ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 78, 2015-12-21 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ט' בטבת התשע"ו, 21 בדצמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים (מס' 6) (פטור מבחינות), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2357/20 וכלה בהצעת חוק פ/2387/20 – הצעת חוק לתיקון פקודת הכלבת (בידוד בעלי-חיים), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת שרן השכל; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שלילת תקצוב וקביעת אזורי רישום), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, מירב בן ארי, קארין אלהרר, דב חנין, יוסי יונה, נורית קורן ומאיר כהן; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (חובת קביעת תקן כליאה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת בתי-הסוהר (מרחב מחיה לאסיר), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק זכויות הסטודנט (תיקון – ארגון סטודנטים ארצי יציג), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, מירב בן ארי, עליזה לביא, איציק שמולי, איתן כבל, יפעת שאשא ביטון, אברהם נגוסה ויואב קיש; הצעת חוק התרבות והאמנות (תיקון – תקציב תיאטראות בשפה הערבית), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (התקשרות עם מתכנן), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איתן כבל, יצחק וקנין ורועי פולקמן; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – הצמדת שכר הלימוד לשכר המינימום במשק), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הנחה לסטודנטים בדמי נסיעה בתחבורה ציבורית, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק פטור בתשלום דמי הנסיעה בתחבורה ציבורית לעגלת ילדים (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – איסור הגבלת גיל במוסד להשכלה גבוהה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק השמירה על המקומות הקדושים (תיקון – חופש פולחן), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, שולי מועלם-רפאלי, אורן אסף חזן, אברהם נגוסה, מכלוף מיקי זוהר וניסן סלומינסקי; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה,

ירדנה מלר-הורוביץ: עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – פרסום בדבר קבלת היתר בנייה ותחילת עבודה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת תמר זנדברג, שלי יחימוביץ ויוסי יונה; הצעת חוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון וקבלה לעבודה) (תיקון – מניעת הטרדה מינית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק שעות עבודה ומנוחה (תיקון – סירוב לעבוד ביום המנוחה השבועי), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עליזה לביא, מכלוף מיקי זוהר, מיכל בירן, יעל גרמן, מיקי לוי, אורן אסף חזן, רוברט אילטוב, בצלאל סמוטריץ, סופה לנדבר, מאיר כהן, אלעזר שטרן, איל בן ראובן ויוסי יונה; הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (שידור ישיבות מועצה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת בחינת חלופה תת-קרקעית בתוכנית דרך), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מניעת הפרטה של בחינות נהיגה מעשיות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – תעריפי מים לבתי-חולים ומקוואות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת משה גפני, אורי מקלב, יואב בן צור ומכלוף מיקי זוהר; הצעת חוק להארכת מועד לקבלת דברי דואר (הוראת שעה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, איתן כבל, רועי פולקמן, דוד ביטן, ישראל אייכלר, מנחם אליעזר מוזס, יואב בן צור ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק העונשין (תיקון – הוספת זהות מגדרית כנסיבה מחמירה בעבירות שנאה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק זכות יוצרים (תיקון – רישיון לביצוע פומבי במקום בידור ציבורי), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואב בן צור, נאוה בוקר, איתן כבל ויחיאל חיליק בר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פרסומת למזון המכוונת לקטינים), התשע"ו–2015,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת טלי פלוסקוב; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חלף היטל השבחה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק אי-נקיטת הליכים לפני מועדי ישראל (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ישראל אייכלר, מכלוף מיקי זוהר, בצלאל סמוטריץ, דב חנין, טלי פלוסקוב, שולי מועלם-רפאלי ויוסי יונה; הצעת חוק אחריות המדינה לשירותים ציבוריים והליכי הפרטה, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יצחק הרצוג ומשה גפני; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירות) (תיקון – בחירות בבתי-סוהר ובבתי-מעצר), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אילן גילאון ועליזה לביא; הצעת חוק העמותות (תיקון – הגברת שקיפות מקורות מימון פרטיים), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת ציפי לבני; הצעת חוק זכות הילד לתמיכה כלכלית, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש ויפעת שאשא ביטון.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אבקש להודיעכם, כי ועדת הכנסת החליטה היום, בהתאם לסעיף 89(א) לתקנון הכנסת, לחדש את הדיון בהצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 39), התשע"ו–2015, שהונחה על שולחן הכנסת ב-7 בדצמבר 2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, הונחה היום על שולחן הכנסת המלצה נוספת של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושא: הגדלת מספר היועצים הפרלמנטריים.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה הפוגעת בשוויון ובדמוקרטיה ומביאה להסתה, לגזענות ולפילוג בחברה הישראלית;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: חלוקת כספים קואליציוניים על חשבון הציבור הנה שחיתות פוליטית

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, סדרת הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה שבהן היא מטעם המחנה הציוני: ממשלה הפוגעת בשוויון ובדמוקרטיה ומביאה להסתה, לגזענות ולפילוג בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: היא במעלית, היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: והמעלית נוסעת מהר?

יולי יואל אדלשטיין: הנה, המעלית הגיעה, יחד אתה גם חברת הכנסת רויטל סויד, ואנחנו מזמינים אותה לנמק את הצעת האי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

רויטל סויד: רק שנייה, אדוני, אם אפשר, כי צריכים – רק רגע – להביא לי את הנאום שלי.

רויטל סויד: רק רגע בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאמין ביכולות שלך.

יולי יואל אדלשטיין: את יכולה לפתוח את דברייך גם ללא נאום.

רויטל סויד: נכון, אתה צודק, אבל מכיוון שזו פעם ראשונה שאני מנמקת הצעת אי-אמון, אני אעדיף לעשות את זה כשאני דבקה בכתב.

רויטל סויד: אדוני, תעצור לי את עשר הדקות.

יולי יואל אדלשטיין: לא, עשר דקות החלו כבר מזמן.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני השר והמליאה הריקה, אני מגישה היום – –

יריב לוין: אגב, למה המליאה ריקה?

רויטל סויד: – – הצעת אי-אמון עם הרבה חשש ועם הרבה דאגה – ועם הרבה כאב – לדמוקרטיה הישראלית שלנו, שהולכת ונפגעת ונפגמת אט-אט.

רויטל סויד: אני צופה בדאגה ובחרדה בגלישה של המדינה והחברה שלנו למחוזות אסורים.

רויטל סויד: הצעת האי-אמון הזו היא אזעקת צבע אדום שמזדחל ומשתלט באטיות אך בעקביות על צבעי הכחול-לבן שלנו.

רויטל סויד: אם לא נפעיל בזמן את כיפת המגן, אם לא נחזור במהירות למרחב הדמוקרטי המוגן, נתעורר בוקר אחד ו-50 הגוונים של הדמוקרטיה יהפכו לגוון אחד שחור משחור.

רויטל סויד: ערעור על דמוקרטיה ופגיעה בה לא קורים ביום אחד.

רויטל סויד: זהו תהליך סדור, עקבי, מתמשך, נסתר מעין הציבור ומהבנתו, עד שהדמוקרטיה התוססת נרמסת.

רויטל סויד: התהליך מבוסס על הפחדה והסתה, סימון והגדרה של אויבים פנימיים, שליטה ושימוש אגרסיבי בתקשורת, פטריוטיות ולאומיות שהופכות ללאומנות, שינויי חקיקה תכופים, ריכוז כוח של סמכויות שרים בממשלה בידי אדם אחד, צמצום כוחו של הפרלמנט ופגיעה בשלטון החוק; הכנעה וסילוק שומרי סף עצמאיים המעזים לחלוק על החלטות השלטון, הוקעת האופוזיציה וניסיון לצייר אותה כעוכרת המדינה; פגיעה בבני-מיעוטים שהם אזרחי המדינה הזכאים לחיים שוויוניים, ומעל כל זה עומד מנהיג חזק, שנדמה כחזק.

רויטל סויד: חזק בתאווה שאינה מרוסנת לכוח ושררה, מנהיג שמרכז בידיו עוד ועוד סמכויות של שרים, שמחסל גם את המתבלטים בחצרו שלו, ועל פיו יישק דבר, העיקר להבטיח את שלטונו.

רויטל סויד: בשבועות האחרונים מדינת ישראל נמצאת בשפל חברתי.

רויטל סויד: האלימות, על רבדיה השונים, פשתה בשיח הציבורי.

רויטל סויד: מרגע בחירתו של הנשיא ראובן רובי ריבלין הוא נתון למתקפה בלתי פוסקת, שהגיעה לשיא בשבועות האחרונים.

רויטל סויד: זו מתקפה ארסית, פרועה, גסה, ובעיקר מסוכנת.

רויטל סויד: רובי ריבלין?

רויטל סויד: רובי ריבלין, נשיא מדינת ישראל, הנשיא שלנו, בוגד?

רויטל סויד: אתם השתגעתם?

רויטל סויד: לנבל ולגנות בכתב ובעל-פה ולאחל לנשיא אלף מיתות שונות ומשונות?

רויטל סויד: לא למדתם לקח לאן ולמה השתוללות מילולית חסרת רסן עלולה להוביל?

רויטל סויד: דקות לפני שנרצח עמד יצחק רבין, זיכרונו לברכה, ואמר ש"האלימות היא כרסום יסוד הדמוקרטיה הישראלית.

רויטל סויד: יש לגנות אותה, להוקיע אותה, לבודד אותה.

רויטל סויד: זו לא דרכה של מדינת ישראל".

רויטל סויד: איזה לקח נלמד?

רויטל סויד: איזה חשבון נפש נערך?

רויטל סויד: על מנת להעמיד דברים על דיוקם, אני מבקשת להבהיר: בין הנשיא ראובן ריבלין לביני קיימים כמה חילוקי דעות אידיאולוגיים, בעיקר בסוגיה המרכזית – פתרון הסכסוך עם הפלסטינים וכיצד ניתן לחיות יחדיו.

רויטל סויד: ועם זאת אני אומרת: אשרינו שהתברכנו בנשיא שכזה, נשיא אוהב אדם, שחרד לזכויות אדם, שלא משנה מה תהא דעתו הפוליטית – הוא קנאי לדמוקרטיה.

רויטל סויד: אני מכבדת את הנשיא על מחויבותו לשלטון החוק, על הגינותו וממלכתיותו ועל הדרך מעוררת ההשראה שבה הוא מבצע את תפקידו.

רויטל סויד: במשך ימים ארוכים ציפינו מראש הממשלה, מנהיג המדינה, לזעוק כנגד ההסתה, אך כל מה שנשמע היה קולה מחריש האוזניים של השתיקה הרועמת.

רויטל סויד: רק לאחר שיושב-ראש האופוזיציה עמד במליאה וקרא לך, אדוני ראש הממשלה, מעל דוכן זה לגנות את ההסתה כנגד הנשיא, הפרת את השתיקה.

רויטל סויד: מאוחר מדי ובשפה רפה מדי, ומבלי שהצלחת להוציא מפיך ולו אמירה אחת של גינוי ברור שישים קץ ויעצור את ההסתה.

רויטל סויד: כואבת לא פחות הייתה שתיקת המקורבים, אלה שנקראים "השותפים הטבעיים"; אלה שבהתנהלות

רויטל סויד: כם הפסיבית עלולים חס וחלילה לבוא לכך שיום אחד נאמר:

רויטל סויד: הכתובת הייתה על הקיר, ואיפה אתם הייתם?

רויטל סויד: לא רק, אדוני ראש הממשלה, שזאת לא עשית, אלא ששוב ניסית להסיט את הנושא ולהפנות אצבע מאשימה כלפי יושב-ראש האופוזיציה על ארגון "שוברים שתיקה".

רויטל סויד: עשית זאת בדיוק כפי שאתה נוהג במדיניותך, הסטת את הנושא מהעיקר ועסקת בטפל.

רויטל סויד: האשמת במקום לקחת אחריות.

רויטל סויד: התחמקת במקום להתמודד.

רויטל סויד: איני מסכימה עם פעילותו הנוכחית של ארגון "שוברים שתיקה".

רויטל סויד: בארגון קצינים וחיילים אשר מדברים מדם לבם, אשר אוספים עדויות חשובות מזוויות אחרות על הנעשה בשטחים.

רויטל סויד: והארגון, במקום להעביר את הדברים פה בארץ לביקורת ולתת הזדמנות לחקור ולבדוק ולשנות ולטפל, בוחר לעשות את פעילותו בחוץ-לארץ, ועם זה איני יכולה להסכים.

רויטל סויד: זה מכפיש את המדינה ומסכן את חיילינו.

רויטל סויד: אך מה הקשר, אדוני ראש הממשלה, בין ארגון "שוברים שתיקה" לבין העובדה שאתה מתחמק מלומר לעם שלך, לציבור שלך, לאזרחי מדינתך, שיפסיקו לגנות את הנשיא?

רויטל סויד: כלום, אין קשר.

רויטל סויד: בחרת להסיט את הנושא.

רויטל סויד: לא למדת ולא שכחת דבר.

רויטל סויד: 20 שנים ולא קרה כלום; לא ראית ולא שמעת דבר מכיכר-ציון ועד לדוכן הזה כאן במליאה בשבוע שעבר; לא שמעת את דברי ההסתה נגד יצחק רבין, לא ראית את מדי האס.

רויטל סויד: אס., וגם עכשיו החרשת וגם ירשת.

רויטל סויד: התחלת עם "ביבי טוב ליהודים"; לחשת: "הם שכחו מה זה להיות יהודים" – אנחנו שכחנו מה זה להיות יהודים?

רויטל סויד: אני וחברי פה איננו יהודים?

רויטל סויד: ואז המשכת: "הם מפחדים".

רויטל סויד: בבחירות האחרונות הוספת שאנחנו לא ציונים, ונביא את "דאעש" לירושלים, ומאות-אלפי ערבים ינהרו לקלפיות.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, לא אתה תלמד אותנו שמירת כשרות מהי, יהדות מהי, מיהו יהודי ומיהו לא, מיהו ציוני ומיהו לא; לא אתה תלמד אותנו איך לדאוג לביטחון המדינה.

רויטל סויד: אבל בדבר אחד הצלחת ובגדול: אנחנו מפחדים.

רויטל סויד: אנחנו מפחדים מהממשלה, ולאן שהיא לוקחת אותנו בכל התחומים; אנחנו מפחדים ממה שאתה מעולל לחברה, לספר החוקים, ללכידות שלנו, לדמוקרטיה, למעמדנו בעולם, לעתיד שלנו, לילדים שלנו, לביטחון שלנו ולתקווה שלנו; אנחנו מפחדים כי התוצאות מדברות בעד עצמן: מעמד הביניים הופך לעני, ועניי המדינה עניים יותר; הקשישים במדינה נלחמים כדי להזדקן בכבוד, וירושלים עיר הבירה שלנו בהידרדרות מתמדת.

רויטל סויד: הביטחון שבו אתה מתגאה אינו קיים כלל.

רויטל סויד: מיגנת את ירושלים בבטונדות – זו הדרך שלך, אדוני ראש הממשלה, להתמודד עם טרור?

רויטל סויד: האשמת את ציפי ואת יצחק הרצוג בכך שהם מובילים את "דאעש" לירושלים – ומה יש לנו היום פה?

רויטל סויד: אנחנו באמת נדרשים לנגמ"שים כדי להגיע לכותל.

רויטל סויד: אבל זה קורה במשמרת שלך.

רויטל סויד: איננו מסוגלים להסתובב ולטייל בבטחה ברחובות.

רויטל סויד: רק שלשום, בשבת מנומנמת, היה פיגוע ברעננה, עיר מגורי.

רויטל סויד: ילדי הקטנים, בני העשר והשמונה, מפחדים.

רויטל סויד: הם שאלו אותי, מה היה קורה אם היינו ברחוב והמחבל היה בא?

רויטל סויד: והם אמרו לי: אימא, את בכנסת, מה עושים כדי שיפסיקו את הפיגועים?

רויטל סויד: תגידי לראש הממשלה שישמור עלינו.

רויטל סויד: למה הוא לא שומר עלינו?

רויטל סויד: הרגעתי אותם, אבל בעצם לא הייתה לי תשובה.

רויטל סויד: מה כן עשית?

רויטל סויד: לקחת על עצמך באופן ריכוזי ארבעה תיקים, שבהם שום דבר אינו קורה ושום דבר אינו זז.

רויטל סויד: הפכת את עצמך למונופול, ואם זו לא פגיעה בדמוקרטיה – פגיעה בדמוקרטיה מהי?

רויטל סויד: אני רק מזכירה, למי ששכח, מהי דמוקרטיה.

רויטל סויד: דמוקרטיה היא שלטון העם על-ידי העם ולמען העם.

רויטל סויד: אזרחי ישראל, אני פונה אליכם – כשראש הממשלה אומר:

רויטל סויד: אני תמיד משיג כל מה שאני רוצה, תשאלו – למי, ועבור מי.

רויטל סויד: המשק הולך להיות מושבת בשבוע הבא, מיום רביעי, רק משום שאנשים שעובדים במדינה לא מסוגלים לגמור את החודש.

רויטל סויד: וצריך לשאול – למי, ועבור מי.

רויטל סויד: די, אדוני ראש הממשלה, מאסנו בקומבינות ובמניפולציות, בתרגילים ובספינים.

רויטל סויד: אין מהלך אחד שאינו עקום, כוחני, פתלתל ונעדר שקיפות מלאה.

רויטל סויד: את הפגיעה בדמוקרטיה הבאת גם למתווה הגז כשבחרת לעקוף את סעיף 52.

רויטל סויד: ערפת את ראשו של המתווה כמו של כל מי שהתנגד למתווה.

רויטל סויד: הממונה על ההגבלים העסקיים – הודח; יושבת-ראש רשות החשמל הממונה אורית פרקש – הודחה; שר הכלכלה – התפטר; השר גבאי ופקידים בכירים אחרים – הושתקו.

רויטל סויד: קרקס.

רויטל סויד: כיסאות נודדים.

רויטל סויד: מרחת את ועדת הכלכלה והתעלמת מהמלצותיה בסעיף 52, ובשם ביטחון המדינה עשית שימוש לרעה שאינו ראוי.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

רויטל סויד: מה הפלא שהתחושה בציבור היא שמהגז נודף ריח רע?

רויטל סויד: חיללת את הדמוקרטיה גם פה; ציבור שנותן בך אמון שמנהיגים יפעלו על-פי חוק רואה מניפולציות שפוגעות בשלטון החוק.

