ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 83, 2015-12-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ח בטבת התשע"ו, 30 בדצמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעה שהעלתה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין בנושא: תקציב מד"א.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מזכיר לכולנו שבשעה 11:30 אנחנו נקיים ישיבה מיוחדת לזכרו של הנשיא החמישי, השר לשעבר, חבר הכנסת לשעבר יצחק נבון, עליו השלום.

יולי יואל אדלשטיין: אני בוודאי מצפה לנוכחות מלאה של חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בינתיים, כמדי יום רביעי, אנחנו בשאילתות דחופות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן לעלות לדוכן כדי להשיב על שאילתה דחופה מס' 121 מאת חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: לוחם עני סובל מקור ומחוסר אמצעים בצבא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מאיר כהן יקרא את נוסח השאילתה, ואז סגן השר ישיב.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, תודה לך, חברות וחברי כנסת נכבדים, אדוני סגן השר, אדוני השר, לצערי הגדול, זורמות אלי פניות של הורים, בעיקר ממשפחות ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, הטוענים שילדיהם שזה עתה התגייסו למערך הלוחם חזרו הביתה עם רשימת קניות ששווייה אלפי שקלים.

מאיר כהן: הגדילו לעשות ביחידה מסוימת כשביקשו מההורים לרכוש גופיות תרמיות, מחממי צוואר, כובעים ושקיות חימום.

מאיר כהן: אני תוהה, האם התופעה הפסולה הזאת נעלמה מעיני המפקדים ומשרד הביטחון?

מאיר כהן: רצוני לשאול: הייתכן שצעיר עני, שהוריו אינם יכולים לרכוש גופיות תרמיות במאות שקלים נוספים, יסבול מקור כי להוריו אין אמצעים מספיקים, בשעה שחברו למארב יהיה מוגן מקור זה?

מאיר כהן: תודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת כהן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, בפתח הדברים אני מבקש להעיר לכותרת של השאילתה – כפי שאפרט להלן, היא קצת מוגזמת ואינה מתארת מצב אמיתי.

אלי בן-דהן: כפי שאפרט מייד, המתגייסים לצה"ל מקבלים את כל הציוד הנדרש להם עבור שירותם הצבאי.

אלי בן-דהן: סל ההצטיידות מתחדש ומתעדכן משנה לשנה וכולל פריטי לבוש וציוד נלווה, אביזרי היגיינה וכו'.

אלי בן-דהן: נוסף על כך, חיילים מקבלים ציוד נוסף ביחידה שבה הם מוצבים בהתאם לצורך.

אלי בן-דהן: צה"ל הדגיש בעבר בפני המתגייסים והוריהם שאין כל צורך בקנייה מוקדמת של ציוד לגיוס.

אלי בן-דהן: לפיכך, צה"ל מקפיד לפרסם באתר המתגייסים "עולים על מדים" את רשימת הציוד הניתן לחיילים בהתאם למערכים השונים שאליהם הם משובצים.

אלי בן-דהן: להלן הציוד לחיילים ולחיילות לוחמים ותומכי לחימה כפי שנקבע על-ידי אגף אט"ל בצה"ל: ציוד בסיסי – שק-חפצים/צ'ימידן, מעיל, שלושה זוגות מכנסיים צבאיים, שלוש חולצות צבאיות, כומתה, חגורה, נעליים, שלושה טי-שירטים, תשעה זוגות גרביים אנטי-בקטריאליים, שני זוגות מכנסי ספורט, שתי מגבות, מנעול; ערכת לוחם – נרתיק לדיסקית, ערכת תפירה, אטמי אוזניים, נרתיק לפק"ל כיסים, אזיקונים, כיסוי לשעון, מיתרים, סרט חבלה; שי האגודה למען החייל – מוצרי מזון מגוונים, מוצרי היגיינה לגברים ולנשים.

אלי בן-דהן: באשר לחיילים מעוטי אמצעים, הרי שאלו מטופלים על-ידי הצבא במגוון כלים הניתנים למפקדים ולגורמים הרלוונטיים.

אלי בן-דהן: אדגיש כי סיוע זה אינו מיועד לרכישת ציוד, היות שכפי שצוין, הציוד הנדרש מסופק על-ידי צה"ל בהתאם למערך שאליו מיועד החייל, ובמקרים הנדרשים גם בהתאם למקום שירותו ותנאי מזג אוויר ייחודיים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת מאיר כהן – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני סגן השר, אני מכבד את היכולות שלך ואת הישירות שלך, אבל היה רצוי שתתייחסו בכובד ראש לסוגיה הזאת, ולא להקריא תשובה מדף, כי זה באמת פוגע בכבודם של אותם חיילים והוריהם.

מאיר כהן: אני יודע ואתה יודע, וכל אחד מהיושבים כאן יודע, שבין הרשימה שהקראת לבין רשימת הצרכים יש הבדל תהומי.

מאיר כהן: כשבני התגייסו לצבא, שלושתם, אני חוויתי את זה על בשרי.

מאיר כהן: כשמבקשים לקנות, לא חגורה ולא נעליים – מבקשים לקנות שקיות חימום.

מאיר כהן: אני הייתי במילואים 35 שנה, ומעולם לא נדרשנו ולא ביקשנו; מבקשים מחממי צוואר – מעולם לא נדרשנו ולא ביקשנו; מבקשים גופיות תרמיות – גופייה תרמית עולה 200 שקלים.

מאיר כהן: לזוג הורים או לאם חד-הורית או להורים עניים – גם להורים ממעמד הביניים – זאת הוצאה של 2,000 שקלים.

מאיר כהן: גם אם לא אומרים את זה בפירוש, זה נרמז.

מאיר כהן: צריך להפסיק עם התופעה הפסולה.

מאיר כהן: אדוני, תתייחסו לזה בכובד ראש.

מאיר כהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: האם סגן השר רוצה להוסיף משהו?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אלי בן-דהן: ידידי חבר הכנסת מאיר כהן, יש לי היום שני בנים שמשרתים, אחד קצין ואחד חייל בפלס"ר, יחידה מובחרת.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר לך שהם לא רכשו מחממי צוואר ולא שקיות חימום; הם מקבלים את זה מהצבא.

אלי בן-דהן: אז יכול להיות שיש יחידות אחרות שיש להן והם מקבלים.

אלי בן-דהן: יכול להיות שזה קיים.

אלי בן-דהן: זה בוודאי לא נעשה על-ידי הצבא כצבא, בוודאי לא נעשה כהנחיה למפקדים – – –

קריאה: יפה ענית.

חיים ילין: – – – עמותות לאותן יחידות.

אלי בן-דהן: סליחה, לא שמעתי.

אלי בן-דהן: מה אמרת?

חיים ילין: – – – עמותות ותורמים יהודים שתורמים לאותן יחידות מובחרות, ולכן נפתח פער בין החייל הלוחם הפשוט לבין אותו אחד ביחידות המובחרות.

מאיר כהן: תשאל את חבר הכנסת סמוטריץ מה הוא עשה בשבוע שעבר.

אלי בן-דהן: את מי?

שלי יחימוביץ': אני לא רוצה לדעת מה סמוטריץ עשה.

מאיר כהן: לא, בעניין הזה.

אלי בן-דהן: אני אשאל אותו.

אלי בן-דהן: אני יכול לומר, זה בוודאי לא הנחיות הצבא; זה בוודאי לא ברוב המוחלט של יחידות צה"ל, אולי ביחידות מיוחדות.

אלי בן-דהן: אני אבקש לבדוק את העניין הזה.

אלי בן-דהן: אני מסכים אתך.

אלי בן-דהן: אני בוודאי נגד זה.

אלי בן-דהן: התופעה היא תופעה פסולה, ואסור להסכים לה.

אלי בן-דהן: אין מעמדות בצבא.

אלי בן-דהן: כולם שווים, ולכן כולם גם לובשים את אותם מדים, העשיר והדל, וכולם יחידה אחת.

אלי בן-דהן: אני אבדוק את זה שוב.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן ולשואל חבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן להשיב על שאילתה דחופה מס' 118 מאת חברת הכנסת חנין זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: מלגות למתמחים בפסיכולוגיה קלינית והתפתחותית בחברה הערבית.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זועבי תקרא את נוסח השאילתה, ואז השר ישיב.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני שר הבריאות, בחברה הערבית קיים מחסור חמור בפסיכולוגים קליניים והתפתחותיים.

חנין זועבי: מחסור זה פוגע בבריאותם של הערבים.

חנין זועבי: ברצוני לשאול: 1.

חנין זועבי: כמה מתמחים ערבים ממתינים להתמחות באשכולות השונים בחמש השנים האחרונות?

חנין זועבי: 2.

חנין זועבי: כמה מלגות התמחות מחולקות בפועל למתמחים הערבים?

חנין זועבי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זועבי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: 1.

יעקב ליצמן: בהתמחות בפסיכולוגיה קלינית אשכול 1 – ממתינים לשנת אשפוז אחרונה לסיום התמחות – יש חמישה ממתינים מהמגזר הערבי; שלושה מהם יסיימו את המסגרת המרפאתית רק ב-31 בדצמבר 2015, זאת אומרת מחר, וזאת מתוך 110 ממתינים מכל המגזרים.

חנין זועבי: מתוך 110 – שלושה?

יעקב ליצמן: מה?

יעקב ליצמן: לא שמעתי.

חנין זועבי: שלושה מתמחים מתוך 110?

חנין זועבי: כי אני גם לא הבנתי.

יעקב ליצמן: שלושה מסיימים.

יעקב ליצמן: יש חמישה ממתינים, שלושה מסיימים.

יעקב ליצמן: במסגרת המרפאתית רק שלושה, כרגע מסיימים רק שלושה.

יעקב ליצמן: זה מתוך 110.

יעקב ליצמן: באשכול 5 – ממתינים להתחלת התמחות – יש עשרה ממתינים מהמגזר הערבי, חמישה מהם מ-2014 וחמישה מהם מ-2015, וזאת מתוך 246 ממתינים מכל המגזרים.

יעקב ליצמן: בהתמחות בפסיכולוגיה התפתחותית אין ממתינים ערבים בכלל.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: בפסיכולוגיה קלינית מחולקות שבע מלגות התמחות למגזר הערבי, ונוסף על כך יש 19 מתמחים מהמגזר הערבי שלא על חשבון מלגה.

יעקב ליצמן: בפסיכולוגיה התפתחותית מחולקות שתי מלגות התמחות למגזר הערבי, ונוסף על כך יש שישה מתמחים מהמגזר הערבי שלא על חשבון מלגה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זועבי, יש לך שאלה נוספת?

חנין זועבי: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי.

חנין זועבי: אדוני השר, גם מתוך התשובה שלך וגם מתוך השטח, אני רוצה להציג בפניך את הבעיה החמורה, מאוד חמורה, בעניין של סטודנטים לפסיכולוגיה – גם התפתחותית, גם קלינית, בסוגיות של התמחויות.

חנין זועבי: קיבלתי מקופת-חולים כללית; הנציגה שלהם הייתה בוועדה: מתוך 130 מלגות ומתמחים, אין אף מתמחה ערבי.

חנין זועבי: אין – – –

יעקב ליצמן: סליחה, זה לא בדיוק מה שמסרו לי כאן.

חנין זועבי: זה מה שהיא אמרה.

חנין זועבי: אחר כך היא נתנה לי תשובה שמתוך 120 יש 16.

חנין זועבי: היום קיבלתי את התשובה, עכשיו.

חנין זועבי: השאלה שלי, לפני המספרים: יש 2.5% פסיכולוגים ערבים.

חנין זועבי: מתוך אוכלוסייה של 20% ומתוך אוכלוסיית נוער של 24% – 2.5%.

חנין זועבי: אחוז הסטודנטים הערבים באוניברסיטאות הוא 3%.

חנין זועבי: יש מצד שני רפורמה בבריאות הנפש.

חנין זועבי: יש בה צדדים חיוביים, ואנחנו בחברה הערבית, יש לנו עמדה – הנציגים, חברי הכנסת – יש לנו עמדה חיובית; אנחנו מברכים על חלקים, על הכיוון של הרפורמה הזאת.

חנין זועבי: אבל הרפורמה הזאת מצריכה הכשרה של צוותים.

חנין זועבי: האחוזים האלה של 2%, 3% – כאשר אין אומדן של מחסור – לפי הדיונים בוועדת העבודה והרווחה, אין אומדן של מחסור של מתמחים, אין אומדן של מחסור של אנשי מקצוע, אין מקומות להתמחות של סטודנטים ערבים.

חנין זועבי: כי ביישובים הערביים – וזה מקצוע תלוי תרבות, תלוי שפה, תלוי רגישות תרבותית – הרפורמות לבריאות הנפש ביישובים הערביים הן רפורמות קטנות, והם לא יכולים לקלוט מתמחים ערבים.

חנין זועבי: ואין בכלל תוכנית – אני לא רוצה להאריך – אין בכלל תוכנית להכשרה כזאת, אפילו מספרית אין אומדן של מחסור.

חנין זועבי: אז מה התוכנית של משרד הבריאות בעניין הכל-כך חשוב ורגיש הזה?

חנין זועבי: תודה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, אתה יכול להשיב, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יעקב ליצמן: א.

יעקב ליצמן: הנתונים שהבאתי לך הם מעודכנים ליום אתמול.

חנין זועבי: לא סותרים.

יעקב ליצמן: רגע.

יעקב ליצמן: קצת סותר, זה כן סותר קצת, אבל אני מוכן לקבל גם את הנתונים שלך.

יעקב ליצמן: אני מציע לך: תכתבי לי את הפרטים, מה שאת רוצה שאברר, ואעביר את זה לבירור ואטפל בזה.

חנין זועבי: בסדר.

יעקב ליצמן: עדיף מאשר שזה יהיה שאילתה.

יעקב ליצמן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר, שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

טלי פלוסקוב: אני רואה שהשר גלעד ארדן כבר כאן, אבל אני לא רואה את השואל.

טלי פלוסקוב: אז אני מזמינה את השר.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: יופי.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן להשיב על שאילתה דחופה מס' 119 מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; בבקשה, אדוני.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, היושבת-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר, השאילתה מתייחסת לאיום המשטרה לסגור את אתר הרשב"י.

מנחם אליעזר מוזס: המשטרה מאיימת לסגור את אתר הרשב"י בשל ויכוח על האחריות לאבטחת המקום.

מנחם אליעזר מוזס: באתר מבקרים מיליוני איש בשנה, והוא השני בארץ במספר המבקרים בו.

מנחם אליעזר מוזס: רצוני לשאול: 1.

מנחם אליעזר מוזס: האם המידע נכון?

מנחם אליעזר מוזס: 2.

מנחם אליעזר מוזס: אם כן – מה ייעשה לפתרון הבעיה?

טלי פלוסקוב: כן, כבוד השר, זה זמנך להשיב.

טלי פלוסקוב: תודה.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, לשאילתה של חבר הכנסת מוזס – קודם כול, אני רוצה לחלוק על הביטוי "איום המשטרה" ואמירות כאלה.

גלעד ארדן: למשטרה יש תפקיד חשוב לשמור על ביטחון הציבור ושלומו, וכל ההחלטות שלה הן במסגרת אחריותה זו.

גלעד ארדן: 1.

גלעד ארדן: קודם כול, לגבי מתחם קבר הרשב"י – מתחם קבר הרשב"י במושב מירון בצפון נחשב כמובן לאחד המקומות הקדושים והחשובים ביותר ברחבי הארץ.

גלעד ארדן: וכפי שצוין בצדק בשאילתה, בכל ימות השנה – אני מתנצל על הקול שלי ועל הצרידות – מגיעים אלפי מבקרים לאתר הקבר.

גלעד ארדן: כידוע, בחגים ובמועדי ישראל, כולל כמובן ל"ג בעומר, המספרים גם מגיעים לעשרות ומאות אלפים של מבקרים.

גלעד ארדן: לכן האתר הזה יש לו חשיבות לא רק בהיבט של היותו אתר קדוש, אלא יש גם חשיבות מאוד גדולה להסדרת האבטחה והביטחון של המבקרים בו, כדי שחס וחלילה לא יאונה להם שום דבר רע.

גלעד ארדן: לכן הממשלה ה-32 החליטה ביום 27 בנובמבר 2011 – לפני למעלה מארבע שנים, ארבע שנים וחצי – היא החליטה להקים חברת ניהול אשר תקבל אחריות לניהול, שימור, הפעלה, תחזוקה ואבטחה – אבטחה – של מתחם הקבר באופן שוטף.

גלעד ארדן: עוד נקבע באותה החלטה, שאתר קבר הרשב"י יצורף לחוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, ועל כן הוגדרה חברת הניהול כגוף מונחה על-ידי משטרת ישראל בהתאם לחוק זה.

גלעד ארדן: כלומר, אני מחדד, הממשלה החליטה כבר לפני כמעט חמש שנים שתוקם חברת ניהול והיא זאת שתאבטח את המקום.

גלעד ארדן: בפועל, לצערי, עד היום טרם החלה פעילות חברת הניהול והאבטחה במתחם, ולמעשה האבטחה שם עד היום ממומנת על-ידי המשרד לשירותי דת, בפיקוח של ועדה שמונתה על-ידי בית-המשפט העליון, שכל הנושא הזה התגלגל אליו, והיא הייתה אחראית לניהול האתר ולאישור כל נושא שקשור אליו.

גלעד ארדן: כאמור, ואני חושב שהיום על רקע גל הטרור זה ברור מאוד – על הרקע הזה ועל מנת להבטיח את ביטחון המבקרים הרבים באתר, לא רק בל"ג בעומר, כל יום, המשטרה הנחתה להציב באתר הזה מאבטחים חמושים ובעלי הכשרה מתאימה.

גלעד ארדן: אין ספק, ואני מוסיף על מה שאמרתי קודם, בגל הטרור הנוכחי מאוד בולט שהמחבלים גם מחפשים במיוחד לפגוע או בלובשי מדים או באנשים שברור לכול שהם יהודים על-פי הסממנים החיצוניים שלהם, ולכן אתר כזה גם יכול להוות מוקד לפעולות חבלניות.

גלעד ארדן: ולמרות כל מה שאמרתי עד כה, בביקורת שנערכה עלה שהאבטחה כנדרש, כפי שתיארתי, לא הוצבה.

גלעד ארדן: ולכן, עמדת משטרת ישראל, הנסמכת על החלטת הממשלה, היא שהאחריות לביצוע האבטחה בכפוף להנחיות המשטרה מונחת לפתחו של המשרד לשירותי דת, כמי שאחראי בפועל לניהול האתר על כל היבטיו.

גלעד ארדן: ואני שוב מדגיש, שבהיעדר אבטחה חמושה באתר קיים חשש לפגיעה בשלום הציבור וביטחונו.

גלעד ארדן: חשוב להדגיש גם כי בהתאם להחלטת הממשלה שהזכרתי, משטרת ישראל הקימה כבר במקום נקודת משטרה, ואני מניח שחבר הכנסת מוזס ראה אותה.

גלעד ארדן: היא אף הקצתה ארבעה תקנים של שוטרים לצורך שמירה על הסדר הציבורי במתחם הקבר.

גלעד ארדן: יחד עם זאת, שוטרים אלה אינם יכולים להוות מענה לצורך אבטחת כלל המתחם.

גלעד ארדן: משטרת ישראל היא לא חברת אבטחה, היא לא מציבה מאבטחים בכל רחבי המדינה.

גלעד ארדן: אפילו, למשל, בהר-הזיתים האחריות לאבטחה היא של משרד הבינוי והשיכון.

גלעד ארדן: כך זה נכון.

גלעד ארדן: לא מגייסים שוטרים ומכשירים אותם לאורך חודשים ארוכים כדי לשים אותם במקום אחד בלבד.

גלעד ארדן: לשם כך יש חברות אבטחה, ומי שאחראי לניהול המקום – כמו, להבדיל אלף אלפי הבדלות, מקום ציבורי או דיסקוטק או כל מקום שהציבור מבקר בו בהמוניו – יש אחריות של מי שמפעיל את המקום.

גלעד ארדן: בשבועות האחרונים מתנהלים דיונים בין הדרגים המקצועיים במשרדי לבין המשרד לשירותי דת.

גלעד ארדן: אני חושב ומאמין שניתן יהיה להגיע יחד עם כל הנוגעים בדבר לפתרון מוסכם שיבטיח את המשך פתיחת האתר לכלל הציבור המעוניין לבקר בו, תוך נקיטת סידורי אבטחה הולמים לאתר בעל חשיבות בסדר גודל כזה.

גלעד ארדן: אבל אני אומר זאת שוב, וזה לא חס וחלילה איום: אם המצב לא ישונה, אכן לא תהיה ברירה למשטרה – ואני גם לא אוכל להנחות אותה אחרת, כי היא זאת שנושאת באחריות מכוח החוק לביטחון הציבור ושלום המבקרים – לא תהיה ברירה למשטרה אלא להורות על סגירת האתר.

גלעד ארדן: אני מקווה ומאמין שלא נגיע לכך, ואני מקווה שהמשרד לשירותי דת יעשה את אשר הוא נדרש.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, כבוד השר.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, ויש לנו עוד שתי שאלות נוספות.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני השר, אני יותר מוטרד מדבריך האחרונים מאשר מכל התשובה העניינית שנתת לי.

מנחם אליעזר מוזס: האם יעלה על הדעת, למשל, לסגור את אתר רחבת הכותל המערבי בגלל ויכוחים בין משרדים מי יממן את האבטחה?

מנחם אליעזר מוזס: אותו הדבר, אני לא יכול להאמין שיהיה כדבר הזה במירון.

מנחם אליעזר מוזס: יתרה מכך, אני רוצה לומר לך, השר, אני עד ראייה – הייתי בשבוע שעבר ביום זאת חנוכה במירון; לא הייתה אבטחה ראויה.

מנחם אליעזר מוזס: מה אני אגיד לך, שהשומר לגמרי נרדם בשמירה?

מנחם אליעזר מוזס: זה היה ב-04:00, לפנות בוקר, אני לא מאשים אותו, אבל הדבר הזה לא יכול לקרות במדינה.

מנחם אליעזר מוזס: על מה אנחנו עומדים?

מנחם אליעזר מוזס: חלילה, חלילה, למה אנחנו מצפים?

מנחם אליעזר מוזס: לא יכול להיות דבר כזה, שיבואו להגיד: או שאנחנו סוגרים את המקום, בגלל ויכוח מי יממן את השמירה ואת האבטחה – אגב, ברחבת הכותל המערבי מי אחראי לשמירה, לא המשטרה?

מנחם אליעזר מוזס: יש להם שם נקודת משטרה קבועה, כפי שעשו עכשיו במירון.

מנחם אליעזר מוזס: כשאני העליתי את הנושא של תחנת משטרה קבועה לפני שבע שנים, והובטח שאו-טו-טו הולכים להקים תחנת משטרה קבועה, אז באמת היה מדובר שהמשטרה תהיה זאת שתשמור על המקום המתויר מספר שתיים במדינה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

גלעד ארדן: אני מבין את כאבך ואת הדברים שנאמרים באמת מעומק הלב.

גלעד ארדן: ועדיין – – –

טלי פלוסקוב: כבוד השר, דקה.

טלי פלוסקוב: אני מתנצלת שאני עוצרת אותך, אבל מה שנהוג זה לתת לכל חברי הכנסת שרצו להצטרף לשאילתה, ואז אתה תשיב לכולם בבת-אחת.

גלעד ארדן: צודקת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין – בבקשה, גברתי, שאלה שלך.

מיכל רוזין: תודה לך.

מיכל רוזין: כבוד השר, רציתי באמת לשאול, המשרד שלך הנחה לפני שנתיים הפקדת כלי הנשק בתום משמרת האבטחה, מה שהביא לירידה במספר הנפגעים מכלי נשק של מאבטחים.

מיכל רוזין: היו על כך דיונים רבים פה בוועדת הפנים, ולמרות זאת הורית לאחרונה על היפוך המדיניות בנושא.

מיכל רוזין: רציתי לשאול: איך ההנחיה הזאת מסתדרת עם שלום הציבור ושמירה על הציבור וביטחוננו, בעיקר, כמובן, של נשים וילדים במקרה הזה?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת לחבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה, אדוני השר ומכובדי יוזם השאילתה חבר הכנסת מוזס, שבאמת אימץ את מירון, או מירון אימצה אותו, ופועל הרבה.

אורי מקלב: כשהוא מעלה שאילתה בנושא, זה מתוך ידע, לא רק מתוך ידע אישי ולא רק מתוך פניית הציבור.

אורי מקלב: אדוני השר, יש פער גדול בין הסד"כ – סדר הכוחות שנמצאים למשל בכותל המערבי מול מירון, והפער בין מספר האנשים שמבקרים או שנמצאים בכותל לבין מספר המבקרים במירון הוא לא גדול כמו הפער של סדרי הכוחות.

אורי מקלב: הגם שיש שינוי, זה נכון, אבל בסך הכול, מי שמגיע רואה גם בעין לא מקצועית שהמקום לא מאובטח לפי הציבור הגדול שמגיע לשם – במיוחד לנוכח מה שאמרת, שהיום יש הבעיה הביטחונית – כמו למשל בהר-הזיתים.

אורי מקלב: הר-הזיתים הוא מקום הרבה יותר קטן וסדר הכוחות הוא הרבה הרבה יותר גדול.

אורי מקלב: זה דבר אחד.

אורי מקלב: דבר שני, הקלות שבה המשטרה מודיעה שהיא סוגרת את האתר.

אורי מקלב: יש הרגשה – אני אומר הרגשה, אני לא רוצה להגיד משהו יותר חריף מהרגשה, שיש קלות בסגירת המקום.

אורי מקלב: אנחנו רואים את זה גם לקראת ל"ג בעומר – המשטרה סוגרת; מגרש כדורגל סוגרים בשיקול דעת והאמירות הן הרבה יותר שקולות לפני שאומרים שסוגרים אותו, לעומת סגירת האתר.

אורי מקלב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר, עכשיו זו העת להשיב.

גלעד ארדן: קודם כול, למיטב הבנתי, האתר עוד לא נסגר, אז עוד לא הבנתי על איזו קלות מדובר.

גלעד ארדן: לצערי, במדינת ישראל כנראה החלטות לא מתקבלות עד שהמשבר לא מגיע אל הקצה שלו ממש.

גלעד ארדן: ככל הנראה, אם נאמרה אמירה כזו על-ידי המשטרה, אז כנראה הבינו שבלי שיהיה ברור שבמסגרת אחריות המשטרה על ביטחון הציבור היא לא תמשיך לקחת אחריות מבלי שיוצבו שם סדרי כוחות לאבטחה החמושה שנדרשה, ואז למשטרה לא יהיה מנוס מלמנוע כניסה והגעה של אנשים שאי-אפשר להבטיח את שלומם וביטחונם.

גלעד ארדן: אני כשר אומר שאני אגבה החלטה כזאת, כי אם יקרה הפוך, וחס ושלום יקרה אסון שם, ויישאלו שאלות איך יכול להיות שלא היו שם מאבטחים חמושים להגן על האנשים, אף אחד לא יקבל את ההסברים שלנו למה לא סגרנו ולמה לא מנענו.

גלעד ארדן: אני חושב שהשאילתה שלכם לא מופנית לכתובת הנכונה.

גלעד ארדן: הקראתי את החלטת הממשלה שקבעה שהאחריות לאבטחת המקום היא של המשרד לשירותי דת, שלא מימש עדיין את אחריותו.

גלעד ארדן: בשונה, בהר-הזיתים, משרד הבינוי והשיכון כן מממש את אחריותו והוא הציב בשנים האחרונות מאבטחים חמושים שנותנים אבטחה, ואנחנו פועלים כל העת לשפר אותה.

גלעד ארדן: לגבי השאלה של חברת הכנסת רוזין, אני חושב שברור לכול שאנחנו היום במצב שונה ממה שהיה לפני כמה שנים.

גלעד ארדן: אנחנו במצב שבו קשה מאוד לצפות מי יהיה המחבל הבא, מאיפה הוא יגיע ואיפה הוא ינסה לבצע את זממו.

גלעד ארדן: לכן, על-פי המלצת המשטרה, חטיבת האבטחה וכל גורמי המקצוע, יש חשיבות גדולה מאוד לכך שיהיה כוח מיומן באחזקה ותפעול של אקדחים ברחובות ישראל.

גלעד ארדן: אותם מאבטחים עוסקים בכך ביום-יום, וברגע שהם מסיימים את המשמרת, העובדה שהם ימשיכו לשאת את האקדח, ואולי האקדח הזה יציל אנשים רבים בפיגוע הבא, היא בעיני בעלת חשיבות גדולה, והיא מעוגנת בהמלצת בעלי המקצוע.

גלעד ארדן: לגבי הנתונים שציינת, מבלי לפרט – קיבלתי את הפניות כמובן דרך התקשורת, כמיטב המסורת, לפני – – –

מיכל רוזין: – – –

גלעד ארדן: אל תספרי לי בבקשה.

מיכל רוזין: הגשתי שאילתה דחופה.

מיכל רוזין: זה שדחו – – –

גלעד ארדן: אבל אני לא מדבר עלייך.

גלעד ארדן: אותם ארגונים שלא אזכיר את שמם כדי שלא ייהנו מפרסום בחינם, פנו לתקשורת לפני שהפנייה שלהם הגיעה אלי.

גלעד ארדן: אני ביקשתי נתונים מהמשטרה כדי להבין על מה מדובר, מאיפה ועל סמך מה אתן טוענות שהייתה ירידה משמעותית בשנתיים, מאז שהמאבטחים – איפה בדיוק הדוגמאות האלה של כל המאבטחים שביצעו פשעים עם האקדח?

מיכל רוזין: כל מה שעשתה הוועדה הזאת היה לחינם?

מיכל רוזין: היו עשרה מקרים.

גלעד ארדן: בינתיים עוד לא קיבלתי את הנתונים.

גלעד ארדן: לאחר שאקבל אותם, אני אבחן האם המדיניות שלי, יש לתקף אותה, או שמא עשיתי טעות.

גלעד ארדן: בשלב זה זו המדיניות, ואני מייחס חשיבות, כמו שאמרתי, למספר רב ככל שניתן של נושאי נשק מיומנים ברחובות ישראל.

גלעד ארדן: תודה.

באסל גטאס: מה עם שחרור הגופות של האנשים שנהרגו?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: אנחנו תכף נעבור לישיבה המיוחדת.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת להיכנס אל האולם.

טלי פלוסקוב: אין עוד שאילתות והנשיא כבר בדרך.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממש בתוך דקות ספורות עוברים לישיבה המיוחדת, ואין טעם להתחיל בנושא הבא.

טלי פלוסקוב: אני שוב פונה לחברי הכנסת ששומעים אותנו בחדרים להגיע לאולם.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מתכבד לפתוח ישיבה מיוחדת זו לזכרו של נשיאה החמישי של מדינת ישראל יצחק נבון, זיכרונו לברכה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת ומהקהל לכבד את כניסת הנשיא בקימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מקדמים בקימה את פני נשיא המדינה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: כבוד נשיא המדינה מר ראובן רובי ריבלין, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור והפרופסור אריה נאור, נשיא המדינה התשיעי שמעון פרס, שרי הממשלה בהווה ובעבר, ראש האופוזיציה יצחק הרצוג, חברי הכנסת בהווה ובעבר, מכובדי סגל א' של המדינה, ראשי הנציגויות הזרות, ראשי העדות הדתיות בישראל, מזכירת הכנסת ירדנה מלר-הורוביץ, היועץ המשפטי לכנסת עורך-דין איל ינון, ואחרונים יקרים, משפחת נבון: גברת מירי שפיר-נבון, הילדים נעמה וארז נבון וכל מוקירי זכרו ומוזמני המשפחה, אזרחי ישראל, אבקש מכל הנוכחים לכבד את זכרו של הנשיא החמישי יצחק נבון בדקת דומייה.

יולי יואל אדלשטיין: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרו של המנוח.

יולי יואל אדלשטיין: ) נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי, יצחק נבון, שהלך לעולמו בחודש שעבר בגיל 94, היה איש אשכולות אהוב ומוערך.

יולי יואל אדלשטיין: שליח ציבור במלוא מובן המילה.

יולי יואל אדלשטיין: רבים ראו בו, ובצדק, השתקפות נאמנה של דמות רבת פנים: יהודי, ישראלי, ירושלמי וספרדי גם יחד.

יולי יואל אדלשטיין: באישיותו המיוחדת ובכישרונותיו המגוונים הטביע נבון חותם ממשי על המרחב הציבורי שלנו, על הזירה הממלכתית והפוליטית, כמו גם על מורשת שפת הלדינו ומורשת יהדות ספרד, שכה היטיב והקפיד לשמר.

יולי יואל אדלשטיין: מצודת עשייתו הציבורית פרוסה על פני כמעט מאה שלמה – מימיו כמנהל לשכת ראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, דרך שותפות בייסוד מפלגת רפ"י וחברות במפלגת העבודה על גלגוליה במשך ארבע כנסות, ועד להיבחרו לתפקיד הרם של נשיא המדינה החמישי, במאי 1978, ולכהונתו כשר החינוך והתרבות.

יולי יואל אדלשטיין: מעל לכול הייתה זו אישיותו יוצאת הדופן של נבון שהקנתה לו מעמד מיוחד בקרב רבים מאוד בציבור, ללא הבדלי השקפה.

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא היה רק פוליטיקאי שנישא עם הרוח אלא כזה שיצר ועיצב את הלך הרוח.

יולי יואל אדלשטיין: בנוף הציבורי בלט נבון בהיותו איש הגות, משכיל ויוצר מקורי.

יולי יואל אדלשטיין: "הבוסתן הספרדי" שלו הפך זה מכבר לנכס צאן ברזל תרבותי, שקנה לו קהל אוהדים גדול.

יולי יואל אדלשטיין: עלילת המחזמר פרי עטו, המתרחשת בשכונת הולדתו וילדותו, אוהל-משה בנחלאות, אפופה בניחוח ירושלמיות אותנטית של ראשית המאה שעברה.

יולי יואל אדלשטיין: מחזה זה היה למחזה הוותיק ביותר של התיאטרון הלאומי "הבימה", אשר חצה את הצגת ה-2,000, ועוד היד נטויה.

יולי יואל אדלשטיין: את כישרון הכתיבה שלו הוכיח נבון כבר בגיל צעיר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מלחמת ששת הימים כתב נבון את הסיפור הקצר "ששת הימים ושבעת השערים", ובו תיאור מלא הוד והדר של שערי העיר העתיקה הנאבקים, כביכול, על הזכות לארח את העם היהודי החוזר אליהם.

יולי יואל אדלשטיין: כך כתב בסגנון מדרשי: "שבעה שערים היו בחומתה של ירושלים, ולא היו יודעים באיזה שער נכנסים, שכל שער קופץ ומרקד בפניהם ואומר: בואו בתוכי, שאני ראוי לכם מכולם.

יולי יואל אדלשטיין: ישב הקב"ה בישיבה של מעלה, ומלאכי שרת מימינו ומשמאלו.

יולי יואל אדלשטיין: אמר להם: 'איזה שער ראוי הוא לבוא הגאולה על ידו?'" לבסוף הוא שם בפי שער האריות את ההכרעה: "יבואו מכל שער שיבואו – ובלבד שלא ייפול עוד מהם אף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: כיוון ששמע הקב"ה כך, אמר לו: 'הואיל ומיעטת עצמך, וחייהם של בחורים חשובים בעיניך – – – הריני גוזר שבתוכך יבואו וממך הישועה להר קודשי.

יולי יואל אדלשטיין: יבואו בני אריות וייכנסו דרך שער האריות'.

יולי יואל אדלשטיין: לא יצאה השעה, ושִפעת בחורי ישראל פרצו ברכב אל שער האריות וממנו להר הבית ולקודשי ישראל".

יולי יואל אדלשטיין: זכה יצחק נבון להיות דמות אהובה ונשיא מדינה של כל העם.

יולי יואל אדלשטיין: את אחד התיאורים הקולעים, הממחישים את אופיו המיוחד, שמעתי בהתרגשות בהספד היוצא-דופן שנשא עליו בהלווייתו חברו הקרוב יהורם גאון, שכך אמר: "מעטים יש כאלה שהשכינה שורה עליהם, ובבואם לכל מקום, מתמלא המקום הדרת מלכות, וכל הנוכחים חשים באחת נהרה ומתנאים בזכותו של הבא המיוחד כל כך ומתכבדים בכבודו".

יולי יואל אדלשטיין: כך אמר והוסיף: "כזה היה יצחק נבון, מלך.

יולי יואל אדלשטיין: בבואו הואר המקום מנוכחותו שובת הלב, שבזכותה היה מורם מהעם".

יולי יואל אדלשטיין: אכן, זכו אזרחי ישראל וזכתה כנסת ישראל שיצחק נבון שירת בה את עמו במשך שש כנסות ושלוש ממשלות, וקדנציה אחת כנשיא המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שולח מכאן, בשם כנסת ישראל וחבריה, תנחומים למשפחתו ולמוקירי זכרו.

יולי יואל אדלשטיין: יהי זכרו של אדם דגול זה ברוך, ופועלו העשיר ודאי ילווה אותנו עוד שנים רבות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש, תודה לך, נשיא המדינה ראובן ריבלין, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור ובעלה הפרופסור אריה נאור, הנשיא התשיעי של מדינת ישראל שמעון פרס, שרי הממשלה בעבר ובהווה, ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג, חברי הכנסת בהווה ובעבר, מכובדי סגל א', ראשי הנציגויות הזרות, ראשי העדות הדתיות בישראל, וכמובן בני משפחת נבון וכל מוקירי זכרו, אזרחי ישראל, ראשית אני רוצה להביע משאלת אחרית הימים, היא לא קשורה לדיון הזה דווקא, אלא לדיונים שונים שאנחנו עוסקים בהם בהנצחת זכרם של גברים ונשים, אישים דגולים בתולדות מדינתו, והדבר הזה משמש לעתים – הטקסים האלה – לפורומים של ניגוח פוליטי.

בנימין נתניהו: אני מבקש להפסיק את זה.

בנימין נתניהו: אני יכול רק להביע משאלת לב, כי אני חושב שהדבר אינו ראוי; הוא לא משנה דבר בפוליטיקה חוץ מאשר להוריד את קרנה של הכנסת, ואני חושב שאנחנו צריכים לשמור על המעמד.

בנימין נתניהו: אין זה אומר שאנשים לא יכולים לבטא את דעתם, להדגיש את הנקודות שהיו רוצים להדגיש, אבל להימנע פשוט מההתנגחות הפוליטית.

בנימין נתניהו: תכף נראה אם אנחנו בימות המשיח או לא.

בנימין נתניהו: יצחק נבון, שנפטר במחצית העשור העשירי לחייו, ניחן בצירוף תכונות שעשו אותו למנהיג אהוד, רב-קסם ומקרב לבבות.

בנימין נתניהו: נבון היה רחב דעת, אציל נפש, נעים הליכות, חד ושנון, בעל חוש הומור כובש.

בנימין נתניהו: כמה חודשים לפני שהסתיימה תקופת כהונתו כנשיא, הוא הגיע למתחם ארזה שליד ירושלים.

בנימין נתניהו: שם, בשדרת הנשיאים, הוא נטע עץ ארז, ובכך הוא המשיך מסורת שהתחילה בימיו של הרצל, שנטע באותו מקום עץ ב-1898.

בנימין נתניהו: המעמד הסמלי הזה ביטא תכונה מרכזית נוספת של נבון; אני קורא לה שורשיות עמוקה.

בנימין נתניהו: הוא היה הנשיא הראשון שנולד בארץ-ישראל, הוא היה מחובר לירושלים בכל נימי נפשו, כמו גם למורשת יהדות ספרד שממנה ינק כל ימי חייו.

בנימין נתניהו: אני סיפרתי בהלווייתו שהוא הכיר היטב את מחקריו של אבי על יהדות מפוארת זו.

בנימין נתניהו: תולדות יהדות ספרד מכילות דפי זהב של עושר יצירה בלתי רגיל, לצד דפים שחורים של רדיפות וגירוש, ובפגישותי עם יצחק נבון במהלך השנים חלקנו תובנות היסטוריות מעניינות בתחומים הללו.

בנימין נתניהו: הוא היה מלומד גדול, בקי גדול, ואני הופתעתי תמיד מרוחב קריאותיו, לא בכלל בתחום הזה, אלא דווקא במחקריו של אבי, וזה כמובן שימש נושא שיחה ערני מאוד בינינו.

בנימין נתניהו: אבל אני מבקש להקדיש את עיקר דברי לשלושה מוקדים מרכזיים בחייו ופועלו של יצחק נבון: 1.

בנימין נתניהו: ביטחון ושלום; 2.

בנימין נתניהו: מקומה של התרבות בחיי העם והמדינה, והמוקד השלישי – אחדות האומה.

בנימין נתניהו: תרומתו של נבון לחיזוק ביטחונו של היישוב טרם המדינה הייתה במסגרת "ההגנה" והמחלקה הערבית שלה.

בנימין נתניהו: לאחר השגת העצמאות, כששימש יד ימינם של ראשי הממשלה בן-גוריון ומשה שרת, התחדדו עמדותיו.

בנימין נתניהו: משאת נפשו של נבון הייתה השגת שלום עם מדינות ערב, אך כבן-גוריוניסט מושבע, הייתי אומר, הוא ראה בצורה מפוכחת את צורכי הביטחון של ישראל.

בנימין נתניהו: נבון נהג לספר על מפה ענקית של המזרח התיכון שהייתה תלויה מאחורי שולחן העבודה של בן-גוריון; המדינות הערביות היו צבועות בצבע אחד, וישראל הקטנה סומנה בצבע שונה.

בנימין נתניהו: פעם ביקר בלשכת בן-גוריון אורח מארצות הברית ואמר לו – הוא אמר לו כך: הוצא מכאן את המפה הזאת, אי-אפשר לסבול את זה, זה מבהיל.

בנימין נתניהו: ובן-גוריון, כך העיד נבון, ענה: לפעמים אני לא ישן בלילות בגלל המפה הזאת, אני עסוק בשאלה כיצד להבטיח את קיומנו מול כוחות עוינים, מול אויבים.

בנימין נתניהו: אני יכול לספר לכם את מה שרובכם מכירים, שמפה דומה תלויה בלשכתי, וכשרואים אותה אכן מבינים טוב יותר את אתגרי הביטחון שאתם אנחנו מתמודדים, והיום הם אינם מוגבלים רק לעולם הערבי.

בנימין נתניהו: אבל באותה מידה אני יכול להגיד שהצבע השתנה, משום שבתוך העולם הערבי יש שינויים משמעותיים והבנה שישראל, מול האתגרים מבית ואתגרים חיצוניים, אינה יותר אויב אלא במידה רבה בעלת-ברית.

בנימין נתניהו: נבון הוסיף בזמנו שבן-גוריון זעם על הביטוי "הביטחון פרה קדושה".

בנימין נתניהו: הוא אמר: בלי הפרה הזאת היינו כולנו מתים.

בנימין נתניהו: היה לו תנאי כפול להשגת השלום המיוחל: ראשית, שכנותינו חייבות להיות חדורות הכרה שאינן יכולות להשמיד את ישראל; עליהן לדעת שנגבה מהן מחיר כבד אם יבחרו להתקיף אותנו.

בנימין נתניהו: אבל התנאי השני לבוא השלום, הוא האמין, הוא שינוי רדיקלי, חיובי, באופי המשטרים השכנים, או עלייתו לשלטון של מנהיג ערבי שהדאגה לצורכי עמו קודמת אצלו לכל מעשה ראווה צבאי.

בנימין נתניהו: וכך באמת אירע במצרים.

בנימין נתניהו: נשיאה סאדאת חתם על הסכם השלום עם מנחם בגין, והפריצה של חומות האיבה הערבית שימחה מאוד מאוד את הנשיא נבון.

בנימין נתניהו: ולמרות זאת הוא אמר:

בנימין נתניהו: עוד אין מקום לפרק את צה"ל ועוד אין משלחים את החיילים הביתה.

בנימין נתניהו: גם אם השלום יכלול את כל מדינות ערב, יהיה דרוש צה"ל חזק כערובה לקיום השלום.

בנימין נתניהו: אחת הפסגות הבולטות בקריירה הציבורית הארוכה של נבון הייתה ביקורו הממלכתי במצרים, באוקטובר 1980 – אני בטוח שרבים כאן זוכרים את הביקור הזה, את הרושם העז, לא רק שהביקור השאיר על נבון, אלא החותם שהוא השאיר על העם המצרי.

בנימין נתניהו: השליטה שלו בשפה הערבית הייתה ללא רבב, ובעיקר גם עזרה לו עזר רב.

בנימין נתניהו: בכל נאומיו הוא קרא למצרים, או יותר נכון לאזרחי מצרים, לבקר בישראל, והדגיש שאנחנו רוצים הדדיות – כך אמר, הדדיות – ביחסים אתם.

בנימין נתניהו: הוא זכה לאהדה גדולה מאוד מצד אנשי השלטון, אבל מה שמעניין יותר זה המוני העם, אזרחים מצרים שאתם הוא נפגש, וחוויית המסע הזה נחרתה עמוק בלבו.

בנימין נתניהו: באשר לנקודה השנייה, לגבי נושא התרבות.

בנימין נתניהו: נבון היה איש אשכולות.

בנימין נתניהו: הוא ראה בתרבות מנוף לשיפור יחסינו הבין-לאומיים, ולא פחות מכך ביטוי ליכולת היצירה ולרוח הנישאה של עמנו.

בנימין נתניהו: בשנות ה-60 הוא ניצח על מבצע שיזם משרד החינוך והתרבות ל"ביעור הבערות", ובזכות הפרויקט אלפי אזרחים בכל הארץ למדו קרוא וכתוב.

בנימין נתניהו: זה נשמע רחוק, וברוך השם, הגענו כבר למקומות אחרים, אבל אז זו הייתה בעיה אמיתית, והוא נדרש לה.

בנימין נתניהו: בצדק הוא נדרש לה.

בנימין נתניהו: נבון עצמו היה יוצר מוכשר.

בנימין נתניהו: המופע שלו "רומנסרו ספרדי" והמחזה המופלא "בוסתן ספרדי" זכו להצלחה כבירה.

בנימין נתניהו: הוא כאב מאוד את נפילת הרובע היהודי במלחמת העצמאות, ולאחר איחודה מחדש של בירתנו במלחמת ששת הימים, הוא חיבר, כפי שאתה ציינת, אדוני היושב-ראש, את אגדת "ששת הימים ושבעת השערים", שבעת השערים בחומות העיר העתיקה.

בנימין נתניהו: נבון פעל לטפח את לימודי הלדינו והערבית.

בנימין נתניהו: הוא ייחס חשיבות עצומה להכרת התנ"ך, והוא ראה בו את המעיין הרוחני שקיים אותנו במשך אלפי שנים.

בנימין נתניהו: הוא האמין, בצדק, שהתנ"ך שייך לכולם: לצעירים ולמבוגרים כאחד, ואני רוצה להוסיף – לציבור החילוני ולציבור הדתי כאחד.

בנימין נתניהו: אנחנו למדנו תנ"ך, ולמדנו אותו באופן יסודי וקפדני בבתי-ספר חילוניים ממלכתיים, ואנחנו שואפים להחזיר את לימוד התנ"ך לכלל אוכלוסיית ישראל.

בנימין נתניהו: התנ"ך שייך לכולם.

בנימין נתניהו: ולכן, מתוך ההכרה הזאת, יצחק נבון שימש יושב-ראש חבר השופטים בחידון התנ"ך לנוער ביום העצמאות; הוא גם קרא לחידוש חידוני התנ"ך למבוגרים, ושמחתי שיכולתי לשמח אותו.

בנימין נתניהו: קיבלנו החלטה כזאת, זה התחדש, זו מסורת שקיימת בהתאם לבקשתו ובהתאם ליוזמתו של יצחק נבון.

בנימין נתניהו: המוקד השלישי בפעילותו של נבון היה אחדות העם.

בנימין נתניהו: כנשיא המדינה הוא הדגיש שלכולנו גורל אחד וייעוד אחד.

בנימין נתניהו: הוא יצא בתוקף נגד תופעות של קיצוניות, אפליה וגזענות.

בנימין נתניהו: ראוי לזכור זאת במיוחד בימים אלה, שבהם אנחנו נאבקים בגילויי שנאה, קנאות וטרור, גם מהצד של אויבינו ושכנינו, לצערי, אבל גם מתוכנו אנו.

בנימין נתניהו: ואנחנו נחושים פשוט לעקור את התופעה הזאת מן השורש עם כל האמצעים החוקיים שעומדים לרשותה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: רוב מוחלט בציבור הישראלי מוקיע את הניסיונות לפגוע פיזית ומילולית בחברי קבוצות אחרות, באזרחים באשר הם.

בנימין נתניהו: הציבור דורש מאתנו להילחם בנחישות במי שמבקשים לפרום את חוט הקיום המשותף שלנו, גם בקרב אזרחי ישראל וגם בקרב אלה שאינם אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: איננו יכולים לקבל את האדרת תפיסת הרצח, העובדה שיש משהו שהוא עליון לחוקי המדינה.

בנימין נתניהו: אנחנו נילחם בזה עד שנמגר את זה, ואני חושב שאנחנו יכולים לקבל הסכמה רחבה מאוד בבית הזה ומחוצה לו.

בנימין נתניהו: כך אנחנו עושים, כך נמשיך לעשות עד שנצליח ונשלים את המלאכה.

בנימין נתניהו: בשנות כהונתו של נבון בנשיאות הוא נפגש עם מאות אלפים, בני עדות שונות, יהודים ולא-יהודים, בכל קצות הארץ.

בנימין נתניהו: הייתה לו רגישות מיוחדת למשפחות שכולות ולנפגעי הטרור, והוא פקד לא פעם ולא פעמיים את קריית-שמונה, שהותקפה אז מלבנון בירי "קטיושות".

בנימין נתניהו: הוא עודד את תושביה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד, בנימה אישית, שללבי נגעו מאוד הדברים שהוא השמיע באזכרה לאחי יוני במלאות שנתיים לנפילתו באנטבה.

בנימין נתניהו: זה היה ב-1978, זמן קצר לאחר שהחל לשמש נשיא.

בנימין נתניהו: והוא אמר: האיש והמעשה שבו נפל, הפכו לסמל מדרבן עמים וארצות.

בנימין נתניהו: הוא אמר: מציון יצאה תורה חדשה ונועזה.

בנימין נתניהו: רוח חדשה החלה מנשבת בעולם, לא כניעה והתרפסות, אלא עמידה והעזה.

בנימין נתניהו: הדברים שהוא אמר אז, כמובן, תקפים גם היום, לפחות לצורכי היום, לצורכי התקופה.

בנימין נתניהו: הוא סיים את דבריו במילים שריגשו אותי – כמו שדבריו של נשיא אחר, שמעון פרס, שהיה שר הביטחון שנתיים קודם לכן, ריגשו אותי מאוד, על קברו של אחי – הוא סיים את דבריו במילים: יונתן בן שאול, יונתן בן מתתיהו ויונתן נתניהו, שורש אחד לנשמתם.

בנימין נתניהו: ארז, אתה הזכרת את הדברים האלה בהלוויה, ואני מבקש להגיד לך שאני לא שכחתי אותם.

בנימין נתניהו: הם ריגשו אותי אז, הם מרגשים אותי כל פעם שאני מעלה אותם מחדש.

בנימין נתניהו: מכובדי וידידי, יצחק נבון ראה במדינת ישראל המתחדשת פלא שמסעיר אותו ואת האנושות כולה, פלא שאין לו אח ורע בתולדות האומות.

בנימין נתניהו: המסר שלו לדורות הבאים היה: יש מדינה ויש עם, יש לתרום ויש לתת, וככל שאתה נותן יותר, אתה גם מקבל יותר.

בנימין נתניהו: ננצור את זכרו באהבה כאחד ממניחי היסודות לתקומתנו ומהתורמים הגדולים לבניין ריבונותנו.

בנימין נתניהו: יהי זכרו של יצחק נבון ברוך לעד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לראש ממשלת ישראל חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין עתה את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג לשאת דברים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

אורי אריאל: ברכותי ותנחומי.

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: כבוד נשיא המדינה ראובן רובי ריבלין, מכובדי יושב-ראש הכנסת יואל יולי אדלשטיין, נשיאת בית-המשפט העליון השופטת מרים נאור והפרופסור אריה נאור, נשיא המדינה התשיעי, מכובדי ומורי שמעון פרס, ראש הממשלה, שרי הממשלה בהווה ובעבר, חברי הכנסת בהווה ובעבר, ואחרונים יקרים, משפחת נבון: הגברת מירי שפיר נבון, הילדים נעמה וארז, בני המשפחה וכל מוקירי זכרו של יצחק נבון, זכרו לברכה – אם יורשה לי, להערתו של ראש הממשלה, אני מציע שאם עוסקים כבר בנימוסים והליכות, יושב-ראש הכנסת, אזי ראוי לכבד את העובדה שנמצאים פה הנשיא, נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין, והנשיא התשיעי שמעון פרס, מליאת הכנסת, משפחת נבון – ולהגיע בזמן לאירוע מן הסוג הזה, לעמוד בזמנים ולכבד את האירוע.

יצחק הרצוג: אני חושב שזה מייצג את כבוד הכנסת.

אורי אריאל: ממש חשוב.

אורי אריאל: ממש חשוב מאוד.

מירי רגב: – – –

יצחק הרצוג: כי ממלכתיות היא – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

יצחק הרצוג: – – – הממלכתיות הייתה טבועה ביצחק נבון.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת והשרים, תודה.

מירי רגב: – – –

יצחק הרצוג: ובכל מקרה, אני גם חושב שיש הבדל, בכל זאת – – –

מירי רגב: – – – פופוליסט, להגיד דברים – – –

יצחק הרצוג: אני רואה ששרת התרבות מתעצבנת.

יצחק הרצוג: גם תרבות היא חלק מההתנהגות בנושא הזה.

יצחק הרצוג: יש אירוע לזכרו של נשיא לשעבר שהלך לעולמו וחשוב – לא אני – – –

מירי רגב: אני מצפה שאדוני יבדוק את הדברים לפי שהוא מדבר עליהם.

יצחק הרצוג: אם מתחילים בנימוסים והליכות, חשוב להקפיד.

קריאות: – – –

מאיר פרוש: – – –

יצחק הרצוג: חשוב להקפיד על נימוסים והליכות, זה נושא חשוב מאוד, כבודה של הכנסת, כבודם של הנשיאים.

יצחק הרצוג: ובוודאי אני חושב, ראש הממשלה, שאם היינו מקשיבים יותר, ואם אתה היית מקשיב יותר ליצחק נבון, ייתכן שהיינו במקום אחר.

יצחק הרצוג: אבל כנסת ישראל מוקירה היום – – –

קריאה: גם אתה.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – – כנסת ישראל מלוכדת היום בהעלאת זכרו של יצחק רחמים נבון, זכרו לברכה, נשיאה החמישי של מדינת ישראל, סמל ומופת לשירות העם, לשירות הציבור, לאהבת המולדת ולאחדות העם.

יצחק הרצוג: איש מעשה ומחשבה, איש ספר וכתיבה, איש תרבות, חינוך והשכלה.

יצחק הרצוג: בימים אלה של שסע חברתי הולך ומעמיק בתוכנו, יצחק נבון הוא דמות לחיקוי לכל מי שאהבת הארץ וערכי היהדות והדמוקרטיה הם נר לרגליו.

יצחק הרצוג: יצחק נבון גילם בהווייתו ובהתנהלותו את האופן שבו כל המרכיבים הללו יכולים להתקיים זה לצד זה ללא סתירה.

יצחק הרצוג: מכובדי יושב-ראש הכנסת, כדברי יגאל אלון, עוד אחד מגדולי עמנו: עם שאינו יודע את עברו, ההווה שלו דל ועתידו לוט בערפל.

יצחק הרצוג: את שורשיו של האקלים הפוליטי הישראלי האלים, הלאומני, המסית, משתיק הקולות, סותם הפיות וגובה הקורבנות שהשתלט על מציאות חיינו, ניתן למצוא כבר בשנים ההן, בעת שכיהן נבון כנשיא המדינה.

יצחק הרצוג: בעקבות הטבח במחנות הפליטים סברה ושתילה, בסתיו 1982, בעודו מכהן כנשיא המדינה, תבע נבון בתביעה מוסרית את הקמתה של ועדת חקירה ממלכתית לבדיקת האירועים במחנות הפליטים.

יצחק הרצוג: נבון לא חיפש את רעתה של ישראל.

יצחק הרצוג: עקרונות המוסר היהודי, ערכי הציונות וטוהר הנשק שצבא ההגנה לישראל מייצגים היו בדמו, עד כי איים לפרוש מתפקידו אם לא תוקם ועדת חקירה.

יצחק הרצוג: והיא אכן קמה, בראשותו של נשיא בית-המשפט העליון השופט יצחק כהן, זכרו לברכה.

יצחק הרצוג: בעוד הממשלה יושבת ודנה במסקנות דוח ועדת כהן, נרצח פעיל "שלום עכשיו" אמיל גרינצווייג על-ידי יונה אברושמי במהלך ההפגנה שהתקיימה ממש לא רחוק מכאן, מתחת למשרד ראש הממשלה.

יצחק הרצוג: אחד מן הפצועים – אז פעיל "שלום עכשיו", היום שר בממשלה, יובל שטייניץ – חווה על בשרו, כמו שחוו חבריו, את מחירו הגבוה של טרור יהודי.

יצחק הרצוג: והנה נדמה כי תסריט הבלהות עומד להתגשם שוב לנגד עינינו, ואני קובע בצער כי כחברה לא הפקנו לקחים.

יצחק הרצוג: שנים רבות מדי אנשים רבים מדי עצמו עין ונתנו הסכמתם בשתיקה ובקריצה ליצירתו של כוח הרסני בתוכנו, בחברה הישראלית; כוח שבימים אלה מהלך אימים על נשיאה העשירי של מדינת ישראל ראובן רובי ריבלין; כוח שקורא תיגר על מערכת המשפט ושלטון החוק, על שירות הביטחון הכללי, על ערכי הציונות וערכי היהדות ועל התשתית הדמוקרטית שלנו.

יצחק הרצוג: זהו כוח הרסני, שמכרסם ביסודות הבניין הלאומי שלנו.

יצחק הרצוג: זהו כוח שלא היה חושב היום פעמיים ומכנה את יצחק נבון, נשיאה האהוב של מדינת ישראל, "בוגד", "נשיא של 'חיזבאללה'", "נאצי" וכמובן "שתול".

יצחק הרצוג: ויצחק נבון אכן היה שתול, אבל מזן אחר לגמרי.

יצחק הרצוג: רגליו ולבו היו שתולים בארץ-ישראל, ושורשיו עמוקים ונטועים פה עוד מן המאה השבע-עשרה; נצר למשפחה ירושלמית, צאצא ליהדות מרוקו המפוארת, איש משפחה ואב למופת.

יצחק הרצוג: לוחם האצ"ל שהצטרף אל "ההגנה", דיפלומט בשליחות המדינה, איש תנועת העבודה כל חייו; סגן ראש הממשלה, שר החינוך והתרבות, יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, וכמובן נשיא מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: את נבון זכיתי להכיר באופן אישי כמעט כל חיי, כחברם ושותפם של אבי, נשיאה השישי של מדינת ישראל חיים הרצוג, שירש ממנו את התפקיד הרם והיה חברו עוד מימי קום המדינה, ושל דודי, ד"ר יעקב הרצוג, שעבד אתו בחברות רבה ובשותפות בלשכתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון.

יצחק הרצוג: יחד עם דוד בן-גוריון ומשה דיין, זכרם לברכה, ועם שמעון פרס, ייבדל לחיים ארוכים, היו המקימים של מפלגת רפ"י ההיסטורית.

יצחק הרצוג: ומתוך היכרותי זו והערכתי העצומה כלפי יצחק נבון ופועלו, וכאחד ממנהיגי תנועת העבודה, פניתי אליו לפני כשנה בבקשה כי ייאות להיות מוצב במקום ה-120 ברשימת המחנה הציוני לכנסת, והוא נענה בחיוב רב וחתם על כך בפגישה מרגשת עם חברנו סגן יושב-ראש הכנסת חיליק בר.

יצחק הרצוג: תפקידיו הרבים של נבון, ויותר מכך האופן שבו הוא מילא אותם, העידו יותר מכול על אופיו ותפיסת עולמו.

יצחק הרצוג: הוא היה דמוקרט שהאמין בחופש הביטוי ולא בשיסוי חלקי העם, באיחוי הקרעים בחברה הישראלית, בהגנת המדינה ובחתירה לשלום עם שכנינו; נבחר ציבור שמעולם לא נעל עצמו במגדל השן, שידע את שפת עמו וחש את רחשי לבו; שנאבק בכל כוחו בגזענות, שאותה הוא זיהה כמגפה מסוכנת.

יצחק הרצוג: הוא הבין את שפת בן נצרת ובן ערב ותרבותם, הרחיב את לימודי הערבית בבתי-הספר ודיבר בה עם אזרחינו הערבים ועם שכנינו בגובה העיניים ובכבוד עמוק למורשתם; מחיה שפת הלדינו ותרבות ספרד; פטריוט בכל רמ"ח איבריו, מחנך ומורה, מדינאי ופוליטיקאי, סופר ומחזאי, והכול באיש אחד.

יצחק הרצוג: ספרו האוטוביוגרפי המקסים, "כל הדרך", יצא לאור חודשים ספורים לפני מותו, וזכיתי להיות, יחד עם נשיאנו נשיא המדינה ראובן ריבלין – עת חלקנו לו בשלהי חייו כבוד כמעט אחרון – באירוע השקת הספר בירושלים.

יצחק הרצוג: לך, כבוד הנשיא התשיעי שמעון פרס, הוא מקדיש קטע מרשים, ובו הוא מתאר עד כמה בן-גוריון, או "הזקן", כפי שאהבתם לכנותו, העריך אותך ואת כושר הביצוע שלך, ואמר עליך עד כמה – ואני מצטט – "עם ישראל איננו יודע כמה הוא חייב לבחורצ'יק הזה".

יצחק הרצוג: ובאותו משקל אני אומר, שלא תמיד זוכר עם ישראל עד כמה הוא חייב גם לבחורצ'יק אחר, הלוא הוא יצחק נבון בעצמו, בהנחלת ערכי היסוד, הכבוד למסורת, לתנ"ך, לעברית, לעליות השונות ולהחלטות נבונות ואחראיות.

יצחק הרצוג: אחד מהמעשים שהרשימו את העם כולו בשנת כניסתו לכהונת נשיא המדינה היה ביקורו בן שלושת הימים בשכונת-התקווה.

יצחק הרצוג: נבון ניפץ סטיגמות במהלך הביקור, התגורר בשכונה עם התושבים, למד את מצוקותיהם, שוחח עם רבני השכונה ותלמידי בתי-הספר וישב באישון לילה עם נוער נושר ונוער עבריין.

יצחק הרצוג: וכך הוא כתב בספר על אותו הביקור: כשנכנסתי לכיתות נהגתי לשאול את התלמידים אם מישהו מהם ראה פשע מתבצע בפועל.

יצחק הרצוג: גנבה, שוד, שימוש בסמים וכיוצא בזה.

יצחק הרצוג: לא היה ולו תלמיד אחד שענה כי לא היה עד למחזה.

יצחק הרצוג: בין הילדים היו אף אלה שידעו להסביר לי בפרטי פרטים כיצד מכינים צוואר בקבוק לעישון חשיש.

יצחק הרצוג: בהמשך ביקשתי שיספרו לי מהו לדעתם הדימוי של שכונתם.

יצחק הרצוג: ילד בשם אבי אמר לי: עושים מאתנו פושעים, זה לא נכון.

יצחק הרצוג: כשאני אומר לחברים בעיר שאני משכונת-התקווה, אומרים לי: אתה זבל, אתה לא שווה כלום.

יצחק הרצוג: אני מתבייש להגיד שאני מהתקווה.

יצחק הרצוג: ואחת הילדות הוסיפה: חברות שלי, כששומעות שאני מהתקווה, אומרות לי: את לא מהרמה שלנו.

יצחק הרצוג: עושים אותנו פושעים.

יצחק הרצוג: וילד אחד חתם: לדעתי צריך להרוס את השכונה הזאת ולבנות אותה מחדש, לא בשם שכונת-התקווה.

יצחק הרצוג: וכשנתקלתי בילד לבוש בחולצה שנשאה את הכיתוב "אוניברסיטת תל-אביב", ליטפתי את ראשו ואמרתי לו: אני מקווה שאומנם תגיע ללמוד באוניברסיטת תל-אביב, אבל כשתלך ללמוד שם, תעשה זאת כשאתה לובש חולצה שעליה כתוב "שכונת-התקווה".

יצחק הרצוג: זהו יצחק נבון.

יצחק הרצוג: הוא הבין ברגישות של מורה ומחנך ואב שאף ילד באף שכונה בישראל, בלי קשר למוצאו, מינו, צבע עורו, אסור – אסור – שיתבייש להגיד היכן הוא גדל.

יצחק הרצוג: הוא הבין שמשימתו כנשיא היא ליצור גאווה לאומית ולטעת אותה עמוק בלבה של החברה הישראלית כולה, לאורכה ולרוחבה של המדינה.

יצחק הרצוג: כנסת נכבדה, הגיעה השעה להחזיר את ישראל לדרכו של יצחק נבון.

יצחק הרצוג: דרך שבה הלך כל חייו, דרך הנביאים והמוסר היהודי, דרך הציונות המעשית הלוחמת להגנתה, רודפת הצדק ומחפשת השלום.

יצחק הרצוג: דרך הדמוקרטיה, המאפשרת לקולות רבים להישמע ומגינה בחירוף נפש על הזכות של כל אחת ואחד מאתנו להביע עמדתו בלי חשש ובלי מורא.

יצחק הרצוג: אני מגנה באותו תוקף את אלה המכנים אנשים בשם הלאומנות המסוכנת כ"שתולים", ואת אלה הפועלים להכפיש את שמה של ישראל ברחבי העולם; אני יוצא נגד אלה המעזים לכנות את שרת המשפטים של מדינת ישראל "נאצית"; אני יוצא אלה המלבישים כאפיה על נשיא המדינה ומדי אס.

יצחק הרצוג: אס.

יצחק הרצוג: על ראש הממשלה, ואת אלה שעל דעת עצמם מסמנים אחרים כבוגדים; אני יוצא נגד אלה המבקשים לשנות את ישראל ולהחריב אותה, ואני קורא מעל הבמה הזו לכל חברי הבית, למרות המחלוקות העמוקות: זו השעה להתייצב מאוחדים בחזית המאבק על דמותה של ישראל; להתייצב ביחד ולהילחם בטרור היהודי באותה עוצמה ונחישות כמו בטרור הפלסטיני; לעצור באותה נחישות את כל אותם אלה המבקשים את השמדתנו מחוץ ואת אלה המבקשים למוטט עלינו את הבית מבפנים.

יצחק הרצוג: זה לא מאבק מפלגתי או דתי או עדתי, זה מאבק על דמותה של החברה הישראלית השפויה, זו צוואתו של יצחק נבון.

יצחק הרצוג: משפחת נבון היקרה, כנסת ישראל מוקירה את תרומתו, עשייתו ופועלו של יצחק נבון למען מדינת ישראל.

יצחק הרצוג: זכרו חי בתוכנו, מורשתו היא נר לרגלינו, וקולו, קול התבונה, אהבת הארץ ומורשת ישראל, ימשיך וידריך אותנו במעשינו.

