילת כל שבוע.

יריב לוין: ברוב המקרים הן טיסות מלאות.

יריב לוין: התפוסה כבר עומדת על סביבות 75% בממוצע.

יריב לוין: במקומות שיש בעיות אנחנו מתגברים – – –

מאיר כהן: חשוב לציין שזאת הצלחה.

יריב לוין: כן, שוב, צריך להבין שאם לאילת כעיר תיירות מרכזית, עם סבסוד, יש לנו 15 טיסות שבועיות, בעיני זו לא סיבה כל כך גדולה לחגיגה, אבל זה בהחלט הרבה יותר ממה שהיה קודם.

יריב לוין: אי-אפשר לצפות שביום אחד נקפוץ למשהו אחר, אבל זה מתחיל לבנות לאט-לאט תשתית.

יריב לוין: אנחנו בעניין הזה מתקדמים.

יריב לוין: אנחנו מארחים כאן מספר גדול מאוד, מעל 2,000 מחליטנים, ידוענים, אנשי דעת קהל, כדי שהם באמת – כולל, אגב, כמרים ואחרים – על מנת שהם יפעלו בתוך הקהילות שלהם ויאפשרו לנו להביא לכאן יותר אנשים.

יריב לוין: ואנחנו גם, כפי שאמרתי קודם בשאלה ששאל חבר הכנסת שטרן, עושים הרבה מאוד פעולות לנסות להקל על הגורמים השונים בענף, בפרט כמובן על המלונאים, על-ידי הפחתת רגולציה.

יריב לוין: אני יכול לומר שבשעה טובה ייכנס או-טו-טו לתוקפו צו שחתם עליו ראש הממשלה בתוקף היותו שר הכלכלה, לבקשתי, שיאפשר למלונות להעסיק עובדים בשעות נוספות, ארבע שעות במקום שעתיים.

יריב לוין: המשמעות של זה כמובן היא ייעול שלם של כל מערך כוח-האדם, ומתן שכר יותר גבוה גם לעובדים עצמם – אגב, זו פעולה שעשינו בשיתוף פעולה מלא עם אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות – ועוד שורה ארוכה של פעולות כאלה שהמטרה שלהן ליצור ביטחון, לסייע לענף בנקודה הלא-פשוטה הזאת, וכמובן, לשפר את הדברים.

יריב לוין: עם זאת – ואת זה אני מוכרח לומר לכל אלה ששומעים אותי עכשיו ושוקלים אם לפתוח עסק בתחום התיירות – צריך להודות שזה ענף עם שולי סיכון גבוהים מאוד, יחסית.

יריב לוין: תראו מה קורה עכשיו רק לכל אותן חברות ענק רוסיות, שבכל שנה הטיסו – יש חברה שהטיסה 2 מיליון רוסים בשנה לטורקיה, 800,000 לסיני, החזיקה שם גם בתי-מלון, החזיקה צי של מטוסים.

יריב לוין: אני מניח שהיא חווה התמודדות וקשיים לא פשוטים.

יריב לוין: הבעיות האלה הן לא רק נחלתנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני, על התשובה המפורטת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: רק תעשו את זה קצר.

עודד פורר: ממה שעולה מדבריך ברור שמצב התיירות הוא מצב קשה, ואין מקום לתוכניות סיוע נקודתיות אלא יש צורך בתוכנית לאומית.

עודד פורר: אתה גם אומר שיש לך בעיה של רגולציה, שנמצאת במשרדים אחרים.

עודד פורר: רק כדוגמה: היה פה כנס של איגוד השחמט, הייתה פה תחרות בין-לאומית לשחמט.

עודד פורר: מי שהיה אמור לתקצב את זה זה משרד הספורט.

עודד פורר: זה היה במרס, ועד היום לא קיבלו את התקציב; אז ודאי שקשה להביא לפה עוד כנסים.

עודד פורר: מדוע אתם לא מקדמים החלטת ממשלה בין-משרדית, שיהיו שותפים לה משרדי הדתות, הכלכלה, הפנים, התחבורה, האוצר, התרבות והספורט – כל משרד שרלוונטי תכניס לתוך החלטת הממשלה הזאת, תעשו תוכנית לאומית.

עודד פורר: הנושא הזה הוא קריטי לכלכלת ישראל, שהתיירות בה היא לא רק אילת אלא גם ירושלים, תל-אביב, הגליל והגולן.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אגיד לך את האמת, אני חושב שמבחינת משאבים צריך יותר, אין ספק, ואני בוודאי כל הזמן תובע ודורש יותר.

יריב לוין: אבל אני מוכרח גם להודות שקיבלנו משאבים, לפחות בתחום השיווק, בהיקפים חסרי תקדים.

עודד פורר: לא רק – – – גם חסמים של משרדים אחרים.

יריב לוין: רגע, רגע, אני תכף אתייחס.

יריב לוין: ולכן הצורך במין תוכנית רחבה, שבדרך כלל מה שעומד מאחוריה הוא רצון לאגם תקציבים – זה פחות בעייתי פה.

יריב לוין: אגב, גם משום שכמעט כל הפרויקטים של התשתיות שאנחנו עושים נעשים ממילא באיגום משאבים, גם עם משרדי ממשלה אחרים, גם עם הקרן הקיימת, גם עם הרשויות המקומיות.

יריב לוין: כלומר, אנחנו עושים הרבה מאוד שיתופי פעולה, ובמובן הזה, אני חושב שבסך הכול אנחנו מתקדמים.

יריב לוין: תמיד צריך לשאוף ליותר, אבל אני חושב שאנחנו נמצאים בכיוון טוב.

יריב לוין: בעניין של הסרת החסמים, אני חייב לומר לך שאם היו שואלים אותי והייתי יכול להביא תוכנית שאומרת כך: בוא נראה את שדה התעופה לא כמשהו שמשרת ישראלים שטסים לחוץ-לארץ, אלא כשער הכניסה לתיירים, ולכן נעביר אותו למשרד התיירות, או לפחות ניתן למשרד התיירות אמירה מרכזית במה שקורה בו; ובוא נראה את נושא הוויזות וההיתרים לא כסוגיה שנוגעת רק למניעת כניסה של אנשים שאנחנו לא רוצים שייכנסו לכאן או יישארו כאן, אלא כמנוף או כמשהו שצריך לסייע בהבאת תיירים או בהסרת חסמים, ולכן נעביר את האחריות לעניין הזה למשרד הזה, או לחלופין ניתן למשרד התיירות איזשהו מעמד משמעותי בעניין הזה; ובוא נעביר את נושא תנאי ההעסקה בבתי-המלון, או הכּשרות, כמו שדיבר חבר הכנסת שטרן, נשים את כל הנושאים האלה תחת כנפי משרד התיירות – אתה מתאר לעצמך שלא רק שאני אשמח לעשות את הדבר הזה אלא אני מוכן להוביל אותו במלוא העוצמה והכוח.

יריב לוין: הוא לא יושב כאן, אבל אני רואה את כיסאו של השר ישראל כץ.

יריב לוין: אני לא בטוח שהוא ייענה מייד להצעה הזאת ויעביר אלי את רשות שדות התעופה.

עודד פורר: – – –

מאיר כהן: או את נושא הכּשרות.

יריב לוין: יש לי איזה צל של ספק שהשר אזולאי יסמיך אותי עכשיו לטפל בנושא הכּשרות – –

עודד פורר: – – – זה לא מה שאמרתי.

עודד פורר: זה לא מה שאמרתי.

יריב לוין: – – וגם משרד הפנים כנראה לא יפקיד בידי – – –

עודד פורר: זה ממש לא מה שאמרתי.

יריב לוין: לא, חבר הכנסת פורר, אני אומר בשיא הרצינות – – –

עודד פורר: מנכ"ל משרד העלייה והקליטה מחזיק בתוך שדה התעופה את הטרמינל שלו – –

יריב לוין: גם אנחנו, גם אנחנו.

עודד פורר: – – שדרכו עוברים, ואפשר להגיע להסכמה – – –

יריב לוין: גם אנחנו.

יריב לוין: חבר הכנסת פורר, אני יכול לומר לך, אני קיימתי סיור ברשות שדות התעופה – – –

עודד פורר: – – – להסיר חסמים – – –

יריב לוין: לא, לא.

יריב לוין: זה נעשה כל הזמן.

יריב לוין: נפגשתי עם הנהלת הרשות.

יריב לוין: אגב, קיבלתי שיתוף פעולה מצוין, ואנחנו מטפלים בהסרת הרבה מאוד חסמים, מנושאים שנראים פעוטים, של שילוט ונראוּת בשדה התעופה עצמו, ועד נושאים של טיפול באנשים שמעוכבים, נושאים של הפחתת אגרות, נושאים של הפיכת טרמינל 1 לנוח יותר לחברות low-cost.