רויטל סויד: אני מאמינה בעיצוב ישראל כחברה יהודית ודמוקרטית, חברה הרבה יותר שוויונית ומתקדמת; מדינה של חינוך מעולה, של שוויון ושל צדק חברתי לכולם; מדינה שבה כל יהודי בעולם יכול למצוא את מקומו ולחיות בה בשוויון ובחירות; חברה שבה שוויון מלא לכל המיעוטים ולכל הדתות, בעלת צביון של רוב יהודי מוצק ולא מאותגר; מדינה שתשמש מודל לחיקוי בעולם.

רויטל סויד: לזה חייבים לשאוף.

רויטל סויד: אדוני ראש הממשלה, אין לנו אמון בך ולא בממשלתך, ולפיכך אני מבקשת מהכנסת להצביע אי-אמון בממשלה היום.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת רויטל סויד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן: הסתה גזענית ומסוכנת בהובלת הממשלה ובחסותה – הצעת אי-אמון מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן, השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין ישיב על שתי ההצעות גם יחד.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות גברתי.

עאידה תומא סלימאן: חשבתי ששמעתי 20.

יולי יואל אדלשטיין: אין פרוטקציות.

יולי יואל אדלשטיין: שוויון.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, הממשלה – שריה והעומד בראשה מסלימים את ההסתה הגזענית והאנטי-דמוקרטית ונותנים רוח גבית למתקפה חסרת תקדים, מתוכננת ומאורגנת היטב כדי לחפות על כישלונותיה ועל מחדליה הן בתחום המדיני-ביטחוני והן בתחום החברתי-כלכלי.

עאידה תומא סלימאן: הזהרנו כל הזמן שזה מתחיל באזרחים הערבים שנוהרים לקלפיות, שנבחריהם עומדים מאחורי שובל של דגלי "דאעש"; זה ממשיך בהסתה נגד "שתולים" שמתנגדים לכיבוש; נגד חיילים וקצינים שמעזים לשבור את השתיקה ולספר על העוול הנגרם לעם הפלסטיני בשטחים הכבושים, וזה מגיע סוף-סוף לנשיא המדינה.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו נכשלה בגדול.

עאידה תומא סלימאן: הקונספציה שלפיה אפשר גם להמשיך בכיבוש ובהתנחלויות נגד העם הפלסטיני ובה בעת גם לשמור על הביטחון; שאפשר גם לצפצף על העולם וגם לצפות שהוא, העולם, יטפח לישראל על השכם – כל זה נכשל.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו נכשלה.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה נכשלה בטיפול בעוני: 2 מיליון אזרחיות ואזרחים, נשים, גברים וילדים, חיים מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: אין כסף לרווחה, אין כסף לחינוך.

עאידה תומא סלימאן: אבל אפשר להרעיף מיליארדים על-גבי מיליארדים של שקלים לטייקונים של הגז ואפשר להעביר מאות מיליונים גם כן להתנחלויות.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה נושאת באחריות להסתה, כי אין לה סחורה אחרת למכור – לא שלום, לא משא-ומתן מדיני, לא ביטחון, לא רווחה ולא חינוך.

עאידה תומא סלימאן: פשוט כלום.

עאידה תומא סלימאן: אין לה שום בשורה לאזרחי המדינה מלבד לנצח "על חרבך תחיה".

עאידה תומא סלימאן: ראש הממשלה עמד על דוכן הכנסת בשבוע שעבר וגינה ותקף את ארגון "שוברים שתיקה" ופעילותו בארץ ובחו"ל; מתקפת ההסתה הפרועה של ארגון "אם תרצו" נגד כל מי שמנסה לסטות מהקונסנזוס ונגד כל מי שמעז להוציא לאור את העוול הנגרם לעם הפלסטיני בשטחים הכבושים על-ידי חיילים המבצעים מדיניות של ממשלה כובשת ומדכאת – עם שלם נגד עם שלם, ולא רואה בזה כל פגם.

עאידה תומא סלימאן: מתקפת ההסתה, גם כן, שכללה את "בצלם", "שוברים שתיקה", "הוועד נגד עינויים" ו"המוקד להגנת הפרט" לא עומדת על גילוי דעת פה ושם.

עאידה תומא סלימאן: הם משתמשים בכל הרשתות החברתיות, מייצרים סרטים ומפרסמים קמפיין הסתה בתשלום עם תמונותיהם של אזרחים הקשורים לפעילות של ארגונים אלה.

עאידה תומא סלימאן: זו בעצם הסתה ממשית לרצח, ולא חסרים משוגעים במדינה הזאת אשר יפרשו את הנאמר כרצונם וייקחו את החוק לידיים.

עאידה תומא סלימאן: אנו עדים לעלייה באחוז התלונות של ערבים על גזענות במקומות עבודה.

עאידה תומא סלימאן: מסקר של הנציבות לשוויון הזדמנויות בעבודה של משרד הכלכלה עולה כי יש עלייה משמעותית בתלונות של אזרחים ערבים על אפליה על רקע לאומני, בעיקר בשל המצב הביטחוני בתקופה האחרונה, ונוסף על כך, זהותם הערבית היא מכשול בפניהם לקבלה לעבודה.

עאידה תומא סלימאן: הגזענות משתוללת בכל הארץ.

עאידה תומא סלימאן: בעפולה – לאחר שהתברר כי מבין 300 הניגשים למכרז שפרסמה רשות מקרקעי ישראל לבנייה בשכונה בעיר עפולה בשיטת "בנה ביתך" כל הזוכים הם ערבים, התעוררה מחאה של תושבים מעפולה, שהפגינו נגד ראש העיר ונשאו שלטים שעליהם נכתב, בין היתר: "ראש העיר רוצה לבנות מסגד" – זה הופך לאמירה שהיא כאילו קללה – "ראש העיר רוצה לבנות מסגד" זו קללה; זו הסתה.

עאידה תומא סלימאן: "ערבים החוצה" ו"באנו חושך לגרש" – ככה לומדים שאנחנו החושך.

עאידה תומא סלימאן: האזרחים הפשוטים מוסתים יום-יום על-ידי הממשלה.

עאידה תומא סלימאן: בהתחלה על-ידי ראש הממשלה, אחר כך על-ידי השרים, שעומדים על הדוכן הזה, מסיתים נגד נציגי הציבור הערבי, מבקשים מאתנו להחזיר תעודות זהות, עושים לנו טובה שאנחנו אזרחים וקוראים לנו, חברי כנסת הערבים מבל"ד: הקומוניסטים שהולכים אחרי דגלי 'דאעש'.

עאידה תומא סלימאן: ואחר כך אנחנו מתפלאים למה יש תגובות בציבור בצורה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: התוצאה היא שבעפולה לא מוכרים בתים לערבים, וגם כן במעלות-תרשיחא; לא משכירים רכבים לבני-דודים בחברת "אלבר" ולא מעסיקים עובדים ערבים ב"קפה-קפה", וכשלא מקבלים בחורה לעבודה, יוצא שזה מפני שהיא לובשת חיג'אב.

עאידה תומא סלימאן: בדצמבר 1992 הזמין חבר הכנסת דאז אברהם בורג, יושב-ראש ועדת החינוך של הכנסת, סקר הבוחן את עמדות הציבור בנושא האלימות והיחס כלפי אזרחים ערבים.

עאידה תומא סלימאן: תוצאות הסקר הצביעו על כך ש-40% מהיהודים בישראל מזדהים עם האלימות כלפי הערבים.

עאידה תומא סלימאן: היום המדד אפילו עולה, כל הזמן עולה, ואפשר לראות את מגמת העלייה גם בחיי היום-יום: בתקיפת הפועלים הערבים בכל מיני מקומות עבודה על רקע היותם ערבים ועל רקע המצב הביטחוני, כשהממשלה והעומד בראשה הם הגורם העיקרי והאחראי להידרדרות הזאת בשל הקיפאון המדיני במשא-ומתן עם העם הפלסטיני.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזאת חושבת שבזמן שאין לה שום תשובה לתת לאזרחיה, בזמן שאין לה כל תקווה לספק לאזרחי המדינה, שהיא תוכל להתגבר על הכול על-ידי כוח ועוד כוח ועוד כוח; ומה שלא בא בכוח, ישיג אותו ראש הממשלה נתניהו בעוד כוח.

עאידה תומא סלימאן: ראינו שהתקיפה שבוצעה בסוריה, כנראה על-ידי ישראל, אתמול לפנות בוקר, היא עוד עדות ממחישה לעומק המעורבות של ממשלת ישראל בקלחת הדמים הזו.

עאידה תומא סלימאן: התקיפה הבריונית הזו תביא לתוצאות הרסניות, וממשלת ישראל תישא באחריות להן.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו לא רק מסרבת לסגת מהגולן ומחוות-שבעא, אלא גם מפרה שוב ושוב את הריבונות של לבנון ושל סוריה.

עאידה תומא סלימאן: ומי צריך לשלם את המחיר על כל המדיניות הזו?

עאידה תומא סלימאן: בעיקר אזרחי מדינת ישראל היהודים והערבים, מביטחונם, משלומם, מרווחתם.

עאידה תומא סלימאן: אבל האזרחים הערבים גם משלמים את זה על רקע ההסתה שמשתמשים בה כעוד כלי, כעוד תשובה, שכנראה ראש הממשלה נתניהו חושב שיוציא אותו מהמשבר הרציני שהוא נמצא בו, שהממשלה שלו לא מצליחה ולא רוצה כנראה להביא שום תשובה ושום נחת ושום שלום ושום סיום של הכיבוש, שנמשך עד עצם היום הזה, וכולנו כולנו משלמים את המחיר.

עאידה תומא סלימאן: בחודש יולי אירע הרצח המזעזע של משפחת דוואבשה, ועד היום אנחנו מתבשרים יום אחרי יום שאו-טו-טו מגישים כתבי אישום.

עאידה תומא סלימאן: אני מאשימה את ממשלת ישראל, אני מאשימה את ממשלת נתניהו ואת רשויות הביטחון בחיפוי על הרוצחים כל עוד אין כתבי אישום.

עאידה תומא סלימאן: המסר ברור: כשלא מגישים כתבי אישום, כשלא כולאים את הפושעים, כשמזרימים כספים למקומות שמטפחים את הפושעים, זאת מדיניות שיש לה מסר אחד ברור: דמם של הפלסטינים מעבר לקו הירוק, וכנראה בתוך הקו הירוק, אזרחי מדינת ישראל – דמם מותר והפקר.

עאידה תומא סלימאן: אי-אפשר לשתוק עוד על המשך המדיניות הזאת.

עאידה תומא סלימאן: לממשלה הזו, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אין זכות לחיים.

עאידה תומא סלימאן: ועוד לא נגענו בשאר הנושאים שבגללם הממשלה הזו אין לה זכות לחיים.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה הזו נכשלה בכל תחום מלבד ליבוי השנאה ושירות בעלי ההון, ולכן צריך להצביע נגד המשך כהונתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין להשיב במשולב על הצעות האי-אמון של המחנה הציוני והרשימה המשותפת – בעלות אופי דומה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני מוכרח לומר, אדוני היושב-ראש, שאני נשלח מכאן עם שיעורי-בית.

יריב לוין: כי אני לא יודע, אני יושב בישיבות ממשלה, אני יושב בוועדת שרים לחקיקה, אני נמצא בכל מיני דיונים והתייעצויות – שום דבר מכל מה שסיפרו פה לא נראה לי אפילו דומה במשהו למה שאנחנו עושים ולמה שאנחנו מנהלים ביום-יום.

יריב לוין: ובאמת אני שואל: כמה אפשר?

יריב לוין: באמת, עם כל ההצעות הכלליות האלה על הסתה לגזענות ודמוקרטיה וכן הלאה וכן הלאה.

יריב לוין: אז בואו נתחיל מההתחלה.

יריב לוין: רבותי, יש קודם כול ממשלה, שיש לה רוב בכנסת, נבחרה באופן דמוקרטי ומנהלת את ענייני המדינה – – –

שלי יחימוביץ': היום אין לך רוב.

יריב לוין: – – – ומנהלת את ענייני המדינה כפי שצריך.

יריב לוין: ואני יכול לגלות לך מחיי הקשים כיושב-ראש קואליציה בקדנציה הקודמת, שהעובדה שהיה לנו רוב בכל 1,750 ההצבעות שהיו כאן בקדנציה הקודמת היא היוצא מן הכלל ולא הכלל.

יריב לוין: יש גם בקואליציות הגדולות ביותר מצבים שיכול להיות שבנקודת זמן מסוימת בתוך אולם המליאה לא יימצא רוב.

יריב לוין: זה יכול לקרות.

יריב לוין: זה בטח לא הופך את הממשלה ללא דמוקרטית.

יריב לוין: אגב, אנחנו גם יודעים שלפחות בהצעת אי-אמון צריך להביא 61 קולות – – –

רויטל סויד: לא אמרנו שהיא לא דמוקרטית אלא שהיא פוגעת בדמוקרטיה

יריב לוין: רגע, אז קודם כול בואו נתחיל מזה.

יריב לוין: אני שמעתי את הטענות מכל הכיוונים, אז בואו קודם כול נעשה סדר בדבר הראשוני הזה.

יריב לוין: הדבר השני, וגם אותו צריך לומר, אני חושב שכל הטענות האלה על ממשלה שכביכול פוגעת בדמוקרטיה הן באמת כל כך לא רציניות וכל כך לא ענייניות.

יריב לוין: שמעתי את הדברים.

יריב לוין: אני אתן סתם דוגמה: היה כאן דיון ציבורי נוקב בכל מיני שאלות שאתם העליתם – האם ראש הממשלה, במקומות שהיה צריך, ושרי הממשלה לא גינו שיח אלים או שיח מסית?

יריב לוין: ודאי שכן; האם מישהו הצר את צעדי רשויות אכיפת החוק לטפל במה שהן צריכות לטפל?

יריב לוין: בטח שלא; האם נכון שהממשלה תהיה זו שתנהל את הדבר הזה?

יריב לוין: בטח שאתם לא תרצו את זה, הרי אז תגידו שבאמת אין דמוקרטיה, שזו הפכה להיות מדינה שבה הממשלה מורה לרשויות אכיפת החוק לחקור או לרדוף את מי שהיא מוצאת לנכון, או להעמיד לדין את מי שהיא חושבת שדברי הביקורת שלו לא מוצאים חן בעיניה.

יריב לוין: אז באמת, כמה אפשר לדבר בצורה כזו לא רצינית?

יריב לוין: אפשר לחשוב שממשלת ישראל הכריזה בחודשים האחרונים – או ביצעה בחודשים האחרונים פעולות שיש בהן כדי לבטל סמכויות של רשויות אכיפת חוק או להתערב באופן עבודתה או למנוע ממישהו שרצה לומר ולהביא דברי ביקורת, קשים ככל שיהיו, לעשות את הדברים האלה.

יריב לוין: אני אומר לכם את האמת, להפך, אני חושב שבחלק מהמקרים, לצערי, הממשלה מגלה, ובכלל מדינת ישראל מגלה סובלנות עד קצה שלא נראה כמוהו בשום מדינה בעולם – לתופעות שלפעמים, אני חושב, עלולות לשדר מסר לא נכון ביחס לאיפה עובר הגבול בין מה שמותר לעשות בחברה דמוקרטית לבין מה שמזמן כבר הפך לניסיון לקעקע את המדינה מבפנים ולהחריב אותה מתוך יסודותיה.

יריב לוין: אגב, זה לא סוד, שאם כבר עסקינן בנושא הזה, דווקא עכשיו, בימים האלה, אנחנו עדים לסדרת מעצרים של אנשי ימין, שגם היא זוכה לביקורת קשה מאוד, ואגב, אם אתם שואלים אותי, גם היא, כמו טענות דומות, אם תהיינה מכיוון אחר, ראויה לבדיקה מעמיקה – – –

אלעזר שטרן: השר, אנשי ימין נעצרו?

אלעזר שטרן: אני לא ידעתי.

יריב לוין: אני כך מבין.

יריב לוין: כך אני שומע.

יריב לוין: אני חי מתוך מה שאני שומע, ואני שומע שיש טענות קשות בהרבה מאוד חוגים של הימין על כך שיש מעצר של אנשים צעירים, שהשקפת עולמם היא בצד הימני-מאוד של המפה, ולא שמעתי אתכם מלינים על הדבר הזה; לא אותך, חברת הכנסת סויד, ולא אותך, חברת הכנסת תומא סלימאן.

יריב לוין: ואני מתפלא, כי אני חושב שאם החרדה לדמוקרטיה ולהתנהלות היא באמת, חרדה אמיתית, אז חל הכלל הכי בסיסי, שמה שעושים היום למישהו אחד יכולים לעשות לך מחר.

יריב לוין: ומי שעיניו בראשו בדרך כלל ינסה לבלום את הדבר הזה כאשר הוא קורה אצל האחר, לפני שהוא יגיע אליו ואז יהיה לו הרבה יותר קשה.

יריב לוין: מכיוון שזה לא קרה, וזה לא נעשה – ואני דווקא קיוויתי שאולי אופתע ואשמע איזו התייחסות לעניין הזה – אז ברור לגמרי שבסוף בסוף יש כאן טענות שהן טענות ריקות מתוכן, טענות פוליטיות, ססמאות.

יריב לוין: בואו נאמר את האמת, אני דווקא מוצא עידוד רב בדבר הזה, כי לו באמת עשתה הממשלה דברים כל כך רעים, והייתה פועלת באמת באופן כל כך גרוע, כנראה היו לכם באמת סיבות רציניות להגיש כאן הצעות אי-אמון על נושאים מהותיים.

יריב לוין: אבל בואו, גם את האמת הזאת נגיד: כשמעלים סוף-סוף את שכר חיילי החובה, וכשמטפלים סוף-סוף בשכר הקשישים, וכן, כאשר סוף-סוף מוציאים את הגז מהאדמה, ושורה ארוכה של פעולות מהסוג הזה, קשה לבוא בטענות אמיתיות לממשלה, ואז מספרים מעל הדוכן הזה כל מיני סיפורים תיאורטיים, ואיך אומרים, כמצוותכם אני אומר, שבדמוקרטיה צריך הרבה יותר מזה כדי להפיל ממשלה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אלעזר שטרן לנמק הצעת אי-אמון מטעם המחנה הציוני: חלוקת כספים קואליציוניים על חשבון הציבור הנה שחיתות פוליטית.