יצחק הרצוג: תהא נשמתו הטובה של נשיאנו החמישי יצחק נבון, זכרו לברכה, צרורה בצרור החיים ובספר דברי הימים של עם ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יאיר לפיד לשאת דברים לזכרו של הנשיא החמישי.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, נשיאי, נשיאי, אדוני ראש הממשלה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, נשיאת בית-המשפט העליון, המורשת האמיתית של יצחק נבון היא הזהות שלו, מפני שהייתה לו זהות שלמה, עגולה, מכילה, שלא עסקה אפילו לרגע אחד בשלילת האחר.

יאיר לפיד: הוא יָדע – וזה יֶדע נשכח במדינת ישראל ברגע הנוכחי בחייה – איך להיות הוא, בלי עיסוק רדוף בשאלה מה הוא לא.

יאיר לפיד: הוא היה ישראלי שלא הרגיש שום צורך לשנוא ערבים כדי להדגיש את הישראליות שלו.

יאיר לפיד: למעשה, התואר הראשון שלו היה בספרות ערבית, והתואר השני היה בתרבות האסלאם, ואיש לא חשב שזה פוסל אותו מלהיות נשיא מדינת ישראל, מפני שחלק מתפקידו של נשיא מדינת ישראל הוא להיות נשיאם של 1.2 מיליון מאזרחיה הערבים של המדינה, לקדם את הדו-קיום ולצאת נגד תופעות של שנאה כלפי המיעוט.

יאיר לפיד: ומי שאינו מבין את זה, אינו מבין מהי נשיאות ואינו מבין מהו תפקידה של הממלכה.

יאיר לפיד: הוא היה יהודי שלא הרגיש צורך לבקר את יהדותם של אחרים.

יאיר לפיד: הוא לא בחן את גודל כיפתו של האחר, את אורך פאותיו, את צניעותן של אשתו ובנותיו, את הדבקות בתפילה שלו.

יאיר לפיד: הוא לא חשב שזה עניינו.

יאיר לפיד: היהדות שלו הייתה מסורת של אהבת אדם, של סובלנות, של חיבור בין עבר, הווה ועתיד.

יאיר לפיד: בליל הסליחות האחרון הייתי בסיור בשכונת הולדתו, שכונת אוהל-משה בירושלים, וביקרנו בגן-התות וראינו את עץ התות מ"בוסתן ספרדי", וזו שכונה של חייכנים, שכונה של אנשים שאינם מותחים ביקורת אלא מסבירים פנים; שיהדות שלה היא ניגון, והיא תורת מוסר, והיא כיבוד אב ואם ואהבת ישראל.

יאיר לפיד: הוא היה האיש שהתלווה לבן-גוריון בפגישה המפורסמת עם החזון-אי"ש.

יאיר לפיד: לימים הוא סיפר שהפגישה נפתחה בזה שבן-גוריון אמר לחזון-אי"ש את המילים הבאות:

יאיר לפיד: באתי אליך כדי לשאול אותך איך נוכל לחיות בארץ הזאת, יהודים דתיים ושאינם דתיים, בלי שנתפוצץ מבפנים?

יאיר לפיד: יש כאן אנשים עם השקפות שונות, איך נחיה ביחד?

יאיר לפיד: והתשובה היא שאנחנו צריכים לחיות ביחד גם בבית הזה כמוהו – לא ממקום שאומר איך אני אגבר עליך ואנצח אותך ואשליט עליך את השקפת עולמי, אלא מהמקום שאומר איך אני מדבר אתך, איך אני אשלים אתך ואשלים אותך, איך נחיה ביחד.

יאיר לפיד: הוא היה פוליטיקאי, כמונו, יושבי הבית הזה, והוא העביר קריירה שלמה בתפקידים הנכבדים והבכירים ביותר – נשיא, שר חינוך, סגן ראש ממשלה – וכל זה מבלי שהוא פגע באיש, בלי להשמיץ, בלי אף עלבון שנון או הכפשה מרושעת אחת שמישהו יכול לזכור.

יאיר לפיד: ואולי, אולי הוא ההוכחה לזה ששיח מכבד, שקול, מתון, אינו מהווה חסם בדרך למעלה, ממש עד לצמרת השלטון, כי עובדה היא שאין להכחישה שכל הרשעים מתקופתו נשכחו, והנה, אנחנו עומדים פה ביום הזה וזוכרים אותו, וזוכרים שאנחנו פה כדי לכבד את זכרו של המכבד, לחייך לזכרו של החייכן, להתאחד לזכרו של האיש שרצה לאחד את כולנו.

יאיר לפיד: יהי זכרו ברוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יאיר לפיד.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תמה לה הישיבה המיוחדת לזכרו של הנשיא החמישי, השר לשעבר, חבר הכנסת לשעבר, יצחק נבון, זיכרונו לברכה.

אחמד טיבי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לבני המשפחה ולכל האורחים המוזמנים.

יולי יואל אדלשטיין: מזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: אבקש מחברי הכנסת והקהל לקום ולכבד את כבוד הנשיא.

ירדנה מלר-הורוביץ: כבוד הנשיא! (חברי הכנסת מכבדים בקימה את צאת נשיא המדינה מאולם המליאה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ) נא לשבת.

נורית קורן: חברי חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

נורית קורן: אני אבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

נורית קורן: נא לשמור על השקט.

נורית קורן: אני מבקשת להזמין את סגן שר האוצר יצחק כהן להשיב על השאילתה, בבקשה, ואת חבר הכנסת חיים ילין לגשת למיקרופון בצד.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת ילין.

נורית קורן: חברי הכנסת, אני מבקשת.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

נורית קורן: אני מבקשת לשבת.

טלי פלוסקוב: אדוני סגן השר, דקה אנחנו ניתן לחברי הכנסת לתפוס את מקומם או לצאת.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו מבקשים מחברי הכנסת – ברכות לחבר הכנסת חיים כץ, וכל המברכים, בבקשה להירגע, בבקשה.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים להמשיך בסדר-היום.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה דחופה מס' 116 מאת חבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, המיקרופון כבר פועל.

חיים ילין: שומעים?

חיים ילין: אני לא שומע את עצמי.

טלי פלוסקוב: עוד דקה, ניתן לכולם להירגע.

טלי פלוסקוב: האורחים שלנו גם יוצאים מן האולם, זה גם לוקח קצת זמן.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים בשאילתות דחופות.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני שוב פונה לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חיים ילין, אני מבקשת להציג את השאילתה.

חיים ילין: כבוד היושבת-ראש, תודה, כבוד סגן שר האוצר ידידי, מס רכוש נותן פיצוי כספי על נזקי מלחמה באופן אוטומטי.

חיים ילין: רשות המסים דורשת מהחקלאים 150 מיליון שקלים החזר על מקדמות שניתנו כפיצוי בעקבות הנזקים מ"צוק איתן".

חיים ילין: השאלה היא מאוד פשוטה: האם נכון הדבר, ולמה?

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש, חברי חבר הכנסת חיים ילין, על מנת לסייע לעסקים בהתמודדות מול מצוקת תזרים המזומנים שנוצרה עקב מבצע "צוק איתן" – – –

טלי פלוסקוב: סדרנים, אני מבקשת מהסדרנים לעזור לנו לעשות סדר באולם.

טלי פלוסקוב: הנה, ברגע שאמרתי את המילה סדרנים פתאום יש שקט באולם.

טלי פלוסקוב: ראיתם?

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, על מנת לסייע לעסקים בהתמודדות מול מצוקת תזרים המזומנים שנוצרה עקב מבצע "צוק איתן", נקבעו בתקנות שלושה סוגי מקדמות המשולמות במידה שהטיפול בתביעה טרם הסתיים: 1.

יצחק כהן: מקדמה לפני הגשת התביעה; 2.

יצחק כהן: מקדמה בשיעור 50%–60%, בהתאם למחזור שנת 2013, מגובה התביעה, וזאת אם הטיפול בתביעה לא הסתיים לאחר 45 יום – ברוב המקרים מקדמה זו שולמה עוד בטרם התחלת בדיקת התביעה; 3.

יצחק כהן: השלמה ל-90% מגובה התביעה, במידה שהטיפול בתביעה לא הסתיים לאחר 180 יום מיום הגשת התביעה.

יצחק כהן: בסיום הטיפול בתביעה קבע המנהל את גובה הפיצוי, ובמידה שגובה המקדמה היה גבוה מהחלטת המנהל, הוצא לניזוק מכתב דרישת תשלום ביתר, כפי שנקבע בתקנות.

יצחק כהן: מהאמור לעיל ניתן ללמוד שהמקדמות ששולמו לניזוקים שולמו ללא בדיקת התביעה לגופה.

יצחק כהן: נכון להיום, הסתיים הטיפול ב-99% מהתביעות.

יצחק כהן: נותרו לטיפול כ-300 תביעות מתוך 25,000 תביעות.

יצחק כהן: קרן הפיצויים דרשה מקדמות ששולמו ביתר מכ-1,700 ניזוקים, בסכום כולל של 160 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: מתוך 1,700 הניזוקים שנדרשו להשיב מקדמה ששולמה ביתר, יש 40 תיקי חקלאים בסכום של בין 5 ל-8 מיליון ש"ח.

יצחק כהן: שאלה נוספת?

יצחק כהן: אני אשמח.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת, חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: קודם כול, תודה על התשובה.

חיים ילין: חלק מהנתונים האלה גם קיבלתי מהאוצר אחרי השאילתה עצמה, אבל אני רוצה להעלות את הנקודה המרכזית: חלק מאותם חקלאים ועסקים שצריכים להחזיר הם אלו – לא מחלחלת לשמאים עצמם רוח הדברים שאתה מביא, ואני מכיר אותך באופן אישי, ושמביאים כל הפקידים הבכירים.

חיים ילין: השמאי מנהל משא-ומתן כמו בשוק הכרמל, ובסוף החקלאי או בעל העסק חותם כי אין לו ברירה; אחרת, הוא ילך למסלול אדום, שיכול לקחת שלוש שנים, ארבע וחמש, וכשהוא חותם, הוא גם צריך להחזיר.

חיים ילין: מה שאני מבקש שתבדקו טוב-טוב, זה אם ההחזרים שצריך להחזיר הם כולם מתוך שומה שלא התקיים משא-ומתן עליה, ובסופו של דבר ממסלול ירוק – הרי יש כמה מסלולים – הוא עבר לאדום; ובעל עסק יודע שאם הוא לא יחתום עכשיו, עוד ארבע שנים העסק ייסגר.

חיים ילין: תודה.

יצחק כהן: תודה, חיים.

יצחק כהן: דווקא היחידה הזאת, של מס רכוש, כשאר היחידות, היא יחידה כל כך יעילה, כל כך טובה, היא כל כך ידידותית לניזוקים, כך שאם יש איזה מקרה שיש מחלוקת ואתה רוצה שנבדוק אותו פרטנית, לא בכלליות – כי תשובה כללית קיבלת; באמת, היחידה עובדת נהדר, רשות המסים עובדת מצוין, וגם הניזוקים מאוד מאוד מרוצים, יאמר לך גם סגן שר האוצר לשעבר ידידי מיקי לוי.

יצחק כהן: אבל אם יש איזה מקרה של מחלוקת שמצריך עיון נוסף, נשמח מאוד לעזור, אנחנו פה בשביל לעזור.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה מס' 117 מאת חבר הכנסת איתן ברושי – בבקשה, אדוני.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש וסגן השר, שאלתי על מכס על שימורי הטונה.

איתן ברושי: ב-2013 חתם השר על הפחתה הדרגתית של מכס על יבוא שימורי טונה, במטרה "לחולל הפחתת מחירים אפקטיבית".

איתן ברושי: אשתקד ירדו מחירי הטונה הגולמית בחוץ-לארץ.

איתן ברושי: המחיר לצרכן הישראלי לא השתנה ונסגרו כמה מפעלים מקומיים.

איתן ברושי: אלה הישגי היבוא.

איתן ברושי: ברצוני לשאול: האם תופעל הפעימה האחרונה של הצו ותגרום לנזק נוסף?

יצחק כהן: תודה, איתן.

יצחק כהן: לפני שאני אשיב לגופה של שאילתה, אני אתן קצת רקע.

יצחק כהן: אתה פנית אלי, ואני כינסתי את אנשי המקצוע ברשות המסים ובדקנו שוב ושוב ושוב, ולהלן הסיכומים.

יצחק כהן: פעם ראשונה פנית אלי ב-16 בנובמבר 2015.

יצחק כהן: פניתי לרשות המסים בנושא הפחתת המכס על יבוא שימורי טונה.

יצחק כהן: היא שוב נבחנה על-ידי המחלקה לתכנון וכלכלה ברשות המסים, ולהלן התוצאות: בתאריך 1 בינואר 2016 מתועדת הפעימה האחרונה בהפחתת המכס ההדרגתית על יבוא שימורי טונה.

יצחק כהן: הרפורמה כללה ארבע פעימות משנת 2013 עד 2016.

יצחק כהן: מאז החלת הרפורמה אנו עדים לעלייה ביבוא דווקא ולירידה במחירי הצרכן הסופי, זאת אומרת יש win-win.

יצחק כהן: אנחנו עדים גם לעלייה ביבוא וגם לירידה במחיר הצרכן הסופי.

יצחק כהן: שיעור היבוא מסך הצריכה המקומית עומד על כ-10%.

יצחק כהן: שיעור היבוא עלה בשנות הרפורמה מ-2% ל-10%.

יצחק כהן: שאר הצריכה המקומית מתבססת על הייצור המקומי, ברושי.

יצחק כהן: עמדתנו היא כי שיעור יבוא של 10% מסך הצריכה הכללית אינו מהווה איום על היצרן המקומי.

יצחק כהן: למותר לציין כי יש ענפים רבים אשר מתמודדים בצורה יעילה מול שיעור יבוא הגבוה בהרבה מ-10%.

יצחק כהן: מטרת הרפורמה בענף שימורי הטונה – ואתה יודע – הייתה הגברת התחרות בענף על-ידי כניסת יבוא מתחרה, אשר הוביל להוזלה במחיר לצרכן הסופי.

יצחק כהן: מבחינת נתוני הלמ"ס בשנים הרלוונטיות עולה כי המחיר לצרכן הנו במגמת ירידה במהלך שנות הרפורמה, ועל כך צריך לברך.

יצחק כהן: כמו כן, בחינת רווחיות החברות בענף היצרנים המקומיים בשנות הרפורמה מראה כי מהלך הפחתת המכסים לא פגע ברווחיות החברות על פני זמן.

יצחק כהן: רווחיות החברות חזרה להיות זהה לזו שהייתה בשנת 2011.

יצחק כהן: לאור האמור לעיל, היחידה המקצועית ואנחנו בדעה כי אין מקום לשקול לעצור את הפעימה האחרונה של הרפורמה בשנת 2016, וכמו בתשובה על השאילתה, הצו בדבר הפחתה של מכס על שימורי טונה פורסם ב-2013 וכלל ארבע פעימות משנת 2013 עד 2016.

יצחק כהן: הפעימה האחרונה בהפחתת המכס ההדרגתית תופעל ב-1 בינואר 2016, כפי שקבע הצו.

יצחק כהן: לפי מה שציינתי ולפי הבדיקות שנעשו, גם היבוא גדל, גם המחיר ירד וגם היצרן המקומי לא נפגע.

יצחק כהן: כולם מבסוטים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי, אתה מסתפק בתשובה?

איתן ברושי: בצער רב אני אסתפק.

יצחק כהן: אתה צריך לשמוח, אתה צריך לשמוח שכולם פה מרוצים.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת לחבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

יצחק כהן: אהלן, איציק.

איציק שמולי: כבוד סגן שר האוצר, ראשית אני תוהה מאיפה הבאתם את הנתונים שמחיר הטונה ירד.

איציק שמולי: אני לא מכיר את הנתונים האלו של הלמ"ס, ואני מרשה לעצמי גם לכפור בהם.

איציק שמולי: לא פחות חשוב, אני תוהה אם במסגרת תהליך הבדיקה, הפקידות טרחה לדבר עם אותן החברות, כי בסיור שחבר הכנסת ברושי ואני עשינו, ונפגשנו עם אותן החברות, לא זו בלבד שהן אומרות שהרווחיות שלהן נשחקה בצורה משמעותית, אלא שיש איום ממשי מצד חלק מהיצרנים המקומיים שהיה והפעימה תיכנס לתוקף, יהיו גם יהיו פיטורי עובדים.

איציק שמולי: ואני מזכיר, רוב העוסקים בענף הזה נמצאים בפריפריה.

איציק שמולי: האם הדבר הזה הובא בחשבון במסגרת הליך ההיוועצות הפנימי בממשלה?

איציק שמולי: תודה.

יצחק כהן: איציק, הכול הובא בחשבון והמעקב היה ברגישות גבוהה מאוד, מכיוון שאנחנו, כמוך, רוצים להגן על הייצור המקומי.

יצחק כהן: מאידך גיסא, אנחנו גם רוצים לשמור על ירידה במחירים לצרכן.

יצחק כהן: אנחנו אומרים ששתי המטרות הושגו: גם יש הגנה על היצרן המקומי, והוא לא נפגע בצורה שיכולה באמת להטריד – הפוך, הרווחיות שלו חזרה לרמה של 2015 – וגם יש ירידה במחיר הטונה לאורך השנים של הרפורמה.

יצחק כהן: אחרי שאני אעביר את זה לפרוטוקול, אני אעביר לך את זה.

איציק שמולי: אני מציע רק שתדברו עם החברות – – –

יצחק כהן: אנחנו דיברנו, נדבר ונעקוב אחרי העניין ונשמור עליהן מכל משמר.

איציק שמולי: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יצחק כהן: הדבר האחרון שאנחנו רוצים זה פיטורי עובדים ופגיעה ביצרן המקומי.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לשאילתה הבאה, שאילתה דחופה מס' 120 מאת חבר הכנסת יעקב פרי; בבקשה, אדוני.

יעקב פרי: גברתי היושבת-ראש, תודה, אדוני סגן שר האוצר, חצי שנה – ביטן, אתה מפריע לי קצת, קצת.

יעקב פרי: אין בעיה.

יעקב פרי: חצי שנה, אדוני, חלפה מאז הצתת – – –

יצחק כהן: חיים כץ.

יצחק כהן: כבוד השר, מברוכ.

יצחק כהן: תן לג'קי.

יעקב פרי: חצי שנה חלפה מאז הוצתה כנסיית הלחם והדגים בטבחה.

יעקב פרי: נלכדו, קרוב לוודאי, כבר המבצעים, וחרף החלטת היועץ המשפטי לממשלה לפני כשלושה חודשים על זכאות לפיצויים, טרם הועברו הכספים והפיצויים מהמדינה כמתחייב מהחלטתו.

יעקב פרי: רציתי לשאול אותך, כבודו: 1.

יעקב פרי: מה הן הסיבות לעיכוב?

יעקב פרי: 2.

יעקב פרי: האם יש צפי מתי יועברו הכספים?

יעקב פרי: 3.

יעקב פרי: מה הוא היקף הפיצוי?

יעקב פרי: תודה.

יצחק כהן: תודה, ידידי חבר הכנסת יעקב פרי.

יצחק כהן: שאילתה בעניין אי-העברת כספי פיצויים לכנסיית הלחם והדגים.

יצחק כהן: מדובר בנזק מורכב.

יצחק כהן: כבר אחרי השרפה הגיעו למקום צוותים של מס רכוש, מהנדסים ושמאים, וכבר עשו הערכה ראשונית ותיעדו את כל הנזקים.

יצחק כהן: בינתיים אף התקבל אישור של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (כלכלי-פיסקלי) כי המדובר בנזק מלחמה בר-פיצוי במס רכוש.

יצחק כהן: היקף הפיצוי ומועד התשלום נמצאים בדיונים של אנשי רשות המסים עם נציגי הכנסייה.

יצחק כהן: אני מאוד מקווה כי בזמן הקרוב, בעזרת השם, נגיע לסיכומים בעניין והצדדים יגיעו לסיכום וישולמו הפיצויים.

טלי פלוסקוב: שאלה נוספת – בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: תהיה לנו גם שאלה נוספת של חבר הכנסת איציק שמולי, ואז, כבוד סגן השר, תשיב.

יעקב פרי: אני מבקש, אדוני, גם לשאול, ואם התשובה לא מצויה באמתחתך, אני מבקש שתבדוק, מדוע היה צורך בכלל בחוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה כדי שרשות המסים תקבל את העובדה שמדובר באירוע טרור ועל כן תחויב כמובן לשלם פיצויים.

יעקב פרי: ושאלה שנייה באותו הקשר: בכל זאת אני מבקש להבין מדוע עד היום, יותר מחצי שנה לאחר הצתת הכנסייה, ממשלת ישראל – ויכול להיות שזה ברמה שאיננה קשורה ישירות למשרד האוצר; אבל מדוע ממשלת ישראל ורשות המסים אינן מפזרות את ענן חוסר הוודאות, אם תרצה, באשר לגובה הפיצוי – התייחסת – ועצם הפיצוי שתקבל הכנסייה.

יעקב פרי: תודה לך.

טלי פלוסקוב: רגע, אדוני.

טלי פלוסקוב: יש לנו עוד שאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, מזמן לא נפגשנו.

איציק שמולי: אני רוצה לשאול אותך, אדוני, האם ידוע לכם – אין ספק, בדבר האיום; אני חושב שעכשיו זה ברור לכל החברה הישראלית, גודל האיום של מה שמכונה הטרור היהודי על החברה כולה.

איציק שמולי: לפיכך, אני רוצה לשאול אותך:

איציק שמולי: האם ככל הידוע לך יש ארגונים שמוגדרים תחת העננה הזאת של "טרור יהודי" ומקבלים בדרכים כאלו ואחרות תקצוב ממדינת ישראל – בשיטות כאלו ואחרות?

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

חנין זועבי: יש שאלה נוספת.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: נכון, חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: אדוני סגן השר, כנראה חלק מהסיבה, למה זה לוקח זמן רב כל כך, היא שהעמדה הראשונית של מס רכוש, של הממשלה, הייתה לא לפצות ולא להכיר בפעולה כפעולה לאומנית.

חנין זועבי: ולכן, וזה מתחבר לשאלה, היה הצורך לפנות ליועץ המשפטי.

חנין זועבי: עכשיו, יש גם הערכה ראשונית של הנזק לפי הנציגים של הכנסייה, הערכה שעומדת על 7 מיליון שקל.

חנין זועבי: האם יש לך הערכה כזאת?

חנין זועבי: תודה.

יצחק כהן: לא, לא מופיע המספר שאת אומרת, לשאלתה של חברת הכנסת זועבי.

יצחק כהן: היועץ המשפטי לממשלה נדרש לעניין הזה והוא החליט שזו אכן פעולה שמצריכה את מס רכוש לשלם.

חנין זועבי: באיזה – – – זמן – – –?

יצחק כהן: עובדים, כשיסתיים.

יצחק כהן: כשיסתיים אני אשמח להודיע לך.

חנין זועבי: עובדים – – –

יצחק כהן: לגבי השאלה של יעקב פרי, אני אפנה ליועץ המשפטי לממשלה ואני אשאל אותו מדוע הוא נצרך.

יעקב פרי: תודה רבה.

יצחק כהן: ושמולי, לא ידוע לי שארגוני טרור מקבלים מימון, לא מהממשלה ולא מגורם אחר שידוע לי עליו.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: שנייה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: אני אתן עוד שאלה נוספת לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יצחק כהן: באותו עניין?

טלי פלוסקוב: כן, כן.

טלי פלוסקוב: טעות שלנו שאנחנו לא עצרנו את זה בזמן.

יצחק כהן: לעמר מגיע.

עמר בר-לב: זה שאלה נוספת.

עמר בר-לב: כאן היה בלבול בפורמליסטיקה, אבל הנושא הוא אותו נושא.

עמר בר-לב: עכשיו, שמעתי כבר את התשובה שנתת לחבר הכנסת פרי.

עמר בר-לב: אני חושב שבתקופה כזאת שיש כל הרבה זרקורים בתוך החברה הישראלית, בתוך החברה הישראלית ומבחוץ אלינו, אני חושב שהתשובה שנתת שזה בטיפול והם לא גמרו להתדיין – עברה חצי שנה, יש כאן בעיה קשה.

עמר בר-לב: אני חושב שאנחנו בתור חברה לא יכולים להרשות לעצמנו דבר כזה.

יצחק כהן: אני חושב שזה לא המקרה היחידי שדברים שלא היו ברורים נמצאים בבירור ובדיון, וזה חשוב שזה יקרה.

יצחק כהן: אני מניח, גם אם אתה היית עומד, אחד מראשי המערכות האלה שצריכות לשלם, היית בודק היטב ומגיע לסיכום ולהשתתפות.

יצחק כהן: כשזה ייגמר ישלמו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד סגן השר.

טלי פלוסקוב: סיימנו את השאילתות.

יצחק כהן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: לפני שאנחנו עוברים לחקיקה – הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

): ללא הצבעה.

טלי פלוסקוב: ללא הצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (מס' 6) (פטור מבחינות), התשע"ו–2015, תידון בוועדה משותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בראשות יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): הוועדה תהיה בת 14 חברים, שבעה מכל ועדה.

): מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: חברי הכנסת נורית קורן, ישראל אייכלר, שולי מועלם-רפאלי, אלי אלאלוף, מיכל בירן, ג'מאל זחאלקה, אילן גילאון; מטעם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות: חברי הכנסת אברהם נגוסה, יצחק וקנין, מוטי יוגב, טלי פלוסקוב, קסניה סבטלובה, יואל רזבוזוב, סופה – – –

נחמן שי: רזבוזוב.

): אמרתי – רזבוזוב.

): צריך להדגיש כל הברה?

טלי פלוסקוב: הוא אמר כמעט נכון.

טלי פלוסקוב: זה היה כמעט נכון, כן.

): – – – סופה לנדבר.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

): הודעה שנייה: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חוק שירות לאומי אזרחי, התשע"ד–2014, קובע כי הוועדה לעניין אותו חוק תהיה ועדה מוועדות הכנסת כפי שתקבע ועדת הכנסת.

): ועדת הכנסת קבעה בישיבתה היום כי הוועדה תהיה ועדה משותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ולוועדת החוץ והביטחון, בראשות יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

): הוועדה תהיה בת 14 חברים, שבעה מכל ועדה.

): מטעם ועדת העבודה, הרווחה והבריאות: חברי הכנסת נורית קורן, יעקב מרגי, שולי מועלם-רפאלי, אלי אלאלוף, איימן עודה, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון; מטעם ועדת החוץ והביטחון: חברי הכנסת יואב קיש, ענת ברקו, מנחם אליעזר מוזס, מיכאל אורן, עמיר פרץ, עמר בר-לב, עפר שלח.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת אלי אלאלוף.

זהבה גלאון: איזו ועדה זו, סליחה – – –?

): ועדה לפי חוק שירות לאומי אזרחי, התשע"ד–2014.

): זה הנושא של גיוס חרדים, אני חושב.

): לכל הסיעות יש נציג בוועדה הזו, לכל הסיעות.

): אילן גילאון מטעמכם.

): הודעה שלישית: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה את הוועדה לדיון בהצעות לסדר-היום – ועדת הכלכלה תדון בהצעות לסדר-היום בנושא: אישור כריית פוספטים בשדה-בריר והפגיעה הצפויה בתושבי ערד והסביבה, של חברי הכנסת עודד פורר, מנחם אליעזר מוזס, דב חנין, תמר זנדברג, טלי פלוסקוב ויחיאל חיליק בר.

): הודעה רביעית: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע בזאת על חילופי אישים בוועדת הפנים והגנת הסביבה: מטעם סיעת המחנה הציוני, חברת הכנסת יעל כהן-פארן תכהן במקום חבר הכנסת דניאל עטר, שפרש מהכנסת.

): תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/2263/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לחקיקה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקנים (תיקון – מעבדה מוסמכת לאישור ייבוא טובין), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: ישיב לך השר יריב לוין בשם שר הכלכלה.

טלי פלוסקוב: עשר דקות, אדוני, לרשותך.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חברי השרים, אני רוצה לשתף אתכם באחד משלל המכתבים שקיבלתי בשבועות האחרונים, לאחר שפורסם עניין קידום הצעת החוק הזאת: שלום לך, רועי, שמחתי מאוד לקרוא בתקשורת על הצעת החוק בעניין ביטול מונופול מכון התקנים.

רועי פולקמן: הידיעה שימחה אותי מאוד, ואני רוצה לחזק את ידיך במהלך.

רועי פולקמן: אחד החסמים המעיקים ביותר על העסקים הבינוניים והקטנים הוא המכון בצורתו הנוכחית.

רועי פולקמן: מדובר במכון שמעודד צמיחה של עסקים בחו"ל במקום כאן, בשוק המקומי, ומעבר לכך, לא ברור אם הוא מגן או מסכן את אזרחי מדינת ישראל.

רועי פולקמן: במקום שאזרחי ישראל ירכשו מוצרים במחיר הגיוני ובאיכות מפוקחת, אנחנו עדים היום לרכש בסכומים של מיליארדים בחו"ל באמצעות אתרי קנייה מקוונים, לפעמים גם מוצרים מסוכנים או רעילים, דליקים, ובייבוא אישי שלא מצריך בדיקה על-פי חוק.

רועי פולקמן: כל זאת תוצאה ישירה של חסמים ביורוקרטיים.

רועי פולקמן: תודה על קידום הנושא של מכון התקנים – זאת תרומה ישירה להורדת יוקר המחיה.

רועי פולקמן: עד כאן הציטוט.

רועי פולקמן: חברות וחברי הכנסת, כיום מכון התקנים הוא למעשה מונופול בתחום מתוקף החוק, והוא הגורם היחיד, כמובן, שמוסמך לקבוע התאמה לתקנים ישראליים.

רועי פולקמן: זה, דרך אגב, לא צפוי להשתנות; יהיה גורם אחד שיעשה תקנים.

רועי פולקמן: עם זאת, אנחנו הולכים להתקדם לכיוון של אימוץ תקינה בין-לאומית.

רועי פולקמן: מה שכן הולך להשתנות – האפשרות לבדוק עמידה בתקנים ולאפשר לעוד גופים לבדוק תקנים, ולא לייצר מונופול אחד ויחיד שמהווה חסם, שער כניסה לכל סוג של יבוא במדינת ישראל.

רועי פולקמן: אף יבואן קטן לא ייבא סחורות כשמעמיסים עליו ביורוקרטיה נוספת לאחר שכבר קיבל תקן בין-לאומי מוכר.

רועי פולקמן: הבדיקות האלה מעלות באופן משמעותי את מחיר הסחורות, ומי שמשלם על כך זה האזרח הישראלי.

רועי פולקמן: כך, למשל, נוצר מצב אבסורדי שיבואנים חייבים לשלם עבור בדיקות מוצרים שכבר נושאים תו תקן גרמני, צרפתי או שוויצרי.

רועי פולקמן: מטרתו של החוק הזה ליצור תחרות בענף התקינה ולהפחית את הביורוקרטיה שמוסיפה עלויות רבות למגזר העסקי.

רועי פולקמן: הצעד הזה צפוי להביא לחיסכון בעלויות של יצרנים ויבואנים במשק הישראלי, והוא יתורגם לירידה במחירים שמשלם הצרכן.

רועי פולקמן: בדיקות חוזרות ונשנות, עיכובים של מכולות, עיכובים בבדיקות ודרישות תשלום לא הגיוניות הם מנת חלקם של יבואנים בישראל לישראל, וכדי לכסות את העלויות האלה אין ברירה אלא להטיל את "מס מכון התקנים" על הציבור, וככה אנחנו משלמים הרבה יותר.

רועי פולקמן: רשימת המוצרים המחויבים בתקינה מלמדת על הרזולוציה שעליה אנחנו מדברים: החל בשוקולד, כריכות ספרים, אסלות, בטון, שמן זית – לא הכול כמובן מכון התקנים; יש רגולטורים נוספים שעושים בדיקות.

רועי פולקמן: למשל מזון, לא במכון התקנים, אבל למכון התקנים יש חלק חשוב וגדול בייבוא מוצרים.

רועי פולקמן: אני יודע, גם אני שמעתי את הסיפורים על מוצצים רעילים, וגם אני חרד ומודאג מזה.

רועי פולקמן: גם אני שמעתי על מוצרי חשמל שיכולים להתפוצץ.

רועי פולקמן: לזאת התווספו התנגדויות בטענה שפתיחת הבדיקות למעבדות מוסמכות ומאושרות – ואני שוב חוזר: מעבדות מוסמכות ומאושרות בפיקוח הרגולטור, קרי משרד הכלכלה – תגרום לסיכון הציבור.

רועי פולקמן: ואני אומר לכם, הסיפורים האלה היו בעבר, והם נועדו להפחיד את הציבור מפני השינוי המיוחל.

רועי פולקמן: טיפול במונופול – הכוונה היא לא הפקרות, ואני לא אתן את ידי להפקרות של ייבוא לא מפוקח לארץ, אלא בחינה מחדש של נתונים, הפחתה של ביורוקרטיה ועזרה למכון שימשיך להיות גורם מרכזי לתחרות באמצעות זה שיהיו עוד גורמים והוא יצטרך להשתפר.

רועי פולקמן: כשיש מונופול, אפשר לדבר על רפורמה ורפורמה, אבל בסוף השירות נשאר בעייתי; ונעשו הרבה שיפורים, דרך אגב.

רועי פולקמן: עם כניסה מבוקרת של מעבדות מורשות ומוסמכות אנחנו נגיע לתוצאה המיוחלת.

רועי פולקמן: הטיפול במונופול משמעו תיאום והידברות עם כל הנוגעים בדבר, הן עם מכון התקנים, שעובדיו המסורים והידע שצברו הם חלק מהתהליך של השינוי הזה, הן עם התעשיינים, הן עם המשרדים הממשלתיים, הן עם היבואנים, הן עם ההסתדרות – כל הגורמים.

רועי פולקמן: החלטנו לשבת בישיבות שבועיות.

רועי פולקמן: הישיבה הראשונה תתחיל היום, ונקבעו ישיבות.

רועי פולקמן: כל שבוע הדברים ייעשו בהרבה תשומת לב ובהסכמה.

רועי פולקמן: אף אחד לא ילך כאן על הראש של אף אחד כל עוד אנחנו מסכימים על הכיוון; על האיך אנחנו נעבוד ביחד.

רועי פולקמן: המטרה היא לדאוג לאינטרסים של אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: סליחה, חבר הכנסת פולקמן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו מבקשים שקט באולם.

טלי פלוסקוב: נורא קשה.

רועי פולקמן: חברות וחברי הכנסת, הורדת יוקר המחיה לא מתבטאת רק בהורדת מחיר הקוטג', אלא יש להביא פתרונות, לטפל בבעיות שורש, להכניס תחרות איפה שאין תחרות, לשפר ביורוקרטיה, לגרום ליבואנים – גם קטנים – להיות חלק בלתי נפרד מהתעסוקה הישראלית, לגרום ליבואן להילחם על כיסו של הציבור ולתת לו את השירות הטוב ביותר במחיר הטוב ביותר.

רועי פולקמן: בתמיכתם ובברכתם של שר האוצר משה כחלון וראש הממשלה בנימין נתניהו מונח כאן לפניכם חוק חברתי וכלכלי מאין כמוהו.

רועי פולקמן: העברת החוק משמעותה פריצת דרך של ממש בהגברת התחרות במשק, כפי שדיברו עליה ועדת טרכטנברג אחרי המחאה החברתית, ואחריה ועדת לנג, וגם קבינט יוקר המחיה בראשותו של השר בנט; גם מבקר המדינה התייחס לזה, ועוד ועוד.

רועי פולקמן: רבות דובר על הדבר הזה, אבל עד היום לא הצלחנו להשלים אותו.

רועי פולקמן: זה המקום שבו נמדדת אחריותנו כנבחרי הציבור; זה המקום והרגע להוכיח עד כמה אנחנו מחויבים לבוחרים ומתרגמים דיבורים והמלצות למעשים.

רועי פולקמן: בידכם היום לחולל שינוי משמעותי.

רועי פולקמן: השינוי מהווה טיפול שורש שיביא למה שכולנו מייחלים לו: שבירת המונופול והורדת יוקר המחיה.

רועי פולקמן: אני אזדקק לתמיכה לא רק היום בהצעה הטרומית, אלא תהיה לנו עבודה יסודית בוועדה, ועוד לפני הוועדה – הסיכום עם התעשיינים.

רועי פולקמן: אני עוד לא יודע לאיזו ועדה נעביר.

רועי פולקמן: אנחנו נבקש היום להעביר לוועדת הכנסת, ועוד יש דיון על הוועדה.

רועי פולקמן: אבל עוד לפני ההגעה לדיון בוועדה, אנחנו כבר מקיימים צוות עבודה משותף למשרד הכלכלה, לאוצר, לתעשיינים ולנציגי מכון התקנים כדי לבוא לפחות עם בסיס של הסכמות לוועדה.

מיכל רוזין: – – –

רועי פולקמן: זה נדון מסיבות שונות.

רועי פולקמן: זו שאלה.

רועי פולקמן: יכול להיות שהוועדה הנכונה היא הכלכלה; יכול להיות כספים, יכול להיות משהו אחר.

רועי פולקמן: אנחנו נדון בזה.

רועי פולקמן: בין השאר, עכשיו הקמנו על זה צוות משותף עם ההסתדרות, עם התעשיינים, עם משרד הכלכלה ועם משרד האוצר.

רועי פולקמן: לסיום אגיד, חברים, שזו רפורמה חשובה.

רועי פולקמן: מאז ועדת טרכטנברג, כבר לא מעט זמן, מדברים עליה באינטנסיביות הולכת וגוברת.

רועי פולקמן: מחויבים אליה שר האוצר, ראש הממשלה, שרים אחרים כאן עסקו בנושא הזה בעבר, ואני מקווה ובטוח שהפעם נשלים את המלאכה; גם נביא בשורה וגם נעשה את זה באחריות.

רועי פולקמן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם שר הכלכלה והתעשייה, השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: אחר כך יש בקשה להתנגד.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק של חברי הכנסת פולקמן, כבל ואחרים נועדה לתקן את חוק התקנים באופן שיאפשר לכל מעבדה מוסמכת על-ידי הרשות להסמכת מעבדות – יקנה לה מעמד דומה לזה של מכון התקנים, וזאת כדי לייצר תחרות בתחום התקינה, אל מול המציאות הנוכחית שבה מכון התקנים משמש הלכה למעשה כמונופול בבדיקות יבוא.

יריב לוין: באופן כללי, הממשלה פועלת רבות להורדת יוקר המחיה.

יריב לוין: רק לפני כמה שבועות הייתי שותף, יחד עם שר האוצר, למהלך שתכליתו יצירת רפורמה בתחום המלונאות ויצירת מצב שבו באמת ייבנו מלונות בהיקף מאוד גדול, וכך תהיה תחרות הרבה יותר משמעותית בענף.

יריב לוין: בדומה, אפשר להזכיר רפורמות אחרות שכבר יצאו אל הפועל, דוגמת רפורמת השמים הפתוחים שהוביל השר ישראל כץ.

יריב לוין: כך אושרה בממשלה ממש בימים אלה תוכניתו של ראש הממשלה להקל על עסקים חדשים על מנת לעודד את התחרות במשק, וזאת לצד שורה ארוכה של פעולות אחרות, שהתפקיד שלהן והמטרה שלהן לעודד תחרות, להקל על יזמים ועל עסקים, דוגמת הורדת תעריפי חשמל ומים, חיבור מפעלים לגז טבעי, רפורמות שנעשות בתחום המזון, מתן מענקי השקעה דוגמת המענקים למחלבות קטנות וכדומה.

יריב לוין: יש עוד הרבה פעולות שצריך לנקוט ושהממשלה פועלת ליישמן.

יריב לוין: ההצעה שלפנינו בהחלט עוסקת באחד התחומים שמצריכים לכל הפחות בדיקה ואיזה תיקון ושכלול.

יריב לוין: היא בוודאי משתלבת במדיניות של הממשלה להתאים את התקינה בארץ לתקינה הבין-לאומית ולהביא לצמצום חסמי ייבוא ולפתיחת השוק לתחרות.

יריב לוין: אני רוצה גם להזכיר שהממשלה קידמה בשנים האחרונות שורה של החלטות שסייעו בהורדת חסמי סחר מלאכותיים – על-ידי ביטול או התאמת תקנים, הורדת מכסים והגדלת מכסות.

יריב לוין: עדיין יש, כמובן, צורך בבחינה של הדברים ובהעמקת התחרות.

יריב לוין: חשוב, עם זאת, לזכור שלבדיקות התקנים יש חשיבות רבה לצורך שמירה על בטיחות ובריאות הציבור.

יריב לוין: צריך להביע כאן גם הערכה לעובדים שעוסקים בתחום הזה, שבעיני עושים מלאכה חשובה, מלאכת קודש, השומרת על הבטיחות של כולנו.

יריב לוין: לכן, כאשר אנחנו מאזנים את כל השיקולים האלה, הממשלה מאמינה שראוי ונכון לבחון ולקדם תחרות גם בתחום בדיקות היבוא.

יריב לוין: לכן הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, מתוך הבנה, חבר הכנסת פולקמן, שההצעה לא תקודם – חבר הכנסת פולקמן, שנהיה מסונכרנים על ההבנות – מתוך הבנה שההצעה לא תקודם עד אשר צוות בין-משרדי יגבש את מסקנותיו, דבר שאמור לקרות בפרק זמן קצר, לעניין הדרך הנכונה ליצירת אותה תחרות בתחום בדיקות היבוא, בשים לב לרצון לפתוח את הנושא לתחרות ולהבטיח שבריאות הציבור לא תיפגע.

יריב לוין: הממשלה, על כן, תומכת בחוק בכפוף לכך שהמציע יגיע בהמשך להסכמות מול משרדי הכלכלה והתעשייה, האוצר והמשפטים בטרם יקודמו הליכי החקיקה, וזאת כאמור על בסיס העקרונות והנחות העבודה שהזכרתי לעיל.

יריב לוין: אני מניח שהדבר הזה מקובל עליך, ולכן, לאור ההודעה של חבר הכנסת פולקמן שהדבר מקובל עליו, אני כמובן אבקש מהכנסת לאשר את החוק בקריאה הטרומית בתמיכת הממשלה.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פולקמן, מקובלת עליך ההצעה של השר?

טלי פלוסקוב: יש בקשה להתנגדות של חבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני, יש לך שלוש דקות להציג לנו את התנגדותך.

איציק שמולי: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לפנות לחבר הכנסת פולקמן ורק לבקש את הדבר הבא – ואני אומר את זה כמי שישב בוועדת העבודה והרווחה, ועדיין יושב, ונטל חלק בדיונים המאוד-מעמיקים שהוביל יושב-ראש הוועדה בחוק ההסדרים על עניין רפורמת הקורנפלקס.

איציק שמולי: גם בדיונים הללו אני רואה קווים מקבילים כלשהם בין שתי הרפורמות הללו, מפני שהעיקרון הוא: בואו נחתוך בביורוקרטיה, ובסופו של דבר זה יגולגל בהורדה של יוקר המחיה.

איציק שמולי: אז יש לי רק שני דברים לומר בעניין הזה.

איציק שמולי: אני הסתכלתי על הצעת החוק, והדבר שהפריע לי בה זה שאין התייחסות למוצרים שהם רגישים.

איציק שמולי: מבחינתי, כאשר לדוגמה אנחנו מדברים על – וואי, זה בלתי אפשרי.

טלי פלוסקוב: רבותי, זה בלתי אפשרי ככה לנהל מליאה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מכולם קצת שקט.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי, אני כאן שומעת מה שאת אומרת.

טלי פלוסקוב: בבקשה להנמיך את הקול.

איציק שמולי: אז הערתי הראשונה, חבר הכנסת פולקמן, בוא לא נלך בגישת הכאסח.

איציק שמולי: לא עשינו את זה ברפורמת הקורנפלקס, והצלחנו לייצר הסכמות נהדרות וחשובות בין כל חברי הוועדה.

איציק שמולי: יש מוצרים, למשל כמו מזון תינוקות, שאתה יודע מה?

איציק שמולי: גם אם מעבדות בשווייץ או בגרמניה באות ונותנות איזה תו תקן שהמוצר תקין, אני בהחלט מעוניין שהעניין גם ייבדק עם תו תקן ישראלי.

איציק שמולי: יש מוצרים אחרים שאני מסכים אתך – במקום שבו אפשר לחתוך בביורוקרטיה, בואו נחתוך בביורוקרטיה.

איציק שמולי: והדבר השני, תראו, זה שמ-2011 באים למליאת הכנסת, אומרים את המילה "מונופול" ואומרים "להוריד את יוקר המחיה", זה עלא כיפאק, אבל בסוף יש עלינו עוד אחריות: אנחנו צריכים לוודא שכאשר אנחנו חותכים בביורוקרטיה זה יגולגל; אכן לוודא שזה מגולגל בכל שרשרת הערך ומגיע לצרכן.

איציק שמולי: למה אני מתכוון?

איציק שמולי: יכול להיות מצב שתהיה יותר תחרות במקטע של הייבוא, אבל בסופו של דבר מה שיקרה בפועל זה שהרשתות יקנו את המוצרים במחיר זול יותר אבל לא יגלגלו את ההנחה בסופו של דבר למחיר המדף.

איציק שמולי: וזו חוכמה קטנה מאוד.

איציק שמולי: אנחנו פוגשים את זה גם ברפורמת הקורנפלקס וגם בעוד רפורמות, שבהן אנחנו הולכים כברת דרך ענקית כלפי הרשתות, מאפשרים להן לקנות את המוצרים שלהן הרבה יותר בזול, אבל כאשר זה מגיע למקום שבו אנחנו צריכים לוודא שההנחה במחיר שהן קיבלו תתגלגל גם במחיר המדף, אז הממשלה לא עושה די.

איציק שמולי: ואני חושב שגם בחוק שלך, רועי, יש הזדמנות לעשות את זה.

איציק שמולי: אז תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פולקמן, אתה רוצה לחזור לשכנע אותנו לפני שאנחנו מצביעים?

טלי פלוסקוב: בבקשה, יש לך אפשרות.

טלי פלוסקוב: רבותי, אחר כך אנחנו עוברים להצבעה, אני מבקשת לאט-לאט לחזור למקומות.

רועי פולקמן: רק ממש התייחסות של דקה, גם לחבר הכנסת איציק שמולי.

רועי פולקמן: אדוני השר לוין, רק נקודה – אדוני השר יריב לוין – רק נקודה אחת: ההסכמות הן לתיאום עם המשרדים, לא לסיכום עם ועדה בין-משרדית.

רועי פולקמן: כי ועדה – יש צוות.

רועי פולקמן: הסיכום הוא תיאום עם המשרדים, בסדר?

יריב לוין: – – – יש הסכמה – – –

רועי פולקמן: בהחלט.

רועי פולקמן: אין בעיה.

רועי פולקמן: יש לנו צוות משותף, והסיכום הוא שאנחנו נהיה מתואמים עם משרדי הכלכלה והתעשייה, המשפטים והאוצר.

רועי פולקמן: זה הסיכום, בהחלט.

רועי פולקמן: ואני רוצה לומר, א.

רועי פולקמן: חבר הכנסת שמולי, ידידי היקר, הדברים סופר-חשובים, אני מאוד מסכים אתם.

רועי פולקמן: אני אגיד עוד משהו חשוב – זה לא רק מחיר אלא גם איכות.

רועי פולקמן: אנחנו דנים בזה עכשיו בסיפור המים, מחיר המים, איך מצד אחד תשתיות המים יהיו הולמות ומצד שני המחיר יהיה הוגן.

רועי פולקמן: בכל נושא צריך לאזן בין מחיר ואיכות – אני מסכים אתך לחלוטין – והתחרות הזאת תיעשה בזהירות ובאחריות.

רועי פולקמן: תודה רבה, חברים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה, נא לחזור למקומותיכם.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לחזור, בבקשה, חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 נגד – 29 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק התקנים (תיקון – מעבדה מוסמכת לאישור ייבוא טובין), התשע"ו–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 48 בעד, 29 נגד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקנים (תיקון – מעבדה מוסמכת לאישור ייבוא טובין), התשע"ו–2015, עברה בקריאה הטרומית ועוברת על-פי בקשת חבר הכנסת רועי פולקמן לוועדת הכנסת.

איתן כבל: כלכלה.

טלי פלוסקוב: להכנה לקריאה ראשונה.

איתן כבל: לא, סליחה.

טלי פלוסקוב: ועדת הכנסת בעצם תקבע באיזו ועדה יהיה המשך הדיון.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1397/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, אנחנו ממשיכים: הצעת חוק איסור שימוש ברכב ממשלתי לשר וסגן שר ביום המנוחה השבועי ובחג, התשע"ה–2015, של חברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גברתי, את יכולה להציג את החוק.

טלי פלוסקוב: יש לך עשר דקות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, חברי הכנסת, חברי הכנסת היקרים, כל אחד מכם עמד כאן ודיבר ויודע עד כמה זה קשה לדבר מהדוכן כשיש רעש כזה באולם.

טלי פלוסקוב: אני אפילו עכשיו לא בטוחה שאתם שומעים אותי.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת שקט.

טלי פלוסקוב: מי שרוצה לדבר, נא לצאת מהאולם ולדבר שם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת כבל, תודה רבה.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, תחבורה ציבורית בשבת זה אולי הצורך הדחוף ביותר והחיוני ביותר בתחום השבת היום.

תמר זנדברג: בשנים האחרונות, בעצם אולי מאז קום המדינה, זה הפך להיות נושא של דת ומדינה, כביכול השימוש ברכב ציבורי בפרהסיה הפך לאחד מסלעי המחלוקת, מהקרדומים הפוליטיים לחפור בהם, שבין דתיים לחילונים.

תמר זנדברג: אבל האמת היא שתחבורה ציבורית בשבת היא חיונית ביותר, וזאת מכמה נימוקים שאין להם שום קשר לוויכוח הדתי–חילוני, ואפילו אין להם שום קשר לסטטוס-קוו.

תמר זנדברג: טוב, אני ממש מתקשה – – –

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת ממך לא להמשיך.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא ממשיכים את הדיון עד שלא יהיה שקט באולם.

טלי פלוסקוב: רבותי, אי-אפשר ככה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני מבקשת לחזור למקום.

טלי פלוסקוב: זה נורא מפריע לנו.

טלי פלוסקוב: אז תצאו החוצה, תדברו בחוץ.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל רוזין, חבר הכנסת מיקי לוי, שומעים אתכם, רבותי.

טלי פלוסקוב: תודה.

תמר זנדברג: תודה רבה, גברתי.

תמר זנדברג: תחבורה ציבורית בשבת היא אולי אחד הדברים החיוניים ביותר, הצורך החשוב ביותר, בתחום השבת היום, וכמו שהתחלתי לספר, לא בגלל הוויכוח בין דתיים וחילונים ולא בגלל שאלת שבת או דת או כפייה, אלא משתי סיבות עיקריות וקריטיות מאוד.

תמר זנדברג: הראשונה קשורה לאי-שוויון או למצב החברתי בישראל.

תמר זנדברג: חברות וחברים, ליותר מ-40% ממשקי-הבית במדינת ישראל היום אין רכב פרטי.

תמר זנדברג: אני יודעת שבמצב שלנו, כולנו, כל חברות וחברי הכנסת, שיש לנו רכב ליסינג שלוקח אותנו לכל מקום ואנחנו יכולים לנסוע בו, ואולי לחלקנו הגדול היה רכב גם לפני שנבחרנו לכנסת, קשה לדמיין מציאות כזאת.

תמר זנדברג: חברות וחברים, למעלה מ-40% מהמשפחות בישראל, אין להן רכב פרטי.

תמר זנדברג: לא כולם שומרי שבת.

תמר זנדברג: יש ביניהם כאלה שרוצים ומעוניינים לנסוע בשבת, אבל מה?

תמר זנדברג: הם לא יכולים.

תמר זנדברג: האפשרות הזאת נמנעת מהם.

תמר זנדברג: הם תקועים, הם בעוצר, נמנעת מהם אחת הזכויות החשובות ביותר שהיא חופש התנועה.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה די ברור, אבל אני בכל זאת אצטט ממחקר שנערך באוניברסיטת תל-אביב ונתן את הסיבות המרכזיות מדוע אנשים היו מעוניינים שתהיה תחבורה ציבורית בשבת, איזו פגיעה הם מרגישים מהעובדה שאין: הסיבה הראשונה – תחושת עוצר ופגיעה קריטית בחופש התנועה; הסיבה השנייה – חוסר ודאות ואי-יכולת לתכנן את הלו"ז; הסיבה השלישית – נטל כלכלי ותלות באנשים אחרים שיש להם רכב פרטי או במוניות וכלי תחבורה אחרים פרטיים.

תמר זנדברג: הסיבה השנייה לכך שתחבורה ציבורית בשבת כל כך קריטית, מעבר לאי-שוויון בין אלה שיש להם לאלה שאין להם, קשורה לפיתוח התחבורה.

תמר זנדברג: אדוני שר התחבורה, אני חייבת לפנות אליך באופן אישי.

תמר זנדברג: הסירוב העקבי, העיקש והמתמשך של הממשלה להפעיל תחבורה ציבורית בשבת פוגע בפיתוח התחבורה הציבורית הישראלית זה עשורים.

תמר זנדברג: חוסר היכולת להפעיל את התחבורה הציבורית באופן רציף 365 ימים בשנה, שבעה ימים בשבוע, פוגע ביכולת לפתח את התחבורה הציבורית ולבצע מעבר משמעותי של נסיעות מהרכב הפרטי אל התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: תחבורה ציבורית שמושבתת בממוצע אחד מול שישה ימים בשנה, ובמצטבר חודשיים, כ-60 יום מהשנה, היא תחבורה ציבורית שתתקשה לתפקד גם בימות השבוע, בימות החול.

תמר זנדברג: ולמה?

תמר זנדברג: כי במציאות הנוכחית מדינת ישראל בעצם כופה על אזרחי ישראל לקנות רכב, וכמובן רק מי שיכול להרשות את זה לעצמו.

תמר זנדברג: מי שלא יכול להרשות את זה לעצמו, כמו שתיארתי קודם, הוא תקוע, הוא בעוצר, הוא מושבת, הוא בהשבתה מוחלטת, ובעצם הממשלה אומרת לו: לך תחפש, או יותר נכון: לך ברגל.

תמר זנדברג: הייתי מצפה שמישהו כאן, בבית הזה, היה מביא בחשבון את הנימוק הזה לא רק עבור אלה שאין להם רכב, אלא גם עבור היכולת לפתח את התחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: יש כאן חסם לא הגיוני, לא סביר, בלתי ניתן להסבר.

תמר זנדברג: אדוני שר התחבורה, אדוני שר התחבורה, אדוני שר התחבורה ישראל כץ, אתה נוהג לתרץ את האי-הפעלה של תחבורה ציבורית בשבת בסטטוס-קוו.

תמר זנדברג: אני שואלת אותך בתור שר התחבורה: האם זה הגיוני למנוע בצורה כזאת את פיתוח התחבורה הציבורית בישראל ולהשאיר את הציבור תלוי כל כך ברכב פרטי רק למי שיכול להרשות את זה לעצמו במשך עשרות שנים?

תמר זנדברג: אני שואלת אותך: מה הציבור צריך לעשות בשביל לקבל תחבורה ציבורית בשבת?

תמר זנדברג: מה?

תמר זנדברג: אנחנו צריכים להביא את "דני יסדר", שינסה למכור לכם צ'קלקה תמורת 5,000 דולר פלוס מע"מ כדי לקבל פגישה, כדי להסביר לשר מה המשמעות של תחבורה ציבורית או תחבורה ציבורית בשבת?

ישראל כץ: זה – – –

תמר זנדברג: ולכן – – –

ישראל כץ: רק מאכערים פוליטיים – – –

תמר זנדברג: מהמקום הזה, אדוני השר, באה הצעת החוק הזאת, כי כנראה בעוד אתה יכול לנסוע לאכול גלידה בשבת ושרת המשפטים יכולה לנסוע לטייל בנחל-עמוד בשבת, הציבור צריך להיות בעוצר.

תמר זנדברג: הציבור צריך להיות בעוצר – – –

ישראל כץ: את לא נוסעת ברכב?

תמר זנדברג: אני לא מונעת תחבורה ציבורית בשבת, אתה כן.

ישראל כץ: את לא נוסעת ברכב הפרטי – – – חבר כנסת – – –?

תמר זנדברג: בגללך הציבור צריך לשבת בעוצר בשבת.

תמר זנדברג: בגלל – אתה יודע, אין לי טענות לשרים שומרי השבת, הם לפחות לא עושים שקר בנפשם.

תמר זנדברג: אתם נוסעים, ואותנו אתם שולחים לעוצר – ציבור עצום במדינה.

תמר זנדברג: לכן יכול להיות שעד שרכבי השרד שלכם עם הנהג – אם כל כך אכפת לכם מתנאי העבודה של הנהגים והאנשים – עד שהרכבים שלכם עם הנהגים לא יהיו מושבתים בשבת, כנראה אתם לא תבינו באיזה צורך מדובר.

תמר זנדברג: אתה יודע מה?

תמר זנדברג: ראינו איך פועלת הממשלה הזו.

תמר זנדברג: רק לא מזמן הכלבה של ראש הממשלה נכנסה להסגר.

תמר זנדברג: כתוצאה מזה ראש הממשלה למד מה הם תנאי ההסגר של כלבים והחליט לפעול בעניין.

תמר זנדברג: אולי כאשר שר התחבורה וראש הממשלה ושאר שרי הממשלה יהיו מנועים מלנסוע בשבת, אתם תבינו באיזה צורך מדובר.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד לך, אדוני השר: אנחנו פועלים בנושא הזה ונלחמים בנושא הזה של תחבורה ציבורית בשבת הרבה זמן.

תמר זנדברג: זו לא הדרך שאני בעצמי הייתי רוצה לנהל בה את המאבק הזה.

תמר זנדברג: זה מביך אותי לעמוד כאן ולהגיע לטיעונים אישיים ולדבר על כל אחד ואחד ועל הנסיעות שלו בשבת.

תמר זנדברג: בחיי שזה מביך.

תמר זנדברג: אני הייתי מעדיפה להישאר בטיעונים, להסביר מה הצורך עבור משקי-הבית שאין להם רכב, עבור כל אותם אנשים שאנחנו כל כך רוצים להעביר אותם לשימוש בתחבורה ציבורית אבל כופים עליהם לקנות רכב.

תמר זנדברג: הייתי רוצה להישאר בטיעונים האלה.

תמר זנדברג: אבל אתם לא מאפשרים לנו את זה.

תמר זנדברג: אתם מונעים כל דיון בתחבורה הציבורית בשבת.

תמר זנדברג: אבל לְמה כן יש לכם עמדות בעד?

תמר זנדברג: לסגור עסקים – בהצעת החוק של מיקי זוהר.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר ראינו את כל הממשלה מצביעה בוועדת השרים לחקיקה בעד סגירת עסקים בשבת.

תמר זנדברג: אז כנראה הסטטוס-קוו הזה חשוב והוא עובד, אבל הוא יכול להשתנות.

תמר זנדברג: הוא יכול להשתנות רק לכיוון אחד.

תמר זנדברג: הוא לא יכול להשתנות – לפתור את בעיית התחבורה הציבורית בשבת.

תמר זנדברג: לכן באה הצעת החוק הזאת לאמור את הדבר הבא: כל עוד אתם, שרי הממשלה, מונעים מאתנו את חופש התנועה בשבת, גם אתם תושבתו.

תמר זנדברג: יש משהו פשוט מזה?

תמר זנדברג: יש משהו טבעי מזה?

תמר זנדברג: אני יכולה לספר לך על עשרות-אלפי אנשים שחתמו על עצומה שתומכת ברעיון הזה, על אלפי ועשרות-אלפי שיתופים מאנשים ששואלים את עצמם: איך זה יכול להיות שבתחום התחבורה הציבורית בשבת אין שום התקדמות?

תמר זנדברג: אתם מונעים כל דיון בזה.

תמר זנדברג: אבל ממשלת ישראל, כאילו זה לא נוגע לה.

תמר זנדברג: אז בבקשה, בואו ותסבירו לנו מה העמדה על הצעת החוק לסגירת עסקים בשבת, למה אי-אפשר לפתח תחבורה ציבורית בשבת, איך זה יכול להיות ששרי הממשלה יכולים להמשיך לנסוע בשבת בלי שום בעיה והציבור בעוצר.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: ישיב בשם שרת המשפטים השר אורי אריאל, ואני יודעת שגם שר התחבורה רוצה להתייחס.

אופיר אקוניס: – – –

טלי פלוסקוב: לא.

טלי פלוסקוב: זאת התשובה של המשרד.

טלי פלוסקוב: או שאתם מתחלפים, מה שאתם רוצים.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: נכון.

זהבה גלאון: לא הבנתי למה שר החקלאות – – –

טלי פלוסקוב: קודם התשובה, ואחר כך – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: זה התקנון.

זהבה גלאון: – – – שר החקלאות – – –

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: מזכירות הממשלה קבעה – –

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש – – –

טלי פלוסקוב: – – שהמשרד שישיב זה משרד המשפטים, נקודה.

קריאות: – – –

אורי אריאל: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אתם מעוניינים לשמוע את התשובה?

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: השר יתייחס אחרי כן.

אורי אריאל: – – מכובדי שר התחבורה ישראל כץ – – –

זהבה גלאון: – – – שר החקלאות צריך – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון, את לא שמעת – סליחה, אדוני – אני השבתי לך ואת לא שמעת אותי – –

זהבה גלאון: שמעתי.

טלי פלוסקוב: – – מזכירות הממשלה החליטה שמי שישיב זה משרד המשפטים.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו נשמע את תשובתו של משרד המשפטים – –

אילן גילאון: שר החקלאות – – –

טלי פלוסקוב: – – ואחר כך השר יעלה גם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': למה אתם מפילים את זה על השרים – – –

קריאה: אז למה לא השר המקשר?

קריאות: – – –

אורי אריאל: חברי – – –

טלי פלוסקוב: זה לא הזמן לשאלות, אני מצטערת.

אורי אריאל: חברי מהשמאל – –

נחמן שי: איזה שמאל?

נחמן שי: שמאל.

אורי אריאל: – – אני שמח על הערנות וההתרגשות הרבה – – –

קריאות: – – –

אילן גילאון: – – –

אורי אריאל: אני התבקשתי על-ידי חברתי ועל-ידי מזכירות הממשלה והכנסת לענות לכם.

עיסאווי פריג': תגיש ערר.

אורי אריאל: אם אתם מסרבים, אני מייד מפנה את המקום, אני לא יכול לעמוד בלחץ הלא-מתון שלכם.

זהבה גלאון: – – –

עיסאווי פריג': למה אתה לא מגיש ערר – – –

אורי אריאל: אני מבקש – – –

קריאות: – – –

זהבה גלאון: יושב פה שר התחבורה – – –

אורי אריאל: חברת הכנסת זהבה גלאון, ברשותך, תנו לי לענות, חבל על הזמן של כולנו.

אורי אריאל: אחרי זה יעלה ידידי השר כץ, שר התחבורה, ויתייחס.

אורי אריאל: אני אשתדל מאוד לקצר.

אורי אריאל: התשובה נכתבה על-ידי משרד המשפטים.

אורי אריאל: הסדרתו של יום השבת היא אחת השאלות המלוות את החברה הישראלית זה עשרות שנים, מאז ימי בן-גוריון והסכם הסטטוס-קוו המפורסם.

אורי אריאל: ניסיונות חדשים יותר הצועדים במתווה העקרוני שלה עולים ויורדים חדשים לבקרים; ניסיונות שונים לגבש עבור מדינת ישראל הסדר שיניח את הדעת.

אורי אריאל: שני הצדדים אינם מרוצים, וזה אומר שיש עוד מה לעשות בנושא.

אורי אריאל: רק לפני שבועיים הקימה הממשלה, באמצעות החלטת ממשלה, צוות מנכ"לים אשר יגיש לממשלה את מסקנותיו בתוך 90 יום, וזו תקבל החלטה בנושא בתוך 120 יום, וזאת ביחס להסדרתו של יום השבת והדרך הטובה ביותר להבנות את יום המנוחה השבועי.

אורי אריאל: המטרה של הקמת צוות מקצועי זה היא הגעה להסדר חדש מתוך הסכמה רחבה ככל שניתן.

אורי אריאל: זו גם הסיבה לכך שהוסכם בקואליציה שהצעת החוק של חברי חבר הכנסת מיקי זוהר, שעניינה פתיחת עסקים בשבת, לא תתקדם מעבר לקריאה טרומית עד לסיום העבודה הממשלתית בנושא.

זהבה גלאון: – – – על זה טרומית – – –

אורי אריאל: הדרך הנכונה לפתור מחלוקות בתחום השבת היא דרך של הידברות וניסיון לבחון אם ניתן באמצעות הסכמה רחבה לפתוח את ההסדרים הישנים ולהתאימם למציאות חדשה.

אורי אריאל: תוצאתה של פתיחת ההסדרים הישנים האלה יכולה כמובן להיות בכל מיני כיוונים.

אורי אריאל: אשר על כן, הממשלה מתנגדת להצעת החוק, ואני מבקש מחברי בכנסת להצביע נגד.

אורי אריאל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר אורי אריאל.

טלי פלוסקוב: שר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ מבקש להתייחס.

טלי פלוסקוב: יש לו חמש דקות גם להגיב.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת, שר החקלאות השיב את תשובת משרד המשפטים, בהתאם להחלטת ועדת השרים, בהתאם להחלטת הממשלה.

ישראל כץ: אני ביקשתי להתייחס לדבריה של חברת הכנסת תמר זנדברג, אשר שרבבה לתוך דיון שהוא מאוד עקרוני וחשוב, ויש באמת ציבורים שנוצרת להם בעיה והם באים ומבקשים פתרונות, וזה עומד מול עיקרון של סטטוס-קוו שכל ממשלות ישראל – מממשלת בן-גוריון הראשונה ועד היום – כיבדו, וגם זה מעוגן בחוקים, וזה דבר שמקיימים אותו גם בהתאם לחוק וגם בהתאם לכך שישראל היא מדינה יהודית ודמוקרטית, וזאת עמדת הממשלה.

ישראל כץ: העירה כאן חברת הכנסת זנדברג – והצעת החוק שלה לא מדברת על תחבורה ציבורית בשבת, היא מדברת על לאסור על שרים וסגני שרים לנסוע ברכב השרד בשבתות וחגים.

ישראל כץ: אז הנה, אני לא יודע איפה אותה חברת הכנסת – הנה את כאן – אני מודיע שאני באופן אישי תומך בחוק – –

תמר זנדברג: – – –

ישראל כץ: – – ובתנאי – ובתנאי, ובתנאי – שהוא יוחל גם על חברי הכנסת.

ישראל כץ: מדוע את חושבת שמותר לך לנסוע ברכב שמדינת ישראל מעמידה לרשותך, מתוקף חברותך בכנסת – –

תמר זנדברג: – – –

מיכל רוזין: – – –

ישראל כץ: – – רק מפני שאת חושבת שאולי גם למישהו אחר מותר או אסור לנסוע?

תמר זנדברג: אני מסכימה.

ישראל כץ: אני לא מכיר דוגמה אישית מוגבלת עד כדי כך.

מיכל רוזין: אין בעיה, בוא – – –

ישראל כץ: ואני אומַר לכם יותר.

ישראל כץ: אני, מאחר שאני בקושי נוסע, בקושי נוסע – –

קריאה: חוץ מלאכול גלידה.

ישראל כץ: – – בשבתות – אגב, מסיבות מעשיות של מנוחה – –

תמר זנדברג: כן, חוץ מלאכול גלידה.

ישראל כץ: – – ומאחר שאני משלם, כמו רוב השרים בממשלה או כולם, כ-9,000 שקלים לחודש עבור השימוש הפרטי ברכב בסופי שבוע, אני ארוויח הרבה כסף.

