ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 79, 2015-12-22 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י' בטבת התשע"ו, 22 בדצמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק מעמדן של ההסתדרות הציונית העולמית ושל הסוכנות היהודית לארץ-ישראל (תיקון מס' 2), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הפנים והגנת הסביבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תשובת שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים חבר הכנסת יובל שטייניץ על מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברי הכנסת מיקי לוי ואורי מקלב בנושא: הטיפול בנפגעי הגז בשכונת גילה; ותשובת שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן על מסקנות הוועדה לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעה של חברות הכנסת שלי יחימוביץ ומיכל רוזין בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: פגיעה בפרטיותם של קטינים בעקבות הרפורמה בבריאות הנפש.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נצביע לצורך ההרשמה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מפעיל את ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אפתח עם חבר הכנסת איימן עודה, שביקש מאוד יפה להשתתף בנאומים בני דקה, אז נאפשר לו.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

איימן עודה: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, היום ביקרתי יחד עם חברי אחמד טיבי ואוסאמה סעדי בכפר הפלסטיני ביתילו, אחרי שקבוצת "תג מחיר" ניסו לשרוף בית והשליכו רימוני גז לחדרו של קטין – מה זה "קטין", זה תינוק בן שנתיים, כַּרם – והוא פשוט מאוד רק בנס לא נחנק מהגז.

איימן עודה: אני כבר שבועיים, יחד עם חברי, מנסה להחזיר גופות של צעירים פלסטינים שנמצאים במקררים פה בישראל, ואני מנסה לחשוב על הסיפור של אנטיגונה, שהפרה את צו המלך בשביל לקבור את אחיה, כי זה רגש אנושי, ערכי, אלמנטרי ביותר.

איימן עודה: ואני חושב, מה הקשר: הקשר – שכל הפשעים הללו הם הבנים הלגיטימיים של הכיבוש הארור הזה; הכיבוש פוגע בעיקר בעם הפלסטיני, אבל אין ספק שהוא משחית את החברה הישראלית כולה.

איימן עודה: והגיע הזמן שניאבק, ערבים עם כוחות שלום יהודיים, ביתר שאת, ברחובות ובכל מקום, נגד הכיבוש הארור הזה.

איימן עודה: תודה.

ענת ברקו: נגד הטרור.

ענת ברקו: ומה עם הטרור?

ענת ברקו: ומה עם הטרור?

יולי יואל אדלשטיין: ששש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת איימן עודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, ואחריה – חבר הכנסת עודד פורר.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, השר, אם יש – אני לא רואה – חברי וחברותי – – –

יולי יואל אדלשטיין: יש, יש שר, רק לפרוטוקול.

יעל גרמן: אוקיי, אז כבוד השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, היום נודע לנו שכנראה לפני כמה ימים, אולי כמה שבועות, ה-FDA האמריקני אישר קבלת תרומות דם מהומוסקסואלים – מה שלא היה נהוג בעבר.

יעל גרמן: אומנם הם צריכים להצהיר שהם לא קיימו יחסי מין במשך שנה, אבל יש בכך התקדמות אדירה; התקדמות שאנחנו רואים, דרך אגב, בכל העולם.

יעל גרמן: אצלנו – זאת לא הפעם הראשונה שאני עומדת כאן ומספרת שיש ועדה לבחינת תרומות דם – היא סיימה את עבודתה לפני יותר משמונה חודשים.

יעל גרמן: המסקנות שלה נמצאות במשרד הבריאות, והן מתייחסות גם למה שנקרא MSM, זאת אומרת להומוסקסואלים, אבל הן מתייחסות – לא פחות חשוב – גם לתרומת הדם של אתיופים.

יעל גרמן: צריך לקחת את המסקנות האלה וליישם אותן; לקדם גם את המעמד של ההומוסקסואלים, וגם, ואולי אפילו בעיקר, סוף-סוף להפסיק את האפליה הפסולה של האתיופים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עודד פורר, ואחריו – חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, אתמול התבשרנו שמחר ככל הנראה המשק הולך לשביתה כללית – אם לא יגיעו להסכמות בין המגזר הציבורי להסתדרות.

עודד פורר: אבל אני הייתי רוצה לשאול, גם את ראשי ההסתדרות וגם את ראשי האוצר, האם כשהם מנהלים את המשא-ומתן הזה – שייגמר בדקה התשעים או שייגמר אחרי יום או יומיים של שביתה – מה יעלה בגורלם של העצמאים?

עודד פורר: מה יעלה בגורלם של העסקים הקטנים, שהולכים להיפגע אנושות מהשביתה הזאת?

עודד פורר: הם לא יכולים לקחת את יום החופש שייקח מי שהילדים שלו לא ילכו לבתי-הספר, כי בתי-הספר יהיו בשביתה; הם יצטרכו או להיות עם הילדים בעבודה, או פשוט לסגור את העסק.

עודד פורר: וכשלא תגיע הסחורה מהנמל כי הנמל בשביתה, או כשלא יעבירו להם את הכסף שהם צריכים לקבל מרשויות המדינה כי רשויות המדינה בשביתה, הם לא יוכלו להגיד: אנחנו בשביתה.

עודד פורר: אז ציבור העצמאים והעסקים הקטנים, שלא יכול לצאת לשביתה, צריך שהבית הזה והמדינה הזאת ידאגו לו – גם בדמי אבטלה, גם בזכויות סוציאליות שוות וגם ביכולת להתפרנס בכבוד, ושכל חקיקת חוקי העבודה לא תבוא ישירות על גבם של העצמאים.

עודד פורר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת פורר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, היום התקיים בוועדת החינוך דיון סוער סביב השינויים שמשרד החינוך מבקש להכניס לספר האזרחות, ורואים שם מגמה מאוד ברורה של הכתבה של נרטיב חד-צדדי, נרטיב של הרוב היהודי, הייתי אומר גם הציוני-הדתי, בלי שום מעורבות, לא משמעותית ולא כלום, של אנשי מקצוע מהחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: לכן, אנחנו ברשימה המשותפת נפגשנו עם מנכ"לית משרד החינוך ואמרנו במפורש שהמורים לאזרחות בחברה הערבית פשוט אינם יכולים ללמד ספר שכל כך מתנגש עם הערכים שלהם, עם הנרטיב שלהם, עם ההיסטוריה שלהם, ולכן ביקשנו להקפיא את הוצאת הספר הזה ולערב אנשי מקצוע מהחברה הערבית בכתיבת החומרים החדשים ובהתאמתם באופן מהותי לבתי-הספר הערביים.

יוסף ג'בארין: אנחנו גם אמרנו שעד שזה יקרה, המורים הללו לא יכולים להשתמש בספר הזה, וגם שיש לנו מספיק אנשי מקצוע, אקדמאים וחוקרים, שיכולים לכתוב מאטריה באזרחות שתתאים גם לתלמידים הערבים, אבל, אגב, גם לתלמידים היהודים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, ואחריה – חברת הכנסת ענת ברקו.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר אתכם על אסונות מיותרים.

איילת נחמיאס ורבין: יש חייל ששוכב במצב פיזי מאוד מאוד מאוד קשה – שמעתי מוות מוחי, אני לא יודעת – בגלל אלרגיה בצבא; הוא אלרגי לאגוזים.

איילת נחמיאס ורבין: הצבא עושה את מה שהוא צריך במובן הזה שהוא מקים ועדת חקירה.

איילת נחמיאס ורבין: אתמול, לצערי, לא נתקבלה שאילתה דחופה שביקשתי בנושא של אלרגיות.

איילת נחמיאס ורבין: בחורה הזמינה לפני שלושה חודשים המבורגר במשלוח, ביקשה לוודא שאין בו רכיב אלרגי – גם היא אלרגית לאגוזים – קיבלה את ההמבורגר הביתה, ושומו שמים: כמעט מתה.

איילת נחמיאס ורבין: אימא שלה פשוט אחות וידעה להשתמש ב"אפיפן"; כל הרופאים שנמצאים במליאה, ויש כאן לפחות שניים שאני רואה, יודעים על מה אני מדברת.

עבדאללה אבו מערוף: – – –

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין שמדינת ישראל חייבת לעבור איזשהו שינוי.

איילת נחמיאס ורבין: יש הרבה יותר ילדים ומבוגרים אלרגיים.

איילת נחמיאס ורבין: היום בוועדה לזכויות הילד עסקנו בנושא של חומרים משמרים במזון.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת לכם, בנושא של האלרגנים אנחנו חייבים לעשות איזושהי דרך.

איילת נחמיאס ורבין: אני פניתי לשר יעקב ליצמן, אנחנו מנסים למצוא דרך לסמן את האלרגנים בצורה טובה יותר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אנחנו צריכים להבין שהאלרגנים נמצאים היום בכל מקום, וזה פשוט אסון עצוב ומיותר, שהכנסת חייבת להידרש לו.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, היום אמר רופא בוועדה לזכויות הילד שעקב זה שאנחנו נחשפים פחות לכל מיני מוצרים שבעבר נחשפנו להם, ואנחנו כאילו בסביבה יותר סטרילית, יש יותר אלרגיות.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, את הילד, את המשפחה, את החייל, את מי שנפגע מאלרגיה בשל סימון לא נכון או מכיוון שאמרו לו שהרכיב האלרגי הזה לא נמצא, זה לא באמת מעניין, ואנחנו מוכרחים לעשות משהו בעניין.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אני ממשיכה בסדרתי על אודות השקרים הפלסטיניים.

ענת ברקו: הנאום יוקדש ל"ישו היה פלסטיני".

ענת ברקו: זוכרים את סאיב עריקאת מהפרק הקודם בסדרה?

ענת ברקו: ובכן, מסתבר שהוא לא היה רק נצר של כנענים, כפי שהוא טען בהזדמנויות שונות, הוא כנראה גם היה אחד משליחיו של ישו.

ענת ברקו: על-פי עריקאת, ישו הוא בעצם השהיד הפלסטיני הראשון.

ענת ברקו: למי שלא ידע – אני חוזרת שוב, השהיד הפלסטיני הראשון.

ענת ברקו: כך אמר בריש גלי ב-2012 בטלוויזיה הפלסטינית.

ענת ברקו: אז רגע, אותו עריקאת הוא כנעני או נוצרי?

ענת ברקו: אין בעיה עקרונית – אפשר גם וגם?

ענת ברקו: שימו לב למה שנכתב ב-2013 ב"אל-חיאת אל-ג'דידה", שהוא כידוע היומון הרשמי של הרשות הפלסטינית: ישו עליו השלום הוא כנעני פלסטיני.

ענת ברקו: אתם רואים?

ענת ברקו: עריקאת יכול להיות גם כנעני וגם נוצרי במקביל.

ענת ברקו: אבל רגע, המונח פלסטין הופיע לראשונה בהיסטוריה כאשר הרומאים שינו את שמו של מחוז יהודה ל"סיריה פלשתינה" כעונש ליהודים לאחר מרד בר-כוכבא, דהיינו יותר מ-130 שנה לאחר הולדת ישו.

ענת ברקו: האם יכול להיות שישו היה פלסטיני והוא בכלל לא ידע שהוא כזה?

ענת ברקו: אבל רגע, יש לי עוד שאלה: לא היו בארץ אז גם יהודים?

ענת ברקו: נחזור ל"אל-חיאת אל-ג'דידה", שוב, מ-2013: קימתו לתחייה – של ישו, כמובן – שלושה ימים לאחר שנצלב משקפת את הנרטיב הפלסטיני – שוב – שנאבק עם היהדות, עם הציונות, עם הקולוניאליזם ועם בעלי ההון המערביים שמתיימרים – וזה בגוף – להשתייך לנצרות.

אוסאמה סעדי: – – –

ענת ברקו: זאת אומרת, יש שאומרים שהפלסטינים בכלל שמים עצמם כצלובים, הנוצרים האמיתיים, בניגוד לאלו המתיימרים להשתייך לנצרות.

ענת ברקו: אבל מהי באמת זיקתם לנצרות לפי יחסם אל הנוצרים?

ענת ברקו: לא משהו.