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, זה מטעם סיעת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לחבר הכנסת אלעזר שטרן הוא סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

אלעזר שטרן: הוא צריך לשמוע את מה שאני אומר – כשהוא יודע להשיב?

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא יודע להשיב לבד.

יולי יואל אדלשטיין: הוא יודע להשיב לבד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

אלעזר שטרן: יש פה מישהו מהממשלה?

יולי יואל אדלשטיין: השר יריב לוין נמצא באולם.

אלעזר שטרן: אוקיי, תודה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, אני מגיש הצעת אי-אמון, האמת היא, בפעם הראשונה כחבר כנסת.

אלעזר שטרן: אני אנמק אותה מפרשת השבוע שקראנו.

עמר בר-לב: שכחנו לרגע שהיית בקואליציה בקדנציה הקודמת.

אלעזר שטרן: האמת היא שגם כשהייתי בקואליציה לא היו בטוחים שאני בקואליציה כשעשו דברים כאלה.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן – –

אלעזר שטרן: אבל אתה יכול להעיד.

יריב לוין: – – אפשר להאשים אותך בכל מיני דברים, לא בהאשמה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: שמה?

יריב לוין: יותר מזכאי.

יריב לוין: שהוא היה חלק מהקואליציה, ככה מיושר בשורות.

אלעזר שטרן: מה האמת שלי אתה יודע.

יריב לוין: אני מעיד.

יריב לוין: אני אומר – – –

אלעזר שטרן: הלוואי שהייתי גם אני יכול להעיד על השר, שהדברים שאמרת לי שהם הכי חשובים מכל מה שהיה בקואליציה – הנושא של הגיור, היית ממשיך אתו.

אלעזר שטרן: אבל אולי עוד נדע יחד ימים יפים.

יריב לוין: חבר הכנסת שטרן, אם אתה אומר את זה, אני אגיד לך משהו.

יריב לוין: אני חושב – אני אמרתי לך את זה אז – –

אלעזר שטרן: בבקשה.

יריב לוין: – – ואני חושב את זה גם היום, שאם היינו פועלים טיפה יותר בסבלנות וקצת יותר בהידברות, היינו מגיעים לתוצאה מצוינת שהייתה עובדת לאורך זמן.

יריב לוין: זו הייתה דעתי אז, נשארה דעתי גם היום, ונדמה לי שגם בזמן אמת אמרתי לך שהצעד-אחד-יותר-מדי והמהירות – – –

אלעזר שטרן: אתה יודע שלא היה צעד אחד יותר מדי.

אלעזר שטרן: אבל זה לא הדיון עכשיו.

יריב לוין: לא תביאו אותנו – – –

אלעזר שטרן: אף-על-פי שגם על זה אני מודה שהאי-אמון הכי גדול שצריך להגיש לממשלה הזאת זה איך עבודה שלנו, של עשרה חודשים, בלילה אחד, ברבע שעה, מחקו אותה, ופגעו בעתידו של העם היהודי, בארצו; עזוב את התפוצות עכשיו.

אלעזר שטרן: אבל זה באמת אי-אמון.

יריב לוין: בוא נאמר ששנינו שמחים שאנחנו היום במקום אחר.

יולי יואל אדלשטיין: עכשיו נשארו לאדוני שמונה דקות לנמק את ההצעה.

אלעזר שטרן: כמה?

יולי יואל אדלשטיין: שמונה דקות.

אלעזר שטרן: אוקיי.

אלעזר שטרן: אדוני סגן השר, ידידי איציק כהן, אני רוצה שתשמע משהו, על מה אנחנו מגישים אי-אמון; חבר הכנסת איימן עודה גם כן מכיר את זה.

אלעזר שטרן: "ויאמר יוסף אל העם הן קניתי אתכם היום ואת אדמתכם לפרעה, הא לכם זרע וזרעתם את האדמה והיה בתבואת ונתתם חמישית לפרעה וארבע הידת יהיה לכם לזרע השדה ולאכלכם ולאשר בבתיכם ולאכל לטפכם.

אלעזר שטרן: ויאמרו החיתנו, נמצא חן בעיני אדני והיינו עבדים לפרעה.

אלעזר שטרן: וישם אתה יוסף לחק עד היום הזה על אדמת מצרים.

אלעזר שטרן: " עכשיו אני אגיד מה הבעיה – שאנחנו לא מוכנים לומר – – –

יצחק כהן: – – –

אלעזר שטרן: נכון, אני יודע שהוא יודע.

עיסאווי פריג': אז אתה יודע שהערבים קיבלו – – –

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר באמת מה הבעיה שלנו כאן, סגן השר, אתה שומע אותי?

אלעזר שטרן: אתה צריך לענות.

אלעזר שטרן: – – – שאנחנו לא מוכנים לומר על חלוקה כזאת, של 80% למגזר אחד ו-20% למגזר אחר, החייתנו, נהיה עבדים.

עיסאווי פריג': מי ה-80%, חבר הכנסת שטרן?

אלעזר שטרן: תכף אני אגע בזה.

אלעזר שטרן: אני מבטיח לך שאני אגע בזה.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, עמיתי, אני יושב בוועדת החוקה.

אלעזר שטרן: עכשיו, בשעות האלה – קיבלנו אישור מיוחד – בוועדת החוקה דנים בחוק החטיבה להתיישבות.

אלעזר שטרן: שתי קומות מעל, בוועדת הכספים, דנים איך להעביר כסף לחטיבה להתיישבות.

אלעזר שטרן: החטיבה להתיישבות, עיקר הבעיה שלנו, כולל עמדה ברורה מאוד של משרד המשפטים – עכשיו אני רוצה להגיד כאן, על השולחן, שיהיה ברור, אני בעד החטיבה להתיישבות; אני חושב שהחטיבה להתיישבות היא מכשיר חשוב, בתנאי שהיא לא תהיה מקום שמעבירים בו כספים שפטורים מעין ציבורית, ממוסדות הממשלה.

אלעזר שטרן: עכשיו אני רוצה לתת דוגמאות.

אלעזר שטרן: הוסיפו, בין חוק שעבר כאן במליאה ובין שהוא בא לוועדת הכספים, יכולת העברת הכספים לנושאים נוספים.

אלעזר שטרן: אחר כך מפרטים מה זה "נושאים נוספים"; בין הנושאים הנוספים כתוב: עידוד השקעות הון פרטיות, תמיכה וסיוע למפעלי תרבות.

אלעזר שטרן: לא יודע, שרת התרבות לא שמעה שיש מי שמחליף אותה.

אלעזר שטרן: טיפול בזקנים ובבעלי מוגבלות.

אלעזר שטרן: עכשיו, זה דברים של שר הרווחה באמת.

אלעזר שטרן: למה אני אומר את זה?

אלעזר שטרן: כי בתוך ועדת הכספים, על 156 מיליון – על 156 מיליון – עצרו דיון, הבית היהודי שם וטו.

אלעזר שטרן: חזרו והסתדרו.

אלעזר שטרן: אני יודע שהיועץ המשפטי של הבית הזה יבדוק אם בעניין הזה אין הסכם קואליציוני.

אלעזר שטרן: אבל אני אומר אותו דבר, מה בוער?

אלעזר שטרן: מה בוער?

אלעזר שטרן: אני מבין, אדוני סגן השר, שהעברות היו תמיד, בסדר?

אלעזר שטרן: אנחנו לא מדברים עליהן, אתה יודע.

יצחק כהן: השאלה אם יש שקיפות.

אלעזר שטרן: האם יש שקיפות?

אלעזר שטרן: אני אומר, כשאתה מעביר 600 מיליון לחטיבה להתיישבות – כשכתוב "נושאים נוספים", שלא כתוב מה הם – שמתעקשת שיועבר לשם כסף, והם יוכלו להקצות משאבים כשמשרד האוצר לא יודע להסביר מה זה "להקצות משאבים".

אלעזר שטרן: זאת אומרת שאתה תיתן להם כסף לבנות את הארץ, והם יוכלו להקצות משאבים ליד שלישית.

אלעזר שטרן: מה זה, זה הופך להיות משרד האוצר?

יצחק כהן: במשרד הביטחון כבר הגענו לשקיפות.

יצחק כהן: גם בצבא הגענו לשקיפות.

אלעזר שטרן: נכון, נכון, אני מסכים, במשרד הביטחון הגענו לשקיפות שלא הייתה הרבה שנים, בסדר?

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: אבל עכשיו אנחנו – עכשיו, ברגעים האלה – ועל זה אני מדבר; אני לא מדבר על 18 מיליון, תגידו "זה הַעֲברות", בסדר?

אלעזר שטרן: "זה תקציבים שנתקענו" – הרי יש הטענה הזאת, שהיא בבסיסו של האי-אמון הזה, שלפני חודש עבר פה תקציב ועכשיו אנחנו עושים העברות, לא משנה, 22-21 מיליארד.

אלעזר שטרן: אנחנו יכולים להגיד על זה: אוקיי, חלק מהדברים זה כספים מחויבים מתוקף התחייבויות שנלקחו קודם.

אלעזר שטרן: אבל אתה יודע שלא על זה אנחנו מדברים.

אלעזר שטרן: כי גם חצי מיליארד וגם 4 מיליארד של כסף חדש לתוך המערכת הזאת, כתוצאה מהערכות של גבייה מעבר לתחזית של משרד האוצר, שכמובן אני מברך עליה – למה החלוקה הזאת היא לא בתוך התקציב?

אלעזר שטרן: למה בחלוקה הזאת אין שקיפות?

אלעזר שטרן: למה החלוקה של הכספים האלה היא סוג של משא-ומתן קואליציוני בתוך ועדת הכספים, כך אני אומר לך, כשהשיח הגלוי והלא-גלוי הוא: אנחנו התחייבנו לכם, ועמדנו בהתחייבויות שלנו, נגיד על ביטול חוק הגיור, שדיברנו עליו קודם – או החלטת ממשלה, סליחה – על ביטול חוק הגיוס, עכשיו אתם תעבירו לנו את הכספים.

אלעזר שטרן: איציק, למה אתה מתחמק?

אלעזר שטרן: מה אתה עכשיו מדבר עם השר?

אלעזר שטרן: סליחה.

אופיר אקוניס: לא, אני מדבר אתו.

אלעזר שטרן: לא, בסדר, אבל הוא מקשיב לי, הוא צריך לענות על זה, הוא לא ידע על מה לענות.

אופיר אקוניס: הוא יודע מה לענות.

אלעזר שטרן: ואנחנו רק מחייכים, אנחנו לא צוחקים, כי הדברים האלה הם באמת רציניים, אדוני השר.

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: אז עכשיו אני אחזור, בסדר?

אלעזר שטרן: בתוך הכספים האלה, כשאנחנו מעבירים את הכספים שיכולנו להחליט עליהם קודם, כי משרד האוצר, שאתה סגן השר בו, יודע על עודף גבייה, שאנחנו עמלנו עליה כמה שיכולנו עוד בקדנציה הקודמת – להגביר את הגבייה מתוך ההון השחור, ויש תוצאות בזכות הפקידות של משרד האוצר, של רשות המסים.

אלעזר שטרן: אבל עכשיו, למה הכספים האלה לא מחולקים בתוך תקציב המדינה?

אלעזר שטרן: למה צריך לחלק אותם חודש אחרי תקציב המדינה?

אלעזר שטרן: ואם כבר מחלקים אותם בתוך תקציב המדינה, אז למה באמת – אז מה אומרים לי?

אלעזר שטרן: זה תמיד היה ככה.

אלעזר שטרן: אם זה לא יוצא מהחדר הזה, תדע, פעם בצבא היו המון הטרדות מיניות.

אלעזר שטרן: אנשים בדרגה שאני הייתי בה, היו עליהם הרבה מאוד סיפורים, כשאני הייתי חייל.

אלעזר שטרן: והחליטו לטפל בזה.

אלעזר שטרן: זה לא גזירה משמים.

אלעזר שטרן: אנחנו בפרשת השבוע קראנו "ויגש אליו יהודה", בסדר?

אלעזר שטרן: – ובזה אני אסיים – ושאלנו איפה היה ראובן, איפה היה שמעון ואיפה היה לוי.

אלעזר שטרן: אז שמעון ולוי אנחנו יודעים – "כלי חמס מכרתיהם", אמר אבא שלהם, יעקב אבינו.

אלעזר שטרן: ועל ראובן – על מה הוא היה?

אלעזר שטרן: כי כשזרקו את יוסף לבור הוא היה עסוק בשקו ובתעניתו.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, התפלל, צם, לבש שק ואפר, מה שאתה רוצה, על זה שהוא חטא כלפי אבא שלו מול אימא שלו, בסדר?

אלעזר שטרן: ומה אנחנו אומרים?

אלעזר שטרן: הוא איבד על זה את הבכורה.

אלעזר שטרן: גם תפילה ושק ואפר זה לא סיבה לא לגלות מנהיגות כשהיא נדרשת.

אלעזר שטרן: והמנהיגות שנדרשת בהקשר הזה, ובאמת, נוכח – בעיני – תראו, נגיד את האמת: בחטיבה להתיישבות, שאני בעדה, מתבצעים דברים לא ישרים.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שהם לא יודעים, ויושב-ראש ועדת הכנסת שדן בדבר, ויושב-ראש ועדת החוקה – הוא יודע שעוברים כספים להתיישבות, איפה?

אלעזר שטרן: ברמת-אביב.

אלעזר שטרן: תגיד, על זה הקימו את החטיבה להתיישבות?

אלעזר שטרן: עכשיו, אני לא אומר לך מה עושים מבחינה פוליטית עם הכספים האלה, אבל אני אומר לך – ובדיוק אני אומר את זה גם על נכי צה"ל: תעצור עכשיו אנשים ברחוב, תיקח 100 אנשים, תשאל אותם מה זה החטיבה להתיישבות, מה יגידו לך?

אלעזר שטרן: גוש-עציון, נגב, גליל, מה שאתה רוצה.

אלעזר שטרן: תגיד להם חטיבה להתיישבות, ואז תגיד להם נושאים נוספים, ואז תגיד להם: יכולת להקצות משאבים – תגיד, אנחנו לא מרמים?

אלעזר שטרן: לא אומר מילים אחרות; אנחנו לא מרמים?

אלעזר שטרן: ועל זה אני מגיש אי-אמון; על זה שגם בעניין הזה, גם אחרי כל כך הרבה זמן, בשם סיעת יש עתיד, הגיע הזמן שאת הטכניקה הזאת – ואני לא מתכלל את הכול – הטכניקה הזאת, של העברת כספים שאנחנו לא יכולים לפקח עליהם, שאנחנו לא יודעים לאן הם עוברים, את זה אנחנו נעצור.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלעזר שטרן, שנימק הצעת אי-אמון מטעם סיעת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להשיב בשם הממשלה.

עיסאווי פריג': הוסיפו – – – אתה לוקח – – – האוצר.

יצחק כהן: זה אני כתבתי.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, חברי אלעזר שטרן, חלוקת כספים קואליציוניים.

יצחק כהן: תקציב המדינה והתוכנית הכלכלית לשנים 2015 ו-2016 נבנו בהתבסס על סדרי העדיפות הלאומיים כפי שנקבעו על-ידי הממשלה – זה קצת רקע, אוקיי?

יצחק כהן: אחר כך אני אענה על השאלות – תוך הסתמכות על העבודה המקצועית שנערכה במשרד האוצר ובשאר משרדי הממשלה.

יצחק כהן: העקרונות המרכזיים שעמדו בבסיס התקציב והתוכניות הם חלוקה צודקת יותר של המשאבים הלאומיים, טיפול במשבר הדיור והפחתת יוקר המחיה לאזרחים, וכן הגברת הפריון במשק.

יצחק כהן: על בסיס העקרונות האלה כולל תקציב המדינה תוספות משמעותיות למשרדים החברתיים, הבאות לידי ביטוי בהגדלת תקציבים בתחומי החינוך, הבריאות, הרווחה והביטחון האישי.

יצחק כהן: כך, לדוגמה, בשנים 2014–2016 משרד החינוך יקבל תוספת של 6.7 מיליארד ש"ח, מהם 475 מיליון לתוספת סייעת שנייה בגני-ילדים, 170 מיליון ש"ח להפחתת מספר התלמידים בכיתה; משרד הבריאות יקבל תוספת של 4.6 מיליארד ש"ח, מהם 500 מיליון ש"ח לרפורמה בבריאות הנפש, 200 מיליון ש"ח עבור תמיכה בבתי-חולים, 120 מיליון ש"ח לבניית בית-החולים באשדוד, 100 מיליון ש"ח לקיצור תורים, 100 מיליון ש"ח לחיזוק המיונים – חדרי המיון – ברחבי הארץ.

יצחק כהן: תחום הרווחה יקבל תוספת של 1.3 מיליארד ש"ח, מהם 580 מיליון להעלאה משמעותית של קצבאות השלמת הכנסה לקשישים הנמצאים מתחת לקו העוני, כ-160 מיליון ש"ח להתמודדות עם האלימות במצבי סיכון, 120 מיליון ש"ח לשדרוג הטיפול באוכלוסיית הרווחה, ועוד ועוד ועוד.

יצחק כהן: גם התוכנית הכלכלית נבנתה בהסתמך על אותם עקרונות, ולאור זאת היא כוללת רפורמות שיביאו לשיפור באיכות החיים של כלל אזרחי המדינה, על-ידי הורדת יוקר המחיה.

יצחק כהן: בין הרפורמות הבולטות: רפורמת הקורנפלקס להסרת החסמים לייבוא מזון רגיל; הפחת עלויות ניהול למוצר הפנסיוני; הגדלת מקורות המימון של חברות נותנות אשראי; הסדרת תחום ביטוחי הבריאות ותוכניות לשירותי בריאות נוספים, וכן רפורמות שונות בדיור.

יצחק כהן: לאור כל האמור, האמירה שתקציב המדינה והתוכנית הכלכלית הם סקטוריאליים אינה נכונה.

יצחק כהן: ואשר ליישום ההסכמים הקואליציוניים, שזה היה – – –

אלעזר שטרן: מה בנוגע – – –?

יצחק כהן: לא, קודם כול לתת רקע, שהתקציב הוא תקציב טוב, אוקיי?

יצחק כהן: עכשיו לנושא ההסכמים הקואליציוניים.