יריב לוין: אני יכול לתת לך פה באמת רשימה ארוכה – – –

מאיר כהן: אדוני השר, אנחנו נסתפק בזה.

יריב לוין: האמן לי, כל חסם, אני מטפל בו נקודתית.

יריב לוין: אגב, אותו דבר מול משרד הפנים בנושאי ויזות.

יריב לוין: השגנו כבר הקלות משמעותיות לוויזות מסין, ואנחנו עושים פעולות עם מדינות נוספות.

יריב לוין: אם כוונתך לכך, אני אומר לך, הדבר הזה נעשה באופן שוטף, בסך הכול גם בשיתוף פעולה טוב.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה לחבר הכנסת פורר.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השר לוין, אני רואה את ההתלהבות כשאתה מדבר על משרד התיירות כאילו אתה לא עובר למשרד הכלכלה, כי משרד התיירות נראה כמלון אורחים ששרים מתחלפים בו מדי שנה-שנתיים.

יריב לוין: אני יכול לומר לך, חבר הכנסת אייכלר, שלמדתי שכנראה אני יכול לעזור לתיירות הרבה יותר ממשרד הכלכלה, אפרופו נושאי הרגולציה שדיברנו עליהם קודם.

ישראל אייכלר: עכשיו לשאלתי, אדוני השר.

יריב לוין: את הנאום הזה היית צריך לשאת כשראש הממשלה כאן.

יריב לוין: אין טעם כשהוא איננו כאן.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: השאלה שלי היא כזאת: האם המדינה עומדת להשקיע מאות מיליונים בעפר חוף ים-המלח כדי לתחזק את בתי-המלון הפרטיים שבשליטת בעלי הון, בגלל נזק שנגרם להם בגלל כריית משאבים בידי חברות ענק שמייצרות פוספטים וכו'?

ישראל אייכלר: אם כן, מדוע אזרח שמרוויח את שכרו בעמל רב חייב לשלם מס ולממן נזק שגרמו גורמים עסקיים לגורמים עסקיים אחרים.

ישראל אייכלר: האם אין פה עוול?

ישראל אייכלר: והשאלה השנייה, האם מדינה שמשקיעה בחולות של ים-המלח, ומדובר במאות מיליונים, מותר לה לגבות מסים על מוצרי מזון ומחיה ממיליוני ילדים וקשישים עניים, שהם יממנו את הנזקים שגרמו גורמים עסקיים לגורמים עסקיים?

יריב לוין: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

יריב לוין: ראשית, אני מוכרח לומר שמכל השרים שייצגתי מעל הדוכן עוד לא יצא לי, למזלי, לייצג את שר האוצר.

יריב לוין: והשאילתה שלך דווקא צריכה להיות מופנית אליו, כי האמת היא שההסכם שישנו בעניין הזה הוא הסכם בין המדינה לבין חברת כי"ל, והוא נוהל והובל על-ידי משרד האוצר והחשב הכללי.

יריב לוין: אנחנו לא חלק מההסכם הזה, כמשרד התיירות.

יריב לוין: זה נכון שהביצוע בפועל של הפרויקט נעשה על-ידי – הפרויקט הזה, יש לו כמה מרכיבים וחלקים, ויש בהחלט מעורבות של החברה להגנות ים-המלח, אבל התקציב הוא תקציב אוצרי וההחלטות הן החלטות שהתקבלו על-ידי משרד האוצר.

יריב לוין: צריך גם לומר שהרוב המוחלט של עלויות ההגנה על החופים ועל בתי-המלון משולמות וחלות על חברת כי"ל ולא על אוצר המדינה; גם את זה צריך לומר.

יריב לוין: ואני מוכרח לומר לך עוד דבר, וזה בוודאי חורג מגדר העיסוק של משרדי, אבל מאחר שאני מאמין בזה בכל לבי אני אומר את זה.

יריב לוין: אני חושב שלחברת כי"ל ובוודאי ל"מפעלי ים-המלח" יש חשיבות עצומה.

יריב לוין: נדמה לי שיש כאן יושב-ראש שיכול לתת על זה הרצאה יותר טובה ממני – – –

מאיר כהן: שום ספק.

מאיר כהן: שום ספק.

יריב לוין: אוי לנו ואבוי לנו אם המפעלים האלה לא היו קיימים.

יריב לוין: אני חושב שמה שהם נותנים לתושבי הדרום – – –

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע לך, אדוני השר, אבל אני תמיד אומר: טול את כי"ל מהנגב – סגור את הנגב.

יריב לוין: נכון, חד-משמעית.

יריב לוין: אני גם אגיד יותר מזה.

יריב לוין: אני לא נבהל מזה שאנשים מקימים מפעלים ומרוויחים כסף, בעיקר כאשר הם עושים את זה תוך שהם משלמים משכורות גבוהות ונותנים תנאי עבודה למי שעובד אצלם ובדרך הזאת מרימים אזור שלם.

יריב לוין: ואני חושב שצריך בעניין הזה להיות מאוד זהירים.

יריב לוין: ולכן גם, בשעתו התקבלה ההחלטה לא לסגור את המלונות – כי גם זה היה פתרון – משום שגם אז היינו מאבדים מקורות פרנסה משמעותיים מאוד.

יריב לוין: מי שיבקר היום באזור ים-המלח יראה באמת שינוי דרמטי שיש שם, חופים חדשים – –

מאיר כהן: – – –

יריב לוין: – – כל האתר נראה אחרת לגמרי ממה שהיה קודם, וזו הזדמנות להודות לכל אנשי החברה להגנות ים-המלח על הפעולה היוצאת מן הכלל שלהם בעניין הזה.

יריב לוין: ואנחנו ממשיכים בפיתוח שם.

יריב לוין: יש עוד הרבה דברים לעשות.

יריב לוין: אני הייתי שם רק בשבוע שעבר, ואני מוכרח לומר לך שנדרש באופן דחוף להקים שם מרכז מסחרי רציני כדי שלאנשים שם תהיה אפשרות גם לבלות ולעשות קניות, וגם מי שעובר בדרך יעצור שם.

יריב לוין: מה שאולי הכי חשוב, ולשם אנחנו הולכים – אנחנו נוציא מכרזים להקמת בתי-מלון חדשים.

יריב לוין: זה יגרום שגם ישפצו את הקיימים.

יריב לוין: גם להם, אגב, יש הרבה מאוד בעיות.

יריב לוין: אחת הבעיות הכי קשות: בעיה של עובדים, בעיה של היעדר נגישות של תחבורה ציבורית.

יריב לוין: בכל הנושאים האלה אנחנו מנסים לטפל, אבל בסך הכול, אני חושב שההסדר הקיים הוא הסדר מאוזן מבחינה כספית, הוא הסדר ששומר על המפעלים, שומר על המלונות, מאפשר את הפיתוח, גם של המפעלים וגם של המלונות, מאפשר לשמר את מקורות התעסוקה הכל-כך חשובים האלה בנגב; ובסך הכול גם מושך לכאן הרבה מאוד תיירים.

יריב לוין: אני יכול לומר לך שים-המלח הוא בוודאי במקום השני לפחות מבחינת מידת האטרקטיביות שלו כלפי התייר הפוטנציאלי שמגיע לישראל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

ישראל אייכלר: אין שום ספק בחשיבות של כי"ל ואין שום ספק בחשיבותם של המלונות וחשיבותה של התיירות.

ישראל אייכלר: שאלתי הייתה מופנית לגבי אותו סכום שאיננו השקעה של חברות גדולות שמשקיעות בחברות תיירות.

ישראל אייכלר: אין שום בעיה.

ישראל אייכלר: ההפך, צריך לעודד שבעלי הון שמוציאים מהאדמה דברים חשובים מאוד, לטובת הנגב ולטובת המדינה, יממנו את ההוצאות של המלונות והעסקים של אותם בעלי הון שעושים עסקים.

ישראל אייכלר: השאלה שלי הייתה בדלתא שבין מה שהמשקיעים משקיעים מהונם לבין מה שאתה לוקח – אתה כנציג הממשלה, ולא מעניין אותי אם אתה שר התיירות או שר האוצר, שאלתי נוגעת אליך כחבר הממשלה – על הדלתא של הכסף שנלקח מעניים כדי לממן את הנזק שגרמו אנשי עסקים לאנשי עסקים.

ישראל אייכלר: אני בעד שישבו מתכננים ויעשו תוכנית עסקית שתממן את המלונות ותאפשר לכי"ל לפעול, אבל לא על חשבון עניים שצריכים לשלם ממסיהם את אותה מערכת עסקית.