ענת ברקו: קחו למשל את בית-לחם ואת בית-ג'אלה, יישובים נוצריים שלמעשה כמעט רוקנו מיושביהם המקוריים עקב התנכלויות אלימות כלפיהם, בעיקר – גם על רקע דתי, אבל גם על דברים אחרים, שקצרה היריעה מלפרט.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

ענת ברקו: חברות וחברים – אני מסיימת, אדוני היושב-ראש – העובדות הן פשוטות וברורות: הנצרות יצאה מהיהדות, וצירוף המילים ישו ופלסטיני אינו אפשרי, והוא בכלל אינו אפשרי מבחינה כרונולוגית היסטורית, אבל פעם אחר פעם הפלסטינים מוכיחים לנו שכשמנסים בכוח לייצר זהות מומצאת אך ורק כדי לנגח אותנו, את הזהות האותנטית שלנו, העובדות לא משתנות.

ענת ברקו: ומה שנותר לי הוא לברך את הקהילה הנוצרית בארץ, ובמיוחד את חיילי צה"ל הנוצרים, בברכת חג מולד שמח, עיד אלמילאד סעיד.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

אחמד טיבי: – – – לא רצח את ישו, לא – – – ולא העם ולא הדת שלו.

מסעוד גנאים: לא רצח אותו.

עודד פורר: גם היהודים לא.

אחמד טיבי: – – –

מסעוד גנאים: לפי המקורות שלכם השתתפתם.

מסעוד גנאים: שיתפתם פעולה עם הריגתו.

יולי יואל אדלשטיין: כן, אני חשבתי שתתייחסו לעניין של הבתולות שישו קיבל או לא קיבל, אם היה שהיד.

יולי יואל אדלשטיין: אבל – – –

מסעוד גנאים: נו, מה לעשות אם חברת הכנסת ברקו עשתה הרצאה היסטורית-דתית-פוליטית.

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מסעוד גנאים, דקה לרשותך.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הארגון הגזעני להב"ה, בנצי גופשטיין, כתב מאמר באחד האתרים ושם כינה את הנוצרים והכנסייה הנוצרית "מוצצי דם", וקרא להילחם בהם ולמנוע – – –

קריאה: – – –

מסעוד גנאים: ערפדים.

מסעוד גנאים: כן, מוצצי דם.

מסעוד גנאים: העיקר – הוא קרא למנוע את חופש הפעולה שלהם, הטקסים הדתיים שלהם.

מסעוד גנאים: המאמר כולו נוטף שנאה וגזענות והוא קריאה ברורה לאלימות ולרצח.

מסעוד גנאים: גופשטיין הוא פאשיסט וגזען שמקומו מאחורי סורגים, ולא במפתיע קמנו הבוקר לעוד טרור ופשע גזעני המכונה "תג מחיר", בכפר ביתילו ליד רמאללה.

מסעוד גנאים: שם נכתבו כתובות גזעניות והושלכו רימוני גז על בית שבו ישנו שני הורים ובנם התינוק, בן תשעה חודשים, ובנס הם לא נשרפו.

מסעוד גנאים: כאשר נותנים לטרוריסט כמו גופשטיין ללכת חופשי, ולא תופסים את הפושעים ששרפו את משפחת דוואבשה, כנראה אנחנו עוד נראה מעשי טרוריזם כמו שקרה בביתילו.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אחמד טיבי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני שר האוצר, זה שבועיים אני יושב בוועדת הכספים – חודשיים, סליחה – שותף להעברה של מיליארדים מצד אל צד.

מיקי לוי: חלקם תקציבים ראויים, חלקם תקציבים הזויים, כמו 9 מיליון שקלים לשימור הטבע ביהודה ושומרון, הסעות, ועוד כל מיני תקציבים של מרעין בישין.

מיקי לוי: אני מודה שאני כועס; רק לפני כשלושה חודשים ביקשתי העברה לנושא מאוד מאוד חשוב, של אימהות חד-הוריות, ורק הסכום הזה, מ-32 מיליארד שקלים שעברו מצד אל צד – ומדובר בסדר גודל של 80 מיליון שקלים, מענק עבודה לאימהות חד-הוריות – לא נמצא.

מיקי לוי: טרם ההליכה לבחירות קידמנו, שר האוצר לפיד ואנוכי, הצעת חוק ממשלתית, מ/887, להרחבת מספר הזכאויות לקבלת המענק.

מיקי לוי: החלטנו להנמיך את רצפת השכר המזכה בקבלת המענק מ-2,000 שקלים ל-1,200 שקלים, ולהעלות את התקרה המזכה ל-10,800.

מיקי לוי: מענק העבודה, הידוע בשם מס הכנסה שלילי, הוא כלי אמיתי ויעיל מאין כמוהו לשיפור מעמדן הכלכלי של משפחות חד-הוריות ואימהות חד-הוריות בכלל.

מיקי לוי: הוא אחד הכלים הכי אפקטיביים שלנו לתמרוץ יציאה לעבודה והגדלת היקף אחוזי המשרה ומעבר למשרות משתלמות יותר – גם של מי שמבקש להגדיל את הכנסתו ומוכן לעבוד עבודה נוספת.

מיקי לוי: לפני כמה חודשים הבטיחו לי שר האוצר כחלון וראש אגף התקציבים שיימצאו 60–80 מיליון שקלים עד סוף 2015 למטרה כל כך חשובה וצודקת זו, שמטפלת באחת האוכלוסיות החלשות ביותר במשק, אבל הבטחות לחוד ומציאות לחוד – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מיקי לוי: – – חיכיתי וחיכיתי – אני מסיים, אדוני – רצתי אחרי נציגי האוצר, ובינתיים הכסף לא נמצא.

מיקי לוי: אדוני השר כחלון, אין יותר חברתי מהבקשה הכל-כך אלמנטרית וצודקת הזאת.

מיקי לוי: אני פונה אליך בבקשה להיות הוגן ולעמוד בסיכומים בינינו למצוא את הכסף.

מיקי לוי: לא נותר לי, אדוני, אלא להתבייש בשמך, אדוני שר האוצר.

מיקי לוי: אני, אדוני היושב-ראש, אחזור על הנאום הזה בכל הזדמנות, בכל פעם שאעלה לדוכן, בכל פעם שאהיה ניצב לפני המיקרופונים האלה, עד שזה יתוקן.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת יוסי יונה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד השר, לפני כמה ימים ביקרתי, ולא בפעם הראשונה, את חבר המפלגה הקומוניסטית שלנו, החבר יואל טנדלר, והפעם הזאת ביקרתי אותו עקב יום הולדתו ה-99.

עבדאללה אבו מערוף: חבר מפלגה משנת 1943, בן-אדם אמיץ, שוחר שלום, צלול.

עבדאללה אבו מערוף: ישבנו, דיברנו הרבה.

עבדאללה אבו מערוף: בצל המצב הקיים – והוא נאבק למען שלום שנים ארוכות – בצל ההסתה נגד נשיא המדינה, בצל האווירה שנמשכת, האי-שלום, הוא מאמין שאכן אפשר אחרת; חבר צלול לחלוטין, שכל חייו נתן למען מטרה נשגבת – מטרת השלום והדו-קיום.

עבדאללה אבו מערוף: הוא מציע, אמר לי: תמסור מסר לחברים, לחברי הכנסת שעדיין לא מאמינים שאפשר אחרת.

עבדאללה אבו מערוף: הוא היה בביקור אצל רופא, במקרה, ב"שערי צדק", בשבוע שעבר.

עבדאללה אבו מערוף: יש שם חרדים, חילונים – יהודים בכל המצבים, ערבים ויהודים שמדברים יחד.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, המסר שלו הוא שאכן חייבים חשיבה אחרת, כמו שהוא חשב.

עבדאללה אבו מערוף: אני מאחל לו חיים ארוכים באיכות חיים טובה.

עבדאללה אבו מערוף: באמת, הוא אדם שפתח לנו את הדרך של המאבק הצודק והנכון לשלום.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקווה שבדרכו נמשיך עד שאכן ישרור שלום צודק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה מילים על המאבק של ההסתדרות מול האוצר.

יוסי יונה: העובדה שאנחנו צריכים לשים למול עינינו היא שאחת הבעיות המרכזיות של המשק הישראלי היא פערי השכר האדירים, שאין להם אח ורע בעולם המערבי.

יוסי יונה: אכן, אף אחד לא רוצה שביתה; אף אחד לא רוצה לשבות, והשביתה יכולה להיות בעייתית, אבל אנחנו צריכים להבין ששביתות הן הנשק האחרון שבידי העובדים כדי להבטיח את תנאי השכר שלהם.

יוסי יונה: רבים מהעובדים במגזר הציבורי, כשליש לערך, מקבלים השלמת הכנסה – דברים שהם לחלוטין לא הגיוניים.

יוסי יונה: מדובר גם במספר עצום של עובדים במגזר הציבורי, כמיליון איש, שהם בעצם השדרה שנותנת לאזרחי ישראל את השירותים.

יוסי יונה: לכן, לא יעלה על הדעת שחלק ניכר מהאנשים האלה זקוקים להשלמת הכנסה.

יוסי יונה: המאבק של ההסתדרות בתחום הזה הוא צודק, המאבק הוא מוסרי.

יוסי יונה: אני מקווה שלקראת הערב יגיעו להסכמות, אבל זה יהיה תלוי גם בעמדתו – ואני מקווה שתהיה נדיבה – של האוצר, כדי להגיע להסכמים שיקלו ולו במעט על העובד במגזר הציבורי בחברה הישראלית.

יוסי יונה: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

מירב בן ארי: – – –

יוסי יונה: מירב, זו הבעיה.

יוסי יונה: זה הגימיק.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יוסי יונה: ההסתדרות מוכנה לשכר דיפרנציאלי.

יולי יואל אדלשטיין: יוסי יונה וחברת הכנסת מירב בן ארי, נו.

רויטל סויד: עד שיש לנו מיקרופון.

יולי יואל אדלשטיין: את המיקרופון לא עוזבים, את אומרת.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האירועים של הטרור רק מתגברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המקרה בכפר ביתילו היום ברמאללה, על הבוקר, הלילה – ניסו לרצוח משפחה שלמה, הורים ותינוק, בדומה לרצח הטרוריסטי שהיה בכפר דומא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפעם זה גז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו יכולים גם לזרוק חומר דליק וגם לשרוף את המשפחה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה – אפילו את הגינוי המינימלי לא שמענו; להכריז על החברות האלה, הטרוריסטים האלה, כטרוריסטים, כארגוני טרור – עוד לא שמענו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נוסף על כך, ראינו את המתנחלת, שהיא כנראה בחזית של אותם ארגונים – מה היא עשתה לגברת שבאה מחו"ל, תומכת שלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה מי שתומך שלום הוא אויב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה – 1. 2.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העברות הכספים השערורייתיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מספיק החטיבה להתיישבות – מעבירים עוד 70 מיליון שקל לרשויות של הכיבוש בשטחים הכבושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במגזר הערבי 38 רשויות מקומיות בתוכניות הבראה; אף רשות אחת בשטחים הכבושים היא לא בתוכנית הבראה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מגיעים ליישובים הערביים כ-500 מיליון שקל בשנה רק לתיקון העיוות בנוסחה של מענקי האיזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה הם לא מקבלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ו-3.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השנה אנחנו את רואים בתאונות הדרכים ממוצע של הרוג אחד בכל יום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מתחילת השנה עד אתמול היו 345 הרוגים, שזה גידול של יותר מ-10%.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכל יום יש בממוצע שלושה פצועים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על הממשלה לתקצב הקמת צמתים מרומזרים או כיכרות תנועה כדי לנסות לפתור את הבעיה הזאת, במיוחד שאנחנו רואים שיותר מ-40% מהנפגעים, מההרוגים, הם ערבים, וזה מדבר גם על התשתיות במגזר, על כך שכל הזמן מפלים אותם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להקריא את דבריה של אורלי גבישי סוטו, יושבת-ראש האגודה הקהילתית בחניתה, שפנתה אלי וכתבה כך: הלילה – והכוונה לליל יום ראשון – שלוש הבנות שלי, ליה, שירה ושני, בנות תשע, שש ושנה וחצי, ישנו בממ"ד בביתנו שבקיבוץ חניתה.