יצחק כהן: השנה, ידידי אלעזר שטרן, בניגוד לשנים עברו, הוצגו לראשונה, בשקיפות מלאה, כלל הסיכומים הפוליטיים בעלי המשמעות התקציבית לשנים 2015–2016 – הוצגו במסגרת ההליך לאישור תקציב המדינה והתוכנית הכלכלית לשנים האמורות, במסגרת כמה הצעות החלטה שאושרו על-ידי הממשלה ובמסגרת מסמך מפורט שהוצג בפני ועדת הכספים של הכנסת ב-15 בנובמבר.

אלעזר שטרן: אתה לא – – –

יצחק כהן: דקה.

יצחק כהן: השנה, בניגוד למה שהיה בשנים עברו, אין כסף עלום, שיושבים במשך השנה מול פקיד כזה או אחר ואומרים: את זה שים פה, את זה שים פה.

יצחק כהן: נגמר.

יצחק כהן: השנה, מראש צריך לפזר את הכספים האלה תוך תקנות תקציביות שצריכות לקבל את האישור של המשרד הייעודי, של היועצים המשפטיים במשרד הייעודי, את האישור של היועץ המשפטי לממשלה, את אישור הממשלה, את אישור ועדת הכספים; ואחר כך אנחנו באנו לפה, הקראנו אותם אחד לאחד, עם התקנות, בפני חברי הכנסת.

יצחק כהן: התהליך הזה לא היה, השנה הוא הוחל בפעם הראשונה, ואני מברך עליו.

יצחק כהן: ב-17 בנובמבר, במהלך דיוני התקציב במליאת הכנסת, לפני הקריאה השנייה והשלישית, ציינתי מעל בימת הכנסת את כל הכספים הקואליציוניים והחלטות הממשלה המעגנות אותם.

יצחק כהן: אגב, אני לא יודע אם אמרתי – זה גם עבר החלטת ממשלה.

יצחק כהן: כך שהשנה זה שונה לחלוטין, וזה עונה על כל השאלות שאתה שואל, מלבד מה שאתה דיברת, שצריך לבדוק – לא יודע.

יצחק כהן: אבל זה גם עבר את התהליך הזה.

יצחק כהן: אין סעיף קואליציוני אחד, תקציבי, שלא עבר את כל המסלול הזה, של המשרדים הייעודיים, של היועץ המשפטי במשרד הייעודי, של היועץ המשפטי לממשלה, של החלטת ממשלה במחליטים, של ועדת הכספים, והצגתם פה לפני קריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: שום רז לא אניס ליה.

אלעזר שטרן: – – – שעכשיו – – –

יצחק כהן: עכשיו זה בא, עכשיו זה יוצא מן הכוח אל הפועל.

אלעזר שטרן: – – –

יצחק כהן: עכשיו זה בא לאישור ועדת הכספים, אבל אחרי שהוצגו פה.

אלעזר שטרן: אתה מדבר על מה שהיה – – –

יצחק כהן: לא, מה שאתה רואה, ועדת הכספים, זה הוצאה מהכוח אל הפועל של – – –

אלעזר שטרן: – – – מיליארד – – –

יצחק כהן: זה לא – – –

אלעזר שטרן: לא?

יצחק כהן: נוהל העבודה האמור הביא לכך שהממשלה הנוכחית פעלה בנושא בשקיפות רבה מאוד, כך שמי שטוען לסעיפים עלומים בתקציב המדינה אינו אלא טועה ומטעה.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו פותחים בדיון בהצעות האי-אמון מטעם כלל סיעות הבית.

יולי יואל אדלשטיין: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת עמר בר-לב, מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיבוא אחריו הוא עבד אל חכים חאג' יחיא, מטעם הרשימה המשותפת.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות כל דובר עד שלוש דקות.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, תודה, "ממשלת ישראל מודיעה בתדהמה, בצער רב וביגון עמוק" – אין מישהו פה שלא זוכר את המשפט הזה ולא זוכר בדיוק איפה הוא היה באותו יום.

עמר בר-לב: אבל אני גם זוכר חודש או חודשיים קודם לכן, כשהייתי רץ בכוכב-יאיר, זה המקום שאני גר בו, וכוכב-יאיר, אני חושב, מייצג את המרכז הישראלי – קצת מרכז, קצת ימינה מהמרכז, קצת שמאלה מהמרכז, ואני רץ על המדרכות, ועל אחת המדרכות כתוב "רבין בוגד".

עמר בר-לב: ואני עובר על פני הכיתוב הזה, וממשיך לרוץ, והאמת היא שגם למחרת היום לא חזרתי ולא מחקתי את הכיתוב הזה.

עמר בר-לב: ואז כמובן בשלב מסוים הכיתוב הזה נמחק ביד נעלמה, אבל, לצערנו, זה היה כבר מאוחר מדי – זה היה לאחר הרצח.

עמר בר-לב: 20 שנה חלפו מאז, מהיריות שכרסמו ביסוד הדמוקרטיה ונכתבו בדם הסתה פרועה והתעלמות מקוממת.

עמר בר-לב: 20 שנה, ומי שעמד במרפסת אז ואמר: לא ראיתי, לא ידעתי, עומד היום בראשות הממשלה, ושוב אומר: לא ראיתי, לא ידעתי.

עמר בר-לב: במקום חשבון הנפש ולמידת המסקנה, חוזרת שוב אותה הסכנה.

עמר בר-לב: 20 שנה, ורק הערוץ הוחלף – ממרפסת לערוץ 20.

עמר בר-לב: במקום להבין שהכתובת עדיין כתובה על ה-wall, ושציפור הנפש של הדמוקרטיה נפגעת מציוצים מסיתים, ויש להילחם בבריוני המקלדת, מאפשר נתניהו את מסע ההסתה נגד נשיא המדינה.

עמר בר-לב: ואחריו רצו אצו – רצים אצים כמה חברי הכנסת, כאחרוני הטוקבקיסטים, אל משלחת המשתלחים.

עמר בר-לב: אדוני היושב-ראש, במקום להוציא עשרות מיליונים על סרטוני הסברה על הכנסת, כדי להחזיר את אמון הציבור בנבחריו, אני חושב שיותר חשוב שאנחנו נדאג שחברי הבית הזה יתנהגו – ויכבדו את כללי הדמוקרטיה הבסיסיים.

עמר בר-לב: ולומר את האמת, בכאב, זה לא מה שאני רואה בחודשים האחרונים, ובכנסת העשרים ההשתלחות היא הרבה יותר חמורה מאשר הייתה בכנסת התשע-עשרה.

עמר בר-לב: ואני אומר, אל תקריבו את נשיא המדינה על מזבח הלייקים, ומי ששופך שמן למדורה, שלא יתפלא שביתו עולה באש.

עמר בר-לב: בעצם, יהיה יותר מדויק לומר שמי ששופך גז, שלא יתפלא.

עמר בר-לב: אני מבין שזמני תם, אז אני מסיים ואני רק אומר: אני לא חושש מ"שוברים שתיקה", גם אם אני ממש לא מסכים עם דרך פעולתם, ואני מתנגד לדרך פעולתם; במקום להביא את הנושא ולדון בו בתוך מדינת ישראל – רמטכ"ל, שר הביטחון, מבקר מערכת הביטחון, מבקר המדינה, הם יוצאים החוצה, ואת זה אני פוסל ולא מקבל.

עמר בר-לב: אבל עצם זה – זכותם לומר את דבריהם במדינה דמוקרטית; כמה שזה כואב, צריך לשמוע.

עמר בר-לב: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עמר בר-לב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האמירה של ראש הממשלה יום לפני הבחירות שערבים נוהרים לקלפיות כמו נחלים – חלק מהאנשים יגידו שהוא כבר התנצל, למה אתם חוזרים על זה כל פעם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הוא לא התנצל, ועל בני-אדם לא מדברים בכמויות, אז נתחיל מזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל האמירה הזאת, יש לה פרשנות – היא מעמיקה את הגזענות בתוך האוכלוסייה היהודית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שלא רצו לבחור בנתניהו ובליכוד, יצאו ובחרו בו, וזה גנבת שלטון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההפחדה מהערבים אזרחי המדינה והצגתם כאויבים, אסור שראש הממשלה ישתוק על זה, והמקרה הזה הוא זה שמוביל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנאומים של ראש הממשלה הוא מסית במפורש נגד המנהיגות של האזרחים הערבים, נגד חברי הכנסת, נגד ראשי רשויות, ומי שיבדוק, אפילו ברשויות המקומיות – 38 מ-50 רשויות מקומיות שנמצאות בתוכנית הבראה הן רשויות ערביות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולן לא יודעות לנהל?

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שיש גם גזענות וגם אפליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השתיקה הרועמת אל מול כל גילויי השנאה נגד הערבים בכלי התקשורת וברשתות החברתיות היא עוד הסתה, היא שותפות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה, ששותקת כשמסיתים נגד הערבים, היא שותפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא צריכה למנוע, היא השולטת, היא השלטון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השתיקה והעידוד של הקריאות להחרמות נגד החברה הערבית – לא לקנות מהערבים, לא להיכנס ליישובים הערביים, להעניש את היישובים הערביים, להעניש את האזרחים הערבים, וגם כל מיני תקיפות – דיברתי פה, מעל הדוכן הזה, על מקרים שתקפו גם נשים ערביות בכל מיני מקומות, רק כי הן ערביות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפילו גינוי לא שמענו, והתיקים מהר מאוד נסגרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יישום החוקים הוא איפה ואיפה; זריקת אבנים או יריית אבנים – אם הזורק יהודי אז הוא שובב, ואם הוא ערבי, אז זו עבירה ביטחונית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האוהדים של "מכבי תל-אביב", שדיברתי עליהם גם קודם, הם אפילו לא אפשרו להם להיכנס ולראות את המשחק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשפט "מוות לערבים" עובר בסלחנות, אבל משפט של ערבי בפייסבוק מחייב מעצר מינהלי על-פי חוקי שעת-חירום המגונים מימי המנדט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשפט של רוצחיו של מוחמד אבו ח'דיר נמשך הרבה זמן, והם, נוח להם, וגם מבלים פה ושם, ותנאים, ותסקיר פסיכיאטרי, בית-משפט אזרחי ולא צבאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כל ההפגנות הגזעניות בעפולה, נגד קניית מגרשים על-ידי ערבים שם; הם מונהגים על-ידי יועץ השר שפרסם את המכרזים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וזה נוסף על כל האפליה בתקציבים – בכל התחומים, ובמיוחד בחינוך, שהיום הייתה שדולה, כבוד היושב-ראש, שהגיעה לשם – כל הדברים האלה מחייבים להצביע אי-אמון בממשלה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת קארין אלהרר, מטעם סיעת יש עתיד.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – מטעם כולנו, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

קארין אלהרר: אדוני השר, חברות וחברי הכנסת, בשבועיים האחרונים, שהם למעשה שלושה שבועות בלבד אחרי אישור תקציב המדינה בכנסת, הונחו על שולחן ועדת הכספים של הכנסת לא פחות מ-132 בקשות להעברות תקציביות, ש-60 מהן הן על עודפי תקציב, והשאר – על שינויים בתוך תקציב שנת 2015.

קארין אלהרר: עכשיו תגידו לי: את מיש עתיד, הייתם בקואליציה, גם אתם עשיתם את זה.

קארין אלהרר: נכון, גם אנחנו עשינו את זה.

קארין אלהרר: השיטה היא שיטה לא טובה, אנחנו לא חיים אתה בשלום; היינו, תקראו לזה טירונים פוליטיים, אבל הבנו.

קארין אלהרר: הבנו.

קארין אלהרר: אבל אתם לעומתנו, אדוני השר אקוניס, אתם, כמו שאומרים, שועלים ותיקים.

קארין אלהרר: אתם מכירים את העבודה.

קארין אלהרר: אתם שנים בכנסת, ואתם יודעים היטב איך מנהלים את תקציב המדינה, לא כמו הטירונים הפוליטיים שלא מבינים.

קארין אלהרר: עכשיו זה באמת שיא חדש – שלושה שבועות אחרי התקציב.

קארין אלהרר: באמת, הקואליציה על חודו של קול – על חודו של קול – העבירה את התקציב, עשרות-מיליארדי שקלים, ואני לא יודעת אפילו אם הנייר שעליו נכתב התקציב שווה באמת משהו.

קארין אלהרר: כי אנחנו מבינים היום בהעברות התקציביות שזה סתם, זה איזה משחק כזה.

קארין אלהרר: יש איזה מנהג של המקום, שמעבירים תקציב ומדינה שלמה חרדה האם התקציב הזה באמת נועד לטובת האזרחים, כן או לא – נכון?

קארין אלהרר: – אבל אז באים, כמו שאומרים, החיים עצמם.

קארין אלהרר: ובחיים עצמם מעבירים את זה ממקום למקום באיזה משחק אחר.

קארין אלהרר: במסגרת העברות העודפים, למשל, השר אקוניס, הוגדל תקציב החטיבה להתיישבות כמה מונים, מ-56 מיליון למעל 300 מיליון.

קארין אלהרר: כסף שאפשר היה לממן בו, למשל, צעירים חסרי עורף משפחתי.

קארין אלהרר: לא מטרה ראויה?

קארין אלהרר: מטרה ראויה.

קארין אלהרר: למשל, הועברו תקציבים שהיו מיועדים להלוואות לדיור ולדיור ציבורי שלא נוצלו.

קארין אלהרר: אני אספר לכם, אם אתם לא יודעים – יש רשימת ממתינים ארוכה מאוד לדיור הציבורי, והם לא מקבלים דיור ציבורי – לא מפני שלא מגיע להם, מפני שאין כסף; כך לפחות נאמר ממשרד הבינוי והשיכון.

קארין אלהרר: עכשיו, אם אין כסף, למה מעבירים אותו בהעברות סוף-שנה שלא נוצלו?

קארין אלהרר: למה לא מעבירים את זה לתקציב השנה הבאה של משרד הבינוי והשיכון נוסף על הגידול שעליו מדברים?

קארין אלהרר: לא במקום, בנוסף.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר עוד כמה נקודות, גברתי היושבת-ראש.

קארין אלהרר: מסתבר שהוחזרו עשרות-מיליוני שקלים מתקציב המיועד לניצולי שואה, בטענה שהיו עודפי תקציב בסעיפים שונים של ניצולי שואה.

קארין אלהרר: איך זה יכול להיות?

קארין אלהרר: יש ניצולי שואה שחיים בעוני מחפיר, שלא מסיימים את החודש ועושים את הבחירה בין תרופות לבין אוכל, אבל היו עודפים.

טלי פלוסקוב: תודה.

קארין אלהרר: אז את העודפים ניתן – אני מסיימת, גברתי.

קארין אלהרר: תראו, אני באמת לא מצליחה להבין איך הדבר הזה קורה.

קארין אלהרר: מה – אני לא חושבת לרגע שאתם רוצים לדאוג פחות לאזרחי מדינת ישראל, אבל איך אתם משתפים פעולה עם הדבר הזה?

קארין אלהרר: ובכלל, אני מציעה, גברתי היושבת-ראש, ובזה אני מסיימת, אני מציעה שבואו נוותר על הטקס של תקציב המדינה.

קארין אלהרר: למה צריך אותו?

קארין אלהרר: הוא ממילא סתם הצגה, ואנחנו סתם ניצבים, אז עזבו, בואו נמצא משהו אחר להתעסק בו.

קארין אלהרר: לא חסר מה לעשות בכנסת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, גברתי, שלך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לפתוח, גברתי היושבת בראש, חברי וחברותי, חברי השר, קודם כול בלהניח על השולחן כאן את היותה של מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית, ולא מדינת כל אזרחיה.

שולי מועלם-רפאלי: כל הניסיונות לדבר על איזה – להלך אימים על הפרדה וכאלה – לא, אני לא מקבלת את דבריו של חבר הכנסת מן הרשימה המשותפת.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שאם כל אזרחי מדינת ישראל יזכרו ויתנהלו כאזרחים במדינה יהודית ודמוקרטית, כנראה נצליח יותר בלא ליצור את אותן הפרדות.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לספר לכולכם על ביקור שערכתי אתמול, ודרכו לחזק את הפעילות המדהימה שנעשית על-ידי אנשי כוחות הביטחון.

שולי מועלם-רפאלי: אתמול בבוקר ביקרתי, גברתי, את התינוק יותם שמואל בן השנה וחצי, שנפגע בפיגוע דריסה בשבוע שעבר ליד גשר המיתרים, בשעה שרוצח התנגש ברכב שלו באמו יעל ובו, שהיה בעגלה.

שולי מועלם-רפאלי: הוא התנגש גם באחותה, שהייתה עם תינוק במנשא.

שולי מועלם-רפאלי: האסון היה יכול להיות הוא גדול.

שולי מועלם-רפאלי: התינוק הזה ועוד 13 אנשים נפצעו.

שולי מועלם-רפאלי: ביקרתי אותו אתמול, ראיתי תינוק מלא חיות.

שולי מועלם-רפאלי: זה כואב מאוד לראות את זה – חלק מרגלו קטועה.

שולי מועלם-רפאלי: השינוי שהתרחש בחיים שלו ושל זוג ההורים הצעירים שלו, ששניהם עולים מצרפת – האימא יעל פה עם כל משפחתה, אבל האבא בנימין עלה ארצה לבדו כחייל בודד בסיירת גולני, שניהם גרים ביישוב כוכב-יעקב, ולגמרי לגמרי ברורה להם הסיבה שהם כאן.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שדרכם, דרך הדברים החשובים שאמר לי האבא הזה, אני רוצה לחזק את הפעילות של אנשי כוחות הביטחון מול ניסיונות חוזרים ונשנים להעליל עליהם עלילות, להגיד אמירות שבשם איזו קדושה של "בואו נקשיב, בואו נכיל" – כמו שהציע קודם חבר הכנסת עמר בר-לב, שאם חשובים לנו צה"ל והמוסריות של צה"ל, אנחנו צריכים להקשיב לכל מה שיש להגיד; אז לא.

שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה לטעון שמי שחשובה לו מוסריות צה"ל, שהיא מעל ומעבר למוסר הרגיל של צבאות בעולם, מי שחשובה לו המוסריות של מדינת ישראל, לא הולך ומדבר נגד חיילי צה"ל ונגד אנשי כוחות הביטחון במדינות מעבר לים ושופך את דיבתם רעה; לא מקבל תקצוב לפעילות שלו מארגונים שהמטרה שלהם היא במקרה הטוב להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה, ובמקרה הרע להשמיד את מדינת ישראל כליל.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שדווקא פה, בבית הזה, שוב ושוב אני מבקשת לקרוא לחיזוק אנשי כוחות הביטחון; לזכור כל יום ויום שבבתי-החולים ברחבי ירושלים והמדינה כולה עדיין מאושפזים פצועים קשה, שהם פצועים קשה בזכות הפעולה הבלתי-מתפשרת של אנשי כוחות הביטחון ואזרחי מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

רוברט אילטוב: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, אני מתפלא שאני תוקף את הממשלה, אבל מה לעשות, אנחנו באופוזיציה – –

אופיר אקוניס: צחקתי – – –

יואב קיש: רוברט, תיכנסו כבר לקואליציה.