ישראל אייכלר: זה פשוט עושה שכל.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: חבר הכנסת אייכלר, אני לא מקבל את הצגת הדברים הזאת, אני מוכרח להודות.

יריב לוין: אני לא רואה את הדברים כך.

יריב לוין: הרי מדינת ישראל תומכת גם במפעלי היי-טק, ומדינת ישראל תומכת בהרבה מאוד יזמויות אחרות, וטוב שכך, מהסיבה הפשוטה שאחרת הן לא היו קמות.

יריב לוין: לבוא ולומר שכל פעם שאתה נותן תמיכה למפעל עסקי, בין אם הוא מלון, בין אם הוא "מפעלי ים-המלח" ובין אם הוא חממה טכנולוגית שבה פועלים מפעלי היי-טק, באופן הזה אתה גוזל את הכספים מפיהם של העניים – בעיני זה לא נכון.

יריב לוין: אגיד לך את האמת:

יריב לוין: אני חושב שההפך הוא הנכון; אם יש למדינה דרך להקצות משאבים לסייע לאוכלוסיות המוחלשות יותר, המשאבים האלה נובעים מכך שיש לנו את כל הגורמים היצרניים האלה, שהמדינה עוזרת להם לעמוד על הרגליים ועל-ידי כך הם מעסיקים עובדים, משלמים מסים, מביאים תיירים, מכניסים הכנסות לקופת המדינה, וההכנסות האלה עולות פי כמה על ההשקעות.

יריב לוין: ואני יכול לתת לך שוב דוגמה מתחום התיירות.

יריב לוין: צריך להבין שכל תייר שמגיע למדינת ישראל משאיר כאן 5,500 שקל בממוצע; כלומר, מיליון תיירים משאירים כאן 5.5 מיליארד שקלים.

יריב לוין: אם מגיעים אלינו, כמו שאמרתי קודם, קרוב ל-3 מיליון תיירים, גם במספרים הלא-מזהירים האלה, עדיין מדובר בתוספת הכנסה של 13–14 מיליארד שקל מדי שנה לקופת מדינת ישראל.

יריב לוין: האמן לי שהיא עולה מונים רבים מאוד על כלל ההשקעות.

יריב לוין: אני יכול להגיד לך, ההשקעות במלונות בשנה הן 160 מיליון שקל; ההשקעות של כל מה שנעשה בים-המלח מגיעות בערך לרבע מיליארד שקל בשנה; תוסיף לזה השקעות באתרי תיירות – עוד 160 מיליון שקל; תוסיף לזה השקעות בשיווק, תוסיף הכול, לא תגיע אפילו ל-10% מכלל ההכנסות שאנחנו מכניסים בשנה אחת.

מאיר כהן: תודה רבה.

יריב לוין: ולכן, צריך להבין שבשביל שיהיה למדינה מאיפה לתת, היא מוכרחה שיהיו מקורות הכנסה, ואת הדבר הזה עושים על-ידי פיתוח תעשייה, ועל-ידי פיתוח תיירות, ועל-ידי פיתוח היי-טק, ועל-ידי פיתוח משאבי הגז.

יריב לוין: ובמקום שבו המדינה צריכה להתערב ולסייע כדי שתהיה כדאיות כלכלית להמשיך בייצור ולהמשיך להביא את התוצאות, למשוך את התיירים ולייצא את היצוא מ"מפעלי ים-המלח", אני חושב שנכון וטוב שהמדינה עושה את הדברים האלה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא.

מאיר כהן: תמו השאלות.

מאיר כהן: בכל זאת יהיה אפשר לשאול את השר – מי שיבחר, כמובן – שאלות בנושא עידוד התיירות לעיר אילת, ייעול הליכי התכנון והבנייה להגדלת היצע ומגוון תשתיות האכסון התיירותיות והעלאת מוכנות תעשיית התיירות להתמודדות עם משברים גיאו-פוליטיים.

מאיר כהן: אם מישהו מרגיש צורך לשאול את השר – אני חושב שמיצינו את הנושאים האלה בשאלות.

מאיר כהן: אם לאו, אז תודה רבה, אדוני.

יריב לוין: על זה נאמר תודה, אבל אני לא הולך לשום מקום.

מאיר כהן: יש עוד שאילתות, סליחה.

מאיר כהן: בדיוק, תודה על השלב הזה.

מאיר כהן: תודה על השלב הזה.

מאיר כהן: אני חייב לציין שהתשובות היו מנומקות.

מאיר כהן: זה היה דיון טוב.

מאיר כהן: תשובות בנושא – כן.

מאיר כהן: השר – – –

יריב לוין: הנה, חזונו של חבר הכנסת אייכלר התגשם הרבה יותר מהר מן הצפוי.

מאיר כהן: השר המקשר בין הממשלה לכנסת יענה על השאילתות האלה בשם שר הכלכלה והתעשייה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה – איננה.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי: מינוי ממונה על הגבלים העסקיים – בבקשה, אדוני.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אני זוכר לך חסד של תקופה לא ארוכה במשרד התקשורת.

מיקי לוי: צר לי שאנחנו מעמיסים על כתפיך – – –

יריב לוין: לא, לא, חבר הכנסת לוי, תאמין לי, לא הייתי במשרד התקשורת אפילו יום אחד.

יריב לוין: זה שאני עונה כאן כל הזמן על שאילתות בעניין הזה, זה נכון.

יריב לוין: הייתי במשרד לביטחון פנים, לא בתקשורת.

מיקי לוי: וממונה על התקשורת לאיזה יום.

יריב לוין: לא לא, לא.

מיקי לוי: לא?

יריב לוין: לא.

מיקי לוי: אוקיי, אז אני – – –

יריב לוין: אל תיתן רעיונות.

יריב לוין: אל תיתן רעיונות.

חיים ילין: – – – כמוך, אתה צריך ממשלה של חמישה שרים, פתרת את כל הבעיות במדינה.

מיקי לוי: אם לא תענה לי, אני אבין את זה.

יריב לוין: לא, לא, אני אענה על הכול.

מיקי לוי: תשתדל.

מיקי לוי: העסקה המתגבשת בין "גולן טלקום" ל"סלקום", שאני מאוד מוטרד ממנה – פורסם כי המועמדים לתפקיד הממונה על ההגבלים העסקיים נשאלו במסגרת הריאיון לתפקיד על עמדתם בנושא, וזה רע בעיני.

מיקי לוי: אם אתה יודע, זה בסדר.

מיקי לוי: רצוני לשאול: 1.

מיקי לוי: האם נשאלו המועמדים בנוגע לעמדתם לעסקה?

מיקי לוי: רק כן או לא או לא יודע.

מיקי לוי: 2.

מיקי לוי: אם כן – מדוע?

מיקי לוי: 3.

מיקי לוי: אנחנו בלי ממונה על ההגבלים.

מיקי לוי: זה ממש לא טוב למדינת ישראל; מתי זה ייסגר?

יריב לוין: קודם כול, תודה רבה, חבר הכנסת לוי, אבל אתה לא צריך לעשות לי הנחות.

יריב לוין: זה בסדר, בדקתי, ויש לי תשובה מסודרת.

יריב לוין: ב.

יריב לוין: אני רק אצטרך שאתה תעיד שלא הזמנתי ממך את השאלה כדי שיהיה לי תירוץ ללמוד את המשרד.

יריב לוין: זה לא המצב.

יריב לוין: אני אענה לגופו של עניין.

יריב לוין: 1–2.

יריב לוין: קודם כול, נכון, המועמדים אכן נתבקשו להתייחס בראיונות לאפשרות המיזוג בין החברות ולומר מה דעתם המקצועית על מהלך זה.

יריב לוין: השאלה נשאלה עוד לפני שהחברות הודיעו בתקשורת על המיזוג, כשאלה היפותטית אפשרית, במטרה לבחון את דרכי החשיבה של המועמדים ואת הבנתם את המורכבות הקיימת בהחלטות וסיטואציות שהממונה על ההגבלים העסקיים מתמודד אתן.

יריב לוין: מיותר לציין שאין כאן תשובה נכונה אחת על שאלה מסוג זה.

יריב לוין: שאלות של אקטואליה מקובלות בראיונות עבודה, כידוע, על מנת לבחון דרכי חשיבה ויכולת ניתוח והתמודדות עם סיטואציות והחלטות שהתוצאות שלהן עדיין לא ידועות.

יריב לוין: 3.

יריב לוין: בעניין ועדת האיתור, היא נמצאת בשלבים מתקדמים בהליך.