רויטל סויד: הטרוריסטים בלבנון לא שמעו על המתווה החדש להקלות המס.

רויטל סויד: הם לא יודעים שיישוב נחשב פריפריאלי אם מבנה המועצה האזורית שאליה הוא שייך רחוק מספיק מתל-אביב.

רויטל סויד: הם מתעקשים לכוון לעבר יישובים "לא פריפריאליים", לפי המתווה החדש.

רויטל סויד: גם לבנות שלי קשה לי להסביר שכאן לא פריפריה: הן שומעות את המבוגרים סביבן מדברים על המתווה החדש, אך הן גם שמעו את האזעקות, את השריקות מעל ראשן, את הנפילות, ובעת כתיבת שורות אלו הן שומעות את רעש המטוסים החגים מעל ראשיהן.

רויטל סויד: ואיך בעצם אפשר להסביר את העיוות הזה?

רויטל סויד: מה ההיגיון בהגדרת הפריפריה לעניין הטבות המס לפי מקום המועצה האזורית ולא לפי מרחק היישוב הרלוונטי מהגבול?

רויטל סויד: איך קרה שיישוב עם חומת מגן נגד ירי נשק קל על האוטובוס הצהוב של ילדיו מקבל פחות מיישוב שכלל לא נמצא על קו הגבול?

רויטל סויד: הרי האיום הביטחוני עלינו אינו פחות מהאיום על יישובי הגדר בגליל העליון או על היישובים השכנים שלנו במעלה-יוסף.

רויטל סויד: ובכל זאת – הטבות המס פחותות, ולא בגלל מצב סוציו-אקונומי, כי אם בגלל הנתון הרנדומלי וחסר החשיבות של מקום המועצה האזורית.

רויטל סויד: כך הדבר גם בנוגע ליישובי גדר נוספים בגליל המערבי; ראש-הנקרה, אדמית, עראמשה, אילון ובצת.

רויטל סויד: יישובים אלו, כמו חניתה, נפגעו פגיעה אנושה במתווה החדש, אשר הפחית את הטבות המס לתושביהם.

רויטל סויד: הערב קיבלנו תזכורת לכך ש"חיזבאללה" עוד לא קיבל לידיו את העדכון במפה המעוותת שקבעה ועדת הכספים.

רויטל סויד: אני חוששת; אני חוששת קודם כול כאם לבנותי, ונוסף על כך – כיו"ר האגודה הקהילתית בחניתה.

רויטל סויד: אם רצינו למשוך אוכלוסייה חדשה וחזקה, הרי שעכשיו עדיף לאוכלוסייה כזאת לעבור למקום קרוב יותר למרכז, שאין בו סיכון ביטחוני כמו בחניתה וכמו ביתר היישובים בגליל המערבי.

רויטל סויד: אני חוששת שאלו המסוגלים לכך מתושבי חניתה ושאר יישובי הגדר בגליל המערבי יקומו ויעזבו.

רויטל סויד: תושבים אלו לקחו משכנתאות והתחייבויות על סמך הטבות מסוימות שניתנו להם אך צומצמו כעת באופן משמעותי, בלי לקבוע אפילו הוראת שעה להסתגלות.

רויטל סויד: ואם לרגע שכחנו, שב המצב הביטחוני והזכיר לנו היכן אנו גרים: בטווח הצלפים של "חיזבאללה".

רויטל סויד: נדמה שפה שכחו אותנו, אבל נסראללה לא שכח.

רויטל סויד: היישובים שלנו מממנים מכיסם מאות אלפי שקלים בשנה – בגין הוצאות ביטחון, אחזקת גדר, תאורת ביטחון, ציוד לכיתת כוננות ועוד, ומי יממן זאת כעת, כאשר הכנסת התושבים נפגעה באופן מהותי?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

רויטל סויד: עוד לא מאוחר לתקן את העוול שנתתם לו יד.

רויטל סויד: עדיין אפשר לקבוע הוראת שעה או ליזום הצעת מחליטים שתמנע את הפגיעה ביישובי הגדר בגליל המערבי.

רויטל סויד: הלילה הבנות שלי ישנו בממ"ד.

רויטל סויד: אני מקווה שבמהרה הן יחזרו לחדרן, ושמקבלי ההחלטות – הכוונה אלינו, כאן בכנסת – יחזרו להיגיון ולהבנה המינימלית הנדרשת, שחניתה ושאר היישובים הם יישובי גדר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני זמן קצר ביקרתי יחד עם חברי ד"ר אחמד טיבי ואיימן עודה בכפר ביתילו, והיינו עדים למחזה נורא בבית של משפחת א-נג'אר; נכנסנו לבית, ולאותו חדר – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, אמרת שזרקו שני רימוני עשן – – –

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: וגז.

קריאה: – – –

אוסאמה סעדי: רק גז.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת מיקי לוי, אם היית נכנס לחדר, היית – מבטיח לך: גם עכשיו, אחרי 16 שעות, ואנחנו היינו שם אחרי 12 שעות, לא היינו יכולים, אדוני היושב-ראש, להיות בחדר אפילו חצי דקה, חצי דקה.

אוסאמה סעדי: אז אני היה לי המזל לחבק את התינוק כרם א-נג'אר, להבדיל מהתינוק עלי דוואבשה, שלא התמזל מזלו והוא נשרף חי, כאשר אנחנו באותו יום קוראים על הצהרותיו הגזעניות של גופשטיין, שאומר שהנוצרים הם ערפדים מוצצי דם וצריך לסלק אותם מהארץ.

אוסאמה סעדי: אז במקום שממשלת ישראל תילחם בכנופיות האלה, בחבורות הטרוריסטים האלה, ותוציא אותן מחוץ לחוק, כמו ארגון להב"ה, ו"תג מחיר", אנחנו היינו עדים היום – שוועדת החוקה כופפה את הממשלה, על-ידי חבר הכנסת סמוטריץ, ובמקום לייבש את מפעל ההתנחלויות, הזרימה לו וממשיכה להזרים לו מאות מיליונים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית: תהיה בריא, כרם, ואלוהים יכול לכל בני העוולה.

אוסאמה סעדי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת אחמד טיבי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי, חברי הכנסת, היום התקיים בוועדת החינוך דיון על לימודי האזרחות במדינת ישראל, דיון סוער.

עליזה לביא: רבים מחברי הבית היו בדיון הזה, ובצדק.

עליזה לביא: אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזאת ולומר כאן, במליאה, שמקצוע האזרחות חייב להיות מקצוע זהב במדינת ישראל.

עליזה לביא: מחקר באוניברסיטה העברית – ישב היום הפרופסור שגם הנחה אבל גם מתעסק בנושא – מלמד שיש קורלציה ברורה בין שר החינוך, אופיו, תפקודו, השייכות האידיאולוגית-פוליטית שלו, לבין תוכן הלימודים בקדנציה שהוא שר החינוך.

עליזה לביא: אסור שזה יימשך.

עליזה לביא: אסור שזה יקרה.

עליזה לביא: הוויכוח על תוצר שיצא עכשיו לגיטימי, אפשר לבוא ולהתווכח, אבל בואו נעלה קומה בדיון, ובואו ננתק לחלוטין את התוצרים, ואת דרך הבחינה של האזרחות והקניית הידע, בכל מנעד בתי-הספר – הממלכתיים, הממלכתיים-דתיים, המגזריים – איך מלמדים ואיך צריך ללמד אזרחות במדינת ישראל זו לא סוגיה פוליטית.

עליזה לביא: ואנחנו צריכים לבוא ולראות מה עושים.

עליזה לביא: שימו לב, ארבע פעמים בשנה – השנה האחרונה – יצאו הנחיות אחרות ממשרד החינוך למורים לאזרחות: איך מלמדים, מה מלמדים, מהו המחוון, כלומר המושגים והפרשנות של המושגים הללו.

עליזה לביא: איך אפשר בכלל לתדרך את המורים, לעשות להם ימי השתלמות וימי עיון?

עליזה לביא: מה קורה לתלמידים, לילדים שלנו?

עליזה לביא: הבת שלי נבחנת עוד מעט באזרחות – כל הזמן משנים, כל הזמן.

עליזה לביא: אם תענה ככה, זה לא מה שהתכוונו, ואם הפרשנות ככה, זה לא מה – כן.

עליזה לביא: אנחנו יכולים להמשיך ולהתווכח על כן, על לא, על ספר שבכלל לא קראנו – וזה היה היום עיקר הוויכוח.

עליזה לביא: אבל, אדוני היושב-ראש, תפקידנו הוא לפקח, ואם מחקרים מלמדים אותנו על קשר ברור בין תוכן של מקצוע לבין שר החינוך שמשמש באותה תקופה, התפקיד שלנו לראות איך מלמדים בצורה מקצועית, להגדיר את מקצוע האזרחות כמקצוע זהב, ולראות איך בונים בצורה חכמה את המקצוע הזה, על כל היחידות שלו, לטובתנו ולטובת אזרחי המחר.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

אחמד טיבי: אנחנו בדיוק חוזרים, חברי איימן עודה ואוסאמה סעדי, מביתילו, היישוב שכמעט היה בו פשע שדומה לפשע שבו נשרפה משפחת דוואבשה.

אחמד טיבי: בנס ניצלה משפחת א-נג'אר, וכרם נשאר בחיים, שלא כמו הילד השהיד עלי דוואבשה.

אחמד טיבי: זה הזמן וזה המקום שאירח לפני כמה שבועות בבניין הזה את האיש הנורא בנצי גופשטיין, שלאחרונה, מלבד מעשים אלימים ועידוד לטרור, הוא גם משמיע דברי נאצה גזעניים, נוראים, בלתי סובלניים, נגד נוצרים הפעם, כאשר הוא מתאר את הנוצרים כערפדים מוצצי דם שצריך לסלק אותם מהארץ – מארצם, מארצנו.

אחמד טיבי: זה הזמן לומר לאיש הזה, בערבית, מה שאמר אל-אימאם א-שאפעי: (אומר בערבית: התרחק מהבוּר הכסיל, הפוסל במומו האוויל, והרי גם נהר פרת לא יינזק אם יחצהו אחד הכלבים ביום מן הימים.

אחמד טיבי: ) גופשטיין הזה, אחד מסמלי הגזענות הנוראה ששוטפת את הארץ הזאת, חלק מתרבות הזבל הגזעני, מיץ הזבל של הגזענות, שמסתובב חופשי, עושה כאוות נפשו, גם משתמש באלימות, גם מפיץ את תורתו, ולאחרונה התבשרנו כי סוגרים נגדו כנראה תיק, על-ידי היועץ המשפטי לממשלה.

אחמד טיבי: הנוצרים הם לא רק בני המקום, הם בעלי המקום, כפי שאנחנו כולנו בעלי המקום.

אחמד טיבי: אחרי 45–47 שנים, מזדמן השנה, בעוד כמה ימים, שתאריך הולדת הנביא מוחמד עליו השלום ומילאד אל-סייד אל-מסיח – והולדת האדון המשיח – באים באותו יום.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: ציטוט מהבשורה על-פי לוקס, פרק ב', פסוק 14: "כבוד לאלוהים במרומים, ובארץ שלום על בני-אדם אשר אותם רצה".

אחמד טיבי: )

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, ואחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אני רוצה דווקא לדבר גם על השביתה שמתוכננת למחר, על הפרצוף המכוער של השביתה הזאת, ובעצם, מה שאנחנו מבינים מהשביתה, שיושב-ראש ההסתדרות, ניסנקורן, לא ממש מעניינים אותו העובדים החלשים.

מירב בן ארי: ומי שזה כן מעניין אותו, באופן מוזר, זה משרד האוצר, שבכלל אחראי לקופה הציבורית.

מירב בן ארי: איך נוצר מצב שמשרד האוצר מעוניין בהעלאת השכר, אבל לאותם עובדים שהם באמת בעלי השכר הנמוך, ודווקא יושב-ראש ההסתדרות, מר ניסנקורן, מגן שכולם יקבלו?