רוברט אילטוב: – – ואנחנו אופוזיציה לוחמת.

קארין אלהרר: עם הצהרות כאלה – – –

חיים ילין: עם הצהרה כזאת של "אני מצטער שאני צריך לתקוף את הממשלה" – – –

רוברט אילטוב: קודם כול, אני לא מצטער שאני תוקף את הממשלה.

רוברט אילטוב: תאמין לי, אני חושב שכשאנחנו תוקפים את הממשלה אז יש שינויים גם.

רוברט אילטוב: אבל מה לעשות, גם האופוזיציה תוקפת אותנו וגם הקואליציה תוקפת אותנו.

רוברט אילטוב: זה בסדר, אנחנו נדע להתמודד עם זה.

רוברט אילטוב: בראשית דברי, כמובן, אני רוצה לברך את מערכת הביטחון על הניסוי המוצלח של הטיל "חץ 3", שבעצם עבר בהצלחה – ויוצר למדינת ישראל מערכת הגנה תלת-שלבית.

רוברט אילטוב: ולפני כן גם היה ניסוי מוצלח של "שרביט קסמים".

רוברט אילטוב: כמובן, יש לנו, נכון להיום, מערכת הגנה מעולה, אבל אנחנו בעצם בשנים האחרונות נכנסנו לאיזו אסטרטגיית מגננה.

רוברט אילטוב: הממשלה מפסיקה לקבל החלטות התקפיות בתחומים רבים, לא רק בתחום הביטחון אלא גם בתחומים הסוציאליים, בתחומים כלכליים שונים.

רוברט אילטוב: ובעצם הממשלה מפרפרת במקום ולא מתקדמת לשום מקום.

רוברט אילטוב: אנחנו מדברים על החלטות בדרג המדיני שלפיהן היום בעצם אנשי "חמאס", יש להם חסינות.

רוברט אילטוב: הם יכולים להסתובב בכל מקום, בלי שהם ידעו שישלמו מחיר על כך שהם מובילים פעולות טרור, מסיתים ופועלים נגד אזרחי מדינת ישראל.

רוברט אילטוב: והממשלה בעצם נכשלת פעם אחר פעם, פעולה אחרי פעולה.

רוברט אילטוב: אני הייתי מצפה שהממשלה תיזום פעולות אקטיביות.

רוברט אילטוב: לא ייתכן שבכל יום יש פיגוע ועוד פיגוע ועוד פיגוע, והאזרחים מפחדים להסתובב ברחובות; לא רק ביהודה ושומרון, גם ברעננה, גם בנתניה ובכל מקום ומקום, ובעצם היום לאזרח ישראלי אין הגנה.

רוברט אילטוב: אז יש לנו הגנה מפני טילים, יש לנו הגנה מפני "קטיושות", אבל אין לנו הגנה ברחוב.

רוברט אילטוב: והממשלה, נכון להיום, אוזלת היד שלה, אי-אפשר לתאר אותה.

רוברט אילטוב: לא רק זה, גם בתחום הדיור ובתחומים אחרים אין שום פתרונות, הדברים פשוט לא זזים.

רוברט אילטוב: לכן אני חושב שהצעות האי-אמון שהיום – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

רוברט אילטוב: – – האופוזיציה מעלה – בחלק אנחנו נתמוך – מדברות בעד עצמן.

רוברט אילטוב: אנחנו כן נתמוך בהן.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, כבוד השר אקוניס, קשה לי להביע אמון בממשלה שממשיכה במדיניות האפליה והקיפוח של הציבור החרדי בתחום הדיור והתעסוקה.

ישראל אייכלר: ואם מדברים על הסתה, שזה נושא האי-אמון, השידור הציבורי קורא לחרדים "חשוכים".

ישראל אייכלר: בשבוע שלאחר החנוכה, כשהדלקנו את האור אל מול כל החשכה השוררת בעולם והבאנו את הבשורה של האור של היהדות לכל העולם, יושבת שדרנית היום ואומרת שצריך להוציא את החרדים מן החושך.

ישראל אייכלר: אדוני השר אקוניס, טוב שאתה יושב פה.

ישראל אייכלר: אותה הזעקה שהם צעקו, "סתימת פיות" – מדברים פה על הסתה; שדרנית שמקבלת משכורת מכסף המסים שלנו אומרת על ציבור שהם יושבים בחושך – זאת לא הסתה?

ישראל אייכלר: מה הם רוצים?

ישראל אייכלר: שלאנשים פרטיים יהיה אסור לכתוב ברשתות מה שהם רוצים, או בכלי תקשורת פרטיים – כשכלי תקשורת ציבורי – אותם בני-אדם יושבי חושך וצלמוות, שמקבלים משכורת מכספי מסינו כדי להסית נגד היהדות בתוך רשות ציבורית – אני יכול לתמוך בממשלה כזאת?

ישראל אייכלר: כשראש הממשלה ממנה יועץ לענייני כלכלה, שביקשנו בסך הכול שיתנצל על מה שהוא אמר על ילדים, ששמונה ילדים במשפחה זה חטא במדינה הזאת – אני יכול לתמוך בממשלה כזאת?

ישראל אייכלר: והוא אפילו לא התנצל עד היום הזה, והממשלה לא מתביישת לבוא אלינו, נציגי מאות-אלפי משפחות ברוכות ילדים שהממשלה גורמת להן לעוני על-ידי יוקר המחיה, ולבקש מאתנו אמון?

ישראל אייכלר: יש לנו בעיה קשה מאוד להביע אמון בממשלה.

ישראל אייכלר: הבעיות הן בעיקר לא כל כך בעניין של הדיבורים, אלא המעשים.

עיסאווי פריג': אתה בקואליציה או באופוזיציה?

עיסאווי פריג': שנבין.

ישראל אייכלר: יש עכשיו תוכניות גדולות לבנייה בכל רחבי הארץ, ואני מברך על זה את הממשלה ואת ראש הממשלה ואת כל מי שעוסק בקבינט הדיור כדי להוציא לציבור דירות.

ישראל אייכלר: אבל בכל הערים בארץ-ישראל, להוציא אולי עיר אחת, ראשי הערים עושים הכול כדי שחרדים לא יוכלו לבנות שם שכונות; כולל ראשי ערים דתיים.

ישראל אייכלר: אפשר לחיות במדינה כזאת בשקט ולא להתמרד?

ישראל אייכלר: אנחנו מנסים לעשות שלום עם כל העולם, ועושים מלחמות בתוך הציבור היהודי בארץ-ישראל.

ישראל אייכלר: אתם יודעים מה זה בשביל אדם שאומרים לו "אנחנו לא רוצים שאתה תגור בעיר הזאת"?

ישראל אייכלר: ואם יש ערים שיש בהן כמה שכונות חרדיות, העיניים יוצאות להם ועושים הסתה נגדם כל הזמן.

ישראל אייכלר: על זה אנחנו צריכים להילחם.

ישראל אייכלר: אני רוצה ומבקש שבכל מקום שיש בנייה לציבור, שתהיה בנייה לכל הציבורים, לכל העדות ולכל העמים.

ישראל אייכלר: אם המדינה היא דמוקרטית, צריך להיות לכל האזרחים, בלי שום הבדל.

ישראל אייכלר: אבל לסמן ולהגיד אנחנו לא – מילא, אפשר להגיד שיש שכונות שמתאימות לזה, יש שכונות שמתאימות לזה.

ישראל אייכלר: בסדר, אתה בונה 14,000 דירות?

ישראל אייכלר: תן איזו פינה של 2,000 דירות שיהיה בה צביון דתי, מה יש?

ישראל אייכלר: זה היה פעם.

ישראל אייכלר: זה אפילו נמצא – הייתי עכשיו, גברתי היושבת-ראש, בבריטניה.

ישראל אייכלר: הם הבינו שם שלדיור הציבורי לאנשים עניים, כדי שיהיה שוויון, אז הם צריכים לתת למיעוטים כמו היהודים ובני דתות אחרות – –

טלי פלוסקוב: תודה.

ישראל אייכלר: – – מאפיינים שכונתיים משלהם, והם לא רואים בזה שום בעיה.

ישראל אייכלר: אני מקווה שהדברים האלה יתוקנו, ואז נוכל להצדיק את האמון שאנחנו חייבים לתת בממשלה הזאת.

ישראל אייכלר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חברים, אנחנו מגישים היום שלוש הצעות אי-אמון נגד הממשלה.

עיסאווי פריג': אני שואל את עצמי, למה להגיש הצעות אי-אמון נגד הממשלה?

עיסאווי פריג': צריך להגיש את זה נגד ראש הממשלה נתניהו.

עיסאווי פריג': הרי הוא הכול.

עיסאווי פריג': הוא כל הממשלה.

עיסאווי פריג': עכשיו, בשעה טובה, התווספו אליו עוד כמה תיקים יפים.

אופיר אקוניס: שר המדע.

עיסאווי פריג': לא, המדע אין לו.

עיסאווי פריג': התווסף אליו המשנה, שר הפנים, שר החוץ ועוד שרים.

עיסאווי פריג': עכשיו, בתנאים שנוצרו, ממשלה שביבי בה הכול-יכול, נתניהו הוא בה הכול-יכול: הוא יוכל למנות יועץ משפטי כלבבו; הוא יוכל למנות ממונה על הגבלים עסקיים איך שבא לו, מי שמתאים לו; הוא יוכל לבטל שידור ציבורי, שבדרך לביטול עכשיו, בשם שידורי ניסיון, כביכול, כאילו; הוא יוכל לתת רישיון לערוץ 20; הוא יוכל לחלק מתנות בגז לחברים, לאדלסון, שמחכה בתור לקזינו באילת.

עיסאווי פריג': חופשי.

עיסאווי פריג': ואתם, השרים – סתימת פיות.

עיסאווי פריג': שקט.

עיסאווי פריג': שקט מכל החברים.

עיסאווי פריג': שקט.

עיסאווי פריג': למה שקט?

עיסאווי פריג': ראש הממשלה מחזיק באמתחתו המון דברים; שלא יתעצבן, שלא לא ייתן לנו.

עיסאווי פריג': זה המצב.

עיסאווי פריג': והאבסורד – היום בוועדת הכספים, כל ההתנהלות, הבזאר הזה שמתנהל מסביב לממשלה – אני קורא לו במילים עדינות, למה שראיתי היום בוועדת הכספים, בזאר טורקי.

עיסאווי פריג': הרי הדג מסריח מהראש; כשממשלה מתנהלת בצורה כזו, זה חייב לחלחל ולהשפיע על הוועדות.

עיסאווי פריג': התחיל חבר הכנסת שטרן, כשוועדת החוקה דנה בחוק ההתיישבות, בחטיבה להתיישבות, ובקומה מעל, ועדת הכספים החל מאתמול דנה בכספים לחטיבה עם האריות מהבית היהודי שיושבים ומגויסים במלוא הכוח.

עיסאווי פריג': איפה גפני?

עיסאווי פריג': איפה גפני הילד הטוב, ששם את הידיים ככה: "מה לעשות?

עיסאווי פריג': מאיימים עלי, אני חייב לתת להם"?

עיסאווי פריג': זה המצב.

עיסאווי פריג': הבזאר הטורקי והבושה שאין להגדיר אותה, שמתקיימים בוועדת הכספים, ושוד הכספים לאור היום, על-ידי הבית היהודי וחבריו, זה עושה את הממשלה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

עיסאווי פריג': – – וועדותיה למסחרה אחת גדולה.

עיסאווי פריג': שיבושם לכם על הממשלה הזו.

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שרן השכל.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, גברתי.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: רציתי לדבר אתכם, באמת לשבור שתיקה ולדבר על הסתה ועל באמת מסע הכפשה שכבר קורה כמה חודשים, על דני דיין.

שרן השכל: דני דיין, איש ציבור, עלה מארגנטינה, איש ציוני, שורשי, מנהל רשות – כל מה שהוא עשה זה להיות ראש רשות באזור יהודה ושומרון.

שרן השכל: מסע ההכפשה שמתנהל נגדו מאז מינויו – ההודעה על מינויו – לשגריר בברזיל, הוא פשוט הסתה מכוערת שלא ראיתי כדוגמתה.

עודד פורר: איפה הממשלה בעניין הזה?

שרן השכל: שלושת ה"לשעברים" ששלחו מכתבים לממשלת ברזיל – פשוט בושה.

שרן השכל: לפני חודש, חבר פרלמנט בברזיל השווה אותו לנאצי, הוא אמר: לשלוח מנהיג של המתנחלים לייצג את ישראל בברזיל זה כמו שגרמניה תשלח שגריר שהוא מפקד לשעבר של מחנה ריכוז.

שרן השכל: לאן הגענו?

שרן השכל: איזו הסתה.

שרן השכל: להשוות את דני דיין לנאצי זה פשוט בושה.

שרן השכל: הגיע הזמן שנקדם את המינוי שלו – –

עודד פורר: – – –

שרן השכל: – – כמה שיותר מהר, נפסיק את ההסתה המכוערת הזו, ובאמת נקדם את האדם הראוי הזה, שהגיע הזמן שימונה לתפקידו כשגריר בברזיל, על אפם וחמתם של ה"לשעברים" ושל אלה שמסיתים אחר כך וקוראים לחרם, ל-BDS, על ישראל.

שרן השכל: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שרן השכל.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אלי כהן ועמר בר-לב בנושא: העסקה ישירה של מגשרים חינוכיים ומנחים אזוריים בני הקהילה האתיופית על-ידי משרד החינוך.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: 1.

טלי פלוסקוב: ממשלה הפוגעת בשוויון ובדמוקרטיה ומביאה להסתה, לגזענות ולפילוג בחברה הישראלית;

טלי פלוסקוב: 3.

טלי פלוסקוב: חלוקת כספים קואליציוניים על חשבון הציבור הנה שחיתות פוליטית

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון השר, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אופיר אקוניס: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, הסתה יש לגנות; גזענות, גברתי, יש לגנות; פגיעה בדמוקרטיה יש לגנות.

אופיר אקוניס: אבל לא כל העברת ביקורת או מתיחת ביקורת על יריב פוליטי היא הסתה, גזענות או פגיעה בדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לשמאל שלנו יש שיטות ישנות ומוכרות.

אופיר אקוניס: כאשר הם מטיחים ביקורת גסה, אלימה ומפלגת – הם מטיחים בימין הישראלי – זה תמיד לגיטימי, חבר הכנסת בר-לב, זה תמיד בסדר, זה תמיד בשם חופש הביטוי והבעת הדעה.

אופיר אקוניס: אבל כאשר מן הימין נמתחת ביקורת, וגם, חבר הכנסת בר-לב, היא עניינית – –

עמר בר-לב: אבל אתה לא – – – כי אמרתי גם ימין וגם שמאל.

אופיר אקוניס: – – יסודית ומנומקת – זוהי הסתה.

עמר בר-לב: גם דברים שלא מוצאים חן בעיני אני מקבל.

אופיר אקוניס: בצורה הזאת, אדוני היושב-ראש, בצורה הזאת – –

עמר בר-לב: אל תסית נגדי.

אופיר אקוניס: – – הלא-שוויונית, שמפלגת ומוכרת לנו עוד משנות ה-30 של המאה הקודמת, זוהי הסכנה לדמוקרטיה.

אופיר אקוניס: הרי אנחנו יודעים שמשחר ההיסטוריה – משחר ההיסטוריה של התנועה הציונית לפחות – העלילו ראשי השמאל ומעצבי דעת הקהל שבאים מן השמאל עלילות שווא וכזב, תוך הפצת שקרים על הימין ועל ראשי הימין.

אופיר אקוניס: ולא מיותר, אדוני היושב-ראש, להזכיר את האשמות הכזב נגד הרוויזיוניסטים ותנועתו של זאב ז'בוטינסקי, ה"סזון" הנוראי, ההלשנות והאלימות.

אופיר אקוניס: וכמובן, הטחת האשמות בפאשיזם, בסכנה לדמוקרטיה ובסתימת פיות, לדמוקרט הכי גדול שפעל אי-פעם בזירה הפוליטית והפרלמנטרית בישראל, ראש הממשלה מנחם בגין.

אופיר אקוניס: והשיא – וכיוון שחבר הכנסת בר-לב הזכיר כאן, אדוני, אירוע טראומטי וחמור ביותר בתולדות המדינה – השיא שנחצה משמאל לימין, משמאל לימין, חבר הכנסת בר-לב, בקריאות המגונות והמתועבות – – –

עמר בר-לב: תגיד, אתה מצטט אותי לחיוב או לשלילה?

עמר בר-לב: אני לא מצליח להבין.

אופיר אקוניס: – – – המגונות והמתועבות "בגין רוצח".

אופיר אקוניס: הפעם הראשונה שראש ממשלה במדינת ישראל כונה בהפגנות ובשלטים "רוצח" – ראש ממשלה מכהן, אדוני היושב-ראש, מן הדמוקרטים הגדולים, אולי הגדול ביותר בתולדות המדינה – היה מנחם בגין.

אופיר אקוניס: זוהי הקריאה המתועבת, מתועבת – –

עמר בר-לב: נכון.

עמר בר-לב: נכון.

עמר בר-לב: לכן הסתה היא מסוכנת, מסוכנת לכולם.

עמר בר-לב: אתה צודק.

אופיר אקוניס: – – שיצאה מהשמאל על ראש הממשלה, ולימים – – –

חיים ילין: – – – גולדה אחרי יום כיפור – – –

אופיר אקוניס: חבר הכנסת ילין, ההפגנות אחרי מלחמת יום כיפור היו לגיטימיות – –

חיים ילין: גם אחרי לבנון – – –

אופיר אקוניס: – – הן היו בתוך השיח הפוליטי.

אופיר אקוניס: לא נאמרה בהן המילה "גולדה רוצחת", "דיין רוצח" – –

חיים ילין: אוה אוה – – –

אופיר אקוניס: – – המילים הללו לא נאמרו – –

חיים ילין: אומנם אני לא ותיק במדינה – – –

אופיר אקוניס: – – הן לא נאמרו.