יריב לוין: מטבעם של דברים, זה הליך מורכב, לא פשוט, לאחד התפקידים, כפי שציינת, החשובים והרגישים במשק.

יריב לוין: משרד הכלכלה פועל על מנת להשלים את ההליך הזה בכובד ראש.

יריב לוין: גם אם יתמהמה עוד קצת, בסופו של עניין יהיה לנו ממונה על ההגבלים העסקיים, והדברים בעניין הזה ישובו להתנהל באופן מלא, כפי שצריך להיות.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני מבין שחבר הכנסת נחמן שי לא נמצא; יש לו שתי שאילתות.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: הסתיים פרק השאילתות.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו לחקיקה.

מיקי לוי: מתי אדוני – – – את שר הכלכלה?

יחיאל חיליק בר: תקראו להם בבקשה.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש – – –

יחיאל חיליק בר: מה?

יחיאל חיליק בר: מה?

מיקי לוי: השר חובש את כובע – – –

יחיאל חיליק בר: האמת, ששלחתי לו סמ"ס.

יחיאל חיליק בר: הנה, הוא הגיע.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נאפשר לך, חבר הכנסת נחמן שי.

יחיאל חיליק בר: השאילתה שחבר הכנסת נחמן שי שאל את שר התקשורת בנוגע לשמות מתחם בישראל; בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי, שאל את שאילתתך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, תחום הקצאת שמות מתחם תחת שם ישראל הוא הנושא.

נחמן שי: התחום פועל בישראל זה שנים ללא הסדרה נאותה בחוק.

נחמן שי: רצוני לשאול: 1.

נחמן שי: האם תחום זה יוסדר בחוק?

נחמן שי: 2.

נחמן שי: האם ייקבע בחוק כי המדינה הנה בעלת הזכויות לכינוי המען המדינתי של ישראל?

נחמן שי: 3.

נחמן שי: האם ימונה רשם שמות מתחם בישראל והקצאה בפועל על-ידי גוף ציבורי מפוקח?

נחמן שי: תודה.

יריב לוין: תודה על השאילתה, חבר הכנסת שי, בנושא באמת מעניין.

יריב לוין: אנחנו כל כך רגילים להשתמש באינטרנט, ובאמת מעניין איך הדבר הזה עובד בנקודה הזאת.

יריב לוין: אחרי הבירורים שעשיתי, להלן התשובה: בהתאם למפורט במסמך מדיניות ורישוי שירותי אינטרנט, שנחתם על-ידי שר התקשורת דאז מר ראובן ריבלין, הוגדרו פעולות ושירותי אינטרנט אשר דורשים רישיון ממשרד התקשורת.

יריב לוין: בנוסף, הוגדרו סוגי פעילויות בענף האינטרנט אשר יוסדרו באמצעות הסדרה עצמית, ובהם פעילות שנקראת ניהול מרחב כינוי המען בסיומת il, שמשמעותו ניהול והקצאה של שמות מתחם תחת כינוי המען של ישראל.

יריב לוין: דהיינו, נקבע כי יתקיים תהליך שבו בעלי העניין בקהיליית האינטרנט הישראלית יגבשו בכוחות עצמם ובשיתוף הציבור פעילויות הסדרה עצמית לניהול והקצאה של שמות מתחם המסתיימים בכינוי המען של ישראל il.

יריב לוין: מנגנון זה – ואני חושב שזה מאוד מעניין; מדובר במנגנון של הסדרה עצמית בענף האינטרנט, ובפרט לגבי ניהול מרשם שמות המתחם תחת הסיומת הלאומית – קיים במדינות מערביות רבות, כדוגמת אנגליה: ניהול הסיומת uk, וגרמניה: ניהול הסיומת de.

יריב לוין: במדינות אלה הוקמו הגופים אשר מנהלים את מרשם שמות המתחם בהסכמה על-ידי כלל בעלי העניין, ללא מעורבות ממשלתית, ומתוך מטרה לשמור על נייטרליות ושימוש שוויוני ברשת האינטרנט.

יריב לוין: בישראל מנהל איגוד האינטרנט הישראלי – שהוא כמובן מלכ"ר – את מרשם השמות תחת כינוי המען של ישראל il.

יריב לוין: הקצאת שמות המתחם מתבצעת בפועל על-ידי רשמים מסחריים, הפועלים על-פי כללים המוסכמים בינם לבין איגוד האינטרנט הישראלי.

יריב לוין: בנוסף, קיים באיגוד האינטרנט מנגנון בוררות לפתרון קונפליקטים מסחריים או אחרים לעניין הקצאת שמות מתחם.

יריב לוין: הרשמים מבצעים את הקצאת כל שמות המתחם המסתיימים בסיומות הבאות: ac.il, k12.il, org.il, co.il, net.il, muni.il.

יריב לוין: בנוסף, שמות מתחם המסתיימים ב-gov.il מוקצים על-ידי תהיל"ה, ושמות מתחם המסתיימים ב-idf.il מוקצים על-ידי צה"ל.

יריב לוין: בסך הכול רשומים כיום כ-230,000 שמות מתחם תחת שם ישראל בשרתי המחשוב של איגוד האינטרנט הישראלי.

יריב לוין: רשת השרתים של האיגוד פועלת על-פי הנחיות האיגוד העולמי ICANN – Internet Corporation for Assigned Names and Numbers, אשר מנהל את רשת השרתים העולמית, Domain Name System servers, שמאפשרת לגלוש לכתובות אינטרנט בכל רחבי העולם מכל מקום בעולם.

יריב לוין: משרד התקשורת פועל להרחבת מרחב שמות המתחם גם לשפה העברית, ובמסגרת זו מוביל את תהליך אישורה של הסיומת הלאומית בעברית "יל", אשר תאפשר רישום שמות מתחם מלאים בעברית.

יריב לוין: תהליך זה מתבצע מול ארגון ICANN, באמצעות איגוד האינטרנט הישראלי, על מנת שלא לעכב את תהליך ההקצאה בלבד, אך זהותו של הגוף אשר ינהל את מרשם השמות תחת הסיומת הזאת עדיין לא נקבעה.

יריב לוין: כחלק מתהליך בחינה של מדיניות משרד התקשורת בתחום האינטרנט וכתוצאה מהעלייה המתמדת בחשיבותה ובהשפעתה של רשת האינטרנט על הכלכלה והחברה בישראל, החל בשנת 2015 משרד התקשורת בתהליך לימוד של המדיניות הממשלתית בתחום ניהול שמות המתחם בסיומות הלאומיות במדינות מערביות בעולם – אגב, ככל שיש מדיניות כזאת באמת.

יריב לוין: במסגרת זו המשרד בוחן את ההיבטים השונים הקשורים בנושא זה, ואני מניח שלאור הלימוד הזה יכול להיות שתתקבלנה החלטות לעשות איזשהם שינויים בהסדר הקיים, שבינתיים, ככל הנראה, עובד בצורה לא רעה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת שי, יש לך עוד שאלה בנושא הזה או שנעבור לשאילתה השנייה?

יחיאל חיליק בר: עוד שאלה.

נחמן שי: תודה רבה לך.

נחמן שי: אדוני השר, אני שמח שבזכות השאילתה צללת לתוך עולם חדש ולא טבעת.

נחמן שי: נראה לי שנחלצת.

נחמן שי: אבל אני שואל, מי אמור להגן על אותם 230,000 בעלי שמות מתחם בישראל מפני הפקעת מחירים?

נחמן שי: מהו הפיקוח הציבורי על מחירי השירות?

נחמן שי: זו שאלה מאוד חשובה.

נחמן שי: והאם אין מקום אולי להוזיל אותם כדי להגדיל בשיעור ניכר את מספר בעלי שמות המתחם בישראל, כי אנחנו רוצים שיהיו לנו יותר בעלי שמות מתחם.

נחמן שי: זו אומנם התארגנות פרטית, אני לא פוסל על הסף התארגנות פרטית, למרות שאנחנו נגד הפרטות וכו'; יכול להיות שזה רעיון טוב, אבל מי מפקח על המחיר, על העלות שלו, ומי מבטיח שהשירות הזה יצמח הלאה?

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: תראה, אני לא מכיר תלונות, בהיקפים משמעותיים בוודאי לא, אבל אפילו בהיקפים מצומצמים יותר, סביב הסוגיה הזאת וסביב התנהלות ההסדר הזה וסביב התנהלות מוסד הבוררות, במקרים שבהם נדרשת בוררות.

יריב לוין: בסך הכול אני חושב שההסדר הזה עובד טוב.

יריב לוין: שוב, כפי שאני אומר, בלא מעט מדינות בעולם הדברים מתנהלים בצורה הזאת.