מירב בן ארי: ואני שואלת אתכם – הרי כולנו קראנו בעיתון, ראינו את פערי השכר, ראינו את אותו נתב בנמל חיפה שמקבל 70,000 שקל, את הרופא מקופת-חולים כללית שיושב בפריפריה ומקבל 127,000 שקל בחודש, ועדיין זה לא מפריע לניסנקורן לבקש כסף לכולם, ולהתנגד להצעת האוצר, שמוכן לתת את הכסף, אבל בהחלט רק למי שצריך.

מירב בן ארי: ואני שואלת למה, בעצם; מה גורם ליושב-ראש ההסתדרות להתנגד.

מירב בן ארי: והתשובה היא ברורה: הרי מי שמוריד את השלטר על מדינת ישראל אלו ועדי העובדים.

מירב בן ארי: ובסופו של דבר ועד העובדים מחליט, ויורה למשק עצמו ברגל.

מירב בן ארי: ואני רוצה לומר לכם משהו, בעיקר לחברי הכנסת החברתיים, ושמעתי גם את חבר הכנסת יוסי יונה: מי שהוא באמת חבר כנסת חברתי חייב לעמוד פה וחייב לתקוף את השביתה המיותרת הזאת ולומר: כן תוספת של כסף, אבל לא לכולם, אלא רק למי שצריך.

מירב בן ארי: גם הח"כים החברתיים צריכים להבין את זה, וגם יושב-ראש ההסתדרות ניסנקורן.

מירב בן ארי: ואני מאוד מאוד מקווה שהשביתה המיותרת והפראית הזאת תימנע, כי בסופו של דבר היא תפגע רק באזרחים החלשים של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להודות ל-27 חברי כנסת שבאו למפגש השדולה, שדולת הכנסת לחיזוק העולם היהודי.

נחמן שי: הכנסת הזאת צריכה, חייבת, להתחבר גם לשורשים היהודיים שלנו, בלי לפגוע, חלילה, בחברינו הלא-יהודים שחברים בבית הזה.

נחמן שי: וזה היה מפגש חשוב מאוד, מפני שהוא לימד עד כמה ההזדהות היא גדולה ועד כמה היא מחייבת.

נחמן שי: אנחנו נמצאים עכשיו בפרדיגמה חדשה, לדעתי, ביחסי מדינת ישראל עם העולם היהודי, פרדיגמה שבה מדינת ישראל לא רק מקבלת, אלא גם נותנת.

נחמן שי: לדעתי היא צריכה לתת הרבה יותר ממה שהיא נותנת, ויש לה גם מה להציע; לא רק מפני שהיא הקהילה היהודית הגדולה ביותר בעולם היום, אלא מפני שיש לה מחויבות לאותן קהילות שבמשך שנים ארוכות, מאות שנים, אפשר לומר, ובעיקר במאה האחרונה, נתנו ונתנו ונתנו, כדי להעמיד את מדינת ישראל על הרגליים.

נחמן שי: לכן, את המסר הזה אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך לטפח בשדולה.

נחמן שי: אנחנו גם השקנו היום תוכנית, מתוך השדולה, של אימוץ חיילים בודדים שבאו לארץ; המשפחות שלהם נשארו שם, באשר הן, בכל מיני מדינות, הם באו לארץ ועושים פה שירות צבאי, רבים מהם רוצים להיקלט גם בחברה הישראלית.

נחמן שי: כל אחד מאתנו אמור לאמץ אחד מהם ולתת לו את תנאי הקליטה הנוחים ביותר – את הבית, את הלב שלנו – כדי שהוא או היא ירגישו פה בנוח.

נחמן שי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת חיים ילין.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני, חברי וחברותי, היום, עשרה בטבת, מציין את תחילת המצור על ירושלים, וכעבור שנה וחצי – חורבן בית-המקדש הראשון והגלות שהעם היהודי הלך אליה.

שולי מועלם-רפאלי: ביום הזה, בשנת 1950, שנתיים אחרי קום המדינה, מדינת ישראל החליטה גם לציין את יום הקדיש הכללי, יום שבו אנחנו זוכרים את כל נרצחי השואה שיום הירצחם אינו ידוע.

שולי מועלם-רפאלי: ביום הזה קיימנו דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהוביל חבר הכנסת שמולי והצטרפו אליו חברי כנסת רבים, בנושא הסכנה של סגירת בתי-תמחוי של ניצולי השואה.

שולי מועלם-רפאלי: אז שמענו גם ממנכ"ל משרד ראש הממשלה וגם ממנכ"ל משרד הרווחה, מייד בפתיחת הדיון, שלא ייסגרו בתי-התמחוי שנותנים הזנה לניצולי השואה.

שולי מועלם-רפאלי: יחד עם זאת, אני חושבת שהמצב של ניצולי השואה במדינת ישראל חייב לעלות לדיון מהותי בכנסת, בוועדות ובממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: המציאות שבה עשרות אלפי ניצולי השואה ממשיכים לחיות מתחת לקו העוני, המציאות שבה עדיין מדינת ישראל לא מכירה בניצולי השואה שעלו ארצה אחרי 1953, ובעיקר – המציאות שהטיפול בניצולי השואה לא נתון כולו תחת גוף אחד, היא מציאות שגורמת נזק בל ישוער לניצולי השואה, שמספרם הולך ומתמעט וחייהם הולכים ומסתיימים.

שולי מועלם-רפאלי: אני קוראת מכאן, מה שקראנו גם בכנסת הקודמת, להחיל תחת משרד אחד – אני מציעה את משרד הרווחה, הוא המקום הטבעי – במקום אחד, לאסוף את כל הארגונים ואת כל המקומות שמטפלים בניצולי השואה, להביא את כל הזכויות שלהם אל המשרד הזה, ובמקום הזה לשנות את התפיסה: לדבר על כך שמדינת ישראל חייבת לניצולי השואה האלה חיים של כבוד במעט השנים שנותרו ולמעט ניצולי השואה שעוד נמצאים אתנו.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני, ואחריו – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה שנתת לי לדבר אפילו שאיחרתי.

חיים ילין: תראו, אני לא יודע איפה עובר הגבול בין ביקורת לבין הסתה.

חיים ילין: אני חושב שהגבול בין ביקורת להסתה עובר במה שאנחנו שומעים וברגישות האנושית שלנו.

חיים ילין: אבל היום היה ויכוח בלתי רגיל בין אנשים שבאים ומתלהמים, או מבקרים – נקרא לזה ככה – מבקרים את השב"כ, לבין אלה שתומכים בעבודה שלהם – – –

קריאה: – – –

חיים ילין: רגע, שנייה, שנייה, תן לי.

חיים ילין: – – – לבין מי שיוצא בעד ותומך בעבודה.

חיים ילין: צריך לדעת שלמטבע יש שני צדדים.

חיים ילין: יש טרור, אותי לא מעניין מאיפה הוא בא.

חיים ילין: זה טרור.

חיים ילין: את זה כולנו צריכים להבין.

חיים ילין: אני מצפה מאוד שאנחנו נגנה את הטרור הפלסטיני – גם מי שמייצג חלק מהאוכלוסייה הזאת, וגם – כשיש טרור מהיהודים – גם מי שמייצג את האוכלוסייה.

חיים ילין: קראתי אתמול – נורא התרגשתי – מכתב של אנשים שמזוהים עם הימין, שמוקיעים את אותם עשבים שוטים שיש שם ושחוקרים אותם.

חיים ילין: זה כבר לא עשבים שוטים, תסלח לי, זה בסוף יהיה יער, ואת זה אנחנו צריכים למנוע.

חיים ילין: העם הזה כבר למוד ניסיון של מלחמות, כדאי שכולנו נבין את זה.

חיים ילין: נורא קשה להביא את האמירות שאני אומר.

חיים ילין: זה לא שייך לימין ולא שייך לשמאל, זה שייך רק לדבר אחד: אנחנו רוצים עם חזק, רוצים לחיות במקום שיש בו ביטחון ויש בו אחדות.

חיים ילין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת דוד ביטן.

עאידה תומא סלימאן: אני הגעתי קצת באיחור למליאה, כי בדיוק קיימנו דיון בשדולה למאבק בגזענות.

עאידה תומא סלימאן: בעיני זה היה דיון מרתק.

עאידה תומא סלימאן: ייחדנו את זה במיוחד לגזענות במקומות העבודה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, תוך כדי דיון מישהו העלה את הנושא של האמירה – אני לא רוצה להגיד האומללה, אלא אמירה פאשיסטית גזענית של גופשטיין.

עאידה תומא סלימאן: בעצם, כשאומרים "נוצרים ערפדים מוצצי דם", אני צריכה ללכת הביתה ולהסתכל מסביבי ולבדוק את בני המשפחה שלי, כנראה, או אולי – אני לא יודעת, אולי זה לא חל – מישהו שאל אם מתכוונים גם לנוצרים הבריטים, לנוצרים האמריקנים, בני-הברית של מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לשים קץ לאמירות כאלה, והגיע הזמן גם לשים קץ להסתה הפרועה הזאת, שבן-אדם כזה יכול להתבטא במדינה הזאת בצורה חופשית, להיות מוזמן לכנסת, יוכל להסית איך שהוא רוצה, אם זה נגד פלסטינים, אם זה נגד הערבים, ועכשיו נגד נוצרים; הגיע לאן שהוא יכול להגיע ולהסית.

עאידה תומא סלימאן: ואני לא רואה, ואני מתפלאת: רק אתמול, כשהעלינו את הצעת האי-אמון, ודיברתי על ההסתה, ודיברתי על האחריות של הממשלה להסתה הזאת, השר שענה לי ענה כאילו הטענות שלנו הזויות, כאילו אנחנו לא יודעים על מה אנחנו מדברים.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו לא יודעים על מה אנחנו מדברים, ואם הממשלה לא עומדת מאחורי ההסתה הזאת, ואם כל מה ששמענו כהסתה מעל הדוכן הזה היה רק פרי של החלום שלנו ושל ההזיות שלנו, כאוכלוסייה ערבית וכנציגי הציבור הערבי, אז אני מבקשת שייעשו צעדים שיאמתו שהממשלה הזאת, על כל שריה, לא עומדת מאחורי הסתה מסוג זה.

עאידה תומא סלימאן: ואם הם לא יודעים מה לעשות, אני יכולה בשנייה לתת כמה הצעות שיכולות לאושש באמת: קודם כול, להורות על פתיחת חקירה נגד גופשטיין – אפשר לעשות את זה?

עאידה תומא סלימאן: אפשר לעשות את זה; להוציא ולהקיא מתוך האוכלוסייה היהודית, האזרחים היהודים, את כל המסיתים האלה; אפשר להזרים כספים – במקום לארגונים כאלה – לנציבות לשוויון הזדמנויות, שהיא גוף ממשלתי, לא גוף שלי ולא של הרשימה המשותפת.

עאידה תומא סלימאן: ואם ירצו, יש לי עוד רשימה של הצעות שאפשר לעשות, אבל שיפסיקו להגיד שאין אחריות של הממשלה להסתה.

עאידה תומא סלימאן: בזמנים כאלה, מי ששותק – תומך בהסתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת אלעזר שטרן, ואחריו – אחרון הדוברים להיום, חבר הכנסת דב חנין, ואז נעבור לחקיקה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

דוד ביטן: אני פונה גם לשר האוצר וגם ליושב-ראש ההסתדרות: תחסכו מאתנו את המאבק הזה.

דוד ביטן: ברור שמגיעה תוספת לשכירים, וברור שלא מגיע כל מה שמבקשים.

דוד ביטן: כל שלוש שנים אנחנו עוברים את זה מחדש, כל אחד עושה מלחמה, הציבור נפגע בשביתות, ובסופו של דבר מגיעים להסכם שהיה אפשר להגיע אליו מראש.

דוד ביטן: אז שכל צד יפסיק עם המשחקים, ישבו ויסיימו את זה כמו שזה צריך להיראות ולהיעשות.

דוד ביטן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת שטרן – איננו.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, חבר הכנסת דב חנין, בבקשה, אחרון הנואמים בנאומים בני דקה.

מירב בן ארי: – – –

חיים ילין: – – –

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אכן, רוח רעה, של הסתה ושל השתקה, נושבת בארץ – ברשתות החברתיות, בתקשורת הציבורית, וגם במערכות הציבוריות.