אופיר אקוניס: תשים לב להפגנות ותשאל, עדיין – ראשי המפגינים, רובם עדיין בחיים, הם בשנות ה-60 וה-70 לחייהם – לא נאמרו.

אופיר אקוניס: ואילו בהפגנות בירושלים ובתל-אביב ובחיפה נגד מלחמת לבנון הראשונה – אגב, חבר הכנסת ילין, ההפגנות נגד מלחמת לבנון הראשונה היו לגיטימיות במשטר דמוקרטי.

אופיר אקוניס: ההפגנות כן, הביטויים שנשמעו שם – ממש לא.

אופיר אקוניס: ולימים, אדוני היושב-ראש, כאשר נשמעו – חבר הכנסת בר-לב – קריאות מגונות ומתועבות כאלה כלפי יצחק רבין, והן היו נוראיות וחמורות לא פחות, אז הדבר התקבל בצורה שונה מאשר קריאות דומות נגד ראש ממשלה מן הימין.

אופיר אקוניס: ולכן אני אומר לכם, אני אומר כאן למפלגת העבודה: אל תטיפו לנו, אל תטיפו מוסר.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, סיעות האופוזיציה, ובתוכן הסיעה הערבית המשותפת, אבל מובילה את הקו הזה מפלגת העבודה, עוסקות בסתימת פיות.

אראל מרגלית: אנחנו עוסקים בסתימת פיות?

אופיר אקוניס: תכף תשמע מי עוסק בסתימת פיות ומי מאשים בסתימת פיות.

אופיר אקוניס: מפלגה שמתוכה עצמה, וכמובן בתמיכה מוחלטת של כל חבריה, עד האחרון שבהם – יושב כאן חבר הכנסת כבל, שהציע בכנסת הקודמת הצעת חוק לסגירת עיתון בישראל.

אופיר אקוניס: זוהי הצעת חוק בולשביקית, בולשביקית, שהפוליטביורו היה גאה בה.

אופיר אקוניס: שלטון שבחוק – או מי שמתיימר להיות אלטרנטיבה לשלטון – רוצה בחוק לסגור עיתון, מדבר על סתימת פיות.

אופיר אקוניס: וכמובן, אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לשכוח מי דחף ולא הסכים לקבל שום הסדר להסדרת שידורי ערוץ 7.

אופיר אקוניס: גם שם, לא מצא חן בעיניכם הקו שננקט.

אופיר אקוניס: כשהעיתונות היא לימינכם, זה בסדר, אבל כשהעיתונות, חבר הכנסת מרגלית, מותחת ביקורת – זה קורה מעת לעת ולא בתדירות רבה – על התפיסות של מפלגת העבודה, מייד עולה רעיון מדהים: לסגור בחוק או בצו או בתקנה.

אופיר אקוניס: אבירי חופש הביטוי של מפלגת העבודה.

אראל מרגלית: איך נראה לך שראש הממשלה הוא גם שר התקשורת?

אראל מרגלית: איך זה נראה לך?

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, רק לאחרונה ראינו שיח אלים, וכולכם במפלגת העבודה יודעים שהוא אלים, בנושא, בוויכוח שהוא לגיטימי – הוא לגיטימי ביותר, חברת הכנסת יחימוביץ מובילה אותו כבר שש שנים, עוד מאז אני ניהלתי את הדיון בוועדת הכלכלה, בשאלה האם להעלות את תמלוגי הגז ל-80% – זה היה הרעיון המקורי.

אופיר אקוניס: הרעיון המקורי היה להעלות את התמלוגים ל-80% – אני מדבר אתכם על שנת 2010 – ועד הימים האחרונים, אדוני היושב-ראש, כשהתקבלה פה ההכרעה הדמוקרטית בנושא מתווה הגז.

אופיר אקוניס: גנבים, שודדים, מושחתים – במו-אוזני שמעתי את הקריאות האלה בכל רחבי הארץ שבהם התקיימו ההפגנות.

אופיר אקוניס: הרי אפשר לקיים את הוויכוח הזה, ואתה מקיים אותו, אני מוכרח להגיד לך, חבר הכנסת מרגלית, בצורה יסודית, בצורה מנומקת, להסביר מדוע מתווה הגז – לשיטתכם, לתפיסתכם – איננו נכון.

אופיר אקוניס: לשיטתנו הוא נכון.

אופיר אקוניס: אגב, הוא גם עבר כבר.

אופיר אקוניס: הדבר הזה הוכרע.

אופיר אקוניס: אבל לא כל מה שמוכתב, אדוני היושב-ראש, על-ידי השמאל הוא שוד או שחיתות.

אופיר אקוניס: אני לא מדבר – הזכיר זאת חבר הכנסת אייכלר – על חוסר האיזון המשווע בשיח התקשורתי בעניין זה, ולדאבון לבי, בעיקר בשידור הציבורי.

אופיר אקוניס: אתם הייתם צריכים להיות הראשונים שבשם חופש הביטוי ואי-סתימת פיות צריכים לזעוק נגד תוכנית שקידמה – בשם חופש הביטוי כמובן – זה לגיטימי, זה בסדר גמור, מותר.

אופיר אקוניס: על כל דובר שהתנגד למתווה הגז היה צריך להביא דובר שתומך – או דוברת – שתומכים במתווה הגז.

אופיר אקוניס: להפקיע שעתיים של שידור ציבורי – לא בולשביקי, לא קומוניסטי, לא מוכתב על-ידי הקרמלין.

אופיר אקוניס: אנחנו מכירים כבר את התפיסות האלה, הן עברו מן העולם אפילו ברוסיה, אפילו בסין הן כבר לא קיימות, כמו שידענו אותן בשנות ה-80 וה-90 של המאה הקודמת.

אופיר אקוניס: מה זה?

אופיר אקוניס: אתם הייתם, בשם חופש הביטוי, צריכים לצאת נגד הדבר הזה.

אופיר אקוניס: להפקיע, אדוני היושב-ראש, שעתיים, נגד הממשלה – – –

אראל מרגלית: למה אתם מעבירים את רשות השידור מירושלים למודיעין?

אראל מרגלית: אחרי שאתה הבטחת שרשות השידור תקום מחדש בירושלים, למה אתם לוקחים משרדים במודיעין, מערוץ 9?

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: למה אתם מפקירים את בירת ישראל?

אראל מרגלית: למה?

אופיר אקוניס: כידוע לך, אני לא עוסק עוד בענייני רשות השידור, כשר, אז אני מציע לך להפנות שאילתה.

אראל מרגלית: יש אחריות.

אראל מרגלית: יש אחריות.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, אני כן מבקש עכשיו להתייחס – כן – לאחת הכותרות של האי-אמון הזה, ל"סתימת הפיות".

אופיר אקוניס: ואני רוצה להתייחס לסתימת הפיות שעושה יושב-ראש מפלגת העבודה בוז'י הרצוג לחברי סיעתו שלו בעניין "שוברים שתיקה".

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, לא רק שיושב-ראש מפלגת העבודה איננו מגנה את ההלשנות של "שוברים שתיקה" בפורומים בין-לאומיים – ובעיני זה חמור יותר מאשר קיום דיון ציבורי בישראל; הלשנות בפורומים בין-לאומיים, מתועדים – – –

יואל חסון: ואתה מגנה את "אם תרצו" על הסרטונים שלהם?

אופיר אקוניס: אין לי מה.

אופיר אקוניס: אני לא צריך לגנות את "אם תרצו".

יואל חסון: חבר הכנסת אקוניס – – –

אופיר אקוניס: הלשנות, חבר הכנסת חסון, הלשנות.

אופיר אקוניס: הלשנות.

אופיר אקוניס: אני לא מציע לך לתמוך ב"שוברים שתיקה", ואני גם יודע שאתה לא תומך ב"שוברים שתיקה", אלא אם כן שינית את עמדותיך מן הקצה אל הקצה.

יואל חסון: חבר הכנסת אקוניס, אל תטיף לנו.

יואל חסון: אתה לא שוטר המחשבות שלי.

אופיר אקוניס: תשאיר את זה למרצ.

אופיר אקוניס: את ההגנה על "שוברים שתיקה" תשאיר לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יואל חסון: אתם לא קובעים מה ציוני ומה לא ציוני פה.

אופיר אקוניס: לא היה שיח ציוני.

אופיר אקוניס: "שוברים שתיקה" לא נשפטו כרגע, לפחות לא בארבעת המשפטים האחרונים שלי, בעניין הוויכוח על התנועה הציונית וצדקת דרכה.

אופיר אקוניס: נאמר כאן שההלשנות שלהם בפורומים בין-לאומיים הן חמורות ביותר.

אופיר אקוניס: את ההלשנות שלהם עוד איכשהו אפשר לספוג – גם לא, גם דבר מגונה – בתוך מדינת ישראל, חבר הכנסת חסון, בוויכוח לגיטימי, אם תרצה, אם כל כך אתה רוצה לשמוע את סיפורי ההלשנות שלהם, בישראל, אבל בוודאי לא בפורומים בין-לאומיים.

אופיר אקוניס: כאשר, אדוני היושב-ראש, ראינו את יושב-ראש הארגון נותן עדות באו"ם, בוועדה שהיא מלכתחילה אנטי-ישראלית, אנטי-ציונית, נגד חיילי צה"ל.

אופיר אקוניס: כדי שמה יקרה?

אופיר אקוניס: כדי שחברת הכנסת לבני לא תוכל לדרוך באנגליה, כי יוציאו נגדה צו מעצר?

אופיר אקוניס: הרי זה בדיוק מה שהיא – או חבר הכנסת עמיר פרץ, שר הביטחון לשעבר, בתנאים לא פשוטים – בתנאים לא פשוטים – עמד באמת בשנה קשה ביותר לביטחון ישראל – איננו יכול, משום שהצווים המכוערים והמתועבים הללו יוצאים, בגלל ההלשנות של "שוברים שתיקה".

אופיר אקוניס: ואני אומר לך, אדוני היושב-ראש, אני שומע שלא רק שחבר הכנסת הרצוג, יושב-ראש האופוזיציה, איננו מגנה את "שוברים שתיקה", אני למד היום שיושב-ראש האופוזיציה, בפורום של סיעת העבודה, או סיעת המחנה הציוני, נוזף בחברי הכנסת שחתמו על העצומה נגד "שוברים שתיקה".

איציק שמולי: זה שקר.

איציק שמולי: אתה משקר.

איציק שמולי: אתה פשוט עומד על הדוכן ומשקר.

איציק שמולי: עומד על הדוכן שר בממשלה, עומד על הדוכן ומשקר.

איציק שמולי: תתבייש.

יואל חסון: זה לא נכון.

יואל חסון: אתה היית שם?

איציק שמולי: זה לא היה ולא נברא, אתה משקר.

אופיר אקוניס: ואני שואל אתכם, גם את חבר הכנסת בר, חבר הכנסת פרץ, חבר הכנסת שמולי – –

יואל חסון: אני לא ננזפתי, אף אחד לא נזף בי.

אופיר אקוניס: – – חבר הכנסת בר-לב ואחרים: מה קרה, אדוני היושב-ראש, למפלגת העבודה של הרמטכ"ל יצחק רבין?

אופיר אקוניס: מה קרה למפלגת העבודה של דוד בן-גוריון – – –

עמר בר-לב: זה הסתה.

עמר בר-לב: זה הסתה.

עמר בר-לב: זה הסתה.

עמר בר-לב: הסתה פופוליסטית.

אופיר אקוניס: זאת הסתה.

אופיר אקוניס: הנה עכשיו, כאשר אני שואל שאלה לגיטימית, אומר חבר הכנסת בר-לב, בנו של רב-אלוף חיים בר-לב, מהבכירים ביותר של מפלגת העבודה, מועמדה לשר הביטחון עד אשר הודח בשידור חי על-ידי מר פרס – בשידור חי אביך הודח מתפקידו כמועמד לשר ביטחון על-ידי מר פרס.

עמר בר-לב: גם את העובדות האלה אתה לא מכיר?

אופיר אקוניס: מה לעשות, זאת עובדה.

אופיר אקוניס: קשה לכם עם העובדות?

אופיר אקוניס: אתם תקבלו את כל העובדות.

עמר בר-לב: חלאס.

אופיר אקוניס: אני מעולם – מעולם ולעולם לא אשנה את העובדות.

אופיר אקוניס: אני רק אגיד עובדות, ועם העובדות נא להתווכח.

אופיר אקוניס: זו בוודאי איננה הסתה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: אמרת שהייתה נזיפה.

יואל חסון: אתה משקר.

אופיר אקוניס: מהי מפלגת העבודה של לוי אשכול ושל רב-אלוף בר-לב, אביו של חבר הכנסת בר-לב?

אופיר אקוניס: עד לאן תידרדרו?

אופיר אקוניס: עם מי אתם מתחרים?

נחמן שי: מה זה שייך לאבא שלו?

אופיר אקוניס: האם מפלגת העבודה מתחרה במרצ או ברשימה הערבית?

עמר בר-לב: תתבייש לך.

נחמן שי: אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה?

אופיר אקוניס: האם יושב-ראש מפלגת העבודה וסגניתו, חברת הכנסת לבני, מתחרים בחברת הכנסת זהבה גלאון, או בחבר הכנסת אילן גילאון, או בחבר הכנסת עיסאווי פריג'?

קריאה: – – –

אופיר אקוניס: אתם צריכים להחליט אם אתם מפלגה שמשמרת את הערכים האמיתיים של מפלגת העבודה, או, כפי שנאמר כבר, חברת הכנסת גלאון, על-ידי מנהיג מפלגתך, זכרו לברכה, יוסי שריד: יומרץ רבין, תומרץ מפלגת העבודה.

אופיר אקוניס: אתם לא צריכים את זה כבר, אתם עושים את זה בעצמכם, ואני מעריך שתשלמו על כך מחיר כבד.

אופיר אקוניס: אני אבקש מחברות וחברי הכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר אופיר אקוניס שהשיב בשם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני שמח לקבל בברכה ביציע האורחים משלחת חשובה של הקולגות שלנו, ה-Assembly – הפרלמנט של מדינת ניו-יורק, בראשות יושב-ראש ה-Assembly, ה-Speaker.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) ברוכים הבאים לכנסת, Welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה גם לארגון JCRC והמנכ"ל שלו, הרב מילר, שפועלים ללא לאות לחשוף את מדינת ישראל בפני נבחרים ברמות שונות של מדינת ניו-יורק.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome, ברוכים הבאים.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

אורי אריאל: האם היושב-ראש רואה שעושים שם הפגנה?

אורי אריאל: אני מסב את תשומת לבו.

יולי יואל אדלשטיין: אני כבר לא בן 20, לראות מכאן את הכתוב, אבל אני רואה שהסדרנים הרחיקו את החוליגנים מהר מאוד.

יולי יואל אדלשטיין: הצעות האי-אמון, הראשונה בהן מטעם המחנה הציוני: ממשלה הפוגעת בשוויון ובדמוקרטיה ומביאה להסתה, לגזענות ולפילוג בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 1 בעד הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה – 46 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת המחנה הציוני להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 46, נגד – 52, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם הרשימה המשותפת: הסתה גזענית ומסוכנת בהובלת הממשלה ובחסותה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד הצעת האי-אמון?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה – 46 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת הרשימה המשותפת להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 46, נגד – 52, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: גם הצעת הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: מטעם יש עתיד – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת האי-אמון מטעם יש עתיד – מי בעדה?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגדה?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה – 50 נגד – 52 נמנעים – אין הצעת סיעת יש עתיד להביע אי-אמון בממשלה לא נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 50, 52 נגד, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע: גם הצעת האי-אמון מטעם יש עתיד לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת דחתה את כל הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/831; "דברי הכנסת" ה-19, מושב שני, חוב' י"ז, עמ' 8269; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות.

יולי יואל אדלשטיין: השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק הפיקוח של שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון מס' 28) (כריות ביטחון לקרנות פנסיה ותיקות), התשע"ד–2014, הצעות חוק, הממשלה, מס' 831, מיום 15 בינואר 2014.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/955; "דברי הכנסת", חוב' ג', עמ' 5257; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביא בפניכם לקריאה שנייה ושלישית את הצעת החוק, שהדיון שנערך בה היה בנוכחותו ובהדרכתו כיושב-ראש של בני בגין.

ניסן סלומינסקי: אז אני רוצה, קודם כול, להודות לך, אדוני; ב.

ניסן סלומינסקי: זה היה בהסכמה ובהבנה כוללת של כולם, וזה דבר שמקובל פה-אחד.

ניסן סלומינסקי: אקריא לכם את ההצעה.

ניסן סלומינסקי: בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015.

ניסן סלומינסקי: לאחר תקופה של קרוב לעשור שהנושא היה בדיונים ולא היה מוסדר באופן מלא, חוקקה הכנסת השמונה-עשרה חוק שהסדיר באופן מפורט וברור את חלוקת העבודה בין הפרקליטות והתביעה המשטרתית – אתה יודע, אני יכול להקריא בכלל חוק אחר לגמרי, אף אחד לא שומע, אז אין – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, נו.

יולי יואל אדלשטיין: הפרוטוקול שומע.

ניסן סלומינסקי: אין לי שום בעיה.

ניסן סלומינסקי: חוק זה חוקק על-ידי הכנסת כהוראת שעה, שהוארכה פעמים מספר ועומדת לפוג בסוף שנת 2016.

ניסן סלומינסקי: לפי הוראת השעה, ככלל, חלוקת התיקים נעשית באופן הבא: חומר שהושג בחקירה בעבירת עוון – מועבר לטיפולה של התביעה המשטרתית; חומר שהושג בחקירה בעבירת פשע – מועבר לטיפולה של הפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: ואולם, הוראת השעה קובעת חריגים לחלוקה האמורה, שביניהם רשימה של עבירות שאף שהן עבירות פשע, חומר החקירה בעניינן יועבר לטיפולה של התביעה המשטרתית ולא לטיפולה של הפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: בין היתר נקבע כי חומר חקירה בעבירות של סמים מסוכנים שנמנו ברשימה, בכמויות מסוימות, יועבר לטיפולה של התביעה המשטרתית חרף העובדה שמדובר בעבירות פשע.

ניסן סלומינסקי: מאז נקבעה חלוקת התיקים בין הפרקליטות והתביעה המשטרתית נוספו סמים חדשים לפקודת הסמים המסוכנים.