ישראל כץ: אם יגידו שאני אסע ברכבי הפרטי או רכב המשפחה – ואני מוכן לזה בכל עת, אגב – ואותו קיזוז שעושים, שווי שימוש ברכב, לא יילקח, אני באמת ארוויח הרבה כסף, אולי אני אתרום אותו אפילו.

קסניה סבטלובה: תתרום את זה לתחבורה ציבורית בשבת.

ישראל כץ: היינו ביחד באגודת SOS למען בעלי-חיים, יש ילדים חוסים, יש מקומות אחרים.

ישראל כץ: אז אם את מגישה חוק, קודם כול שהוא יהיה שוויוני, ותחילי אותו גם על עצמך בתור דוגמה אישית, ותגידי: אני לא רוצה, מאחר שאין תחבורה ציבורית לכולם, לנסוע ברכב שמעמידים לרשותי על חשבון כנסת ישראל.

ישראל כץ: דבר שני, מאחר ששרבבת את התחקיר החשוב שעשו אתמול ערוץ 2 – ויצא לי לראות אותו, ואני מתייחס אליו מאוד ברצינות – שדיבר, ממה שראיתי, על תופעה של מאכערים שכנראה גובים כספים עבור תיאום פגישות, אז אני רוצה לומר לך את עמדתי.

ישראל כץ: קודם כול יש מאכערים עסקיים, כמו שראינו אתמול, ומאכערים פוליטיים כמוך, שמנסה לעשות הון פוליטי – –

זהבה גלאון: איך אתה מעז להשוות – – –

ישראל כץ: – – מדבר עקרוני ומהסוג הזה.

קריאות: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

ישראל כץ: אז קודם כול – – –

זהבה גלאון: – – –

ישראל כץ: אני אגיד לך בדיוק.

זהבה גלאון: – – – אתה מעז להשוות בין מאכער – – –

קסניה סבטלובה: בושה לך – – –

ישראל כץ: חברת הכנסת גלאון, אני מתייחס ברצינות.

ישראל כץ: לא, אני אגיד לך בדיוק.

זהבה גלאון: לא, זה לא בא בחשבון.

ישראל כץ: אני מתייחס ברצינות לתחקיר – –

זהבה גלאון: לא בא בחשבון.

זהבה גלאון: אל תשווה – – –

ישראל כץ: – – ואני מתנגד.

ישראל כץ: כל נושא ה"מאכעריות" שהתגלתה מול גורמים במשרד התחבורה – אני פניתי אתמול ליועצת המשפטית של משרד התחבורה וביקשתי ממנה להנחות על קיום בדיקה – –

זהבה גלאון: איך אתה משווה – – –

ישראל כץ: – – והיא פנתה לביקורת הפנים של המשרד.

ישראל כץ: תקשיבי, את רוצה – – –

זהבה גלאון: לא, איך אתה משווה ביניהם?

זהבה גלאון: תחזור בך.

ישראל כץ: אה, על זה שאמרתי שהיא מאכערית פוליטית?

זהבה גלאון: כן, תחזור בך.

ישראל כץ: היא מאכערית פוליטית.

זהבה גלאון: לא, אתה משווה ביניהם – – –

ישראל כץ: ודאי, ודאי.

זהבה גלאון: – – – שותף לעבריינות – – –

ישראל כץ: ודאי.

קריאה: – – –

ישראל כץ: כן, כן.

זהבה גלאון: חצוף.

קסניה סבטלובה: תתבייש לך – – –

ישראל כץ: אני פניתי ליועצת המשפטית של משרד התחבורה וביקשתי ממנה, והיא תפנה והיא פונה לביקורת הפנימית של המשרד כדי לבדוק את כל התופעה ואת מה שהיה, ובהתאם לממצאים אני באופן חד-משמעי אגבה נקיטת כל צעדים בנושא.

זהבה גלאון: כל הכבוד לך, אבל אל תשווה – – –

ישראל כץ: אני רוצה לומר לך, חברת הכנסת גלאון, ולכם, אנשי האופוזיציה דווקא, אני מתנגד לפרוטקציה משחר נעורי – –

קריאה: – – –

ישראל כץ: – – כי אני גדלתי במושב שבו ההורים שלי נאבקו נגד המנגנון המפא"יניקי של הפרוטקציות, שהפלה בין אנשים בחלוקת משאבים – –

תמר זנדברג: אה, אז עכשיו הבנו – – –

ישראל כץ: – – ואם לא היית בעל כרטיס אדום ותעודה של חבר מפלגה, לא קיבלת את מה שמגיע לך.

ישראל כץ: ולכן, אני – –

שלי יחימוביץ': – – –

ישראל כץ: – – מזה – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, כבוד השר.

ישראל כץ: חברת הכנסת יחימוביץ, כדאי שתקשיבי.

ישראל כץ: אני השר, אני השר, ואם את תהיי שרה הלוואי שתנהגי כמוני – – –

יחיאל חיליק בר: 40 שנה בשלטון, יא רבאק – – – פנקס אדום – – –

שלי יחימוביץ': 40 שנה בשלטון – – –

ישראל כץ: – – – שלא פוגש לוביסטים במהלך עבודתי.

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אני מבקשת לסכם.

ישראל כץ: כן.

ישראל כץ: לא פוגש לוביסטים – –

שלי יחימוביץ': – – – כולנו עם – – –

ישראל כץ: – – שבע שנים בתפקידי במשרד התחבורה, רבתי עם חלק מחברי הטובים שהם לוביסטים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ישראל כץ: – – וגם עם אחרים.

ישראל כץ: אני מקפיד על מתן שירות ישיר והתנהלות נכונה מול כל הציבור.

טלי פלוסקוב: תודה.

ישראל כץ: ולכן – שנייה אחת – הם בסך הכול צעקו – – –

טלי פלוסקוב: לא, כבוד השר, לצערי הזמן הסתיים כבר.

ישראל כץ: ולכן, אני מתנגד בכל תוקף לכך שההתנהלות תהיה באמצעות קשרים או פרוטקציות.

ישראל כץ: הדבר החשוב, אגב, שלא שודר אתמול – ואני מקווה שישודר היום – פניתי באמצעות עורך-הדין נבות תל-צור, ששיגר אתמול מכתב לדני נוימן ותבע ממנו להבהיר באופן חד-משמעי שאין לו שום קשר אתי ושום יכולת לסדר דרכי שום דבר במשרד, בניגוד לדברים שהוא השמיע.

ישראל כץ: נאמר לו שאם לא, הוא ייתבע לדין על הוצאת דיבה.

ישראל כץ: ואכן, מר נוימן השיב במכתב חד-משמעי שבו הוא מודה ואומר – והעובדות האלה נכונות – שהוא לא דרך מעולם בלשכתי, לא קיים אתי בכל השנים האלה שום פגישה ולא הפנה אלי שום גורם כדי לקיים פגישה.

ישראל כץ: אני, אגב, בדקתי את זה בלוח הזמנים – אותה מנהלת לשכה קבועה בדקה: שום פגישה לא קוימה בינו לביני בשבע השנים האחרונות במשרדי.

ישראל כץ: אני פוגש בו כמו כולם מחוץ למשרד.

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: כבוד השר, אני מבקשת לסיים.

ישראל כץ: ולכן, האמת היא – חברת הכנסת זנדברג, לפני שאת משמיעה דברים ומנסה להטיח דברים והאשמות בחוסר יושר, כדאי שתקשיבי ותשמעי את הדברים.

ישראל כץ: אני מקפיד על כל ההתנהלות.

ישראל כץ: כאשר יש ספק לגבי פגישה אני פונה ליועצת המשפטית של המשרד ומבקש את הנחייתה ופועל בהתאם להנחיה.

ישראל כץ: ידי נקיות, ואני מתנגד לתופעה.

זהבה גלאון: – – –

ישראל כץ: ולכן, לבוא ולתקוף בלי לבדוק, זאת עסקנות ו"מאכעריות" פוליטית.

ישראל כץ: אני מבקש בעתיד, כשרוצים לבוא ולתקוף, שזה יהיה על סמך דברים, ולא על סמך ניסיון להכפיש באופן פוליטי.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני.

ישראל כץ: לכן, אני – – –

זהבה גלאון: – – –

טלי פלוסקוב: אדוני, אני חייבת לסיים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, נא לסיים.

ישראל כץ: אני חוזר, לסיום, על הצעתי בקשר להצעת החוק הזאת – –

זהבה גלאון: תתנצל לפני שאתה יורד מהבמה.

ישראל כץ: – – אם את מוכנה, חברת הכנסת זנדברג, לכלול גם את עצמך בתור אלה שלא ייסעו – ואני מוכן שיהיה חוק פרטי לגבי שנינו, כמו שעשו לגבי ויתור על העלאת שכר – אני מוכן לתמוך בחוק הזה יחד אתך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התחבורה ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה.

זהבה גלאון: לא, לא.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חברת הכנסת זנדברג, זכותך לחזור לכאן לשלוש דקות ולשכנע את האנשים להצביע בעד החוק שלך.

תמר זנדברג: חברות וחברים, אדוני השר, גילינו מי אשם בתופעת ה"מאכעריות" הפוליטית; גילינו מי אשם בזה שמשלמים 5,000 דולר פלוס מע"מ בשביל להיפגש עם המנכ"ל שלך.

תמר זנדברג: מי אשם?

תמר זנדברג: אני והשמאל של מפא"י.

תמר זנדברג: מצאת עוד דרך לשרבב את הפרוטקציה ואת ה"מאכעריות" ולחזור לשנות ה-50.

תמר זנדברג: כל הכבוד לך, אדוני השר.

תמר זנדברג: אני קוראת לך מפה לפטר את המנכ"ל שלך, שקיבל פגישות תמורת 5,000 דולר פלוס מע"מ.

תמר זנדברג: ראית את התחקיר.

תמר זנדברג: איך אתה יכול לשבת מול הטלוויזיה וללכת לישון בשקט ולהסתתר מאחורי זה שלא ידעת ושהמזכירה קבעה בלי ידיעה ובלי רשות?

תמר זנדברג: האחריות המיניסטריאלית חלה עליך, ואתה צריך לנקוט צעדים ברורים.

תמר זנדברג: אם הדברים שאמרת אכן נכונים, וידך לא הייתה במעל, ואתה מקפיד על הדברים, אתה צריך לנקוט צעדים ברורים; לא להפיל את זה על הש"ג ועל אותה מזכירה ועל אותה מנהלת לשכה.

תמר זנדברג: זה דבר ראשון.

תמר זנדברג: דבר שני – לגבי הצעת החוק.

תמר זנדברג: חברות וחברים, חברי הממשלה, אדוני השר – – –

זאב בנימין בגין: תמר, אני מבקש להעיר.

זאב בנימין בגין: נבע מדברייך שהמנכ"ל קיבל אנשים תמורת 5,000 דולר שהוא קיבל.

תמר זנדברג: זה לא נבע מדברי, זה נבע מתחקיר ערוץ 2 של הכתב חיים ריבלין.

זאב בנימין בגין: נבע מדברייך שהמנכ"ל קיבל – – –

תמר זנדברג: לא, לא.

תמר זנדברג: סליחה, ממש לא.

זאב בנימין בגין: לפחות את זה תגידי.

דוד ביטן: לא קיבל כלום – – –

תמר זנדברג: סליחה, אדוני, חבר הכנסת בגין.

תמר זנדברג: "דני יסדר", לפי תחקירו של חיים ריבלין ששודר אמש בערוץ 2, גבה סכומים של אלפי דולרים פלוס מע"מ – –

זאב בנימין בגין: לא המנכ"ל.

דוד ביטן: לא המנכ"ל.

תמר זנדברג: – – כדי לסדר פגישה עם המנכ"ל, לא המנכ"ל.

זאב בנימין בגין: תמר, מן התחביר של דברייך נבע שהמנכ"ל קיבל.

תמר זנדברג: אז אני מתקנת.

זאב בנימין בגין: תיקנת, אז מאה אחוז.

תמר זנדברג: בהתאם להערתך, אני מתקנת.

תמר זנדברג: עכשיו לגבי הצעת החוק.

תמר זנדברג: אדוני שר התחבורה, אתה יודע, צריך מידה גדולה מאוד של היתממות גולשת לחוצפה, גולשת לצביעות, כדי להאשים את האופוזיציה בזה שאין תחבורה ציבורית בשבת.

תמר זנדברג: אתה זה שעומד כחומה בצורה בשם הסטטוס-קוו ומונע את חופש התנועה מאזרחי ישראל כל שבת; אתה משתמש בסטטוס-קוו כדי להכניס את אזרחיות ואזרחי ישראל לעוצר חודשיים מהשנה במצטבר.

תמר זנדברג: האחריות היא עליך ועל שרי הממשלה שיושבים כאן סביב השולחן.

דוד ביטן: – – –

תמר זנדברג: יש בסמכותך בחוק היום להפעיל את התחבורה הציבורית בשבת, ובוודאי יש בסמכותך לשנות את החוק כך שתוכל לפעול תחבורה ציבורית בשבת ביתר חופשיות.

תמר זנדברג: הרי אתה יודע שבמכתב הסטטוס-קוו של בן-גוריון שציטטת כאן לא מופיעות המילים תחבורה ציבורית בשבת; מופיע אופי השבת באופן כללי, ועל זה אין איש חולק.

תמר זנדברג: אתה גם יודע שהסטטוס-קוו הזה הוא לא חוק; הוא מעולם לא הוצבע בשום מקום, והוא משתנה תדיר, כל הזמן.

יואב קיש: – – –

תמר זנדברג: הוא השתנה כאשר הופעלו בתי-הקולנוע בשבת – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – הוא השתנה כשהטלוויזיה התחילה לשדר בשבת, והוא משתנה בימים אלה, לפי התשובה של השר – – –

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת תמר זנדברג, נא לסיים.

תמר זנדברג: אני מסיימת.

תמר זנדברג: הוא משתנה בימים אלה, לפי התשובה של השר אורי אריאל, רק לכיוון אחד: הוא משתנה לכיוון הדתי.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אותך שאלה נורא פשוטה: האם אותה ועדה ממשלתית שהוקמה בהמשך לחוק של מיקי זוהר – – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, גברתי.

קריאות: – – –

תמר זנדברג: חברים, האם אותה ועדה ממשלתית תשקול להפעיל תחבורה ציבורית בשבת?

טלי פלוסקוב: רבותי, תודה רבה על העזרה.

טלי פלוסקוב: תודה.

תמר זנדברג: האם זה על סדר-יומה?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

טלי פלוסקוב: זמנך תם.

תמר זנדברג: חבר הכנסת מזוז, אתה יכול לנופף בידיים שלך עד מחר.

תמר זנדברג: אני שואלת – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

תמר זנדברג: – – האם אותה ועדה ממשלתית תשקול הפעלת תחבורה בשבת?

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

קריאות: נגד, נגד.

תמר זנדברג: רק משפט אחרון.

תמר זנדברג: רגע, שנייה.

קריאות: – – –

דוד ביטן: מה זה, את לא יכולה לעשות את זה.

דוד ביטן: תעברי להצבעה.

תמר זנדברג: שר התחבורה ביקש ממני בקשה.

תמר זנדברג: אני נענית לבקשה שלך.

תמר זנדברג: אני מוכנה שהחוק הזה יחול על כל רכב ציבורי, על כל הרכבים של חברי הכנסת.

תמר זנדברג: בואו עכשיו נצביע בעד הצעת החוק, ועד הקריאה הראשונה נתקן את החוק.

תמר זנדברג: תצביעו בעד, בבקשה.

קריאות: נגד, נגד.

טלי פלוסקוב: רבותי, הצעת חוק איסור שימוש ברכב ממשלתי לשר וסגן שר ביום המנוחה השבועי ובחג – מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק איסור שימוש ברכב ממשלתי לשר וסגן שר ביום המנוחה השבועי ובחג, התשע"ה–2015, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 40 בעד, 46 נגד.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק איסור שימוש ברכב ממשלתי לשר וסגן שר ביום המנוחה השבועי ובחג, התשע"ה–2015, לא אושרה.

טלי פלוסקוב: הודעה אישית לשר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לך חמש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה לעמוד בזמנים.

ישראל כץ: כשאמרתי "מאכעריות" פוליטית המעטתי בחומרת מעשיה של חברת הכנסת זנדברג שעומדת כאן על הדוכן.

ישראל כץ: אני אומר שהוריתי לבדוק את מה ששודר, אבל מה ששודר אומר שיש מאכער שמבקש, כנראה, כספים מאנשים כדי לסדר להם פגישות.

ישראל כץ: לא נאמר שם שמנכ"ל משרד התחבורה קיבל כסף ממישהו.

תמר זנדברג: לא אמרתי את זה.

ישראל כץ: ועומדת כאן חברת הכנסת זנדברג, ותוך כדי שקרים בוטים אומרת: תפטר אותו, תזרוק אותו – –

מיכל רוזין: – – –

ישראל כץ: – – ואני אומר שהוריתי לבדוק.

ישראל כץ: פניתי ליועצת המשפטית לבדוק בדיוק את ההתנהלות – –

עיסאווי פריג': איך נוצר המאכער?

ישראל כץ: – – כדי לוודא שלא תוכלנה להיות תופעות של קיצור תורים או קביעת פגישות לאנשים שלא על-פי אמות מידה, וזה נותן פתח ל"מאכעריות" ולקביעת תורים כך שזה שקובע כביכול מקבל תשלומים.

ישראל כץ: לכן, חברת הכנסת זנדברג, צריך להיות יושר אישי.

ישראל כץ: יושר אישי לא קשור לאידיאולוגיה.

תמר זנדברג: למה הצבעת נגד?

תמר זנדברג: – – –

ישראל כץ: את יכולה לרצות לחלק את ירושלים ואני לא, אבל את לא יכולה לעמוד ולשקר ולהטיח ולשפוך דמים.

ישראל כץ: לא נאמר על מנכ"ל משרד התחבורה – –

תמר זנדברג: למה הצבעת נגד?

תמר זנדברג: – – –

ישראל כץ: – – שהוא קיבל כסף ממישהו.

תמר זנדברג: לא אמרתי שהוא קיבל כסף.

ישראל כץ: ואני שוב חוזר ואומר: אני מכיר הרבה אנשים ישרים.

ישראל כץ: אני לא מכיר מישהו ישר ממני בהתנהלות המשרדית ובכך שאני נותן שירות לכל אחד.

ישראל כץ: תשאלי את חברי הכנסת הערבים שנמצאים כאן – –

עיסאווי פריג': למה דווקא הערבים?

ישראל כץ: – – ואני רחוק מהם כמזרח ממערב.

תמר זנדברג: זה לא קשור לערבים.

ישראל כץ: האם אני מפלה יישובים ערביים בטיפול האזרחי בבעיות שלהם?

ישראל כץ: האם אנחנו מכניסים תחבורה ציבורית, שאתם, המפא"יניקים לדורותיכם, לא נתתם להם?

נחמן שי: היא לא מפא"יניקית.

ישראל כץ: והפליתם אותם וקיפחתם אותם.

יחיאל חיליק בר: אתם כבר 40 שנה בשלטון.

יחיאל חיליק בר: עד מתי תמשיכו עם האגדה הזאת?

ישראל כץ: ולכן צריך להפריד.

ישראל כץ: והערה אחרונה לגבי הצעת החוק: לרצות תחבורה ציבורית בשבת זה דבר לגיטימי, לבוא ולהיאבק על זה זה דבר לגיטימי, אבל להגיש הצעת חוק מתחכמת, בלתי ישרה – –

תמר זנדברג: אמרת שתתמוך בזה.

ישראל כץ: – – ללא דוגמה אישית, זה דבר זול.

ישראל כץ: להגיד: שרים וסגני שרים לא ייסעו בשבת ברכב השרד – אני מוכן.

תמר זנדברג: הסכמתי לחברי כנסת.

תמר זנדברג: למה לא תמכת?

ישראל כץ: אני מוכן ואני ארוויח הרבה כסף.

ישראל כץ: אבל את, ברכב שהכנסת נותנת לך, תמשיכי לנסוע, כי השמעת דעה אחרת.

תמר זנדברג: אנחנו מסכימים.

ישראל כץ: עוד פעם אני אומר לך: אם את רוצה, בואי שנינו נלך – –

תמר זנדברג: בבקשה.

ישראל כץ: – – ונעשה הסדר ברור, ששנינו לא נוסעים ברכב השרד בשבתות וחגים.

ישראל כץ: ואחרי שתעשי את זה, תוכלי לבוא ולהגיש הצעת חוק מהסוג הזה.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: הסכמתי שכל חברי הכנסת לא ייסעו.

תמר זנדברג: למה לא תמכת?

יחיאל חיליק בר: תפסיקו להאשים את מפא"י – – –

ישראל כץ: ולגבי התנהלות, עוד פעם אני אומר ומסכם: "מאכעריות" פוליטית שמבוססת על שקרים היא חמורה לא פחות מ"מאכעריות" עסקית.

יחיאל חיליק בר: 40 שנה אתם בשלטון ומאשימים – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התחבורה חבר הכנסת ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1832/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – סמכות בענייני גיור), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת אביגדור ליברמן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: אדוני, בבקשה, עשר דקות להציג לנו את הצעת החוק שלך.

אביגדור ליברמן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, כנסת נכבדה, החוק הזה למעשה מתפצל בשני מישורים: האחד, המישור ההלכתי, והמישור השני הוא מוסרי-אמוציונלי.

אביגדור ליברמן: אני רוצה להתחיל דווקא מההיבט ההלכתי, לגבי סמכות הגיור במדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: ואני מדגיש: הצעת החוק שלנו היא הצעת חוק שלא נוגדת את ההלכה.

אביגדור ליברמן: בהחלט, כישראל ביתנו, אנחנו בעד מדינה יהודית; אני אומר: אנחנו כישראל ביתנו נגד מדינה חרדית.

אביגדור ליברמן: ואני חושב שההפרדה הזאת היא חשובה מאוד.

אביגדור ליברמן: הרי מה שקרה במדינת ישראל – דווקא מוסד ממלכתי הנקרא הרבנות הראשית, מי שהשתלט עליו אלה גורמים שלא מכירים בסמכותו ההלכתית.

אביגדור ליברמן: הרי כשאנחנו מדברים על העדה החרדית, הם לא מכירים בכשרות של הרבנות הראשית, הם לא מכירים בסמכות של הרבנות הראשית, יש להם רשימות יוחסין משלהם, יש להם אזורי מגורים משלהם, יש להם מערכת חינוך משלהם – והם מכתיבים לכל שאר מדינת ישראל איך אנחנו נחיה.

משה גפני: איפה יאיר לפיד?

משה גפני: איפה יאיר לפיד?

אביגדור ליברמן: איך אנחנו נחיה.

משה גפני: איפה יאיר לפיד?

אביגדור ליברמן: ואמרתי – – –

יאיר לפיד: – – –

משה גפני: אה, הנה.

משה גפני: אפילו יאיר לפיד לא דיבר כמוך.

משה גפני: בושה.

אביגדור ליברמן: מה שאני יכול להגיד – – –

משה גפני: בושה.

משה גפני: אתה בושה למדינת ישראל.

אביגדור ליברמן: מה שטוב אצל הרב גפני, שהוא – – –

משה גפני: בושה.

משה גפני: אתה בושה.

אביגדור ליברמן: הרב גפני, אני שמח שאתה מרוויח על חשבוני כמה נקודות.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד לך רק – –

משה גפני: אתה יודע כמה החרדים כיבדו אותך.

אביגדור ליברמן: אני מבקש שהזמן הזה – תקזזו לי.

משה גפני: בושה.

אביגדור ליברמן: – – שבטוח שאם רות המואבייה הייתה צריכה לעבור גיור אצל הרב גפני – –

משה גפני: בושה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני – – –

אביגדור ליברמן: – – היא בחיים לא הייתה עוברת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני, נא – – –

משה גפני: אתה יודע כמה החרדים כיבדו אותך.

אביגדור ליברמן: הוא בטח היה אומר לה – – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת גפני, נא להירגע.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

משה גפני: בושה.

יואל חסון: די, מה זה?

אביגדור ליברמן: לכל ליצן מותר לעשות פה הצגה.

משה גפני: – – –

אביגדור ליברמן: תני לליצן לעשות פה הצגה, שיקבל כמה כותרות שם – – –

משה גפני: אני צריך את הכותרות?

משה גפני: אתה צריך את הכותרות.

אביגדור ליברמן: תקשיב – – –

משה גפני: אתה חושב שתתמודד עם זה בבחירות?

משה גפני: – – –

אביגדור ליברמן: אני בעד לתת לכל ליצן פה במה, זה מאוד מתאים.

משה גפני: הנה, הליצן על הדוכן.

אביגדור ליברמן: אני אומר:

אביגדור ליברמן: אם הרב גפני היה צריך להעביר את רות המואבייה גיור, בטוח הוא היה אומר לה: לכי חפשי את החברים שלך אי-שם בהרי מואב או בסיביר.

אביגדור ליברמן: אחת, שתיים, שלוש, כוכבית גיור, זהו, לכי מכאן.

אביגדור ליברמן: אז אני אומר, גם בהחלט על המסורת היהודית – הרי מה קרה אחרי גלות בבל?

אביגדור ליברמן: באו לפה ערב-רב, אבל אז היו מנהיגים, לא היה הרב גפני; היו עזרא ונחמיה, עשו גיור המוני – לא קרה שום דבר.

אביגדור ליברמן: הרי אין דבר יותר פשוט ממנו.

אביגדור ליברמן: אני מדבר גם על המסורת היהודית, יש שם בית שמאי ובית הלל.

אביגדור ליברמן: מה הבעיה?

אביגדור ליברמן: הרי מה שאנחנו מציעים היה תקף עד שנת 1994.

אביגדור ליברמן: עד שנת 1994 כל רב עיר היה יכול לגייר, היה רשאי להקים בית-דין ולגייר.

אביגדור ליברמן: מ-1994, בלחץ החרדים, הדבר הזה בוטל.

אביגדור ליברמן: הרי אין פה שום דבר שסותר את ההלכה.

אביגדור ליברמן: אני יכול להגיד יותר מזה: הצעת החוק שלנו מתואמת עם רבני "צהר".

אביגדור ליברמן: הרי יש פה מפלגה שכביכול מייצגת את אותו זרם ביהדות – רבני "צהר" מאוד מזוהים עם הבית היהודי.

אביגדור ליברמן: לא במקרה אף נציג של הבית היהודי לא נמצא פה, הרי הם מתביישים להסתכל בעיני הרבנים שלהם.

אביגדור ליברמן: אני כבר לא מדבר שהם מתביישים להסתכל בעיני הציבור הרחב שתמך בהם.

אביגדור ליברמן: הרי אין דבר יותר הגיוני מזה.

אביגדור ליברמן: הרי איך זה יכול להיות שרב העיר רשאי לתת כשרות, הוא רשאי לחתן, הוא רשאי לקבור, ורק נושא אחד, סמכות אחת נלקחה ממנו, רק סמכות הגיור.

אביגדור ליברמן: את כל שאר הסמכויות השאירו בידיו.

אביגדור ליברמן: הרי ברור שזה בא בלחץ של החרדים לפגוע בציבור מסוים.

אביגדור ליברמן: לא היה פה שום מניע אחר.

אביגדור ליברמן: ואנחנו בכוונה לא נתנו פה בהצעת החוק, לא הגשנו הצעת חוק מרחיקה לכת.

אביגדור ליברמן: הגשנו הצעת חוק שמתואמת עם הרבנות הראשית על כל דורותיה.

אביגדור ליברמן: זה שהקואליציה הזאת נכנעת באופן בזוי ללחץ של גורמים חיצוניים – אני בטוח שכל אותם האבות המייסדים של התנועה הרוויזיוניסטית מתהפכים בקבר.

אביגדור ליברמן: דיברתי על זה לא פעם מעל דוכן הכנסת:

אביגדור ליברמן: הציונות הוקמה על-ידי מנהיגים שכולם היו חילונים; מהרצל עד ז'בוטינסקי ופינסקר ומקס נורדאו – כולם היו אנשים חילונים.

אביגדור ליברמן: אני רוצה גם להזכיר שהתנועה הציונית קמה כמחאה כנגד הממסד הדתי, אשר הציע לחכות עד שיבוא המשיח ויאסוף את כל היהודים לכאן.

אביגדור ליברמן: התנועה הציונית אמרה, ראשי התנועה הציונית: אין לנו זמן לחכות – יש משפט דרייפוס, יש פוגרומים, בוא ניקח את האחריות בידינו, בוא נביא את עמנו לארץ-ישראל בלי לחכות למשיח.

אביגדור ליברמן: אני חושב שהפן הנוסף, שהוא קריטי להבנת הנקרא, זה ההיבט המוסרי, ההיבט האמוציונלי.

אביגדור ליברמן: אנחנו מדברים על אנשים שכולם חלק אינטגרלי של החברה הישראלית – כולם משרתים בצבא, וכולם עובדים ומשלמים מסים.

אביגדור ליברמן: אספר לכם לפחות חוויה אישית שלי, שנדהמתי – עד היום לא שכחתי ולא אשכח.

אביגדור ליברמן: לפני עשר שנים הבן שלי עבר טירונות ונשבע ליד הכותל המערבי; היה טקס השבעה ליד הכותל המערבי.

אביגדור ליברמן: יחידה קטנה מאוד, 30 איש.

אביגדור ליברמן: ארבעה חבר'ה נשבעו על הברית החדשה.

אביגדור ליברמן: ואני שואל את עצמי: למה?

אביגדור ליברמן: הרי הם הגיעו לפה בגיל שנתיים, שלוש, ארבע.

אביגדור ליברמן: איך זה יכול לקרות, שאנשים צעירים שמוכנים להילחם ולמות למען מדינת ישראל נשבעים ליד הכותל המערבי על הברית החדשה?

אביגדור ליברמן: זה חלק מאותה דרך ייסורים והשפלה שעברו ההורים שלהם, שמנסים בכוח לדחוק אותם החוצה, לעשות הכול על מנת שירגישו פה זרים.

אביגדור ליברמן: הרי לא יכול להיות שכל שנה מתגייסים 5,000 חיילים שמוכנים להילחם ולמות למען מדינת ישראל, והמדינה שולחת אותם קדימה, רובם משרתים ביחידות קרביות.

אביגדור ליברמן: רק מתי מתחילה הבעיה?

אביגדור ליברמן: אם הם חס וחלילה נהרגים וצריך לקבור אותם, אז אנחנו נתקלים בבעיה; או שהם מסיימים צבא, מחליטים להתחתן, ואז הם מבינים שלהתחתן במדינת ישראל הם לא רשאים, והם צריכים לנסוע לפראג או לסופיה או לקפריסין על מנת להתחתן.

אביגדור ליברמן: הדבר הזה הוא בלתי נסבל.

אביגדור ליברמן: ואני רוצה להגיד שאותם אנשים, שהגיעו לכאן מתוך אמונה, שהגיעו לכאן מתוך הזדהות עם הרעיון הציוני, משרתים בצבא, עושים מילואים, עובדים ומשלמים מסים, הם אזרחי ישראל והם יהודים לא פחות טובים, לא מגפני ולא מאחרים.

אביגדור ליברמן: הרי הדבר הזה, שאנחנו יוצרים פה בתוך מדינה אחת כמה חברות במקביל – הפסקנו להיות חברה אחידה, אין כור היתוך.

אביגדור ליברמן: תסתכלו, כל אחד מקים לעצמו שטעטל משלו, כל אחד – שטיבלך משלו, כלומר, יש מערכת חינוך נפרדת, יש אזורי מגורים נפרדים, יש הכשר שונה לגמרי, כשרות של הרבנות הראשית בכלל לא מקובלת היום על רוב החרדים ועל חלק גדול מהאנשים הדתיים.

אביגדור ליברמן: יש בד"ץ ויש "בית יוסף", יש כזה ויש אחר, ויש רשימות מיוחסים.

אביגדור ליברמן: אנחנו פה יוצרים במו-ידינו חברה, במקום שתהיה חברה הומוגנית, במקום לדבר על כור היתוך – יוצרים כמה חברות במקביל, ואנחנו עושים דבר נוראי ביותר – מגבירים מחלוקת בתוך עם ישראל.

אביגדור ליברמן: מי שאחראית לזה זאת הממשלה הזאת שנותנת יד לזה, שפועלת בניגוד לכל ההבטחות לבוחר, שפועלת בניגוד לכל אותה תפיסת עולם, תפיסה רוויזיוניסטית, כפי שניסח אותה זאב ז'בוטינסקי.

אביגדור ליברמן: ולכן אני אומר – אין לי פה אשליות.

אביגדור ליברמן: אני מבין שלקואליציה הכיסאות הרבה יותר חשובים מעקרונות, הרבה יותר חשובים מההבטחות לבוחר; ולמען כיסאות אפשר לדרוך על אנשים, אפשר לדרוס אוכלוסייה שלמה במדינת ישראל, ועושים את זה, באמת, הייתי אפילו אומר, בלב שלם ובנפש חפצה.

אביגדור ליברמן: אני רק מקווה שאותם בוחרים שרימיתם אותם, שיקרתם להם ודרכתם עליהם, שהם, ביום פקודה, יזכרו לכם את זה.

אביגדור ליברמן: תודה רבה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יצחק וקנין: ישיב השר לשירותי דת חבר הכנסת דוד אזולאי.

דוד אזולאי: אדוני היושב-ראש, עמיתי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת ליברמן וחברי סיעתו המונחת כיום לפנינו בעצם אומרת שכל אדם יוכל לבחור על-פי ראות עיניו את ההרכב המסוים שיגייר אותו בכל עיר ובכל זמן.

דוד אזולאי: לשם הליך הגיור, על-פי הצעתו של חבר הכנסת ליברמן, תינטל הסמכות מהרבנים שהתמחו והם בעלי הניסיון והידע בכל מה שקשור להליך הגיור, ובעצם תועבר בין רבנים שלא תמיד מכירים ויודעים, ואין להם הסמכות וההכשרה ההלכתית המתאימה לגייר.

דוד אזולאי: ברצוני לציין – יש לי הערכה רבה לרבני ערים, אבל צריך להדגיש: רבני ערים לא נבחנים ולא מוסמכים לגייר, ומה שהם עוברים, כל ההלכות, אינן כוללות את הליכי הגיור.

יואל חסון: מה השתנה מ-1994?

סופה לנדבר: – – –

דוד אזולאי: אז תמתין ואני אענה לך, חבר הכנסת חסון.

דוד אזולאי: ההסמכה לגיורים דורשת התמחות, כפי שאמרתי, התמחות מיוחדת, ולכן אי-אפשר – – –

אביגדור ליברמן: – – –

דוד אזולאי: אני אענה לך, חבר הכנסת ליברמן.

דוד אזולאי: אם תמתין בסבלנות, תקבל תשובה גם על זה.

דוד אזולאי: אני מכיר את מה שנאמר בוועדת נאמן, שבה באמת נתנו את זה לרבני ערים, ואותם רבני ערים, בבדיקה שנעשתה אחר כך, התברר שלא הכירו את המלאכה כפי שצריך, ולצערי הרב לא עשו את מלאכתם, מה שהם היו צריכים לעשות.

דוד אזולאי: ביזור הסמכויות בתחום שהנו ציפור נפשה של כנסת ישראל במשמעותו ההיסטורי והעברתו מהגוף הרבני הרשמי של מדינת ישראל, הרבנות הראשית לישראל, אל מקבץ של התארגנויות – זה מערער את החוסן של מדינת ישראל ומחזיר אותנו לגלות.

דוד אזולאי: אני בטוח שגם חבר הכנסת ליברמן לא היה רוצה את המהלך הזה.

דוד אזולאי: ממשלות ישראל לדורותיהן וכל חבריהן שניחנו במעט מודעות יהודית והיסטורית עשו יד אחת כדי לשמר את מערכת הגיור שתהיה אחראית, שאך ורק היא תטפל ותדון ותפקח על נושא הגיור.

דוד אזולאי: וכאן אני עונה על השאלה שלך.

דוד אזולאי: ביולי 1997 הוקמה על-ידי ראש הממשלה מר בנימין נתניהו ועדה לבחינת סוגיית הגיור בישראל, הידועה בשם ועדת נאמן.

דוד אזולאי: המלצותיה התקבלו בהצעת החוק שנתקבלה בכנסת ביום 22 בפברואר 1998 על-ידי 80 חברי הכנסת מכל קצוות הכנסת הפוליטית, כולל ישראל בעלייה דאז, וקראו לקיים הליך גיור ממלכתי אחיד על-פי דין תורה – –

סופה לנדבר: – – –

דוד אזולאי: – – ושהרבנים הראשיים לישראל הם שיפקחו ויקימו את בתי-הדין המיוחדים לגיור, ימנו את חברי בתי-הדין ויפקחו עליהם.

דוד אזולאי: חברי הכנסת, 80 חברי כנסת זה מספר לא מבוטל שתמך באותה הצעת חוק.

דוד אזולאי: אני מקריא לכם מתוך המבוא לדוח ועדת נאמן: לציין, הרבנים הראשיים בישראל, בהיותם ראשי העדה הדתית היהודית, לעניין פקודת העדה הדתית (המרה), הם שיקימו את בתי-הדין המיוחדים לגיור וימנו את חברי בתי-הדין לגיור.

דוד אזולאי: הוקם כיום מערך גיור – מאז, יש מערך גיור שהיום הועבר למשרד ראש הממשלה על סמך אותה החלטה שהתקבלה באופן מסודר, תוך בחינת מכלול שיקולים חשובים ואחריות הנושא וההצעה, ולכן ההצעה שלפנינו המציעה מתווה שלגביו יש ניסיון שלילי מוכח – למי ששאל, לצערי הרב, הניסיון הראה שהאנשים האלה, שאז נתבקשו לטפל בנושא הגיור, לא תמיד ידעו לעשות את מלאכתם.

דוד אזולאי: בתגובה על הדברים האלה אני אומר לך, חבר הכנסת ליברמן, שמערך הגיור שקיים היום נותן מענה נאות לכל אלה שבאמת באים ורוצים להיכנס תחת חסותה של היהדות, והם עושים הכול על מנת להקל עליהם את מהלך הגיור.

דוד אזולאי: בכל הכבוד להצעה המונחת לפנינו, אני מבקש מחברי חברי הכנסת לדחות אותה ולהמשיך לחזק את מערך הגיור, שזהו תפקידו, לתת את התשובה ההולמת לכל אותם יהודים הבאים ורוצים להתגייר על-פי ההלכה, ולחזק את היהדות במדינת ישראל.

דוד אזולאי: לכן, לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני מבקש מחברי חברי הכנסת לדחות את הצעת החוק הזו.

דוד אזולאי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר לשירותי דת, השר דוד אזולאי.

יצחק וקנין: אם כן, אני מבין שאין לנו בקשה להצבעה שמית.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: הצבעה רגילה או הצבעה שמית?

קריאות: – – –

יצחק וקנין: שמית.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: מי מדבר מטעם הקואליציה, רבותי?

יצחק וקנין: אני לא אמתין פה.

יצחק וקנין: שמית?

יצחק וקנין: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

קריאות: – – –

יצחק וקנין: רבותי, תחליטו.

יצחק וקנין: אלקטרונית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 24 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – סמכות בענייני גיור), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יצחק וקנין: 41 מתנגדים, 24 בעד.

יצחק וקנין: אני מוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת שלי יחימוביץ.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק לא נתקבלה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1378/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: להצעה זו מוצמדת הצעת חוק של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: אדוני חבר הכנסת חיים ילין, עשר דקות לרשותך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – – –

טלי פלוסקוב: ושוב, רבותי, אנחנו חוזרים על בקשתנו לשקט באולם.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מקלב.

טלי פלוסקוב: השר וסגן שר השיכון.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

חיים ילין: תודה רבה.

חיים ילין: אין צורך ברישיון, אין צורך בהשכלה, אין צורך בתעודות יושר, כמעט כל אחד יכול לפתוח פעוטון או מעון-יום במדינת ישראל.

חיים ילין: אבל המגוחך ביותר, אותם גורמים לוקחים אחריות לדבר שהוא הכי יקר לנו, לילדים, לילדים הרכים מגיל לידה עד גיל שלוש.

חיים ילין: מדובר במחדל שכולם מבטיחים לטפל בו.

חיים ילין: אני שומע את זה – לפחות בכנסת – כבר עשור, אבל אף אחד לא מקדם אותו ולא עושה כלום, רק ססמאות.

חיים ילין: הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום שאני מביא היום באה במטרה להעביר את האחריות למעונות-היום ממשרד הכלכלה והתעשייה למשרד החינוך ולקבוע הסדר כולל לעניין רישוי ופיקוח.

חיים ילין: כולם בוחנים, כולם בודקים, אף אחד לא מבצע.

חיים ילין: ראש הממשלה נתניהו הקים את ועדת טרכטנברג, שתמכה בהעברה.

חיים ילין: בכנסת האחרונה, שר הכלכלה היוצא נפתלי בנט התחייב לפעול בנושא.

חיים ילין: בנט התחייב – הוא לא נמצא פה וחבל – שבתוך 45 יום מהקמת הוועדה הוא יביא את המסקנות.

חיים ילין: עוד מעט מעל חודשיים, כפי שידוע לי זה 60 יום, לא 45 יום, וגם אם סופרים ימי עבודה, עד היום לא הגיעה שום מסקנה של הוועדה לגבי העברת האחריות למשרד החינוך.

חיים ילין: מפלגת כולנו, שחתומה גם היא על הצעת החוק – יפעת ומירב, מפלגת כולנו, שימו לב, במצע הפוליטי שלכם כתוב: העברת מעונות-היום למשרד החינוך.

חיים ילין: כתוב.

חיים ילין: אין פה מפלגה שלא כתוב, אין פה מפלגה שלא הבטיחה.

מירב בן ארי: וזה יקרה.

חיים ילין: אבל אתם יודעים, הבדיחה שסופרה על לוי אשכול: הוא הבטיח, אבל מי אמר שהבטיח לקיים.

חיים ילין: אז הבטחתם, מי הבטיח שאתם תקיימו?

חיים ילין: זה בדיוק הסיפור.

מירב בן ארי: זה יקרה.

חיים ילין: לא, זה בדיוק הסיפור, תכף תשמעי את סגן שר החינוך, מה הוא אומר.

חיים ילין: והמגוחך עוד יותר, במצע הבחירות לכנסת העשרים של הבית היהודי – יש פה אנשים מהבית היהודי?

חיים ילין: איפה המפלגה הזאת?

מרדכי יוגב: מה אתי?

חיים ילין: יופי.

חיים ילין: במצע שלך, אני מקריא לך: התחייבות לפעול להעברת הסמכויות ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.

מרדכי יוגב: יש עוד דברים שאני מסכים אתך.

חיים ילין: לא, אני מסביר לך, זה מה שאתם חתומים עליו והבטחתם לציבור הבוחרים שלכם.

מרדכי יוגב: בעזרת השם.

חיים ילין: גם אני אומר עכשיו בעזרת השם.

חיים ילין: ומה זה אומר, שאם אתה תצביע נגד החוק שאני עכשיו מנסה להעביר אז זה נגד השם?

מרדכי יוגב: לא, זה אומר, תהיה התערבות אלוהית.

חיים ילין: אה, אז אנחנו מאוד מקווים שאלוהים לא אמר לך עכשיו להגיד לא.

חיים ילין: אני מאוד מקווה, אני מאמין בו.

איציק שמולי: חיים, היית צריך לעשות תיקון אחד ולהגיד: מעבר לקו הירוק, ואז הוא היה תומך.

חיים ילין: דרך אגב, החוק חל גם מעבר לקו הירוק.

עיסאווי פריג': גם?

חיים ילין: גם.

עיסאווי פריג': גם?

חיים ילין: גם.

חיים ילין: בנט, אני עכשיו אומר, הוא לא נמצא פה, שר החינוך.

חיים ילין: ביום ראשון הולך להיות סבב של כיסאות מוזיקליים, עוד פעם, בממשלת ישראל.

חיים ילין: עכשיו, ברגע זה אין שר כלכלה.

חיים ילין: יבוא שר כלכלה ויגיד: חברים, אופס, תעצרו את הכול, לא למדתי את הנושא, אל תיקחו לי את התקנים, אל תיקחו לי את הכסף, תנו לי ללמוד את הנושא.

חיים ילין: תקשיבו, לא צריך להיות גאון בכנסת בשביל להבין שזה מה שהולך להיות.

חיים ילין: לא צריך להיות 20 שנה חבר כנסת בשביל להבין שזאת השיטה.

חיים ילין: איך עכשיו עוצרים חקיקה מאוזנת, נכונה, שכולכם הבטחתם לבוחרים שלכם שהיא חיונית והיא הכרחית?

חיים ילין: ותוקם עוד ועדה על-ידי משרד הכלכלה, כי זה בדרך כלל מה שעושים, והכול ייתקע.

חיים ילין: ואז פתאום ראש הממשלה יקום יום אחד בבוקר ויגיד: אופס, הממשלה הזאת לא מתאימה, ונלך לבחירות.

חיים ילין: ואופס, עוד הפעם נחזור כולנו לאותו מעגל בלתי אפשרי של דברים טובים שאנחנו רוצים לעשות אבל הפוליטיקה תוקעת אותם.

חיים ילין: חוק מעונות-היום נוסד ב-1965, שימו לב, לא מתוך תפיסה חינוכית, מתוך תפיסה שאומרת: אנחנו רוצים לתת לאימהות לצאת לעבודה.

חיים ילין: הם לא אמרו: אנחנו רוצים עכשיו לחנך גם את הילדים.

חיים ילין: הם אמרו: אנחנו רוצים לתת אפשרות לאימהות לצאת ולכן אנחנו צריכים שמרטפייה.

חיים ילין: ככה זה היה, ככה זה נולד.

חיים ילין: אני שואל אתכן, יפעת ומירב – מירב, תקשיבי – אני באמת שואל אתכן – – –

מירב בן ארי: אבל אני אמרתי לך, זה יקרה.

חיים ילין: רגע, אני שואל אתכן.

חיים ילין: הרי החוק חוקק כשהשוויון המגדרי, שאתן נלחמתן עליו, ואני תומך בו בכל כוחי, לא היה קיים בכלל.

חיים ילין: היום אנחנו לא יכולים לדבר במושגים האלה.

חיים ילין: היום אנחנו מדברים על חופשות לידה גם לגברים וגם לנשים; אנחנו היום אומרים שגם נשים יכולות לפרנס ואבות יכולים גם להישאר בבית.

חיים ילין: אנחנו היום מדברים במושגים שלפיהם החוק הקיים היום מנצל נשים.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי נשים לא יוצאות לעבודה – רק בבית.

חיים ילין: כי מה, הן לא יכולות לצאת, מה, הן ישימו – אנחנו יודעים בדיוק מה אישה מרוויחה; יותר טוב להישאר בבית מאשר לצאת לעבודה וגם להשאיר את הילדים במקום שאין עליו פיקוח.

חיים ילין: אין עליו פיקוח.

חיים ילין: ואנחנו לא מדברים עכשיו על הבינוי.

חיים ילין: לבנות גן-ילדים דרך משרד החינוך לוקח שנתיים; לבנות מעון-יום דרך משרד הכלכלה – חמש שנים.

חיים ילין: חברים יקרים, משרד הכלכלה לא בנוי – הוא מטפל גם בתעשייה, גם בפרנסה, גם בקרנות שצריכות לעודד התפתחות תעשייתית; משרד הכלכלה לא יכול לטפל בילדים שלנו.

חיים ילין: לא יעזור כלום, כולם מבינים את זה.

חיים ילין: לכן אני מביא את ההצעה שמסדירה את אחריות המדינה, את הרישיונות, את בעלי התפקידים, את התנאים לפעילות, פיקוח, בינוי וענישה.

חיים ילין: כל ילד במדינת ישראל זכאי לקבל חינוך ואת החינוך הכי טוב שאנחנו יכולים לתת.

חיים ילין: כל ילד במדינת ישראל זכאי שההורים שלו יצאו לעבודה, גם אימהות, גם אבות, כאשר הם יודעים שהילדים שלהם נמצאים במקום הנכון ביותר.

חיים ילין: עכשיו, יש ניהול, מבחינה ניהולית, החקיקה הזאת היא הדבר הכי נכון שיש לעשות במדינת ישראל.

חיים ילין: אבל הפוליטיקה – כל הקואליציה תצביע נגד.

חיים ילין: למה תצביע נגד?

חיים ילין: כי ככה כתוב להם.

חיים ילין: כתוב להם שם בפתק שהם צריכים להצביע נגד, גם אם יש פה המון המון דברים חכמים.

חיים ילין: סגן השר פרוש, הרי שאלתי אותך.

חיים ילין: אם אתם הולכים על חקיקה, אז אני מוכן להצמיד את החוק שלי אליכם ושלום ולהתראות, לפחות הרווחנו משהו, גם אם זה יהיה עוד שלושה חודשים.

חיים ילין: אבל אם אתם הולכים על תקנה, לא יהיה דבר כזה.

חיים ילין: אני אומר לך את זה עכשיו – – –

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: – – –

חיים ילין: יפעת – – –

יפעת שאשא ביטון: כן, כן.

יפעת שאשא ביטון: אומרים לך את זה.

יפעת שאשא ביטון: אומרים לך שתהיה – – –

חיים ילין: יפעת – – –

מירב בן ארי: יש החלטה של השר – – –

מרדכי יוגב: יקראו לו "חוק חיים" – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

חיים ילין: מוטי יוגב, חבר הכנסת מוטי יוגב, אני מוכן לזוז ושהחוק יהיה על שמך.

חיים ילין: אני פה לא בשביל שחקיקה שלי תעבור; אני פה בשביל לשרת את העם ואת הילדים, ואתה יודע שזה מה שנכון.

קריאות: – – –

טלי פלוסקוב: תודה.

חיים ילין: רגע, אני עכשיו מקשיב.

מירב בן ארי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – – הוא אפילו נחקק ברמת השר הממונה, ולא שר ספציפי, כדי שכאשר זה יעבור – – –

חיים ילין: יפעת, אמרתי לסגן השר, שעד עכשיו לא קיבל תשובה, שאם תהיה חקיקה ממשלתית אני מצטרף אליה.

חיים ילין: אבל הוא לא מדבר על חקיקה, הוא מדבר על דברים אחרים.

חיים ילין: ולכן, מאלצים אותי להעביר את החוק.

מירב בן ארי: הוא מדבר על החלטת ממשלה.

חיים ילין: לא, לא.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע את תשובתו של סגן השר.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

מירב בן ארי: השר אמר את זה – – –

חיים ילין: לא, אני חוזר ואומר, כי הייתה לי שיחה עם סגן השר.

חיים ילין: אם יש חקיקה, אני מסיר, מסיר, אני אומר, ומצמיד.

חיים ילין: אם אין חקיקה – שימו לב, אני מבקש שתהיה הצבעה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1917/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות המוצמדת – יציג אותה חבר הכנסת דב חנין, ולאחר מכן אנחנו נשמע את תגובתו של סגן השר, רבותי, ונדע מה עמדתם של נציגי משרד החינוך.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, אני רוצה לנמק את הצעת החוק שאני מביא, הצעת חוק שהיוזם הראשון שלה הוא ידידי חבר הכנסת איימן עודה, והצטרפו אליו שורה ארוכה של חברי כנסת שיש לי הכבוד להימנות אתם.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הגיע הזמן לחקיקה שתיתן מענה כולל לצורך בפיקוח על מעונות-יום לפעוטות.

דב חנין: אנחנו לא יכולים להישאר במצב מעורפל, לא ברור, שבו הבטיחות של הילדים הקטנים ביותר נמצאת בסימן שאלה, מעוררת חששות אצל הורים, ולעתים אפילו מהווה חומר לתחקירים ביקורתיים ומדאיגים.

דב חנין: החוק שאנחנו מציעים, שמוצמד להצעת החוק של חבר הכנסת ילין, מציע הסדר כולל לעניין רישוי של מעונות שבהם שוהים שהות יומית פעוטות שטרם מלאו להם שלוש שנים.

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, מציעים מהלך מהפכני וחיוני: להעביר את התחום הזה למשרד החינוך.

דב חנין: מעונות-יום לא יכולים להיות מטופלים במשרד הכלכלה, לא רק בגלל העומס שישנו במשרד הכלכלה אלא מכיוון שזה לא נכון.

דב חנין: מעונות-יום הם חלק ממערכת החינוך; מעונות-יום הם חלק ממה שאנחנו נותנים לילדים כדי שהם יוכלו להתפתח, לצמוח, לגדול, לקבל את מה שצריך בגיל הצעיר ולהתפתח להיות בני-אדם ואזרחים מועילים בחברה.

דב חנין: מסגרות הטיפול והחינוך לגיל הרך הן ללא ספק מוקד לקידום מטרות חברתיות חשובות ביותר: תמיכה בהתפתחות הילדים, טיפוח היכולות האנושיות שלהם.

דב חנין: יש פה ממד מרכזי של חתירה לשוויון הזדמנויות וצמצום פערים חברתיים, וכמובן, בצד הדברים האלה, יש המהלך החשוב והחיוני של התמיכה בהשתלבות ההורים במעגל העבודה לטובת עצמאות כלכלית, וגם הפחתת יוקר המחיה להורים עובדים.

דב חנין: המצב הקיים בכל הקשור בפיקוח על מסגרות חינוכיות לתינוקות הוא פשוט אבסורדי – לא רק לוקה בחסר אלא פשוט אבסורדי.

דב חנין: בעוד אדם שרוצה לפתוח קיוסק או דוכן מכירות זקוק לרישיון מהרשות המקומית, הרי שבפועל, מי שמפעיל "עסק" לטיפול בתינוקות, שהם ילדים בגיל הפגיע והרגיש ביותר, איננו זקוק לרישיון כזה ואין עליו בפועל פיקוח מכל סוג שהוא.

דב חנין: הצעת החוק משקפת את הגישה המקצועית המקובלת היום על אנשי המקצוע העוסקים בגיל הרך, שלפיה תינוקות ופעוטות זקוקים לא רק לטיפול ומילוי הצרכים הפיזיים שלהם, אלא גם לטיפוח וחינוך רגשי, החיוניים להתפתחותם הרגשית והשכלית ולפיתוח אישיותם.

דב חנין: מייד יעלה כאן, אדוני היושב-ראש, להשיב לי סגן שר החינוך.

דב חנין: ואני חושב שבעצם העובדה הזאת אנחנו רואים כמה הצעת החוק הזאת נכונה בדרישה שלה להעביר את הנושא הזה למשרד החינוך; זה מקומו הטבעי, זו כתובתו, זה המקום הנכון.

דב חנין: אני רוצה להתייחס להערת הביניים של חברתי חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אם שמעתי אותה נכון.

דב חנין: אני, גברתי, מברך על כל התקדמות שתהיה בנושא הזה, באמת, ואין פה שום בעיה של קרדיט, גם אנחנו מוותרים על הקרדיט.

דב חנין: ואם כבר מדברים על קרדיט – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

דב חנין: – – אני רוצה לציין את הצעת החוק שאת קידמת בנושא הזה, שהיא מקבילה להצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני רק רוצה להגיד לגופו של עניין, מתוך הכרת המאטריה הזאת, שזו דוגמה קלאסית של נושא שצריך פתרון בחקיקה ראשית.

דב חנין: תקנות והסדרים ונוהל של מנכ"ל לא יכולים לתת מענה למגוון המאוד-רחב של המורכבויות והבעיות.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

דב חנין: ולכן, אדוני – ובזה אני רוצה לסיים – אני הייתי מציע לממשלה להסכים להעביר את הצעות החוק שלנו בקריאה הטרומית, וגם כמובן את הצעת החוק של חברת הכנסת שאשא ביטון.

דב חנין: אין לנו שום מטרה לעשות מחטפים פה – חבר הכנסת ילין, אני חושב שאני מבטא גם את עמדתך – –

חיים ילין: אמרתי את זה.

דב חנין: – – ואנחנו נשמח אם הממשלה תביא מצדה הצעת חוק ממשלתית.

דב חנין: נשמח להתחבר אליה ולעשות את הדברים ביחד.

דב חנין: חייבים להביא סוף-סוף פתרון לנושא הזה.

דב חנין: תודה לך.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין, תקשיב לתשובת סגן השר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת חיים ילין וקבוצה נכבדה של חברי כנסת, כמו גם חבר הכנסת דב חנין וקבוצה נכבדה של חברי כנסת, הצעת החוק שבנדון נדונה כבר בוועדת השרים לענייני חקיקה בישיבתה ביום 13 בדצמבר 2015.

מאיר פרוש: החלטת ועדת השרים הייתה לדחות את הדיון בהצעת החוק בשלושה חודשים, וזאת בשל עבודה ממשלתית הנעשית כיום לבחינת הנושא.

מאיר פרוש: מדובר – – –

מאיר כהן: לכל המדברים בטלפונים, אנא מכם, תיגשו הצדה.

מאיר כהן: חברי הכנסת – סליחה, אדוני, מי שמשוחח בטלפון, אנא, הצדה.

מאיר פרוש: מדובר בהצעת חוק, אדוני היושב-ראש, שמבקשת לקבוע כי האחריות והסמכות בתחום מעונות-היום מגיל לידה עד גיל שלוש יהיו בידי משרד החינוך ושר החינוך, ולא באחריות משרד הכלכלה כפי שהיה עד כה.

מאיר פרוש: בנוסף, מבקשת הצעת החוק לקבוע לראשונה בחקיקה הסדר כולל לעניין רישוי של מעונות-יום שבהם שוהים שהות יומית פעוטות שטרם מלאו להם שלוש שנים, ובלבד שהם אינם אחד מאלה: מעון המשמש או שנועד לשמש מקום שהייה יומי לפעוטות בסיכון או לפעוטות עם מוגבלות בלבד, מעון המופעל במוסד רפואי ומשמש או נועד לשמש מקום שהייה יומי לפעוטות המאושפזים באותו מוסד רפואי לתקופה ממושכת, או מעון המופעל במקום המשמש דרך קבע מקום מגוריהם של כל הפעוטות השוהים בו – בקיצור, הם מעונות-יום.

מאיר פרוש: כמו כן כולל ההסדר המוצע הוראות לעניין הפיקוח על פעילותם של מעונות-יום ואכיפת הוראותיו.

מאיר פרוש: ראשית, אני מבקש לציין כי העברת הסמכויות היא נושא מורכב וסבוך.

מאיר פרוש: הנושא דורש בדיקה והיערכות רבה במשרד החינוך.

מאיר פרוש: ככל שיוחלט על העברת סמכויות, ראוי גם כי היא תיעשה במסגרת הצעת חוק ממשלתית, לאחר שהגורמים המקצועיים הרלוונטיים בחנו את הנושא לעומק, ולא במסגרת הצעת חוק פרטית.

מאיר פרוש: שוב, אני חוזר, יצוין כי העברת הסמכויות – אני אומר שוב: העברת הסמכויות היא נושא – –

יואל חסון: איך אתה הצבעת בעד חילול שבת, אני לא יודע.

מאיר פרוש: – – מורכב וסבוך, הדורש בדיקה והיערכות רבה במשרד החינוך.

מאיר פרוש: ככל שיוחלט על העברת הסמכויות, ראוי כי היא תיעשה במסגרת הצעת חוק ממשלתית, לאחר שהגורמים המקצועיים הרלוונטיים בחנו את הנושא לעומק, ולא במסגרת הצעת חוק פרטית.

מאיר פרוש: עוד יצוין כי הבחינה הממשלתית בדבר היתכנות העברת הסמכויות והאחריות למעונות-היום ממשרד הכלכלה למשרד החינוך כבר החלה.

מאיר פרוש: בעקבות דרישת השר, שר החינוך נפתלי בנט, הממשלה אישרה ביום 1 בנובמבר 2015 את הקמתה של ועדה לבחינת העברת הסמכויות על מעונות-היום מגיל לידה ועד לגיל שלוש ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.

מאיר פרוש: בראש הוועדה עומד מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, והיא צפויה להציג את מסקנותיה בעת הקרובה.

מאיר פרוש: יודגש גם כי היסטורית, עוד מימי ראשית המדינה, הסמכויות לגבי הגיל הרך הן בידי שר הכלכלה, או בימים ההם התמ"ת, דבר שלדעת מומחים בחינוך הוא דבר שגוי, שכן משרד החינוך הוא המשרד המקצועי האמון על חינוך הילדים בישראל.

מאיר פרוש: יתרה מכך, מחקרים בתחום החינוך מוכיחים כי לחינוך בגיל הרך השפעה רבה על התפתחותו של הילד בהווה ועל הישגיו הלימודיים בעתיד, ולכן חשוב שמעונות-היום יטופלו פדגוגית ומקצועית על-ידי צוותי החינוך המומחים לכך.

מאיר פרוש: בהתאם לתפיסה זו, נעשית עבודת צוות מעמיקה ובמסגרתה נבחן הדבר.

מאיר פרוש: לכן, חברי חברי הכנסת, עד לסיום עבודת הצוות ועבודת ההיערכות הממשלתית, אני חושב שאין מקום לקדם הצעת חוק פרטית לעניין זה.

מאיר פרוש: ולאור האמור, אני מציע להצטרף לעמדת הממשלה ולהתנגד להצעת החוק הזו, וגם להצעת החוק של חבר הכנסת איימן עודה.

מאיר פרוש: ואני רוצה לומר, כמו ששמענו קודם בקריאות הביניים, שוחחתי עם חבר הכנסת ילין – אומנם שוחחתי גם עם חבר הכנסת איימן עודה, אבל יותר בהרחבה עם חבר הכנסת ילין – והוא לרגע אמר שאם תהיה התחייבות ממני שהממשלה, בעוד כמה חודשים, שלושה חודשים, תבוא עם העניין הזה במסגרת הצעת חוק, הוא מוכן לדחות, כאשר הוא ירצה להצטרף.

מאיר פרוש: ביררתי, ונתבקשתי לא להתחייב שאנחנו הולכים להצעת חוק, אף שהמגמה היא כמו שאמרתי, והכוונה בסוף היא להגיע להצעת חוק.

מאיר פרוש: אבל מאחר שהדבר הזה עדיין בבדיקה בוועדה הבין-משרדית, המשרד אינו רוצה לבוא ולהתחייב היום שזה יהיה דווקא במסגרת הצעת חוק.

מאיר פרוש: יכול להיות שזה יהיה במסגרת הצעת החלטה ממשלתית.

מאיר פרוש: אני מציע לחבר הכנסת ילין ולחבר הכנסת איימן עודה, או לחבר הכנסת דב חנין, שנמתין שלושה חודשים כמו שאמר – – –

מאיר כהן: אני מבקש מכל חברי הכנסת.

מאיר כהן: סגן שר השיכון, בבקשה.

מאיר כהן: לא שומעים אותו, אנא מכם.

מאיר פרוש: אני מציע לחברי הכנסת המציעים שיקבלו את ההצעה כפי שהיא באה לידי ביטוי בדברי, וציטטתי, או הבאתי בשם ועדת השרים שהיא ביקשה להמתין שלושה חודשים, כאשר בתוך דברי אמרתי שגם המשרד חושב שראוי שזה ייעשה במסגרת הצעת חוק, אם כי אני לא מתחייב שכך זה יהיה.

מאיר פרוש: ולכן, אני חושב שלאופוזיציה לא כדאי להכניס את השאלה הזו כאשר יש סיכוי כלשהו שהממשלה מצטרפת לדבר הזה – או לא מצטרפת, היא תבוא עם הצעת חוק לדבר הזה.

מאיר פרוש: אני לא חושב שלאופוזיציה כדאי לבחון את כוחה וליפול, חלילה, עם רוב של הקואליציה.

מאיר פרוש: מה גם שחשוב שנדבר.

מאיר פרוש: אם אני לא טועה, אני לא יודע אם מותר ליושב-ראש לענות לי במקרה הזה, כי הוא משמש כרגע בתפקיד ממלכתי ולא סיעתי, אבל אתה רק תהנהן בראש – אני יודע שחבר הכנסת ילין עמד על מספר 11 ברשימה שלכם; עכשיו הוא עשירי.

מאיר פרוש: הוא היה מספר 11.

מאיר פרוש: מי שגרם לו לעלות לעשירי היה חבר הכנסת פירון, שעזב את הרשימה.

מאיר פרוש: עכשיו, אני רוצה לשאול אותך: אתה מיש עתיד.

מאיר פרוש: שר החינוך במשמרת הקצרצרה הקודמת, 18 חודש, היה פירון מיש עתיד; למה פירון לא עשה את הדבר שאתה כל כך עומד עליו ומבקש היום, היום, היום להצביע עליו?

מאיר פרוש: למה הוא לא הסתדר אתו?

מאיר פרוש: מה אני רוצה לומר בזה?

מאיר פרוש: אתה היית בקואליציה.

מאיר פרוש: דברים שרואים משם לא רואים מפה, דברים שרואים מפה לא רואים משם.

מאיר פרוש: לכן, גם כשאתה בא מהקבוצה שפירון היה בה – פירון כשר החינוך לא הצליח לקדם את זה.

מאיר פרוש: והנה, השר בנט הביא כבר הצעת החלטה, וזה כבר נדון בוועדת שרים, תן את האמון.

מאיר פרוש: לכן, אני מציע לחברים להתנגד להצעת החוק הזו.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר פרוש: ואני מבקש להתנגד להצעת החוק הזו.

מאיר פרוש: ואני מוכן גם להסביר ולהרחיב.

יואל חסון: די, הבנו.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר פרוש: אני עוד לא סיימתי.

מאיר כהן: אה, אוקיי.

יואל חסון: אולי תסביר, סגן השר פרוש – – –

מאיר פרוש: אני מסיים כשמרמזים שאפשר לסיים.

מאיר פרוש: לכן, אני רוצה לומר כך – – –

יואל חסון: אולי תסביר לנו איך הצבעת בעד חילול שבת?

יואל חסון: איך?

מאיר פרוש: אני רוצה להסביר לחבר הכנסת חסון שאני פניתי לפני שתי דקות ליושב-ראש, גם הוא מהאופוזיציה, אבל הוא ידע לומר: אני מהאופוזיציה ואני נזהר, עכשיו אני ממלכתי.

מאיר פרוש: ואני חושב שצריכים ללמוד מיושב-ראש כזה.

מאיר פרוש: אם הוא יושב-ראש ישיבה, גם אם הוא חבר באיזו סיעה אופוזיציונית, הוא מתנהג באופן ממלכתי.

מאיר פרוש: אני אומר לך את הדבר הזה.

מאיר פרוש: אתה צריך לדעת, חבר הכנסת חסון, שכשאתה משמש בתפקיד יושב-ראש אתה חייב להיות ממלכתי, אתה לא יכול לבטא דעות ורצונות אופוזיציוניים.

מאיר פרוש: לכן, אני אומר כך, הצעת החוק הזו שהציע חבר הכנסת ילין משתרעת על קרוב ל-30 עמודים, ואני רוצה להתחיל לקרוא את הצעת החוק הזו.

מאיר כהן: מסמנים לך שלא צריך.

מאיר פרוש: החברים אומרים שהם מבינים את החוק שלך, והם יודעים כבר מה להצביע, לכן אני מוכן לרדת.

מאיר פרוש: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: המציעים רשאים להגיב – או מהמקום.

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד סגן השר, אתה עוד תופתע.

חיים ילין: חבר הכנסת פרוש, סגן שר החינוך, אני אסביר לך למה השר פירון לא הצליח להעביר את זה: כי שר החינוך עכשיו, כשהוא היה שר הכלכלה, התנגד.

חיים ילין: מה לעשות.

חיים ילין: ואני אומנם לא פוליטיקאי גדול, אבל חיכיתי ששר הכלכלה יהפוך להיות שר החינוך בשביל שיד ימין ויד שמאל יהיו מחוברות לשכל ויעבירו את ההחלטה הזאת.

חיים ילין: זאת התשובה שיש לי לגבי מה שאמרת.

חיים ילין: ותתקן, אני הייתי ביש עתיד מספר 7, לא 11, אף ש-11 זה מספר נפלא.

מאיר פרוש: סליחה.