יריב לוין: יחד עם זאת, ברור לגמרי שאם ישנן תלונות כאלה, הכתובת שאליה יש להעביר אותן היא משרד התקשורת.

יריב לוין: אם יתברר למשרד התקשורת שמתקבלות תלונות רבות, והן גם מוצדקות והן גם לא מטופלות כפי שצריך, בוודאי יינתנו וייבחנו הדרכים כדי אולי לשנות את ההסדר הקיים.

יריב לוין: נדמה לי שכרגע זו לא הבעיה.

יריב לוין: אני לא מכיר מצב שדווקא כאן נגבים איזשהם תעריפים שהם חריגים.

יריב לוין: אבל אני אומר שוב, דלתו של משרד התקשורת – – –

נחמן שי: יש רק שחקן אחד.

יריב לוין: כן, אבל יש שחקן אחד משום שבסוף צריך מישהו אחד שמנהל ומאסדר את העניין הזה.

יריב לוין: אבל צריך לזכור שהוא פועל אל מול האיגוד העולמי, ובסך הכול תחת הסדרים – זה עניין בין-לאומי לחלוטין.

יריב לוין: אני לא מכיר, ולא דווח לי לפחות, על איזושהי פנייה או בעיה נקודתית בסוגיית התעריפים.

יריב לוין: אני בהחלט אומר, חבר הכנסת שי, שאם יש טענות כאלה או ישנה בעיה מן הסוג הזה, אני מוכן שאפילו באמצעותי – תפנה אלי את העתקי התלונות האלה, אני אעביר אותן למנכ"ל משרד התקשורת, אני בטוח שיינתן להן מענה.

יריב לוין: אני אומר שוב, נדמה שההסדר הקיים בסך הכול עובד בצורה טובה.

יריב לוין: אם יתברר אחרת, תמיד משרד התקשורת יכול להתערב, להיכנס לתחום הרגולטורי.

יריב לוין: אבל אני חושב שבמקום שהמערכת המסחרית מסתדרת טוב בלי רגולציה, צריך סיבה טובה להחיל רגולציה ולא לחפש את הרגולציה במקום שאפשר להסתדר בלעדיה.

נחמן שי: אבל המטרה להקטין עלויות, ואם יש לך ספק אחד – – –

יריב לוין: השאלה שוב, האם אפשר להקטין.

יריב לוין: בכל מקרה, זה לא ספק אחד.

יריב לוין: צריך להבין, זה לא לספק את השמות.

יריב לוין: חייב להיות ניהול, כי אם יהיו שני גורמים, עלולים לתת את אותו שם לשני גורמים שונים.

יריב לוין: לכן ברור שחייב להיות גורם אחד שבסוף מאשר, ואם שניים אוחזים בשם, הוא מקיים ביניהם איזה הליך בוררות ומכריע.

יריב לוין: לכן, זה לא עניין של ספק, זה לא ספק תשתיות אלא זה גוף שמאסדר את החלוקה.

יריב לוין: לכן, יהיה בכל מקרה אחד.

יריב לוין: השאלה, אם הוא צריך להיות גוף אזרחי מסחרי חיצוני או שהמדינה צריכה להלאים את הדבר הזה.

יריב לוין: כנראה בהרבה מקומות זה לא הולאם, זה עובד דרך המערכת האזרחית.

יריב לוין: בישראל אימצו את הדגם הזה כבר לפני זמן די רב.

יריב לוין: כנראה, על-פי מה שאני מבין, לפחות, העניין עובד בסך הכול בצורה טובה.

יריב לוין: אם יתברר שמתחוללים פה דברים שאסור שיקרו ותהיינה תלונות כאלה, הן בוודאי תיבדקנה.

יריב לוין: ואם יתברר שמאיזושהי סיבה חל שינוי לרעה וההסדר הקיים לא מתאים עוד, אז ודאי שמשרד התקשורת לא יברח מאחריותו ויטפל בדברים.

נחמן שי: אין לנו שר תקשורת, אני לא אחזור לזה, אני חושב שזה דבר שנכון לבדוק אותו מדי פעם כשהמצב הוא כזה.

יריב לוין: אני אומר, לא מכירים, אנחנו לא מכירים בעיה כזאת.

יריב לוין: אבל אם יש, יש לך תלונות, יש טענות, אנחנו יותר מבעד לשמוע ולבדוק אותן ברצינות.

יחיאל חיליק בר: טוב, לחבר הכנסת שי יש עוד שאילתה: הדפסת בולי ישראל על-ידי חברה פרטית בצרפת, בבקשה.

נחמן שי: הדפסת בולי ישראל על-ידי חברה פרטית בצרפת – זה שנים בולי מדינת ישראל מודפסים על-ידי חברה פרטית בצרפת.

נחמן שי: שאלתי: מדוע הדפסת הבולים, או לפחות חלק מהם, אינה מתבצעת בישראל?

יריב לוין: תודה, חבר הכנסת שי.

יריב לוין: לשאלתך: תחילה אבקש להבהיר כי מבדיקה שערכנו עם השירות הבולאי בחברת "דואר ישראל" עולה כי חלק נכבד ממוצרי השירות הבולאי כן מודפסים בארץ.

יריב לוין: למעשה, רוב מכריע של הוצאות ההדפסה של השירות הבולאי, למעלה משני-שלישים, הנו בגין עבודות הנמסרות לספקים בישראל ולא מחוצה לה.

יריב לוין: אשר לסוגיית הבולים, אכן, עד תחילת שנת 2010 הדפיס השירות הבולאי את בולי ישראל, על-פי חוק, במדפיס הממשלתי.

יריב לוין: בינואר 2009 הודיע מינהל הרכש הממשלתי כי בעקבות החלטת ממשלה בעניין ובהתאם להמלצות הוועדה לבחינת עתידו של המדפיס הממשלתי שמינה שר האוצר דאז, תופסק פעילות הדפסת הבולים במדפיס הממשלתי.

יריב לוין: חשוב לציין כי כבר אז דיווח השירות הבולאי כי קיים פער באיכות ההדפסה והנקבוב של בולי ישראל לעומת בולי מדינות העולם המתקדמות, עובדה שעלולה הייתה לפגוע במוניטין הטוב שיצא לבולי ישראל כנציגים נאמנים של מדינתנו בעולם בכלל ובעולם הבולאות הבין-לאומי בפרט.

יריב לוין: בעקבות כך, ובמטרה להבטיח רציפות הדפסת בולי ישראל, אישר שר התקשורת – שוב, הכול דאז – הדפסה של בולים אד-הוק, שלא באמצעות המדפיס הממשלתי, ובאוקטובר 2012 תוקנו תקנות הדואר (דרכי השירות הבולאי) (תיקון), התשע"ג–2012, כך שתתאפשר הדפסת הבולים בידי המדפיס שאותו יבחר מנהל השירות הבולאי, בהסכמת שר התקשורת, ובלבד שהפיקוח המלא של עבודת ההדפסה יהיה בידי המנהל או בידי מי מטעמו.

יריב לוין: לעניין השיקולים לבחירת המדפיס כאמור, קובעות התקנות כי יובאו בחשבון, בין השאר, שיקולים של איכות עבודת ההדפסה, הבטחת אספקה סדירה של בולים, וכן טובת הציבור.

יריב לוין: השירות הבולאי ערך בדיקה, והתברר כי אין בית-דפוס בישראל שיכול לבצע את כל עבודת ההדפסה – אני חוזר, כי זה חשוב – לרבות בכל הקשור לטכנולוגיות חדישות של הדפסה ונקבוב, וזאת בהתאם לדרישות הביטחון המחמירות, כנדרש בהדפסות בולים.

יריב לוין: וזה כמובן תחום שכל הזמן מתפתח.

יריב לוין: בהתאם לכך, פנתה בדצמבר 2012 חברת "דואר ישראל" לשר התקשורת דאז מר משה כחלון בבקשה לאשר את בתי-הדפוס "אנסחדה" בהולנד ו"קרטור" בצרפת, שהם בעלי אישור להדפסה ביטחונית מטעם "אינטרגרף", ארגון עולמי המטפל, בין היתר, בפיקוח על הדפסות ביטחוניות, כגון שטרות כסף ובולים.

יריב לוין: מהשירות הבולאי נמסר כי לבתי-דפוס אלה ניסיון עשיר בהדפסת בולים ושטרות של למעלה מ-100 מדינות מתקדמות בעולם.

יריב לוין: הבקשה אושרה על-ידי שר התקשורת דאז.

יריב לוין: עוד עלה מבירורי אצל השירות הבולאי כי בשל שיקולי ביטחון ואיכות לא ניתן לבצע בבתי-דפוס – – –

יחיאל חיליק בר: חבר'ה, יש פה שניים וחצי ח"כים ולא שומעים את השר.