דב חנין: דוגמה אחרונה: הדברים מגיעים לאוניברסיטאות.

דב חנין: פרופסור חנוך שינמן מאוניברסיטת בר-אילן, כך אנחנו קוראים, מתחיל נגדו הליך פיטורים, כי בזמן מלחמת הקיץ האחרון הוא הביע דאגה לנפגעי שני הצדדים.

דב חנין: אנחנו כולנו צריכים להביע דאגה ממצב כזה.

דב חנין: דיברו פה על האדון גופשטיין, אבל בואו נדבר על ערוץ 20 – ערוץ, אדוני השר לשירותי דת, שנושא יום-יום לשווא ולרעה את שם המורשת היהודית.

דב חנין: אני לא יודע איזה מין ערוץ מורשת זה, שמשתלח בנשיא המדינה ובאנשים אחרים שדעותיהם רחוקות מדעותיו.

דב חנין: נגד הרוח הרעה הזאת צריך להתייצב, ונגד הרוח הרעה הזאת התייצבו אלפים במוצאי השבת האחרונה בתל-אביב בהפגנה מאוד מרשימה שיזמו תנועות "עומדים ביחד" ו"שלום עכשיו", ארגוני זכויות אדם, והמסר של ההפגנה הזאת היה שההסתה מתחילה בספסלי הממשלה.

דב חנין: זה לא מקרי שהממשלה מובילה את מסע ההסתה הזה – מובילה אותו במישרין או בעקיפין, דרך כל מיני ערוצים כמו ערוץ 20; אותה ממשלה שאחראית לדוח העוני המזעזע ולמתווה הגז השערורייתי, אותה ממשלה שמובילה אותנו למבוי סתום בכל התחומים, מנסה לשכנע אותנו שהבעיה היא "שוברים שתיקה".

דב חנין: אז לא נשמור שתיקה.

דב חנין: להפך, אנחנו נשבור את השתיקה ונמשיך לדבר על הממשלה ועל כישלונותיה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן להציג את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 42) (שקיפות בעבודת שדלנים), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה, מטעם ועדת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: יש ודאי רשימת דוברים בהצעה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: כן כן.

עיסאווי פריג': – – –

): פריג', אתה לא תוקף אותי היום, מה?

חיים ילין: אל תדאג, אנחנו אתך.

): לא, לא.

): מה עם פריג'?

): חשוב לי פריג'.

חיים ילין: גם הוא יהיה אתך.

): קודם כול, יש לי גם הודעה.

): האם בסוף או בהתחלה?

יולי יואל אדלשטיין: אתה יכול להתחיל, אדוני, בהודעה מטעם ועדת הכנסת, ואז נעבור להצעת החוק.

): אתמול אמרת לי בסוף.

יולי יואל אדלשטיין: אני מנסה להיות מקורי אתך בכל פעם, לבדוק את הערנות שלך.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת – – –

עיסאווי פריג': הוא לא יכול עליך.

): גם אני לא יכול עליו.

): זה הדדי.

): ועדת הכנסת קבעה – אפילו שהוא לא אישר לי איזו אגודת ידידות.

): אנחנו עוד במשא-ומתן על זה.

חיים ילין: על קובה?

): על קובה.

חיים ילין: אתה לא מבין שלא תהיה בחיים תמונה של פידל קסטרו וצ'ה גווארה עם בנימין נתניהו – – –

קריאות: – – –

): אנחנו לא רוצים שיהיו דיונים, אתם רוצים שיהיה יושב-ראש אגודת הידידות.

חיים ילין: אבל זה לא עובד.

עיסאווי פריג': הוא קוסם.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': הוא קוסם.

): אל תדאג, אנחנו מצאנו פתרון.

): הוא אמר לי: תביא הזמנה מהפרלמנט הקובני.

): עכשיו אנחנו מטפלים בזה.

): ברגע שאני מביא לו – נגמר הסיפור.

): הוא לא יכול לחזור בו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת דוד ביטן, ביקשתי ממנו על המקום את המתכון של "קובה ליברה".

יולי יואל אדלשטיין: הוא לא ידע, אז אמרתי: אתה לא כשיר לעמוד בראש האגודה, ובזה זה נגמר.

): אבל הוא ביקש מהיושב-ראש הנוסף.

יולי יואל אדלשטיין: עד כאן הצעת הצחוק.

יולי יואל אדלשטיין: נא לעבור להודעה ולהצעת החוק.

): ועדת הכנסת קבעה כי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות תדון בהצעות לסדר-היום של חברי הכנסת יוסי יונה, דב חנין וסופה לנדבר בנושא: הכרזת ההסתדרות על סכסוך עבודה במגזר הציבורי.

): [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/608); נספחות.

): ]

): לגבי התיקון לחוק: אנחנו מתכבדים להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 42) (שקיפות בעבודת שדלנים), מטעם ועדת הכנסת.

): ההצעה נועדה לקבוע כי שדלן הנוכח בישיבת ועדה של הכנסת, בין שהיא מתקיימת במשכן הכנסת ובין מחוץ למשכן – היום זה רק בתוך המשכן, דרך אגב, אז הוספנו מחוץ למשכן – יהיה חייב להירשם בפרוטוקול הישיבה, בציון שמו ופרטי הלקוח שהוא מייצג בישיבה.

): כמו כן יהיה עליו לציין פרטי לקוחות נוספים שנושא הישיבה נוגע אליהם.

): התוספת הזאת היא לפי בקשה של חבר הכנסת רוזנטל.

): מה שצריך להבין, שהשדלנים נכנסים ויוצאים כל הזמן, באמצע הישיבות, והם לא נרשמים, וגם אם מנהל הוועדה מעביר דף וולונטרי לרישום, לא חובה להירשם.

): אנחנו רוצים שיירשם בפרוטוקול מי מהם נוכח, באיזה עניין, באיזה נושא ואת מי הוא מייצג, כדי שיהיו לזה סימוכין ושקיפות בפרוטוקול הישיבה.

): נוסף על כך, מוצע לתקן את ההוראה העוסקת באיסורים החלים על שתדלנים בכנסת – אני לא מבין עד עכשיו למה לא מוסיפים תי"ו לנושא הזה, אבל בסדר.

): כיום החוק קובע שאיסורים אלה, כגון איסור טובת הנאה או הטעיה, יחולו גם ביחסיהם של השדלנים עם יועצים פרלמנטריים ועובדי הכנסת; מוצע להוסיף גם את עובדי הסיעות בכנסת.

): תיקון נוסף בהקשר זה קשור לוועדה שחברים בה יושב-ראש הכנסת ושניים מסגניו, והיא מוסמכת כיום לשלול משדלן שהפר הוראה מהוראות החוק את ההיתר לפעול כשדלן, או לאסור את כניסתו לכנסת.

): אנחנו מציעים גם להוסיף שלילה על-תנאי.

): תיקון אחרון קשור להרחבת האיסורים החלים על שדלנים; בנוסח שלפניכם מוצע לקבוע איסור רחב – איסור לפגוע, בפעילותם כשדלנים, בכבוד הכנסת.

): יכול להיות שבעת ההכנה לקריאה שנייה ושלישית נכניס איזה שינוי, קצת נאזן את הסעיף הזה, אבל כרגע זה הנוסח שמוצע.

): כמובן היו עוד הצעות לשינויים כאלה ואחרים.

): מה שביקשתי מהחברים, שלקראת הדיון בוועדה לקראת קריאה שנייה ושלישית נדון בכל הבקשות ונשתדל להיענות לבקשות, אם הן נכונות וסבירות.

): אני מבקש מהמליאה לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולהחזיר אותה לוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): כל מה שאנחנו רוצים זה להרחיב את השקיפות, וגם לאפשר לוועדה שאחראית לזה – הוספנו את הנושא של פגיעה בכבוד הכנסת, כדי שיהיה אפשר להעניש גם במצב הזה; יש גם מצבים כאלה, והיום הם לא חלק מהחוק.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

נורית קורן: אנחנו עוברים לדיון.

נורית קורן: הדוברים הם איתן ברושי – אינו נוכח; חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח; חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת.

נורית קורן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

שלי יחימוביץ': טוב שיש אחד – – –

נורית קורן: בבקשה, לרשותך שלוש דקות.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני השר, מכובדי יושב-ראש ועדת הכנסת, עמיתי חברי הכנסת, אני מברך על ההצעה שהביא חבר הכנסת ביטן בשם ועדת הכנסת.

דב חנין: אנחנו, עמיתי חברי הכנסת, מתמודדים עם בעיה קשה, שעדיין לא מצאנו לה את הפתרונות המספקים.

דב חנין: סוגיית השדלנים למיניהם והיכולת שלהם להשפיע ולהיות מעורבים בעבודת הפרלמנט, בעבודת הכנסת, היא סוגיה מטרידה; היא מטרידה את הציבור, היא מטרידה אותנו – ומטרידה בצדק.

דב חנין: אדוני יושב-ראש הוועדה, זה איננו הניסיון הראשון לייצר פתרון בתחום הזה.

דב חנין: נמצאת אתנו חברת הכנסת יחימוביץ, שבזמנו, יחד עם מי שהיה חבר כנסת ואחר כך שר, גדעון סער, הובילה מאמץ להסדרה רוחבית של הבעייתיות שבתחום השדלנים.

דב חנין: לא רצו לאסור שדלנות, אבל ניסו להכניס את המערכת הזאת למסגרת יותר הדוקה ויותר ברורה, ובעיקר – יותר שקופה.

דב חנין: הניסיון הזה זכה בהחלט להצלחה חלקית, ועבר גם חוק בכנסת, ששינה את הכללים, אבל לכולנו ברור שלא פתרנו את הבעיה, כי כולנו רואים את המציאות היומיומית בכנסת, ואנחנו מוטרדים ממנה מאוד.

דב חנין: לכן, אני מאוד מברך על הצעת החוק הזאת.

דב חנין: אני אומר שמאוד חשוב, בהמשך החקיקה – ואת זה נעשה בוודאי בעבודה בוועדה – לבצע את ההבחנות הנכונות, שישמרו על האינטרס הציבורי מפני אלה שצריך להישמר מפניהם, אבל עדיין יאפשרו לכנסת להתנהל כבית פתוח לנציגים של ארגונים, התארגנויות, קבוצות אזרחים וכדומה.

דב חנין: אנחנו חייבים לבצע את ההבחנה החדה בין שדלנים ושתדלנים שבאים מטעם גורמים עסקיים ומנסים לקדם את האינטרסים העסקיים שלהם לבין אנשים שמייצגים אינטרסים ציבוריים – מימין, משמאל, מצפון ומדרום – שהבית הזה הוא ביתם.

דב חנין: זו ההבחנה המסובכת והקשה שנצטרך לעשות יחד, אני מקווה שנעשה אותה, ונעשה אותה מהר, ונקדם עוד יותר את ההתמודדות עם הסוגיה הזאת, שהיא אכן סוגיה מאוד מטרידה.

דב חנין: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

נורית קורן: אני סוגרת את רשימת הדוברים.

נורית קורן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חבר הכנסת אראל מרגלית – אינו נוכח; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח.

נורית קורן: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

מירב בן ארי: היא מוותרת.

מירב בן ארי: היא פה.

נורית קורן: מוותרת?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לברך את חבר הכנסת דוד ביטן, שהעלה את הנושא הזה בוועדת הכנסת, ולברך על העבודה שנעשתה כאן בכנסות קודמות בנושא השתדלנות.

איילת נחמיאס ורבין: מיקי רוזנטל ואני מנסים – אנחנו לא אוהבים את המילה שדלן, אנחנו מעדיפים שתדלן או שדולן.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אחד הדברים שאמרתי בוועדת הכנסת, בדיון שהיה לנו לפני כמה שבועות, זה שאנחנו, כחברי כנסת, צריכים לבדוק את עצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אם אנחנו מרגישים מאוד מאוד נדחקים אל הפינה, קודם כול הבעיה היא בנו.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד את האמת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו, בסופו של דבר, חייבים להיות עצמאיים מדעת.