חיים ילין: לא, לא, כי כשאתה בא ואתה אומר, תדייק באמת.

חיים ילין: כי יכול להיות שבתוך מה שאתה אומר – – –

מאיר פרוש: סליחה, סליחה.

חיים ילין: מחילה.

חיים ילין: אני – אתה יודע, יש לי תכונה טובה.

מאיר פרוש: אני מתנצל עכשיו שטעיתי – – –

חיים ילין: אני יהודי טוב, ואני סולח לך, כבוד סגן השר.

מאיר פרוש: – – –

חיים ילין: אני מוחל לך על הטעות.

חיים ילין: אבל אני לא – תשאל את שר החינוך אם מה שאני אומר עכשיו זה נכון או לא נכון.

חיים ילין: יותר מזה, השר דרעי, תשאל אותו.

חיים ילין: כשהוא נכנס לתפקיד שר הכלכלה, הדבר הראשון ששאלתי אותו, הדבר הראשון – אמרתי לו: בוקר טוב, מזל טוב, האם אתה מוכן להעביר את סמכויות מעונות-היום למשרד החינוך?

חיים ילין: הוא אמר לי: אני אבדוק; יש לזה שכל, אבל תן לי קודם כול ללמוד את הנושא.

חיים ילין: אבל עכשיו הוא גם לא שר הכלכלה.

חיים ילין: וכשיריב לוין אולי יהיה שר כלכלה הוא יגיד: אני רוצה ועדה.

חיים ילין: ככה מתנהלת הממשלה.

חיים ילין: אז מה אני צריך לעשות?

קריאה: – – –

חיים ילין: מה אני צריך לעשות?

חיים ילין: סגן השר, אתה מדבר על אופוזיציה, אני מדבר על ילדי מדינת ישראל, לא אופוזיציה ולא קואליציה, י-ל-דים.

חיים ילין: חינוך.

חיים ילין: על זה אני מדבר.

חיים ילין: ואתה מפצל עוד פעם: האופוזיציה, אני אומר לאופוזיציה.

חיים ילין: למה, כי כתוב בהלכה, אני אגיד לכם מה אתם צריכים לעשות.

חיים ילין: למה אתה בא מלמעלה?

חיים ילין: למה אתה לא חושב שאנשים לא דואגים למפלגות, ודואגים לילדים.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: זה לא קיים, השיח הזה בכנסת?

חיים ילין: זה משהו שלא ניתן להבנה?

חיים ילין: אבל למרות מה שאמרתי, מכיוון שאני חושב שיש חשיבות, מכיוון שאני חושב שיפעת, חברת הכנסת יפעת, ומירב רוצות מאוד להצטרף גם לחקיקה ולהיות חלק, והן אף חתומות; ויש גם חקיקה ממשלתית, ואני מקווה – זה נכון, דב, מה שאני אומר?

חיים ילין: אנחנו דוחים את ההצבעה בשלושה חודשים, כמו שביקשת, כדי להצטרף בסופו של דבר לחקיקה שתעשה שכל – לא עם האופוזיציה, תוציא את זה מהראש, מהלקסיקון – אלא תעשה טוב עם כל ילדי מדינת ישראל.

חיים ילין: תודה.

מאיר כהן: האם אדוני אמר שמסכימים לדחות?

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר פרוש: אני מאוד רוצה להיות נחמד כלפי חבר הכנסת המציע, אני רוצה רק לומר כך: אני ציטטתי מה שבמשרד מבקשים לומר, שהם חושבים שזה ראוי שבתוך שלושה חודשים זה יבוא לפה.

מאיר פרוש: אני לא רוצה שהסיכום עכשיו, ברגע זה, יהיה שלושה חודשים.

מאיר פרוש: ואם זה יהיה ארבעה חודשים?

מאיר פרוש: הוא צריך להסתפק.

מאיר פרוש: אני יכול לומר כך: תשובה והצבעה במועד אחר, ואמרתי שהמגמה היא שלושה חודשים.

מאיר כהן: תשובה הייתה.

מאיר כהן: תשובה הייתה, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

חיים ילין: תן לי להבין.

חיים ילין: אתה יודע, אני עכשיו עובד עם אלי על חוק הבנקאות.

חיים ילין: כשבצ'ק כתוב 90 יום, שלושה חודשים, אם הוא לא נפרע – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: כן, מה?

מאיר כהן: תודה רבה.

חיים ילין: אז תגיד.

מאיר כהן: יש זכות תגובה לדב חנין.

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

מאיר פרוש: אדוני, הצבעה עכשיו.

מאיר כהן: חבר הכנסת חנין, האם רוצה?

מאיר כהן: חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: אם לא, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אדוני שר החינוך – חיים, חיים, אני רוצה לדבר לשר החינוך, אז אני לא – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין, רוצים לדבר לשר החינוך ולכולם.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת או ללכת הצדה.

מאיר כהן: שר השיכון האלוף גלנט, בבקשה מכם.

דב חנין: תודה רבה לך.

דב חנין: אדוני שר החינוך, אני שמח שאתה אתנו, ואני רוצה לפנות אליך כיוון שהעמדה העניינית של משרד החינוך היא שהנושא מחייב הסדר, וכיוון שסגן שר החינוך הביא בפנינו עמדה שאומרת שלא חייבים להצביע כרגע, אלא יש אפשרות להמתין ולתת למשרד החינוך שהות מסוימת כדי להביא את עמדתו המגובשת.

דב חנין: אני מצטרף, אדוני היושב-ראש, להצעה הזו, ואני חושב שזה גם על דעתו של חבר הכנסת ילין.

דב חנין: במקום שנצביע פה בהצבעה שמית על השאלה מי בעד פיקוח על מעונות ילדים, בוא ניתן למשרד החינוך את הזמן, נקדם את הנושא הזה בהסכמה.

דב חנין: זה אפשרי.

דב חנין: המרחק שבינינו היום, כפי שאני מבין מתשובתו של סגן השר, הוא לא גדול, ולא נראה לי שצריך להצביע.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: שר החינוך, האם אדוני רוצה להתייחס?

מאיר כהן: בוא בבקשה.

מאיר כהן: אדוני.

נפתלי בנט: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מביע הערכה גדולה לחברים באופוזיציה, ובעצם יש פה אחדות דעים איפה באמת מעונות-היום צריכים להיות.

נפתלי בנט: מעונות-היום במקור קמו ככלי להוצאת נשים לעבודה, והמרכיב הפדגוגי היה כמעט בטל ומשני.

נפתלי בנט: אבל היום אנחנו יודעים שגיל לידה עד גיל שלוש – אלה השנים המעצבות.

נפתלי בנט: ולכן אני מודה לראש הממשלה שניאות והקים צוות עבודה בעניין הזה.

נפתלי בנט: אבל זה עולה הרבה כסף, בואו לא ניתמם.

נפתלי בנט: הדברים עולים כסף.

נפתלי בנט: אנחנו כמדינה לא יכולים להגיד "כן" ועכשיו להוציא מיליארדים בלי אחריות.

נפתלי בנט: אנחנו מנהלים בצורה סדורה.

אראל מרגלית: – – –

נפתלי בנט: שנייה.

נפתלי בנט: אני חושב שמה שלא נעשה 67 שנה עשינו בחצי שנה: הקטנת כיתות, שנים דיברו על זה – בוצע; שנים דיברו על סייעת שנייה בגנים – בוצע; שנים דיברו על זה שצריך להפוך את הכיוון במתמטיקה – בוצע.

נפתלי בנט: גם הדבר הזה – אנחנו צריכים סבלנות, ואני מעריך שמי שלא יהיה שר הכלכלה הבא יראה את זה בעין חיובית.

נפתלי בנט: ואני מקווה שלקראת התקציב החדש אנחנו – – –

חיים ילין: אבל אף אחד לא הודיע.

נפתלי בנט: – – – אנחנו נוכל להיכנס למתווה שבו אנחנו – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אתם ביקשתם שלושה חודשים, אני אתכם.

נפתלי בנט: – – מצד אחד נעלה בשני ממדים, נעלה את האיכות, תהיה בקרה ופיקוח ופדגוגיה והכשרה של גננות, ומאידך גם נרחיב את זה, כי היום הכיסוי הוא רק לכ-30% מהאנשים.

נפתלי בנט: מה עם השאר?

נפתלי בנט: אבל זה עולה הרבה מאוד כסף.

נפתלי בנט: הממשלה היא ממשלה אחראית, שלא סתם זורקת לכל פינה.

נפתלי בנט: לכן אני חושב שהמתווה הנוכחי הוא אחראי והוא הנכון למדינת ישראל.

נפתלי בנט: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת החוק הנדונה.

חיים ילין: נפתלי, אתה לא עונה.

חיים ילין: לא ענית בכלל על מה ששאלתי אותך.

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין, אנחנו עוברים להצבעה שמית.

מאיר כהן: הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות, התשע"ה–2015, של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת חברי הכנסת – הצבעה שמית.

מאיר כהן: גברתי המזכירה, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – בעד טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: בבקשה לעבור לרשימת הנעדרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת גילה גמליאל – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת מנואל טרכטנברג – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח מיקי רוזנטל – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: האם יש חבר כנסת או חברת כנסת שלא הצביעו?

מאיר כהן: תמה ההצבעה, גברתי.

מאיר כהן: ובכן, בעד ההצעה – 45, נגד – 50.

מאיר כהן: הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות ירדה מסדר-היום, לא התקבלה.

מאיר כהן: ברשותכם, אנחנו עוברים להצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות, של חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: ההצבעה אלקטרונית.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 38 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 46 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות, התשע"ה–2015, נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 38 חברי כנסת, נגד – 46.

מאיר כהן: סגן שר האוצר איציק כהן, אדוני – להוסיף את שמו להצבעה; לא משנים תוצאה, הוא מתווסף.

מאיר כהן: הצעת חוק הפיקוח על מעונות-יום לפעוטות ירדה מסדר-היום, לא התקבלה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1065/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק העברת הכנסות מהימורים לתמיכה במרכזי גמילה מהימורים, של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

מאיר כהן: ישיב על ההצעה סגן השר משולם נהרי.

מאיר כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, רבותי השרים, גם בשנה וגם בקדנציה הקודמת, ועכשיו גם בקדנציה הזאת, הצעתי לטפל בבעיה חברתית כואבת – התמכרות להימורים.

אחמד טיבי: התמכרות היא מחלה גם כשהיא התמכרות לסמים, לאלכוהול, וגם כשהיא התמכרות להימורים.

אחמד טיבי: התוצאות הן הרסניות גם בהתמכרות לסמים, גם בהתמכרות לאלכוהול, גם בהתמכרות ללוטו, טוטו, הפיס, "ווינר".

אחמד טיבי: משפחות נהרסות, אנשים נהרסים, השר אקוניס, ולכן יש צורך, מלבד הטיפול עצמו בגמילה, לחייב את המוסד המריץ, הגוף המריץ את ההימורים, לסייע בהקמת מוסדות וגופים לגמילה – במקרה זה פיס, טוטו, לוטו, המועצה להימורים בספורט.

אחמד טיבי: וצריך להפריש מהמיליארדים הנכנסים לקופות של הגופים האלה סכום מסוים.

אחמד טיבי: סגן השר נהרי אמרו לי שאתה תענה – כתוב 3%.

אחמד טיבי: אני מתחייב כאן, מבטל את המספר, להפריש סכום שאתם במשרד תראו אותו נכון ומתאים.

אחמד טיבי: אתם, אתם תקבעו מה הסכום המתאים, הסביר, מהמיליארדים האלה, שאפשר להפריש למוסדות כאלה כדי לטפל באנשים ולמנוע התמכרויות.

אחמד טיבי: מה תופעות הלוואי?

מאיר כהן: אדוני יודע שיש גם מכונות מזל שפזורות ברחבי הארץ והן נגישות לתלמידים.

אחמד טיבי: היא הנותנת.

אחמד טיבי: יש מכונות, כפי שאמר השר לשעבר חבר הכנסת כהן, ככה בכל הארץ.

אחמד טיבי: תלמיד בן 15, 16 יכול להגיע לשם, ומגיעים לשם כל יום, לפעמים כמה פעמים ביום, כדי להמר במכונה.

אחמד טיבי: גם מפסיד לימודים, גם מפסיד כסף – בעיה חברתית.

אחמד טיבי: חלק מהמתמכרים האלה אוטומטית זולגים לאלימות, לפשיעה, כך שזה רב-תחומי, רב-משרדי.

אחמד טיבי: העניין צריך להיות עניין של כולנו.

אחמד טיבי: אני לא יכול להבין למה הממשלה יכולה להתנגד לדבר כזה.

אחמד טיבי: אמרו לי שה-3% שציינתי זה יותר מדי.

אחמד טיבי: יותר מדי?

אחמד טיבי: אמרתי: אני מבטל את המספר; אתם תקבעו כל מספר שאתם רוצים, העיקר לקבל את האחריות המוסרית, השילוחית, של הגופים האלה על אלה שמתמכרים.

אחמד טיבי: חייהם נהרסים או כמעט נהרסים, ואפשר להציל אותם.

אחמד טיבי: אנחנו חייבים לגלות יתר מעורבות כדי למנוע את ההידרדרות הזאת, כדי לטפל בנגע הזה.

אחמד טיבי: זה הזמן.

אחמד טיבי: זו האחריות של הממשלה.

אחמד טיבי: בואו תקשיבו, אתם כל הזמן אומרים: נו, מה עושים הח"כים הערבים?

אחמד טיבי: איזה הצעות מציעים?

אחמד טיבי: יש הצעה יותר חברתית מזאת?

אחמד טיבי: יש הצעה יותר מתאימה, יותר טובה, יותר אחראית, מההצעה הזאת?

אחמד טיבי: תגיבו באופן חיובי, תסכימו, ואם תקבלו את ההצעה הזאת אנחנו בוועדה נביא שינויים ונתאים אותה לעמדה של המשרד המקצועי.

אחמד טיבי: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת טיבי.

מאיר כהן: אדוני, סגן שר הרווחה חבר הכנסת נהרי, בבקשה.

מאיר כהן: עליזה, גם כשאין חברי כנסת שומעים אותך.

מאיר כהן: תשתי מים מדי פעם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב בראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מסכים אתך שהנושא הזה הוא כואב, הוא רעה חולה, וצריך לטפל בו.

משולם נהרי: צריכים לגמול את כל אלה שנגררים להימורים – ויש עוד תחומים אחרים שצריכים גמילה – כיוון שכל הנושא הזה של ההימורים נושא בחובו תופעות שליליות.

משולם נהרי: לא לחינם במקורותינו נאמר – אחמד, עדּו אל-כניסת אחמד א-טיבי – במקורותינו נאמר "המשחק בקוביא פסול לעדות".

משולם נהרי: זה דבר שמשחית את האדם, זה דבר שמפרק משפחות, זה דבר שהורס את הנוער, וצריכים לטפל בו.

משולם נהרי: אני לא בטוח שבדרך הזאת – צריכים להמתין לקבל הכנסות מההימורים ולהפריש מהן כדי לטפל באלה שצריכים גמילה מהימורים.

משולם נהרי: משרד הרווחה – ואני אומר לך את זה מהיכרות אישית – הוא לא מקשיב.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: כן.

משולם נהרי: אני אומר לך שמשרד הרווחה – ואני אומר לך מהיכרות אישית של כמה שנים – משקיע בנושא הזה של גמילה בכל התחומים, גם מהימורים.

משולם נהרי: יש מוסדות מתוקצבים שעוסקים בגמילה.

משולם נהרי: היושב-ראש היה שר הרווחה, הוא מכיר את "רטורנו" לנוער, וגם למבוגרים, ויש עוד מוסדות, ושם צריך להשקיע.

משולם נהרי: אתה צודק – אני יכול לסיים?

קריאה: – – –

משולם נהרי: אתה צודק שצריך לטפל, והמשרדים הממונים על כך צריכים להשקיע ולהשיג את התקציב, בלי שום קשר להימורים.

משולם נהרי: דעתי על ההימורים היא ברורה.

משולם נהרי: צריך למנוע, לטפל במניעה, ולא לטפל בהם אחר כך, אחרי שהם נפגעו.

משולם נהרי: שם צריך להשקיע.

משולם נהרי: אבל זה לא הזמן שאאריך ואומר מה דעתי בכלל על הימורים.

משולם נהרי: אני גם הייתי דירקטור במפעל הפיס; גם אז אמרתי את דעתי, למרות שמפעל הפיס – חלק גדול, אם לא הרוב, של התקציב וההכנסות הולכים לחינוך, ובזמנו הלכו גם לרווחה – אינני יודע אם היום הם הולכים לרווחה – אבל כל ההכנסות הלכו בסופו של דבר לטובת החברה.

משולם נהרי: ומכאן לתשובת השר והמשרד: על-פי הצעת החוק, מי שקיבל היתר בחוק לערוך הגרלות או הימורים יעביר למשרד הרווחה והשירותים החברתיים 3% מהכנסותיו השנתיות מעריכת הגרלות והימורים למטרת תמיכה במרכזי גמילה.

משולם נהרי: על פניו נראה כי מדובר בהצעה ראויה, המקדמת את המטרה החשובה של שיקום וטיפול באנשים הסובלים מהתמכרות להימורים באמצעות תמיכה מגורמים אשר קיבלו היתר לערוך הגרלות והימורים.

משולם נהרי: על-פי הצעת החוק, תתאפשר העברת כספי הימורים לתמיכה במטרות שיקום וגמילה של מכורים להימורים, כפי שנהוג כיום בחוק להסדר ההימורים בספורט, התשכ"ז–1967, לגבי תמיכה בספורט, איגודי ספורט ומועדוני ספורט למיניהם.

משולם נהרי: ככל הידוע, כיום יש גופים בעלי היתר לעריכת הגרלות והימורים המעבירים כספים באופן וולונטרי אל מרכזי הגמילה מהימורים.

משולם נהרי: עם זאת, לדעת גורמים שונים בממשלה, המוצע בהצעת החוק אינו בגדר הסדרה מקיפה וראויה שתמנע את ההשפעות השליליות של ההימורים החוקיים, אלא בגדר הפניה של אמצעים לטיפול בלבד באלה שנמצאו מכורים.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי.

מאיר כהן: אדוני סגן השר, אני מבקש רק רגע.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגי.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת או לזוז הצדה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, תמשיך.

משולם נהרי: דרושה הסדרה כוללת בתחום, שתצמצם את הסיכונים האמורים ואת הנזקים החברתיים והכלכליים שעלולים להיגרם מהתמכרות להימורים ולהגרלות אלו.

משולם נהרי: העניין נמצא בדיון במשרד המשפטים – ועד אז ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה להתנגד להצעת החוק.

משולם נהרי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי?

אחמד טיבי: – – –

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

קריאה: – – –

מאיר כהן: כן, כן.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית, בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 41 נמנעים – 1 ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק העברת הכנסות מהימורים לתמיכה במרכזי גמילה מהימורים, התשע"ה–2015, נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, נגד – 41, בעד – 35, נמנע אחד.

קארין אלהרר: הצבעתי בטעות נגד.

מאיר כהן: רק רגע.

מאיר כהן: נא לרשום בפרוטוקול: חברת הכנסת אלהרר טעתה והצביעה נגד והיא בעד, וחבר הכנסת איציק כהן – – –

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: – – – יש טעות בהצבעה.

מאיר כהן: אני חוזר: חבר הכנסת כהן הצביע בעד – נגד; הצביע נגד.

מאיר כהן: איציק כהן – יש בעיה.

מאיר כהן: שנייה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: שנייה, אני שומע.

מאיר כהן: חבר הכנסת כהן וחבר הכנסת אורן אסף חזן וחברת הכנסת קסניה סבטלובה השתתפו בהצבעה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קסניה, מה הצבעת?

קסניה סבטלובה: בעד.

מאיר כהן: חבר הכנסת כהן?

יצחק כהן: נגד.

מאיר כהן: חבר הכנסת אסף חזן?

מאיר כהן: חבר הכנסת אסף חזן?

מאיר כהן: אסף אורן חזן?

מאיר כהן: הוא השתתף בהצבעה?

מאיר כהן: אני מבין שהכפתורים לא נלחצו אצל חברת הכנסת סבטלובה והיא הצביעה בעד.

מאיר כהן: חבר הכנסת כהן הצביע נגד, חבר הכנסת אסף חזן הצביע נגד.

מאיר כהן: קארין אלהרר – אמרנו ורשמנו לפרוטוקול.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: נתקן את התוצאות בהתאם.

מאיר כהן: אני מבקש להוסיף לפרוטוקול את חברת הכנסת רויטל סויד – בעד ההצעה.

מאיר כהן: זה לא ישנה את התוצאה, חברת הכנסת רויטל סויד.

מאיר כהן: ובכן, 42 נגד, 37 בעד; ואני מבקש לתקן את הפרוטוקול.

מאיר כהן: הצעת חוק העברת הכנסות מהימורים לתמיכה במרכזי גמילה מהימורים, של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי, לא התקבלה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1912/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – כרטיס קדימות), של חבר הכנסת חיליק בר; בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: הוצמדה להצעתו הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון – כרטיס קדימות) של חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיליק בר – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, התחלפה ממשלה מאז שהצעתי את החוק הזה בפעם האחרונה, בכנסת האחרונה.

יחיאל חיליק בר: חוק שוויון הזדמנויות – כרטיס קדימות לנכים בתור.

יחיאל חיליק בר: בכנסת הקודמת חברי אחמד טיבי ואנוכי הצענו את זה גם כן.

יחיאל חיליק בר: ביקשנו להעלות את התיקון הזה – שקורה באירופה.

יחיאל חיליק בר: אדוני שר השקופים אריה דרעי, רק תדע, באירופה החוק הזה של כרטיס קדימות לנכים בתור, בעיקר במוסדות ציבור – קורה.

יחיאל חיליק בר: משם לקחנו את הרעיון וניסינו לקדם את זה.

יחיאל חיליק בר: בכנסת הקודמת, כשאתה ואני היינו יחד באופוזיציה, באו ואמרו לי: תשמע, לא כדאי לחוקק את זה כי יש תקנות ונעשה תקנות, לא חייבים על כל דבר חוק וכו', והפילו לי את החוק.

יחיאל חיליק בר: איציק כהן הצביע אז בעד החוק, כי הוא היה באופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: הפילו לי את החוק ואמרו לי שזה יהיה בסדר.

יחיאל חיליק בר: בדקתי, אדוני השר וחברי לקואליציה – גם יפעת שאשא, אני חושב שאת רגישה לנושאים האלה במיוחד – ושום תקנות לא תוקנו, וגם אם תוקנו, לא מיישמים אותן.

יחיאל חיליק בר: אני לא ראיתי, מאז הכנסת הקודמת, בעל מוגבלויות אחד שמגיע לתור בביטוח לאומי או במשרד הפנים, והתור לפעמים מגיע ל-200 איש, עם כרטיס ואומר: תנו לי את זכות הקדימה כי יש תקנות בחוק.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, יפעת, אני רוצה שתביני.

יחיאל חיליק בר: זאת הכנסת השנייה שאני מעלה את החוק הזה.

יחיאל חיליק בר: בפעם הקודמת הפילו לי את החוק כי אמרו שיש תקנות, ואם לא, יתקננו, ויוציאו כרטיסי קדימות לנכים בתור, ולא הוציאו.

יחיאל חיליק בר: לכן, כששאלו אותי אם אני רוצה להעלות את זה עוד פעם, אמרתי שכן, כי הסיפור הזה של קדימות בתור לבעלי מוגבלויות ונכים – וזה לא רק לנכים:

יחיאל חיליק בר: זה לאימא לילד אוטיסט; והיא הציעה לי את ההצעה הזאת.

יחיאל חיליק בר: היא אומרת לי: בוא תנסה אתה לעמוד עם הילד שלי במשך שעה בתור בקופת-חולים או בביטוח לאומי.

יחיאל חיליק בר: אני לא מדבר על אנשים שפיזית קשה להם.

יחיאל חיליק בר: משם לקחתי את החוק הזה, שאגב קורה במדינות אירופה ומתוקתק בצורה יוצאת דופן.

יחיאל חיליק בר: פה אנחנו יכולים ללמוד מאירופה, בניגוד לדברים אחרים.

יחיאל חיליק בר: הפעם, חברתי יפעת שאשא ביטון וכבוד השר, אני לא מתכוון לוותר על הצעת החוק.

יחיאל חיליק בר: אני גם לא מתכוון – בפעם שעברה הציעו לי להוריד אותו ואולי נגיע להסכמות עם הממשלה.

יחיאל חיליק בר: את כל התרגילים כבר עשו לי.

יחיאל חיליק בר: עכשיו אני באמת שואל אתכם, אותך: ממה אתם מפחדים?

יחיאל חיליק בר: מלחוקק חוק שקיים במקומות מתוקנים אחרים בעולם, שנותן כרטיס קדימות לנכים ולבעלי מוגבלויות לפי חוק, כדי שאם חלילה הם יצטרכו להשתמש בזה בגלל שיש תור בבנק או במקום אחר, אז תהיה להם האפשרות.

יחיאל חיליק בר: את יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: כשענה לי בפעם שעברה השר יריב לוין – – –

יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר רק אלי?

יחיאל חיליק בר: לא, כי לך יש נשמה חברתית, וגם הצופים בבית.

יחיאל חיליק בר: בפעם שעברה השר יריב לוין ענה לי ואמר לי שיש תקנות, יהיו תקנות, עובדים על זה במשרד הפנים וכו' וכו'.

יחיאל חיליק בר: את יודעת מה?

יחיאל חיליק בר: העליתי את החוק להצבעה אבל האמנתי לו.

יחיאל חיליק בר: אמרתי, אם יש תקנות, אז בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אגב, גם אז התעקשתי לחוקק חוק, כי אמרתי, תקנות – יכול לבוא המנכ"ל הבא ולבטל את התקנות.

יחיאל חיליק בר: אם זה יהיה בחוק – גם כן, זה לא חוק תקציבי; סליחה – למעט להדפיס בדפוס הממשלתי כמה אלפי כרטיסי קדימות לנכים, ואני חושב שזה עניין של אלפי שקלים לא יותר.

יחיאל חיליק בר: החוק הכי לא תקציבי, הכי הומני, הכי אנושי, הכי שוויוני, שהגיע אלי מציבור הנכים, מאותה אימא ומאימהות נוספות, ושנפסל בממשלה הקודמת.

יחיאל חיליק בר: אני קודם כול שואל אתכם, ממה נפשכם, חברי לקואליציה, שפסלתם לי בפעם השנייה את החוק הקטן, הזעיר והכל-כך חשוב, ההומני הזה, בוועדת שרים לחקיקה?

יחיאל חיליק בר: ישבו שרים וחשבו: מה נפסול?

יחיאל חיליק בר: כרטיס קדימות לנכים?

יחיאל חיליק בר: למה לא, זה לא עולה כסף, זה עוזר לנכים, זה נותן יותר שוויוניות בתור, זה גם חלילה עוזר לאנשים שאולי יש להם כאב או שמלווים אנשים כאלה, אז דווקא נפסול אותו.

יחיאל חיליק בר: אני באמת לא מבין את הפסילה הזאת.

יחיאל חיליק בר: אני דווקא רוצה שאתם תשאלו את ועדת השרים שוב פעם, ואולי כבוד השר דרעי יוכל לענות לי, למה לעזאזל פסלו את החוק הזה.

יחיאל חיליק בר: זה נכון, איציק יודע את זה היטב, לנכים אין גדודים של לובי ואין יחסי ציבור ואין פקודים במרכז הליכוד, אין להם את "דני יסדר".

נורית קורן: יש להם פורום של נכים במרכז הליכוד – – –

יחיאל חיליק בר: אה, יש להם?

יחיאל חיליק בר: אוקיי, אז הנה.

יחיאל חיליק בר: יש לכם פורום של נכים במרכז הליכוד?

יחיאל חיליק בר: את יכולה להגיד לי, נורית קורן, למה פוסלים את החוק הבאמת-קטן הזה?

נורית קורן: – – –

יחיאל חיליק בר: איזה היגיון יש לעזאזל לפסול חוק של הדפסת כרטיס קדימות לנכים בתור?

יחיאל חיליק בר: לא ביקשתי מיליונים, לא ביקשתי אלפי מיטות בבתי-חולים, חלילה.

יחיאל חיליק בר: לא ביקשתי להסעיד מיליוני ילדים רעבים חלילה, או, מאות אלפים, סליחה.

יחיאל חיליק בר: לא ביקשתי מחלפים שיחברו את הפריפריה למרכז.

יחיאל חיליק בר: ביקשתי בפעם השנייה, כנסת שנייה, ואחמד הצטרף אלי, כרטיס קדימות לנכים בתור.

יחיאל חיליק בר: מה יותר פשוט מזה?

יחיאל חיליק בר: מה יותר הומני מזה?

יחיאל חיליק בר: מה יותר צודק ושוויוני מזה?

יחיאל חיליק בר: בפעם השנייה פוסלים לי את החוק הזה בוועדת שרים.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: לכן אני אומר לכם, כשאתם מצביעים נגד החוק להענקת כרטיס קדימות, אתם לא רק דוחקים את הנכים והמוגבלים לסוף התור בקופת-חולים, בביטוח לאומי, בלשכת הרווחה; אתם דוחים אותם לסוף התור גם בסדרי העדיפויות שלכם ככנסת וכממשלה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שהשרים וחברי הכנסת החברתיים של ש"ס ושל כולנו – את יודעת מה, מהליכוד כבר התייאשתי.

יחיאל חיליק בר: באמת, מהליכוד כבר התייאשתי.

יחיאל חיליק בר: אולי שרן השכל תשכיל לתמוך בחוק, אני לא יודע.

יחיאל חיליק בר: אבל מירב בן ארי, טלי, יפעת, השר דרעי, איציק כהן.

אריה מכלוף דרעי: דיברנו.

יחיאל חיליק בר: מה זה "דיברנו"?

יצחק כהן: אתך, אתך.

יחיאל חיליק בר: אתי דיברתם על זה?

יצחק כהן: לא, סומכים עליך.

יחיאל חיליק בר: לא, אתה יושב בוועדת שרים, כבוד השר דרעי, למה פסלו לי את החוק הזה?

יחיאל חיליק בר: אתה לא יושב בוועדת שרים?

אריה מכלוף דרעי: – – –

יחיאל חיליק בר: סליחה, מחילה.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שתחשבו עוד פעם.

יחיאל חיליק בר: באמת, השר דרעי, זה לא חוק שעולה כסף.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לך שבפעם שעברה פסלו לי אותו כי אמרו לי שיהיו תקנות.

יחיאל חיליק בר: אין תקנות, ואם יש תקנות, אני אומר לך שהנכים פנו אלי ואמרו לי שזה לא ממומש.

יחיאל חיליק בר: החוק הזה – השר דרעי, תתרכז שנייה – מבקש כרטיס קדימות לנכים בתור במוסדות, לפחות ציבוריים – בנקים, קופות-חולים.

יחיאל חיליק בר: למה לעזאזל פסלו לי את החוק הזה?

יחיאל חיליק בר: ואיך אתם תוכלו באמת, כבר כנסת שנייה, להסתכל להם בעיניים?

יחיאל חיליק בר: הם שפנו אלי – אני מבין למה אתה לא מבין את זה, השר אריה מכלוף דרעי, אני גם לא מבין את זה.

טלי פלוסקוב: – – –

יחיאל חיליק בר: לא, טלי, אתם לא תצליחו למצוא את התשובה למה פסלו לי את זה.

יחיאל חיליק בר: אז מה, רק בקומבינות, וב"אתם תסדרו לי, אני אסדר לכם" יתמכו בחוק?

יחיאל חיליק בר: בא חוק שהוא לא תקציבי – הנה, אה, יש לך תשובה, השר כהן?

יצחק כהן: לא.

יחיאל חיליק בר: אה, זה לא קשור לזה.

טלי פלוסקוב: רגע, אז נשמע את התשובה.

יחיאל חיליק בר: אז נשמע את התשובה, ואני רק מבקש מכם דבר אחד – שאם יעלה לפה שר – אני אפילו לא יודע איזה שר עונה לי.

יחיאל חיליק בר: מי עונה?

עמר בר-לב: פסלו לך את החוק – – – כי אתם אופוזיציה.

יחיאל חיליק בר: אבל מה זה – – –

משולם נהרי: – – –

מאיר כהן: סגן השר משולם נהרי.

יחיאל חיליק בר: סליחה, אנחנו תומכים בלא מעט חוקים של הקואליציה למרות שאנחנו אופוזיציה כי אלה חוקים צודקים.

יחיאל חיליק בר: ואם החוקים של הקואליציה באים לעזור לעם ישראל או לשכבות חלשות, אנחנו תומכים בהם.

יחיאל חיליק בר: לכן אני מצפה שתפגינו אותה הגינות, בלי קשר למה שהחליטה ועדת שרים.

יחיאל חיליק בר: ואם יבוא לפה שר ויגיד לכם שהוא מתנגד לזה כי יש – איזה שר משיב לי?

מאיר כהן: סגן השר משולם נהרי.

מאיר כהן: סגן שר הרווחה.

יחיאל חיליק בר: סגן השר משולם נהרי, אם אתה תשיב לי שאתה פוסל את החוק כי כבר יש תקנות במשרד הממשלתי, אני רוצה שתדע שלא המצאתי את הגלגל.

יחיאל חיליק בר: קיבלתי את התשובות האלה בפעם הקודמת, שאלתי את אותה אימא ואת אותם נכים אם יש תקנות והם קיבלו כרטיסים, והם אמרו לי שלא, שזה לא מיושם; ואין פה אף אחד שראה נכה עם כרטיס קדימות בתור.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אל תיתן לי את התשובה הזאת.

משולם נהרי: – – –

מיקי לוי: חיליק, תבקש מהממשלה להתייעץ עם עוד – – –

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

קריאות: – – –

אריה מכלוף דרעי: – – – זמן קצת, לנסות לבדוק – – –

טלי פלוסקוב: אם כבוד השר חיים כץ – שאני מאחל לו מזל טוב – ואתה אומרים לי "תשובה והצבעה במקום אחר" – לא, אבל שאתם מתחייבים לבדוק – – –

אריה מכלוף דרעי: – – –

חיים כץ: – – – תשובה והצבעה – – –

יחיאל חיליק בר: כבוד השר, אבל בבקשה, זו כבר הפעם השנייה שאני מעלה את זה, ועשו לי את התרגילים האלה.

יחיאל חיליק בר: כרטיס – – –

חיים כץ: – – – תשובה והצבעה – – –

יחיאל חיליק בר: וגם אם אומרים לך – אני מתחנן – שיש תקנות בחוק, אני אומר לך, התקנות לא מיושמות.

יחיאל חיליק בר: שיהיה בחוק – – –

חיים כץ: – – –

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: סיכמנו מועד ותשובה בזמן אחר?

יחיאל חיליק בר: אדוני, זה מקובל על המזכירות ורושמים את זה?

מאיר כהן: אני רוצה לשאול את חבר הכנסת טיבי.

מאיר כהן: יש הצעה צמודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: אז תודה רבה, אדוני השר, ואני מקווה שהתשובה תהיה הפעם מפתיעה לטובה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת חיליק בר.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1945/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: חבר הכנסת אחמד טיבי – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, שר הרווחה כץ, א.

אחמד טיבי: ברכותי ותנחומי על בחירתך אתמול.

אחמד טיבי: אדוני השר, זו פעם שנייה, גם בכנסת הקודמת אבל גם בכנסת הזאת, שאני מגיש את ההצעה הזאת שהציג חבר הכנסת חיליק בר.

אחמד טיבי: אבל תראו איזה שתי הצעות אני הגשתי היום, וגם חברי.

אחמד טיבי: הצעה אחת מדברת על מאבק ומלחמה בהימורים, והצעה שנייה עכשיו מדברת על כרטיס קדימות לנכים – אנשים עם נכות של 50% ומעלה, ואפשרות לתת סמכות לשר, רשות, שגם אנשים עם שיעור אחוז נכות פחות מ-50% – גם הם שיקבלו את הכרטיס הזה.

אחמד טיבי: באירופה זה קיים.

אחמד טיבי: פעם אחר פעם חיליק ואני מגישים את ההצעה הזאת, ועונים לנו אותו דבר: יהיו תקנות.

אחמד טיבי: לא יהיו.

אחמד טיבי: לא היו תקנות, ולא יהיו תקנות.

אחמד טיבי: מגיע שר חדש, ואני מקווה שהשר כץ – תקשיב, השר כץ.

אחמד טיבי: השר כץ.

חיים כץ: אני מקוזז, אני יודע.

אחמד טיבי: לא, יעני מטעמי נימוס, אתה השר האחראי.

אחמד טיבי: גם חיליק דיבר ואתה הפנית את הגב שלך, גם אני פונה אליך.

חיים כץ: אני הקשבתי לו.

חיים כץ: אני מקוזז – – –

אחמד טיבי: אבל אתה פה כדי לשמוע דברים שנוגעים למשרד שלך.

אחמד טיבי: אתה רשאי ללכת.

אחמד טיבי: אני לא אאריך בדברים.

אחמד טיבי: אני פונה אליך, פונה אל החברים בקואליציה – כרטיס קדימות לאנשים עם מוגבלויות, לאנשים נכים, הוא דבר חיוני מאוד.

אחמד טיבי: אתה כל החיים שלך עסקת בעניינים חברתיים – – –

חיים כץ: ואעסוק.

אחמד טיבי: ותעסוק, למרות הבחירה אתמול.

חיים כץ: מה זה נוגע אחד לשני?

אחמד טיבי: ולכן – – –

חיים כץ: אולי הבחירה אתמול תעזור יותר למוגבלים ולאוטיסטים?

אחמד טיבי: בהחלט, הבחירה שלך אתמול יש בה אלמנט של טיפול במוגבלים, כן.

חיים כץ: היא תחזק – – –

אחמד טיבי: היא בשורה.

אחמד טיבי: השר גלעד, מרוב שצעק אתמול, כולו צרוד.

חיים כץ: תקשיב, היא תחזק ותיתן לנו יכולת לטפל במוגבלים, אלה שלא מצביעים; אלה שאנחנו עוזרים להם שלא על מנת לקבל תמורה, אלא לעזור באמת.

אחמד טיבי: אז, א.

אחמד טיבי: אני מקבל.

אחמד טיבי: היות שגם חיליק וגם אני הצענו אותה הצעה, הוא קיבל את הצעתך, שתשובה והצבעה תהיה במועד אחר, זה מקובל גם עליו וגם עלי, כדי שבמסגרת של חודש אתה תבדוק את זה.

חיים כץ: הוא לא הציב זמנים.

חיים כץ: תשובה והצבעה במועד אחר.

אחמד טיבי: אמרו לי חודש.

חיים כץ: מאה אחוז, כמה שצריך.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים לדחות.

חיים כץ: אנחנו באים בידיים נקיות.

אחמד טיבי: אוקיי, אני סומך עליך.

אחמד טיבי: אני משמיע את קולם של אנשים בעלי מוגבלות ונכות – – –

חיים כץ: תחזור על מה שאמרת – אתה סומך עלי; תחזור על זה, לא שמעתי.

אחמד טיבי: לא, בנושא הזה של – – –

חיים כץ: סליחה, רק בנושא הזה.

אחמד טיבי: בוודאי שלא – בנושאים אחרים ממש לא סומך עליך.

אחמד טיבי: בנושא הזה, שאתה תתייחס לזה ברצינות, תלמד, ותחזור אלינו – כן, ואני מצפה לתשובה הזאת.

אחמד טיבי: אני מקווה שתהיה בשורה לאנשים עם מוגבלויות ונכים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: כפי שסוכם, התשובה וההצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1959/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת בריאות הציבור (מזון) (הגבלת השימוש בחומצות שומן טראנס), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

טלי פלוסקוב: יש לך עשר דקות להציג את החוק.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חבר הכנסת אחמד טיבי, חברות וחברי כנסת נכבדים, שומן הטראנס המלאכותי, המיוצר על-ידי האדם – אני באמת מבקש להקשיב, כי כולנו צורכים את זה, וראו מה הסכנות.

מאיר כהן: שומן הטראנס המלאכותי המיוצר על-ידי האדם הוא שומן המיוצר בתהליך מלאכותי על-ידי הוספת מימן לשמנים צמחיים.

מאיר כהן: הוספת המימן הופכת אותו ונותנת לו מרקם מוצק – המרגרינה שאנחנו מכירים.

מאיר כהן: הוא זול לייצור, יש לו חיי מדף ארוכים מאוד, עמיד בפני הזמן, ולכאורה שומר על טריות ועמידות האוכל לאורך זמן רב.

מאיר כהן: רק מה – חברי הכנסת, אני מבקש מכם להקשיב, סגן השר משולם – הוא השומן עם ההשפעות הכי שליליות על הגוף שלנו.

מאיר כהן: הוא שומן מסוכן מאוד, וכשצורכים אותו באותם אחוזים שנמצאים היום במאכלים שאנחנו צורכים יום-יום, הדבר מאוד מסוכן.

מאיר כהן: שימו לב לסכנות של שומן הטראנס: גורם לעלייה משמעותית ברמת השומנים בדם; גורם לעלייה של הכולסטרול הרע; מגביר סכנות של מחלות לב; גורם להפרשה מוגברת של אינסולין ומאיץ התפתחות סוכרת – מסוכן מאוד; טרשת עורקים; דלקות בכלי דם; עלייה במשקל.

מאיר כהן: אין שום ספק ששומן הטראנס הוא בעל השפעות שליליות קשות מאוד על הבריאות שלנו, ובמיוחד על הבריאות של הילדים של כל אחד מאתנו.

מאיר כהן: מי מאתנו ומי מהילדים שלנו לא צורך ג'אנק פוד?

מאיר כהן: צ'יפס, בורקסים לרעבים, עוגות, מאפים, מה לא.

מאיר כהן: ראו איך כולנו נלחמים בנזקי העישון, כמה חוקים נחקקו סביב הניקוטין וסביב הסכנות שבעישון, ואילו השימוש המופרז בשומן הטראנס לא זוכה למענה וממשיך לפגוע קשה בבריאות שלנו, ובמיוחד בבריאות של הילדים שלנו.

מאיר כהן: מטרת הצעת החוק היא להגביל את השימוש בשומן טראנס במאכלים שאנחנו צורכים יום-יום, ובכך אנחנו נצמצם את ההשלכות השליליות שיש לצריכת השומן הזה על הבריאות שלנו.

מאיר כהן: הצעת החוק הזו, שהתחילה את חקיקתה חברת הכנסת לשעבר עדי קול, מבוססת על מודלים שונים הנהוגים במקומות רבים בעולם – בדנמרק, בשווייץ, באוסטריה.

מאיר כהן: בשנת 2015, ביולי השנה הזאת, הייתה החלטה תקדימית של מינהל המזון והתרופות האמריקני, שנתנה הוראה לכל יצרניות המזון בארצות-הברית להסיר את שומני הטראנס במתווה של עד שלוש שנים.

מאיר כהן: הצעת החוק מציעה שכמות שומן הטראנס המותרת במזון תעמוד על חצי גרם מתוך 100 גרם של רכיבי השומן באותו מזון.

מאיר כהן: החלת החוק, חברי הכנסת, תהיה הדרגתית, היא לא כאן ועכשיו.

מאיר כהן: בשנה הראשונה מיום תחילת החוק ההגבלה תעמוד על גרם אחד, ומוצע שההגבלות על הוספת השומן – ייקח שלוש שנים עד שאנחנו ניישם את החוק.

מאיר כהן: אני חוזר ומדגיש כי הפחתת השימוש בשומן טראנס תציל מאות-אלפי אנשים – מאות-אלפי אנשים – מבעיות בריאות.

מאיר כהן: מאות-אלפי אנשים.

מאיר כהן: כל רופא שפניתי אליו, ופניתי לרופאים מומחים, אמרו לי שאנחנו המדינה האחרונה שלא מטפלת בשומן הטראנס.

מאיר כהן: החוק הזה אינו תלוי בתקציב.

מאיר כהן: לא צריך להוסיף שקל אחד.

מאיר כהן: צריכה נכונה של שומן טראנס תחסוך למדינה מיליונים, אם לא מאות מיליונים, עלויות של טיפול רפואי.

מאיר כהן: זכרו, מדינות אירופה וארצות-הברית מגלות נחישות, מצמצמות את התופעה.

מאיר כהן: אני מאוד מבקש שגם במדינת ישראל נעשה את זה.

מאיר כהן: פגשתי את שר הבריאות, החוק הזה נכתב ביחד עם אנשי משרדו, והם לא הטילו ספק בחיוניותו.

מאיר כהן: יש הסכמה, ובכל זאת התבקשתי על-ידי השר שהתשובה וההצבעה תהיינה במועד אחר.

מאיר כהן: אני סומך על השר, סומך על מילתו, קיבלתי את הצעתו, אבל זכרו, חברים – חשוב מאוד לילדים שלנו, לנו, לכל מדינת ישראל.

מאיר כהן: יחד עם זה אני כבר מודיע שתעשיית המזון כבר מתגרדת באי-נוחות.

מאיר כהן: אבל זה בדיוק המקום להגיד לתעשייה שהחוק הזה שומר גם על הבריאות שלהם.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

טלי פלוסקוב: כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

טלי פלוסקוב: [הצעת חוק פ/1746/20; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: לכן, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק פיצויים לבעלי זכות במקרקעין מועברים, התשע"ה–2015, של חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ ודוד אמסלם.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חבר הכנסת סמוטריץ – כרגיל, עשר דקות להציג לנו את החוק.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, הסכמי אוסלו היו עוול אחד גדול.

בצלאל סמוטריץ': עוול ליהדות, עוול לציונות, עוול להתיישבות, עוול לערכים הכי בסיסיים שמדינת ישראל הוקמה עליהם על-ידי הסבים והסבתות שלי – אצלכם, אולי, המבוגרים יותר, מדובר על ההורים; עוול לאלפים רבים שנרצחו ונפצעו בגלי טרור באים והולכים מאז נחתמו ההסכמים הארורים הללו ועד היום.

בצלאל סמוטריץ': ולעוול הגדול הזה נלוו גם עוולות קטנות יותר, שאת אחת מהן אנחנו זוכים היום, ברוך השם, להתחיל לתקן.

בצלאל סמוטריץ': במלאכת התיקון הזאת התחילו רבים וטובים ממני עוד הרבה לפני.

בצלאל סמוטריץ': הראשון לעסוק בסוגיה היה נשיא מדינת ישראל דהיום, חבר הכנסת דאז, רובי ריבלין; המשיך אותו השר דהיום, חבר הכנסת דאז, חברי אורי אריאל; המשיך במלאכה השר דהיום, חבר הכנסת דאז, יריב לוין, שיושב כאן אתנו.

בצלאל סמוטריץ': ואני הקטן, זבוב על פיל, ברוך השם, זוכה לקדם את התהליך הזה שלב אחד נוסף.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להאמין ולקוות שאנחנו נצליח הפעם להשלים את המלאכה.

בצלאל סמוטריץ': כלפי מה הדברים אמורים?

בצלאל סמוטריץ': כלפי אנשים חלוצים ואידיאליסטים, אוהבי הארץ וגואליה, שהשקיעו במשך השנים כספים רבים בגאולת אדמות בארץ-ישראל ורכשו קרקעות ביהודה ושומרון.

בצלאל סמוטריץ': במסגרת הסכמי אוסלו הועברו חלקים נרחבים, למעשה 40% משטחי המולדת ביהודה ושומרון הועברו לשליטתה של הרשות הפלסטינית – 18% בשטחי A, 22% בשטחי B – ובאופן מעשי ברור לכולם שבעלי הקרקעות הללו, שרכשו את האדמות במקומות הללו, נשארו ברגע אחד בלי כל יכולת לממש את הקרקעות.

בצלאל סמוטריץ': ברור שלגור בהן אי-אפשר, לבנות בהן אי-אפשר, להקים עליהן יישובים אי-אפשר, למכור אותן אי-אפשר.

בצלאל סמוטריץ': פעמים רבות לא היה אפשר אפילו להשלים את הליכי הרישום.

בצלאל סמוטריץ': ומדינת ישראל באיזה מין – אני רוצה להאמין – תמימות לא ברורה, אולי גם גרוע מכך, אמרה לאותם אנשים: תראו, אתם לא נפגעתם.

בצלאל סמוטריץ': מבחינה קניינית שום דבר לא השתנה.

בצלאל סמוטריץ': הקרקע עדיין שלכם, רשומה על שמכם, או שיש לכם זכות כזאת או אחרת להירשם כבעלים עליה, ולכן אתם לא זכאים לשום פיצויים.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, ברור שמאותו הרגע שהשטחים הללו הועברו לשליטתה של הרשות הפלסטינית, אין שום יכולת למישהו לממש את הזכויות שיש לו באותן הקרקעות.

בצלאל סמוטריץ': אז למעשה אנשים מצאו את עצמם מול שוקת שבורה, בלי הכסף שהושקע, בלי שום יכולת לעשות שום דבר עם הקרקע, פרט אולי לאיזה מין רישום פורמלי שלא שווה את הנייר שהוא כתוב עליו.

בצלאל סמוטריץ': אני שמח מאוד ומודה לחברתי שרת המשפטים, יושבת-ראש ועדת שרים לחקיקה, ולמעשה לממשלה כולה, שבראש ובראשונה הכירה עכשיו בעוול הזה ובחובתה המוסרית הראשונה במעלה של מדינת ישראל לתקן את העוול הזה גם אם מאוחר – ואגב, מדובר על מאוחר מאוד; אנחנו למעלה מ-20 שנה מאז שנחתמו ההסכמים הארורים הללו, והגיעה העת שלפחות את העוול הקטן הזה אנחנו נתקן.

בצלאל סמוטריץ': יש עוד עבודה רבה לפנינו עד שאנחנו נשלים את הליכי החקיקה של החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אני סמוך ובטוח, מתוך היכרותי גם עם שר האוצר, שאיננו נוכח כאן עכשיו, אבל מהיכרותי עמו ועם יושרתו, אני יודע שגם הוא מסכים ומבין שיש כאן עוול שצריך לתקן אותו.

בצלאל סמוטריץ': מדובר בסוף בסכומי כסף לא גדולים, ואני, כאמור, סמוך ובטוח שבדיאלוג שיתפתח בינינו לאחר שהכנסת, בעזרת השם, תאשר היום את החוק הזה בקריאה טרומית – אנחנו נמצא את המנגנון ואת המודל ודרכי בירור הזכויות וגם את הסכומים שיקבלו אותם גואלי קרקע, אותם צדיקים שרכשו קרקעות ומצאו את עצמם כאמור בפני שוקת שבורה.

בצלאל סמוטריץ': אני כמובן פונה ומבקש מכל החברים – אגב, בעניין הזה באמת שלא צריכה להיות קואליציה ואופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא דנים עכשיו האם לעשות את הסכמי אוסלו או לא.

בצלאל סמוטריץ': הם נעשו, למרבה הצער.

בצלאל סמוטריץ': זה עוול שלפי דעתי – דווקא מי שתמך בהסכמים הללו, המחויבות המוסרית הבסיסית שלו היא לתמוך עכשיו לפחות בתיקון העוול הנלווה הזה שאנחנו מדברים עליו עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': וכמובן, כמובן, קולות הקואליציה שהתנגדה אז ומתנגדת גם היום להסכמים חמורים כאלה, יעבירו בעזרת השם את החוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: תשיב בשם הממשלה שרת המשפטים, השרה איילת שקד.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק פיצויים לבעלי זכות במקרקעין מועברים, של חברי חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, מבקשת לפצות את מי שרכשו מקרקעין בשטחים שהועברו לשליטת הרשות הפלסטינית.

איילת שקד: חלק מסוים מנזקי אוסלו, צה"ל וזרועות הביטחון ניסו לתקן ב"חומת מגן", וחלקים אחרים אנחנו ממשיכים לתקן עד היום.

איילת שקד: עוד אחת מתוצאות הלוואי של ההסכם היא הנזקים הכלכליים לאותם ישראלים שרכשו נכסים בשטחי A ו-B בתקופה שקדמה להעברת אזורים אלה לשליטת הרשות הפלסטינית.

איילת שקד: אני סבורה שיש מקום לקדם הסדר פיצוי לטובת אנשים אלו, והממשלה החליטה לקחת אחריות בנושא הזה ולפצות ככל שיידרש.

איילת שקד: אחד הנושאים המרכזיים שעדיין דורש ליבון הוא המנגנון להענקת הפיצוי וגובה הפיצוי.

איילת שקד: כך, למשל, הנוסח הנוכחי מצמיד את מנגנון הפיצוי לפקודת רכישת קרקעות לצורכי ציבור וקובע כפל פיצוי לעומת מה שנקבע בפקודה, ללא הסבר שמבסס את ההכרח לעשות שימוש דווקא במנגנון זה.

איילת שקד: המציע אמר שהוא כמובן יוותר על כפל הפיצוי.

איילת שקד: זה גם מה שאושר בוועדת השרים.

איילת שקד: נושא חשוב נוסף שידרוש עיבוד בהמשך הוא היקף הזכאים לקבלת הפיצוי לפי החוק.

איילת שקד: זאת, בין היתר, לאור המורכבות הנוגעת לרכישות המקרקעין באזורים אלה ובהתחשב בזמן שחלף.

איילת שקד: שינויים יידרשו גם בהיבטים נוספים בהצעה, לרבות השלמת בדיקת הנתונים וההערכה התקציבית הנדרשת.

איילת שקד: אם אני לא טועה, את הצעת החוק הזאת הגישו הנשיא שלנו, רובי ריבלין, גם השר אורי אריאל, גם חבר הכנסת יריב לוין, ועכשיו חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ, ואני שמחה שסוף-סוף היא מגיעה כאן לכנסת ולדיון ראוי ומעמיק בוועדה.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק בכפוף להסכמת משרד האוצר, וכן בתיאום עם משרדי הביטחון והמשפטים.

איילת שקד: לפני הקריאה הראשונה במליאה ההצעה תחזור לוועדת שרים.

איילת שקד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי השרה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי ביקש להתנגד.

מאיר כהן: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, די עם הצעות החוק האלה של חבר הכנסת סמוטריץ, שיש להן אג'נדה ברורה.

אוסאמה סעדי: אני כבר אמרתי גם בעניין של חוק החטיבה להתיישבות, שגם הוא כופף את הממשלה ואת הסיעות מהקואליציה, וגם בהצעת החוק הזאת, שלמעשה משמעותה – ושמענו פה מה שהוא אומר על הסכמי אוסלו וכמה הם רעים.

אוסאמה סעדי: אתם רוצים?

אוסאמה סעדי: תבטלו את הסכמי אוסלו.

אוסאמה סעדי: למה אתם מתחבאים?

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת סמוטריץ, תבוא ותעלה, וגם כבוד השרה.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: בואו ותבטלו את זה, תגידו: אנחנו מבטלים את הסכמי אוסלו; אנחנו מבטלים את ההסכמים עם הרשות הפלסטינית; אנחנו מבטלים את כל החלוקה לשטחי A, לשטחי B ולשטחי C.

אוסאמה סעדי: 60% מהשטחים הכבושים בשנת 1967 הם שטחי C שממשלת ישראל אחראית להם, והיא עושה את כל מה שהיא עושה.

אוסאמה סעדי: אתם ממשיכים במפעל הנפשע, שמהווה פשע מלחמה, שזה ההתנחלויות, ואתם באים עכשיו ומבקשים פיצויים.

אוסאמה סעדי: אתם גזלתם מאות-אלפי דונמים של פלסטינים.

אוסאמה סעדי: אתם ממשיכים לגזול בכל מיני אמצעים, בכל מיני תחבולות, בכל מיני חוקים – גם בתוך ישראל יש 30–40 חוקים, וגם החוק של נכסי נפקדים.

אוסאמה סעדי: אתם ממשיכים ומחרימים ומפקיעים קרקעות של פלסטינים גם בתוך ישראל וגם בחוץ.

אוסאמה סעדי: לא שמענו שאתם כל כך מתנדבים לשלם פיצויים.

אוסאמה סעדי: הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק מסוכנת, כפי שהוא הציע אותה, ומוזר מאוד שהממשלה – כל פעם למעשה מכופף אותה חבר הכנסת סמוטריץ והיא נכנעת ללחצים של הבית היהודי, עם כל ההצעות.

אוסאמה סעדי: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שכל האופוזיציה וגם חלקים מהקואליציה צריכים להתנגד להצעת החוק הזאת, ואנחנו מתנגדים בכל תוקף להצעת החוק הזאת.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: אחרי ההצבעה, אדוני.

מיקי לוי: בצלאל – – –

מאיר כהן: חברים, אני מבקש.

מאיר כהן: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת סעדי הזכיר פה, חברי חברי הכנסת, את הפלסטינים.

בצלאל סמוטריץ': אז אני רוצה לעמוד כאן ולומר בצורה חד-משמעית: אין דבר כזה עם פלסטיני, נקודה.

חנין זועבי: – – – בני-אדם.

חנין זועבי: בני-אדם.

בצלאל סמוטריץ': אין ולא היה, נקודה.

בצלאל סמוטריץ': זה קודם כול.

חנין זועבי: – – – הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך הציע לי חבר הכנסת אוסאמה סעדי לבטל את הסכמי אוסלו ולבטל את החלוקה לשטחי A ו-C – – –

חנין זועבי: היא – – – אדמה – – –

בצלאל סמוטריץ': ואללה, חבר הכנסת סעדי, אני אתך.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, כידוע, לא רק רוצים לבטל את הסכמי אוסלו ולבטל את החלוקה לשטחי A, B ו-C – –

חנין זועבי: הם לא צריכים – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אנחנו רוצים להחיל את החוק ואת הריבונות של המדינה היהודית ושל העם היהודי בכל מרחבי ארץ-ישראל, ובכלל זה יהודה ושומרון.

חנין זועבי: – – –

קסניה סבטלובה: – – – הפלסטינים.

קריאות: – – –

מאיר כהן: אני מבקש.

יואל חסון: – – – פחדן.

יואל חסון: אתה פחדן.

יואל חסון: אתה פחדן.

בצלאל סמוטריץ': זה מדהים.

בצלאל סמוטריץ': חברי לקואליציה, זה פשוט מדהים איך האופוזיציה מזדעקת כל הזמן כשאומרים לה את האמת בפנים.

יואל חסון: אתה בשלטון – – –

חנין זועבי: – – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אלאלוף, זה בסדר, אתה לא חייב לחתום על הדברים שלי.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר כאן את דעתי שלי, כידוע.

קסניה סבטלובה: – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

יואל חסון: – – – מדינה דו-לאומית.

חנין זועבי: – – –

חיים ילין: תספח.

חיים ילין: תספח.

חיים ילין: תספח.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר כזה עם פלסטיני – –

יואל חסון: תספח.

יואל חסון: תספח.

בצלאל סמוטריץ': – – ופעם שנייה – אנחנו נספח.

בצלאל סמוטריץ': חברי באופוזיציה, אנחנו נספח – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': – – אם תרצו ואם לא תרצו, כי זו ארץ-ישראל שלנו.

בצלאל סמוטריץ': היא ניתנה לנו מאז ומעולם על-ידי הקדוש-ברוך-הוא.

יואל חסון: – – – ראש הממשלה – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ, רק רגע.

מאיר כהן: אני אתחיל לקרוא לסדר.

מאיר כהן: אני אתחיל לקרוא לסדר.

יואל חסון: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון.

מאיר כהן: אדוני, תמשיך.

איציק שמולי: דיבורים, דיבורים, דיבורים, דיבורים.

יחיאל חיליק בר: אתה רק מאיים.

יחיאל חיליק בר: אתה רק מאיים.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיליק בר.

בצלאל סמוטריץ': חברי, חברי – –

מאיר כהן: ימשיך אדוני.

בצלאל סמוטריץ': – – אנחנו נספח את חבלי המולדת ביהודה ושומרון לארץ-ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זו נחלת אבותינו.

יואל חסון: אתה קשקשן.

יואל חסון: אתה קשקשן.

בצלאל סמוטריץ': רק עכשיו הרי גמרנו לקרוא את חומש בראשית, את כל סיפורי האבות – את אברהם אבינו, יצחק אבינו ויעקב אבינו.

יואל חסון: אתה רק מדבר.

בצלאל סמוטריץ': איפה הם היו, בתל-אביב?

בצלאל סמוטריץ': מה?

יחיאל חיליק בר: אתה והם לא ציונים – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת חיליק בר, אתה סגן יושב-ראש הכנסת.

מאיר כהן: יואל חסון, אתה סגן יושב-ראש הכנסת.

מאיר כהן: גם אם הוא אומר דברים שמכעיסים אתכם – –

בצלאל סמוטריץ': חברים – – –

מאיר כהן: – – תנו לו להגיד את דבריו – את דברו.

מאיר כהן: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: – – –

בצלאל סמוטריץ': סיפורי ספר בראשית – אגב, זה מדהים איך סיפורי ספר בראשית כל כך מרגיזים את האופוזיציה – איפה הם התרחשו?

בצלאל סמוטריץ': בחיפה?

בצלאל סמוטריץ': בתל-אביב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

יואב קיש: – – –

בצלאל סמוטריץ': נכון, חבר הכנסת קיש, הם התרחשו בחברון – חברים משדולת ארץ-ישראל – –

חנין זועבי: אתה לא – – – אתה.

בצלאל סמוטריץ': – – בבית-אל ובאלון-מורה.

דב חנין: – – –

אוסאמה סעדי: – – –

איציק שמולי: – – – דיבורים, דיבורים, דיבורים.

יחיאל חיליק בר: אתה – – –

איציק שמולי: דיבורים.

יואל חסון: – – –

יחיאל חיליק בר: להפך.

יחיאל חיליק בר: להפך.

קסניה סבטלובה: – – –

מיקי לוי: – – –

חיים ילין: הקואליציה מפחדת ממך.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין.

קריאה: הקואליציה מפחדת ממך.

מאיר כהן: חבר הכנסת חיים ילין, הקואליציה בשקט.

אראל מרגלית: בספר יהושע – – –

קסניה סבטלובה: – – – על כולם.

קסניה סבטלובה: מדינה דו-לאומית.

בצלאל סמוטריץ': זו ארצנו.

בצלאל סמוטריץ': ונכון, אנחנו, בעזרת השם, נבטל את הסכמי אוסלו – –

חנין זועבי: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת סמוטריץ – –

בצלאל סמוטריץ': – – ונשלוט מן הים עד הנהר.

מאיר כהן: – – עוד 11 שניות.

אוסאמה סעדי: – – –

קסניה סבטלובה: – – –

בצלאל סמוטריץ': עוד 11 שניות.

בצלאל סמוטריץ': אז אני חוזר ואומר: אוסאמה, חבל שתכעסו.

בצלאל סמוטריץ': אל תשכתבו את ההיסטוריה.

בצלאל סמוטריץ': זה כתוב בתנ"ך.

בצלאל סמוטריץ': זה כתוב אצל רוב הדתות, וכולם מודים ומסכימים על זה.

בצלאל סמוטריץ': חבל לכם על הזמן.

בצלאל סמוטריץ': זו ארצנו, נקודה.

יחיאל חיליק בר: תספח.

יחיאל חיליק בר: אתם בשלטון.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: – – – אתה בשלטון – – – אתה פחדן – – – הזוי.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: – – –

יחיאל חיליק בר: אי-אפשר – – – אתה – – –

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: יוסי – – –

מאיר כהן: אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים בהצבעה אלקטרונית, כמובן.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 40 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פיצויים לבעלי זכות במקרקעין מועברים, התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

קסניה סבטלובה: – – –

יצחק הרצוג: ממשלה – – –

קריאה: – – – הסיפוח – – –

קריאה: – – – לספח – – –

מאיר כהן: בעד הצעת החוק – – –

קריאות: – – –

מאיר כהן: חברי הכנסת, אני מבקש.

מאיר כהן: בעד הצעת החוק – 44, נגד – 40.

מאיר כהן: הצעת החוק עברה, והיא תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: ברשותכם, אני עובר להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), של חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר כהן: מוצמדת להצעת החוק הזאת עוד הצעת חוק: הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: לפני זה – חבר הכנסת ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: הודעה.

מאיר כהן: אנא המתיני.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי הוועדה המיוחדת לפניות הציבור תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (עונשין), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת ישראל אייכלר.

): תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: מזכירת הכנסת – הודעה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 43) (קובלנות), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו–2015, שהוחזרה מוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2149/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, גברתי.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי וחברותי חברי הכנסת, התיקון לחוק שאני מגישה היום מסדיר את אופן ההתנהלות של תובענות ייצוגיות במדינת ישראל ומנסה לתקן את הבעיות השונות שקיימות היום בחוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות).

מירב בן ארי: התיקונים המוצעים בהצעת חוק מגיעים לאחר כמעט עשר שנים של בעיות ביישומו של החוק.

מירב בן ארי: בין השנים 2007 ו-2012 הוגשו מעל 2,000 תביעות ייצוגיות.

מירב בן ארי: אומנם חלק מהתביעות הן ראויות, והסתיימו בפשרה, אבל ישנן תובענות ייצוגיות רבות שהן תביעות סרק, ולמרות זאת הנתבעים מעדיפים להתפשר בהן רק כדי להסיר מעליהם את המטרד שכרוך בהתגוננות מולן.

מירב בן ארי: הצעת החוק עוסקת בבעיות אשר נובעות מהקושי להעריך את שווי הפשרה לקבוצה המיוצגת.

מירב בן ארי: כל הקשיים האלה בעצם מפחיתים את התועלת של התובענה הייצוגית ומעמיסים עלויות מיותרות על נתבעים ועל בתי-המשפט.

מירב בן ארי: ישנם מקרים רבים שבהם הנתבע מסכים לתת טובת הנאה רק כדי לחסוך מעצמו את ניהול ההליך.

מירב בן ארי: בקשות כאלה מטילות עומס על מערכת המשפט, גורמות עלויות מיותרות לנתבעים ואינן משרתות את חברי הקבוצה המיוצגת ואת הציבור.

מירב בן ארי: ההצעה קובעת במפורש כי התובע המייצג ובא-כוחו לא יקבלו כל גמול, שכר טרחה או טובת הנאה במסגרת הסתלקותם, אלא אם כן מדובר בבקשת אישור או בתובענה ייצוגית שתביא תועלת לחברי הקבוצה.

מירב בן ארי: הצעת החוק גם מאפשרת לקבוע כי כל אדם אשר פועל לטובת הקבוצה יוכל להגיש התנגדות להסדר פשרה אשר הוגש לאישור בית-המשפט.

מירב בן ארי: כמו כן, כל ארגון אשר פועל לקידום מטרה ציבורית בקשר לאותה תובענה, לעניין אותה תובענה, יוכל גם הוא להגיש התנגדות, ללא צורך בקבלת אישור משר המשפטים.

מירב בן ארי: לצד פתיחת האפשרות להתנגד להסדר פשרה שהוגש לאישור בית-המשפט, ראוי לקבוע הסדר המונע את הגשתן של התנגדויות סרק שמטרתן היחידה היא לקבל טובת הנאה מהצדדים תמורת הסתלקות מההתנגדות.

מירב בן ארי: כמו כן, הצעת החוק מציינת שלא ניתן להסתלק מהתנגדות, אלא אם כן יש אישור של בית-המשפט, ואין אפשרות לקבל טובת הנאה בעבור ההסתלקות.

מירב בן ארי: הצעת החוק גם מציעה לקבוע כי בית-המשפט ישקול פסיקת גמול לאדם או לארגון שהגישו התנגדות, ובמסגרת זו ישקול בית-המשפט את התועלת שהביאה ההתנגדות לחברי הקבוצה.

מירב בן ארי: בנוסף, הצענו שבית-המשפט ייתן הוראות פיקוח על ביצוע הסדר הפשרה ויבקש דיווח על ביצוע הסדר הפשרה.