ניסן סלומינסקי: חלק מסמים אלה מקביל, מבחינת הסיכון שבו, לסמים המטופלים בידי התביעה המשטרתית, ולכן מוצע לקבוע כי גם כמויות מקבילות של הסמים החדשים שנוספו יטופלו בידי התביעה המשטרתית.

ניסן סלומינסקי: ואולם, מכיוון שהשינויים בסמים המוכנסים לפקודת הסמים הם תכופים, מוצע לקבוע כי החלוקה לא תהיה בהתאם לקביעה פרטנית של סמים, אלא בהתאם לכמויות הסם המפורטות, כשהוא באחת מהתצורות המוצעות: אבקה, חומר צמחי ותמיסה או נוזל.

ניסן סלומינסקי: להצעת החוק הזאת לא מצורפות הסתייגויות, ולכן אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת בקריאה השנייה ושלישית בנוסח המובא על-ידי הוועדה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה מאוד לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים, חברים בתאים, חברים בתאים לרבות חברות, חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת השר שטייניץ, חבר הכנסת השר שטייניץ.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מקדם כעת בברכה משלחת של פרלמנטרים יהודים מרחבי העולם המבקרים בארץ בימים אלה מטעם ארגון ICJP – The International Council of Jewish Parliamentarians, בראשות חבר הקונגרס אליוט אנגל ומנכ"ל וסגן הנשיא של הקונגרס היהודי העולמי רוברט זינגר.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים הבאים לכנסת, ברוכים הבאים לירושלים.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) חברי הכנסת, במשלחת עמיתים שלנו, חברי פרלמנט מארצות-הברית, קנדה, רומניה, בלגיה, הונגריה, צרפת, צ'ילה וברזיל.

יולי יואל אדלשטיין: הכנסת היא בבואה נאמנה של הציבור הישראלי, על המגוון האתני, הלאומי והדתי הגדול המרכיב אותו.

יולי יואל אדלשטיין: הפרלמנט הישראלי הוא מופת לעשייה ציבורית ענפה, הוא מצטיין בחקיקה מתקדמת ועשירה, בשקיפות גדולה ובשיח תוסס ונוקב.

יולי יואל אדלשטיין: מכובדי האורחים, כולנו ערים למתרחש באחרונה לא רק בישראל, אלא גם באירופה וברחבי העולם.

יולי יואל אדלשטיין: אני משוכנע שתשכילו לעמוד על המשמר כדי להדוף את ההשמצות ואת המתקפות הברוטליות כלפינו מצד גורמים שונים, דוגמת ה-BDS, בעיקר באירופה, הזוכה לתמיכה ולמימון מארגונים אנטי-ציוניים ואנטי-ישראליים רבים.

יולי יואל אדלשטיין: בד בבד עם העמידה על המשמר לביצור ביטחונה של ישראל, ישראל חותרת להגעה להסדרים עם שכנותיה.

יולי יואל אדלשטיין: ידנו מושטת לשלום, שלום-אמת, עם כל מי שמוכן להניח את חרבו, לזנוח את השנאה, להידבר ולא לראות בנו גורם עוין, גם אם כל הדבר יארך זמן.

יולי יואל אדלשטיין: בינתיים, אנחנו מקווים שנוכל לרתום גם פרלמנטים אחרים למהלכים של שיתופי פעולה מועילים, כגון בתחומי קיימות, מים ואנרגיה מתחדשת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מחזק את ידיכם על העבודה החשובה שאתם עושים – אני מודה לכל חברי הכנסת שבמהלך היומיים האחרונים נטלו חלק בפעילות ונפגשו עם חברי המשלחת – ומאחל לכם ביקור פורה, מועיל ומהנה בארצנו.

יולי יואל אדלשטיין: ברוכים אתם בבואכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 3) – אין הסתייגויות, כפי שאמר יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי; ועדת חוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו נוכל להצביע בקריאה שנייה על החוק כולו.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: כנוסח הוועדה, קריאה שנייה, ללא הסתייגות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד סעיף 1 – 39 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: 39 בעד, אין מתנגדים או נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אישרנו את החוק בקריאה שנייה, והמאחרים – יוכלו לצרף את כולם בקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, בקריאה שלישית, כנוסח הוועדה, ללא הסתייגויות.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד החוק – 37 נגד – אין נמנעים – אין חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 62 – הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 37, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת החוק אושרה כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מציין לפרוטוקול שהוגשה בקשה על-ידי חבר הכנסת טיבי, אבל אני לא יכולתי לקיים את בקשתו כי אנחנו היינו כבר בהליך של ההצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/808; "דברי הכנסת", חוב' א', עמ' 4713; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16), התשע"ו–2015, לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין פעם נוספת את יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת ניסן סלומינסקי להציג את ההצעה.

ניסן סלומינסקי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, אתם רואים כמה חוקים אנחנו מביאים בהסכמה כוללת, אז אם פעם אחת יקרה שלא תהיה הסכמה אז לא קרה שום דבר, אם זה יהיה ביום רביעי לא יקרה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16), התשע"ו–2015.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים שבנושא של קרובים – "קרוב" הכוונה הורים, בני-זוג וילדים – הם לא מעידים האחד לחובת השני, והדבר הזה יוצר לפעמים, פרט לחריגים שעוד מעט אזכיר אותם, תקלות שהחוק הזה בא לתקן.

ניסן סלומינסקי: אני אקריא: הצעת חוק ממשלתית זו נועדה לקבוע חריג נוסף לכלל של אי-כשרות של קרובים להעיד זה נגד זה ולערוך עוד כמה שינויים נקודתיים בכלל ובחריגים לו.

ניסן סלומינסקי: פקודת הראיות קובעת כי בני-זוג והורים וילדים אינם כשרים להעיד זה לחובת זה, למעט בעבירות אלימות, עבירות פגיעה בקטינים ובחסרי ישע, עבירות מין בתוך המשפחה, עבירות של הפרת צו הגנה וכיוצא בזה.

ניסן סלומינסקי: בחריגים האלה, קרובים – כלומר בני-זוג או ילדים – כן יכולים להעיד אחד נגד השני, לחובה, זה החריג.

ניסן סלומינסקי: אולם, במקרים שאינם מנויים בחריגים, אדם אינו יכול להעיד נגד קרובו, גם אם אותו קרוב פגע בו וגם אם הוא מעוניין להעיד נגדו.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, נוצר כאן – מהרצון להגן שלא תהיה עדות של קרובים – שגם אם הקרוב רוצה להעיד נגד קרובו כי הוא פגע בו, הוא לא יכול לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: במקרים שאינם מנויים בחריגים, אדם אינו יכול להעיד נגד קרובו גם אם אותו קרוב פגע בו וגם אם הוא מעוניין להעיד נגדו.

ניסן סלומינסקי: במצב דברים זה, לעתים לא ניתן להרשיע את הקרוב הפוגע ולהגן על הקרוב המתלונן ללא אותה עדות.

ניסן סלומינסקי: לפיכך, מוצע לקבוע חריג נוסף לאותם חריגים שהצענו – כמו עבירות מין ופגיעה בקטינים חסרי ישע וכו', שהם חריג – להוסיף עוד חריג.

ניסן סלומינסקי: מוצע לקבוע חריג נוסף ולקבוע כי במקרה שבו האדם בחר להתלונן נגד קרובו הוא יהיה כשר להעיד נגדו.

ניסן סלומינסקי: שוב, אם קרוב פגע, העדות פסולה, אבל אם אחד פגע בשני והנפגע כן רוצה ללכת ולהעיד נגדו, אם הוא בחר להתלונן, הוא יהיה כשר להעיד נגדו.

ניסן סלומינסקי: יובהר כי הכשרות להעיד תקום רק במקום שבו הקרוב בחר להגיש תלונה במשטרה, ולא במקרה שהוא מסר הודאה למשטרה כשזו ביקשה לגבות ממנו עדות.

ניסן סלומינסקי: אז חריג אחד – אנחנו מציעים שאם קרוב פגע בשני, הנפגע, אם הוא רוצה הוא יכול להתלונן, אבל בתנאי שהוא יוזם התלונה.

ניסן סלומינסקי: אם המשטרה תפנה אליו הוא יכול לסרב, אי-אפשר להכריח אותו, אבל אם הוא, הנפגע, מחליט ביוזמתו לפנות למשטרה, הוא יוכל כן להעיד נגד הקרוב, כי אחרת לא יהיה אפשר להרשיע אותו.

ניסן סלומינסקי: עוד מוצע לקבוע כי החריג יחול בין שהקרוב הגיש את התלונה הראשונה בעניין ובין שהוגשה כבר תלונה באותו עניין בידי אדם אחר.

ניסן סלומינסקי: מאחר שבצד הכשרות להעיד קמה חובה להעיד – בדרך כלל אנחנו יודעים שאם אדם כשר להעיד החוק מחייב אותו לבוא ולהעיד, ואם כך, פה, אם הוא כשר להעיד כאילו מוטלת עליו חובה לבוא להעיד אם הוא נפגע, גם אם הוא לא רוצה – קובעת ועדת חוקה כי יגובש נוהל על-ידי פרקליט המדינה, שיורה לתביעה באילו מקרים שבהם הקרוב אינו מעוניין להעיד בבית-המשפט הוא לא יחויב לעשות כן, אף שיש לו כשרות.

ניסן סלומינסקי: אם הוא רוצה הוא יכול להתלונן – בעל נגד האישה או הילדים – אבל אם הוא לא רוצה אזי אי-אפשר לחייב אותו אף שיש לו הכשרות.

ניסן סלומינסקי: עוד מוצע לקבוע כי ככלל החריגים יחולו בין שהקרוב הוא הנפגע בעצמו ובין שלא.

ניסן סלומינסקי: לעניין החריגים שכבר קבועים בפקודה, יש בכך כדי להבהיר את המצב הקיים, ולעניין החריג החדש מובהר כי הקרוב שהגיש תלונה במשטרה יהיה כשר להעיד בין שהוא הנפגע בעצמו ובין שהוא לא, אלא הוא ראה.

ניסן סלומינסקי: בנוסף, נוכח הוראות החלק הכללי של חוק העונשין, הקובעות כי כל דין החל על הביצוע העיקרי של העבירה חל גם על העבירות הנגזרות, מוצע לבטל את ההוראה המפורשת לעניין ניסיון לביצוע העבירה, ובכך להבהיר כי החריגים יחולו גם על ניסיון, על שידול, על ניסיון לשידול ועל סיוע לאותה עבירה.

ניסן סלומינסקי: תיקון נוסף נוגע להגדרת המונח "בן-זוג", שלא היה מוגדר עד כה בפקודה.

ניסן סלומינסקי: מוצע לקבוע שמונח זה יכלול גם ידועים בציבור, משום שאותם רציונלים לאי-כשרות להעיד לעניין בני-זוג נשואים מתקיימים גם במקרה זה של ידועים בציבור.

ניסן סלומינסקי: ואני מדגיש שוב, לפי תפיסתי גם, שאנחנו מדברים רק על הגדרת בן-זוג לצורך הנושא הזה, לא באופן כללי.

ניסן סלומינסקי: בן-זוג, הכוונה גם אם הוא נשוי וגם אם הוא לא נשוי, לגבי הנושא הזה, שאם אחד פוגע בשני השני יוכל להתלונן.

ניסן סלומינסקי: יחד עם זאת, מוצע להבהיר שבהגדרת בן-זוג לא ייכלל מי שכבר אינו חי עם אותו אדם ואינו מנהל עמו משק-בית משותף מתוך כוונה לפרק את חיי המשפחה באופן קבוע.

ניסן סלומינסקי: עוד מוצע לתקן את החוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים), התשי"ח–1957, ולהרחיב את סמכות בית-המשפט להורות על מסירת העדות שלא מול הנאשם גם לעדות של קטין או חסר ישע נגד קרוב, לפי החריגים שבפקודת הראיות, אם נוכח בית-המשפט שמסירת העדות בנוכחותו עלולה לפגוע בעד או בעדות – הוא יפחד, או משהו כזה, ואנחנו כן רוצים – מאחר שהאיש חסר ישע או קטין, שהוא חלש יותר ויפחד, אפשר גם לאפשר לו להעיד שלא בנוכחות הצד השני.

ניסן סלומינסקי: יובהר כי עדות שלא מול הנאשם תימסר בנוכחות סנגורו, וכי קיימת חובה לאפשר לנאשם לצפות בעדות ולהציג במהלך הדיון שאלות לעד באמצעות הסנגור.

ניסן סלומינסקי: שוב, רבותי, זה חוק שמקובל על כולם, לא היו לו שום הסתייגויות.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שהוא חוק ראוי, ואני מבקש מחברי לתמוך בו בקריאה שנייה ובקריאה שלישית.

ניסן סלומינסקי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ניסן סלומינסקי, יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה, מכיוון שאין הסתייגויות לחוק, כפי שאמר יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16), התשע"ו–2015 – אנחנו נצביע על כל החוק בקריאה שנייה, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 6 בעד סעיפים 1–3 – 42 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3 נתקבלו.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 42, אין נמנעים, אין מתנגדים.

יולי יואל אדלשטיין: אישרנו את החוק בקריאה שנייה, ואנחנו יכולים לעבור לקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד? מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: קריאה שלישית, כנוסח הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 7 בעד החוק – 44 נגד – אין נמנעים – אין חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16), התשע"ו–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: אם כן, הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 16), התשע"ו–2015, בקריאה שלישית: 44 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: מליאת הכנסת אישרה את החוק כנדרש, בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי, יושבת-ראש סיעת המחנה הציוני, ביקשה הערה לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: עדיף מהמיקרופון באולם.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך מאוד על התיקון החשוב, המצוין והטוב-מאוד הזה, ואני רוצה להודות לחברי חבר הכנסת בני בגין, שניהל את ההכנה לדיון הזה, החליף את יושב-ראש ועדת החוקה ניסן סלומינסקי וניהל ביד רמה דיון של ארבע שעות בוועדת החוקה.

מרב מיכאלי: זה תיקון חשוב ועקרוני, ואני רוצה לדבר על חלק קטן ממנו, שעשוי להיראות שולי אבל הוא מאוד מאוד דרמטי.

מרב מיכאלי: הפרק על מי כשר להעיד הוא חלק מהחומר למבחן ההסמכה של לשכת עורכות ועורכי-הדין.

מרב מיכאלי: עד עכשיו מי שנמצא ממש בפתח המקצוע, במשוכה האחרונה, ודאי למדה או למד, אם זה לא התגלה להם קודם בחיים, שבני-זוג ובנות-זוג מאותו המין לא זכאים לאותן הגנות כמו בני-זוג סטרייטים; הם פשוט לא שוות ושווים.

מרב מיכאלי: כשבני-זוג לא כשרים להעיד זה נגד זה, הם רק בני-זוג ובנות-זוג סטרייטים ובמקרה הזה הייתה גם דרישה לנשואות ונשואים.

מרב מיכאלי: התיקון הזה משנה את המצב, מפרק עוד לבנה מהחומה של חוסר השוויון, מפרק עוד לבנה מההתייחסות לנישואין כדת משה וישראל כאל האלטרנטיבה היחידה לקיום משפחתי ולקיום זוגי במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: החוק הישראלי צריך לתת זכויות שוות לכל בני-הזוג ובנות-הזוג – מאותו המין, שלא מאותו המין, נשואות ככה, נשואים אחרת – והתיקון הזה היום עושה צעד חשוב בכיוון הנכון.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' כ/606; "דברי הכנסת", חוב' ח', עמ' 7123; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא הוא הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40), התשע"ו–2015, גם כן לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את ההצעה הוא יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

): אני אנצל את ההזדמנות כדי להודיע הודעה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל קודם תציג את החוק.

): טוב, הנושא הזה, של שכר חברי הכנסת, אתם יודעים, כבר דיברנו על זה בקריאה ראשונה, עכשיו הבאנו את זה לקריאה שנייה ושלישית, הכוונה היא שכל חבר כנסת יוכל, באמצעות הודעה לחשב, בכל שנת כספים, להודיע שהוא מוותר על תוספת השכר שלו.

): זה יאפשר לכל חבר כנסת להחליט מה הוא עושה בעניין הזה.

): צריך להבין שנושא שכר חברי הכנסת והתוספות משפיע לא רק על חברי הכנסת אלא גם על הפנסיונרים שבינינו, ועל כן רציתי שהחוק הזה יאפשר לכל חבר כנסת לוותר או לא לוותר על התוספת עצמה.

): לכן אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית.

): אני לא רוצה לחזור על כל הנימוקים שהיו בקריאה הראשונה, אין טעם לנהל את הדיון הזה שוב.

): אני רוצה לנצל את הדיון הזה כדי לקרוא הודעה מטעם ועדת הכנסת בדבר שינוי שמה של ועדה לעניין מסוים וסמכויותיה, לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

): הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה–2015, ובסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית, תכין לקריאה שנייה ולקריאה שלישית גם את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים), התשע"ו–2015, ושם הוועדה יהיה: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, בהצעת חוק התכנון והבנייה (הוראת שעה) ובהצעת חוק שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים.

): כדי שלא כל פעם נצטרך לתקן את השם, אם הוועדה תסיים את הדיון באחת מהצעות חוק אלה, והיא תאושר בקריאה שלישית, יימחק שמה משם הוועדה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: (קריאה שנייה וקריאה שלישית)

טלי פלוסקוב: אין לנו הסתייגויות, אך יש לנו בקשות רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – עד חמש דקות, גברתי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה, היושבת-ראש, אני מגיעה לכאן, לפודיום, בלב מאוד מאוד כבד בנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני הצבעתי נגד העלאת שכר חברי הכנסת בוועדה כבר בחודש יולי.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שאנחנו לא עובדים קשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שיש כאן חברי כנסת שלא עושים עבודה מאוד חשובה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שהיה צריך לכבד את החלטתה של הוועדה הציבורית, את המלצתה, וכך לקבל את הדברים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שגישתו של יושב-ראש ועדת הכנסת, שאני עובדת אתו מאוד צמוד כחברת ועדת הכנסת, הייתה שונה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכבדת את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני בהחלט לא מכבדת את מה שהתפתח כתוצאה מהדיון.