איילת נחמיאס ורבין: באמת באמת להיות עצמאיים, באמת באמת לגשת לנושאים, גם אם ניגשים אלינו – ואני אמרתי, אני לא מפחדת משדלנים, אני לא מפחדת מהם.

איילת נחמיאס ורבין: מפחד מהם רק מי שחושב שהוא יכול להיות מושפע בצורה בלתי נאותה, שפוגעת באינטרס הציבורי, ואת זה כמובן אף אחד מאתנו אינו רוצה.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להגיד, הוקם כאן לאחרונה "לובי 99", לובי של הציבור עבור הציבור, ועדיין אני אומרת – לא כל שדולן שמסתובב כאן בבית אוטומטית רוצה את רעת הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: יש לו אינטרסים, והאינטרסים צריכים להיות שקופים, זה ברור ומובן מאליו, ועל כן אני מברכת על העבודה.

איילת נחמיאס ורבין: כן צריך לומר, ועלה בצדק במהלך הדיונים בוועדת הכנסת:

איילת נחמיאס ורבין: העובדה שיש שדולנים-שתדלנים-שדלנים בבית הזה, שאינם מתויגים כשדלנים, וזאת בעיה שעדיין לא נדרשנו לה, במובן הזה שעדיין לא הצענו לה פתרון – זה, בעיני, צריך להיות הרבה יותר מטריד.

איילת נחמיאס ורבין: אני אף פעם לא מפחדת – ואני אמרתי את העניין הזה, את הדבר הזה, לחברת הכנסת יעל גרמן בדיון בוועדת הכנסת – אני אף פעם לא מפחדת ממה שאני יודעת, אני תמיד מפחדת מהאינטרס שאינני יודעת מהו.

איילת נחמיאס ורבין: אם אני יודעת מה האינטרס, ואני יודעת מה עומד מאחורי בן-אדם, מה הוא מייצג, אני לא חוששת; אני חוששת רק מהאינטרסים שאינני יודעת מה הם.

איילת נחמיאס ורבין: ועם האינטרסים האלה הרבה יותר קשה לגשת אלינו אם אנחנו יודעים מה אנחנו רוצים ואם אנחנו עצמאיים, ואני רוצה להניח שיושבי הבית הזה הם אנשים עצמאיים, אינם נבערים מדעת, ויודעים לקבל החלטות עצמאיות כשרק האינטרס הציבורי מנחה אותם.

איילת נחמיאס ורבין: לעניין הזה צריך לומר – הוועדה הציבורית לבחינת שכר חברי הכנסת, שאתמול דיברתי בשבח עבודתה בנושא השכר, לטעמי קיבלה החלטה לא נכונה בנושא העוזר השלישי.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שחשוב וכדאי שלחברי הכנסת יהיה עוזר מקצועי נוסף, שיוכל לסייע להם בעבודת הבית, שהיא עבודה מרובה – עבודה פרלמנטרית חשובה ומרובה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה יכול לסייע למי מאתנו, או לפחות למי שלא נמצא פה וחושש מכך שחברי הכנסת אינם עצמאיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו מסוגלים להיות עצמאיים.

איילת נחמיאס ורבין: מי שאיננו מסוגל להיות עצמאי בדעתו ובעמדתו, מקומו איננו במשכן הזה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

נורית קורן: חבר הכנסת יוסי יונה – אינו נוכח; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת יצחק הרצוג – אינו נוכח; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, שלא מאשר לי הצעות בוועדת השרים לענייני חקיקה, ומשאיר אותי שבוי בידי היהדות – אפילו לשחק בשבת אתה לא נותן לי.

עיסאווי פריג': אפילו את זה כפית עלי.

דוד אזולאי: לך אני נותן בשבת – – –

עיסאווי פריג': אתה תקבל את כללי היהדות – –

דוד אזולאי: שבת תקבל מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': – – זו מדינת הרוב, המדינה היהודית.

עיסאווי פריג': זה מה שיש, זה מה שאתה אומר לי.

עיסאווי פריג': אבל אתה יודע מה?

עיסאווי פריג': אני סולח לך, כי אין לך תעוזה לעשות אחרת.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו מדברים על חוק שאנחנו קוראים לו בשפה היומית – גם חבר הכנסת ביטן מדבר בטלפון, חופשי.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, זה – – –

): ראש עיריית ראשון, מה אני אעשה?

קריאות: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, אנחנו צריכים – – –

עיסאווי פריג': הבוס, הבוס לשעבר.

עיסאווי פריג': אנחנו לא בתקופת פריימריז עכשיו.

עיסאווי פריג': זה בסדר.

קריאה: – – –

קריאה: מסור לו ד"ש.

קריאה: הוא ממפלגת העבודה.

עיסאווי פריג': אז עכשיו ראש העיר בראשון זכה לדקת מסך, זה בסדר.

חיים ילין: אבל לפחות הוא מספיק שקוף להגיד עם מי הוא – – –

עיסאווי פריג': לא לא, הוא – חבר הכנסת ביטן – דורס, בולדוזר, לא עושה חשבון.

עיסאווי פריג': מביא הצעות חוק על שמאל ועל ימין, וזה מה שיש.

מירב בן ארי: יש ספר חוקים על-שם דוד ביטן.

עיסאווי פריג': בולדוזר.

עיסאווי פריג': איש ליכוד, מותר.

נורית קורן: חבר הכנסת – – –

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': חברים, אני אתחיל מהסוף – –

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': – – אני מצביע בעד החוק.

עיסאווי פריג': בסדר?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': מטעמי שקיפות, כי שקיפות זה דגל.

עיסאווי פריג': אצלנו במרצ, אנחנו מתגאים בשקיפות, בניגוד לאחרים.

עיסאווי פריג': אנחנו עם השקיפות.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו אני רוצה לדבר על הצד השני.

עיסאווי פריג': אני לא פוחד מלוביסטים, ואוהב לשבת אתם.

עיסאווי פריג': אני אגיד לכם מה הולך בתוכי.

עיסאווי פריג': אני לא פוחד מלוביסטים.

עיסאווי פריג': הם צריכים לפחד ממני.

עיסאווי פריג': אני לוקח מה שטוב לי – אני שומע מהם, הם מסבירים.

עיסאווי פריג': ואללה, כל אחד חושב את עצמו הדוקטור, יפה, אבל אני נבחר ציבור, ויש לי ראש למיין ולעשות את הדברים בכיוון הנכון.

עיסאווי פריג': במקום שאתה תתאמץ, אתה שומע השקפות, אתה שומע חוות דעת.

עיסאווי פריג': אני חושב שלהגיע למצב שאנחנו דוחפים את החקיקה לכל פינה, זה מפגין חולשה, ולא עוצמה.

עיסאווי פריג': אנחנו חברי כנסת, יש לנו ראש, צריכים להפגין את העוצמה, איך אנחנו מסוגלים להבדיל בין מתאים ללא מתאים.

עיסאווי פריג': בזה שאנחנו מביאים את זה למצב של חקיקה, אני חושב שאנחנו משדרים חולשה.

עיסאווי פריג': סוגיות כאלה צריכות לבוא על פתרונן בין כותלי הכנסת, דרך יושב-ראש הכנסת.

): כתוב בחוק – – –

עיסאווי פריג': בסדר, אני אומר את דעתי.

עיסאווי פריג': אני חושב שזה משדר חולשה, ולא עוצמה.

): ולכן אני חייב לתקן את החוק.

): אין – – –

עיסאווי פריג': עכשיו, הדבר השני שרציתי להגיד, חברים: לכל דבר יש חסרונות ויש יתרונות, תלוי מאיזו זווית אתה מסתכל על זה.

עיסאווי פריג': בואו ניקח את היתרונות בלוביסטים ובכל האסטרטגים שבאים – ניקח את היתרונות, נעצים אותם, כדי שנעצים את עצמנו, ולא לפחד מזה.

עיסאווי פריג': להגיד את זה בקול רם.

עיסאווי פריג': אבל שקיפות זה דבר טוב, ותמשיכו להיות שקופים, בסדר?

עיסאווי פריג': לא רק בולדוזרים.

עיסאווי פריג': תודה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

נורית קורן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת יעל גרמן – אינה נוכחת.

נורית קורן: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

): – – – מצרף אותך לש"ס.

דוד אזולאי: צרף אותו, והוא יוכל לחלל שבת, לא תהיה לו בעיה.

עיסאווי פריג': – – –

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתמול בערב פורסם ששופט המעצרים בפרשיית דומא נתון להסתה, ולכן יש שמירה על ביתו והוא מאובטח.

רויטל סויד: איזה המשך ישיר להסתה נגד השופט פוגלמן ולאבטחה שהוא נדרש לה לאחר שדחה, בדיוק, אבל בדיוק, בשלושה ימים את הדיון על הריסת בתי המחבלים.

רויטל סויד: ומה אנחנו בעצם רואים?

רויטל סויד: חתירה תחת שלטון החוק; מנסים להלך אימים על שופטים במדינת ישראל.

רויטל סויד: אתם מבינים מה קורה?

רויטל סויד: מה שרוצים בעצם לעשות זה לקחת שופט שהפסיקה שלו לא מוצאת חן בעיני קבוצות מסוימות באוכלוסייה, ואז להלך עליו אימים, אולי הוא ישנה.

רויטל סויד: כשהוא יצטרך לשבת ולחשוב מה קורה אם הוא מאריך מעצר או לא מאריך מעצר, אם הוא דוחה בשלושה ימים או לא דוחה בשלושה ימים את הפסיקה שלו, הוא יחשוש, הוא יפחד.

רויטל סויד: וזה בדיוק מה שקורה במדינה שחותרים תחת אושיות הדמוקרטיה שלה, וזה מסוכן.

רויטל סויד: עכשיו אנחנו רואים גם התקפה רצינית מאוד על השב"כ.

רויטל סויד: ואני אומרת דבר פשוט: חברים, כשאנחנו מפרקים פצצות מתקתקות, לא שואלים אותן: אתן מדברות עברית, או אתן מדברות ערבית?

רויטל סויד: כשאנחנו מפרקים פצצות מתקתקות, לא שואלים אותן: במי אתן מאמינות – באללה או בקדוש-ברוך-הוא?

רויטל סויד: כשאנחנו מפרקים פצצות מתקתקות, אנחנו רוצים לשמור על מדינת ישראל, וצריך לפרק אותן בנחישות ובמהירות.

רויטל סויד: וכל מי שיורד היום על השב"כ – איפה הייתם לפני 18 שנה, כשהיה פסק-הדין בבג"ץ המפורסם של ברק, שאפשר משפטית לעשות בדיוק את מה שעושה היום השב"כ?

רויטל סויד: גם לי כואב, כואב מאוד, על כל נחקר, בטח אם הוא קטין, שעובר חוויות קשות, גם אם הן במסגרת החוק, וגם אם הן במסגרת המשפט, וגם בפיקוח של בית-משפט – ומה לנו אם הוא יהודי או ערבי – זה קשה.

רויטל סויד: וכמו שלא זעקנו כל 18 השנים האלה, לא נזעק את זה גם עכשיו.

רויטל סויד: ומה שאנחנו עושים עכשיו זה – אנחנו גורמים לכך שלא יהיה אף אחד שיערער על היסודות של מדינת ישראל ויפגע בביטחון של מדינת ישראל.

רויטל סויד: והחטיבה היהודית בשב"כ – לצערי הרב, בכאב גדול אני אומרת – היא מחויבת המציאות.

רויטל סויד: אז בואו ניקח את ההסתה נגד השופטים, ואת ההסתה ואת האיומים על חייהם; ובואו ניקח את הניסיון לקעקע את הנכונות, את הנחיצות של החטיבה היהודית בשב"כ ושל השב"כ כולו, ולא משנה נגד מי הוא פועל; ובואו נחבר את הכול להסתה שיש במדינת ישראל נגד נשיא מדינת ישראל, והיום גם נגד שר הביטחון – ונבין שהגענו למצב שאנחנו חייבים לשמור מפני חברה אלימה ומסיתה, ואנחנו חייבים להגן על הדמוקרטיה ועל הביטחון במדינת ישראל.

רויטל סויד: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

נורית קורן: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

שלי יחימוביץ': גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן, אני מברכת אותך על החוק הזה.