מירב בן ארי: כמו כן, הצעת החוק מציעה ששכר הטרחה של העורך-דין המייצג יהיה מותנה, כולו או חלקו, ביישום הסדר הפשרה ומימושו.

מירב בן ארי: אני רוצה לציין שברוב הסדרי הפשרה שאושרו, בתי-המשפט לא קבעו מנגנונים לפיקוח על המימוש.

מירב בן ארי: מה שקורה – בשפה הרגילה אני אסביר – שהרבה פעמים כשיש הסדר, ואותה חבורה זכתה בתובענה הייצוגית, בעצם אף אחד לא מפקח על זה שבאמת הם מקבלים את מה שהם זכאים לו.

מירב בן ארי: ולכן, הצעת החוק קובעת שצריך להיות מנגנון של בית-המשפט לפיקוח על המימוש, מאחר שלאחר אישור הסדר הפשרה או מתן פסק-הדין לנתבע ולתובע, אין לאף אחד אינטרס לממש את פסק-הדין, והרבה פעמים חברי הקבוצה המיוצגת בכלל לא יודעים שהם קיבלו פסק-דין לטובתם, לכן הם לא, מה שנקרא, אפילו מנסים לקבל את מה שהם זוכים בו.

מירב בן ארי: גם מי שמכיר – בדרך כלל כשקבוצה זוכה בתובענה ייצוגית, מקבלים מין צ'ק קטן כזה.

מירב בן ארי: נגיד, קיבלנו בשבוע שעבר צ'ק, כל מי שחבר ב"שופרסל" – אני קיבלתי של 76 שקלים – למימוש באותו "שופרסל" שקרוב אלי לבית, אבל רוב התושבים כמובן בכלל לא היו יודעים שמגיע להם אם הם לא היו מקבלים את ההודעה.

מירב בן ארי: לכן חייב להיות איזשהו מנגנון שמפקח שאותם אנשים שזכו, באמת יזכו במה שמגיע להם, וכמובן, אם אין, אם חברי הקבוצה המיוצגת לא מודעים לפסק-הדין או שהזכות שלהם לא מתקבלת, שתהיה אפשרות לבית-המשפט לבצע פיקוח על אותם נתבעים, וכמובן לממש את פסק-הדין.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לקליניקה לתובענות ייצוגיות של אוניברסיטת תל-אביב.

מירב בן ארי: אני רוצה גם לציין את חברת הכנסת לשעבר עדי קול, שהביאה לפתחי את הצעת החוק החשובה הזאת.

מירב בן ארי: אני כמובן מודה לשרת המשפטים על התמיכה בהצעת החוק, וקוראת לחברי הכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה להצביע בעד הצעת חוק חשובה זו.

מירב בן ארי: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1606/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מירב בן ארי, הצעתך.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: מיכאלי.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: אני מבקש את סליחתך, חברת הכנסת מרב מיכאלי – בבקשה, גברתי.

קריאות: – – –

מאיר כהן: מירב בן ארי, אנא אל תפריעי למרב מיכאלי.

מירב בן ארי: לא, אני סגרתי אתה את העניין.

מאיר כהן: בבקשה.

יואל חסון: ממירב למרב כוחנו עולה.

מאיר כהן: כן.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה לך, אדוני, ותודה רבה לחברתי חברת הכנסת בן ארי, שהסבירה כל כך בבהירות את פרטי ההצעה ואת התוכן שלה.

מרב מיכאלי: א.

מרב מיכאלי: אני אפתח בתודה לחברת הכנסת עדי קול, שבאמת, זאת הצעה שהיא הגישה בכנסת הקודמת.

מרב מיכאלי: צריך להגיד אומנם שאני הזדרזתי והגשתי אותה כבר בתחילת הכנסת הזאת, בזמן שחברת הכנסת מירב בן ארי התארגנה והתאקלמה בצורה כל כך מרשימה בכנסת הזאת.

מירב בן ארי: תודה.

מרב מיכאלי: לכן אני לא אכביר מילים על התכנים ועל הסעיפים.

מרב מיכאלי: אני רק רוצה באמת לדבר על הנחיצות העקרונית של החוק הזה – אני רוצה לדבר בזכות התביעות הייצוגיות.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברות הכנסת, פעמים רבות במקום שהחוק לא נאכף בצורה אפקטיבית, או שיש אפילו לפעמים לקונה בחוק, או שסתם יש ניצול לרעה של ניסוח כלשהו בחוק, יש הרבה אפשרויות שבהן דווקא התביעה הייצוגית נותנת סעד אמיתי במקום שבו כל אחד ואחת באופן אישי לא היו הולכות לתבוע – או משום שהנזק לא מספיק גדול, או משום שאין מספיק נגישות.

מרב מיכאלי: ללכת לנהל תביעה זה דבר שהוא עצמו עולה הרבה כסף ודורש הרבה זמן ואת הבנת המערכת, ותביעה ייצוגית פעמים רבות באמת נותנת לרבות ורבים את התשובה הנכונה והראויה.

מרב מיכאלי: הדבר הזה, שבאה קבוצה – לקבוצה יש כוח שאין ליחידה או יחיד.

מרב מיכאלי: אבל אחרי שאמרתי את זה אנחנו צריכות לעשות שני דברים: 1.

מרב מיכאלי: לוודא שאין ניצול לרעה של מנגנון התביעה הייצוגית, קודם כול; ואנחנו צריכות וצריכים לוודא שהתביעה הייצוגית אכן משמשת הכלי היעיל שהיא, ולא – כמו שאמרה חברתי – הולכת לאיבוד באופן הזה שמרוויחים ממנה מעטים ולא כל מי שהיא אמורה לייצג; וגם שלא מכשילים אותה בדרך, זאת אומרת, שלא מנצלים את הפתחים שיש בשביל להכשיל את התביעה הייצוגית ולמנוע ממנה לתת את הסעד שמגיע.

מרב מיכאלי: בקיצור, את כל הדברים האלה מנסה לעשות הצעת החוק הזאת בזה שהיא סוגרת ומסדרת ומכניסה לתבנית נכונה את ההתנהלות של תביעה ייצוגית.

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד שמחה שהממשלה החליטה לתמוך בהצעה, ואני קוראת לחברי וחברותי אכן להצביע בעד.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תשיב בשם הממשלה שרת המשפטים, השרה איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מברכת את חברת הכנסת מרב מיכאלי ואת חברת הכנסת מירב בן ארי, ואת חברתנו עדי קול, על הצעת החוק הזאת.

איילת שקד: הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ו–2015, היא הצעה מצוינת, שמבקשת לתקן את חוק תובענות ייצוגיות בנוגע להסדרי פשרה והסתלקות.

איילת שקד: אני מסכימה עם חברת הכנסת מרב מיכאלי שהכלי הזה הוא כלי חשוב, והוא נדרש במקומות שבהם באמת אין אכיפה, אבל שוב, צריך לראות שאנחנו, מה שנקרא, לא מפילים את התינוק עם המים – –

מרב מיכאלי: נכון.

איילת שקד: – – ומשתמשים בזה בצורה מידתית, ולא פוגעים בבעלי עסקים יתר על המידה.

איילת שקד: ראשית, מוצע כי התובע המייצג ובא-כוחו לא יקבלו גמול ושכר טרחה במסגרת הסתלקותם מתובענה, אלא אם כן היא הביאה תועלת לחברי הקבוצה ואם התובענה הראתה עילת תביעה לכאורה – על מנת שלא לעודד הגשתן של תובענות סרק.

איילת שקד: שנית, לאור חשיבותו של כלי ההתנגדות להסדרי פשרה, מוצע לאפשר הגשת התנגדות לכל אדם הפועל לטובת עניינם של חברי הקבוצה, וכן לכל ארגון הפועל לקידום מטרה ציבורית בעניין שבו עוסקת התובענה.

איילת שקד: שלישית, מוצע שבאישור הסדר הפשרה בתובענה שטרם אושרה כייצוגית, בית-המקדש – בית-המשפט יבדוק שהתובענה עומדת, לכאורה, בתנאים לאישור תובענה ייצוגית הקבועים בחוק.

עיסאווי פריג': – – – בית-המקדש – – –

קריאות: – – –

חיים ילין: פרויד חוגג עכשיו.

מאיר כהן: אוקיי, אוקיי.

מאיר כהן: הבנו.

מאיר כהן: מותר לטעות.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת שקד: רביעית – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: השאלה היא איך אתה טועה – – –

מאיר כהן: בבקשה, די.

מאיר כהן: אני מבקש לאפשר לשרה.

איילת שקד: מוצע לקבוע כי בית-המשפט ייתן הוראות בדבר פיקוח על ביצוע הסדר פשרה, וכן יורה לצדדים לדווח לו על ביצוע הסדר פשרה.

איילת שקד: בנוסף מוצע לקבוע כי תשלום שכר הטרחה לבא-כוח המייצג יהיה מותנה במימוש הסדר הפשרה והשלמת ביצועו, על מנת לתמרץ את עורכי-הדין להביא את ביצוע הפשרה בפועל.

איילת שקד: לבסוף מוצע כי כאשר נקבע פיצוי בדרך של תרומה, תרומה זו תועבר לקרן חיצונית נטולת פניות, אשר תחליט על חלוקת התרומות.

איילת שקד: אני סבורה כי יש טעם בהצעת החוק, ואני שותפה לרצון לפתור את הקשיים שההצעה מבקשת לפתור.

איילת שקד: עם זאת, חלק מהפתרונות המוצעים מצריכים ליבון ובחינה מעמיקה – בשביל זה יש לנו ועדות כנסת.

איילת שקד: כך, למשל, בחינת הקמת קרן חדשה לחלוקת תרומות לעומת שימוש במנגנונים קיימים.

איילת שקד: בימים אלו מתבצעת במשרדי בחינה יסודית של החקיקה בתחום התובענות הייצוגיות, ובכלל זה נבחנים גם הנושאים שהועלו בהצעת החוק.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל, הממשלה תומכת בהצעת החוק, בכפוף להסכמת משרד המשפטים, וכן בתיאום עם משרד האוצר והכלכלה והתעשייה.

איילת שקד: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ביקשה להתנגד.

מאיר כהן: רק אני מבקש לציין, בבקשה, לאיזו הצעת חוק את מתנגדת – להצעת החוק של חברת הכנסת מירב בן ארי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: הסירי דאגה מלבך, חברת הכנסת מרב מיכאלי, לא זו הצעת החוק שאני רוצה להתנגד לה, אבל אני כן רוצה לנצל את התקנון כדי להביע שאט נפש, בושה, חלחלה, ואין לי מילים אחרות לומר, על הפקרת הילדים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: בהמשך היום אנחנו נבוא, נתבקש להצביע פה בעבור הצעת חוק שבאה להוריד את גיל העבודה – חוק עבודת הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: לאיזה גיל? 13.

אלי אלאלוף: בחופשה.

אלי אלאלוף: בחופשה.

אורלי לוי אבקסיס: גם בחופשות, אדוני, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: גם היום משרד הכלכלה קורס.

אורלי לוי אבקסיס: אין לו מספיק מפקחים, אין לו מי שייתן קנסות, אין מי שיאכוף את חוק עבודת הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: תיגשו ותראו את המחקרים – הנפגעים הקשים ביותר בשוק העבודה הם אותם ילדים שלא יודעים מהן הזכויות שלהם ואיך הם יגנו על הזכויות שלהם – –

מירב בן ארי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – ואתם באים ברגע אחד, וזורקים או מגישים על מגש של כסף את ילדי מדינת ישראל לעבדות ב-2015.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא סין, לא הודו, אבל יש פה חברים במפלגה שהיא כביכול מפלגה חברתית, שבאים ואומרים: הילדים צריכים לעזור בפרנסת המשפחה, כי המשפחה לא יכולה לספק להם תרבות פנאי.

אורלי לוי אבקסיס: ואני שואלת: זו ההצעה של כולנו למלחמה בעוני במדינת ישראל?

אורלי לוי אבקסיס: עבדות ילדים?

אורלי לוי אבקסיס: מה תעשה אותה ילדה בת 13 אם חלילה וחס מישהו יטריד אותה במקום העבודה?

אורלי לוי אבקסיס: האם מישהו פה חושב שהיא יודעת מה הזכויות שלה ומי הממונה על נושא ההטרדות המיניות?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יודע מה קורה היום עם בני 15 ו-17 כשהם מסיימים משמרת ב-12 בלילה?

אורלי לוי אבקסיס: אני דנתי בוועדה לזכויות הילד, שמענו את הילדים, איך שולחים אותם ב-24:00 ו-01:00 בטרמפים.

אורלי לוי אבקסיס: שמענו אותם.

יפעת שאשא ביטון: זה בניגוד לחוק.

אורלי לוי אבקסיס: זה בניגוד לחוק?

אורלי לוי אבקסיס: תאכפו את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: את באה ומרחיבה את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: בתור מי שאמורה להיות שומרת הסף של הילדים, את מפחידה.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: את יוצרת פה איזושהי פלטפורמה שכל-כולה תהיה בסוף פגיעה בילדים המוחלשים ביותר בחברה.

אורלי לוי אבקסיס: החזקים, ישלחו אותם ל"סאמר סקול"; החזקים, ישלחו אותם למקומות עבודה, אולי לידם, מאוד טובים.

אורלי לוי אבקסיס: את מבקשת עבדות ילדים במדינת ישראל.

מיקי לוי: זו עבדות של ילדים בישראל.

מיקי לוי: זו עבדות של ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: חזרנו לשנות ה-50 וה-60, שהילדים של העניים ילכו להוציא אותם מקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: הממשלה?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא תפקידה.

אורלי לוי אבקסיס: היא מאשרת הלכה למעשה שילדים בגיל 13 ילכו וינסו להוציא את משפחתם מקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: זו מדינה נורמלית?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הזכות של ילד להיות ילד?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הזכות של הילד ליהנות – במקום להציע תרבות פנאי, חוגים; פעם היה פרויקט שיקום שכונות חברתי שנתן את זה.

אורלי לוי אבקסיס: בהצעת החוק הם אומרים: אין להם מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: ותקשיבו לציטוט הבא, מתוך הצעת החוק: "הבטלה מביאה לידי שעמום, והשעמום מביא לידי חטא", כאילו מדובר באיזה מטיף בכנסייה מורמונית ביוטה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם נורמליים?

אורלי לוי אבקסיס: השתגעתם?

אורלי לוי אבקסיס: קצת תתביישו לכם, ואל תיצרו פה איזו עבדות נוסח כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: ילדים לעבדות מעוני לעוני.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

מאיר כהן: תודה לך, גברתי.

מאיר כהן: תקנון הוא תקנון.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא ביקשה להתנגד להצעת החוק של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: מה זה?

מירב בן ארי: מה הקשר?

אלי אלאלוף: אבל מה הקשר – – –

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

עליזה לביא: אני רוצה להמשיך את הדברים החשובים מאוד שנאמרו על-ידי חברת הכנסת אורלי לוי, שהובילה פה בכנסת התשע-עשרה את הוועדה לזכויות הילד באופן ראוי להערכה ושמרה על מעמדם של ילדים במדינת ישראל.

קריאות: – – –

עליזה לביא: החוק הזה הוא חוק לא ראוי, הוא חוק לא נכון.

עליזה לביא: הרי אתם יודעים שבמדינת ישראל – –

קריאות: – – –

עליזה לביא: – – משרד הכלכלה לא מצליח לאכוף בתלונות של ילדים.

עליזה לביא: כל קיץ מחדש, תלונות על שעות עבודה בלילה, על אי-תשלום על נסיעה, על ניצול של ילדים – כל המנגנון של משרד הכלכלה לא מצליח בכלל להתמודד עם מבול התלונות של ילדים.

עליזה לביא: למה להוריד את גיל הילדים?

עליזה לביא: אז שאלתי את חברת הכנסת שמציעה את ההצעה האומללה הזו, ומה היא ענתה לי?

עליזה לביא: היא ענתה לי – מה, עבודה ב"בזק" – ב"בזק" עושים עבודה, ולא נותנים לילדים של העובדים ב"בזק".

עליזה לביא: קודם כול ש"בזק" ישלמו את הקנסות שמטילים עליהם, לפני שאת דואגת לילדים של עובדי "בזק".

עליזה לביא: זו התשובה שלך?

עליזה לביא: חברת הכנסת שאשא ביטון, זו התשובה שלך?

יפעת שאשא ביטון: – – –

עליזה לביא: את מחזירה את העבדות למדינת ישראל.

עליזה לביא: איזה מין דבר זה?

עליזה לביא: איזה מין דבר זה?

קריאות: – – –

מיקי לוי: היא רוצה לדבר על זה.

עליזה לביא: אתם מעבירים את זה – מה, לגיל 13?

עליזה לביא: לְמה?

עליזה לביא: לְמה? לְמה?

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין את זה.

עליזה לביא: עובר פה חוק בלי שום הבנה של המציאות בישראל.

עליזה לביא: כל קיץ, כל חופש גדול, ילדים מנוצלים במדינת ישראל.

עליזה לביא: אין אכיפה של הנורמות, של הכללים.

עליזה לביא: ילדים נאלצים – כי צריך לצאת לעבוד.

עליזה לביא: אז למה לעשות את זה בצורה כזאת?

עליזה לביא: קודם תתקנו את המנגנון הקלוקל של משרד הכלכלה.

עליזה לביא: משרד הכלכלה לא מצליח לטפל בבעיות, במצוקה שהילדים מצביעים עליה.

עליזה לביא: הרי אנחנו מדברים על זה כאן בכנסת בכל קיץ מחדש.

עליזה לביא: אז פתאום לבוא ולהגיע, להוריד את זה ככה בבת אחת לגיל 13 – – –

מיקי לוי: עליזה, יש לנו הצעה להוריד את זה לגיל תשע.

מיקי לוי: זה יותר טוב.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

עליזה לביא: הנה, מכרו אתמול תינוקת, ניסו למכור תינוקת בת שלושה חודשים.

עליזה לביא: אז אולי גם בכלל, צריך לעשות את זה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: חברי הכנסת.

עליזה לביא: ממש.

עליזה לביא: אז לְמה לעשות את זה?

עליזה לביא: לְמה להעביר את זה בכזאת צורה חסרת אחריות?

עליזה לביא: אני לא מצליחה להבין את זה, חברת הכנסת.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה את עושה את זה?

עליזה לביא: למה את מביאה את זה בצורה כזאת?

עליזה לביא: קודם כול טפלי במנגנון.

עליזה לביא: יש לך מנגנון.

עליזה לביא: אנחנו רואים שילדים משחקים ומופיעים במועדונים שהכניסה אליהם אסורה עליהם ועל חבריהם.

עליזה לביא: רק עכשיו אנחנו מטפלים בתלונות, ואת שותפה לכך שילדה בת 14 מופיעה במועדונים שהכניסה אליהם מותרת רק מגיל 19 או מגיל 18.

עליזה לביא: אז מדברים עם המעסיקים, מדברים עם משרד הכלכלה – אף אחד לא אוכף את זה.

עליזה לביא: הכול פרוץ, הכול מותר, ופתאום, הדבר הראשון שיש לנו לבוא ולעשות זה להוריד את גיל העבודה של ילדים לגיל 13?

עליזה לביא: בואו נטפל בחוק הקיים, שזה גיל 14, נתקן את מנגנון האכיפה – הרי את שותפה לזה שמשרד הכלכלה לא מטפל בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: – – –

עליזה לביא: תקני את זה, תקני את זה, ואז נראה איך ממשיכים הלאה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: ראו, היה ראוי שידונו בגופי החוקים, אבל תקנון הוא תקנון, זה בסדר גמור.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: הצבעה?

יצחק הרצוג: סליחה, היא עוד מעט מציגה את החוק.

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: הודעת על הצבעה, מצביעים.

יצחק הרצוג: הודעת על הצבעה, הוא הודיע על הצבעה.

קריאות: – – –

מאיר כהן: נכון, יש לך זכות להגיב, בבקשה, גברתי, תעלי.

מאיר כהן: בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, לא באתי לעסוק כרגע בחוק הזה.

מירב בן ארי: זה חוק של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון והיא תייצג אותו נאמנה, זה חוק שלה.

מירב בן ארי: אני חושבת – ובאמת, אני לא נמצאת כאן הרבה זמן, אבל מה זה?

מירב בן ארי: זה נראה לי כמו שיח חירשים.

מירב בן ארי: קמה חברת הכנסת עליזה לביא ומתנגדת להצעת החוק של מרב מיכאלי, כשהצעת החוק של מרב מיכאלי בכלל עוסקת בתובענות ייצוגיות.

מיקי לוי: – – –

מירב בן ארי: רגע, רגע, אני יודעת, אל תצעק עלי.

מאיר כהן: חבר הכנסת מיקי לוי.

מירב בן ארי: תקשיב, שמעתי את הנאום שחבר כנסת יכול להגיד מה שהוא רוצה.

יצחק הרצוג: נכון, תקלטו את זה.

מירב בן ארי: הבנתי את זה, ואני קולטת דברים מהר, תאמין לי.

מירב בן ארי: אבל מותר לי, סליחה, כמו שלחברת הכנסת אורלי לוי מותר לעלות פה – הנה, היא אפילו מהנהנת – ולדבר על חוק אחר, אז לי מותר למחות ולהגיד שבעיני, כשחברת כנסת באה ומתנגדת לצורך העניין – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

מירב בן ארי: לא על זה.

מירב בן ארי: את אפילו לא אמרת שאת מתנגדת לחוק.

מירב בן ארי: אבל כשחברת כנסת – – –

יצחק הרצוג: אבל זו זכות המחאה.

מירב בן ארי: יפה, מותר לי להביע את זה, כי זה נראה לי קצת עקום.

עליזה לביא: אני דיברתי עם חברת הכנסת מיכאלי ואמרתי לה באופן אישי, והסברתי לה שאני – – –

מירב בן ארי: יפה, אוקיי.

מירב בן ארי: חברת הכנסת עליזה לביא – – –

מאיר כהן: חברי הכנסת, אני מבקש לתת לה לסיים.

מאיר כהן: אני מבקש מכם.

מירב בן ארי: תנו לי לסיים, חברים.

חיים ילין: את הצבעת נגד חוק שאת היית בעד – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת ילין.

מירב בן ארי: חבר הכנסת ילין, אני מסתדרת, תן לי רגע לסיים משפט ואני יורדת מהבמה.

מירב בן ארי: כמו שלחברי כנסת מותר לבוא ולהגיד, מותר לי לעלות ולהגיד שבעיני זה היה קצת שיח עקום.

מירב בן ארי: זה בסדר, מותר לי להגיד את זה.

מירב בן ארי: ואני יודעת, אתם תצביעו בעד חוק תובענות ייצוגיות, כי זה חוק טוב, זה חוק חכם, וזה חוק שיעזור לאזרחי ישראל.

מירב בן ארי: זהו.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת מרב מיכאלי?

מרב מיכאלי: הצבעה.

מאיר כהן: עוברים להצבעה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: ובכן, אני מבקש מכולם לשבת.

מאיר כהן: הצבעה אלקטרונית, כך נאמר לי.

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 48 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 48 בעד, אין מתנגדים, נמנע אחד.

מאיר כהן: הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ו–2015, והצעת החוק שהוצמדה אליה, יעברו לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: סליחה, הצעת החוק הראשונה תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: כעת נערוך עוד הצבעה – על הצעתה של חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק תובענות ייצוגיות (תיקון – הסדרי פשרה והסתלקות), התשע"ה–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

מאיר כהן: 34 בעד, אין מתנגדים.

מאיר כהן: גם הצעה זו תעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1812/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ברשותכם, אנחנו עוברים להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – העברה למענה אנושי בתפריט הראשון בעת התקשרות לעוסק), התשע"ה–2015, הצעת חוק של חבר הכנסת איתן כבל.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני יציג את הצעת החוק.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, אדוני.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, האמת, קצת קשה, צריך המון אנרגיות כדי לעמוד בסטנדרט של הדיון הקודם.

יואב קיש: יש לך.

איתן כבל: זה נכנס לי ככה, אולי מהריקושטים לחטוף.

עליזה לביא: אדוני, למדנו ממך.

איתן כבל: זה בסדר גמור, אין לי תלונות.

איתן כבל: חברותי וחברי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה להודות לשר התקשורת, שהוא גם שר הכלכלה – החוק שמונח בפניכם מובא בהסכמת שני המשרדים האלה.

אראל מרגלית: הוא הסכים עם שר הפנים?

איתן כבל: היה דיון והייתה הסכמה.

איתן כבל: בסופו של עניין, במה דברים אמורים?

איתן כבל: אני אקריא בקצרה את הדברים ואתייחס לכך, אנסה קצת להרחיב.

איתן כבל: מטרתה של הצעת החוק היא להרחיב את חובתו של העוסק המנוי בתוספת השנייה לחוק הגנת הצרכן לספק לצרכן שירות טלפוני מהיר ויעיל, שיפור איכות השירות ומניעת תחושת תסכול ובזבוז משאבים מצד הצרכן.

איתן כבל: חברות רבות עושות שימוש בנתב שיחות כאשר צרכן מנסה ליצור אתן קשר.

איתן כבל: פעמים רבות חשים הצרכנים, וביתר שאת הצרכנים המבוגרים, תחושת תסכול כאשר הם אינם מצליחים להגיע כלל לנציג שירות, מענה אנושי שיסייע להם.

איתן כבל: כמו כן, בגלל המורכבות של נתבי השיחות, אנשים מעדיפים ללכת למרכז שירות הכולל קבלת קהל על מנת לקבל שירות, או במקרה הגרוע בכלל לא מטפלים בבעיה שיש להם עם העוסק.

איתן כבל: על כן מוצע כי בעת התקשרות טלפונית לעוסק, כבר בתפריט הראשון תופיע אפשרות להגעה לנציג שירות, קרי, למענה אנושי.

איתן כבל: אני אומר את זה – זו תופעה שמוכרת כאן לכולנו, חברותי וחברי חברי הכנסת, ואף אחד מאתנו לא נמנע ממנה.

איתן כבל: גם כשאתה VIP ואתה מתקשר למקום, לא משנה לאן, אתה עובר מסלול ייסורים.

איתן כבל: כשאתה מבקש לקנות מוצר, עוד לפני שהם בכלל יודעים, הם עונים לך מייד, ותמיד תהיה להם תשובה על כל שאלה, ותמיד הם ידעו, אדוני היושב-ראש, מה להשיב.

איתן כבל: דע מה להשיב – זה כשאתה רוצה לקנות, לקנות מוצר.

איתן כבל: אבל שנייה אחרי שנכנסת למאגר הרוכשים – לך תחפש את החברים שלך.

איתן כבל: לפעמים זה בוטה; זה בוטה עד כדי כך שאתה עובר מסלול ייסורים.

איתן כבל: אתה בסך הכול רוצה לפעמים לשאול שאלה, שאלה פשוטה, קצרה, ואתה נדרש: לשמיעה לחץ 1, להאזנה לחץ 2, אם אתה רוצה שידברו אתך לחץ 3, למענה אנושי לחץ 4, אם אתה רוצה לשוחח עם סבתא שלך לחץ 5.

מאיר כהן: לחצתי, לא עזר.

איתן כבל: לא קיבלת אותה.

איתן כבל: אל תדאג, אתה לא מקבל כלום.

אראל מרגלית: היית צריך ללחוץ 5 סולמית.

איתן כבל: לא, ואז מה קורה?

איתן כבל: יש כאלה שאומרים לך: לייעול השירות הזן את מספר תעודת הזהות.

איתן כבל: וכשאתה מגיע לסוף התפריט, התפריט שכח את מספר תעודת הזהות והוא אומר לך, להקלה בשירות או למענה אנושי מהיר, הזן את מספר תעודת הזהות – – –

אראל מרגלית: או סולמית.

איתן כבל: כן, או סולמית.

איתן כבל: תשמע, זה כאילו כל זמננו הוא לבזבז אותו על השיח עם המכשיר המטומטם הזה.

אראל מרגלית: הי, יש כאלה שהמציאו את המכשיר הזה.

איתן כבל: טוב, אני מתנצל.

איתן כבל: לפעמים מסתבר שהמכשיר יותר חכם ממי שהמציא אותו.

אראל מרגלית: הלו, הלו.

איתן כבל: מה שאני מבקש בעצם לומר – וזה מהלך שגם במשרד התקשורת וגם במשרד הכלכלה מבינים – שהגיע הזמן לעשות סדר בעניין הזה.

איתן כבל: כשהבאתי את הצעת החוק שעברה, של שלוש הדקות, תמיד מצאו להם, העוסקים, דרך להתחמק מזה, מצאו דרך איך לעקוף את זה, רק כדי שלא תקבל את השירות.

איתן כבל: אני חושב שבחמש, עשר השנים האחרונות עברנו כברת דרך אמיתית במערכת היחסים.

איתן כבל: הצרכן הישראלי כבר איננו באותו מקום שהוא מרשה לעצמו להסתובב רק עם "אתא", שהיה מוצר נפלא ככל אשר היה, ולקבל את הכול כראה וקדש.

איתן כבל: זה כבר לא יהיה, וזמנו של צרכן איננו זול יותר מזמנו של העוסק.

איתן כבל: אתם אולי לא שמתם לב, אדוני היושב-ראש, אדוני השר יריב לוין, כשרוצים למכור לך משהו, מוקדי השירות – זמני התגובה שלהם הם כמעט כל היום.

איתן כבל: אם אתה רוצה לקבל סיוע, זה לעתים מחצית מהזמן.

איתן כבל: ואז, באמת, כשמדובר באנשים מבוגרים – והשבוע, אני חושב, כל חברי הכנסת קיבלו, חברת הכנסת מרב מיכאלי, את הסיפור – אני לא יודע אם זה אמיתי, אם זו לא בדיחה – על אותו קשיש בן 88 שמכרו לו קורקינט.

קריאה: כולנו קיבלנו.

איתן כבל: כולנו קיבלנו.

איתן כבל: אני מקווה שזאת בדיחה רעה.

נחמן שי: הוא עבר לרולר-בליידס.

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: ועוד מה, כשהוא ביקש – הוא כותב, הוא מספר סיפור אישי משפחתי קשה, והוא מספר, כשהוא קיבל את החבילה הסתבר לו שזה לא מתאים לו, לגילו.

איתן כבל: הוא כותב את זה בסוג של תום כזה, שאתה כבר אומר: אולי מישהו פה עושה לך איזה סיפור.

איתן כבל: והשורה התחתונה היא שאומרים לו שהוא חייב להחזיר את זה תוך כך וכך ימים, זה החוק שבזמנו כבר העברתי, אחרת הוא לא יוכל לקבל את כספו בחזרה, והם לא שולחים שליח לקחת את זה ממנו.

נחמן שי: הוא יחזור על הקורקינט.

איתן כבל: זאת אומרת, כל מערכת היחסים המתקיימת בין הצרכן לבין העוסק צריכה לעבור שינוי, ואני שמח שהן משרד התקשורת והן משרד הכלכלה הסכימו שהנושא הזה, של מערכת היחסים המתקיימת בין הצרכן לבין העוסק, חייבת לקבל מפנה, חייבת לקבל תפנית.

איתן כבל: אחרת – חברת הכנסת מירב בן ארי, בין היתר, זה חוק שגם אנחנו פועלים, שאת מובילה אותו, בעניין תגובה לסמ"ס – מתי מסתיימת התקשרות בין עוסק לבין צרכן; זה חלק מאותו מכלול שלם של דברים, ואני מאוד מקווה – – –

מירב בן ארי: – – –

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: כל נושא השירות חייב לקבל תפנית – מקצה עד קצה.

איתן כבל: תודה רבה לכם, ואני שמח שאתם תומכים בהצעה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אני שמח לראות אותך.

יואל חסון: גם אני אותך.

יואל חסון: תודה רבה, חבר הכנסת כבל.

יואל חסון: הצעתך חשובה.

יואל חסון: ישיב השר יריב לוין; בבקשה, אדוני.

יואל חסון: זה בתוקף היותך שר הכלכלה והתעשייה העתידי?

יואל חסון: זה כבר הכנה?

יואל חסון: זה סטאז'?

יואל חסון: זה מה?

יריב לוין: אני לא מתנגד להגדיר את זה כך.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אתה רואה?

יואל חסון: בודקים את בקיאותך בנושאים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק של חבר הכנסת כבל מבקשת לקבוע כי בעת התקשרות טלפונית של צרכן לעוסק, כבר בתפריט הראשון תופיע האפשרות להגיע לנציג שירות או למענה אנושי.

יריב לוין: ההצעה מכוונת בעיקר לאוכלוסיית הקשישים, שלא מצליחים להגיע לנציג שירות ולמענה אנושי שיסייע להם, בגין מורכבות נתבי השיחות.

יריב לוין: יש כאן איזון עדין שצריך לקיים בין העלויות שיושתו על הצרכנים בסופו של דבר, בין הרצון לעזור ולהקל על הצרכנים, ובפרט על אזרחים מוחלשים, ובין הצדדים המקצועיים, שבהם לעתים יש ערך אמיתי בתפריט אחד לכמה שירותים, באופן שיביא בחשבון את מורכבות השירות אך יאפשר מספר טלפון אחד.

יריב לוין: בעניין הזה חשוב לציין שבשנים האחרונות חלו כמה שינויים בכל עניין ההסדרה של המענים הטלפוניים, וחשוב לייצר בנושא הזה גם איזושהי ודאות, ולא לשנות את הדברים לעתים תכופות מדי.

יריב לוין: נוסף על כך, בחלק מהעניינים שהחוק דן בהם נמצא משרד התקשורת זה זמן בהליכי בחינה והסדרה.

יריב לוין: מאחר שההצעה מבקשת לפתור בעיה שנוגעת בכולנו, עם דגש מיוחד על אוכלוסיות מוחלשות, באופן עקרוני נכון בהחלט לתמוך בה.

יריב לוין: עם זאת, יש לבחון אם ההסדרה הספציפית שמוצעת היא באמת הדרך הנכונה לטפל בנושא הזה.

יריב לוין: לכן, מתוך שקלול כלל הפרמטרים, כפי שציינתי קודם – ומאחר, מכובדי באופוזיציה, שהממשלה הזאת היא ממשלה עניינית, שגם מקבלת החלטות על בסיס ענייני – הרי שהממשלה בהחלט נכונה ומציעה לתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאה טרומית, ולאחר מכן כמובן יתקיים דיון מקצועי, יחד עם המציע, של הגורמים הרלוונטיים, על האופן הנכון להסדיר את הסוגיה הזאת, תוך הבאה בחשבון, כמובן, גם היבטי עלויות וגם היבטים אחרים.

יריב לוין: על כן, הממשלה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, כפוף להסכמה שהמציע שותף לה, שהמשך הליכי החקיקה ייעשה בתיאום מלא עם משרדי הממשלה הרלוונטיים, ובכלל זה משרד הכלכלה והתעשייה ומשרד התקשורת.

יריב לוין: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני השר.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: מי שבעד – בעד.

יואל חסון: קדימה.

יואל חסון: מי שנגד – נגד.

יואל חסון: הצבעה, בבקשה.

קריאות: – – –

יואל חסון: מי שנגד – נגד.

יואל חסון: מי שבעד – בעד.

יואל חסון: אני התבלבלתי.

יואל חסון: חשבתי שאני מצביע על הצעה לסדר.

יואל חסון: זה קורה לנו לפעמים, זה בסדר.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – העברה למענה אנושי בתפריט הראשון בעת התקשרות לעוסק), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יואל חסון: ובכן, 43 בעד, אין מתנגדים.

יואל חסון: הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – העברה למענה אנושי בתפריט הראשון בעת התקשרות לעוסק), התשע"ה–2015, תועבר להמשך דיון לוועדת הכלכלה.

יואל חסון: אני מצרף את קולותיהם של חברת הכנסת נורית קורן – בעד; חבר הכנסת אוחנה, חברת הכנסת יחימוביץ, חבר הכנסת אורן חזן.

קריאה: – – –

יואל חסון: וחבר הכנסת הרצוג, יושב-ראש האופוזיציה.

קריאה: – – –

יצחק הרצוג: לא, לא על הנאומים.

יצחק הרצוג: אני מדבר על תמיכה בחוק.

יואל חסון: לא לא – תמיכה בחוק.

יואל חסון: זו הייתה תמיכה בחוק.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/2059/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה ומעשה סדום במסגרת הדרכה או ייעוץ של כוהן דת), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת מיכל רוזין.

יואל חסון: תנמק מהמקום, בבקשה.

יואל חסון: מהמיקרופון.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, תודה, הצעת החוק הזאת, שאני מאוד גאה בה, באה לתקן לקונה בחוק, שבעצם מאפשרת יחסים מיניים בין כוהן דת לבין מאמין אשר רואה בו מקור סמכות, וזה מהווה ניצול לכל דבר.

מיכל רוזין: כפי שאנחנו מתייחסים ליחסי מטופל–מטפל, כך גם ראוי – גם אם לכאורה המעשים נעשים בהסכמה, ובין שני בגירים, הרי ששאלת ההסכמה כמוה כבעיה של תלות נפשית בין מטפל למטופל, ובמקרים רבים, גם במקרים של גורואים שונים, או כתות הרסניות, המדינה מתקשה להעמיד לדין את המנהיג הרוחני שמשתמש לרעה בכוחו.

מיכל רוזין: הצעת החוק הזאת תיתן למערכת המשפטית את האפשרות לפעול נגד אותם כוהני דת שמנצלים את מעמדם ומעוללים רעה למאמיניהם, ותציב גבולות מפורשים.

מיכל רוזין: אני רוצה להודות לשרת המשפטים על התמיכה, למשרד המשפטים – מחלקת ייעוץ וחקיקה, שבהחלט ראו את הצורך בחקיקה הזאת ובתיקון; להודות ליועצת המשפטית של איגוד מרכזי הסיוע, עורכת-הדין ליאת קליין, ליועץ וליועצת הפרלמנטריים שלי שקד מורג ושי הבט – תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

יואל חסון: יש תשובה לממשלה?

יואל חסון: שרת המשפטים?

יואל חסון: השרה רגב, את משיבה בשם הממשלה?

יואל חסון: בעילה אסורה, כן.

קריאה: אין תשובת ממשלה.

יואל חסון: אין תשובת ממשלה.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: בבקשה.

קריאה: פספסתי – – –

קריאה: אני גם פספסתי.

קריאה: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק העונשין (תיקון – בעילה אסורה בהסכמה ומעשה סדום במסגרת הדרכה או ייעוץ של כוהן דת), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

יואל חסון: 42 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני מוסיף את קולותיהם של חבר הכנסת אלאלוף, חבר הכנסת ביטן, חברת הכנסת – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: אה, הצבעת.

יואל חסון: שנייה.

יואל חסון: חבר הכנסת מזוז, חבר הכנסת אוחנה.

יואל חסון: תקפידו להצביע, חברים.

קריאה: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת סמוּטריץ.

קריאה: – – –

יואל חסון: סמוֹטריץ, סמוֹטריץ.

יואל חסון: מה יהיה עם השם הזה?

קריאה: ההצעה עברה?

יואל חסון: ההצעה עברה?

יואל חסון: זה לא עובד כך.

יואל חסון: מי שיצביע ראשון.

יואל חסון: נראה.

יואל חסון: ההצעה תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה ראשונה.

יואל חסון: [הצעת חוק פ/1845/20; נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: המשך סדר-היום: הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – גיל עבודה בחופשת לימודים), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ ביקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יואל חסון: יהיה רק אחד, והראשון יתנגד.

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ הייתה הראשונה.

קריאה: – – –

יואל חסון: אני מנסה לאזן.

יואל חסון: אז לא ראיתי, אז גם אתה ביקשת.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: עשר דקות לרשותך.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אז אחרי כמה ימים של פרופגנדה שקרית ומסולפת, קצת מהאמת שמאחורי סיפור הצעת החוק הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אתחיל בכך שהצעת החוק היא בעצם יוזמה של המועצה לשלום הילד, שחברי לסיעה חבר הכנסת רועי פולקמן ואני קידמנו.

יפעת שאשא ביטון: והצעת החוק – אני נדרשת להבהרה קלה לפני שאני אסביר את מהותה – הועלתה בטעות ב"סנהדרין" בנוסח המקורי של המועצה לשלום הילד.

יפעת שאשא ביטון: אלא שמה?

יפעת שאשא ביטון: גילינו את זה מאוחר מדי.

יפעת שאשא ביטון: ואז, בייעוץ המשפטי המליצו לנו לא לפתוח את כל התהליך מחדש; הסבירו לנו שאם המהות היא הורדה של הגיל בשנה, והסיפור הוא שינוי דברי ההסבר, שזה בעצם החלק שעליו עבדנו במשותף – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – אז אנחנו נוכל לעשות את זה בתהליך החקיקה, ואני מניחה שהוותיקים כאן מכירים את התהליך הרבה יותר טוב ממני.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: כתלמידה חדשה וטובה קיבלתי את הצעת הייעוץ המשפטי, והנה אני כאן לפניכם.

יפעת שאשא ביטון: קצת עובדות על מה שעומד מאחורי הצעת חוק עבודת הנוער.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: חוק עבודת הנוער נחקק לפני 63 שנים, והוא מתיר היום עבודה במהלך החופשות מגיל 14.

אורלי לוי אבקסיס: כמה – – –

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק שאנחנו מגישים מבקשת להוריד את גיל התעסוקה אך ורק בחופש הגדול לגיל 13 – –

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – ואך ורק במקומות מאורגנים ומוסדרים שיאושרו בתהליך החקיקה.

עליזה לביא: מי יאשר?

עליזה לביא: מי יאשר?

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: אנחנו.

יפעת שאשא ביטון: מי שיהיה שותף בתהליך.

יפעת שאשא ביטון: מפניות שהגיעו למועצה לשלום הילד – – –

יואל חסון: נא לא להפריע.

יואל חסון: חברת הכנסת לביא, נא לא להפריע.

יפעת שאשא ביטון: אפשר להשתיק קצת את השוּק הזה כדי שהם יוכלו גם להבין?

יואל חסון: אני מנסה.

יואל חסון: זה לא שוק, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: את עושה שוק – – –

עליזה לביא: – – –

יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת עליזה לביא, את צריכה לראות איך את נראית.

יפעת שאשא ביטון: קצת תקשיבו לאמת.

יפעת שאשא ביטון: קצת תקשיבו לאמת.

עליזה לביא: תראי איך את נראית.

עליזה לביא: איך אני נראית?

עליזה לביא: את מביאה את החוק הזה – – –

יואל חסון: חברת הכנסת שאשא ביטון, נא לעצור רגע.

יואל חסון: נא לשבת.

יואל חסון: אני מבקש ממך לשבת, אני מבקש ממך לא לקרוא.

יואל חסון: אני מבקש להיות בשקט.

יואל חסון: סליחה, גברתי, אף אחד לא יקרא למליאת הכנסת שוק.

יואל חסון: יש כאן, חברת הכנסת – – –

מיקי לוי: – – –

עליזה לביא: – – –

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אתך, רק האווירה פה שמדברים והכול פה מאוד מאוד רועש.

יואל חסון: – – – יש כאן חברי כנסת שמביעים את עמדתם כמוך.

יואל חסון: הם לא עושים פה שוק.

יואל חסון: אז, גברתי, תמשיכי, ונא לשמור על הסדר.

יפעת שאשא ביטון: מפניות שהגיעו למועצה לשלום הילד עולה גם שפעמים רבות העבודה תתאפשר לצד הוריהם של הילדים, כיוון שמדובר בפניות של ארגונים שמבקשים לייצר תוכניות עבודה לילדי עובדים במהלך החופשות, אך יוצא שדווקא את הצעירים שבהם הם לא יכולים להעסיק.

אורלי לוי אבקסיס: וטוב שכך.

אורלי לוי אבקסיס: וטוב שכך.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נאפשר את הורדת הגיל, אנחנו נוכל גם לקדם פתרון להורים, אבל אנחנו גם נוכל לקדם צ'ופר עבור הילדים, שיוכלו ליהנות מדמי כיס.

יפעת שאשא ביטון: אך כאשת חינוך שמכירה את השטח זה 22 שנים מקרוב – –

אורלי לוי אבקסיס: מכירה את השטח, באמת.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – מובילה ומנהלת מערכות חינוך יישוביות, מכירה את העבודה עם הנוער, כמוני גם אנשי המקצוע מכירים את המגמות של ההתנהלות של בני-הנוער במהלך החופשים.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: ולכן, החשיבות של התיקון היא בכך שככל שהילדים יהיו עסוקים יותר ביום, הם ישוטטו פחות בלילה.

יפעת שאשא ביטון: הם לא יחליפו את היום בלילה – כפי שיודע גם כל הורה, לא צריך להיות איש חינוך בשביל להבין את המגמה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: מה יותר, הם ילכו – – –

יפעת שאשא ביטון: הם ישוטטו פחות, ואנחנו יודעים שהרבה פעמים שוטטות מובילה – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אורלי לוי אבקסיס, אני מבקש.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: שימי נקודה.

יואל חסון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: – – להתנהגות מסוכנת.

אורלי לוי אבקסיס: אני מתביישת להיות חברת כנסת – – –

יואל חסון: לא, אל תתביישי – – – אל תתביישי.

יפעת שאשא ביטון: בימים הקרובים, וגם פה במליאה – תגיד לי, כבוד היושב-ראש, אפשר לנהל דיון בצורה כזו?

יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת בי מהמילה הקודמת שכיניתי, אבל בוא תגיד לי אם זה נראה לך אחרת.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: תמשיכי את דברייך, אני מבטיח להגן על זכותך להישמע במליאה.

יואל חסון: תמשיכי.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

עיסאווי פריג': את עושה מזה שוק.

יפעת שאשא ביטון: בימים האחרונים, וגם כאן במליאה, שמעתי אמירה כמו "תמצאו להם מסגרות חינוכיות", "תטפלו בזה חינוכית" – –

אורלי לוי אבקסיס: זה הפתרון – – –

יפעת שאשא ביטון: – – אבל שכחתם בערך שני פרטים חשובים.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: מספיק.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים על ילדים קטנים שמעירים אותם בבוקר, מלבישים אותם ושולחים אותם לקייטנה.

יפעת שאשא ביטון: וגם כשיש פעילויות קיץ, הם לא תמיד מתייצבים בבוקר, כי הם מעדיפים לישון.

יפעת שאשא ביטון: וגם את זה יודע כל הורה, ולא צריך להיות איש חינוך בשביל זה.

מיקי לוי: אז הפתרון לשלוח אותם לעבודה?

יפעת שאשא ביטון: והדבר השני ששכחתם הוא שגם בעבודה יש ערך חינוכי – –

חיים ילין: לא, לא.

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – ויש ערכי מוסר – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, נא לשבת.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יפעת שאשא ביטון: – – ויש ערכי עבודה, ויש אחריות ויש מחויבות; ואין לי מושג איך במדינת ישראל עבודה מבוקרת הפכה לעבדות.

יפעת שאשא ביטון: אין לי מושג – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת חיים ילין, נא לשמור על השקט.

חיים ילין: – – –

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חיים ילין, בוא תקשיב קצת לעובדות ולאמת, אולי זה יעשה קצת שכל.

יואל חסון: אי-אפשר לא לאפשר לה לומר את דבריה, באמת.

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: בסקירה בין-לאומית בנושא עבודת הנוער שביקשו במשרד הכלכלה, וביקשו את זה האגף שאחראי על תעסוקת נוער, אנחנו רואים שיש – – –

מיקי לוי: זה לא אומר שהוא צודק – – –

יפעת שאשא ביטון: – – –

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: אתה בכלל לא יודע מה אני רוצה לומר, העיקר לצעוק, כאילו זה הופך אותנו לצודקים.

יפעת שאשא ביטון: בסקירה הבין-לאומית אנחנו רואים שבמרבית המדינות המפותחות, אם זה גרמניה ואם זה הולנד ואם זה ארצות-הברית ואוסטרליה ונורבגיה וקנדה ועוד ועוד ועוד – –

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – גיל התעסוקה לעבודה קלה הוא 12 ו-13.

קריאות: – – –

חיים ילין: אנחנו באותה מידה.

חיים ילין: ממש.

מיכל רוזין: – – –

עליזה לביא: – – –

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חברת הכנסת לביא, אני קראתי אותך פעם ראשונה בתולדות כהונתך בכנסת לסדר.

יואל חסון: אני לא רוצה לעשות את זה שוב.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: קשה לשמוע את האמת אחרי שלושה ימים כל כך אינטנסיביים של תעמולה שקרית, אבל תנו דקה.

חיים ילין: יפעת, את נגד העברת ילדים עד גיל שלוש מכלכלה לחינוך, ועכשיו את מטיפה לנו?

חיים ילין: זו צביעות.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, תודה רבה.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יפעת שאשא ביטון: במרבית המדינות המפותחות גיל התעסוקה הוא 13-12, ואף אחת מהמדינות שמניתי כאן היא לא מדינת עולם שלישי.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שבנתון הזה אתם תסכימו אתי.

חיים ילין: – – –

יואל חסון: נו באמת.

יואל חסון: מספיק.

יפעת שאשא ביטון: על-פי הסקר, הגישה הרווחת במדינות האלו תומכת בעבודת נוער – – –

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: תקשיב ואולי תלמד משהו, מיקי.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יפעת שאשא ביטון: תגיד לי, זה נראה אחרת מההגדרה הלא-יפה שנתתי?

יפעת שאשא ביטון: באמת.

יואל חסון: אני מנסה, אני באמת מנסה.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, נא לצאת מהאולם.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יואל חסון: נא לצאת מהאולם.

יואל חסון: נא לצאת מהאולם.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: נא לצאת מן האולם, תודה רבה.

יואל חסון: לצאת מהאולם.

יואל חסון: תודה.

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: אני אחזור, אבל אני מקווה שיתווסף לי הזמן.

יואל חסון: נא לצאת מהאולם.

יואל חסון: תודה רבה.

מיקי לוי: לא שמעתי שהוא קרא לי.

יואל חסון: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת מיקי לוי.

יואל חסון: אני לא אהסס להוציא את חברי הכנסת.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: (חבר הכנסת מיקי לוי יוצא מאולם המליאה.

יואל חסון: ) אני מוסיף לחברת הכנסת שאשא ביטון חמש דקות – –

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

יואל חסון: – – ואני מבקש לא להפריע לה.

יואל חסון: אני מבקש לא להפריע לה.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: חברים, בסקירה הבאה, ציינתי – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

יפעת שאשא ביטון: על-פי הסקר – – –

יואל חסון: שנייה.

יואל חסון: אני לא אוסיף יותר זמן.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יפעת שאשא ביטון: על-פי הסקירה, בעצם, שמניתי ממנה את המדינות המפותחות שבהן הגיל המותר לעבודה קלה הוא 13-12, מדברים על גישה רווחת שבה התמיכה בעבודת הנוער היא בחלק מהתפתחות תקינה של הנער וכמנגנון ששומר עליו מפני הבטלנות וההסתבכות בהתנהגויות בסיכון.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שאנחנו לא ממציאים פה שום דבר, והגישה המקובלת בעולם של אנשי מקצוע דומה מאוד למה שהמועצה לשלום הילד יחד אתנו ויחד עם אנשי המקצוע באים ומבקשים לעשות כאן.

אורלי לוי אבקסיס: העבודה משחררת.

אורלי לוי אבקסיס: העבודה משחררת.

יפעת שאשא ביטון: עוד נתון שאולי יהיה לכם, כדי לעזור לכם קצת לומר את האמת כשאתם יוצאים מכאן, זה שבהשוואה למדינות מפותחות, ישראל נמצאת בין מדינות – – –

חיים ילין: זה האמת שלך, לא שלנו.

יואל חסון: נכון, זאת האמת שלה.

יואל חסון: בדיוק.

יפעת שאשא ביטון: ישראל נמצאת בין המדינות בעלות שיעור תעסוקת נוער נמוך ביותר – 10% לעומת 31%–50% במדינות שמניתי.

יפעת שאשא ביטון: ישראל קובעת גיל מינימום גבוה יחסית לעבודה, מגיל 14 בחופשות, לעומת 13-12 ברוב המדינות המפותחות.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שכל השיח והוויכוח – שאגב, התחיל כאן, כי לפני כמה ימים היה מאוד קשה למצוא מתנגדים לחוק הזה, לפחות לא בקרב אנשי מקצוע.

אורלי לוי אבקסיס: בעיתונים.

אורלי לוי אבקסיס: כל העיתונים.

אורלי לוי אבקסיס: כל העיתונות נגד זה.

אורלי לוי אבקסיס: מי אמר – – –

יפעת שאשא ביטון: אין ספק שהשיח שנוצר פה נע בין הציר של להגן על הילד מפני ניצול מצד אחד, והוא חשוב, לבין הזכות של המתבגר להתנסות בעבודה כרכיב חיוני בתהליך ההתבגרות מאידך.

יפעת שאשא ביטון: אבל לא מספיק לצעוק שיש ניצול, ולא מספיק לעמוד בראש הוועדה לזכויות הילד ולהגיד שיש ניצול.

יפעת שאשא ביטון: לא מספיק להתלהם, ולא מספיק להתעמת, בשביל לעשות שינוי צריך לפעול.

יפעת שאשא ביטון: והיום יש לנו כאן הזדמנות לפעול.

יפעת שאשא ביטון: שימו לב מה קורה פה בימים האחרונים: העלינו את סוגיית עבודת הנוער על סדר-היום הציבורי.

יפעת שאשא ביטון: כבר השגתי את אחת המטרות של החוק – לשים את החוק הזה על סדר-היום הציבורי; ובתוך תהליך החקיקה הזה יש לנו הזדמנות מצוינת להעלות את עבודת הנוער ולהסדיר אותה באופן יסודי ומעמיק.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו את המילה עבדות נוער, עבדות.

יואל חסון: חברת הכנסת לוי אבקסיס.

יפעת שאשא ביטון: בדיקה מחדש של סוגיות בחוק עבודת הנוער מציבה את חובת המדינה לפיתוח מסגרות תעסוקה – –

אורלי לוי אבקסיס: עבדות – – –

יואל חסון: אמרת את זה יפה על הדוכן.

עמיר פרץ: – – –

יואל חסון: לא הקשבת לה.

יואל חסון: היא הייתה על הדוכן, היא אמרה את זה.

יפעת שאשא ביטון: – – ולפעול לקידום של מנגנונים מוגברים לאכיפה ופיקוח.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: ואני עומדת כאן ומתחייבת בפניכם: אני לא אקדם את החוק הזה – –

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידי אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידי אותו.

יפעת שאשא ביטון: – – אם הוא לא יכלול מנגנונים ברורים – –

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידי אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידי אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידי אותו.

אורלי לוי אבקסיס: אז תורידי אותו.

יפעת שאשא ביטון: – – של פיקוח ואכיפה, לא ברמת ההצהרה – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – לא ברמת ההמלצה, אלא ברמת המכניזם של איך זה הולך לעבוד.

יפעת שאשא ביטון: אז עמדו פה חברות כנסת וצעקו: מנצלים את הילדים שלנו, יש כאן עבדות, לא אוכפים את החוק.

יפעת שאשא ביטון: מה עשיתם בשביל למגר את התופעה הזאת במשך כל השנים שהייתם כאן?

יפעת שאשא ביטון: אז צועקים – יופי, זה טוב לעוד איזה כותרת בעיתון.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם באמת חשוב לכם, אם באמת חשוב לכם לטפל בסוגיה הזאת, תצטרפו לתהליך הזה, תעזרו לנו לגבש הצעת חוק שהיא הוגנת עבור הילדים, שמאפשרת פתרון בחופשת הקיץ, ושבונה מנגנוני פיקוח מסודרים אחת ולתמיד.

יפעת שאשא ביטון: זה בידיים שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לראות את כולכם – גם אותך, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, וגם אותך, חברת הכנסת לביא.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חברת הכנסת שאשא ביטון.

יואל חסון: ישיב שר הכלכלה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני, השר לוין.

יעקב מרגי: בשם.

יואל חסון: בשם שר הכלכלה.

עליזה לביא: לא – – –

יואל חסון: הוא היה רוצה שאני אהיה נביא.

אורלי לוי אבקסיס: אתה צריך עובדים לבתי-מלון, ילדים לבתי-מלון?

יואל חסון: אגב, בתנ"ך יואל היה נביא, אתה יודע.

יואל חסון: יואל היה נביא – במקורות.

אראל מרגלית: כמה פרקים יש בספר יואל?

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש ביטוי בערבית: מן תֻמכ לבאב אללה.

יריב לוין: נדמה לי שהוא אפילו לא צריך תרגום, אבל לטובת מי שבכל זאת לא הבין: מהפה שלך, מה שנקרא, לאלוהים.

יריב לוין: מכובדי – – –

עמיר פרץ: – – – ליווה אותך – – – תגיד יש פה בר-סמכא – – –

יואל חסון: השר לוין, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת פרץ, תודה.

יריב לוין: מכובדי, הנושא הוא בהחלט נושא קונטרוברסלי.

יריב לוין: בחוק עבודת הנוער כיום מתאפשר רק לבני-נוער מגיל 14 לעבוד בחופשות לימודים רשמיות – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יריב לוין: – – בעבודות קלות, שאין בהן כדי להזיק לבריאותו ולהתפתחותו של הנוער, ואני מוכרח לומר שלא הייתי מתפלא – אולי אני אפילו מאוד מתפלא איך אף אחד לא הציע אולי להעלות את הגיל, כי אני מבין את הבעיה בצד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: צודק לחלוטין.

יריב לוין: ומנגד, יש כאלה שאומרים שדווקא התחימה בגיל 14 גם היא לא טובה ולא נכונה, מכיוון שגם ילדים ובני-נוער בגיל 13 יש להם הרצון והיכולת, הרבה פעמים – –

אורלי לוי אבקסיס: אין להם את ההבנה של הזכויות.

אורלי לוי אבקסיס: הם מנוצלים.

יריב לוין: – – לעסוק באותן עבודות קלות בדומה לבני ה-14, ובכך גם לנצל יותר טוב את זמן החופשה מבחינתם וגם להשיג דברים אחרים.

יריב לוין: לא סוד – וראינו את זה גם כאן במליאה – שיש מגוון דעות נרחב בסוגיה הזאת.

יריב לוין: מצד אחד, לאור השינויים בשוק העבודה, ההגבלה קיימת ממילא בתקנות עבודות אסורות, והסקירה הבין-לאומית מראה כי במדינות רבות גיל העבודה הקלה הוא מתחת ל-14.

יריב לוין: הדוגמאות הן רבות: קנדה, גרמניה, נורבגיה, יפן, הולנד – בהחלט מדינות מתוקנות.

יריב לוין: יש בכך ערך, יתרון של הקניית ערכי עבודה בגיל מוקדם.

חיים ילין: מה זה אומר, שאם נוריד את הגיל נהיה מתקדמים עכשיו?

יריב לוין: לפעמים האלטרנטיבה של בני-הנוער והימצאותם – – –

חיים ילין: מה זה אומר?

חיים ילין: מה זה אומר – שאם נוריד את הגיל, אנחנו מתקדמים עכשיו?

יריב לוין: רגע רגע רגע, חבר הכנסת ילין.

יואל חסון: חבר הכנסת ילין, בבקשה.

יריב לוין: לפעמים האלטרנטיבה להימצאות בני-נוער בעבודה היא הימצאותם במקומות שחושפים אותם דווקא לתופעות ולסכנות כאלה ואחרות, שאינני בטוח שהן טובות יותר מאשר האופציה שהם יימצאו במקום עבודה.

יריב לוין: מצד שני, עולה השאלה אם נכון להוציא בני-נוער בגיל כזה לעבוד, להיחשף ללחץ שכרוך במקום עבודה, ואם יש מספיק מקומות תעסוקה כבר כיום לבני-נוער.

יריב לוין: בהחלט הדבר הזה יכול לגרום להגדלת ההיצע של בני-הנוער, או הגדלת הביקוש למקומות עבודה, שלא תמיד יהיה לו מענה הולם מבחינת מספר מקומות העבודה הקיימים, ועוד.

יריב לוין: אני מוכרח לומר בגילוי לב שאם אתם שואלים אותי באופן אישי, אני אפילו נוטה יותר דווקא לגישה המחמירה, ופחות רוצה לראות בני-נוער עובדים בכלל כשיטה; יהיה להם מספיק לעבוד בחייהם.

יריב לוין: אבל אני חושב שיש בעניין הזה מגוון דעות, ומכיוון שיש לעניין הזה יתרונות, ובצדו גם בהחלט חסרונות, החליטה הממשלה שנכון יהיה לתמוך בהצעת החוק בקריאה הטרומית, ואחר כך לקיים באמת דיון מעמיק בנושא על כל היבטיו, וזאת כמובן בכפוף לכך שהמציעה מתחייבת שהליך החקיקה לא יקודם ללא הסכמות מלאות, גם מול משרד הכלכלה והתעשייה, גם מול משרד האוצר וגם מול משרד המשפטים.

יריב לוין: ולכן, אני חושב שאם אנחנו נאשר היום את החוק בקריאה טרומית ונדון בו לגופו, לא יקרה שום דבר, ונוכל להגיע לתוצאה שהיא תוצאה נכונה.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים ילין: שאלה, שאלה.

יואל חסון: זה לא שעת שאלות לשר.

יואל חסון: אין שאלות לשר.

חיים ילין: למה אין שאלות לשר?

חיים ילין: למה מה קרה, זאת לא דמוקרטיה – – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני השר.

יואל חסון: חברי חברי הכנסת, היו כמה חברי כנסת שביקשו להתנגד, לפי הסדר: חברי הכנסת שלי יחימוביץ, אורלי לוי אבקסיס, אילן גילאון וחיים ילין.

יואל חסון: לכן, אני מאפשר לחברת הכנסת שלי יחימוביץ להתנגד, בבקשה.

יואל חסון: הבקשות לגבי הודעה אישית – אני אתייחס אליהן אחרי ההצבעה.

יואל חסון: בבקשה, חברת הכנסת יחימוביץ.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אם החוק הזה יבשיל ויתגלגל ויגיע לכדי חקיקה, זה יהיה אחד הרגעים השפלים והמבישים ביותר בתולדות הכנסת, ולא חסרים לנו כאלה.

שלי יחימוביץ': 2015, כנסת במדינה מערבית מחוקקת חוק, או רוצה לחוקק – אתם לא תחוקקו את החוק הזה בסופו של יום, כי הוא לא קונטרוברסלי, השר לוין.

שלי יחימוביץ': כל בר-דעת במדינה נורמלית לא מוריד את גיל העבודה.

שלי יחימוביץ': בעבר אנשים היו יולדים הרבה ילדים, בימי הביניים ובימי קדם, כדי שיעבדו בעבודה פיזית במשק הבית.

שלי יחימוביץ': חלק מהקדמה, חלק מהנאורות, חלק מעידן ההשכלה, כל מה שקרה אחרי המהפכה התעשייתית, היה חילוץ הילדים מעולם העבודה והארכת גיל הילדות.

שלי יחימוביץ': ומה אתם עושים?

שלי יחימוביץ': אתם מקצרים בחזרה את גיל הילדות.

שלי יחימוביץ': עושים לילדים טובה ומורידים את גיל העבודה לגיל 13.

שלי יחימוביץ': אתם לא מתביישים?

שלי יחימוביץ': זה אלף-בית; זה בסיס מוסרי של מדינה מערבית.

שלי יחימוביץ': אפילו אין כאן מה להתפלפל בחקיקות ובתיאומים.

שלי יחימוביץ': חרפה, פשוט חרפה.

שלי יחימוביץ': בהתחלה חשבתי שמישהו צוחק כאן, או שאני לא מבינה; שאולי אני לא מבינה את החוק הזה ויש בו משהו שהוא לא ברור – וקראתי את החוק.

שלי יחימוביץ': החוק אומר דבר נורא פשוט, שורה אחת:

שלי יחימוביץ': במקום "14 שנה" יבואו "13 שנים".

שלי יחימוביץ': עכשיו ההנמקה: דיברה חברתי אורלי לוי על כך שהבטלה מביאה לידי שעמום והשעמום מביא לידי חטא במסגרת דברי ההסבר של החוק.

שלי יחימוביץ': אבל יש דברים יותר גרועים.

שלי יחימוביץ': במצב הכלכלי הנוכחי, מספרים לנו המחוקקים – וועדת שרים לחקיקה מאשרת – נדרשים בני-נוער רבים לצאת לעבוד, בין היתר כדי לסייע להוריהם.

שלי יחימוביץ': זהו, מצאנו את הפתרון לסוגיית העוני?

שלי יחימוביץ': הילדים של האנשים העניים ילכו לעבוד בגיל 13 ויסייעו למשק-הבית?

שלי יחימוביץ': אתם לא מתביישים?

שלי יחימוביץ': מי ילך לעבוד?

שלי יחימוביץ': הילדים שלי ילכו לעבוד בגיל 13?

שלי יחימוביץ': לא, לא נתתי להם ללכת לעבוד בגיל 13.

שלי יחימוביץ': הילדים שלכם ילכו לעבוד?

שלי יחימוביץ': הנכדים שלכם ילכו לעבוד בגיל 13?

שלי יחימוביץ': לא.

שלי יחימוביץ': ילדים של אנשים עניים ילכו לעבוד בגיל 13.

שלי יחימוביץ': במקום להעלות את הגיל – במקום להעלות את גיל העבודה אתם מורידים אותו?

שלי יחימוביץ': זאת המפלגה החברתית שלכם?

שלי יחימוביץ': ויש שם עוד הסברים, החוק הזה זה ממש – החוק נחקק, מסבירים לנו, לפני למעלה מ-60 שנה, ונראה כי בחלוף השנים, ההתבגרות והבשלות של בני-הנוער מוקדמות משהיו בעבר.

שלי יחימוביץ': באיזה עולם בדיוק זה קורה?

שלי יחימוביץ': בעולם הנורמלי הילדות מתארכת, לא מתקצרת.

שלי יחימוביץ': תנו לילדים להיות ילדים.

שלי יחימוביץ': אל תשלחו אותם לעבוד ולפרנס משפחות.

שלי יחימוביץ': שמעתי את השר יריב לוין עונה כאן בחצי פה ואומר שזה קונטרוברסלי, וראיתי את האי-נוחות שלו, כי כל בר-דעת – אדוני ראש הממשלה בנימין נתניהו, האם אתה רוצה להוריד את גיל העבודה לגיל 13?

מיקי לוי: שולחים את הילדים לעבדות.

שלי יחימוביץ': האם אתה – אני שואלת אותך, אדוני ראש הממשלה – האם אתה רוצה להוריד את גיל העבודה ל-13?

שלי יחימוביץ': זה נראה לך הגיוני?

שלי יחימוביץ': האם הילדים שלך עבדו בגיל 13?

שלי יחימוביץ': האם הילדים של גלעד יעבדו בגיל 13?

שלי יחימוביץ': האם הילדים של בנט יעבדו בגיל 13?

שלי יחימוביץ': האם הילדים שלך, יריב, יעבדו בגיל 13?

שלי יחימוביץ': ישראל כץ, הילדים שלך עבדו בגיל 13?

שלי יחימוביץ': יצאו לעבודה?

שלי יחימוביץ': איזו חוצפה זאת, איזה חוסר רגישות, איזו קהות חושים; הילדים של העניים, אלה שאנחנו לא רואים, הם ילכו לעבוד בגיל 13.

שלי יחימוביץ': אתם יודעים כמה עבריינות – –

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נא לסיים.

שלי יחימוביץ': – – יש בעולם העבודה אצל ילדים?

שלי יחימוביץ': אתם יודעים איך חוקי העבודה לא נאכפים?

שלי יחימוביץ': כמה ילדים מנוצלים בגילים האלה?

שלי יחימוביץ': האם אתם מלווים את הצעת החוק שלכם בהעלאת כמות הפקחים במשרד הכלכלה שיאכפו את חוקי העבודה?

שלי יחימוביץ': לא, חס וחלילה.