יחיאל חיליק בר: לך לידה, ביטן, תשקיע.

נחמן שי: מי זה החצי?

יריב לוין: אני אומר שוב, צריך לציין שבשל שיקולי ביטחון ואיכות לא ניתן לבצע בבתי-דפוס בעלי אישור להדפסות ביטחוניות כאמור רק חלק מתהליך ההדפסה – אלא את כל התהליך.

יריב לוין: דוחות, כמובן, ומעקב נעשים ומועברים כנדרש למשרד התקשורת.

יריב לוין: אני רוצה להדגיש שכל יתר עבודות ההדפסה של השירות הבולאי, שההוצאות בגינן הן למעלה משני-שלישים מהוצאות ההדפסה שלו, נעשות בישראל.

יריב לוין: מדובר בעבודות כגון דפי מזכרת בולאיים, הדפסות על גבי גיליונות "הבול שלי", עלונים וחוזרים, כריכת דפיות הבולים, כרזות, קונטרסים, גלויות פרסום הבולים, מכתב שנתי למנויים – אני יכול להמשיך, הרשימה כמובן עוד ארוכה.

יריב לוין: לכן, אנחנו מצויים בהסדר הקיים.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: נחמן, עוד שאלה?

נחמן שי: אני מבין, אדוני השר, את הבעייתיות של הדפסת בולים, זה באמת במשפחה של נושאים מיוחדים, כמו מטבעות או שטרות וכדומה, הדפסת כסף.

נחמן שי: השאלה עוד פעם, תוך כדי מבט לאחור, האם נעשה פה מכרז?

נחמן שי: האם נבדקו הצעות?

נחמן שי: האם נבדקו עלויות?

נחמן שי: אנחנו תמיד צריכים לבדוק.

נחמן שי: עוד פעם, זה גם כמו ספק יחיד, לצורך העניין, אם כי יש שני בתי-דפוס.

נחמן שי: למיטב ידיעתי, בעיקר עובדים עם הצרפתי, לא עם ההולנדי.

נחמן שי: עוד פעם, מי מפקח?

נחמן שי: זאת תמיד השאלה.

נחמן שי: מי מקפיד שלא יהיה פה שימוש לרעה במשאבים ציבוריים?

יריב לוין: הטיפול והפיקוח הם כמובן של השירות הבולאי.

יריב לוין: צריך, כפי שאמרתי, לזכור שבעניין הזה יש מגבלות מאוד קשות, בגלל בעיות של זיופים וביטחון וכן הלאה.

יריב לוין: ולכן ברור לגמרי שהבחירה בבתי-דפוס שהם המובילים בעולם פירושה לא לקבל את הכי זול שאפשר למצוא.

יריב לוין: אני חושב שזה מובן מאליו.

יריב לוין: אבל אני חושב שבסך הכול, בעניין הזה, מובן שהנזק מזיוף עולה בהרבה על החיסכון שאולי עלול להיות בהתפשרות או בפשרה בעניין הזה.

יריב לוין: וכמובן, כל חוזה וכל הסכם הוא מוגבל בזמן ונבדק מדי תקופה, כפי שנעשה בכל תחום אחר.

יריב לוין: אני אומר שוב: אם יש טענה שאפשר לקבל מחירים יותר טובים אצל גורמים מקבילים, בעלי יכולת זהה; או לחלופין, אם במהלך הזמן שעבר קם בארץ פתאום גורם שיש לו טכנולוגיות ויכולות שוות ערך למה שקיים בבתי-הדפוס האלה, עם ההכרה הבין-לאומית וכל האישורים הנדרשים, ויש אולי מקום לשקול מחדש עבודה גם באמצעותו, אני אומר שוב: תביא – בשמחה – את הדברים האלה; אני אפנה אותם – גם למנכ"ל המשרד, ודרכו לגורמים המקצועיים הרלוונטיים.

יריב לוין: אני בטוח שהם ייבדקו בנפש חפצה.

נחמן שי: תודה רבה.

יריב לוין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני שר התיירות.

יחיאל חיליק בר: אתה משוחרר מתפקידך.

נחמן שי: השר המתאם.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו – מה?

נחמן שי: הוא השר המתאם.

נחמן שי: הוא לא ענה בתוקף תפקידו כשר התיירות.

יחיאל חיליק בר: קודם הוא גם ענה בתפקידו כשר, לפני שבאת.

יחיאל חיליק בר: [מס' כ/608; "דברי הכנסת", חוב' י"א, עמ' 7922; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41), התשע"ו–2016, לקריאה שנייה ושלישית, כולל לוח התיקונים להצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

): כבוד היושב-ראש, מדובר בתיקון לחוק הכנסת בעניין השדלנים, ואני תמיד מוסיף תי"ו, דרך אגב, שתדלנים; לא יודע למה החליטו שזה בלי תי"ו, אבל לא משנה.

): קריאה שנייה ושלישית; היא מוגשת מטעם ועדת הכנסת.

): אנחנו מדברים פה על תיקונים לחוק, חוק הכנסת, בעניין הזה.

): כבר ב-2012 היו תיקונים, ואנחנו הוספנו תיקונים שאנחנו חושבים שהם משמעותיים לעניין הזה.

): ההצעה הזאת, ההצעה, ההכנה בוועדה, אושרה פה-אחד על-ידי חברי הוועדה.

): ההצעה באה להגביר את חובת השקיפות ולקבוע כי שדלן הנוכח בישיבת ועדה של הכנסת, במשכן הכנסת או מחוצה לו – זה שינוי שלא היה בחוק הקודם – יהיה חייב להירשם בפרוטוקול הישיבה בציון שמו ופרטי הלקוח שהוא מייצג בישיבה.

): כמו כן, יהיה עליו לציין פרטי לקוחות קבועים, נוספים, שלו או של חברת השדלנים שבה הוא עובד, שנושא הישיבה נוגע להם באופן ישיר.

): הכוונה שאם הוא בא לייצג, סתם לדוגמה, את "רציו", אבל הוא מייצג גם את תשובה, אז ברור שהנושא גם משפיע על תשובה, ולכן הוא יהיה חייב לציין גם את זה וגם את זה, שהוא בא לייצג גם אותם.

): תיקון נוסף קובע: כאשר שדלן פונה בכתב או בעל-פה לחבר הכנסת או לעובד הכנסת או ליועץ פרלמנטרי או לעובד סיעה – הוספנו בחוק גם עובד סיעה, מה שלא היה קודם – או מדבר בוועדה, יהיה עליו לציין לא רק את עובדת היותו שדלן ואת פרטי הלקוח שבשמו הוא פונה, כקבוע היום, אלא גם מה האינטרס הישיר שהוא מבקש לקדם.

): זו התוספת: גם עובד הסיעה וגם האינטרס הישיר שהוא בא לקדם.

): סעיף נוסף בא לקבוע כי יושב-ראש הכנסת, המעניק היתרי כניסה לכנסת לשדלנים, יקבע מתחמים מסוימים במשכן הכנסת שאליהם תיאסר או תוגבל כניסתם.

): היום יש את זה בהוראות נוהל; היושב-ראש, במסגרת חוק המשכן, עושה את זה.

): אנחנו ביקשנו שנכניס את זה גם לחוק הזה, על מנת שלא יהיה מצב שיושב-ראש הכנסת לא יקבע מתחמים כאלה, אם הוא יחליט לא לקבוע.

): תיקון נוסף שמציעה הוועדה: לקבוע תקופת צינון של שישה חודשים למי שהיה יועץ פרלמנטרי ורוצה לעבוד כשדלן, ובלבד שעבד כיועץ פרלמנטרי לפחות שנה אחת ברציפות.

): חובה זו לא תחול על מי שכבר קיבל היתר לפעול כשדלן עד תחילתו של החוק.

): יש הרבה מאוד עוזרים פרלמנטריים שהולכים להיות שדלנים.

): לח"כים יש מגבלה של שנה.

): אנחנו חשבנו שראוי שגם העוזרים, שיש להם השפעה וקשרים עם הח"כים, שגם הם יעברו תקופת צינון – אומנם פחותה, אבל יעברו תקופת צינון.

): תיקונים נוספים עניינם איסורים החלים על שדלנים וסמכות הוועדה בראשות יושב-ראש הכנסת המוסמכת לדון בעניינם.

): בהקשר זה נקבע כי שדלן לא יפגע פגיעה ממשית בכבוד הכנסת או בכבוד חבריה, ואם עשה כן, תוכל הוועדה לקבוע כי יישלל ממנו ההיתר לפעול כשדלן בכנסת או שלא יוכל להיכנס אליה.