שלי יחימוביץ': הוא חוק חשוב, והוא באמת, באופן מוזר, החוק הראשון שנחקק בעניין הלוביסטים מאז אותו חוק שחוקקנו חבר הכנסת והשר לשעבר גדעון סער ואנוכי, שטיפל בסוגיה הכאובה והבעייתית הזאת.

שלי יחימוביץ': ואני מקווה שזאת רק תחילתה של הדרך, כי יש לנו עוד עבודה רבה לעשות.

שלי יחימוביץ': בבסיס סוגיית הלוביסטים חוסר שוויון מאוד מאוד מאוד עמוק, כי בבית הזה אנחנו אמורים לייצג את הציבור הרחב – זה שאין לו פה, זה שאין לו גישה, זה שחי את חייו הרגילים.

שלי יחימוביץ': הרי הגעה לכנסת זה דבר שלא מתרחש בכלל בחייהם של רוב בני-האדם אפילו פעם אחת, וגם אם הם אוזרים עוז ולוקחים לידיהם איזו יוזמה חברתית, או שיש להם איזה קשר והם מצליחים להגיע לכנסת – זה כרוך בכל כך הרבה מאמץ, ובאישורים מיוחדים, ובאובדן יום עבודה.

שלי יחימוביץ': והנה, יש קומץ, מתי מעט, של אנשים מאוד מאוד חזקים ומאוד מאוד עשירים, שפשוט יכולים לרכוש לעצמם אנשים שיבואו בשמם כל יום, כל בוקר, אל הכנסת, וייהנו מנגישות מוחלטת של הכנסת, של המכשירים שבידי הכנסת, של חברי הכנסת כמובן, של ועדות הכנסת.

שלי יחימוביץ': והדבר הזה לא הגיוני, כי אותם אנשים וחברות שיכולים להרשות לעצמם להיות מיוצגים בידי לוביסטים הם באמת מאוד מאוד מעטים, וממילא מאוד חזקים.

שלי יחימוביץ': לכן, גם השליטה והתיווך בידע שחברי הכנסת מקבלים מידי לוביסטים, גם זה הופך את העניין ללא הגיוני בעליל; קולו של הרוב הגדול לא נשמע, וקולם של המעטים והחזקים נשמע ברמה.

שלי יחימוביץ': זו המהות של הלוביסטים.

שלי יחימוביץ': התפקיד שלנו הוא לייצר איזשהו איזון הגיוני בין הצרכים, האידיאולוגיות והאינטרסים של הציבור הרחב ובין אותם אנשים שממילא יש להם כוח עצום ונגישות גבוהה – הכול כמובן במגבלות: בלי לפגוע בחופש העיסוק, בלי לפגוע בזכות, בעצם התיאורטית, של כל אדם לבוא בשערי הכנסת.

שלי יחימוביץ': כמו שאמר כאן חברי חבר הכנסת דב חנין, עוד מלאכה רבה לפנינו, ואני מאחלת לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, הצלחה במשימה הזאת.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ.

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, רבותי חברי הכנסת, לפני כשעתיים חברי איימן עודה, אוסאמה סעדי ואנוכי ביקרנו בכפר ביתילו, צפונית-מזרחית לרמאללה.

אחמד טיבי: שם היום בשעה 01:00 חבורה של "תג מחיר" שוב נכנסה לכפר, פרצה לבית, שברה חלון וזרקה שני רימוני גז לתוך הבית שבו ישנו חוסיין א-נג'אר, אשתו והבן כַּרם.

אחמד טיבי: כשנכנסנו, אוסאמה, איימן ואני, לתוך החדר, לא הצלחנו להחזיק שתי דקות שם, וזה 12 שעות אחרי שבוצע האירוע ונזרקו הרימונים.

אחמד טיבי: נחנקנו.

אחמד טיבי: אנשים עדיין מחוץ לבית, כי הם לא יכולים להיות בבית, כי הגז חזק מאוד.

אחמד טיבי: אין ספק שמדובר בניסיון רצח, ובנס לא היה כאן דוואבשה 2.

אחמד טיבי: זאת לא הייתה הפעם הראשונה שמתנחלים מהסביבה מגיעים ותוקפים את היישוב הזה.

אחמד טיבי: זו הפעם הרביעית, אומרים לי; הפעם האחרונה – לפני שבוע.

אחמד טיבי: מה גם שתושבי היישוב הזה והיישובים מסביב לא יכולים לעשות באופן חופשי את מסיק הזיתים שלהם במטעים שלהם.

אחמד טיבי: לא יכולים.

אחמד טיבי: נאסר עליהם על-ידי הצבא.

אחמד טיבי: השאלה, למה מרגישים אנשי "תג מחיר" – גם הייתה כתובת: "ד"ש מעצורי ציון" – למה הם מרגישים חופשיים לבוא, להסתובב ביישובים, לבצע מעשים נוראים כאלה, לנסות להרוג, לשרוף, לרצוח משפחות שלמות?

אחמד טיבי: ואז אני קושר את זה למה שאני קורא היום על בנצי גופשטיין, על הדברים הנוראים שהוא אומר נגד הנוצרים, נגד המוסלמים; הוא אומר שהנוצרים הם ערפדים מוצצי דם שצריך לסלק אותם.

אחמד טיבי: מאיפה נסלק אותם?

אחמד טיבי: מהמולדת שלהם.

אחמד טיבי: מהאדמה שלהם.

אחמד טיבי: מהבית שלהם.

אחמד טיבי: לא מספיק סילקתם מאקרית ובירעם ומיישובים אחרים?

אחמד טיבי: אז הוא תוקף גם את המוסלמים.

אחמד טיבי: מדובר בתמצית הגזענות הישראלית.

אחמד טיבי: בגרמנית דבריו היו נשמעים אותנטיים יותר, קשים יותר, בוטים יותר, אמיתיים יותר.

אחמד טיבי: ולכן אני אומר לו: של נעליך, גזען קטן אבל מסוכן; הנוצרים הם לא רק בני המקום, הם בעלי המקום הזה.

אחמד טיבי: אף אחד לא עושה להם טובה שהם פה; אף אחד לא עושה טובה לתושבי אום-אלפחם שהם פה, לא לנוצרים ולא למוסלמים.

אחמד טיבי: ויהודים הדוגלים בסובלנות, בחיים משותפים, צריכים להתקומם נגד האיש הנורא הזה וכל מה שהוא מסמל – נגד מעשי האלימות וההסתה.

אחמד טיבי: דווקא לו אני אגיד את מה שאמר אימאם אל-שאפעי – –

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, עברנו – – –

אחמד טיבי: מייד אני מסיים.

נורית קורן: עברנו את הזמן.

אחמד טיבי: אני מייד מסיים, בגלל – – –

נורית קורן: בכוונה מראש אמרתי לך, כי הורדתי את כולם.

נורית קורן: אני ממש מבקשת, משפט אחרון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני אצטט את אימאם אל-שאפעי, שאמר: (אומר בערבית: התרחק מהבור הכסיל, הפוסל במומו האוויל, והרי גם נהר פרת לא יינזק אם יחצהו אחד הכלבים.

אחמד טיבי: )

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: בזה אני מסיים: (אומר בערבית: אני אומר לו, אני אומר לגופשטיין ודומיו: הנעל של הנוצרים תושבי המקום שווה אותך ואת כל אלה שמאחוריך).

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, עכשיו אתה חוזר ואומר לי בעברית מה אמרת – בבקשה, תרגום, חבר הכנסת אחמד טיבי, לפנים משורת הדין, מילה במילה.

עאידה תומא סלימאן: אמרת – – –

מירב בן ארי: אנחנו מנסים להבין, לא הצלחנו.

אחמד טיבי: אוקיי, אני אתרגם, תרגום מילה במילה.

מרב מיכאלי: אנא מבסוטה.

אחמד טיבי: היא אומרת: אנא מבסוטה, אז היא אומרת: אני מבסוטה.

אחמד טיבי: זה התרגום של המשפט שלה.

נורית קורן: את זה אנחנו יודעים.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: לגופשטיין ואנשיו, גופשטיין ודומיו – (אומר בערבית: הנעל של הנוצרים תושבי המקום שווה אותך ואת כל אלה שמאחוריך.

אחמד טיבי: )

נורית קורן: חבר הכנסת אחמד טיבי, לא, לא.

אחמד טיבי: הנה (חוזר על הדברים בערבית).

מירב בן ארי: עוד פעם – – –

אחמד טיבי: הנעל של הנוצרים תושבי המקום שווה אותך ואת כל אלה שמאחוריך.

נורית קורן: תודה רבה.

): לא יכול להיות שהתרגום קצר – – –

מיקי רוזנטל: בדיוק.

מיקי רוזנטל: משהו חסר.

נורית קורן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, בבקשה.

נורית קורן: ובהמשך לדבריו של חבר הכנסת אחמד טיבי, אני רוצה לומר שאני מגנה כל פגיעה באנשים חפים מפשע, ולא משנה דת או מגזר.

נורית קורן: אני מגנה את זה.

מרב מיכאלי: ואני משבחת אותך על הבלבול המגדרי – בעברית או בערבית, שניהם טובים לי.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברות הכנסת, ישבנו בוויכוחים, בדיונים, במאבק על חוק הריכוזיות בכנסת הקודמת.

מרב מיכאלי: יושבות ויושבים פה רבות מאלה שהיו שותפות ושותפים למאבק הזה, וכבר אז דרשנו מהלוביסטיות והלוביסטים שיושבים בדיון שיגידו את מי הם מייצגים.

מרב מיכאלי: זה חוק שהוא דרמטי לחברות גדולות, לבעלי הון.

מרב מיכאלי: באו לשם אנשים, הביעו את דעתם ללא הרף, הביאו מיני נתונים, מיני מחקרים, מיני תיאוריות, וחזרנו והיינו צריכות וצריכים לבקש מהם שיגידו בשם מי הם מדברים: אצל מי הם עובדות ועובדים, מי משלמת להם ואת מי הם מייצגים.

מרב מיכאלי: עכשיו, לשמחתי, עם התיקון הזה לא נצטרך לבקש את זה.

מרב מיכאלי: זה יהיה מובן מאליו שהם חייבות וחייבים להגיד, אפריורית, לא רק את מי הם מייצגים, אלא גם מי עוד מהחברה שהם באים ממנה יכול להרוויח ממה שהם עושים בכנסת.

מרב מיכאלי: חברתי שלי יחימוביץ באמת תיארה פה בצורה מדויקת מאוד את פערי הכוחות.

מרב מיכאלי: ייצוג אינטרסים זה דבר לגיטימי לחלוטין; בעיני, פוליטיקה זה מקום שבו אנחנו כולנו מנהלות ומנהלים משא-ומתן על אינטרסים, זה לגמרי לגיטימי.

מרב מיכאלי: הבעיה היא כמובן בחוסר השוויון הנורא.

מרב מיכאלי: יש הרבה יותר מדי כוח, כלכלי ואחר, שמרוכז במעט מאוד ידיים שלהן יש – המילה הקלה תהיה גישה – לכנסת, לממשלה ולקובעי המדיניות, לרגולטורים, לרגולטוריות.

מרב מיכאלי: והרוב הגדול – לא בכדי "לובי 99" – הרוב הגדול, שהיא זאת שזה משפיע עליה ועליו, איננה נהנית, בכלל, לא מהייצוג הזה, לא מהנגישות הזאת ולא מיכולת ההשפעה הדרמטית הזאת.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה, חברי וחברותי, אני רוצה – מילה על הכנסת.

מרב מיכאלי: יש שלוש רשויות; במדינת ישראל יש עקרון הפרדת הרשויות: השופטת, המחוקקת והמבצעת.

מרב מיכאלי: ויש המגזר העסקי, שעליו דיברנו כרגע, ויש, כמובן, המגזר השלישי.

מרב מיכאלי: המצב היום הוא שבין ארבע הרשויות האלה, והמגזר העסקי הוא הרביעית בהן, הכנסת היא החלשה והמוחלשת מכולן.