שלי יחימוביץ': אני מציעה שההצעה הזאת תיגנז לפני שתעלה לטרומית.

שלי יחימוביץ': הרי אנחנו יודעים שהיא לא תעבור, והיא לא קבילה, אז בואו נחסוך לעצמנו את הבושה ואת ההשפלה של להצביע אפילו בקריאה טרומית, אדוני ראש הממשלה – –

יואל חסון: נא לסיים.

שלי יחימוביץ': – – על הורדת גיל העבודה ל-13.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

יואל חסון: תודה לחברת הכנסת יחימוביץ.

יואל חסון: חברת הכנסת שאשא ביטון, ביקשת להגיב.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

זהבה גלאון: – – – העיקר עושים במתמטיקה – בני 13 ילכו לעבוד.

זהבה גלאון: השתגעתם?

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יואל חסון: שלוש דקות.

יפעת שאשא ביטון: אשמח אם יהיה שקט כדי שאוכל גם להשלים את הדברים.

יפעת שאשא ביטון: חברים יקרים, באמת, לקחו איזושהי סיטואציה מאוד תמימה, מוגדרת, הפכו אותה לאיזושהי תמונת קיצון קשה – –

אורלי לוי אבקסיס: התמונה קשה.

אורלי לוי אבקסיס: התמונה קשה.

אורלי לוי אבקסיס: עבדות.

יפעת שאשא ביטון: – – כאילו אנחנו איזושהי מדינת עולם שלישי באמת.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו רואים שבכל המדינות המפותחות לגיטימי וטבעי – –

אורלי לוי אבקסיס: תתביישי לך.

יפעת שאשא ביטון: – – שילדים במסגרות מבוקרות – אני הקראתי.

חיים ילין: – – –

יפעת שאשא ביטון: בארצות-הברית, באוסטרליה, בבלגיה, בגרמניה, בהולנד, בנורבגיה – דוח, לא אני עשיתי.

קריאות: – – –

אורלי לוי אבקסיס: – – –

יפעת שאשא ביטון: מחקר משווה בין-לאומי – מאפשרים לילדים לעבוד בעבודה קלה.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: כבוד היושב-ראש, אי-אפשר לדבר ככה.

יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שאני נאלצת לצעוק.

עמר בר-לב: אבל שם מפת העוני לא כל כך גבוהה, זאת הבעיה.

יפעת שאשא ביטון: באמת.

יואל חסון: תמשיכי את דברייך.

יפעת שאשא ביטון: חברים – – –

מיקי לוי: אפילו ראש הממשלה לא שלם עם זה.

יואל חסון: את לא בבית-הלורדים, תמשיכי.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אין פה עניין של עוני.

יפעת שאשא ביטון: יש פה עניין של חינוך.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: יש פה עניין של מסגרת במהלך החופש הגדול.

עיסאווי פריג': – – – כולנו לצאת למלחמה בעוני – – –

יפעת שאשא ביטון: עבודה היא לא עבדות.

יפעת שאשא ביטון: לעבודה יש ערך, ויודעים את זה היטב גם מי שיושבים בצד הזה של האולם.

עיסאווי פריג': כולם נלחמים בעוני.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מקומות עבודה מאוד מסוימים.

קריאות: – – –

יואל חסון: תודה, תודה.

יואל חסון: גברתי, נא לעצור.

יואל חסון: חברת הכנסת סופה לנדבר, חברת הכנסת גלאון, חבר הכנסת פולקמן, אני מבקש לשבת, אי-אפשר ככה.

יואל חסון: נא לצאת.

עיסאווי פריג': זה המלחמה בעוני שלכם?

יואל חסון: סליחה, חבר הכנסת עיסאווי פריג', אני מבקש.

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ, נא לנהל את השיחות האלה בפינה, לא ברחבה כאן.

זהבה גלאון: איך שר החינוך מרשה שילדים בגיל 13 – – –

יואל חסון: נא להמשיך.

יואל חסון: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אתם מציגים את זה באמת בצורה דרמטית.

יפעת שאשא ביטון: ילד שעוזר למדריך בקייטנה – –

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – האם אין לזה ערך חינוכי?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא.

קריאות: – – –

יואל חסון: תודה, תודה.

מיקי לוי: אין לזה שום ערך.

יואל חסון: לא צריך לצעוק.

יואל חסון: לא צריך – חבר הכנסת מיקי לוי, אבל לא צריך לצעוק.

יואל חסון: תודה, אבל לא לצעוק, שומעים את זה.

יואל חסון: חברת הכנסת שאשא ביטון, אני יודע – שאלה אלייך – אני יודע ש"הנוער העובד והלומד" הודיעו – הבנתי שזה כרגע הגיע – שבשום מדינה בעולם אין עבודה מגיל 13.

יואל חסון: הם יודעים והם מכירים את הנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו לא מדברים על עבודה, אנחנו מדברים על עבודה בחופשים בלבד.

יואל חסון: אין עבודה בכלל.

יפעת שאשא ביטון: "הנוער העובד" הוא היחיד שמתנגד.

קריאות: – – –

יואל חסון: אוקיי, תודה, תודה.

יפעת שאשא ביטון: בכל המדינות המפותחות, מסמך ממשלתי – עובדים בני-נוער גילאי 13-12.

יפעת שאשא ביטון: תלמדו את הנתונים.

קריאה: הם בבית-ספר, יש חינוך חובה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: אני מודה לך.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: נא לסיים.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם.

יפעת שאשא ביטון: לא מדובר בפרנסה, לא מדובר בעוני, לא מדובר בעבדות, מדובר כאן בערכי עבודה ובהיבטים חינוכיים – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – מדובר בהעסקה במקומות מאורגנים – –

מיקי לוי: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – מדובר בהתאמה של חוק שנחקק לפני 60 שנה.

יפעת שאשא ביטון: קרו כאן איזה דבר או שניים ב-60 השנה האלה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: נא לסיים.

יואל חסון: תודה רבה.

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: תודה, גברתי, תם זמנך.

יואל חסון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: וכן, מחובתנו לעשות את הכול כדי לוודא שהילדים שלנו נמצאים בסביבה הוגנת ולפקח שלא מנצלים אותם.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: וכפי שאמרתי, החוק הזה יקודם – –

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: נא לסיים.

קריאות: – – –

יפעת שאשא ביטון: – – רק אם יהיה בו מנגנון אכיפה ופיקוח מוגדר.

יואל חסון: חברת הכנסת שאשא ביטון, תודה רבה לך.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה – אדוני ראש הממשלה, אתה רוצה לגשת להצבעה?

קריאה: אפשר לדחות את זה – – –

קריאות: – – –

יואל חסון: אדוני ראש הממשלה, מה ההחלטה?

יואל חסון: אנחנו ניגשים להצבעה?

יואל חסון: השר המקשר, אנחנו ניגשים להצבעה אני מבין.

יואל חסון: ניגשים להצבעה.

יואל חסון: ההצבעה היא הצבעה שמית.

יואל חסון: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

קריאה: רגע, רגע.

קריאות: – – –

יואל חסון: אני מבקש לאפשר לראש הממשלה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: אני קראתי עכשיו מכתב של יצחק קדמן מהמועצה לשלום הילד, שהוא תומך – ומקדם את החוק הזה.

בנימין נתניהו: אני חושב שהמועצה לשלום הילד באמת דואגת לילדים.

בנימין נתניהו: הוא מדבר על חופשת קיץ, והוא נותן שם נימוקים.

בנימין נתניהו: מנגד אני שומע את הטענות שמועלות על-ידי חברי כנסת שונים, ואני חושב שהדבר הנכון בעת הזאת זה להעביר את זה, וניתן את זה בתוך הוועדה – שיהיה דיון בתוך הוועדה.

בנימין נתניהו: – – – לשמוע את כל הצדדים – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: אם הדבר הזה – – –

קריאות: – – –

מיקי לוי: – – –

יואל חסון: לא להפריע לראש הממשלה.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי, תודה רבה.

יואל חסון: ראש הממשלה, תודה רבה.

יואל חסון: שמענו.

יואל חסון: אנחנו ניגשים להצבעה.

יואל חסון: בבקשה, הצבעה שמית.

יואל חסון: הקואליציה ביקשה.

יואל חסון: מי ביקש שמית?

קריאה: אנחנו לא ביקשנו.

קריאה: מי ביקש?

יואל חסון: אלקטרונית.

יואל חסון: הצבעה אלקטרונית, בבקשה, עכשיו.

יואל חסון: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 43 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 43 נמנעים – אין ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת חוק עבודת הנוער (תיקון – גיל עבודה בחופשת לימודים), התשע"ה–2015, נתקבלה.

יואל חסון: ובכן, 43 בעד, 43 נגד.

יואל חסון: הצעת החוק עבודת הנוער (תיקון – גיל עבודה בחופשת לימודים) לא עברה.

יואל חסון: ובכן, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפערים בהישגים בין מערכת החינוך הערבית למערכת החינוך היהודית, הצעת חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יואל חסון: אוקיי, אני מאפשר לחברת הכנסת לביא הודעה אישית.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת ג'בארין, נא להמתין שנייה, תודה.

יואל חסון: הייתה התייחסות אליה, אדוני, ואני יכול לאפשר לה.

יואל חסון: אל תעשה לי עם היד ככה, עם כל הכבוד, זה לא מכובד ולא יפה.

יואל חסון: אתה יודע מה היה פה?

יואל חסון: אתה עסוק בניירות שלך.

עליזה לביא: אדוני ראש הממשלה, שרים נכבדים, הצעת החוק הזאת יצאה לא ראויה, יצאה לא נכונה, יצא שהיא עושה פה העדפה לילדים שההורים שלהם עובדים במסגרות מאורגנות כאלה ואחרות.

עליזה לביא: הבעיה שלנו במדינת ישראל זה שאין אכיפה.

עליזה לביא: היום הגיל הוא 14.

עליזה לביא: המון תלונות, אדוני ראש הממשלה, מגיעות אלינו, על שעות לא שעות, על אי-תשלום, על התעמרות בילדים.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה לאפשר את החוק האומלל והנורא הזה?

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: ותשקלו את זה ותעצרו את זה.

עליזה לביא: אפשר היה לעצור בערר ואפשר היה למשוך את זה ואפשר היה להיענות לבקשתו של ראש הממשלה.

עליזה לביא: אז, אדוני היושב-ראש, אני מוחלת על האמירות הקשות שנאמרו כלפי על-ידי חברת הכנסת המציעה, ומקווה ומבטיחה שאנחנו נעשה את הכול, ככל יכולתנו, לעצור את החוק הנורא והאומלל הזה.

עליזה לביא: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת לביא.

יואל חסון: אדוני חבר הכנסת פרץ, אני מאפשר לך מהמיקרופון.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אני מאפשר לך מהמיקרופון, הייתה התייחסות.

עמיר פרץ: אני רק משפט אחד.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

עמיר פרץ: אני רוצה להגיד לראש הממשלה: אדוני ראש הממשלה, זה המקרה הקלאסי שבו לעתים עודף כוח גורם לכך שהקואליציה גם אכלה את הצפרדעים וגם גירשו אותה מהמליאה, וחבל.

עמיר פרץ: היינו יכולים סביב החוק הזה לשמור על קצת יותר הגינות.

עמיר פרץ: תאמין לי, אדוני ראש הממשלה, אני עבדתי בגיל 13, אני לא רוצה שאף ילד בישראל יעבוד בגיל 13.

אורלי לוי אבקסיס: כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: כל הכבוד.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת פרץ.

יואל חסון: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפערים בהישגים בין מערכת החינוך הערבית למערכת החינוך היהודית

יואל חסון: אנחנו חוזרים לנושא הקודם: הצורך בהקמת ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפערים בהישגים בין מערכת החינוך הערבית למערכת החינוך היהודית.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יואל חסון: עשר דקות עומדות לרשותך.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: כן, יש לי עשר דקות, אבל עדיין לא – יואל, פשוט אני אחכה עד – – –

יואל חסון: תראה, אני לא יכול לשלוט פה על כל אחד מחברי הכנסת.

יואל חסון: אני מקווה מאוד שדבריך יהיו מעניינים והם בכל זאת יקשיבו.

יואל חסון: תודה רבה.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, קשה לעלות לדוכן הזה אחרי דבריו של סגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת סמוטריץ ולא להתייחס אליהם.

יוסף ג'בארין: עולה כאן סגן יושב-ראש הכנסת, חבר במפלגה בכירה בתוך הקואליציה, ואומר לנו מעל הדוכן הזה שאין עם פלסטיני.

יוסף ג'בארין: ראש הממשלה, ששמע את הדברים הללו, לא מצא לנכון להתייחס ולו במילה אחת למשפט הזה ששמענו.

בצלאל סמוטריץ': הוא מסכים.

יוסף ג'בארין: והנה סמוטריץ אומר שאולי ראש הממשלה מסכים.

ענת ברקו: אתה אומר שאין עם יהודי.

ענת ברקו: אתה אומר את זה.

ענת ברקו: מה אתה מתחסד?

ענת ברקו: אתה אומר את זה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להזכיר לחבר הכנסת סמוטריץ, וגם לחברת הכנסת ברקו – –

ענת ברקו: אתה אומר את זה.

ענת ברקו: אתה אומר את זה.

יוסף ג'בארין: – – העם הפלסטיני אינו צריך את ההכרה שלך ולא את ההכרה שלך.

יוסף ג'בארין: העם הפלסטיני קיים, והוא נמצא תחת הכיבוש הישראלי האכזרי.

יוסף ג'בארין: העם הפלסטיני גם ידע להיאבק בכיבוש הזה ולהשתחרר ולהקים את המדינה העצמאית שלו ליד מדינת ישראל.

יוסף ג'בארין: אל מול יוזמת השלום הפלסטינית, שמדברת על שתי מדינות, מדינה פלסטינית ליד מדינת ישראל בגבולות 67', הנה ההצעה שמתכחשת לקיומו של האחר ולזכותו של האחר.

יוסף ג'בארין: ולכן, חבר הכנסת סמוטריץ, אתה יכול לנוח, כי העם הפלסטיני יקים את המדינה שלו ויחגוג את העצמאות שלו – –

בצלאל סמוטריץ': בסוריה.

בצלאל סמוטריץ': בסוריה, במצרים, בירדן.

בצלאל סמוטריץ': איפה אתה רוצה?

בצלאל סמוטריץ': איפה?

יוסף ג'בארין: – – וירושלים המזרחית גם תהיה הבירה שלו.

בצלאל סמוטריץ': תקימו בסוריה, תקימו בעיראק, תקימו בסעודיה.

בצלאל סמוטריץ': אין בעיה.

יוסף ג'בארין: ואיך שאנחנו אומרים (אומר בערבית: ירצה מי שירצה וימאן מי שימאן.

יוסף ג'בארין: ) אני מניח שאולי לפחות חברי שמכירים את השפה הערבית מכירים את המשפט המפורסם מהשיר של ראשד חוסיין: (אומר בערבית: נעשה שהסלעים יבינו אם בני-האדם אינם מבינים: כאשר העמים נחלצים לפעול הם נוחלים ניצחון.

יוסף ג'בארין: ) כבוד היושב-ראש, אני רוצה לחזור לסוגיה שבגללה עליתי לדוכן, ההצעה להקים ועדת חקירה פרלמנטרית בנושא הפערים בחינוך בין תלמידים יהודים לתלמידים ערבים.

יוסף ג'בארין: מי ישיב לי, סגן השר פרוש?

יואל חסון: כן, סגן השר פרוש.

יוסף ג'בארין: סגן השר פרוש, אתה משיב?

יוסף ג'בארין: אני רוצה לפתוח בציטוט מתוך פסיקה של בית-המשפט בענייני שוויון, והציטוט הזה אומר:

יוסף ג'בארין: אין לך גורם הרסני יותר לחברה מאשר תחושת בניה ובנותיה כי נוהגים בהם איפה ואיפה.

יוסף ג'בארין: תחושת חוסר השוויון היא מהקשה שבתחושות.

יוסף ג'בארין: היא פוגעת בכוחות המאחדים את החברה, היא פוגעת בזהותו העצמית של האדם.

יוסף ג'בארין: לעניין החינוך, אני מדגיש כבר בהתחלה שהנושא הזה הוא לא חדש.

יוסף ג'בארין: אבל יכול להיות שמה שחדש בנושא זה העובדה שבתקופה האחרונה אנחנו נחשפים לנתונים רשמיים של משרד החינוך ושל משרד האוצר בעניין הפערים בין תלמידים יהודים לתלמידים ערבים במערכת החינוך.

יוסף ג'בארין: ואולי הנתון שאני אדגים, ההשקעות התקציביות בחטיבה העליונה, יכול להדגים לכם על מה אני מדבר כאן.

יוסף ג'בארין: תלמיד ערבי בחטיבה העליונה – ואני הולך לנקוב במספרים שהם מספרים של משרד החינוך – תלמיד ערבי בחטיבה העליונה בחינוך הרשמי מקבל בממוצע 18,667 שקלים חדשים, לעומת – תראו את המספר – תלמיד יהודי בחינוך הממלכתי-דתי, שמקבל 29,045 שקלים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, פער של יותר מ-50% בין תלמידים ערבים לתלמידים בחינוך הממלכתי-דתי.

יוסף ג'בארין: הממוצע של ההשקעה בתלמיד היהודי בכלל הוא ממוצע של 24,631 שקל.

יוסף ג'בארין: זה גם פער עצום של כ-30% בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: אני רוצה גם לומר, סגן השר פרוש – אני מקווה שאתה מכיר את הנתונים הללו ואתה גם תתייחס אליהם.

יוסף ג'בארין: הפער הזה, היום משרד החינוך מכיר בו.

יוסף ג'בארין: אלא שבמשרד החינוך אומרים לנו שאין להם בעצם שום תוכנית כדי להתמודד אתו.

יוסף ג'בארין: משרד החינוך מתגאה כיום בתוכנית התקצוב הדיפרנציאלי, אבל אני כבר אומר שתוכנית התקצוב הדיפרנציאלי חלה רק על היסודי ועל חטיבת הביניים, והיא בכלל לא נוגעת בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שגם אם תבוצע תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי במלואה, היא לא תיגע בפער העצום הזה בהשקעות בחטיבה העליונה.

יוסף ג'בארין: מובן שהשקעות משמעותן גם פגיעה בהישגים של התלמידים, ואני רוצה לתת לכם רק דוגמה אחת ממבחני המיצ"ב האחרונים.

יוסף ג'בארין: מבחני המיצ"ב הראו שהממוצע של התלמידים היהודים הוא פחות או יותר הממוצע של מדינות ה-OECD.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת שמדינת ישראל נמצאת פחות או יותר באותו ממוצע של מדינות ה-OECD.

יוסף ג'בארין: אבל כשמגיעים ולוקחים רק את ממוצע הציונים של התלמידים הערבים, אנחנו רואים שזה 150 נקודות מתחת לממוצע.

יוסף ג'בארין: 150 נקודות, זאת אומרת ממש בתחתית סולם ההישגים.

יוסף ג'בארין: ולכן, כשמתבוננים בפער הזה בין הישגי התלמידים היהודים ובין הישגי התלמידים הערבים, אנחנו חושבים לרגע שאנחנו מדברים על שתי מדינות שונות.

יוסף ג'בארין: ממש שתי מדינות.

יוסף ג'בארין: אל מול הנתונים הללו, גם משרד החינוך לא בא עם שום תוכנית ממשית כדי לגרום לשינוי משמעותי.

יוסף ג'בארין: הפער הזה גם מתבטא בהישגים במבחני הבגרות, מבחני הבגרות שהם הכלי הכי משמעותי לכניסה להשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת חאג' יחיא, חבר הכנסת חאג' יחיא, אני רוצה גם שסגן השר פרוש – אני מקווה גם שלא ייצמד רק למה שכתוב אצלו שם, אבל גם קצת יתייחס לנתונים הללו.

מאיר פרוש: – – –

יוסף ג'בארין: שיעור – – –

מאיר כהן: חייב לציין שבכל זאת בעשירייה הפותחת של בתי-הספר המצליחים ביותר מופיעים בתי-ספר מהמגזר הערבי.

מאיר כהן: אתה צודק באופן כללי, אבל חייב לציין את זה.

יוסף ג'בארין: כן, אבל זה רק משפר את הממוצע.

יוסף ג'בארין: אם אתה לוקח את כל הממוצע – – –

מאיר כהן: חייב לציין את זה בשביל לחזק את אלה שמצליחים.

יוסף ג'בארין: לא, מה שאתה אומר נכון.

יוסף ג'בארין: יש בתי-ספר ערביים מצטיינים, יש גם הרבה תלמידים מצטיינים.

יוסף ג'בארין: זה מובן מאליו.

יוסף ג'בארין: אבל תאמין לי שהם מצטיינים פשוט על-אף התת-תקצוב ועל-אף הקשיים ועל-אף האפליה, ולא בזכותה.

יוסף ג'בארין: אבל זה גם דוגמה שיש הפוטנציאל הזה ואם משקיעים בו אפשר להצטיין.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לחזור לדוגמה של מבחני הבגרות, סגן השר פרוש.

יוסף ג'בארין: הנתונים האחרונים מראים שרק 23% מבני-הנוער הערבים בגיל הרלוונטי – 17, 18 – רק 23% מקבלים תעודת בגרות שבכלל יכולה להכשיר אותם לקבלה לאוניברסיטאות.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, כמעט תלמיד ערבי אחד מכל חמישה תלמידים יכול להמשיך להשכלה הגבוהה, יכול ללמוד במוסדות להשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: ואני תוהה, מה קורה עם כ-80% מהצעירים שלנו?

יוסף ג'בארין: אותם עשרות-אלפי מסיימים שאין להם תעודה שבכלל יכולים לפיה להיכנס לאוניברסיטאות או למכללות האקדמיות?

יוסף ג'בארין: זה נתון שהוא תעודת עוני לממשלה, אבל זה נתון שגם מהווה כתב-אישום – כתב-אישום למשרד החינוך על המחדל שלו בהתמודדות עם הפערים התהומיים הללו, הן ברמת התקצוב והן ברמת ההישגים, גם כשזה נוגע לבגרות וגם כשזה נוגע למבחנים בין-לאומיים כמו המיצ"ב והפיז"ה.

יוסף ג'בארין: לפיכך, אם משרד החינוך לא נותן את התשובות הללו, ההצעה שלי היא שפשוט תקום ועדת חקירה פרלמנטרית שתשב על המדוכה במשך כמה חודשים, תלמד את הנושא הזה לעומק ותציע גם למשרד החינוך וגם לממשלה תוכנית עבודה איך להתגבר על הפערים הללו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יוסף ג'בארין: אלו פערים היסטוריים, והגיע הזמן, סגן שר החינוך, לטפל בסוגיה הזו; אבל לטפל באופן מהותי, לא רק בססמאות ולא רק בתוכניות שאף פעם לא מבוצעות.

יוסף ג'בארין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: ישיב סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת המציע יוסף ג'בארין, אני כן אשתדל להיצמד לטקסט.

מאיר פרוש: קודם כול, כשאני מקריא את הטקסט מטעם המשרד, שיהיה לך ברור – אם משהו לא נכון, זה פשוט דבר שיכול לעלות למעלה ולהיחקר בכל מקום שרק יהיה.

מאיר פרוש: אני אומר לך נתונים של המשרד; אם אני אמרתי משהו לא נכון במה שכתוב, אז פשוט אני צריך לבוא ולומר: סליחה, רבותי, הטעו אותי, אמרתי שקר.

מאיר פרוש: מאחר שאני חושב שהמשרד מאוד מאוד, מאוד מאוד, נזהר בנתונים שאני צריך להביא בפני חברי הכנסת, אז אני כן נצמד לטקסט.

מאיר פרוש: תאמין לי שהטקסט הוא לא כל כך גרוע.

מאיר פרוש: אתה תרצה אותו אחר כך, שאני אתן לך אותו, ויהיה ויכוח בינך לקצרנית מי מקבל את זה, גם אם אני אתן את זה לקצרנית, אני אזמין מייד שיעלו לי לכאן אחד ותקבל את הטקסט.

מאיר פרוש: חשוב לך לשמוע.

יוסף ג'בארין: אם הטקסט מתייחס לנושא – בסדר.

מאיר פרוש: בוודאי שהוא מתייחס לנושא.

מאיר פרוש: השאלה אם הוא מתייחס בסוף להקמת ועדת חקירה.

מאיר פרוש: לא על כל דבר מקימים ועדת חקירה.

מאיר פרוש: אם אחד עושה אז צריכים לחקור אותו?

מאיר פרוש: כשאחד לא עושה יש ועדת חקירה.

מאיר פרוש: אבל כשתשמע שעושים – על הגבול הדק הזה יש חילוקי דעות.

מאיר פרוש: כמדיניות, משרד החינוך מייחס חשיבות לקידום החינוך בקרב האוכלוסייה הערבית בישראל, וזאת מתוך תפיסה כי החינוך וההשכלה הם הכלי החשוב ביותר לצמצום פערים חברתיים וכלכליים ולהגברת השוויון, גם ברמת הפרט וגם כקולקטיב.

מאיר פרוש: חינוך והשכלה הם הדרך והמפתח היחיד, ויש ביכולתם לסייע רבות בהשתלבותה ומעורבותה של האוכלוסייה הערבית – עד כמה שהיא רוצה כמובן, כן?

מאיר פרוש: – בחיי המדינה והחברה הישראלית.

יואל חסון: הרי, אדוני סגן השר, אין עוררין שיש פערים מאוד מאוד גדולים.

יואל חסון: למה לא באמת לבדוק אותם אחת ולתמיד?

יואל חסון: כי גם אתה רוצה לצמצם פערים, אז אולי זאת ההזדמנות לחקור, ללמוד, לבדוק ולצמצם פערים בין האוכלוסייה הערבית לאוכלוסייה היהודית במערכת החינוך.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר כך: אם אני, למשל, הייתי שומע אותך אומר – הרי אין חולקין על כך שגם החרדים וגם הערבים סובלים מקיפוח.

מאיר פרוש: אם היית אומר את האמירה הזו הייתי אומר: אתה יושב-ראש, enough fair, מוכן להתייחס.

מאיר פרוש: אבל אתה לא עושה את זה.

יוסף ג'בארין: תקימו ועדה – – –

מאיר פרוש: ואני שוב אומר, אתה כיושב-ראש צריך – סליחה שאני אומר לך – – –

יואל חסון: לא, אני שואל.

יואל חסון: זאת שאלה.

מאיר פרוש: כיושב-ראש אתה צריך להתנהג באופן ממלכתי ולא לצדד – בצד של האופוזיציה.

יואל חסון: לא, אני שואל שאלה.

יואל חסון: מה?

מאיר פרוש: אז אם השאלה שלך הייתה, הרי כולם יודעים שאצל החרדים ואצל הערבים יש קיפוח – תענה לי.

יואל חסון: אבל זה לא הנושא עכשיו.

יואל חסון: אבל זה לא הנושא.

מאיר פרוש: אבל הרי אני עונה תשובה כללית עכשיו, נכון?

מאיר פרוש: אני בא לענות – – –

יואל חסון: לא, אתה אמור לענות להצעה לסדר-היום בנושא.

מאיר פרוש: לא, אני בא להגיד מה יש לערבים ולאחרים אין.

מאיר פרוש: אז אולי אני הולך להגיד עכשיו שהחרדים גם אין להם?

מאיר פרוש: אתה מייד – – –

יואל חסון: אז תגיד.

יואל חסון: אבל אני שאלתי על הנושא עצמו, אדוני.

יואל חסון: על הנושא עצמו.

מאיר פרוש: אבל אתה שואל לפני שאני אומר.

מאיר פרוש: אבל אתה שואל לפני – אולי תשמע?

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני מוכן להרחיב את ההצעה שתכלול גם את החינוך החרדי.

יואל חסון: אוה, מה דעתך?

מאיר פרוש: אני רוצה שאתה תזדהה.

יואל חסון: אז אני מצטרף, הנה.

מאיר פרוש: זה שהוא, זה שחבר הכנסת ג'בארין, כי הוא מרגיש מה המיעוט מרגיש – הוא מוכן.

מאיר פרוש: אתה למה לא?

יואל חסון: אז אני חושב שחבר הכנסת ג'בארין אמיץ מאוד בזה שהציע את ההצעה לשלב גם את הציבור החרדי בבדיקה הזאת, והנה זה רעיון טוב.

יואל חסון: אפשר להגיע להסכמה פה במליאה להעביר את ההצעה הזו.

מאיר פרוש: ואני חושב שאתה כיושב-ראש הישיבה הזו צריך לנהוג בממלכתיות ולא לנקוט צעד אופוזיציוני.

יואל חסון: זה לא מה שעשיתי, אדוני.

יואל חסון: אתה יכול להגיד את זה עוד ארבע פעמים.

מאיר פרוש: אני אומר את זה, אני אומר.

מאיר פרוש: אני אומר זאת.

מאיר פרוש: אני אומר זאת.

יואל חסון: אתה יכול להגיד את זה עוד ארבע פעמים, זה לא מה שקרה.

יואל חסון: זה לא מה שקרה.

מאיר פרוש: אוקיי, אני אומר כך.

יואל חסון: מאה אחוז.

קריאה: – – –

מאיר פרוש: לי אין שום בעיה.

מאיר פרוש: עליזה תגיד לי "גמרנו" – מצביעים.

מאיר פרוש: אכן כך, אפשר להצביע?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: שמית, שמית.

מאיר פרוש: אה, שמית.

מאיר פרוש: אבל יש לי מה לומר עוד.

מאיר פרוש: אכן, נתגלו פערים בתקצוב אשר נבעו משיטת התקצוב שהייתה נהוגה במשרד החינוך עד כה.

מאיר פרוש: משרד החינוך נדרש לנושא ובהתאם לזאת יצא לתוכנית כוללת, תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי, שבמסגרתה תוקנה שיטת התקצוב בחינוך היסודי ובחטיבת הביניים.

קריאות: סגן השר – – – אלקטרונית, אלקטרונית.

מאיר פרוש: אני מצטער מאוד.

מאיר פרוש: תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי של שעות ההוראה אומצה על-ידי שר החינוך הנוכחי ונמצאת בשנה השנייה ליישומה.

מאיר פרוש: במסגרת התוכנית, אשר מוטמעת באופן הדרגתי, יגדלו שעות ההוראה בבתי-הספר החלשים בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים על-פני חמש שנים בכמיליארד שקל.

מאיר פרוש: התוכנית תגיע ליישום מלא בשנת תשע"ט.

מאיר פרוש: תוכנית זו, כל מטרתה היא קידום השוויון וצמצום פערים, והיא צפויה לחזק באופן משמעותי את בתי-הספר בפריפריה החברתית-כלכלית של מדינת ישראל, ומטבע הדברים גם את רוב בתי-הספר במגזר הערבי.

מאיר פרוש: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת ג'בארין, שאני מציע לך לקבל את הטקסט שלי, ובטקסט הזה – תספר את זה אחר כך גם ליושב-ראש הישיבה הנוכחי ותגיד לו עד כמה גם בחינוך קדם-יסודי יש למגזר הערבי יותר מאשר למגזר הכללי; גם בחינוך יסודי ובחטיבות ביניים יש למגזר הערבי יותר מאשר למגזר הכללי; גם בחינוך העל-יסודי כך הדברים.

מאיר פרוש: ואני מצויד פה בטבלאות, טבלאות שונות.

מאיר פרוש: אני חושב שאחרי שאתה תקרא את זה, חבר הכנסת ג'בארין, אתה תהיה בטוח בכך שאין כל צורך להקים ועדת חקירה פרלמנטרית שתדון בעניין הזה, מכיוון שיש עשייה גדולה במשרד החינוך לטובת המגזר הזה.

מאיר פרוש: אבל מאחר שכבר מראש חושבים כאלה שחושבים שהדברים האלה הם בין כה וכה לא מספיקים, אז אני מציע שנעבור להצבעה.

מאיר פרוש: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, סגן השר פרוש.

יואל חסון: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה.

יואל חסון: בבקשה, הצבעה.

יואל חסון: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת – 13 נגד – 33 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת לא נתקבלה.

יואל חסון: ובכן, 13 בעד, 33 נגד.

יואל חסון: ההצעה לא התקבלה.

יואל חסון: נא להוסיף את חבר הכנסת נחמן שי, שהצביע בעד, אני משער.

יואל חסון: הצביע בעד.

יואל חסון: מתקפת ה-BDS נמשכת ומתעצמת

יואל חסון: המשך סדר-היום.

יואל חסון: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: מתקפת ה-BDS נמשכת ומתעצמת, מס' 2132, 2134, 2156, 2171, 2182, 2185, 2189 ו-2199.

יואל חסון: ראשון חברי הכנסת, חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, שרים, חברי הכנסת, המאבק המדיני, הכלכלי, המשפטי וכו' נגד ישראל נמשך והולך.

נחמן שי: רק בעת האחרונה הגדיר האיחוד האירופי לחבריו את הצורך לסמן מוצרים מישראל.

נחמן שי: רק בעת האחרונה, בשבוע האחרון, החליט הפרלמנט היווני להכיר במדינה פלסטינית, ואם כי זאת לא הממשלה, זה הפרלמנט, זאת החלטה משמעותית.

נחמן שי: ועוד ועוד גילויים שאני לא אלאה את הכנסת בהם.

נחמן שי: בשורה התחתונה, הפלסטינים ממשיכים, ובתנופה גדולה, במצור על מדינת ישראל.

נחמן שי: זה לא אנחנו צרים עליהם, זאת טעות, הם צרים עלינו.

נחמן שי: הם צרים עלינו, בתמיכה גם של מדינות, בתמיכה של ארגונים, דווקא ארגוני שמאל, שמאל רדיקלי, שרואים במערכה הזאת מערכה חשובה.

נחמן שי: הטרמינולוגיה שלהם היא טרמינולוגיה של ישראל כמדינת אפרטהייד, ישראל כמדינה קולוניאלית.

נחמן שי: הם מתעסקים אומנם עם ההתנחלויות והשטחים, אבל מאחור יש גם עניין לעסוק במדינת ישראל עצמה, לבודד אותה, לכלוא אותה באיזו פינה ולהכניע אותה.

נחמן שי: שלא יהיה ספק לאף אחד בבית הזה: אני מתנגד בצורה מלאה, בשכנוע מלא, לכל הפעולות של ה-BDS; גם למערכה הכללית וגם לאמצעים שננקטים נגד ישראל.

נחמן שי: אני חושב שאלה אמצעים חמורים, שליליים, שכל אחד מאתנו צריך להתנגד להם.

נחמן שי: יחד עם זאת אני רוצה לומר, גם פה, בבית הזה, וגם היום, שאנחנו לא מנהלים את המלחמה הזאת כמו שצריך.

נחמן שי: ייתכן מאוד שנשמע מהשר ארדן, שמשרדו מופקד עכשיו על כך, שורה של פעילויות; אם הוא ירצה או לא ירצה לחלוק אתנו, זאת זכותו.

נחמן שי: אבל גם השר ארדן צריך לדעת, וגם כולנו פה בבית, שאם לא נקדם פתרון מדיני במקביל – אני לא אומר לוותר על הBDS-; אני לא אומר שהפעולה שאתם עושים או תעשו היא לא חשובה.

נחמן שי: אני אתמוך בה, אני אעזור בה, וכשאני אהיה בחוץ-לארץ אני אהיה חלק ממנה.

נחמן שי: יחד עם זאת, חייבים לקדם פתרון מדיני, מפני שזאת מלחמה של שתי זרועות: זרוע אחת מכה ב-BDS ובטרור שהוא שכן לו, וזרוע שנייה מחפשת יד ממול ללחוץ אותה, ואומרת:

נחמן שי: עם הפלסטינים האלה אנחנו נצטרך בסופו של דבר להגיע להסדר.

נחמן שי: אנחנו לא יכולים להתעלם מהם.

נחמן שי: זה צריך להיות המאבק המשולב.

נחמן שי: זה מה שאני אומר לך, השר, וזה מה שאני אומר לממשלת ישראל: שני המאמצים יחד – תוכל להתגבר על ה-BDS הרבה יותר טוב אם תופיע עם יוזמות, אם תופיע עם פעולה חיובית ואם תאמר – ותבצע את זה: אנחנו רוצים לעשות הסדר.

נחמן שי: זה השילוב שאני מציע לך ולכנסת ישראל ללכת בו.

נחמן שי: תודה.

יואל חסון: תודה לך, חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

יואל חסון: אחריו – חברת הכנסת ברקו.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, תודה רבה, השרים, חברי חברי הכנסת, כשמדברים על הBDS-, ועל מצבה של מדינת ישראל בעולם, צריך להסתכל אל השורש.

בצלאל סמוטריץ': בהמשך לדברים שאמרתי כאן קודם, שקצת קוממו עלי חלק מהבית הזה – אני חושב שכל עוד אנחנו מדברים אך ורק על שיקולים של ביטחון, על שיקולים טקטיים כאלה ואחרים, והצד השני, שעומד מולנו מדבר במונחים, בנרטיבים, של צדק, של מוסר, קשה מאוד לבוא בטענות לעולם.

בצלאל סמוטריץ': אם אדוני, היושב-ראש, ראש הממשלה שלנו, של הימין, בנימין נתניהו, שכתב את הספר "מקום תחת השמש", אומר לעולם בנאום בר-אילן, ואחר כך עוד כמה פעמים, שכאילו הפתרון הצודק והמוסרי לקונפליקט היהודי–ערבי שישנו כאן יותר מ-100 שנות ציונות, עובר דרך חלוקת הארץ, אז מה לנו כי נלין על אומות העולם שדורשות מאתנו להתקדם אל הפתרון הזה?

בצלאל סמוטריץ': הרי אם אתם טוענים שזה הפתרון, אז תעשו אותו; יש לכם בעיות ביטחון?

בצלאל סמוטריץ': נמצא פתרונות.

בצלאל סמוטריץ': תקבלו "כיפת ברזל", תקבלו "שרביט קסמים", תקבלו עוד מיליארד דולר בחבילת הסיוע הביטחוני האמריקני.

בצלאל סמוטריץ': טיפול שורש אמיתי במצבה של מדינת ישראל בעולם יכול להיעשות רק כאשר אנחנו נחזור לדבר במונחים של צדק ושל מוסר, נחזור ונאמר את הדברים הכי בסיסיים, שארץ-ישראל שייכת לעם ישראל; שאין דבר צודק ומוסרי יותר, בפרספקטיבה היסטורית ולאומית, מהתהליך הזה שעם ישראל חוזר הביתה שלו אחרי אלפיים שנות גלות ונדידות, אחרי אינקוויזיציות, רדיפות ושואה, והוא מקים כאן מחדש את הבית החדש שלו – כן, בכל מקום, גם ביהודה ושומרון, כי כמו שאמרנו קודם, סיפורי התנ"ך היו כאן, זאת הארץ שלנו, ואין נרטיבים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': זה כתוב בכתבי הדת של הנוצרים, זה כתוב בכתבי הדת של המוסלמים, והעולם, שהוא ברובו דתי, יכיר בזה רק אם אנחנו נאמר את זה.

בצלאל סמוטריץ': זה עוד הרבה לפני הוויכוחים, אחר כך, הטכניים של – טוב, אבל מה לעשות, יכול להיות שאתה צודק, אבל.

בצלאל סמוטריץ': קודם כול לדבר על הצדק; לבוא לעולם ולומר את האמת ההיסטורית והיהודית הכל-כך פשוטה והכל-כך אמיתית, שקשה להבין איך אפשר להתווכח אתה.

בצלאל סמוטריץ': אז נכון, יש שאומרים שלא היה בית-מקדש אף פעם, ולא היינו פה אף פעם, והם היו כאן לפנינו, אבל אנחנו הרי יודעים שזה שקר.

בצלאל סמוטריץ': בואו נגיד את זה לעולם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר ארדן, יש לך משימה אדירה על הכתפיים.

בצלאל סמוטריץ': אם תנסה לנהל כל הזמן קרבות חפירה, קרבות נסיגה והשהיה – לא תצליח; בשוליים אולי יהיו לך הצלחות כאלה ואחרות.

בצלאל סמוטריץ': אבל אם תלך על כל הקופה, אם תבוא אל העולם ותאמר ותציג את האמת הכל-כך פשוטה של עם ישראל, של מדינת ישראל, את השייכות, את הזיקה שלנו למקומות האלה, את ההסבר הכל-כך פשוט שלנו, למה אסור שתקום מדינה פלסטינית – להערכתי, גם אם זה ייקח קצת זמן, זאת דרך ארוכה שהיא קצרה, שתגרום בסופו של דבר גם לעולם להעריך את העמדה הזאת שלנו, לכבד אותה, וכנראה גם להשלים אתה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יואל חסון: תודה לך, אדוני.

יואל חסון: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות, גברתי.

ענת ברקו: עוד לא התחלתי לדבר וכבר התחלת לספור, אדוני היושב-ראש?

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה קורה כשה-BDS פוגש את הספורט – מהי תחרות ספורטיבית ללא המנון וללא דגל?

ענת ברקו: מהי אותה תחרות במלזיה, כשרצו לקחת את הנוער, את השייטים שלנו, אבל לתת להם להתחרות ללא דגל ישראל, כפי שעשו באבו-דאבי בתחרות הג'ודו תחת הדגל של איגוד הג'ודו?

ענת ברקו: האם הסמל, ההמנון, הדגל, הם לא חלק מנשמת אפה של המדינה, של הזהות המתחרה, הייצוג של הלאום בתחרויות מעין אלו?

ענת ברקו: ברור, המאמץ שהספורטאים משקיעים בתחרויות האלה – מכינים את עצמם כל החיים, וחלקם זכו במדליות באבו-דאבי.

ענת ברקו: אבל ההחלטה שלא לאפשר להתחרות ללא שימוש וללא הייצוג ההולם של המדינה עם המנון ודגל היא ההחלטה הנכונה, כי מדובר במדרון חלקלק של דה-לגיטימציה.

ענת ברקו: אין כזה דבר דגל נייטרלי.

ענת ברקו: אין כזה דבר דגל של איגוד ללא דגל של המדינה.

ענת ברקו: ואנחנו רואים שגם כאלה שפעלו למען ה-BDS, כמו ארגון פיפ"א והטרוריסט ג'יבריל רג'וב, נצר למשפחת טרוריסטים ידועה מה"חמאס", גם הוא כשהוא נלחם בנו כדי שאנחנו לא נוכל להשתתף בתחרויות הספורט, אנחנו רואים מה עולה בגורלם, שאותם שותפים בשחיתות, מכירת משחקים וכדומה, אלה אותם אנשים ששיתפו פעולה ב-BDS נגד מדינת ישראל.

ענת ברקו: גם ארגונים, ארגוני BDS, שמסתתרים מאחורי רעלה של צדקנות ומוסרנות, הם אותם סוכני השפעה, לצערי, גם אלו המצויים בקרבנו המוציאים דיבתה של הארץ רעה ועובדים בשליחותן של מדינות זרות.

ענת ברקו: מדובר בחרב פיפיות – למנוע מספורטאים להתחרות זה בעצם לחסל את המשחקים האולימפיים ואת הרעיון שעומד מאחורי המשחקים הללו.

ענת ברקו: אין שום משחק הוגן בלערב פוליטיקה וספורט, אבל אנחנו רואים שהדברים הללו קורים, ואני חושבת שכאשר מתחילים בדה-לגיטימציה של הספורטאים שלנו מובן שזו דה-לגיטימציה של מדינת ישראל.

ענת ברקו: זו עוד צורה של לחימה שלא משנה מאין היא יונקת – שנאת יהודים, שנאת מדינת ישראל, הסתה, תעמולה – זה לא משנה, אבל זו עוד צורה של לחימה נגד מדינת ישראל.

ענת ברקו: ולכן, במלחמה כמו במלחמה, היא תהיה מצדנו מלחמת חורמה.

ענת ברקו: אני רוצה להזמין אתכם להשתתף בכנס בראשותו של כבוד השר ארדן, ב-6 בינואר, של השדולה ללוחמה ב-BDS.

ענת ברקו: אנו מצפים לראות אתכם שם, ובאמת, לצאת עם איזושהי חשיבה מה צריך לעשות יותר טוב כדי שהאמת שלנו תצא לאור.

ענת ברקו: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לחברת הכנסת ברקו.

יואל חסון: חבר הכנסת מייקל אורן – לא נמצא; חבר הכנסת רוברט אילטוב – לא נמצא.

יואל חסון: חברת הכנסת עליזה לביא – בבקשה, גברתי.

יואל חסון: שלוש דקות.

יואל חסון: בבקשה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, יום ארוך, חברותי, חברי חברי הכנסת, לוקחים לנו את הדגל.

עליזה לביא: בשבועות האחרונים המתקפה של ה-BDS נמשכת ומתעצמת: בשבוע שעבר מכיר הפרלמנט ביוון במדינת פלסטין; באוגוסט האחרון, מארגני פסטיבל רוטוטום שמתקיים מדי שנה בספרד, בלחץ של תנועת ה-BDS בפסטיבל, דורשים מהמוזיקאי היהודי מתיסיהו, שבנה קריירה למסרים של שלום, תקווה ואחווה – הם מבקשים ממנו לחתום על הצהרת תמיכה במדינה הפלסטינית, אחרת, הם מאיימים, תבוטל ההופעה שלו.

עליזה לביא: הוא מסרב וההופעה מבוטלת.

עליזה לביא: לאחר מכן, אחרי הביטול שלו, מארגני הפסטיבל, שהופעל עליהם לחץ נגדי, מבינים את הטעות שלהם ומתנצלים, ומרשים לו להופיע ללא כל חתימה על המסמך שהם דרשו מראש.

עליזה לביא: במלזיה – נעבור למקום אחר – נאסר על נבחרת הנוער להשתמש בסמלי הלאום של מדינת ישראל כשהם השתתפו באליפות העולם לנוער בשיט.

עליזה לביא: ובשנה האחרונה היה ניסיון, ביוזמתו של יושב-ראש ההתאחדות הפלסטינית לכדורגל ג'יבריל רג'וב, להרחיק את ישראל מפיפ"א.

עליזה לביא: בקונגרס השנתי של פיפ"א התכנסו במטרה לדון בהצעה הזאת – להשעות את ישראל, או להטיל עליה סנקציות; כולנו זוכרים היטב את הדיונים ואת ההתארגנות, אבל למהלכים הללו לא היה תקדים.

עליזה לביא: הזירה החדשה, שמבקשים לבוא ולהשמיץ ולקלס את מדינת ישראל, מחייבת אותנו בהתארגנות ובהתמודדות נוספת.

עליזה לביא: לשמחתנו הצלחנו למנוע גם את זה, אבל ההתגייסות דורשת מקצוענות, דורשת עמידה בסטנדרטים שמציבים לנו אויבינו.

עליזה לביא: עליית המדרגה הזאת והניסיונות החוזרים והנשנים לדה-לגיטימציה של מדינת ישראל מקשים עלינו, אבל אנחנו יכולים – אם נעבוד נכון וראוי ומדויק, כמו שאנחנו יודעים לעבוד גם בזירות אחרות, נוכל.

עליזה לביא: הנה, עוד פעם, רק בחודש שעבר – והזכירו את זה קודמי – נבחרת ישראל בג'ודו מסיימת את ההופעה שלה ב"גראנד סלאם" באבו-דאבי עם מדליות ראשונות אי-פעם על האדמה הזו, ולמרות ההופעה המרשימה של ירדן ג'רבי ושגיא מוקי, הפריע לי מאוד לראות שספורטאי ישראל עלו למזרן ללא כל סממן, כל סממן, של זהות, שחושף את הזהות, את השיוך, של המדינה שלנו, אלא תחת – לא דגל ישראל חלילה – אלא תחת דגל איגוד הג'ודו העולמי.

עליזה לביא: אפילו הדגל שהיה תפור על הבגדים של החבר'ה שלנו, הישראלים המצטיינים – ומכאן, באמת, תודתנו הגדולה על ההצלחה הנהדרת שלהם – אפילו הדגל על הבגדים כוסה במדבקות שחורות.

עליזה לביא: מדובר בהחלטה אומללה של איגוד הג'ודו העולמי.

עליזה לביא: איך אפשר להבין ולקבל החלטה שמונעת מספורטאי להיות מזוהה עם המדינה שהוא מייצג?

עליזה לביא: ומה הרציונל שעומד מאחורי זה?

עליזה לביא: אנחנו באמת באמת באמת חוזרים ורואים את ההתעמרות והיחסים הלא-טובים הללו.

עליזה לביא: גם נבחרת הג'וניור של ישראל בג'ודו, שמתבקשת ונאלצת לוותר על ההשתתפות באליפות העולם שנערכה גם כן באבו-דאבי, ובגלל הקשיים שמערימים על המארגנים בקבלת הוויזה, והתחרות, שהיא הכי חשובה ויוקרתית לספורטאים עד גיל 21, נמנעת מהספורטאים הישראלים שמתאמנים עבורה כל השנה, ולמה?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: רק משום שהם מייצגים את מדינת ישראל.

יואל חסון: נא לסיים, גברתי.

עליזה לביא: אז השימושים האלה כלפי מדינת ישראל, הצגת המעשים הלא-מוסריים – זה שגוי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, נדרשת יד אחת מכוונת.

עליזה לביא: יש יותר מדי זרועות שמנסות לטפל.

עליזה לביא: אנחנו צריכים, בשום שכל – יש את הידע, יש את הניסיון – לבוא ולהתמודד בצורה מדויקת ונכונה עם כל מי שמבקש להכפיש את שמה של מדינת ישראל בצורות שלא הכרנו קודם.

עליזה לביא: אז אם כך מתנהגים כלפינו, אנחנו צריכים לדעת ולהקדים בהתארגנות מדויקת ומקצועית את אויבינו בכל צורות ההתנגדות כלפי מדינת ישראל.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה, חברת הכנסת לביא.

יואל חסון: חבר הכנסת מיכאל אורן, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

מיכאל אורן: תודה, אדוני.

מיכאל אורן: נתחיל מהסיפור – עוד ב-2009, בעודי מכהן כשגריר ישראל בארצות-הברית, בקמפוס אמריקני, הסנאט של הקמפוס קיבל החלטה להחרים את ישראל.

מיכאל אורן: ישבתי עם הצוות של השגרירות ואמרתי: הנה, זה קמפוס אחד בתוך 7,000 קמפוסים בארצות-הברית שהחליט ככה, להחרים את מדינת ישראל.

מיכאל אורן: ואחד מהדיפלומטים היותר משכילים פנה אלי ואמר: כן, אבל זה קמפוס אחד יותר, מה שלא היה לפני שנה, וכעבור עוד שנתיים יהיו חמישה קמפוסים.

מיכאל אורן: לך תדע כמה קמפוסים שהחליטו להחרים את מדינת ישראל יש היום.

מיכאל אורן: אותו דבר – כנ"ל לגבי הסיפור של מלזיה.

מיכאל אורן: מה שהתחיל בחרם של מדינה מוסלמית נגד ספורטאים ישראלים, ומחרימים דברים מאוד ספציפיים – את הסמל, את ההמנון; בעיקר כשמדובר בספורטאים מן המצטיינים בעולם, שיש להם סיכוי טוב מאוד לזכות במדליית זהב – הם לא השמיעו את ההמנון.

מיכאל אורן: מה שמתחיל כאן

מיכאל אורן: אומנם בחרם של מדינה אחת, וחרם אומנם חלקי, יכול להתגלגל מהר מאוד לממדים הרבה יותר גדולים ומסוכנים ולגלוש לתחומים אחרים – מהספורט, מהאקדמיה, אל תוך המוסדות הפיננסיים והבנקאיים הגדולים ביבשת אירופה – ולפגוע בנו, במדינת ישראל, בצורה אסטרטגית.

מיכאל אורן: לכן אני מצטרף לכל אלה שדיברו היום וקוראים להתייחסות הרבה יותר רצינית לנושא הלחימה נגד ה-BDS, למאמץ לשמר את הלגיטימציה של מדינת ישראל.

מיכאל אורן: כבר לפני כמה חודשים ביקשתי מהממ"מ של הכנסת מחקר על היקף הכסף שהוקצב על-ידי המדינה למלחמה בנושא הזה, וקיבלתי תשובה ש-500 מיליון שקל למעשה.

מיכאל אורן: אדוני השר, היושב פה, קיבלת סכום מכובד מאוד, ואני יושב ועובד בשיתוף פעולה מלא עם הצוות שלך, ומאוד מתרשם שהם עושים עבודה רצינית ביותר.

מיכאל אורן: יש לך חלק מהתקציב הזה; יש עוד חלק גדול מאוד שהולך למקומות שונים לחלוטין.

מיכאל אורן: ואני חושב שאם נתאמץ ונביא את כל הנכס הזה, האדיר – מדובר על סכום משמעותי – ונמקד את המאמץ לשמור על השם הטוב ועל הלגיטימציה של מדינת ישראל, אנחנו יכולים להגן על עצמנו, ואפילו להעביר את המתקפה לצד השני, לצד של האויב.

מיכאל אורן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת אורן.

יואל חסון: ישיב שר ההסברה, בכובעו כשר ההסברה – כך כתוב, אדוני – השר ארדן.

יואל חסון: בבקשה.

גלעד ארדן: אז לטובת מי שכתב, זה נקרא: המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה.

יואל חסון: אוקיי, הנה – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אני מראה לך – מזכירות הכנסת.

גלעד ארדן: אני מאמין, מאמין.

גלעד ארדן: צריך לתקן את מזכירות הכנסת.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש – זה לא יהיה פשוט.

גלעד ארדן: קודם כול אני מבקש להודות לחברי הכנסת שהעלו את ההצעות.

יואל חסון: אני מקווה שאתה לא מידבק, אדוני השר.

יואל חסון: אני קצת חושש להיות לידך.

גלעד ארדן: אני מקווה שכן.

גלעד ארדן: אחרי הדרך המיוחדת שבה ניצלת את התקנון, אולי כדאי שתנוח קצת.

יואל חסון: הייתי רוצה כבר לנוח אחרי הדיון הסוער שהיה פה.

גלעד ארדן: טוב, בכל מקרה, אני מודה לחברי הכנסת שוב, אני רק רוצה – – –

נחמן שי: אתה רוצה תה?

גלעד ארדן: שתיתי, לא עוזר.

גלעד ארדן: תודה, אבל, בכל אופן.

יואל חסון: נחמן שי יודע להציע מים, כמו שאתה יודע.

גלעד ארדן: אני רוצה רק לעדכן את חברת הכנסת לביא, ששמעתי שהיא אמרה שזה חסר תקדים: אז לא, זה ממש לא חסר תקדים, ואני מניח שחבר הכנסת נחמן שי יוכל לספר לחברת הכנסת לביא שניסיונות חרם ודה-לגיטימציה היו בעבר נגד מדינת ישראל, מאז הקמתה, אפילו היו ניסיונות מוצלחים יותר.

עליזה לביא: – – –

גלעד ארדן: אני לא יודע, היו ימים שבהם אי-אפשר היה לקנות כאן כלי רכב של "טויוטה" למשל.

נחמן שי: "קוקה-קולה".

גלעד ארדן: "קוקה-קולה" אני לא זוכר.

גלעד ארדן: הייתי כנראה צעיר מדי.

גלעד ארדן: "מקדונלד'ס".

עליזה לביא: לא במקום של תחרויות וארגונים – – –

גלעד ארדן: אז, חס וחלילה, הנושא הוא – לא רק שהוא חשוב, אני רוצה לומר שהוא אתגר עם פוטנציאל אסטרטגי, אבל להגיד שהוא חסר תקדים זה קצת מרחיק לכת.

עליזה לביא: אולי אני טועה – – –

גלעד ארדן: עם כל הכבוד להחלטות במלזיה או באוניברסיטה כזו או אחרת.

עליזה לביא: אבל אתה לא רואה עלייה ברף של הפגיעה בארגונים בין-לאומיים?

גלעד ארדן: אני רואה עלייה ברף, אבל היא לא חסרת תקדים.

גלעד ארדן: היא פושטת ולובשת צורות – החרם או ניסיונות החרם והדה-לגיטימציה היו לאורך כל השנים.

גלעד ארדן: ברור שבעידן האינטרנט כל החלטה בכל מקום מגיעה לכל אחד מאתנו מיידית, אז התחושה היא – זה מעצים את התחושות.

גלעד ארדן: אבל בואו נחזור רגע לעניין.

גלעד ארדן: פעילות ה-BDS היא רק הביטוי האופרטיבי של קמפיין תודעתי רחב הרבה יותר, ששואף להציג את ישראל כתכלית הרוע וכמנוגדת במהותה לערכים הנאורים של העולם הדמוקרטי, כשהכוונה היא כמובן לפגוע באינטרסים החיוניים שלה, לבודד אותה בקרב משפחת העמים ובסוף להביא לסוף קיומה כבית הלאומי של הבית היהודי.

גלעד ארדן: אני כמובן מניח שחבר הכנסת נחמן שי לא מצפה ממני להציע כאן הצעות מדיניות חדשות שיקלו את ההתמודדות.

נחמן שי: – – – בישיבות ממשלה – – –

גלעד ארדן: ודאי וודאי.

גלעד ארדן: בסופו של דבר זו סמכותו של ראש הממשלה, בתחום המדיני.

גלעד ארדן: אני רוצה להסביר קצת מה אמור לעשות בעצם המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה, כי באמת היו הדוגמאות שציינתם, בין אם זה במלזיה, או גם דוגמאות של הניסיונות להעמיד חיילי צה"ל לדין על מה שהם עושים במסגרת חובתם להגן על אזרחי ישראל מירי טילים ורקטות, וכל הפעולות האחרות שקשורות לאקדמיה ולמוסדות בין-לאומיים, וכן הלאה וכן הלאה.

גלעד ארדן: אז בממשלה הנוכחית, בשונה מבעבר, הוכר הצורך בעצם באופן פורמלי על-ידי החלטת קבינט ביטחוני – היא לא פורסמה, כי היא סודית, אבל יש החלטה כזאת, שמכירה בצורך לגבש מענה שיטתי ומקיף לאתגר הזה, ולמעשה היא הטילה עלי ועל המשרד לנושאים אסטרטגיים והסברה את האחריות – לא להחליף את כל המשרדים שעוסקים בנושא, כי יש הרבה מאוד גופים שעוסקים וגם הרבה מאוד ארגונים יהודיים ופרו-ישראליים בארץ ובעולם – אלא למעשה להיות גורם שמגבש מדיניות וגם מתאם ומתכלל את כל הגופים שקיימים, גם להעצים את הידע שקיים בהם, גם את התקנים, וגם לאסוף מידע ומודיעין בנושאים הללו.

גלעד ארדן: והכול הכול, בעצם, במטרה לא רק לסייע לחזק את המיתוג החיובי של מדינת ישראל ואת ההבנה מה מדינת ישראל מייצגת ומה הערכים שלה, אלא גם להשיב מלחמה שערה ולהפוך למעשה את גורמי הדה-לגיטימציה מאלה שרודפים ותוקפים לנרדפים ומותקפים.

גלעד ארדן: פעמים רבות, אם אנחנו נחשוף מי מאחוריהם, מה מקורות המימון שלהם, איזה עבירות הם עושים – והם עושים – אנחנו חושבים שזה יסייע מאוד להדוף את המתקפות האלה.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, המשרד כבר עובד, ויעבוד בשיתוף פעולה עם כל השרים ומשרדי הממשלה הרלוונטיים, אבל לא רק – אני חושב שגם לחברי הכנסת מימין ומשמאל יש פוטנציאל מאוד גדול להשתלב בפעילות הזאת, כי חברי הכנסת, מי כמוהם מכיר את מה שקורה באמת במדינה ואת הטיעונים, ואני חייב לומר שרוב רוב רוב חברי הכנסת, כאשר הם מייצגים את מדינת ישראל בעולם, הם גם נוקטים גישה ממלכתית, כי הם יודעים את האמת והם יודעים גם מה עומד מאחורי ניסיונות החרם – שזה לא באמת לנסות לקרב בין הצדדים או לפתור את הסכסוך, שזה דבר שאולי יש בינינו חילוקי דעות איך להשיג אותו, אבל היריב שלנו, שמקדם דה-לגיטימציה, לא זה השיקול שמנחה אותו.

גלעד ארדן: ולכן, כפי שאמרתי, המאבק הוא לא עניין של ימין או שמאל, ואני גם לא חושב – יכול להיות שאם המדיניות הייתה אחרת – וגם על זה אפשר להתווכח, נחמן – אם היינו מרוויחים יותר זמן או פחות זמן.

גלעד ארדן: אתה יודע, אני תמיד מציין כדוגמה את הדבר המעצבן שדווקא אחרי תוכנית ההתנתקות, כשישראל נדרשה ל"עופרת יצוקה" כדי להגן על עצמה, אז הפוליטיקאית הראשונה שהוצא נגדה צו מעצר בבית-משפט אירופי הייתה ציפי לבני.

גלעד ארדן: אז אני – עוד פעם – לא רוצה להיכנס לוויכוח על מדיניות וכמה היא מחסנת אותנו מפני דה-לגיטימציה, זה פחות בתחום שלי, אני חושב שיש הרבה הרבה עבודה לעשות עוד, בתחום שלי, כדי כן להדגיש ולהביא לידי ביטוי את מה שקיים במדינת ישראל, ולהציג את האמת העובדתית על מה שמתחולל כאן ולא את השקרים שמופצים על-ידי ארגוני הדה-לגיטימציה.

גלעד ארדן: חשוב לי להדגיש, לסיום, שהאתגר הזה הוא אכן בעל פוטנציאל שלילי אסטרטגי נגד מדינת ישראל, ולכן, כפי שציינתם בצדק, נדרש גיבוש מענה מקיף ורציני, ופעם ראשונה גם שהועמד תקציב.

גלעד ארדן: הוא לא יספיק, אבל הוא – בואו נגיד – חסר תקדים מול מה שהיה בעבר, כ-100 מיליון שקלים, שבו אני אמור לגבש תוכנית עבודה.

גלעד ארדן: כמובן, גם אם היו 2 מיליארד הייתי מוצא מה לעשות בהם, אבל ב-100 מיליון צריך לחשוב איפה אנחנו מעצימים פעילויות חיוביות שצריך להן יותר כסף, כי הן אפקטיביות, או איפה יש ואקום שעם הכסף הזה צריך לעודד פעילות, למשל הבאה של הרבה יותר משפיענים לא-יהודים למדינת ישראל, בדומה למה שעושה פרויקט "תגלית" עם הנוער היהודי, אבל עם קהילות שאנחנו פחות מחוברים אליהן או שהן פחות מכירות את מדינת ישראל, בין אם אלה פרלמנטרים מהאיחוד האירופי ובין אם הם מובילי דעת קהל של הקהילה ההיספנית או האפרו-אמריקנית בארצות-הברית, או איגודי עובדים רבים בעולם, שהם היום משפיעים מאוד בתחומים הכלכליים ופחות מכירים את מה שקורה במדינת ישראל.

גלעד ארדן: חשוב לי לציין, לסיום, שמדינת ישראל, בשונה ממה שמנסים לפעמים לומר – – –

נחמן שי: בדברים שאמרת, השר, מטפל גם משרד החוץ.

נחמן שי: זאת שאלת המפתח, איך אתה מסנכרן את הפעילויות.

נחמן שי: הם גם עוסקים בלהביא.

נחמן שי: אני מסכים אתך שזה כיוון נכון.

גלעד ארדן: כפי שאמרתי, קודם כול, את עמדתי אני לא מסתיר – אמרתי, בדיעבד, אחורה, הייתי מעדיף להיות שר החוץ.

גלעד ארדן: זאת אומרת, אם היו מציעים לי לא הייתי שולל כנראה, וגם הייתי חושב שהתחום הזה יכול היה להשתלב כחלק מפעילות משרד החוץ.

גלעד ארדן: דא עקא, שאינני קובע את הרכב הממשלה ואת חלוקת המשרדים, ואני פועל במסגרת מה שהוחלט.

גלעד ארדן: ולכן אני מבין היטב שצריך תיאום מלא עם משרד החוץ; אין לנו שום כוונה להחליף את היכולות שלו ואת ההימצאות של הנציגים שלו.

גלעד ארדן: דרך אגב, רוב המידע שזורם אלינו כרגע זורם על-ידי הנציגויות של משרד החוץ.

גלעד ארדן: מובן שעל זה אפשר להוסיף עוד ארגונים שיעשירו את הידע הזה, ואם נשכיל כולנו ונבין שבנושא הזה אנחנו פועלים למען אותה מדינה, בין אם קוראים לזה משרד x או y או מפלגה כזו או אחרת, אני חושב שנעשה שירות חשוב לעתידה של מדינת ישראל.

גלעד ארדן: אני באמת מחפש פה לנצל את מיטב הכוחות והמוחות שקיימים בעם היהודי.

גלעד ארדן: דרך אגב, לא בטוח שאני זקוק בעיקר לאנשי ימין בנושא הזה – –

עליזה לביא: – – –

גלעד ארדן: – – אני לא מחפש to preach to the choir.

עליזה לביא: תראה מי יושב פה.

גלעד ארדן: לא, אני אומר:

גלעד ארדן: בחוץ-לארץ דווקא חלק מהבעיות שלנו הן עם קהלים שמזוהים מרכז–שמאל, ולפעמים מנסים לנצל את זה כדי לקחת אותם למקומות שהם לא תמיד מבינים שזה לא יעזור לפתור את הסכסוך או לקרב בין הצדדים, אלא בדיוק להפך.

גלעד ארדן: מה שכן היה חשוב לי לציין זה שבכל זאת עדיין לא צריך להספיד אותנו – כל כך מהר; ישראל עדיין לא מדינה מבודדת, אני חושב שהקשרים שלנו, גם הכלכליים וגם האקדמיים, ממשיכים להתפתח ולצמוח, ויש הרבה מדינות שפונות למדינת ישראל בבקשות לסיוע ושת"פ.

גלעד ארדן: אני לא אגנוב לראש הממשלה את כל ענייני הסייבר, אז אני לא אתחרה בו בעניין הזה, אבל בהחלט אפשר לציין שרק בחודשיים האחרונים הגיעו לישראל שבעה ראשי מדינות – מי שחשוב לו: יוון, קפריסין, הונדורס, גרמניה, מקדוניה, אוקראינה ואלבניה – ומגיעים כל הזמן הרבה מאוד שרי חוץ ושרים בכירים נוספים.

גלעד ארדן: אנחנו חותמים כול הזמן על הסכמי שת"פ כלכלי ומדעי; רק בשבועות האחרונים עם אוסטרליה, הונג-קונג ופנמה, ולקראת חתימה על הסכם נוסף עם יפן, משא-ומתן רציני עם סין ומדינות נוספות.

גלעד ארדן: מ"הורייזן 0 ,"202

גלעד ארדן: כבר כמעט 400 חברות ויזמים ישראלים קיבלו מענקים במסגרת השת"פ המדעי.

גלעד ארדן: בריטניה, שהיא אולי המוקד של מתקפת הדה-לגיטימציה, יש לנו אתה עלייה של 36% בסחר החוץ ההדדי מאז 2010.

גלעד ארדן: ועל הנציגות הרשמית באבו-דאבי, שנפתחה לאחרונה, לא צריך להרחיב.

גלעד ארדן: גם בתחום המאבק עצמו, של ה-BDS, וזה עוד לפני שאנחנו עובדים באופן מאורגן ומסודר כפי שאני מקווה שיקרה בקדנציה הזאת, אפשר לציין לטובה גם אירועים כמו שקרו לאחרונה בארצות-הברית: אומצה חקיקה פדרלית נגד ה-BDS.

גלעד ארדן: דרך אגב, לא רק ברמה הפדרלית, גם ברמת המדינות, ואני מקווה שזו תופעה שתלך ותתרחב; באנגליה מקודמת חקיקה כזו, שתמנע פעילות BDS בשלטון המקומי; בצרפת בית-המשפט העליון אישר את הרשעתם של פעילי BDS שניסו למנוע מכירה של מוצרים ישראליים.