): דוגמה שהייתה בעבר: היה קורס אצל חברת לוביסטים, ואחד המרצים או אחד הבעלים אמר למתמחים האלה שהוא יכול להעביר כל חוק שהוא רוצה בכנסת.

): זה דבר שאינו נכון, קודם כול, אבל עובדתית הוא פוגע בכבוד הכנסת, כבוד חברי הכנסת.

): מוצע להעניק לוועדה גם את הסמכות לתת סנקציות על-תנאי.

): היום הוועדה מוסמכת רק לבטל היתר; אמרנו שבהתאם לנסיבות היא תוכל גם לתת בתחילה עונש על-תנאי.

): עוד נקבע כי הוועדה בראשות יושב-ראש הכנסת תוכל לפעול בעניינו של שדלן שנחקר או הועמד לדין פלילי בקשר לפעילותו כשדלן.

): מוצע כי החוק ייכנס לתוקף ב-1 בפברואר, וזאת כדי לאפשר לכנסת ולוועדות הכנסת להתארגן בהתאם.

): הסיבה היא שהיום בדרך כלל מעבירים פתק או דף כזה, דף נוכחות, וגם הוא לא חל על מי שנכנס ויוצא, ולא חובה להירשם.

): כיוון שיש חובה כזאת, מישהו צריך לבצע את העבודה.

): אנחנו נצטרך – אחד מעובדי הוועדה, הוא יהיה האיש שיבואו אליו, וזה מצריך התארגנות מסוימת של מנכ"ל הכנסת במסגרת הוועדות, ולכן אמרנו שהתוקף יהיה מ-1 בפברואר ולא מיידית.

): הצעת החוק אושרה כאמור פה-אחד.

): לא הוגשו לה הסתייגויות.

): לכן אבקש את אישורה של הכנסת בקריאה שנייה ושלישית.

): תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: להצעת החוק הזו לא היו הסתייגויות, אבל היו בקשות דיבור של חברי כנסת שלא נמצאים פה, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על החוק, כולל לוח התיקונים.

קריאה: – – – שנייה?

יחיאל חיליק בר: בקריאה שנייה.

יחיאל חיליק בר: ההצבעה החלה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 3 בעד סעיפים 1–5 – 10 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–5 נתקבלו.

יחיאל חיליק בר: כן, עשרה בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41) עברה בקריאה שנייה, כולל לוח התיקונים להצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים מייד להצבעה בקריאה שלישית על הצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 4 בעד החוק – 10 נגד – אין נמנעים – אין חוק הכנסת (תיקון מס' 41), התשע"ו–2016, נתקבל.

יחיאל חיליק בר: עשרה בעד, ללא מתנגדים ונמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41), התשע"ו–2016, כולל לוח התיקונים להצעת החוק, עברה בקריאה שנייה ובקריאה שלישית והחוק ייכנס לספר החוקים.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/612); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 43) (קובלנות), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת – קריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

): כן, תודה רבה.

): קודם כול, תודה רבה על ההצבעה הראשונה.

): אנחנו – – –

חיים ילין: מה שקובע זו לא הכמות, זו האיכות.

מירב בן ארי: – – – מי שנשאר.

חיים ילין: רק תזכור את זה.

חיים ילין: תזכור.

): זה נכון.

): לא אמרתי כמות.

): אני מודה לכם על ההצבעה, לא לאלה שלא הצביעו – –

חיים ילין: אופוזיציה – – –

): – – ושלא נמצאים פה.

חיים ילין: – – –

מירב בן ארי: – – – לקואליציה.

חיים ילין: אופוזיציה.

חיים ילין: קואליציה – – –

): אוקיי.

): אני מודה גם לאופוזיציה וגם לקואליציה.

חיים ילין: אני מודה לך.

): במיוחד לאלה שנמצאים פה.

יוסף ג'בארין: יכולנו להפיל את זה בקלות.

): ובמיוחד ליש עתיד.

): במיוחד ליש עתיד.

חיים ילין: לא, היינו יכולים להפיל את זה בלי שתרגיש.

יחיאל חיליק בר: יש עתיד, במיוחד לחיים – – –

): אז זה, הבאנו את זה בהסכמה.

): אז בהסכמה אין בעיה.

): טוב, פה, האמת שהצעת החוק הזאת, פשוט היועצת המשפטית של הוועדה, גברת ארבל, הפנתה את תשומת לבי שב-2012 ניתן פסק-דין, ובית-המשפט קבע שהקובלנה הפרטית, חוק החסינות לא חל עליה; זה בלי להתייעץ, לא עם היועץ המשפטי לממשלה ולא עם היועץ המשפטי לכנסת.

): אתם יודעים שבדין הפלילי יש מצד אחד הגשת כתב-אישום מידי הגופים – יועץ משפטי, משטרה וכו', ויש גם אפשרות לקובלנה פרטית בסעיפים מסוימים בחוק, לא לכל דבר; שם אזרח יכול להגיש תביעה פלילית נגד אזרח אחר.

): היא קבעה שזה לא חל, ועל כן היינו חייבים להביא את זה כהצעה לתקן את החוק, כי לא יכול להיות שחוק החסינות לא יחול על העניינים האלה.

): בנוסף לזה, אומנם משרד המשפטים אמר בדיון בוועדה שיש לו כוונה בכלל לבטל את מוסד הקובלנה הפרטית, אבל כל עוד הוא לא מבטל, אנחנו רוצים להחיל את זה.

): עד שהוא יבטל, אז גם זה, בעצם – לא יהיה לו משמעות.

): אז אנחנו מציגים לקריאה ראשונה את התיקון לחוק חסינות חברי הכנסת מטעם ועדת הכנסת.

): כיום קובע חוק החסינות כי כתב-אישום נגד חברי הכנסת יוגש באישור היועץ המשפטי לממשלה.

): היועץ המשפטי לממשלה בודק שלא מדובר במעשה שהחסינות המהותית חלה עליו ושמתקיימת תשתית ראייתית הולמת.

): לעומת זאת, החוק אינו מעניק כל תפקיד ליועץ המשפטי לממשלה לשם הגשת קובלנה פרטית על-ידי אדם פרטי נגד חבר הכנסת, למרות שמדובר בהליך פלילי לכל דבר ועניין.

): זה, בעצם, פסק-הדין.

): לא החילו את זה על הקובלנה הפרטית.

): בהקשר זה חשוב להזכיר שחוק סדר הדין הפלילי קובע כי לא תוגש קובלנה נגד עובד מדינה בשל מעשה שעשה תוך מילוי תפקידו אלא בהסכמת היועץ המשפטי לממשלה.

): מה שאנחנו עשינו – לקחנו את הסעיפים האלה בחוק הזה, ובעצם יישמנו אותם בהצעת החוק הזאת.

): בדומה לחסינות בהגשת כתב-אישום, מוצע שלא לאפשר נקיטת הליך של קובלנה פלילית, על כל ההשלכות הנובעות מקיומו ומתוצאותיו, בלי שהעניין אושר בידי היועץ המשפטי לממשלה.

): ועדת הכנסת אישרה את ההצעה פה-אחד.

): אבקש מהכנסת לאשרה בקריאה ראשונה ולהחזירה לוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה רבה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: להצעת החוק הזאת יש רשימת דוברים.

יחיאל חיליק בר: ויתר, לא נמצא, לא נמצא, לא נמצאת, לא נמצאת, לא נמצאת, לא נמצא, לא נמצא, לא נמצאת, לא נמצאת, לא נמצא, לא נמצא, לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: מירב בן ארי, את נמצאת.

מירב בן ארי: לא.

יחיאל חיליק בר: אה, מוותרת.

יחיאל חיליק בר: עד שהגעתי לאחד שנמצא.

יחיאל חיליק בר: אז רגע.

יחיאל חיליק בר: נחמן ויתר.

יחיאל חיליק בר: לא נמצא, לא נמצא, לא נמצא, איציק שמולי – לא רוצה, לא נמצא, יוסף ג'בארין – נוכח אך לא רוצה, לא נמצא, לא נמצא, לא נמצא, לא נמצאת, לא נמצאת.

יחיאל חיליק בר: עבדאללה אבו מערוף?

עבדאללה אבו מערוף: בעד.

יחיאל חיליק בר: לא נמצא, עיסאווי – לא נמצא, אחמד טיבי – לא נמצא, לא נמצא, לא נמצא, לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: מיקי לוי, האחרון, יש לך הזדמנות.

יחיאל חיליק בר: לא? יפה.

יחיאל חיליק בר: אז מי שנמצא ויתר, ומי שלא נמצא – לא נמצא.