מרב מיכאלי: הרשות המבצעת, הממשלה, יש לה כוח של שלטון; הרשות השופטת עדיין נהנית – עם איומים ועם פגיעה במעמדה, אבל עדיין בסך הכול מתנהלת באופן עצמאי יחסית; המגזר העסקי, יש לו המון כסף והמון כוח; ולכנסת אין מספיק כלי עבודה כדי לעשות את העבודה שלנו, שהיא באמת לייצג את אזרחיות ואזרחי ישראל באופן האמיתי ביותר, הכן ביותר, כמו שאנחנו באמת, ולהיות נאמנות ונאמנים למצפוננו.

מרב מיכאלי: אין לנו מספיק כוח-אדם, אין לנו מספיק כלי עבודה, ואין לכנסת עצמאות אמיתית.

מרב מיכאלי: הכנסת חשופה, מצד אחד, לכוח יתר וכוחנות נוראה מצד הממשלות – של נתניהו לפחות; אלה הממשלות בזמן שאני עובדת בכנסת – ומצד שני לכוח יתר עודף שיש למגזר העסקי.

מרב מיכאלי: בהקשר הזה צריך שוב לציין לטובה את חברנו דוד ביטן, שמביא סוף-סוף תיקון שיביא לנו יועץ/יועצת שלישית לכל חבר הכנסת.

מרב מיכאלי: זה שיפור מאוד דרמטי, אבל הכנסת צריכה מרכז מחקר חזק בהרבה, גדול בהרבה, ועוד הרבה כלים, בשביל להיות באמת רשות עצמאית שעובדת לטובת האזרחיות והאזרחים.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, ואחריה – אחרון הדוברים, יוסי יונה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר ואדוני יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן, ראשית, גם אני רוצה לברך אותך על החוק.

מירב בן ארי: אני חושבת שזה חוק חשוב, שזה חוק שבאמת, כמו שאתה עושה גם בשאר הדברים בוועדה, עושה סדר מסוים בעבודת הכנסת.

מירב בן ארי: אבל כן חשוב לי, מכיוון שבעבודה שלי כאן

מירב בן ארי: אני עוסקת בהרבה נושאים חברתיים, חשוב לי באמת להדגיש: כשאנחנו שומעים את המילה לובי, או שדלן, תמיד זה נתפס אצלנו בקונוטציה שלילית; וחשוב מאוד לזכור שיש כאן גם לוביסטים חברתיים, לוביסטים שדואגים לעמותות ולוביסטים שרואים בעניין החברתי חלק מסדר-היום שלהם, והרבה פעמים מפנים את תשומת לבנו לנושאים שחשובים לחברה הישראלית.

מירב בן ארי: לכן, גם כשקראתי את החוק וראיתי שהתייחסת בחוק למילה לקוח, חשוב להגיד שלקוח זה לא רק אותה חברה עסקית או אותן חברות שאנחנו מנסים – אנחנו כן – גם עמותות.

): מדובר בחוק העיקרי.

): אנחנו לא – – –

מירב בן ארי: יופי, אז זהו, זה מאוד חשוב לי.

מירב בן ארי: כי כשהציבור שומע את המילה לוביסט, או כשאנחנו – אנחנו תמיד מתייחסים בקונוטציה שלילית, וחשוב לחדד שמדובר גם באנשים שדואגים לחברה האזרחית.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה להתייחס לעוד משהו, כי בנאום בן דקה שלי לא הספקתי לנגוע בזה מספיק, כי הזמן היה קצר, וגם ככה יש פה חברי כנסת שמדברים על נושאים אחרים, אז אני רוצה שוב לדבר על הסיפור הזה של השביתה מחר, כי זה מאוד מאוד מטריד, ואני חושבת שצריך להטריד בכלל את אזרחי ישראל.

מירב בן ארי: חבר הכנסת יוסי יונה, שמעתי את הדברים שאמרת, ואני חייבת לומר לך משהו.

מירב בן ארי: ההסתדרות והיושב-ראש שלה מבחינתי קיבלו ציון אפס בסולידריות, ואסביר לך למה, ואני יודעת כמה אתה ח"כ חברתי וכמה הנושא הזה חשוב.

מירב בן ארי: הגיעה הצעה ממשרד האוצר – משרד האוצר, הממונה על הקופה, זה שכביכול אכפת לו רק מכסף, אמרו להסתדרות: מוכנים, אבל בואו לדיפרנציאציה.

מירב בן ארי: בואו ניתן לחלשים.

מירב בן ארי: לא, הם לא מסכימים, אדוני.

מירב בן ארי: הם לא מסכימים.

יוסי יונה: רק לפני חצי שעה, שעה, דיברתי עם יושב-ראש האיגוד המקצועי, והוא אמר שהוא מוכן לדיפרנציאציה.

מירב בן ארי: כן, אז אני מודיעה לך – איפה סגן השר?

יוסי יונה: – – –

מירב בן ארי: איפה – חבל, סגן השר היה פה לפני דקה, הוא היה אומר לך.

מירב בן ארי: זה לא נכון.

יוסי יונה: – – –

מירב בן ארי: רגע, זה לוקח לי את הזמן, תיתני לי עוד דקה.

נורית קורן: אוקיי.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו – – –

נורית קורן: חבר הכנסת יונה, תקשיב ותוכל להגיב.

מירב בן ארי: אני רוצה באמת להגיד לך: הייתה כאן – הנה, סגן השר נכנס, והוא עדי פה לעניין הזה.

מירב בן ארי: יש כאן הזדמנות היסטורית, אחרי שנים שתמיד נותנים שכר דומה, לתת דיפרנציאציה.

מירב בן ארי: גם קובי אמסלם, הממונה על השכר, גם שר האוצר משה כחלון נעמד פה רק בשביל – שנייה, חבר הכנסת פורר, זה מאוד חשוב לי, כי הוא דיבר על זה – נעמדו כאן ועשו ככל יכולתם לתת לעובדי קבלן של ה-5,500, לעובד המועצה הדתית שמקבל 8,000, ולא לתת לנתב בנמל ולא לעובד רשות החשמל שמקבל 50,000 שקל, והם דחו את זה.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד לך משהו: אני תמיד ראיתי בהסתדרות מגן הפועלים – הסתדרות הפועלים.

מירב בן ארי: איפה הם?

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, משפט אחרון.

מירב בן ארי: משפט אחרון.

מירב בן ארי: את צודקת.

מירב בן ארי: זה מבחינתי הפרצוף המכוער של ההסתדרות.

מירב בן ארי: הייתה כאן הזדמנות היסטורית, יש כאן עדיין הזדמנות היסטורית, לתקן עוול ולתת למי שצריך, ולא לכולם באותה רמה.

מירב בן ארי: ואתה, כח"כ חברתי, וכל חבר כנסת חברתי פה, חייב לתמוך.

יוסי יונה: – – –

מירב בן ארי: לא, הוא לא מוכן.

מירב בן ארי: סגן השר, אם ירצה, יעלה ויסביר שהוא לא מוכן לדיפרנציאציה, נכון?

נורית קורן: חברת הכנסת בן ארי, נא לסיים.

מירב בן ארי: בבקשה, אתה שומע בעצמך.

מירב בן ארי: תודה רבה, גברתי.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה – אחרון הדוברים לפני ההצבעה.

מירב בן ארי: – – –

יוסי יונה: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, למען האמת אני לא התכוונתי לדבר על הנושא הזה, של השביתה, כי דיברתי לפני כן, באפשרות שניתנה לי בנאומים בני דקה.

יוסי יונה: אבל להגיד את הדבר הזה – מירב, בחייך, את לא חושבת שהגזמת?

יוסי יונה: את חושבת ששוק העבודה בישראל היה לו טוב יותר אם לא הייתה הסתדרות?

יוסי יונה: באמת, אמרת דברים נוראים על ההסתדרות.

מירב בן ארי: – – – אמרתי שהייתה כאן הזדמנות היסטורית לתקן עוול.

יוסי יונה: כן, אבל גם אמרת דברים – – –

מירב בן ארי: – – –

יוסי יונה: ההסתדרות הודיעה באופן חד-משמעי שהיא מוכנה והיא מקבלת את העיקרון של הדיפרנציאציה.

יוסי יונה: אבל לא על כך עליתי לדבר.

יוסי יונה: אני רוצה לדבר על הנושא שמונח בפנינו – –

מירב בן ארי: – – –

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי, תני לו את זמנו, ואחר כך ננסה לתווך עם ההסתדרות ולמנוע שביתה.

יוסי יונה: – – ולברך את חברי דוד ביטן על החוק החשוב הזה, וגם להתדיין באמת בדקה או שתיים עם חברים שדיברו כאן לפני – גם עיסאווי פריג' שאינו פוחד, לכאורה, מהלוביסטים, וגם חברתי מהסיעה, איילת ורבין, שדיברה על כך שהיא לא חוששת.

יוסי יונה: כן, יש לחשוש.

יוסי יונה: תחשבו על הנתון הזה: בואו נתרחק קצת מישראל, ונלך לנו לארצות-הברית.

יוסי יונה: כל שנה הלוביסטים מוציאים שם 2.1 מיליארד דולר.

): 2.6.

יוסי יונה: 6.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: מה אמרתי?

קריאה: – – –

יוסי יונה: תודה על התיקון.

יוסי יונה: 2.6 מיליארד דולר.

יוסי יונה: עמדה כאן מירב בן ארי ודיברה על כך שיש גם עמותות ולוביסטים אחרים.

יוסי יונה: נכון, הם קיימים, ואין להכליל.

יוסי יונה: אז הנה, הנתונים בארצות-הברית גם מלמדים אותנו שיעור מאוד מאוד יפה בסוגיה הזאת: על כל דולר שארגונים חברתיים מוציאים על לובי, ה-corporate, התאגידים הגדולים, מוציאים 34 דולר.

יוסי יונה: אלה הם הנתונים.

יוסי יונה: חשבו אם כן – בוודאי אנחנו כבר יודעים את המציאות שבה הסנאט, הקונגרס האמריקני, נתונים בידיהם של הלוביסטים הגדולים, וסכנה שכזאת מרחפת גם עלינו, דוד.

יוסי יונה: למעשה, החוק הזה שאתה מעביר כאן – בוודאי בהסכמה, אני מתאר לעצמי, של כל יושבי ויושבות הבית – הוא חוק נפלא.

יוסי יונה: כפי שנאמר כאן לפני כן, זה צעד ראשון בתהליך ארוך שמטרתו, חד-משמעית, להגביל את פעולתם, כדי שלא יהיה לקבוצה מסוימת בחברה הישראלית כוח עודף בתהליכי קבלת ההחלטות, שהמון פעמים הוא לא משרת את האינטרס הציבורי הכולל.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: נמתין שחבר הכנסת יוסי יונה ישב במקומו.

נורית קורן: חברי הכנסת, אני רוצה לברך את כל אלה שנוכחים ביום שלישי בשעה כזאת – זה לא דבר מובן מאליו, ואני מקווה שלהבא באמת יהיו יותר חברי כנסת גם בימי שלישי.

נורית קורן: נעבור, בבקשה, להצבעה.

קריאות: – – –

מיכל רוזין: זאת הצעת החוק הבאה שלך – שיום שלישי זה יום עבודה.

מיכל רוזין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 18 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 42) (שקיפות בעבודת שדלנים), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות: בעד – 18.

נורית קורן: ההצעה התקבלה, והוועדה המוסמכת לדון בהצעת החוק היא ועדת הכנסת.

נורית קורן: הצעת החוק תועבר להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: אני מוסיפה את חבר הכנסת דב חנין, שלא הצביע – לפרוטוקול – בעד.

נורית קורן: אנחנו עוברים לשאילתות.

נורית קורן: השאילתה של חבר הכנסת נחמן שי.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי – אינו נוכח.

נורית קורן: לכן אנחנו מבטלים את השאילתה – כי חבר הכנסת אינו נוכח.

נורית קורן: אני מתנצלת בפני השר על כך שהשואל איננו.

נורית קורן: אם כך, אני נועלת את הישיבה.

נורית קורן: תם סדר-היום.

נורית קורן: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, י"א בטבת התשע"ו, 23 בדצמבר 2015, בשעה 11:00.

נורית קורן: ישיבה זו נעולה.