גלעד ארדן: באופן טבעי, כשעוברת החלטה נגד ישראל, היא מקבלת בולטות מאוד מאוד גדולה, אני אומר בצער רב, בתקשורת הישראלית – דבר שנותן להם, לארגונים הללו, הרבה מאוד מוטיבציה.

גלעד ארדן: לעומת זאת, כשיש החלטות הפוכות, למשל של 200 ראשי אוניברסיטאות בארצות-הברית שמגנים באופן פומבי את פעילות ה-BDS, אז אולי חוץ ממני ועוד כמה מעורבים אף אחד לא שומע על ההחלטה הזאת.

גלעד ארדן: אני יכול, עוד פעם, למנות עוד ועוד, אבל – שלא שיובן מדברי שבגלל זה אנחנו אמורים להיות שאננים.

גלעד ארדן: ממש לא.

גלעד ארדן: התופעה זאת מתרחבת בהחלט, ומטעים באמצעותה גם הרבה מאוד אנשים טובים ותמימים שחושבים שבכך הם אולי תורמים לקידום של איזשהו תהליך שלום, וגם הרשות הפלסטינית, שלצערי בחרה בדרך החד-צדדית, שבעבר פחות הייתה מעורבת בנושא הזה, עכשיו מגבה – ומעורבת באופן ישיר בפעולות הדה-לגיטימציה וההחרמה.

גלעד ארדן: ולכן אנחנו לא נהיה שאננים, אנחנו נגבש את התוכנית הזאת, אנחנו נשמח לקבל כל רעיון או הצעה, כי החוכמה לא מצויה רק אצלנו, ויש פה אנשים מאוד מנוסים בתחום הזה.

גלעד ארדן: אני אשמח להעביר את זה לדיון, או בוועדה או במליאה, כפי שהמציעים יבקשו.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני השר.

יואל חסון: רק שתדע שמשרד הבריאות ממליץ למי שחולה בתקופה הזאת להישאר בבית, אדוני השר, ולא להדביק.

יואל חסון: אז פה אתה מדביק בכלל את – – –

קריאה: – – –

יואל חסון: אולי זו באמת תוכנית מכוונת שלך.

עליזה לביא: – – –

נחמן שי: אז היו מפסידים בהצבעה.

יואל חסון: לא היינו מקזזים – – –

אורי מקלב: – – –

גלעד ארדן: – – – האופוזיציה הייתה מתקזזת.

נחמן שי: – – –

עליזה לביא: האמת היא – – –

יואל חסון: אוקיי.

יואל חסון: השר מסכים למליאה או ועדה.

יואל חסון: יש הצעות אחרות של חבר כנסת, של המציעים?

ענת ברקו: ועדת חוץ וביטחון.

עליזה לביא: ואז מה יהיה?

עליזה לביא: מתי נעשה את הדיון הזה?

נחמן שי: לא, את יכולה – – –

ענת ברקו: בוועדת משנה לענייני חוץ.

ענת ברקו: בוועדת משנה לענייני חוץ – – –

עליזה לביא: טוב.

עליזה לביא: אנחנו בעד.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: אנחנו נצביע.

יואל חסון: מי שבעד ועדת חוץ וביטחון – יצביע בעד, ומי שנגד – יהיה נגד.

יואל חסון: הצבעה.

יואל חסון: בבקשה.

מסעוד גנאים: – – –

גלעד ארדן: מה לעשות.

ענת ברקו: בעד.

יואל חסון: אם אתה בעד ועדת חוץ וביטחון – בעד.

מסעוד גנאים: – – – נגד – נגד מה?

יואל חסון: אתה נגד – הסרה מסדר-היום.

יואל חסון: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

יואל חסון: תודה רבה על ההצבעה.

יואל חסון: ההצעות לסדר-היום בנושא מתקפת ה-BDS נמשכת ומתעצמת תועברנה לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

יואל חסון: ממצאי דוח טאוב: הפערים החברתיים מעמיקים ומשבר הדיור מחריף

יואל חסון: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום.

יואל חסון: דוח טאוב: הפערים החברתיים מעמיקים ומשבר הדיור מחריף – הצעות לסדר-היום מס' 2158, 2169, 2177, 2193 ו-2200.

יואל חסון: ראשון המציעים, חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות, אדוני.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, חלום פרעה ופתרון יוסף – היו בו שני היבטים מרכזיים.

אורי מקלב: פרעה התקשה לקבל את כל הפתרונות של כל החכמים וכל החרטומים, מכמה סיבות.

אורי מקלב: שתי סיבות מרכזיות לכך שהם לא הניחו את דעתו היו הפערים שנראו לו בחלומות – מצד אחד שבע פרות שמנות, בריאות בשר ויפות מראה, מול שבע פרות רעות מראה ודקות בשר – פערים כאלה.

אורי מקלב: והחלום השני היה גם כן – על שיבולים: שבע שיבולים בריאות וטובות מול שבע שיבולים דקות ושדופות.

אורי מקלב: זה לא הסתדר לו.

אורי מקלב: כל הפתרונות שנתנו לו לא הניחו את דעתו.

אורי מקלב: והדבר השני הוא: למה צריך שני חלומות?

אורי מקלב: למה לא מספיק חלום אחד?

אורי מקלב: למה צריך שני חלומות?

אורי מקלב: היה מספיק גם חלום אחד.

אורי מקלב: יוסף פתר לו את זה; הוא הסביר לו הסבר, קודם כול, על הפערים – הוא הסביר לו איך יכול להיות שמצד אחד יכולות להיות שבע שנות שובע ומצד שני מייד לבוא שבע שנים של רעב, שמשכיחות את כל שנות השובע, וכן הלאה, ומדובר באוכל.

אורי מקלב: זה הניח את דעתו.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: כשיש פערים – הפערים האלה יכולים להיות – לא צריך שנים אחרות – זה יכול להיות באותה שנה, ועל זה דוח טאוב מצביע.

אורי מקלב: בעצם, עיקרו של דוח טאוב, שהוא מצביע על פערים גדולים מאוד, שמצד אחד יש אוכלוסיות שמרוויחות ושההכנסה שלהן לנפש עולה באופן דרמטי, מול קבוצות גדולות במשק, כאלה שמפרנסים ושההכנסה שלהם נמוכה יותר.

אורי מקלב: הוא, דוח טאוב, לא מדבר דווקא על עוני.

אורי מקלב: צריך לשים את הדגש: הוא מדבר על כך שיוקר המחיה וההכנסה הממוצעת לנפש לא מקבילות; ההכנסה פחותה מסל הצריכה הממוצע.

אורי מקלב: סל ההכנסה – רמת ההכנסה לנפש יותר נמוכה מעלות ממוצעת של סל הצריכה, וזה גורם לפערים, כי אנשים בעצם לא יכולים לכלכל את מעשיהם, ונוצרים להם פערים גדולים מאוד במצבם, וזה לכל אורך השדרה.

אורי מקלב: מ-2003 עד 2015 שיעור ההכנסה עלה ב-5% ועלות הצריכה עלתה ב-21%.

אורי מקלב: אנחנו בפערים האלה – אלה הפערים הכי גדולים שקיימים, גם בהשוואה למדינות ה-OECD, ושם לא קיימים פערים כאלה.

אורי מקלב: זה יוקר המחיה, יוקר המוצרים במדינה, וזה מגיע עד כדי אבסורד שבמחירי החלב והביצים, הפערים בין המחירים אצלנו למחירים שם – ואנחנו מדברים על מוצרים שאנחנו, כחקלאות שקיימת, או הלולים, ענף הלול – בדברים שאנחנו מייצרים – ההבדל בינינו לבין מדינות ה-OECD הוא ב-45%, הפערים בעלויות.

אורי מקלב: זה אומר שיש כאן פערים גדולים מאוד, והטיפול צריך להיות – –

יואל חסון: נא לסיים.

אורי מקלב: אני מייד מסיים.

אורי מקלב: – – באמת ממוקד בעניין הזה.

אורי מקלב: מעבר לכך ש-20% מאלה שעכשיו, הקשישים, מאלה שאמורים היום להיכנס לגיל הפנסיה, או לגמלאים – 20% מהם מקבלים מתחת לפנסיה, והצעירים יותר, שמפרנסים – –

יואל חסון: תודה.

אורי מקלב: הנה, משפט אחרון.

אורי מקלב: – – את משק-הבית, וגם כששני בני-הזוג, המפרנסים הראשיים, עובדים, הפער ביניהם מתרחב יותר.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים כאן על הדירות, שם זה מתרחב יותר – היכולת להגיע לדירה נהפכת לחלום.

אורי מקלב: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, השבוע התפרסם הדוח השנתי של מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל.

מסעוד גנאים: הדוח עוד פעם מצביע על עלייה במחירי מוצרי הצריכה בישראל, והם מהגבוהים במדינות המפותחות, וגם עולה כי יוקר המחיה הולך ועולה.

מסעוד גנאים: לפי הנתונים, מחירי המזון עלו מאז – מ-2000 עד 2014 – בכ-56%; מחיר הדיור עלה בכ-44%; שירותי הבריאות התייקרו ב-39%; שירותי החינוך והתרבות התייקרו ב-7%.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל היא מדינת השסעים, הפערים, והיא מדינה, באמת, שהיא שתי מדינות, או שלוש-ארבע, לא יודע, אבל שתיים מבחינת ההכנסה ומבחינת העושר.

מסעוד גנאים: יש כאלה שיש להם, והם מעטים, ויש כאלה שאין להם.

מסעוד גנאים: יש עוני במדינת ישראל, הצביעו על זה דוח הביטוח הלאומי ועוד דוחות.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הפערים האלה מצטיירים ונראים בצורה ברורה במערכת החינוך.

מסעוד גנאים: לפני כמה ימים הייתה לנו השקה של שדולת החינוך, קידום החינוך הערבי, ומרכז המחקר של הכנסת הגיש שם דוח שאנחנו ראינו בו את ההקצאה לכל תלמיד ואת הפער בין התלמידים היהודים והערבים – למשל, בחטיבות העליונות: 30%.

מסעוד גנאים: נכון, משרד החינוך מנסה, וזה טוב, דרך תקצוב דיפרנציאלי, דרך הסייעת השנייה, ועוד דברים אחרים, לחפות ולהתגבר על הפער הזה, אבל צריך לעשות המון כדי שבאמת יהיה צדק חלוקתי בכלל – במשאבים, בהזדמנויות.

מסעוד גנאים: המדינה צריכה להיות מדינת רווחה למען אזרחיה ולמען האדם, ולא להפך.

מסעוד גנאים: לכן, צריך שינוי, צריך שינוי בדיסק.

מסעוד גנאים: למשל, אני מתכוון לאוכלוסייה הערבית, שסבלה מאפליה, וסבלה מהזנחה, ואת זה כל הממשלות אמרו, אבל הן צריכות לפעול, לעשות שיהיה שוויון וצדק אמיתי, משום שזה תפקידה של מדינה, שתהיה למען כל אזרחיה, ולא רק חלק מהאזרחים.

מסעוד גנאים: אנחנו צריכים מדינת רווחה.

מסעוד גנאים: אני רק מביא דוגמה מההיסטוריה הערבית והאסלאמית בזמנו של הח'ליף עומר אבן אל-ח'טאב, שהוא הח'ליף הרשידי השני: היה רעב במדינה, אז הוא לא לקח מסים מהאנשים, ואפילו לא הפעיל את חוקי העונשין – –

ענת ברקו: לא שילמנו – – –

מסעוד גנאים: – – נגד הגנבים.

ענת ברקו: לא שילמנו – – –

מסעוד גנאים: הוא לא הפעיל.

מסעוד גנאים: וכאשר אמרו לו: מה, אתה לא רוצה שהם ישלמו לפחות את ה"זכאת", שהיא אחד מעמודי התווך של האסלאם?

יואל חסון: תודה.

מסעוד גנאים: אמר להם (אומר בערבית: לא נדרוש מהם את אשר לנו, עד שאנחנו נעשה להם וניתן להם מה שאנחנו חייבים לתת להם כמדינה.

מסעוד גנאים: ) תודה.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת מרגי, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, מכובדי השר וסגן השר, ההצעה לסדר-היום מדברת על ממצאי דוח טאוב, על הפערים החברתיים המעמיקים ומשבר הדיור המחריף.

יעקב מרגי: כמעט כל שנה אנחנו עולים ומדברים כשמתפרסם דוח על הפערים החברתיים במדינת ישראל, אם זה דוח של הביטוח הלאומי, דוח טאוב, דוחות של מכונים כאלה ואחרים, מחקרים.

יעקב מרגי: האמת, אין תחושה שיש מי שרוצה באמת לפתור את הבעיה הזאת, שנקראת הפערים החברתיים – בחלקה.

יעקב מרגי: יש צעדים כאלה ואחרים, שתורמים אולי במעט, ואנחנו רואים גם, באמת – האמת צריכה להיאמר, וביושר, התקציב האחרון של הממשלה – ולו יצויר שהוא ייושם כולו במלואו – יש בו כמה פרמטרים שלכאורה יכולים להביא לצמצום פערים.

יעקב מרגי: אבל צמצום פערים – אי-אפשר להיאבק בפערים באמצעות טפטופים פה ושם.

יעקב מרגי: זה חייב להיות במאבק מערכתי, משולב, של כל הממשלה, על כל משרדיה, בכל התחומים.

יעקב מרגי: כי אנחנו רואים, בשוטף, משרד מסוים, שר מסוים יכול לקבל החלטה שיכולה להביא לצמצום פערים במידה מסוימת, ומשרד אחר יכול לעשות צעד הפוך לגמרי, וצעד בולע צעד, ואנחנו שנה אחר שנה עם פערים הולכים ומתרחבים – פערים בחינוך, פערים בהשכלה הגבוהה, פערים בתעסוקה, פערים בדיור.

יעקב מרגי: ואין ספק, אם אני באמת רוצה להצביע על פתרון מיוחל, שיביא – ושייתן גם את התחושה שהממשלה באמת רוצה להיאבק בפערים החברתיים במדינת ישראל – צריך רשות מתכללת, צריך משרד שמתכלל את כל הפעילויות, את כל הפעולות.

יעקב מרגי: כשראינו שהממשלה קיבלה החלטה אמיצה להיאבק בחסמים הביורוקרטיים במשק, או להוביל לרפורמות מסוימות, היא מינתה פרסונה מיוחדת כדי שתוביל, הקימה ועדה מיוחדת כדי שתוביל את הרפורמות האלה.

יעקב מרגי: כשרוצים – כשרוצים להיאבק בעוני, רוצים להיאבק בפערים ולהביא לצמצום הפערים החברתיים – צריך להקים או רשות, או ועדה, עם ראש ועדה שמחויב אך ורק לנושא הזה, או משרד ממשלתי, או שר ייעודי לזה.

יעקב מרגי: אי-אפשר לסמוך על זה שצעד זה או אחר יביא לפתרון המיוחל.

יעקב מרגי: ולכן, אם אני מסכם את ההצעה לסדר-היום, אני אומר, רבותי, אם לא נעשה את הצעדים האלה, אם הממשלה לא תפקיד את הסוגיה הזאת בידי כתובת פרסונלית אחת – אם זה שר, אם זה משרד, אם זה ועדה, אם זה רשות – אנחנו נעמוד כאן כל שנה, ונדבר על הפערים החברתיים.

יואל חסון: תודה.

יעקב מרגי: אבל, בפערים חברתיים – אדוני היושב-ראש, בזה אני מסיים – בפערים חברתיים אנחנו לא יכולים לסמוך על הנס.

יעקב מרגי: יבוא היום, בסוף, שזה יתפוצץ לנו בפרצוף.

יעקב מרגי: הרי בואו, אני אומר לכם בכנות, אנחנו זוכרים את המחאה של קיץ – זה היה 2011, המחאה של הקיץ?

יואל חסון: כן.

יעקב מרגי: ב-2011.

יעקב מרגי: בהתחלה הגבנו באדישות לאותה מחאה.

יעקב מרגי: מתי הממשלה נכנסה ללחץ?

יעקב מרגי: כשהיא הבינה שהולך לקרות משהו, כשהיא הבינה שהציבור – גמרנו, כשהתחילו גלי אלימות.

יעקב מרגי: לא לעולם חוסן, ואני לא קורא לאף אחד, אבל אי-אפשר לסמוך על הנס בצמצום פערים חברתיים.

יואל חסון: תודה.

יעקב מרגי: אני קורא לממשלה להקים רשות, או למנות שר או משרד, או להקים ועדה, שתיאבק ותביא לצמצום הפערים החברתיים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: ישיב סגן שר הרווחה והשירותים החברתיים משולם נהרי.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: סגן השר נהרי – בבקשה, אדוני.

משולם נהרי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להתייחס לדוח מרכז טאוב, שבמסגרתו הוגשו ההצעות לסדר-היום.

משולם נהרי: בכותרת הדוח מופיע אומנם ציון של שנת 2015, אך רוב פרקיו מתייחסים לשנים עברו, מלבד הפרק על הוצאות הרווחה, שמעודכן לשנת 2014.

משולם נהרי: הפרק הדן בעוני והפערים החברתיים-כלכליים מתייחס לתקופה עד 2011, ובמקרים מסוימים אף רק לתקופה עד שנת 2010, כך שאין בו כל עניין חדש, בפרט לאחר שהוגש לא מזמן דוח ממדי העוני והפערים החברתיים, עם הנתונים העדכניים ביותר שיש, נתוני 2014.

משולם נהרי: דוח הביטוח הלאומי זכה לסיקור נרחב במעמד השר ובמעמד מנכ"ל הביטוח הלאומי.

משולם נהרי: הפרק על שירותי הרווחה מתאר בצורה קולעת ותמציתית את עיקר המסקנות של סקירת השירותים החברתיים של משרד הרווחה ושל הדוח השנתי של הביטוח הלאומי, שניהם לשנת 2014, שהתפרסמו, בהתאמה, באוקטובר ובספטמבר 2015.

משולם נהרי: כפי שהדגיש השר חיים כץ במסיבת העיתונאים על דוח ממדי העוני והפערים החברתיים של המוסד לביטוח לאומי, ועל בסיס נתונים מעודכנים עד לשנת 2014, הפערים שעדיין נותרו, למרות השיפור שחל בשלוש השנים האחרונות בשיעור המשפחות העניות, מחייבים נקיטת מדיניות משמעותית נוספת, הכוללת הגדרת יעדים לצמצום ממדי העוני לרמה של ממוצע העוני בארצות ה-OECD, בפרט בקרב ילדים.

משולם נהרי: השר הדגיש גם את החשיבות של הטיפול באנשים העניים ביותר, שהם בגיל העבודה, ואנחנו פועלים יחד עם המוסד לביטוח לאומי להגדלת קצבאות הבטחת הכנסה לעובדים, באמצעות הפחתת שיעור הקיזוז של הקצבה.

משולם נהרי: נוסף על כך, בכוונתנו לקדם באופן משמעותי, בשיתוף עם מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי, את הנושא החשוב של קצבת הסיעוד, דבר שיהווה אור בקצה המנהרה, במיוחד עבור אלה בעלי התפקוד הנמוך ביותר, שהקצבה עבורם היא קריטית.

משולם נהרי: כמו כן, בנושא זה אנחנו מתכוונים להקל את מבחן ההכנסה, כך שגם אנשים סיעודיים ממעמד הביניים יוכלו ליהנות מקצבת הסיעוד, יותר ממה שהיה עד כה.

משולם נהרי: נוסף על אלו – שר הרווחה תומך ופועל לשיפור מענק העבודה, בעיקר עבור משפחות חד-הוריות.

משולם נהרי: המענק שניתן כיום, והוא באחריות משרד האוצר, נמוך משמעותית מהמענקים שניתנים בארצות מפותחות אחרות.

משולם נהרי: אנחנו פועלים ונוקטים את כל האמצעים לשפר את השירות הן של משרד הרווחה והן של המוסד לביטוח לאומי, בפרט בנושא של מיצוי זכויות.

משולם נהרי: משרד הרווחה והשירותים החברתיים מטפל באוכלוסיות החיות בעוני ובהדרה, ומפתח שירותים ומענים עבור אוכלוסיות אלו.

משולם נהרי: להלן כמה דוגמאות לתוכניות שפותחו עבור אותן אוכלוסיות חלשות החיות בעוני ובמצוקה או נמצאות בסיכון לחיות בעוני: תוכנית הדגל של משרד הרווחה והשירותים החברתיים בשנת 2015 היא תוכנית "נושמים לרווחה".

משולם נהרי: תוכנית זו פועלת ב-95 רשויות מקומיות ומסייעת לכ-3,020 משפחות החיות העוני ובהדרה להתמודד טוב יותר עם מציאות חייהן ולהיחלץ ממעגל העוני.

משולם נהרי: התוכנית ממומנת על-ידי המשרד בתקציב כולל של כ-100 מיליון ש"ח לשנה.

משולם נהרי: התוכנית מקצה טיפול של עובדים סוציאליים ייעודיים, העובדים עם המשפחות באופן פרטני, ויש גם מלווה מומחה צמוד לכל משפחה, שמסייע במתן כלים ורכישת ידע ומיומנויות.

משולם נהרי: נוסף על כך, התוכנית כוללת גם השקעה כספית עבור כל משפחה, כדי להתמודד עם צרכים קונקרטיים ומיידיים של המשפחה, בהתאם לתוכנית ההתערבות שנבנתה עמה.

משולם נהרי: בקיצור, זו מעטפת שניתנת לאנשים נזקקים, ששם הכול מרוכז – מיצוי זכויות, העצמה, וכל הדברים שנצרכים, ולא עוד התור הזה שעומדים בו במשרד לשכת הרווחה, שלא מוסיף הרבה כבוד לאנשים, ולכן אנשים נמנעים מלגשת לשם.

משולם נהרי: פה הם באים למקום שהוא מובנה, מקום חם, מקום נעים, מקום שנותן להם הרגשה טובה.

משולם נהרי: כדאי וטוב לבקר המקומות האלה.

משולם נהרי: אני רואה בזה בשורה.

משולם נהרי: כמדד הצלחה של התוכנית נקבע ש-50% מהמשפחות ישפרו את מצבן לפחות בשלושה יעדים, הכוללים – שילוב או קידום בתעסוקה, שיפור מיומנויות בניהול תקציב משפחתי חכם, צמצום משמעותי של תלות המשפחה בשירותי הרווחה, הגברת היכולת למיצוי הזכויות של המשפחה, הרחבת מערכות התמיכה הטבעיות ותחושת שייכות לקהילה, שיפור התפקוד בין בני המשפחה ובין המשפחה לסביבתה.

משולם נהרי: מרכיב אחר של התוכנית, לצד הטיפול הפרטני הממוקד במשפחות, הוא מרכזי העוצמה שהוקמו ומופעלים ב-95 יישובים; מרכזי העוצמה הם מרכזים ייעודיים המבקשים להבטיח הנגשת שירותים למיצוי זכויות, על רצף שממתן מידע ועד סנגור אקטיבי, ומופעלות בהן תוכניות מגוונות לקידום זכויות.

משולם נהרי: מוצעות בהן תוכניות קבוצתיות וקהילתיות בדגש על תחום התעסוקה, אך גם תוכניות להעצמה ושיקום כלכלי.

משולם נהרי: מרכיב חשוב נוסף במרכזים הוא קידום שינוי מדיניות חברתית לטובת אנשים שחיו בעוני.

משולם נהרי: מרכזי התעסוקה – תוכנית לשילוב וקידום תעסוקתי למשפחות מוחלשות.

משולם נהרי: תוכנית זו פועלת בחמישה יישובים.

משולם נהרי: בבסיס התוכנית – ראיית הפרט בארבעת המעגלים המרכזיים של חייו: האישי, המשפחתי, הקהילתי והתעסוקתי.

משולם נהרי: השירותים ניתנים תוך איגום ידע ומשאבים מגורמים מקצועיים שונים לקידום התעסוקה.

משולם נהרי: אוכלוסיית היעד של מרכזי התעסוקה היא: 1. לקוחות הרווחה, המתקשים להשתלב בעולם העבודה, חסרי תעסוקה או כאלו שרוצים לשדרג את מעמדם המקצועי או להגדיל את הכנסתם; 2. לקוחות בעלי חסמים תעסוקתיים, נעדרי מיומנויות עבודה, השכלה וניסיון מקצועי, ובעלי בעיות רגשיות וקשיי הסתגלות.

משולם נהרי: מרכזי התעסוקה פועלים על-פי כמה עקרונות: עבודה רב-מערכתית, איגום משאבים, הסרת חסמים תעסוקתיים אישיים, משפחתיים, קהילתיים, תרבותיים וכלכליים, התערבות רגישת-תרבות, מיקוד כוחות ושימוש במשאבי הקהילה, שילוב איכותי ארוך טווח בתעסוקה וליווי לכל אורך התהליך, קידום והכשרה מקצועית, תוכנית ממוקדת תוצאות.

משולם נהרי: תוכניות נוספות של המשרד המהוות מסלול מורחב של מרכזי התעסוקה – תוכנית "אשת חיל" המיועדת לאוכלוסייה הערבית ולאוכלוסיית העולים, פועלת בכ-70 יישובים בארץ.

משולם נהרי: היא הוקמה במטרה לספק לנשים את הכלים הנדרשים לשילובן המוצלח בשוק העבודה, באמצעות הגברת המוטיבציה, פיתוח מסוגלות תעסוקתית, הקניית מיומנויות נדרשות ומתן ליווי והכוונה אישית וקבוצתית להתפתחות מקצועית, תעסוקתית והשכלתית.

משולם נהרי: תוכנית "תעסוקה לרווחה" פועלת ב-20 יישובים ונותנת ליווי כלכלי ושילוב בתעסוקה כאמצעי ליציאה מעוני עבור משפחות המוכרות במחלקות לשירותים חברתיים.

משולם נהרי: תוכנית מפ"ה – משפחות פוגשות הזדמנות – תוכנית הפועלת בשמונה יישובים במחוז הדרום, בדגש על עבודה עם משפחות, על מיצוי זכויות ושיפור התפקוד, בליווי אינטנסיבי של עובדים סוציאליים.

משולם נהרי: ביטחון תזונתי – הטיפול בנושא זה הוא אחד הצעדים המשמעותיים שננקטים כדי להרחיב את הסיוע לנזקקים ולצמצם את תופעת העוני והפערים החברתיים.

משולם נהרי: בתקופת הכנסת התשע-עשרה נעשו כמה מהלכים בנושא, חלקם הגדול ברוח המלצות דוח מבקר המדינה; הושקה תוכנית להגברת הביטחון התזונתי, הוקצו עבורה לראשונה תקציבים ממשלתיים, שנועדו בין היתר לסייע במפעל הזנה לאספקת ארוחות לאוכלוסיות נזקקות.

משולם נהרי: 70,000 ילדים נוספו למפעל ההזנה.

משולם נהרי: אלפי עובדים עניים עם צרכים מיוחדים וקשישים במועדוניות מועשרות מקבלים בכל יום ארוחה חמה, ועוד.

משולם נהרי: המועצה לביטחון תזונתי בוחנת דרכים לסייע למשפחות נזקקות ולגבש המלצה מיטבית לממשלה, בין היתר על-ידי בחינת עלויות של סלי מזון, הורדת מע"מ, הורדת מסים, פיקוח על מחירים, סיוע כספי ועוד.

משולם נהרי: בעניין התקציב – הממשלה הקצתה כ-230 מיליון ש"ח לנושא הביטחון התזונתי, מהם 170 מיליון ש"ח הוקצו לתוכניות הזנה שונות, קיימות ופעילות, עבור תלמידים ואזרחים ותיקים, ו-60 מיליון ש"ח הוקצו לטובת סיוע ישיר למשפחות נזקקות באמצעות עמותות המזון, אולם הדבר לא הגיע לידי יישום בגלל בעיות משפטיות הקשורות להתקשרות של העמותות על-פי מכרזים.

משולם נהרי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, סגן השר נהרי.

יואל חסון: מה אתה מציע?

משולם נהרי: אני מציע להסתפק בתשובה.

יעקב מרגי: מה פתאום, ועדה.

יואל חסון: הוא מציע להסתפק בתשובה.

יעקב מרגי: ועדה, ועדה.

יואל חסון: טוב, זאת עמדת הממשלה.

יעקב מרגי: לא, הוא יכול, הוא מתיישר אתנו.

יואל חסון: אתה מתיישר, אדוני?

משולם נהרי: אתיישר.

יואל חסון: יתיישר.

יואל חסון: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

יואל חסון: מי שבעד ועדה – אלא אם כן יש הצעות נוספות.

יואל חסון: יש הצעות נוספות?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: אז הצבעה – מי שבעד ועדה יצביע בעד ועדת העבודה והרווחה.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יואל חסון: חברת הכנסת ברקו, הקפידי להצביע.

ענת ברקו: הצבעתי.

יואל חסון: כל הכבוד.

ענת ברקו: אתה נוזף בי לשווא, אני ממלאת את חובתי כשליחת ציבור.

יואל חסון: לא, גברתי, אני רוצה לוודא שאת מצביעה גם בנושאים שאינם טרור.

יואל חסון: עשרה בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: הנושא יועבר לדיון בוועדת העבודה והרווחה, חבר הכנסת מרגי.

יואל חסון: המשך פעילות בתי-החולים הפסיכיאטריים הפרטיים

יואל חסון: המשך סדר-היום, הצעות לסדר-היום בנושא: המשך פעילות בתי-החולים הפסיכיאטריים הפרטיים, הצעות מס' 2122 ו-2191.

יואל חסון: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, יש מקומות שהכנסת מעדיפה שלא להסתכל לכיוונם, בדרך כלל מדובר במקומות שהם בקצה הסקאלה החברתית, ואין שום ספק שבתי-החולים לפגועי נפש, או יותר נכון המוסדות המטפלים בפגועי נפש, הם מסוג המקומות הללו; אף שאני יודע, אדוני השר, שאתה ביקרת במקום, כחלק מהמדיניות שלך להגיע – בפעלתנות הידועה שלך – בהפתעה לכל מקום ולראות את הדברים בזמן אמת, ועל כך, קודם כול, אני מברך אותך.

איציק שמולי: אנחנו, חבר הכנסת גילאון ואני, ביקשנו להעלות על סדר-יומה של הכנסת את הנושא של המשך פעילות בתי-החולים הפסיכיאטריים הפרטיים.

איציק שמולי: באוקטובר 2012 זעזעה את מערכת הבריאות בישראל פרשת "נווה יעקב" – יש שני מוסדות שמטפלים, אחד מהם הוא "נווה יעקב" והשני "אילנית" – מוסד שמקבל תהודה בתקשורת, בעיקר בתוכנית של קרן נויבך אבל לא רק.

איציק שמולי: באותו תחקיר, אדוני היושב-ראש, עשרות אנשי צוות, בהם גם המנהלים והבעלים של מוסד החוסים הפרטי, נחקרו בחשד לתקיפה של חסרי ישע, התעללות, הזנחה, עבירות מין ואי-דיווח.

איציק שמולי: למחרת המוסד נסגר על-ידי משרד הבריאות.

איציק שמולי: עקב אותה פרשה אומללה הקים משרד הבריאות צוות, ובעצם המגמה שהסתמנה אז הייתה לוותר על המוסדות הפרטיים ולסגור את שני המוסדות הנותרים, "נווה שלווה" ו"אילנית" – סליחה, אתה תתקן אותי לגבי השם הראשון.

איציק שמולי: גם השרה לשעבר, שרת הבריאות לשעבר, התבטאה בדבר הצורך לסגור את המוסדות, והגדיל לעשות מנכ"ל משרד הבריאות הקודם, שאמר, אדוני היושב-ראש, "אלו לא בתי-חולים, והפתרון שהם מציעים הוא אכסון של מטופלים ולא טיפול בהם.

איציק שמולי: יש מעט מאוד שיקום ומעט מאוד רווחה".

איציק שמולי: בינואר 2014 שלח מנכ"ל משרד הבריאות הודעה לבעלי "אילנית" על הפסקת ההתקשרות עמם, וחודשיים אחרי זה, אחרי שהוא עזב את תפקידו, פרסם המשרד מכרז להפעלת הוסטלים ודירות מוגנות בקהילה כחלופה לחלק ממטופלי "אילנית" ו"נווה שלווה".

איציק שמולי: באותו חודש, כאמור, הודיע גמזו על עזיבתו, ולאחר מכן השתנה הכיוון.

איציק שמולי: אנחנו למדים, כבוד השר, שלא זו בלבד שהמוסדות האלו ימשיכו לפעול, אלא שהמכרז בעצם מדבר על פתיחה של מסגרות פרטיות חדשות לטיפול באותם חוסים.

איציק שמולי: עכשיו, יש כמה בעיות, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: המוסדות האלה הם בעייתיים מכמה סיבות.

איציק שמולי: קודם כול, יש טענה קשה, כבוד השר, על סטנדרטים נמוכים במיוחד באותם המקומות.

איציק שמולי: יש בעיה קשה – טענה קשה שעולה – בדבר חוסר רגולציה מספקת מצד משרד הבריאות.

איציק שמולי: זאת לא ביקורת פרסונלית, אלא ביקורת מערכתית – שהיא לא מספיק מתואמת ולא מספיק ברורה.

איציק שמולי: והשאלה שלנו, כבוד השר, האם, בהינתן התנאים האלה – בכלל, האם תחום כזה צריך להיות מנוהל על-ידי גופים פרטיים?

איציק שמולי: זו שאלה אחת.

איציק שמולי: ושאלה שנייה, האם באמת הרגולציה של משרד הבריאות תבטיח שמקרים כמו אלו שקרו בשנת 2012 לא יחזרו?

איציק שמולי: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שמולי.

יואל חסון: שר הבריאות – בבקשה, אדוני.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מחלקות האשפוז ב"אילנית" וב"נווה שלווה", שני בתי-החולים הפסיכיאטריים הפרטיים שקיימים כיום בישראל, מטפלות כיום בכ-150 אנשים אשר להם לקות כפולה, הפרעה נפשית והנמכה קוגניטיבית, המצריכה התייחסות טיפולית ייחודית.

יעקב ליצמן: מאז פרשת "נווה יעקב", ולאור ההחלטה של מנכ"ל משרד הבריאות לשעבר, פרופסור רוני גמזו, מוביל המשרד תהליך לבניית שירות חדש המותאם לאוכלוסייה זו.

יעקב ליצמן: מודל השירות החדש: קהילה שיקומית בגישה אקולוגית, מגדיר מחדש את הגישה הטיפולית לאוכלוסייה זו, תוך שימת דגש על אוריינטציה שיקומית וקידום יכולותיהם התפקודיות בהיבטי חיים שונים.

יעקב ליצמן: הגישה האקולוגית-סביבתית מתייחסת לסביבות ולמעגלים השונים שבהם נמצא האדם – האישי, המשפחתי, הקבוצתי והקהילתי, ושמה דגש על השתלבותו של האדם בכל אחד מהם.

יעקב ליצמן: יצוין כי בשל מורכבות הקשיים שעמם אוכלוסייה זו מתמודדת, ולאחר שהמשרד קיים בחינה מעמיקה של הגישה המתאימה ביותר לקידום הדיירים במחלקות אלו, נבחרה גישה טיפולית המאזנת בין הרצון לקידום תפקודי ושילוב בחיי קהילה ובין היכולת להעניק סל רחב של שירותים במסגרת מתאימה.

יעקב ליצמן: תהליך זה של יישום מודל השירות המתאים ביותר לאוכלוסייה זו נמצא בשלבים אחרונים לקראת פרסום מכרז להפעלת שתי מסגרות של קהילות שיקומיות בגישה אקולוגית.

יעקב ליצמן: הסטנדרט השירותי החדש שנכתב למכרז והמבטא את עקרונות המודל שפורטו לעיל שונה לאין ערוך מצורות העבודה שמתקיימות היום ב"אילנית" וב"נווה שלווה", הן מבחינת מרחבי המגורים, חלוקה, פונקציות, פעילות ותכולה, והן בהיקפי משרות העובדים המקצועיים והפארה-מקצועיים.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות צופה כי כמה ספקי שירות יגישו הצעות להפעלת המסגרות האלה ומהם ייבחרו המפעילים של השירותים.

יעקב ליצמן: לא מן הנמנע שגם המפעילים הנוכחיים של "אילנית" ו"נווה שלווה" יגישו הצעותיהם להפעלת המודל החדש, אולם יודגש כי לנוכח השוני המהותי בין אופן הפעלת שירותים אלו כיום ב"אילנית" וב"נווה שלווה" ובין הסטנדרט החדש הכלול במכרז, יידרשו מסגרות אלה להתאמות רבות ומשמעותיות של התשתיות, כוח-האדם ושיטות העבודה כדי שיוכלו לעמוד בתנאי המכרז.

יעקב ליצמן: אם יעשו כן, תעמוד להן הזכות להתמודד במכרז כמו לכל ספק שירות אחר.

יעקב ליצמן: אשר להיבטי הפיקוח והבקרה, הקהילות השיקומיות בגישה האקולוגית יהיו כפופות ישירות למטה בריאות הנפש במשרד הבריאות ותעמודנה בפיקוח אינטנסיבי של צוותי הבקרה של המשרד.

יעקב ליצמן: לצורך זה ייבנה כלי בקרה ייעודי למסגרות החדשות שיוקמו, שיבחן עמידה בכל תנאי הנוהל ואיכות חיים מיטבית למטופלים.

יעקב ליצמן: זו התשובה הפורמלית.

יעקב ליצמן: עכשיו אני אסביר לך.

יעקב ליצמן: הייתי שם.

יעקב ליצמן: נעשה ביקור פתע עם חבר הכנסת אילן גילאון, ביקרנו במקום והקפדתי להיכנס לכל החורים, לא ויתרתי על שום דבר: מטבח, שירותים, מחסן, וזו הפעם השנייה שאני שם.

יעקב ליצמן: הייתי כבר פעם, לפני כמה שנים – ללא הכר.

יעקב ליצמן: שיפור באלף מעלות.

יעקב ליצמן: לך אני אומר: נקי, מצוחצח, מסודר, חבל על הזמן.

יעקב ליצמן: למחסן נכנסתי, הכול – והם לא ידעו שאנחנו באים.

יעקב ליצמן: מאיפה אני יודע שלא ידעו?

יעקב ליצמן: כי לא רצו להכניס אותנו, מלמעלה, עד שהזדהיתי כשר.

יעקב ליצמן: באתי עם טלוויזיה גם; רדיו, טלוויזיה.

יעקב ליצמן: לכן, אני אומר: לא דנים.

יעקב ליצמן: זה א. ב.

יעקב ליצמן: מה הטענה של חברי הכנסת, של אילן, שאני מזדהה אתה?

יעקב ליצמן: וגם קורא – אצל קרן נויבך, כשעליתי לתוכנית, ואני לא יכול לעזור בזה – על אלימות.

יעקב ליצמן: אילן טען שהייתה אלימות.

יעקב ליצמן: אני, כרשות, כפוף למשטרה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע שום דבר אחר.

יעקב ליצמן: אני לא שוטר, לא חוקר, לא בודק.

יעקב ליצמן: הגשנו תלונה למשטרה, המשטרה טיפלה, סגרו את התיק; כך אני שומע.

יעקב ליצמן: אז אני לא יכול לבוא בטענות למשטרה שסגרה את התיק.

יעקב ליצמן: מי אני שאכריע בדבר?

יעקב ליצמן: אני חייב לקבל מה שהמשטרה אומרת.

יעקב ליצמן: אני נגד אלימות.

יעקב ליצמן: אגב, אני בודק אפשרות, ואני לא מתחייב – אני אומר במפורש, לא מתחייב – אבל אני בודק אפשרות שמישהו שתפסו, והוא מואשם – לא מואשם בפועל אבל חושדים בו שהוא הרביץ, יכול להיות שאנחנו צריכים להשעות אותו.

יעקב ליצמן: לא לפטר, כי אנחנו לא יודעים מה שהיה – – –

איציק שמולי: זה קיים במשפחתונים, אגב.

יעקב ליצמן: כן, אבל מה שיקרה כאן, ואני בדקתי את זה במהלך הסיור: במקום הזה, כמו בעוד מקומות, יש כמה אנשים אלימים, לאו דווקא חולי נפש, כאילו זה חולי נפש אלימים, אני לא רוצה להגיד לך מאיזה אוכלוסיות.

יעקב ליצמן: עכשיו, טענו אנשי המקום, וזה אמת, שלפעמים לא נותנים להם – לשם, תיאורטית – אז הוא אומר: אני אגיד שהתחלת אתי.

יעקב ליצמן: אז צריך להיזהר מאוד במה שאנחנו עושים.

יעקב ליצמן: אני לא שוטר, לא שופט, לא יודע מה להגיד על זה.

יעקב ליצמן: בגלל זה אני צריך הרבה שיקול דעת לראות מה צריך לטפל במקרים של – – –

איציק שמולי: אדוני, אולי אתה יכול להציע, אני לא יודע אם זה קיים או לא, אבל זה עולה לי עכשיו בראש, כתיבה של איזשהו קוד אתי לאותם מוסדות.

איציק שמולי: למשל – –

יעקב ליצמן: הוא יבוא.

יעקב ליצמן: בוא, אני אגיד לך – – –

איציק שמולי: שנייה אחת.

איציק שמולי: – – אחת הדוג

איציק שמולי: מאות שנותנים לנו זה שקושרים אנשים למשך שלוש-ארבע שעות לכיסא.

איציק שמולי: אני לא יודע – –

יעקב ליצמן: שמולי, שמולי – – –

איציק שמולי: – – להגיד איפה נגמר הקו המקצועי.

יעקב ליצמן: איציק, יש ועדות שמאשרות את זה בכל מקום כזה.

יעקב ליצמן: צריך לזה אישור מיוחד, יש בידוד, יש הרבה דברים, ויש.

יעקב ליצמן: לזה צריך אישור מיוחד, זה לא סתם.

יעקב ליצמן: רציתי לראות גם את הכיסא, איך זה נראה, בדקתי את כל הדברים.

יעקב ליצמן: אז – קטונתי מלהגיד לך כרגע שיש לי – אני נוטה, לבי נוטה, שמישהו שמאשימים אותו שניסה באלימות, במקומות כאלה – להשעות עד בירור.

יעקב ליצמן: בד בבד, לבי גם אומר לי – אני מדבר אתכם פתוח, שלא תגידו לי שהחלטתי, שיגידו: הוא אמר מעל בימת הכנסת – אני מדבר אתכם, בעצם מתייעץ אתכם גם כן.

יעקב ליצמן: לעומת זאת, יש עוד דבר: לחייב את המשטרה; שהוא צריך לתת החלטה בתוך שבוע ימים.

יעקב ליצמן: אי-אפשר להשעות סתם ככה.

יעקב ליצמן: אז מצד אחד אני משעה, מצד אחד אני צריך אישור של המפכ"ל שהוא מתחייב לי שבתוך שבוע ימים הוא גומר את התיק הזה, לכאן או לכאן.

יעקב ליצמן: לא משנה לי מה, אבל תחליט.

יעקב ליצמן: אל תסחבו את זה – לא יודע.

יעקב ליצמן: ואז, יש לי סמכות, ומוסרית גם כן, להגיד: הנה, אני משעה אותו – אם אני יודע שבתוך שבוע ימים הכול מתבהר.

יעקב ליצמן: אני לא אוריד לו כסף, חלילה וחס, אבל אני מדבר על תכל'ס.

יעקב ליצמן: זאת התשובה שלי.

יעקב ליצמן: אני, אין לי בעיה לדון בוועדה; אם אתם רוצים, אין שום בעיה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת שמולי, לוועדה?

איציק שמולי: עבודה ורווחה.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אז אנחנו נצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יעקב ליצמן: יום טוב.

נורית קורן: יום טוב.

נורית קורן: תודה, אדוני השר.

נורית קורן: בעד – 6, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נורית קורן: קמפיין עידוד ההימורים של מפעל הפיס

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום: קמפיין עידוד ההימורים של מפעל הפיס, מס' 2154 ו-2181.

נורית קורן: חבר הכנסת רועי פולקמן, בבקשה, וחברת הכנסת מרב מיכאלי אחריו.

נורית קורן: משיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

רועי פולקמן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, בימים האחרונים אנחנו עדים לקמפיין שיווקי לעידוד הימורים.

רועי פולקמן: הוא עוסק – בשתי צורות, הייתי אומר קמפיין מתוחכם – אחד עוסק בסיפור של כמה ההימורים האלה מועילים לעם ישראל, כלומר, בזכות הפיס אנחנו מפתחים, בונים בתי-ספר, ודרך אגב, אכן כך.

רועי פולקמן: מצד שני גם יוצאים בקמפיין כמה חשוב, כשכבר מהמרים, להמר באחריות.

רועי פולקמן: וגם הדבר הזה מוסכם, רק – הדבר המרכזי שהציק לי בסיפור הזה, וזה פרי תהליכים שכבר מתנהלים תקופה ארוכה, זה שאני מצפה ממפעל הפיס, וגם מהטוטו, לעשות מעשים, ולא רק לצאת בקמפיין שבסוף גורם לאדם הפשוט לחשוב – כל אדם – ש-1.

רועי פולקמן: זה טוב שהוא מהמר, ו-2.

רועי פולקמן: זה באמת רק עניין של אחריות.

רועי פולקמן: ועוד יותר מזה, כמובן, במקביל לכל הקמפיינים האלה, כל אדם חולם שאראלה תתקשר אליו – –

נורית קורן: חלום.

רועי פולקמן: – – חלום של כל אדם, ובאמת זה קמפיין שיווקי מאוד מאוד מוצלח.

רועי פולקמן: עכשיו, אנחנו שומעים הרי סיפורים לא מעטים על התמכרות להימורים, ואנחנו גם שומעים לא מעט סיפורים על אנשים שגם אם הם לא מכורים להימורים, היקף ההשקעה וההוצאה שהם מוציאים על הימורים הוא כזה שפוגע בתפקוד של המשפחה.

רועי פולקמן: זה יכול להיות אדם שלוקח את קצבאות הילדים ובמקום לקנות בהן בגדים לילדיו הולך ומהמר בשביל החלום להרוויח יותר.

רועי פולקמן: והפרסום הזה, כאילו באצטלה של להיות אחראיים, וזה גם טוב, אז – מה שמפריע לי בקמפיין האחריות הוא זה: האמירה אומרת: תשמעו, זה התפקיד שלכם להיות אחראיים.

רועי פולקמן: אנחנו נפתח את ההימורים כמה שיותר – ובימים אלה הוקמה ועדה במשרד האוצר, בראשות מנכ"ל משרד האוצר, שתכליתה לבדוק את נושא ההימורים, כולל שאלה שלא קיבלה מענה שנים רבות והיא: מהו היקף ההימורים הרצוי, כי הטענה הקבועה שמושמעת על-ידי גופי ההימורים היא: אם לא יהמרו אצלנו, חוקית, ילכו להימורים הלא-חוקיים.

רועי פולקמן: אז אכן יש פה שאלה, מהו המינון הנכון שבו צריך לאפשר הימורים, אבל השורה התחתונה, מבחינתי, ועליה נסובה כל ההצעה לסדר-היום, היא שזה לא מספיק שגופי ההימורים במדינת ישראל יצאו בקמפיין "קחו אחריות".

רועי פולקמן: מבחינתי, צריך לעשות מעשים.

רועי פולקמן: המעשים שצריך לעשות, בשלב הראשון – כי יש הרבה נושאים שקשורים להסדרה, אבל הדבר הראשון, וגם הנחתי הצעת חוק בנושא הזה, בנושא כרטיס שחקן – הדבר הבסיסי ביותר שאני דורש בנושא ההימורים הוא אחד: בכל הימור במנגנון חוקי במדינת ישראל יידרש זיהוי.

רועי פולקמן: היום במפעל הפיס, בין 20% ל-30% מהכספים, מהרווחים, מגיעים מהימורים במכונות מזל או בכרטיסי זיהוי שאינם מזוהים.

רועי פולקמן: בהימורים אחרים אתה צריך לתת כרטיס אשראי, זה חלק מהם; בטוטו בכלל אין זיהוי.

רועי פולקמן: אז – 1.

רועי פולקמן: חייב להיות זיהוי.

רועי פולקמן: כלומר, אדם בא להמר, שיוציא כרטיס.

רועי פולקמן: וכמובן, גם הגבלת גיל, כדי למנוע – שילדים לא יהמרו.

רועי פולקמן: הדבר השני הוא עניין ה-limit, ההגבלה.

רועי פולקמן: אדם הוציא כרטיס שחקן, לא בקפריזה של רגע, הוא לא נגרר לזה.

רועי פולקמן: הוא אומר: אני מוציא כרטיס, ואני קובע שאני יכול להוציא בחודש עד 200 שקלים על הימורים, מכל סוג.

רועי פולקמן: וכשאני בא להמר בטוטו או בלוטו, בפיס או בכל דבר אחר, אני מעביר את הכרטיס שלי.

רועי פולקמן: זה גם מזוהה שמית, וזה גם מוגבל, ואם עברת את הסכום אומרים לך: אדוני, הגדרת כרטיס, הגדרת שאתה לא מוציא יותר מ-200 שקלים בחודש, אתה לא יכול יותר להמר החודש.

רועי פולקמן: שני דברים בסיסיים, שהם מעבר לאמירה "קחו אחריות".

רועי פולקמן: כי עובדה שאם היינו לוקחים אחריות לכל דבר – לא סתם אנחנו מעלים מחירים של סיגריות; הרי היה אפשר למכור את הסיגריות במחיר אפס ולהגיד: תשמעו, קחו אחריות.

רועי פולקמן: אנחנו יודעים שיש פה התמכרות.

רועי פולקמן: יש פה איזון מסוים בין התפקיד של המדינה להגן על אנשים לבין פתרונות – – –

נורית קורן: נא לסיים.

רועי פולקמן: אני מסיים.

רועי פולקמן: ולכן, המסר שלי הוא פשוט: קמפיין זה טוב; אין ספק שיש גם היגיון מסוים בלהרשות הימורים חוקיים במדינת ישראל.

רועי פולקמן: אבל אני מצפה שנקדם במהרה הן את הזיהוי והן את ההגבלה, לפחות כצעד ראשון.

רועי פולקמן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

נורית קורן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי וחברתי חברת הכנסת, קודם כול, "בזכות הפיס"?

מרב מיכאלי: לא, לא בזכות הפיס, בזכות הכסף של הציבור שמהמר במפעל הפיס, וחלק ניכר מהציבור הזה זה דווקא הציבור המוחלש והמוחלשת ביותר במדינת ישראל, שהכסף שלו דרך מפעל הפיס בא כאילו לעשות דברים טובים, אחרי שהוא עושה דברים מאוד רעים לכל האנשים האלה, שמהמרות ומהמרים במפעל הפיס.

מרב מיכאלי: זה בעצם סוג של מס עקיף.

מרב מיכאלי: המדינה צריכה כסף לבנות כיתות?

מרב מיכאלי: בואו ניקח, נהמר, ניתן למי שאין לה כסף להמר, ומהכסף הזה נבנה כיתות או נבנה אולמות פיס או מתנ"סים או מה שזה לא יהיה.

מרב מיכאלי: זה בעצם מיסוי, וזה המיסוי הכי גרוע שיש; הוא עקיף, הוא סמוי, והוא לוקח מהאנשים שהכי פחות צריך לקחת מהם.

מרב מיכאלי: להמר באחריות?

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות על הימורים – זה אחד הדברים הממכרים ביותר שיש.

מרב מיכאלי: אז מצד אחד לאפשר את זה ומצד שני לבוא ולהגיד: לא לא לא, אבל תהיו אחראיים?

מרב מיכאלי: זאת אומרת לשים מכשול לפני עיוורות ועיוורים, אבל ממש מכשול בסדר גודל – לשים קיר; הם מתנגשים, ואומרים: תלכו באחריות, חברים, לא יפה.

מרב מיכאלי: אז באמת, הציניות היא מאוד מאוד מרשימה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, חברי מר פולקמן ציין את זה – רבע מהרווחים של מפעל הפיס, חברי מר פולקמן, רבע מהרווח – לא מההכנסות, מהרווח הנקי של מפעל הפיס – בא לו ממכונות ההימורים האלקטרוניות, שהן הדבר הכי ממכר שיש, לא רק כי זה לא מזוהה, אלא כי זה אלקטרוני, מנצנץ, המהירות של הסיפוק המיידי היא מדהימה, אתה עושה עוד סיבוב, ועוד סיבוב, ועוד סיבוב, ממש כמו וגאס – זה ממש קזינו ברישיון.

מרב מיכאלי: זה הכי ממכר שיש.

מרב מיכאלי: זה רבע מהרווחים שלהם, ואת זה, חברי היקרים, את זה מפעל הפיס לא מפרסם, וזה הדבר הכי נגיש, שנמצא בפיצוציות – 500 כאלה ברחבי הארץ, 500 – נגישות גם, אגב, לבני-נוער; ואגב אותן מכונות בדיוק כמו המכונות הלא-חוקיות, מה שמאוד מאוד מקשה להבדיל מה הן המכונות החוקיות ומה הן המכונות הלא-חוקיות, והמשטרה היא הראשונה שאומרת את זה.

מרב מיכאלי: והמשטרה, שהיה צריך להיוועץ בה לפני שנתנו למפעל הפיס את הרישיון הזה, לא נועצו בה.

מרב מיכאלי: והמשטרה תגיד לכם כמה פשע פורח מסביב למכונות האלה.

מרב מיכאלי: עכשיו, מפעל הפיס עצמו נוהג בחוסר אחריות נורא, ולא רק בחוסר אחריות, אלא בניגוד לחוק.

מרב מיכאלי: מפעל הפיס עצמו לא עומד בתנאי ההיתר שלו, שיש לו, ההחרגה הזאת מחוק העונשין.

מרב מיכאלי: ההיתר שהוא קיבל בשביל מכונות המזל האלה – הוא אמור לעמוד על החזר של 90% למהמרות ולמהמרים; הוא לא מגיע אפילו ל-70%.

מרב מיכאלי: אז כן, היה דוח של מבקר המדינה, ומפעל הפיס אמר: כן כן, אנחנו נתקן, אנחנו נתקן, אבל הם לא עומדים בתנאים שהם מחויבים בהם, זאת אומרת: הם לוקחים מהציבור המהמר והמהמרת הזה עוד יותר ממה שמותר להם לקחת.

מרב מיכאלי: עכשיו צריך להגיד בסוגריים דבר מאוד חשוב – יכול להיות שהמדינה צריכה לאפשר הימורים מתקבלים על הדעת, כאלה של פעם בשבוע, אולי כאלה של אפילו פעם ביום – של אחד, אבל בואו נזכור שכל זה מדובר פה, בינינו, כשראש הממשלה שוקל ברצינות גמורה לפתוח קזינו, לא של הממשלה, במדינת ישראל, להגדיל את ההתמכרות, להגדיל את המיסוי העקיף הזה, לטובת אנשים שהם גם לא המדינה והם לא כיתות לימוד.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד, גבירותי ורבותי, אני הגשתי הצעת חוק לביטול מכונות המזל של הפיס.

מרב מיכאלי: זה הדבר הראשון שצריך לעשות, כי זה הנזק הכי גדול, זה הנזק הכי גדול לציבור.

מרב מיכאלי: אני שמעתי – בכל הנקודות האלה, שהייתי בהן, אמרו לי כל פעם: תבואי ביום שמחלקים את דמי הביטוח הלאומי, ותראי את הציבור חוצה מסניף בנק הדואר, הם מקבלים את הכסף מביטוח לאומי וחוצים לפיצוצייה הקרובה, מאחורי הווילון, מאחורי מה שזה לא יהיה, ויושבים שם וגומרים כמויות אדירות של כסף.

מרב מיכאלי: אני הגשתי את הצעת החוק הזאת.

מרב מיכאלי: לצערי, שר האוצר, שבעיקרון כבר התבטא בפומבי, שגם הוא מתנגד למכונות האלה וגם הוא מכיר בנזק הנורא שהן גורמות – הפיל אותה בוועדת שרים לחקיקה, פשוט הפיל אותה.

מרב מיכאלי: עכשיו, השר דרעי הגיש ערר, ושם זה עומד.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

מרב מיכאלי: אני מסיימת, אני מודה לך.

מרב מיכאלי: אז אני רק רוצה לנצל את ההזדמנות ולהזמין את חברי – א.

מרב מיכאלי: להפציר בחברי רועי פולקמן להפציר בשר האוצר לשקול מחדש את עמדתו בעניין זה; ב.

מרב מיכאלי: להזמין אתכם לכנס שאנחנו מקיימות ב-20 בחודש ינואר בעניין הימורים והתמכרויות למפעל הפיס, וכאמור לעשות גם את מה שאתה אמרת, הצעת, מר פולקמן.

מרב מיכאלי: אלה צעדים הכרחיים – ביטול המכונות הוא הצעד הראשון ההכרחי, וגם צמצום היקפי הפרסום של מפעל הפיס ושל ההימורים בכלל, גם הוא דבר שצריך לעשות.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר, בבקשה.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת – וחברות, הצעות דחופות לסדר-היום בעניין קמפיין עידוד ההימורים של מפעל הפיס.

יצחק כהן: הוראות ההיתר שניתן למפעל הפיס כוללות כיום מגבלות ברורות הנוגעות בעריכת פרסומות.

יצחק כהן: בעתיד, בהתאם להמלצות הצוות לגיבוש תוכנית להסדרה ולפיקוח על ההימורים החוקיים בישראל, בכוונתנו לאמץ את המגבלות הנוספות שנקבעו בעניין זה.

יצחק כהן: הצוות לגיבוש תוכנית להסדרה ולפיקוח על ההימורים החוקיים בישראל, שהוקם מכוח החלטת הממשלה מס' 4474 מיום 35 במרס 2012, במסגרת כתב המינוי של שר המשפטים דאז, ואשר השתתפו בו גם נציגי אגף תקציבים והחשב הכללי במשרד האוצר, בחן את ההיבטים השונים של פרסום ושיווק ההימורים ואת דרכי ההסדרה בתחום זה, ואלה עיקריהם: מוצע כי תיקבע הסדרה ייעודית לנושא הפרסום והשיווק של ההימורים.

יצחק כהן: בכלל זה מוצע לקבוע איסורים כלליים, דוגמת האיסור להציג את ההימורים כמשנים חיים, מהווים אלטרנטיבה לעבודה או פתרון לבעיות כלכליות וחברתיות – ראינו בשבוע שעבר; כולנו היינו עדים בזעזוע למקרה של אותו אב שהתמכר והסתבך בהימורים, ומכר את התינוקת שלו ב-100,00 שקל עקב הסתבכות בהימורים, עד כדי כך זה מגיע – ולמנוע הצגת תכנים הקושרים הימורים להצלחה בחיים, אטרקטיביות ותכונות חיוביות אחרות.

יצחק כהן: כמו כן, יש למנוע הכללת קטינים או סלבריטאים בפרסומות.

יצחק כהן: מוצע כי בהסדרה ייעודית תיכלל הסמכה לקביעה מפורטת של הנחיות לפרסום ושיווק הימורים, על-פי העקרונות שיימנו בהסדרה.

יצחק כהן: מוצע לשקול הטלת חובה לכלול תוכן מיידע ומזהיר במסגרת פרסום ההימורים, כגון סיכוי זכייה ואזהרת התמכרות.

יצחק כהן: מוצע כי הקווים המנחים אשר ייקבעו יחולו על מארגני ההימורים ויחייבו אותם, לגבי כלל הבמות ואמצעי הפרסום שבהם הם יבקשו לעשות שימוש.

יצחק כהן: מוצע עוד כי ההסכמה לקבוע הגבלות תשתרע גם על אופן פרסום דבר שנותן סיוע או חסויות.

יצחק כהן: ההמלצות האלה, בעיקרן, מחייבות עיגון בחקיקה.

יצחק כהן: טיוטת הדוח הופצה להערות הציבור, וטיוטה סופית צפויה לעבור לאישור נציגי הממשלה השונים בשבועות הקרובים.

יצחק כהן: לאחר אישור נציגי הממשלה השונים יוגש הדוח הסופי לאישור שרת המשפטים לשם יישום ההמלצות המוצעות בו.

יצחק כהן: לטעמי זה לא מספיק.

יצחק כהן: לטעמי, חברת הכנסת מרב מיכאלי, כשם שיש – להבדיל, או אם אפשר לקחת בהשאלה – את מאגר נתוני האשראי, יש גם מאגר של היכולות הכלכליות של המהמרים.

יצחק כהן: נחמץ הלב לראות שביום שמקבלים את הקצבה מביטוח לאומי דוכני הפיס מלאים בקשי-יום, אנשים עניים, שלא זזים מהדוכן עד שמתכלה להם כל הקצבה, הם חוזרים הביתה עניים, שבורים ורצוצים.

יצחק כהן: וזה חוזר על עצמו.

יצחק כהן: כל חודש את רואה את המחזה המחריד הזה, שאנשים עניים קשי-יום שמקבלים את הכסף מהביטוח הלאומי, רצים לדוכן הפיס ולא זזים ממנו עד שהם מכלים את כל ממונם.

יצחק כהן: לדעתי – מה שאני הצעתי לחברים באגף התקציבים, לחברי במקרו, לאיתי טמקין – אפשר בטכנולוגיה של היום לקבוע נתוני הימורים, כמו נתוני אשראי, אישיים.

יצחק כהן: אדם כמו חברתי, שתרצה להמר, היא תוכל להמר על סכום – או עני שירצה להמר, לא יוכל להמר על יותר מ-10 שקלים.

יצחק כהן: ואיך יהיה הזיהוי?

יצחק כהן: כמו הזיהוי היום במקומות עבודה, דווקא במקומות עבודה היי-טקיסטיים, שאת נכנסת, שמה את האצבע שלך על מכשיר מזהה.

יצחק כהן: אפשר שבכל דוכן, המהמר ישים שם את האצבע שלו והמכשיר לא יאפשר לו להמר על יותר ממה שהוא מסוגל.

יצחק כהן: וזה לא ניתן להעברה – אצבע אי-אפשר להעביר, זה לא כרטיס.

יצחק כהן: זה אמצעי חריג, אמצעי קיצוני, אבל לדעתי צריך לחשוב – הטכנולוגיה קיימת, זה יביא הרבה הרבה מזור, גם לכלכלה, אגב, שהכספים, המיליארדים האלה, וזה מיליארדים, במקום שילכו לצריכה – – –

מרב מיכאלי: מיליארדים.

יצחק כהן: מיליארדים.

יצחק כהן: אגב, אני חושב שתדברי על התקורות – התקורות שם מטורפות, גם מפרסום.

מרב מיכאלי: פרסום זה חלק מהתקורות.

יצחק כהן: התקורות הן מטורפות.

יצחק כהן: המיליארדים האלה, במקום שילכו לצריכה – אותם עניים, הלוא העניים האלה צורכים את הכסף, לצערי, הם לא חוסכים אותו.

יצחק כהן: אם במקום להמר היו הולכים לצריכה – ואז אותם מיליארדים היו מניעים את גלגלי המשק.

יצחק כהן: גם הכלכלה הייתה מאוד נהנית מהצריכה שהייתה כתוצאה מזה.

מרב מיכאלי: אדוני, המכונות זה 500 מיליון שקל שמתפנה לך לצמיחה לשנה.

יצחק כהן: זה המון, זה מטורף, זה מטורף.

מרב מיכאלי: בצעד אחד של ביטול המכונות.

יצחק כהן: אשר על כן, לא נעביר את זה – גברתי היושבת-ראש; אנחנו נעביר את זה לוועדה, ובוועדה אנחנו נמשיך לדון בעניין הזה, וניישם את כל ההצעות ואת כל ההחלטות, גם של חברי רועי פולקמן, גם של מרב מיכאלי וגם את מה שאני מציע.

יצחק כהן: ואני מאוד מקווה שבאוצר יקדמו את התוכנית הזאת, של הזיהוי האישי, וגם של נתוני אשראי, נתוני הימור.

יצחק כהן: לכל אחד יהיה נתון אישי, בכמה הוא מסוגל להמר.

יצחק כהן: אותו עני לא יוכל להמר על יותר מכמה שקלים בודדים.

יצחק כהן: ושוב אני אומר, הטכנולוגיה קיימת, צריך רק את הרצון.

יצחק כהן: אשר על כן, אני מבקש להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה, ברשות המציעים, להמשך דיון, אלא אם כן יש לכם – רועי?

יעקב מרגי: חינוך.

נורית קורן: חינוך.

יצחק כהן: או לוועדת החינוך.

יצחק כהן: כדי שזה לא יירקב בוועדת הכנסת, אני מבקש מהמציעים גם להעביר את זה לוועדת החינוך.

יצחק כהן: מה שתחליטו.

דב חנין: חינוך זה מצוין.

מרב מיכאלי: טוב.

יעקב מרגי: – – – כל ועדה – – –

מרב מיכאלי: מסכימה עם מרגי.

דב חנין: אבל חינוך זה רעיון טוב, כי השאלה – – –

נורית קורן: בסדר, אז אנחנו נעבור להצבעה.

יצחק כהן: חינוך.

נורית קורן: לחינוך.

נורית קורן: המציעים – הבעת דעה נוספת, של חבר הכנסת דב חנין.

יעקב מרגי: מכובדי סגן השר, מרגע שיוחלט על ועדת החינוך, ראשי מפעל הפיס לא – – –

יצחק כהן: הם יגידו לך כמה הם תורמים לטיפוח כיתות וכו'.

יעקב מרגי: לא לא, לא עושה רושם.

יצחק כהן: אולמות.

יעקב מרגי: לא עושה רושם.

יצחק כהן: אם כי האנשים במפעל הפיס הם אנשים טובים; היושב-ראש עוזי דיין הוא אדם מאוד טוב.

יעקב מרגי: – – –

נורית קורן: אדוני סגן השר, אתה יכול לרדת.

נורית קורן: אנחנו נצביע.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אדוני סגן השר, אני רוצה להצטרף לדאגה של המציעים מאותו קמפיין עידוד הימורים של מפעל הפיס, אבל גם, עמיתי חברי הכנסת, להזהיר את כולנו מסכנה אפילו עוד יותר קשה ועוד יותר חמורה שאורבת לפתחנו, וזה רעיון העוועים להקים קזינו במדינת ישראל.

דב חנין: ואני אומר בצער ובכאב, שהרעיון הזה מקודם בתמיכה של גורמים רבי כוח בממשלה.

דב חנין: זה רעיון מסוכן, זה רעיון אנטי-חברתי.

דב חנין: ההשלכות הכלכליות שלו הן מאוד מאוד מזיקות.

דב חנין: קזינו לא יהיה פתרון לא לתיירות, לא לתעסוקה, ובטח לא לעתידה של החברה הישראלית.

דב חנין: אני מציע שאדוני יושב-ראש ועדת החינוך, במסגרת הדיון שיתקיים בוועדה שלך, אני מציע שבאמת תעלה את השאלה העקרונית-יותר – האם יש רעיונות, ואיפה הם עומדים, לקדם, חוץ ממפעל הפיס, שכבר יש לנו, גם מפעלים פרטיים של קזינו בהיקפים גדולים במדינת ישראל.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: ואנחנו עוברים להצבעה – להעביר לוועדת החינוך.

נורית קורן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: ההצעות לסדר-היום תועברנה לוועדת החינוך.

נורית קורן: התוכנית להקמת גן לאומי בחוף פלמחים בסכנת ביטול

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעות הבאות לסדר-היום: התוכנית להקמת גן לאומי בחוף פלמחים בסכנת ביטול, מס' 2118, 2120, 2165 ו-2197.

נורית קורן: ישיב סגן שר האוצר יצחק כהן.

נורית קורן: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

נורית קורן: אחריה – חבר הכנסת דב חנין.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, השבוע התעוררנו לידיעה – הייתי אומרת – מבהילה.