יחיאל חיליק בר: על כן, אנחנו מצביעים על החוק הזה כרגע בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 43) (קובלנות), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 11 בעד, ללא מתנגדים וללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: אני קובע כי הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 43) (קובלנות) עברה בקריאה ראשונה ותעבור לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יחיאל חיליק בר: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/611); נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 44) (הודעה על סיום עסקה לתקופה קצובה), של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

יחיאל חיליק בר: תציג את ההצעה חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, חברי – אין פה חברותי, אז חברי חברי הכנסת, בקצרה, הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 44) (הודעה על סיום עסקה לתקופה קצובה), התשע"ו–2015, עולה לקריאה ראשונה.

מירב בן ארי: בקצרה – ההצעה טובה מאוד: כאשר אתה מתקשר עם חברת סלולר או חברת תקשורת או כל חברה שיש בה עסקה קצובה, 21 יום לפני שמסתיימת העסקה שלך מתחייבת החברה לשלוח לך מסרון ולהודיע לך שהעסקה הסתיימה, ועליך ליצור קשר עם החברה.

מירב בן ארי: המטרה של הצעת החוק הזאת פשוט הגיעה מהציבור: כשמסתיימת עסקה בדרך כלל מכפילים או מעלים את המחיר של המבצע, ולכן, ברגע שתקבל את המסרון, תהיה אחריות של הצרכן להודיע.

מירב בן ארי: ההצעה עברה פה-אחד בוועדת הכלכלה.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להודות ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל ולצוות הוועדה.

מירב בן ארי: אני קוראת לחברי הכנסת, קואליציה–אופוזיציה, להצביע.

מירב בן ארי: זאת הצעת חוק חשובה לנו, ובכלל לכל הצרכנים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לך, חברת הכנסת בן ארי.

יחיאל חיליק בר: שוב יש לנו רשימת דוברים; לא אעבור על כולם.

יחיאל חיליק בר: חיים ילין הוסיף את עצמו, אז אתה גם רוצה?

יחיאל חיליק בר: יוסף ג'בארין לפניו.

יחיאל חיליק בר: אתה רוצה להיות אחריו?

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: נחמן, אתה מוותר?

יחיאל חיליק בר: אז יוסף ג'בארין, ואחר כך נעבור להצבעה.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה, אני בעד החוק, לא באתי לדבר נגד החוק.

חיים ילין: אני גם חושב, מירב, שאת עושה עבודה בלתי רגילה, באמת, בכנסת, ולהביא חוק שהציבור רוצה אותו ולייצג אותו, זה הכי טוב שיש בעולם.

חיים ילין: זה מתחבר, בעצם – – –

קריאה: בניגוד לאחרים.

חיים ילין: זה מתחבר לי, כששאלו אותי על השדלנים, אז אמרתי שאני רוצה להיות הלוביסט הכי טוב שיש לציבור.

חיים ילין: זה התפקיד שלי, ואת זכית עכשיו – בחוק הזה.

חיים ילין: אבל זה מתחבר לחוק הראשון, כי, כידוע, יש לנו אפשרות להגיד את מה שעל לבנו.

חיים ילין: דוד, אני מברך אותך על החוק, אבל אני חושב, ואני אומר לך את זה: יש היום מנכ"לים במשרדים שהיו באוצר, עברו לחברות סלולר וחזרו להיות מנכ"לים; בלי צינון, בלי כלום.

חיים ילין: אני לפעמים חושב שאותם פקידים הולכים לנהל משא-ומתן – – –

דוד ביטן: – – –

חיים ילין: על זה רציתי להגיד לך.

חיים ילין: זה נראה לי יותר גרוע כמעט מכל דבר שאתה יכול לחלום עליו – אנשים שעוברים מצד לצד, עושים את כל מה שצריך ואחרי זה חוזרים בחזרה.

חיים ילין: אני אומר לך, זה השקעה של 4,000 שקל לחודש, שכר מינימום, אני מוכן להיות שם, לעבור לצד השני ולקבל מיליונים ואני מסודר.

חיים ילין: למה לעשות את זה?

חיים ילין: צריך לשים גם שם.

חיים ילין: והדבר האחרון שאני מבקש ממך – הנושא של אישורי כניסה, לא רק ללוביסטים.

חיים ילין: כמעט כל מי שמתפקד, לכל מפלגה, והוא נמצא בשלטון או לא בשלטון, מקבל פה כרטיסי כניסה.

חיים ילין: זה הבית שלנו, דרך אגב.

חיים ילין: אם אנחנו באמת רוצים לשמור על הבית – כבר פעמיים ביקשתי דיון ופסלו לי אותו; תעלה אותו אצלך בוועדה, כי זה המקום היחידי, ועדת הכנסת, שאפשר לדון בו על העניינים שלנו.

חיים ילין: אין כמעט מקום שאפשר לדון בו, רק שם.

חיים ילין: בואו נהיה שקופים, בואו באמת נעשה את מה שאנחנו צריכים לעשות למען העם הזה, ושהבית הזה יהיה הגון, הוגן וצודק, והוויכוחים יהיו רק אידיאולוגיים ולא מפלגתיים.

חיים ילין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: לאחר מכן נעבור להצבעה על החוק.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, תודה, האמת היא שלא תמיד יוצא לנו לתמוך בהצעת חוק ושהיא תעבור, אז לפחות צריך ליהנות מהרגע הזה ולדבר משהו לעניין.

יריב לוין: – – – לנו לא תמיד יוצא לתמוך בהצעת חוק שכולנו תומכים בה.

יריב לוין: כל אחד והצרות שלו, אתה יודע.

יריב לוין: זה החיים בקואליציה.

חיים ילין: לא, בשיטה הזאת שאנחנו עובדים, אלה – – –

יוסף ג'בארין: אחת החוויות המעניינות שחוויתי בוועדת החינוך שאני חבר בה, שחברי הכנסת באים ומצהירים לפרוטוקול שהם עקרונית נגד הצעת החוק שהוועדה דנה בה אבל בכל זאת הם מצביעים בעד, כי הם בקואליציה; אבל בכל זאת הם מצביעים בעד, כי הם בקואליציה.

יוסף ג'בארין: האמת היא שההערה שלי, בכל זאת לגופו של עניין – יצא לי גם קצת לדבר עם חברת הכנסת בן ארי בסוגיה הזאת – בכל מה שקשור לתקשורת בין עסקים לבין אוכלוסיית האזרחים במדינה, פשוט צריך לשים לב למשהו שלפעמים לא נמצא בשיח – ש-20% מקהל הצרכנים הם מהחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: ההנחה שאומרת שכולם שולטים בעברית ויודעים עברית, אצל קהל לא מבוטל היא הנחה שלא תמיד מתקיימת.

יוסף ג'בארין: לכן, הבקשה שלי היא שאולי במהלך החקיקה בוועדה, פשוט לראות את האפשרות להכניס תיקון מסוים שיכול לתת אותה הזדמנות של הודעה, אותו טקסט, בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אלה לא דברים מורכבים.

יוסף ג'בארין: אני חייב להגיד בהקשר הזה של מעמדה של השפה הערבית, שאני פוגש הרבה בעיות שלפעמים הפתרון שלהן לא מצריך הרבה עבודה, וגם לא מצריך עלות כלכלית גדולה, ובכל זאת לא נותנים את הכבוד הזה לשפה.

יוסף ג'בארין: זה מזכיר לי, למשל, תשובות סטנדרטיות של המוסד לביטוח לאומי.

יוסף ג'בארין: לפעמים אני קורא בעברית, וגם בעברית קשה להבין.

דוד ביטן: – – – לקראת קריאה שנייה ושלישית להכניס את התיקון הזה.

יוסף ג'בארין: בשמחה.

יוסף ג'בארין: אבל חשוב שכולנו נשים לב לעניין הזה.

יוסף ג'בארין: ראוי שנתייחס לנקודה הזאת.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים עכשיו להצבעה על הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 44) (הודעה על סיום עסקה לתקופה קצובה), של חברת הכנסת בן ארי, בקריאה ראשונה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: מי בעד?

יחיאל חיליק בר: מי נגד?

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 44) (הודעה על סיום עסקה לתקופה קצובה), התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 11 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון מס' 44) (הודעה על סיום עסקה לתקופה קצובה), התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה, ותעבור להמשך הכנה לקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכלכלה של הכנסת.

יחיאל חיליק בר: מירב, מזל טוב.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תם סדר-היום.

יחיאל חיליק בר: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ה בטבת התשע"ו, 6 בינואר 2016, בשעה 11:00.

יחיאל חיליק בר: ישיבה זו נעולה.