תמר זנדברג: המאבק להצלת חוף פלמחים הוא אחד מהמאבקים הסביבתיים המוצלחים ביותר בשנים האחרונות; לדעתי אפילו אפשר לכנות אותו מאבק הדגל על השטחים הפתוחים, על החופים ועל העיקרון שהאינטרס הציבורי לשטח פתוח בחוף חשוב יותר מהאינטרס הכלכלי של יזם ושל כפר נופש.

תמר זנדברג: אני גאה – יושבת כאן עדי לוסטיג, שהובילה את המאבק הזה לביטול התוכנית, שיכולה – לפני תשע שנים, אם אינני טועה, הוא התחיל, כאשר היא וכמה תושבים נוספים שם באזור התעוררו בוקר אחד לתוכנית שעברה את כל האישורים, שהייתה תוכנית – כמעט כבר זהו, כפר הנופש היה בנוי, ועם המון רוח, המון נחישות והמון מאבק הצליחו לבטל תוכנית, באמת, כנגד כל הסיכויים.

תמר זנדברג: כשהמאבק הזה התחיל, אמרו: אין שום סיכוי, זהו, הדחפורים כבר בדרך, האישורים ניתנו, התוכנית עברה את כל השלבים, את כל שלבי התכנון.

תמר זנדברג: ולפני ארבע שנים, אחרי חמש שנים של מאבק, ניתנה הבשורה שכן, אפשר לנצח גם נגד כל הסיכויים, כאשר המטרה צודקת וכאשר האינטרס הציבורי גובר על האינטרס הנדל"ני והקנייני.

תמר זנדברג: ובאמת הוכרז גן, או הייתה הבטחה להכרזה על גן לאומי, שמתקדמת ממש עכשיו בוועדות התכנון.

תמר זנדברג: מדינת ישראל הייתה צריכה לעשות דבר אחד: להעמיד על כף המאזניים את אותו אינטרס ציבורי, את הצדק, את החוף, את חוף פלמחים, ועל הכף השנייה של המאזניים – כסף, פיצוי ליזמים.

תמר זנדברג: היזמים, מבחינתם, הלכו, עשו מה שהם יכולים, מה שהם צריכים – אישרו תוכנית, הובטחה להם איזושהי הכנסה מסוימת, ומגיע להם פיצוי, זה בסדר גמור.

תמר זנדברג: מדינת ישראל היא זו שהייתה צריכה לשלם את הפיצוי הזה.

תמר זנדברג: כשאני אומרת מדינת ישראל אני מתכוונת למשרד האוצר של מדינת ישראל, כי אצלו הכסף.

תמר זנדברג: והכול התקדם טוב ויפה, הלכו להליך בוררות אצל – היום – השופט מני מזוז, ומהרגע שהשופט מני מזוז התמנה לבית-המשפט העליון – אין בוררות, אין גישור, ובטייס אוטומטי התוכנית מתקדמת לקראת אישור, כאשר אם אין שיפוי ואין הסכמה על הפיצוי היא מתבטלת.

תמר זנדברג: וכאן אנחנו רואים את הכלל הידוע במאבקים ציבוריים: שהכישלון הוא תמיד סופי, אבל ההצלחה היא זמנית.

תמר זנדברג: אז הייתה לנו הצלחה, ועכשיו תורנו להוכיח שהיא לא זמנית, שבמקרה הזה ההצלחה והניצחון וההצלה של חוף פלמחים היא קבועה, והיא תישאר אתנו כאן, וחוף פלמחים יישאר פתוח לטובת הציבור, לטובת האינטרס הציבורי, וזה בסך הכול שאלה של כסף.

תמר זנדברג: אני יודעת איך הדברים האלה הולכים; בונים על זה שאנחנו נרדמנו.

תמר זנדברג: עשינו את המאבק, הלכה עדי לוסטיג עם הרסטות על הדיונות, על החול, הצטלמה, הכול טוב ויפה, אבל עכשיו בשקט בשקט יחזור כפר הנופש.

תמר זנדברג: וכאן התפקיד שלנו, חברותי וחברי חברי הכנסת, להרים את אותו רעש, את אותם דחפורים סביבתיים וירטואליים שינצחו את הדחפורים שעולים על חוף פלמחים, ולהראות שאנחנו כאן, בכנסת, נעמוד על כך שמה שהשגנו יישאר, הכסף יינתן לפיצוי – –

נורית קורן: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – וחוף פלמחים יינצל.

תמר זנדברג: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: אני רוצה לברך את הגברת לוסטיג; באמת, מאבקים אזרחיים מאוד מאוד חשובים.

נורית קורן: כל הכבוד.

דב חנין: אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, הכנסת נמצאת היום במבחן; המאבק שהתנהל בפלמחים הוא מאבק על חוף ים מאוד מיוחד, הוא מאבק על חוף ים מאוד יקר, אבל הוא גם מאבק על הדמוקרטיה.

דב חנין: כי אני זוכר את היום הראשון שהגעתי לחוף פלמחים ופגשתי את עדי וקבוצת חבריה המרשימים.

דב חנין: החבר'ה המדהימים האלה עשו מעשה, ואמרו: אנחנו לא הולכים לוותר, לא הולכים לוותר על חוף הים שלנו, לא הולכים לוותר על הסביבה שלנו, לא הולכים לוותר, גם אם מאחורי הגב שלנו, ובלי ידיעתנו, העבירו בסתר תוכניות בעייתיות.

דב חנין: אנחנו לא נוותר.

דב חנין: והם יצאו למאבק, אכן, כנגד כל הסיכויים, ועוררו דעת קהל, ועוררו ציבור, והזמינו אותנו, חברי הכנסת.

דב חנין: ואנחנו ניהלנו, גם בבית הזה, מאבק בוועדות השונות, ובעקבות פנייה שלנו, גברתי היושבת-ראש, נכנס לתמונה גם מבקר המדינה והוציא דוח רציני וחמור על מה שקרה בפרשת פלמחים.

דב חנין: ובעקבות כל המאבקים האלה התקבלה החלטה, ואנחנו בירכנו עליה, לעשות בפלמחים גן לאומי.

דב חנין: אדוני סגן שר האוצר, ההחלטה הזאת הייתה הישג משמעותי, אבל לא רק הישג סביבתי.

דב חנין: זה היה קודם כול הישג חברתי – אנחנו מדברים על חוף ים שהוא של המון המון אנשים באזורי מרכז הארץ ודרום-המרכז – וזה גם היה הישג דמוקרטי, כי זה הראה לאזרחים בישראל שכן, כאשר אנחנו משמיעים את קולנו, האזרחים, הקול הזה גם נשמע והקול הזה יכול להשפיע.

דב חנין: היום אנחנו נמצאים בעצם בתחנה האחרונה; בתחנה האחרונה שבה בעקבות כל התהליכים שהתבצעו צריך היה רק לשים את החתימה הסופית ולהוציא את המהלך הזה לדרך.

דב חנין: אדוני סגן שר האוצר, אל תיתנו שבמשמרת שלכם המהלך הגדול הזה ייעצר; אל תיתנו שבמשמרת שלכם הדבר הזה ייפול.

דב חנין: כן, צריך לפצות את היזמים, אבל זה כסף קטן יחסית לעומת התועלת החברתית הגדולה, הסביבתית, החברתית והדמוקרטית שבהצלת חוף פלמחים.

דב חנין: ובאותה הזדמנות, אדוני השר, אני רוצה לסיים בכך שכמו חוף פלמחים יש עוד חופים בארץ, וגם בהם אפשר לעשות את אותו מעשה נלוז ולהוציא מהמגירה תוכנית חבויה שאף אחד לא ידע עליה ואף אחד לא התנגד לה בזמן, כי היא קודמה בסתר.

דב חנין: ותוכניות כאלה, גם היום, מבחינה פורמלית, בכוחן לגבור על כל ההוראות הסביבתיות המתקדמות ועל כל ההגנות הראויות – –

נורית קורן: נא לסיים.

דב חנין: – – שאנחנו חוקקנו להגנת החופים.

דב חנין: ולכן, אדוני סגן השר, הפנייה שלנו אליך נוגעת לא רק לחוף פלמחים, אלא לכלל חופי ישראל.

דב חנין: ובחופי ישראל צריך להיות הכלל שאומר: הנורמות המתקדמות המודרניות חייבות להתגבר על התוכניות העתיקות.

דב חנין: זה נכון לפלמחים, זה נכון לחופים, זה נכון לחברה שאנחנו רוצים לראות בארץ הזאת.

דב חנין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני סגן שר האוצר, החופים שלנו, השטחים הפתוחים והגנים הלאומיים נמצאים כל הזמן תחת איום.

מיקי לוי: איום מתמיד של בנייה בתקופות רגילות, ובימים אלה של משבר בשוק הדיור האיום הופך להיות יותר מוחשי והופך לסכנה של ממש.

מיקי לוי: וצריך כל הזמן להיזהר שלא לשפוך את התינוק עם המים ולאשר תוכניות שכולנו נצטער עליהן בעתיד.

מיקי לוי: בימים אלה אנחנו נמצאים בסכנה מוחשית בחוף פלמחים.

מיקי לוי: כמו שכולנו זוכרים, עשור שלם נאבקו ארגוני הסביבה ברצון של יזמים להקים במקום כפר נופש, ונאבקו עם כל הלב והנשמה ברצון לגנוב מהציבור שטח פתוח – ואין לי מילה אחרת אלא להגיד לגנוב מהציבור שטח פתוח ורצועת חוף יפהפייה ששייכת לכולנו.

מיקי לוי: וכאן המקום להגיד להם תודה רבה על כל המלחמות שלהם.

מיקי לוי: המאבק הזה הצליח, ובית-המשפט דחה, כזכור, את עתירת היזמים וקבע שהמקום יישאר פתוח וטבעי לרווחת הציבור כולו.

מיקי לוי: בדוח מבקר המדינה מ-2009 אף נמצאו ליקויים במכרז למכירת הקרקע, ולכולם היה ברור שאת התוכנית הרעה הזו צריך לבטל, וכך היה.

מיקי לוי: אין מקום לתיירות מסחרית בחוף פלמחים.

מיקי לוי: אלא שאם חשבנו שהאיום נזרק מהדלת, עכשיו הוא עוד עלול לחזור אלינו מהחלון.

מיקי לוי: וכדי להסיר את האיום הזה צריך להסדיר את הפיצויים מול היזמים, כך קבע בית-המשפט.

מיקי לוי: אם משרד האוצר לא יסדיר את נושא הפיצויים מול היזמים, הוא יעמוד בסכנה של ביצוע התוכנית הרעה הזאת וביטול ההחלטה לשמר את המקום כגן לאומי.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר, חברי חבר הכנסת איציק כהן, גורם מרכזי באוצר, ויש לי מידע על כך, סירב לשבת מול היזמים ולפצות אותם כספית.

מיקי לוי: ואני אומר לך יותר מזה, אדוני:

מיקי לוי: אם אתה לא תתערב ובכל זאת יבנו שם – אוי ואבוי לנו אם יבנו – מדינת ישראל תיתבע על כל פרק הזמן שלא נתנו ליזם לבנות, כך שהמדינה לא תחמוק מאחריותה לפיצויים.

מיקי לוי: ולכן ראוי שתתערב, אתה ושר האוצר, ותשבו מול היזמים.

מיקי לוי: ואם אותו גורם בכיר באוצר, אחד מסגני הממונה על התקציבים באוצר – כולנו יודעים את השם שלו, מפאת כבודו אני לא רוצה להגיד את השם שלו – לא מוכן לשבת – – –

נורית קורן: נא לסיים.

מיקי לוי: גברתי, אני מבקש, זה דבר כל כך חשוב.

מיקי לוי: תיתני לי עוד דקה וחצי.

נורית קורן: בסדר, אז נא לסיים.

נורית קורן: דקה וחצי לא, אבל שני משפטים לסיום, בבקשה.

מיקי לוי: לא, תאמיני לי, זה בנפשנו.

מיקי לוי: זה לילדים שלך ושלי.

מיקי לוי: תני לי עוד דקה וחצי, לא יותר מכך.

מיקי לוי: ואני מצפה ממך – – –

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אני משתדלת לתת לכולם את אותו הזמן.

נורית קורן: אני מבקשת – – –

מיקי לוי: אבל תאמיני לי, אני לא מבקש ממך, גברתי היושבת-ראש – – –

נורית קורן: אני מבקשת.

נורית קורן: אני יודעת שזה חשוב, אני מבקשת לעמוד בזמנים.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: אבל את יודעת, יש דברים חשובים יותר מה"בלה בלה" שנעשה לפעמים באולם הזה.

נורית קורן: אני מצטערת.

נורית קורן: אני לא מזלזלת באף חבר כנסת ובמה שהוא רוצה לומר.

נורית קורן: אני מבקשת, עוד שני משפטים ולסיים.

יעקב מרגי: איך אפשר לשמוע כשהוא צועק?

מיקי לוי: ולכן, אדוני סגן השר, אני מצפה ממך שתיתן הוראה חד-משמעית לאנשי האוצר, לסגן הממונה על התקציבים, לשבת מול היזמים ולפצות אותם – לפני שיהיה מאוחר מדי.

מיקי לוי: אם יבנו שם כפר נופש וזה יצא אל הפועל, זה יהיה אות קין על המצח של כולנו, כולל שלי וכולל של חברי שניסו להציל ולעצור את המיזם הרע הזה, הגרוע הזה.

מיקי לוי: מדינת ישראל היא לא מדינה גדולה, ולכן רצועת החוף שלה היא מאוד מאוד מצומצמת.

מיקי לוי: אני קורא לך, אדוני סגן שר האוצר, לקחת את זה באופן אישי לידיים – –

נורית קורן: תודה.

מיקי לוי: – – לתת הוראה לאנשי האוצר לשבת, כפי שנכתב בפסק-הדין – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

מיקי לוי: – – מול היזמים, לשלם, כי כל גרוש שווה לנו – –

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה מזלזל בי כיושבת-ראש, אני מבקשת לרדת.

מיקי לוי: – – כי כל גרוש ששווה לנו ולעתיד ילדינו – – –

נורית קורן: סליחה, חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: עוד שנייה בבקשה.

נורית קורן: לא, אני מבקשת לרדת.

מיקי לוי: ואם אתם לא תעשו את זה – –

נורית קורן: סליחה.

נורית קורן: סדרנים, תורידו אותו.

מיקי לוי: – – אנחנו נעשה את זה בדרכים שלנו, וזה ייגמר בצורה לא טובה.

מיקי לוי: אני מאוד – – –

נורית קורן: אתה ממשיך לזלזל במה שאני אומרת לך, וזה לא בסדר.

מיקי לוי: אני לא מזלזל בך, גברתי.

נורית קורן: סליחה, אדוני סגן שר האוצר, אני מבקשת לבוא ולענות.

יצחק כהן: את לא?

נורית קורן: אני לא יכולה לדבר, אני מנועה, וחבר הכנסת מיקי לוי לקח גם את הזמן שלי.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: אני מצטרפת לדברים של החברים שלי, שאמרו כאן דברים מאוד מאוד חשובים.

נורית קורן: הדבר החשוב שאני יכולה לומר – בוא, תעלה בבקשה – שכשיש מאבקים ציבוריים, ובסופו של דבר נאמרה המילה האחרונה על-ידי בית-המשפט, לא ייתכן שהדברים האלה יתהפכו ויחליטו לבנות במקומות שאמרו שלא יבנו וישאירו שטחים פתוחים.

נורית קורן: תודה רבה.

מיקי לוי: צר לי, אדוני, שלקחתי לך את הזמן.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי הכנסת מיקי לוי – –

מיקי לוי: כן, אני רק אומר שלום ואני בא.

יצחק כהן: – – ודב חנין, מדובר בתוכנית לגן לאומי שהוגשה על-ידי רשות הטבע והגנים, הבאה לשנות תוכנית מאושרת בכפר נופש בחוף פלמחים.

יצחק כהן: התוכנית הופקדה, הוגשו בה כמה התנגדויות, והוועדה המחוזית אמורה לדון בהתנגדויות בחודש ינואר 2016.

יצחק כהן: בהתייחס לסוגיית השיפוי במקרה של תביעת פיצויים לפי סעיף 197 בגין אישור התוכנית לגן לאומי במקום התוכנית המאושרת לכפר נופש, הרי שהגשת כתב השיפוי נקבעה כתנאי למתן תוקף לתוכנית הגן הלאומי בפלמחים.

יצחק כהן: יחד עם זאת, התוכנית מצויה בשלב ההתנגדויות, וחלק מההתנגדויות שהוגשו עוסקות בשאלת כתב השיפוי, ומשכך הוועדה תדון בסוגיות אלה לעת ההכרעה בהתנגדויות.

יצחק כהן: ככל שתחליט הוועדה להותיר את התנאי על כנו – אגב ההכרעה בהתנגדויות – הרי שיינתן פרק זמן כמקובל למילוי התנאים למתן תוקף לתוכנית.

יצחק כהן: אתה מכיר את זה, מיקי; לא חדש לך.

מיקי לוי: – – – במשרד שלך התנגדתי.

יצחק כהן: באשר לטענות בדבר פיצויים, התקיים גישור בין היזמים למדינה אשר במסגרתו נדונה שאלת הפיצויים.

יצחק כהן: במסגרת הגישור לא הגיעו הצדדים להסכמה.

יצחק כהן: אין בעת הזו תביעה לפיצויים כנגד המדינה.

יצחק כהן: עד כאן תשובתי.

יצחק כהן: אבל אני כל כך שמח לראות את הרגישות לסביבה.

יצחק כהן: אגב, שר התחבורה, כשאתה פה גם כן – – –

נורית קורן: סליחה, אני לא מאפשרת לך.

מיקי לוי: למה, גברתי?

מיקי לוי: זה בהתאם לנוהל.

מיקי לוי: אדוני – – –

נורית קורן: בסדר.

נורית קורן: אז עוד רגע, בבקשה.

נורית קורן: עוד רגע, עוד רגע.

נורית קורן: סגן השר לא – סגן השר עוד לא סיים לדבר.

קריאה: אני מתנצל בפני סגן השר.

יצחק כהן: לא סיימתי, מיקי.

יצחק כהן: תן לי.

מיקי לוי: – – – סיים.

מיקי לוי: אני מתנצל, מבקש תשובה – – –

קריאה: – – –

נורית קורן: רגע, נשמע.

מיקי לוי: זכותי לפי הפרוטוקול, שאלת המשך.

יעקב מרגי: מה פתאום?

יעקב מרגי: זה לא שאילתה

נורית קורן: זה לא שאילתה אבל.

מיקי לוי: אז מה?

מיקי לוי: את רוצה שאני אצעק לו?

מיקי לוי: אני אצעק לו.

מיקי לוי: אדוני סגן שר האוצר – – –

יצחק כהן: לא סיימתי אבל, רגע.

נורית קורן: לא סיים.

מיקי לוי: אבל אני יכול להפריע לו, זה הדמוקרטיה.

נורית קורן: אז תפריע לו, אין שום בעיה.

נורית קורן: ואז אני אבקש שיוציאו אותך מהאולם.

יצחק כהן: מיקי, אתה תפריע לי?

יצחק כהן: אתה תפריע לי?

מיקי לוי: חס וחלילה.

יצחק כהן: על כל פנים, גברתי, אני כל כך שמח לראות פה חברים שכל כך חרדים לאיכות הסביבה ולדברים כל כך מרעננים.

יצחק כהן: אבל למה לא מתייחסים למצוקים על החופים?

יצחק כהן: זה לא מפריע לכם?

קריאות: – – –

נורית קורן: זו גם השאלה, זו גם השאלה.

נורית קורן: אנחנו מתחילים מהחופים.

יצחק כהן: בעיית המצוקים לא מפריעה לכם?

נורית קורן: מפריעה.

דב חנין: יש לי תשובה, יש לי תשובה.

דב חנין: אדוני סגן השר, אתה מזכיר לי את הדיון בפרק א' בחוק אוויר נקי.

דב חנין: פתחנו את הדיון ואז באו ואנשים ואמרו: דב חנין, חבר הכנסת דב חנין, מה עם זיהום מים?

דב חנין: אמרתי להם: אני גם נגד זיהום מים, אבל עכשיו אנחנו עוסקים בחוק אוויר נקי.

דב חנין: אנחנו כרגע מדברים על – – – רק עניין המצוקים.

יצחק כהן: מה עשית לגבי המצוקים?

יצחק כהן: איפה הלהט הזה?

תמר זנדברג: מה אתה עשית לגבי המצוקים?

יצחק כהן: המון, המון.

תמר זנדברג: – – –

יצחק כהן: המון.

יצחק כהן: אבל זה לא מספיק.

תמר זנדברג: אז מתחלקים.

תמר זנדברג: יש חלוקת – – –

דב חנין: סגן השר – – – שאלה?

יצחק כהן: כן, יושב פה שר התחבורה.

יצחק כהן: יושב פה שר התחבורה, ידידי השר כץ.

יצחק כהן: הוא אחד השרים המדהימים.

יצחק כהן: לפעילות הענפה שלו אין אח ורע.

יעקב מרגי: D9, D9.

יצחק כהן: בלי עין הרע, בלי עין הרע.

יצחק כהן: ישראל כץ, בלי עין הרע.

יצחק כהן: אני כל יום נוסע מאשקלון, מאשקלון לירושלים ומירושלים לאשקלון.

יצחק כהן: עכשיו בקטעים האלה אתה רואה את העשייה; אתה רואה את הכביש מכפר-סילבר לכיוון קסטינה – – –

קריאה: אחד הכבישים – – –

יצחק כהן: אבל כשאני מגיע מכביש מס' 1 מתחמץ לי הלב.

יצחק כהן: יגידו הירוקים – השקעה של עשרות, אם לא מאות מיליונים, על גשר, מנהרה אקולוגית.

יצחק כהן: שמעת על זה?

יצחק כהן: בשביל – – –

נורית קורן: חשוב.

יצחק כהן: מאוד חשוב, מאוד חשוב.

יצחק כהן: אבל 30% עניים במדינת ישראל, זה גם חשוב.

יצחק כהן: זה שכל ילד שלישי עני, זה גם חשוב.

יצחק כהן: עושים מנהרה אקולוגית, שעלותה – השר בטח – מאות מיליונים בשביל שלארנבת יהיה מקום – – –

קריאה: – – –

יצחק כהן: נחמד, מאוד נחמד.

יצחק כהן: הייתי בונה שמורת טבע בכסף הזה.

דב חנין: אדוני סגן השר, אתה מכיר את המספרים.

דב חנין: זה לא מאות מיליונים.

דב חנין: – – –

יצחק כהן: זה עשרות מיליונים.

יצחק כהן: סליחה, אני חוזר בי, עשרות מיליונים.

יצחק כהן: למה?

דב חנין: – – – למה משרד האוצר תוקף את משרד התחבורה?

דב חנין: – – –

יצחק כהן: אני לא תוקף.

יצחק כהן: הפוך, אני מפרגן.

יצחק כהן: זה לא הוא.

יצחק כהן: אם זה היה תלוי בו – – –

קריאה: זה – – – מבורך של השר כץ.

יצחק כהן: אני מברך אותו על זה.

יצחק כהן: אני רק מראה לכם דוגמאות של פרופורציות.

דב חנין: לא – – –

יצחק כהן: יש לנו 30% מתושבי המדינה שהם במצב מאוד קשה כלכלית, יש לנו כל ילד שלישי במצב קשה, והארנבת כנראה יותר חשובה.

דב חנין: – – –

נורית קורן: אנחנו מאזנים, אנחנו מאזנים בין הזכויות.

נורית קורן: כל הזמן אנחנו מאזנים.

דב חנין: – – –

יצחק כהן: על כל פנים, א.

יצחק כהן: על זה אני מברך את השר כץ – על הפעילות המדהימה שלו; ב.

יצחק כהן: אני מבקש גם מכם להיכנס לפרופורציות.

יצחק כהן: קצת פרופורציות לא יזיקו, אוקיי?

דב חנין: אני לא מבין את התשובה.

דב חנין: בחיי אני לא מבין.

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: אני לא, זה לא קשור לפלמחים, לא בעניין של פלמחים.

מיקי לוי: איציק, זה עדיין משאב של שר התחבורה.

ישראל כץ: אדוני סגן השר, אולי נחסוך בכביש לאשקלון שאנחנו עושים?

יצחק כהן: לא, לא.

יצחק כהן: חלילה, זה לא.

יצחק כהן: ממש לא.

נורית קורן: נעשה מנהרה אקולוגית נוספת.

קריאה: מה קורה עם פלמחים?

קריאה: – – –

נורית קורן: אדוני השר – אדוני סגן השר, לא סיימת?

יצחק כהן: בבקשה, לא סיימתי.

יצחק כהן: לא סיימתי.

יצחק כהן: אני הייתי שמח לשמוע את שר התחבורה ישראל.

קריאה: סוף סדר-היום – עזוב.

יצחק כהן: קודם כול, אני מברך אותך.

יצחק כהן: ואני שואל: מתי השלב השני – ממשואות-יצחק עד קסטינה?

יצחק כהן: אני אשמח מאוד שזה יהיה ברצף.

יצחק כהן: תודה רבה, כל טוב.

נורית קורן: רגע, אדוני אתה רוצה להעביר לוועדה?

יצחק כהן: אני מציע להעביר את זה – לאיזה ועדה אתם רוצים?

יצחק כהן: איזה ועדה?

קריאה: ועדת – – –

יצחק כהן: דב, איזה ועדה אתה רוצה?

דב חנין: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק כהן: מקובל על כולם ועדת הפנים והגנת הסביבה?

נורית קורן: ועדת הפנים והגנת הסביבה – כן, מציע.

מיקי לוי: אדוני, באמת, עכשיו אני רציני.

מיקי לוי: הפיצוי שהוצע ליזמים הוא פיצוי נמוך לכל בר-דעת, במטרה – – –

יצחק כהן: עזוב, מיקי.

יצחק כהן: למה אתה נכנס לזה?

יצחק כהן: יש תהליך גישור.

מיקי לוי: דקה, דקה – – –

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אני חושבת – רגע, רגע – שאולי בדיון בוועדה כל הנתונים האלה וכל הדברים האלה יכולים לבוא לידי ביטוי.

יצחק כהן: אז ועדת הפנים והגנת הסביבה – אם זה מקובל על כל חברי, אני מבקש להעביר את זה לשם.

יצחק כהן: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: הבעת דעה, בבקשה.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין – דקה אחת.

דב חנין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דב חנין: אדוני סגן השר, בצדק אתה מפנה את תשומת לבנו לנושאים החברתיים, ודווקא הנושאים החברתיים מחייבים להגן על חוף פלמחים.

דב חנין: מי משתמש בחוף פלמחים?

דב חנין: לא משתמשים בחוף פלמחים אלה שיכולים לנסוע לריביירה הצרפתית, לא משתמשים בחוף פלמחים אלה שמאחורי הווילה שלהם יש בריכה פרטית והם לא הולכים בכלל לחוף הים.

דב חנין: מי שמשתמש בחוף פלמחים זה העם הפשוט, אנשים שבשבילם החוף הזה הוא דבר בסיסי, הוא צורך בסיסי, הוא צורך חיוני, הוא צורך אנושי.

דב חנין: ולכן, אדוני סגן השר – אדוני סגן השר, אדוני סגן השר – אני רוצה לברך אותך על הדברים החברתיים שלך, ולומר שדווקא הדברים האלה מחייבים את משרד האוצר להגן על חוף פלמחים, גם ברמה הסביבתית וגם ברמה החברתית, ואין שום סתירה בין השניים.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה.

נורית קורן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 10, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: ההצעות לסדר-היום תועברנה לוועדת הפנים והגנת הסביבה לדיון.

נורית קורן: הזנחה והרס בבית-העלמין היהודי העתיק בצפת

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה בנושא: הזנחה והרס בחלקו הגדול של בית-העלמין היהודי העתיק בצפת שרבבות פוקדים אותו, מס' 2178, של חבר הכנסת יעקב מרגי.

נורית קורן: ישיב השר לשירותי דת דוד אזולאי.

יעקב מרגי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת וחברות הכנסת, מכובדי השרים, מכובדי השר לשירותי דת, נחשפה לנגד עינינו תמונת מצב מזעזעת: קברים רצוצים, סוסים משוטטים, קוצים ודרדרים ומאורות נחשים – תמונה עגומה, מראות קשים מבית-הקברות העתיק בצפת.

יעקב מרגי: בית-קברות עצום, גדול, רווי בקברי גדולי ישראל ותלמידי חכמים בישראל.

יעקב מרגי: אף נספי הרעש, רעידת האדמה בצפת, קבורים שם.

יעקב מרגי: גברתי היושבת בראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, אנחנו כולנו מזדעזעים והמומים וממהרים להצביע על גורמים – מיקי, אפילו אני לא יכול להתגבר – וממהרים להצביע באצבע מאשימה על הגורמים האחראים, אנשי שלטון, כגזענים, כאנטישמים, מאשימים אותם באטימות – כשמדובר בבתי-עלמין יהודיים במדינות זרות.

יעקב מרגי: אך כאן אצלנו, כאן במדינת ישראל, בעיר הקודש צפת, מצב מחריד ומזעזע.

יעקב מרגי: מכובדי השר לשירותי דת, אני יודע שסוגיית בתי-העלמין העתיקים אינה תחת חסותך.

יעקב מרגי: אין בחוק שירותי הדת היהודיים התייחסות לבתי-עלמין עתיקים במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הם בתי-עלמין ללא אבא וללא אימא.

יעקב מרגי: כל סוגיית בתי-העלמין העתיקים לא נמצאת מתחת לשום חוק.

יעקב מרגי: כל סוגיית הקבורה במדינת ישראל היא אומנם תחת חסותו של משרד הדתות או המשרד לשירותי דת – איך שלא נקרא לו.

יעקב מרגי: בתי-עלמין עתיקים שהם לא מקומות קדושים, כי גם למקומות קדושים יש הגדרה בחוק כמקומות הקדושים, וגם הם חוסים – עד לאחרונה הם לא היו תחת חסותו של המשרד לשירותי דת, אך בתקופה האחרונה הועברו הסמכויות ממשרד התיירות למשרד לשירותי דת.

יעקב מרגי: בתי-עלמין עתיקים לא קיימים כלל ועיקר מתחת לשום סעיף בחוק או מתחת לכל סעיף או תקנה תקציבית.

יעקב מרגי: שקופים, כאילו לא קיימים.

יעקב מרגי: גברתי היושבת בראש, ראשי הרשויות המקומיות, האזוריות, הכפרים שבהם שוכנים אותם בתי-עלמין עתיקים, מתעלמים, כי הם נוטים לחשוב שזה בית-עלמין של חברות קדישא, אבל זה לא נכון.

יעקב מרגי: הם נמצאים תחת השלטון המוניציפלי או של עירייה, או של מועצה אזורית, או של מועצה, או של כפר.

יעקב מרגי: אבל, מהמצב הזה נוצר מצב שבתי-עלמין עתיקים לא כאן ולא שם, כי ראשי רשויות לא מטפלים בהם.

יעקב מרגי: אני, בהיותי השר לשירותי דת ניסיתי לפעול, לא חיכיתי לחוק.

יעקב מרגי: ואז הייעוץ המשפטי של המשרד אמר לי: הם לא תחת חסותך, זה לא שטח שאתה יכול להיכנס בו, ולא יכולתי לתקצב.

יעקב מרגי: הייתי מתבייש כשהיה בא אלי ראש כפר מהמגזר הערבי ואמר לי: תקשיב, לא נעים, תראה איך נראה בית-העלמין הזה, מוזנח.

יעקב מרגי: הוא אמר לי: לא נעים לי, נכנסות לשם בהמות, תעשו משהו.

יעקב מרגי: אין קול, אין עונה ואין קשב.

יעקב מרגי: אדוני, מכובדי השר, זאת השעה, ברגע שהוצף הנושא, שצריך לקבל החלטה וצריך להגדיר אותם: או שיוגדרו כמקום קדוש ויוכפפו למחלקה לפיתוח המקומות הקדושים, או שנחייב את ראשי הרשויות שבשטחם חוסים בתי-העלמין לטפל בהם.

יעקב מרגי: מכובדי, כבוד השר, אני מביא לידיעתך עובדה שאולי ידועה לך: היום בתי-עלמין פעילים שהוגדרו כבית-עלמין סגור, החוק מחייב לטפל ולטפח אותם עד 25 שנה.

יעקב מרגי: בתום 25 שנה מיום ההכרזה עליהם כבית-עלמין סגור, אותה חברה קדישא פטורה מלתחזק ולטפח את אותו בית-עלמין.

יעקב מרגי: גם כאן יש לקונה וצריך למצוא – אנחנו, המדינה שלנו כבת 70 שנה עוד מעט וכבר יש היום בתי-עלמין סגורים שמתקרבים לגיל הזה של 25 שנה שבית-העלמין סגור, אז נוסיף גם אותם הם למצב הזה, העגום, של בתי-העלמין העתיקים.

יעקב מרגי: בנושא שאנחנו מטפלים, בית-העלמין העתיק בצפת, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, המצב לא היה חייב להיראות כפי שהוא היום.

יעקב מרגי: זה בית-עלמין מתויר בתיירות פנים, כי קבורים שם גדולי רבני ישראל: מרן ה"שולחן ערוך", הרב יוסף קארו, עליו השלום.

יעקב מרגי: קבור שם האר"י, קבור שם מחבר "לכה דודי", קבורים שם הרמ"ק, רבי פנחס בן יאיר; וכפי שאמרתי, נספי הרעש; אף נטבחי הטבח במעלות, חלקם קבורים שם.

יעקב מרגי: אבל החמור מכול הוא, שדווקא בית-העלמין העתיק בצפת נמצא, בהגדרה משפטית, בסטטוס, בבעלות של ההקדש.

יעקב מרגי: כפי שידוע לי, אדוני יתקן אותי אם לא, ההקדש נמצא, אם אפשר לומר בבעלותו – ראש ההקדש, או האחראי על ההקדש, זה הרב הראשי הספרדי לעיר הקודש צפת.

יעקב מרגי: אני יודע דבר אחד, אדוני השר, שסמכות הולכת עם אחריות.

יעקב מרגי: אי-אפשר להיות בעל הסמכות בלי לקחת אחריות, ואי-אפשר, מנגד, להטיל אחריות כשאין לך סמכות.

יעקב מרגי: אני אבקש מהמשרד שיבדוק את זה.

יעקב מרגי: בכלל, טוב שזה עלה.

יעקב מרגי: אני יודע שסוגיית בתי-עלמין עתיקים לא כפופה לך, אבל אם זה כבר עלה ומזכירות הממשלה החליטה שאתה תשיב, אני אבקש להרים את המשימה הזאת, וָלא, אני לוקח על עצמי לחוקק חוק בתי-עלמין עתיקים ולקבוע בחוק.

יעקב מרגי: כמובן, במשא-ומתן נחליט.

יעקב מרגי: הרי אין שטח שהוא לא או עירייה או מועצה אזורית או כפר או מועצה מקומית.

יעקב מרגי: אם זה נמצא בשטח מוניציפלי כלשהו, כפי שכל שטח אחר חייב להיות מתוחזק – אבל המדינה צריכה לשפות.

יעקב מרגי: לכן אני אתכונן, אם לא יימצא פתרון, להגיש הצעת חוק בתי-עלמין עתיקים, חוק שישית את חובת התחזוקה והטיפול על רשות כלשהי, שהמדינה, ביחד אתי, נקבל החלטה שאכן היא תישא בנטל הזה, ולהביא – אני לא אומר להביא כבוד; בואו נסיר קודם כול את החרפה הזאת מעל פנינו, מעל מצחנו.

יעקב מרגי: תודה.

נורית קורן: ישיב השר לשירותי דת דוד אזולאי, בבקשה.

דוד אזולאי: גברתי היושבת בראש, עמיתי השר, מכובדי חברי הכנסת, ידידי השר לשעבר, חבר הכנסת הרב יעקב מרגי, יושב-ראש ועדת החינוך, ראשית, אני רוצה להודות לך על שהעלית את הנושא על סדר-היום.

דוד אזולאי: גם אני קראתי את אותה כתבה שאדוני קרא.

דוד אזולאי: אני חייב להגיד לך שקראתי והזדעזעתי ולא האמנתי למה שאני קורא, שבמדינת ישראל, בלב עיר הקודש צפת, יכול להיות מצב כזה.

דוד אזולאי: באמת חשבתי שאני מייד ביום ראשון אטפל בעניין.

דוד אזולאי: אז לקחתי את הנושא ותוך כדי טיפול אני בודק ומתברר שאין מי שייתן לי תשובה.

דוד אזולאי: זה פשוט לא נמצא בתחום טיפולי.

דוד אזולאי: זה לא בתחום טיפולו של המשרד לשירותי דת.

דוד אזולאי: אבל כפי שאדוני מכיר אותי, הנושא של מקומות קדושים, בתי-עלמין ישנים וקברי צדיקים מאוד קרוב ללבי, והוכחתי זאת בעבר.

דוד אזולאי: נדמה לי שאפילו קצת התחלפנו בתפקיד.

דוד אזולאי: כשאני הייתי חבר כנסת ואתה, אדוני, היית השר, גם אז אני העליתי כל מיני נושאים.

דוד אזולאי: ברוך השם, זכינו למענה.

דוד אזולאי: פה אני מודה שעדיין אין לי תשובה.

דוד אזולאי: אני נמצא פה ואין לי תשובה בשבילך.

דוד אזולאי: אבל אני מודיע לך חד-משמעית שאין לי שום כוונה לוותר בעניין הזה או להזניח את זה.

דוד אזולאי: הנושא חשוב, אי-אפשר להתעלם ממנו.

דוד אזולאי: כשמדברים על מורשת ישראל, זה אלף-בית של מורשת ישראל.

דוד אזולאי: כפי שהזכרת, גדולי עולם קבורים בבית-העלמין העתיק בצפת.

דוד אזולאי: אני מציע לחברי שנמצאים כאן ולאלה שלא נמצאים כאן וצופים בנו: פשוט כואב הלב; לו היינו רואים דבר כזה בחוץ-לארץ, הרי היינו מזדעזעים איך דבר כזה קורה.

דוד אזולאי: אני חייב לציין, גברתי היושבת בראש, לפני זמן לא רב ביקרתי במרוקו, ארץ הולדתי.

דוד אזולאי: בין היתר, ביקרתי בקברי צדיקים, ביקרתי בבתי-עלמין.

דוד אזולאי: אני רוצה להגיד לך, באמת, יש מקומות שפשוט תענוג היה לראות, איזו תחזוקה.

דוד אזולאי: לא-יהודים – בחלק גדול מהמקומות, תושבי המקום תחזקו את המקומות האלה.

דוד אזולאי: אני פשוט הייתי המום.

דוד אזולאי: תשמעו, זה עשה לי משהו לא טוב.

דוד אזולאי: אמרתי: ששם לא-יהודים יתחזקו?

דוד אזולאי: אבל זה עניין של אמונה.

דוד אזולאי: פשוט הם מאמינים בצדיקים ולכן הם מחזיקים את זה.

דוד אזולאי: אני מכיר את זה גם פה בארץ.

דוד אזולאי: אני יכול להפנות פה לכל מיני מקומות, כמו בסאג'ור, בפקיעין ובעוד מקומות, שבני המקום באמת מתחזקים את אותו קבר של צדיק.

דוד אזולאי: אני חושב בעניין הזה – אני פשוט עושה את זה בהתייעצות אתך, למרות שזה לא מקובל.

דוד אזולאי: היה לי הכי קל להגיד לך שזה לא נמצא בתחום טיפולי, ובזה סיימתי את מה שיש לי להגיד.

דוד אזולאי: אבל אני לא אעשה זאת, ואני לא מתכוון להרפות מהעניין הזה, כי בסופו של יום אני קודם כול חבר כנסת ואחר כך שר.

דוד אזולאי: לכן אני רוצה לבקש את רשותך.

דוד אזולאי: אני מציע שנעביר את זה לוועדה.

דוד אזולאי: מצדי זאת יכולה להיות ועדת החינוך או ועדת הפנים.

יעקב מרגי: פנים.

דוד אזולאי: אין בעיה, אני אבקש להעביר את הנושא הזה לוועדת הפנים.

דוד אזולאי: שם, אני מקווה, יתקיים דיון ויהיו לי תשובות.

דוד אזולאי: ואני אומר לך כרגע מעל בימה זו, ברגע שאדוני יחליט להגיש הצעת חוק כזאת, בטוח שבבית תמצא הרבה תומכים, ואני מוכן להיות בראש רשימת התומכים בממשלה להצעת החוק הזאת, אולי זה יביא מאן דהוא בממשלה לחשוב איך פעם אחת ולתמיד מתייחסים למקומות קדושים שהם הנשמה של העם היהודי – כשמדובר על רבי יוסף קארו, וכשמדובר על גדולי עולם שנמצאים במקום הזה, בהר-הזיתים, ואני באופן אישי מדי פעם הולך להתפלל ולהשתטח על קברי הצדיקים.

דוד אזולאי: אני חושב כואב הלב לשמוע שכך במדינת ישראל.

דוד אזולאי: לכן, גברתי היושבת-ראש, אם מציע ההצעה מקבל את ההצעה שלי, אני מודה לו על כך, אם לא, יש פרוטוקול, מה שתחליטו.

נורית קורן: אנחנו נצביע.

נורית קורן: אני אאפשר לך לרדת כדי שתספיק גם להצביע יחד אתנו.

נורית קורן: אנחנו נצביע להעביר את זה לוועדת הפנים, ואולי יבוא לציון גואל.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה

נורית קורן: בעד – 7, אין מתנגדים, אין נמנעים.

נורית קורן: ההצעה לסדר-היום תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להודעת המזכירות.

נורית קורן: בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור בעקבות דיון מהיר בנושא: שקיפות בחברות ביטוח בישראל, הצעתו של חבר הכנסת אורי מקלב.

נאזם בדר: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: התנכלות מתועדת של מתנחלים לפעילי זכויות האדם

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה הבאה לסדר-היום, מס' 2064, בנושא: התנכלות מתועדת של מתנחלים לפעילי זכויות האדם, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נורית קורן: ישיב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

נורית קורן: בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המתנחלת מחברון ענת כהן תקפה באמצע אוקטובר פעילת זכויות אדם מגרמניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האשמה של הגרמנייה, האישה הזו הואשמה בדבר אחד כל כך פשוט – היא תיעדה את ההתנכלויות של המתנחלים והצבא לפלסטינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כל האשמה שלה, היא תיעדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא השתתפה בכלום, היא עמדה וצילמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז לעמוד ולצלם זו כנראה אשמה שצריך לקבל בגינה סטירות, וזה מתועד, וראינו את זה בכלי התקשורת ובאתרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה היא עשתה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא רדפה אחריה ואחרי פעיל אחר, סטרה לה פעמיים – זה עולה מהסרט – פעמיים, בנוכחות שני חיילים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה הם עשו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כלום, הם לא עשו כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והתגובה – הם הפרידו בין הנצים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראינו לא נצים, ולא ראינו שום תגובה, חוץ מלנסות לשמור על הטלפון הסלולרי הנייד שלה – פעילת השלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כל האשמה שלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסרטון נראה פעיל בורח – יש עוד פעיל שהיה שם – מענת כהן, כשהיא רודפת אחריו ברחוב השוהדא, ששם בדרך כלל נמצאים פעילי זכויות אדם אשר מתעדים וממלאים דוחות על פעילות צה"ל והמתנחלים והפגיעות היומיומיות בתושבים ערבים בעלי המקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממשלת וצבא הכיבוש מכניסים את תושבי חברון לסגר כדי להקל ולתת חופש פעולה וחופש התנכלות למתנחלים הכובשים, וברגע שמישהו מהעולם בא לצלם את ההתעללות הזו, הצבא והמתנחלים ממשיכים להתעלל גם בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה של ענת כהן, לפי מה שרואים בסרטון, הוא התעללות לשמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וההתנהגות של החיילים – יש את השאלה לסגן השר: האם החיילים שעמדו דום ברגע שהיא סטרה לה פעמיים, וזה חלק ממה שראינו בסרט – האם זו המדיניות, האם זה על דעת עצמם, או שזו המדיניות וההנחיות שהחיילים מקבלים, וההנחיות האלה, האם הן לתת גיבוי, תמיכה והגנה לטרוריסטים היהודים שנמצאים שם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו הרבה תיעוד של חיילים – ומתנחלים שוברים את המצלמות של אנשי "בצלם" ותוקפים אותם פיזית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הכוונה, להסתיר את המידע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא מאמינים במה שעושים, או שמתביישים אולי, כדאי להגיד את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם מתביישים במעשים האלה ובהתנכלויות, אז מונעים את הצילום שלהם, לא רוצים שהעולם יראה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו את ההפרעות של החיילים, שמנעו מעיתונאית פלסטינית של התחנה הפלסטינית בכפר עבוד – שהם חסמו את המצלמה, שהם צעקו ושיבשו את הניסיון שלה להעביר לשידור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חיילים שהם בסדיר – אולי, לא יודע, הם במילואים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראינו אותם, רואים את זה ברשתות גם החברתיות, וגם בטלוויזיה וגם בכלי תקשורת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זו המדיניות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנו רואים בכל יום שישי את ההתנכלויות של החיילים, וגם המתנחלים, לאלה שבאים להפגין בצורה מתורבתת נגד גדר ההפרדה הגזענית.

ענת ברקו: תיירי ההפגנות?

ענת ברקו: אלה שיש להם סיור מאורגן ובאים לעשות פרובוקציות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: באים להראות לעולם את הפנים המכוערות של הכיבוש – זה מה שהם באים להראות.

ענת ברקו: – – –

מירב בן ארי: להפגנה תרבותית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אם הפנים לא מכוערות, מה יש לכם להסתיר?

קריאה: אה – – –

ענת ברקו: לנו אין מה להסתיר.

מיקי לוי: – – – בינינו, היא לא גדר הפרדה.

מיקי לוי: אני הייתי שם כל החיים שלי.

מיקי לוי: היא באה להגן על תושבי – – –

ענת ברקו: זה גדר נגד טרור – מצילת חיים.

מיקי לוי: – – – להגן על מדינת ישראל – – –

ענת ברקו: – – – גדר נגד טרור, אי-אפשר – – –

נורית קורן: סליחה, יש מישהו שמנהל את המליאה וזאת אני.

נורית קורן: נא לא להפריע.

נורית קורן: בבקשה.

ענת ברקו: אבל צריך לשים דברים על דיוקם, מה לעשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מאוד מדויקים, הם מאוד מדויקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מאוד מדויקים, והם מתארים את המצב איך שהוא, אפילו בלי לחוות דעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עדיין אני מדבר על המצב איך שהוא, בלי לחוות דעת.

מירב בן ארי: בלי חוות דעת, מה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, עוד לא חיוויתי את דעתי, אני בהמשך אחווה את דעתי.

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: נא לא להפריע לו.

נורית קורן: אני מבקשת, חברות הכנסת, תתאפקו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תשמעי אותם, ואני מקווה שתשמעי ותשקלי ותחשבי על מה שאת שומעת, ולא לבוא עם דעה קדומה, שהיא שגויה ורק מזיקה, ומזיקה גם ליהודים, לפני הערבים.

מירב בן ארי: אני מקשיבה.

מירב בן ארי: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: עקירת עצי הזית של הפלסטינים ותקיפתם בזמן מסיק הזיתים, או גנבת הפרי של הפלסטינים על-ידי מסיק של המתנחלים בעצי הפלסטינים, בהסתמך על פסקי הלכה של רבנים שנמצאים ברבנות הראשית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני יומיים הקראתי את פסק ההלכה של הרב של צפת, שהוא חבר ברבנות הראשית, והוא מקבל גם משכורת מהמדינה וממשלמי המסים פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חבר'ה, בעידן החדש של הטכנולוגיה, היום, כשלכל ילד יש טלפון סלולרי עם מצלמה משוכללת, כמה אפשר להסתיר?

ענת ברקו: אנחנו גם לא מסתירים – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם מסתירים ביותר.

ענת ברקו: – – את אלה שרוצחים עם סכינים ברחוב, גם אותם אי-אפשר להסתיר.

ענת ברקו: כמה אפשר להסתיר?

ענת ברקו: גדר ההפרדה מפרידה בין המתנחלים שלכם לאזרחים שלנו.

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו, אם תרצי לדבר, אני אתן לך מהצד.

נורית קורן: נא לא להפריע.

ענת ברקו: צריך להגיד את האמת – מבלי להתייחס לכל הדברים שאמרת.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, תאפשרו לו לסיים את דבריו.

ענת ברקו: בסדר, אני חייבת להתייחס.

ענת ברקו: הם – – –

נורית קורן: אני אתן לך להביע דעה מהצד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההתנהלות של ממשלת ישראל מראה מדיניות ברורה, שהכוונה שלה להסתיר את פשעי הטרור היהודי נגד הפלסטינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובכל זאת, במעט שעולה לתקשורת ולרשתות החברתיות רואים את הפרצוף המכוער של הכיבוש והיחס הלא-אנושי לפלסטינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי כל מה שנחשף מפעולות הטרור, על חברי ממשלת ישראל להתבייש לפני שהם מדברים על טרור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפני יומיים, בהצעת האי-אמון בממשלה בגלל מדיניותה ביחס לטרור היהודי, עלה שר וענה בשם הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא ברח מלתת תשובה אם לממשלה יש תוכנית בכלל לטיפול בטרור היהודי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא ברח, הוא לא השיב, והתחיל להתפלמס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה שהבנתי מהתשובה שלו בעקיפין, כי הוא לא נתן תשובה, שאין תוכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אין תוכנית, אז ממשיך המצב של תמיכה בטרור הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא שאל אותי אם אני מגנה ולא מגנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זו ההזדמנות שאני אענה לו מה אני מגנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, אני מגנה את הכיבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגנה את הפגיעה בזכויות אדם, בכל אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגנה את רצח הפלסטינים במשפטי שדה.

נורית קורן: איזה משפטי שדה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: שיורים עד שהוא נופל.

ענת ברקו: אלה שבאים לרצוח?

נורית קורן: סליחה, סליחה, חבר הכנסת.

נורית קורן: חבר הכנסת, אתה יכול לומר, אבל תחליף במילים אחרות.

נורית קורן: אתה לא יכול לומר שאנחנו מוציאים להורג, כי זה לא נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו דעתי ואני חושב שזה נכון, והכול מתועד.

ענת ברקו: אלה שבאים לרצוח הם באו לטיול – – –

נורית קורן: אבל אתה צריך להעמיד את הדברים על דיוקם.

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו, אני אאפשר לכם.

נורית קורן: אני אאפשר לכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגנה את הקמת ההתנחלויות והרחבתן.

נורית קורן: בבקשה.

מירב בן ארי: איך אתה רוצה שאנחנו נתייחס אליך אם אתה אומר דברים כאלה?

מיקי לוי: זו זכותך, אבל לא להגיד שאנחנו מוציאים להורג.

נורית קורן: שישנה את המילים.

מיקי לוי: ראיתי מחבלים מתאבדים שהורגים 20 איש בבת אחת, אדוני.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, אני אתן לך להביע דעה.

נורית קורן: בואו ניתן לו לסיים.

ענת ברקו: הם שהידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אמר שאני תומך בהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אמרתי "זכויות אדם, כל אדם", ואני חושב שזה מספיק ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר?

נורית קורן: כל אדם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל אדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני חושב שזה מספיק ברור.

אלי בן-דהן: מה, יש לך בעיה לגנות בפועל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע מה שאני אומר, ומה שיש לך להגיד אתה תענה לי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגנה את הכחדת 93 משפחות פלסטיניות בעזה לפני כשנתיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: 93 משפחות שלא נשאר לא אבא ולא סבא ולא בן ולא נכד, וזה מהתקיפות שהיו לבתים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה גם ילדים, גם זקנים, גם נשים, גם טף, גם בנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה אני גם מגנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מגנה את ההשוואה בין הכובש והנכבש.

ענת ברקו: ואת ה"חמאס" אתה לא מגנה?

ענת ברקו: את "האחים המוסלמים" אתה לא מגנה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני מגנה – אני לא מגנה את "האחים המוסלמים".

ענת ברקו: את ה"חמאס".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מגנה את "האחים המוסלמים".

ענת ברקו: את ה"חמאס", ה"חמאס".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא מגנה את "האחים המוסלמים".

ענת ברקו: – – – אתה לא מגנה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא, את "האחים המוסלמים" אני לא מגנה.

ענת ברקו: ואת "דאעש" לא?

עבד אל חכים חאג' יחיא: "דאעש" כן.

ענת ברקו: אה, יפה מצדך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני מגנה כל פשע נגד האנושות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל פשע נגד האנושות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: (אומר בערבית: הארץ הזאת קדושה ולא ישגשג בה עריץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ) אני אתרגם.

ענת ברקו: בית אל-מקדס.

ענת ברקו: אתה יודע, אתם אומרים על ירושלים "בית אל-מקדס", וזה בית-המקדש.

ענת ברקו: אתה מבין את האבסורד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז את לא מבינה לא ערבית ולא עברית.

ענת ברקו: מבינה מעולה.

נורית קורן: אנחנו לומדים עכשיו.

נורית קורן: אנחנו לאט-לאט נדע בדיוק מה אתם אומרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הארץ הזאת קדושה.

נורית קורן: יש לך עוד שני משפטים ולסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נכנסו לדברי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד חצי דקה.

נורית קורן: אני יודעת, אבל שני משפטים ולסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד חצי דקה, עוד חצי דקה.

נורית קורן: חצי דקה?

נורית קורן: בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הארץ הזאת קדושה, ושלטון העוול לא יתמיד בה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לאורך כל ההיסטוריה, והחוק הזה לא ישתנה לעולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ובקוראן, בסורת אל-איסרא', אלוהים פונה אל בני-ישראל והוא אומר להם: (אומר דברים בערבית ומתרגמם) והתרגום: אם תיטיבו, תיטיבו לנפשותיכם, ואם תרעו, רק להן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, מה שהיה היום, שעולה הצעת חוק בתמיכת הממשלה, שאומרת: אין עם פלסטיני, ובסוף, בישיבה עם ראש הממשלה, ובתמיכתו, מי שהציע אותה אומר: זו ההתחלה של הסיפוח – וראש הממשלה יוצא למדינות העולם ומדבר על שלום ומדבר על שתי מדינות:

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים לדעת למי הוא משקר ומה העמדה שלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון, בבקשה.

נורית קורן: הבעת דעה אחרי דברי השר.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי השר, חברי חברי הכנסת, בפתח דברי אני ארצה לשלוח תנחומים למשפחתו של גנדי קופמן, השם ייקום דמו, תושב חברון שנפטר הבוקר.

אלי בן-דהן: ראשית, חבר הכנסת אל חכים, אני מתקומם נגד הביטוי "כוחות הכיבוש".

אלי בן-דהן: צה"ל אינו צבא כיבוש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה הוא עושה בגדה המערבית?

אלי בן-דהן: אין עם נחשב כובש בארצו.

אלי בן-דהן: שמעת?

אלי בן-דהן: עוד פעם: אין עם כובש בארצו.

אלי בן-דהן: שנית, בחודשים האחרונים – תקשיב טוב עד הסוף, אני לא הפרעתי לך – בחודשים האחרונים אנחנו עדים להתנכלות בלתי פוסקת של פלסטינים כנגד תושבי חברון.

אלי בן-דהן: עד היום היו עשרות אירועי פח"ע נגד תושבי חברון וניסיונות רצח.

אלי בן-דהן: באירועים אלה נרצחו חמישה אנשים תושבי חברון, 18 נפצעו קשה בדרגות שונות.

אלי בן-דהן: רק הבוקר, כפי שהזכרתי קודם, מת מפצעיו עובד תחזוקה של היישוב בחברון, שנדקר על-ידי מחבל פלסטיני שבא להרוג אותו במדרגות של מערת המכפלה.

אלי בן-דהן: כך שעם כל הכבוד, יש להעמיד את ההצעה שלך לסדר-יום בפרופורציה נכונה.

אלי בן-דהן: ואגב דבריך, לא שמעתי מעולם אף אחד מחברי הכנסת שלכם שמגנה את הרצח של למעלה מ-20 יהודים שנרצחו בחודשיים האחרונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה יש להם לעשות בשטחים?

אלי בן-דהן: אף אחד, אף אחד מכם לא גינה את הרצח.

אלי בן-דהן: מה יש להם לעשות?

אלי בן-דהן: אין להם מה לעשות.

מירב בן ארי: – – –

אלי בן-דהן: אין להם מה לעשות, רק לרצוח.

אלי בן-דהן: זו בדיוק הבעיה שלכם.

אלי בן-דהן: רק לרצוח, זה מה שאתם יודעים לעשות.

אלי בן-דהן: לגופו של עניין, צה"ל פועל לילות כימים להגן על התושבים מפני אירועי פח"ע וכדי למנוע כל אירוע חיכוך בין אוכלוסייה פלסטינית לאוכלוסייה יהודית באזור יהודה ושומרון בכלל ובמרחב חברון בפרט, כפי שמתואר בפנייה.

אלי בן-דהן: במרחב חברון פרוסים כל העת כוחות ביטחון רבים, שאמונים על שמירת ביטחון המרחב ועל הגנת התושבים.

אלי בן-דהן: אדגיש כי כוחות צה"ל המצויים באזור מונחים להתערב בכל אירוע חיכוך באשר הוא, במטרה לעצור את האירוע בצורה המהירה, המקצועית והבטוחה ביותר.

אלי בן-דהן: אוסיף ואציין כי לאחר התרחשות כל אירוע חיכוך ובסיום טיפול של חיילי צה"ל, הנושא מועבר להמשך טיפולה של משטרת ישראל, וזאת לשם תחקור, אכיפה וטיפול בהגשת תלונות על-ידי האזרחים, ככל שאלה יחפצו בכך.

אלי בן-דהן: חשוב לציין כי לאחרונה ניכרת ירידה משמעותית במספר אירועי החיכוך במרחב היישוב היהודי בחברון.

אלי בן-דהן: חיילי צה"ל ימשיכו להגן ולשמור על התושבים הנמצאים בגזרה, תוך מתן אפשרות מלאה לחופש עיתונאי וחופש הביטוי, והכול בהתאם לחוק.

אלי בן-דהן: בניגוד לנאמר בדבריך, אין ולא הייתה ולא תהיה התנכלות של כוחות הביטחון לפעילי זכויות האדם ולכתבים הנוכחים בשטח.

אלי בן-דהן: כוחות הביטחון ימשיכו ויפעלו מתוך מטרה להפסיק את אירועי החיכוך הללו, להגן על התושבים ולפעול לשמירת הביטחון באזור.

אלי בן-דהן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: מה מציע סגן השר?

אלי בן-דהן: מבחינתי להסתפק בתשובה הזאת.

אלי בן-דהן: לא צריך מעבר לזה.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: טוב, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: מה המציע מבקש?

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, את רוצה להביע דעה מהצד?

נורית קורן: לרשותך דקה.

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו, עכשיו.

נורית קורן: אנחנו רוצים לסיים את היום.

נורית קורן: יום ארוך לכל הדעות.

ענת ברקו: מהצד?

נורית קורן: כן, כן.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, חבר הכנסת חאג' יחיא, למזלנו אין לנו טרוריסטים כמו שלכם.

ענת ברקו: יש טרוריסטים, אך זה בטל בשישים, ואנו מתייחסים אליהם כאל טרוריסטים באופן שווה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: השב"כ חוקר אותם והם יעמדו לדין על-פי אותם קריטריונים.

ענת ברקו: כיצד אתם נערכים לטרור בחברה כה אלימה?

ענת ברקו: הנביא שלכם אמר:

ענת ברקו: אל-קאתל יֻקתַל – רוצח צריך להרוג.

ענת ברקו: ולכן, מי שיבוא עם סכין צריך לקחת בחשבון שדמו בראשו, וגם צריך לבדוק אם אין עליו, או עליה, חגורת נפץ.

ענת ברקו: הפסוק שאתה הבאת מהקוראן הוא פסוק מעניין, כיוון שאת החלק הראשון אולי קצת שכחת – הוא מדבר על בָּנִי ישראל.

ענת ברקו: לא פלסטינים – בָּנִי ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ענת ברקו: בָּנִי ישראל – בְּנֵי ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תקראי.

ענת ברקו: הוא מדבר על כך שבאמת אם הם יהיו טובים, ייתנו להם את הארץ הזאת.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

ענת ברקו: אבל בוא ונסתכל סביבנו.

ענת ברקו: האם אלו שסביבנו, האסלאמיסטים ואלה שתומכים בהם, ב"חמאס" וכדומה, האם הם טובים מאתנו?

ענת ברקו: לא ולא.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

ענת ברקו: אני מסיימת.

ענת ברקו: משפט אחד, גברתי.

ענת ברקו: גדר ההפרדה, שדיברת עליה, ותיירי ההפגנות המקצועיים – חס וחלילה הם לא יוכלו להפגין, לא בסוריה ולא בעזה.

ענת ברקו: הם חוששים.

ענת ברקו: פה אפשר לשתות בירה ולצאת להפגין ולחגוג בכל מיני חנגות ומסיבות.

ענת ברקו: זה מה שהם עושים.

ענת ברקו: גדר ההפרדה מפרידה בין הטרוריסטים לבין אלה שנפשם חפצה בחיים.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

ענת ברקו: לכן אנחנו פה לנצח, ויקל עליכם להתמודד עם העניין הזה אם תשלימו אתו.

ענת ברקו: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: בעד זה הסרה, ומי שלא רוצה להסיר ורוצה להעביר לוועדה – נגד.

ענת ברקו: בעד – זה בעד ההסרה?

נורית קורן: בעד – זה בעד ההסרה.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: הצבעה מס' 19 בעד ההצעה לכלול את הנושא בסדר-היום – 1 בעד ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום – 3 נמנעים – אין ההצעה שלא לכלול את הנושא בסדר-היום של הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד להסיר – 3, נגד – 1, אין נמנעים.

נורית קורן: ההצעה לסדר-היום תוסר מסדר-היום ולא תועבר לוועדה.

נורית קורן: אנחנו עוברים לשאילתות לשר הביטחון.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

נורית קורן: סגן השר, אני מבקשת ממך לעלות.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: חברת הכנסת ענת ברקו, נא להמתין.

ענת ברקו: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, אדוני שר התחבורה, אדוני סגן השר, אני רוצה לשאול – זו שאילתה שהוגשה לפני חצי שנה, היום סוף-סוף אני מגישה אותה – מדוע הוחלט בצה"ל לסגור את פרויקט הדגל החברתי של הצבא, פרויקט "עתידים"?

ענת ברקו: פשוט – כאב לב גדול סביב העניין הזה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, חברי שר התחבורה, חברי הכנסת, תוכנית "עתידים" להוראה הוקמה בשנת 2003 מתוך רצון לחזק את לימודי המדעים בפריפריה, לאור מחסור במורים למקצועות אלה.

אלי בן-דהן: התוכנית נוסדה בשיתוף בין משרד האוצר, משרד החינוך ומשרד הביטחון עם יעד ל-100 מורים בשנה.

אלי בן-דהן: כחלק מהתוכנית, בתום פרק ההכשרה האקדמית, שובצו המורים בבתי-ספר בפריפריה שבהם קיים מחסור במורים מקצועיים.

אלי בן-דהן: בתחילת שנת 2014 התקיים דיון בראשות ראש חטיבת התכנון ומינהל כוח-אדם, במטרה לבחון את המשך תוכנית "עתידים" להוראה על רקע הקשיים התקציביים אשר התעוררו וכן על רקע בחינת כלל הפרויקטים הקיימים באגף כוח-אדם, במסגרת תוכנית הקטנת מספר חיילי הקבע של צה"ל.

אלי בן-דהן: בדיון הוצג על-ידי חיל החינוך, אשר אחראים פיקודית לתוכנית, כי קיים פער בין החזון לבין מימוש התוכנית בפועל: מספר המורים המתחילים את הלימודים הוא בממוצע 15 בשנה – ואני מזכיר שהיעד היה 100 – ומתוך ה-15, שיעור הנשירה בתוכנית היה כ-25%; ובנוסף, למורים המסיימים – המעטים שמסיימים – קשיי השתלבות של המורים בבתי-הספר.

אלי בן-דהן: לאור המידע והנתונים שהוצגו בדיון הנ"ל, לאור האפקטיביות הנמוכה של המסלול והמציאות התקציבית שהביאה תוכנית ההתכנסות בכל הרמות בצה"ל, סוכם על-ידי ראש חטיבת התכנון ומינהל כוח-אדם באגף כוח-אדם על צמצום הדרגתי של התוכנית עד לסגירתה בסוף שנת 2015.

אלי בן-דהן: על זה נאמר מאמר חז"ל: "ההכרח לא יגונה".

נורית קורן: רגע, אדוני סגן השר, שאלה נוספת.

נורית קורן: חברת הכנסת ברקו, למה את הולכת רחוק?

ענת ברקו: בגלל – – –

נורית קורן: אה, התמונות.

ענת ברקו: – – – הנשיא – – –

נורית קורן: אין בעיה.

ענת ברקו: אדוני סגן השר, יש לי תחושה מאוד לא טובה.

ענת ברקו: האם צה"ל מתפרק מתפקידו החברתי?

ענת ברקו: התוכנית הזו הייתה תוכנית שנתנה הרבה מאוד תקווה וכלי לניוד חברתי בפריפריה, שלקחה ילדים למדעים.

ענת ברקו: אני הייתי בצבא באותה תקופה, ואנחנו היינו גאים בתוכנית הזאת.

ענת ברקו: היא בהחלט הראתה גם את התרומה האדירה של צה"ל, גם כקטר שמוביל לשינוי.

ענת ברקו: לצערי הרב, אנחנו נמצאים היום בסיטואציה שאנשים פוטרו, אנשי קבע שהיו בתוכנית הזו, לחבר'ה נפסקו הלימודים באמצע, ולכן אני חושבת שיכול להיות שיש כאן איזושהי אמירה של צה"ל, ואנחנו פספסנו את העניין הזה, וכה חבל.

אלי בן-דהן: צה"ל, חס ושלום, לא מתפרק מהמטרות החברתיות שלו.

אלי בן-דהן: צה"ל ממשיך להיות כור ההיתוך והמחבר בין כל חלקי החברה הישראלית.

אלי בן-דהן: צה"ל, כידוע, לוקח על עצמו משימות רבות מאוד, חברתיות, בחיבור עולים חדשים, בחיבור של אוכלוסיות קשות מבחינות רבות – צה"ל מחבר אותם להוויה הצה"לית והופך אותם לחיילים טובים.

אלי בן-דהן: לצערנו הרב, כפי שאני הראיתי, התוכנית הזאת נכשלה.

אלי בן-דהן: היא נכשלה כי ברגע שהממוצע יוצא 15 מורים בשנה – –

ענת ברקו: – – –

אלי בן-דהן: – – מתוך כוונה ל-100, ו-25% מהם נושרים, דהיינו בסופו של דבר אנחנו מגיעים ל-11 מורים בשנה – זה כישלון.

אלי בן-דהן: זו לא הצלחה.

אלי בן-דהן: ובשביל 11 מורים להחזיק מנגנון שלם, צה"ל לא יכול לעשות את זה.

אלי בן-דהן: עדיף שצה"ל יפנה את המשאבים שיש לו לפרויקטים עם הצלחה גדולה יותר, ויש פרויקטים כאלה, מאשר להשקיע בפרויקט שהוא לא מוצלח, לצערנו הרב.

אלי בן-דהן: תודה.

נורית קורן: תודה לסגן השר חבר הכנסת אלי בן-דיין.

אלי בן-דהן: דהן, דהן.

נורית קורן: בן-דהן, כן.

נורית קורן: תם סדר-היום.

נורית קורן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ג בטבת התשע"ו, 4 בינואר 2016, בשעה 16:00.

נורית קורן: ישיבה זו נעולה.