איילת נחמיאס ורבין: אני חתומה גם על הצעת החוק של חברת הכנסת יעל גרמן בנושא של הוצאת שכר חברי הכנסת מידי עצמנו; אני לא מכירה כמעט מנגנון כזה שבו אנשים קובעים לעצמם את השכר, בטח לא כשמדובר באנשים שיכולים – בואו נאמר, אני לא חושדת כאן באף אחד בכוונות רעות, ועדיין אני אומרת, אנחנו לא אמורים להשפיע על שכרנו.

איילת נחמיאס ורבין: לצד הדבר הזה צריך להגיד שיש פופוליזם מסוים ביחס לשכר חברי הכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: יש, בסדר, אז מה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אם עכשיו זה לא נכון להעלות את שכר חברי הכנסת, אז למה לא להתמודד עם זה?

איילת נחמיאס ורבין: בא יושב-ראש ועדת הכנסת עם מנגנון שהוא התכתשות – ואני, אגב, אמרתי מייד: אני אוותר על השכר, אני אתרום אותו, יש הרבה חברי כנסת שמייד אמרו את זה, זה לא הסיפור, זה לא ה-issue.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אנחנו צריכים להבין שזה לא רק שאנחנו חיים כאן באקווריום, בחוץ יש אנשים – לא מספרים, אנשים – שאין להם מה לאכול.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת את האמת, אני עולה פה לפודיום בלב מאוד מאוד כבד, אני חושבת שרבים מאתנו מרגישים ככה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שהיה צריך לפחד מלהגיד – מנגנון ההצמדה שמציעה הוועדה שנקבעה לעניין שכר חברי הכנסת ותנאיהם הוא מנגנון כל כך בלתי נסבל.

איילת נחמיאס ורבין: מה קרה?

איילת נחמיאס ורבין: למה צריך עכשיו העלאה של שכר חברי הכנסת?

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, בא היושב-ראש עם הצעה, כל אחד יוותר על שכרו, מתחילה מזה התכתשות בין חברי הכנסת שהיא התכתשות לא עניינית, פשוט התכתשות לא עניינית.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נבדוק את עצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, בואו נבדוק את עצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: יש כאן משפחות שלא מצליחות – אנשים שעובדים הרבה יותר קשה מאתנו; בטוח כולכם נשאלים את השאלה: האם אתם עובדים קשה?

איילת נחמיאס ורבין: לפני הרבה שנים לימד אותי איש חכם: אני לא עובדת קשה, אני עובדת הרבה.

איילת נחמיאס ורבין: מה לעשות, אני לא עובדת בבניין, לא סוחבת על הגב דברים כבדים – אנשים פה לא מצליחים לסיים את החודש.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף זה – איך הפרצוף שלנו נראה, ואנחנו יודעים, לפעמים יש כאן התכתשויות מאוד מאוד קשות – איך אחר כך הציבור מסתכל עלינו.

איילת נחמיאס ורבין: כל הזמן אנשים שואלים אותנו: בעצם מה אתם עושים?

איילת נחמיאס ורבין: לפעמים באמת קשה להסביר לאנשים שנמצאים בחוץ: לפעמים חברי הכנסת שלא נמצאים במליאה – זה לא אומר שהם לא עובדים, זה לא אומר שהם לא עושים ולא טורחים על משהו, על הצעת חוק, על שדולה, על חוק כלשהו, על הצעות לסדר-היום, על שאילתות, נפגשים עם אנשים, עושים דברים.

איילת נחמיאס ורבין: אבל בסופו של דבר הציבור מסתכל ואומר: רגע, הם באמת שוב מעלים לעצמם את השכר?

איילת נחמיאס ורבין: באמת?

איילת נחמיאס ורבין: הם לא רואים אותנו?

איילת נחמיאס ורבין: ואני לא רוצה שאנשים בחוץ ירגישו שלא רואים אותם.

איילת נחמיאס ורבין: ואתם יודעים, בכל מקום שאליו אני הולכת אני אומרת את הדבר הבא – כשאני פוגשת מורים ואני פוגשת סייעות ואני פוגשת תלמידים ואני פוגשת נערים ונערות ואני פוגשת חיילים, אני אומרת להם: שתדעו שגם כשאני לא פה אתכם אני רואה אתכם; גם כשאני לא נמצאת אתכם פיזית, אתם הולכים אתי לכל מקום.

איילת נחמיאס ורבין: וכשאתם הולכים אתי לכל מקום, אני רואה אתכם גם ברגעים האלה שבהם צריך לקבל החלטה לגבי הדבר המאוד-מאוד-מאוד לא מובן הזה, וזה השכר של עצמנו.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני התנגדתי, ולכן, באמת, אני מעריכה את כל מי שהתנגד יחד אתנו.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הערכתי ליושב-ראש ועדת הכנסת, אני חושבת שנפלה כאן טעות ציבורית מאוד מאוד קשה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: – – –

טלי פלוסקוב: מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: אין רשימת דוברים, כי אלה בקשות – זו שיטה אחרת, ולכן היא אף פעם לא מופיעה לנו במסך.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה, אדוני.

טלי פלוסקוב: עד חמש דקות.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חברים, שר באולם – אני מתאר לעצמי שנמצא או לא נמצא, אז נדבר.

טלי פלוסקוב: השר נמצא כאן.

עיסאווי פריג': נמצא השר?

עיסאווי פריג': אה, השר אקוניס.

טלי פלוסקוב: השר במקום.

עיסאווי פריג': אבל יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת ביטן אפילו לא סופר אותנו, מפנה לנו עורף.

עיסאווי פריג': עכשיו אנחנו, חברים, בפני הצעת חוק שחברי ועדת הכנסת שאישרו אותה, ובראשם חבר הכנסת ביטן; קראו לכל מי שהתנגד לתהליך הזה "פופוליסט".

עיסאווי פריג': תראה מה התהליך – אני קורא את זה ומנסה להיכנס לתהליך – באה תוספת שכר, קמה מחלוקת מי יקבע את שכר חברי הכנסת.

עיסאווי פריג': הייתה הצעה שזו ועדה שלא תלויה בחברי הכנסת, ואני בעד ההצעה הזו.

עיסאווי פריג': באה ועדת הכנסת, לא סופרת אף אחד ממטר – אנחנו, חברי הליכוד, נקבע את הכללים, וזה מה שיהיה.

עיסאווי פריג': אתם לא רוצים?

עיסאווי פריג': נביא לכם הצעת חוק.

עיסאווי פריג': הצעת החוק ממש מעליבה, ואם זה – תראה, חבר הכנסת ביטן, מעניין אותו מה שמדברים?

עיסאווי פריג': שידברו, בסוף אני אעביר – נכון, חבר הכנסת ביטן?

עיסאווי פריג': שידברו.

עיסאווי פריג': בסוף אנחנו, אנשי הליכוד, לא רואים אף אחד ממטר, נעביר.

עיסאווי פריג': מביאים הצעת חוק – חברים, תקשיבו, כשבאנו והעלינו ביקורת על שיטת תוספת השכר, אמרו: מה אתם בוכים?

עיסאווי פריג': אל תקבלו את השכר.

עיסאווי פריג': אתם רוצים לוותר?

עיסאווי פריג': תוותרו.

עיסאווי פריג': לא מתאים לכם?

עיסאווי פריג': נביא לכם הצעת חוק.

עיסאווי פריג': נביא לכם הצעת חוק שלא תתייפייפו.

עיסאווי פריג': אתם יכולים על-פי הצעת החוק לתרום את הכסף שלהם או לוותר עליו למדינה, שילך לאיזו התנחלות, ילך לאיזה קזינו, ילך לאיזה – שיעשו.

עיסאווי פריג': אז ההתנהלות הזו שהממשלה הזו, ממשלת הכול-יכול בנימין נתניהו עם חייליו בדמות יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן, מביאה אותנו למצבים בלתי נתפסים, ואחרי זה שואלים: למה הציבור – אנחנו נמצאים בתחתית הסולם מבחינת תדמית?

עיסאווי פריג': שואלים את השאלה הזו.

עיסאווי פריג': שואלים – חבר הכנסת ביטן, אנחנו, תדמיתית, על הפנים בגלל הצעות חוק פופוליסטיות כאלו.

עיסאווי פריג': אתה לא מביך אותנו, אתה מביך את עצמך ואת מפלגתך.

): מה, למה?

עיסאווי פריג': זהו.

עיסאווי פריג': אתה לא הקשבת.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי לא הקשבת.

עיסאווי פריג': זה לא מעניין אותך.

): למה?

): מעניין.

עיסאווי פריג': למה לא מעניין אותך?

יחיאל חיליק בר: אתה מפריע לנו לדבר.

עיסאווי פריג': אני, דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת – –

): תתחיל מההתחלה.

עיסאווי פריג': – – איש הליכוד, אני אראה ליפי הנפש האלו מאיפה משתין הדג.

אופיר אקוניס: אבל אל תתחיל אתי.

יואב קיש: אה אה אה – שמור שפה.

עיסאווי פריג': ואז יביא להם: אתם לא רוצים את תוספת השכר?

עיסאווי פריג': – תפאדל, על-פי החוק תתרום את זה.

יואב קיש: נכון, מה רע?

עיסאווי פריג': אז זו הצעת חוק זולה.

): לא טוב, ותר על זה.

עיסאווי פריג': תקשיב, זו הצעת חוק זולה – אני אומר לך את זה בכנות – פופוליסטית, שרק גורמת לנו, לחברי הכנסת, להיראות לא בתחתית הסולם, אלא עוד דרגה שצריכים להמציא לנו, והכול בגלל ההתנהלות שלכם.

עיסאווי פריג': בגלל ההתנהלות שלכם.

עיסאווי פריג': ובהצעות החוק הזולות האלו אתם לא מביכים אותנו.

יואב קיש: עיסאווי, תוותר.

יואב קיש: תוותר על 1,000 שקל, עיסאווי.

עיסאווי פריג': ואני אומר לך, אני אישית ומפלגתי נתרום את הכסף.

עיסאווי פריג': נתרום את הכסף, אבל לא על-פי שיטתך.

אופיר אקוניס: – – – ל"שוברים שתיקה".

עיסאווי פריג': אנחנו נמצא את הדרך לשים את הכסף במקום הנכון, בזמן הנכון.

עיסאווי פריג': נראה אותך – – –

אופיר אקוניס: לא, רגע, לא ל"שוברים שתיקה".

עיסאווי פריג': נראה אותך מגיש הצעת חוק, תורם את הכסף איפה שצריך.

אופיר אקוניס: לא ל"שוברים שתיקה".

עיסאווי פריג': תפסיקו – בין היתר גם "שוברים שתיקה" – –

אופיר אקוניס: זה רע מאוד.

עיסאווי פריג': – – כי הם שומרים – – –

אופיר אקוניס: אז נבטל את החוק.

עיסאווי פריג': – – – הם שומרים על שארית המוסר, שאתה והממשלה שלך – – –

אופיר אקוניס: ממש.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן, תפסיקו – –

אופיר אקוניס: הם אנשי המוסר.

עיסאווי פריג': – – עם ההתנהלות הזולה, עם הצעות החוק.

עיסאווי פריג': יש כנסת, יש בית-מחוקקים, ומסתכלים עלינו ומצפים מאתנו לאחרת, ואתם מדרדרים אותנו למקומות – – –

): אבל מה אתה רוצה ממני?

עיסאווי פריג': מה?

עיסאווי פריג': אתה מאחורי כל זה.

עיסאווי פריג': אתה זה שהוביל את כל זה, ועוד ימים יגידו ותיתן חשבון על הצעות חוק זולות כאלו.

עיסאווי פריג': תודה, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי, ואחריו – אחרון הדוברים, אוסאמה סעדי, שגם אותו אני לא רואה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, עד חמש דקות.

): מי שלא רוצה לוותר, שיתרום, זה לא מפריע בכלל.

): זה משהו – – –

אחמד טיבי: גברתי היושבת-ראש, חברי זוהיר בהלול, נא להקשיב כי אני אדבר על כדורגל.

אחמד טיבי: תמיד הערכתי מאוד את הכדורגל הברזילאי.

אחמד טיבי: מדובר בבית-ספר של כדורגל.

אחמד טיבי: נכון, אני אוהד את נבחרת צרפת, שהיא אנדרדוג, לאחרונה היא לא-מי-יודע-מה, אבל ברזיל תמיד הייתה משהו.

אחמד טיבי: לאחרונה, אני אוהב את ברזיל בגלל שני דברים: גם כדורגל וגם הכבוד הגדול שהם רוחשים לקו הירוק.

חיים ילין: זה גם קו לבן שם בסוף.

אחמד טיבי: מישהו שם החליט לשים קץ ליהירות הישראלית של לשלוח לברזיל מתנחל כשגריר.

אחמד טיבי: לא רק מתנחל – יושב-ראש מה שמכונה מועצת יש"ע.

אחמד טיבי: והם אמרו, שלחו מסרים – לא.

אחמד טיבי: ושומו שמים, אנשים פה חושבים שהברזילאים מתחצפים כשהם לא מקבלים את השגריר, את המועמד לשגריר, שממשלת ישראל מינתה.

אחמד טיבי: עכשיו, אפרופו ההתקפות על "שוברים שתיקה" – דני דיין, שהוא מתנחל, מה הוא עשה שנים רבות?

אחמד טיבי: הוא הרי שר החוץ של מה שקרוי מועצת יש"ע.

אחמד טיבי: כל הזמן הוא דיבר בחוץ-לארץ בעד ההתנחלויות, בעד הכיבוש.

אחמד טיבי: אף אחד לא אמר שזו בגידה, שזה אסור.

אחמד טיבי: פתאום, כשזה בא מצד שמאל, אז זה אסור.

אחמד טיבי: מצד ימין בעד ההתנחלויות שמהן, מההתנחלויות, יוצאים אנשים ששורפים משפחות.

אחמד טיבי: לאחרונה גם גיליתי, חבר הכנסת ג'בארין, שגם יהודים שמענים אותם בחקירות מודים, לא רק פלסטינים.

אחמד טיבי: מתברר שיש דמיון.

אחמד טיבי: חשבתי שאתם סופרמנים.

אחמד טיבי: אתם לא עומדים לא ב"בננה", ישיבת "בננה", ולא במניעת שינה ולא באיומים על האימא והאחות, אתם לא עומדים בזה.

עפר שלח: כל הזמן אנחנו מאכזבים אותך.

אחמד טיבי: יהודים זה לא מה שהיה פעם.

חיים ילין: פעם היה יותר – – –

אחמד טיבי: נשברים אחרי כמה "בננות" בחדר חקירות, במרתפים.

אחמד טיבי: עכשיו אתם יודעים – עכשיו מתגלה הפרצוף האמיתי של אלה שאומרים: וואי, יש עינויים במרתפי השב"כ.

אחמד טיבי: איפה הייתם כל השנים כאשר עינו פלסטינים?

אחמד טיבי: איפה הייתם?

אחמד טיבי: פשוט, פשוט – – –

יעל גרמן: למה אתה מסתכל על הצד הזה, אחמד?

יעל גרמן: לשם, לשם.

אחמד טיבי: איפה הייתם, השר אקוניס – –

אופיר אקוניס: באיזה שלב?

אחמד טיבי: – – כאשר עינו פלסטינים?

אחמד טיבי: פתאום עומד כאן שר, השר המקשר בין הכנסת לממשלה, מדבר על התלונות של המשפחות על עינויים ואומר שזה משהו ששווה לבדוק.

אחמד טיבי: שר.

אחמד טיבי: איפה היית, שר התיירות?

אחמד טיבי: שנים אנחנו מדברים על עינויים – המשפחות – תצהירים, בדיקות רפואיות.

אחמד טיבי: פתאום עכשיו מישהו רוצה לבדוק.

אחמד טיבי: אז הנה, אני באופן עקרוני מתנגד לעינויים בחקירות – נגד יהודים, נגד ערבים, נגד פלסטינים – באשר הם.

אחמד טיבי: זו עמדה עקרונית.

אחמד טיבי: אבל אני חוזר ואומר, חבר הכנסת איתן כבל, אתם לא סופרמנים, אתם מאכזבים; מייד אחרי כמה שכיבות "בננות", קצת עינויים בחדר החקירות, מודים.

איתן כבל: גברתי, אני מבקש, הוא הזכיר את השם שלי.

טלי פלוסקוב: נבקש ממנו לחזור שוב.

חיים ילין: בנושא – – –

עפר שלח: את איתן שוברים עם בננה אמיתית.

אחמד טיבי: זה הוא אמר.

אחמד טיבי: זה עפר, לא אני.

איתן כבל: אני מרשה לעפר.

אחמד טיבי: כן.

אחמד טיבי: ולכן, גברתי היושבת-ראש, הגיע הזמן להפסיק עם המוסר הכפול, ואני קורא לכל העולם לבדוק מי מהמועמדים לשגרירים הוא מתנחל ולא לקבל אותו.

שרן השכל: מה הקשר?

שרן השכל: מה הקשר?

אחמד טיבי: מי זאת?

שרן השכל: מה הקשר בין זה לזה?

שרן השכל: מה הקשר?

אחמד טיבי: כיבוש.

קריאה: הוא רק – – – שרן, תתעלמי.

שרן השכל: אתה לא מתבייש?

שרן השכל: השוו אותו לנאצי.

שרן השכל: אתה לא מתבייש?

שרן השכל: איך אתה מקבל דבר כזה?

אחמד טיבי: מי השווה אותו לנאצי?

שרן השכל: חבר הפרלמנט הברזילאי.

שרן השכל: זה מה שהוא עשה.

שרן השכל: למה – – – מפני שהוא – – –

אחמד טיבי: אני אומר שהוא מתנחל, זה הכול.

מרדכי יוגב: הוא אדם יקר, מספיק להשמיץ – – –

טלי פלוסקוב: תודה, תודה, חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: ותרד מהדוכן, זמנך עבר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, אני מבקשת לסכם.

אחמד טיבי: אני אסכם.

אחמד טיבי: אתה מוכן להסתלק ולא להגיד לי "זמנך עבר"?

מרדכי יוגב: זמנך עבר.

אחמד טיבי: עוף, עוף מפה.

אחמד טיבי: עוף ולך למושב שלך.

אחמד טיבי: חצוף.

אחמד טיבי: יש יושבת-ראש כאן.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש – –

אחמד טיבי: מה זה הדבר הזה?

יעל גרמן: – – מפריעים לאדם לדבר ואת לא אומרת מילה.

יעל גרמן: את מסתכלת אליו במקום אליו.

יעל גרמן: הוא מפריע.

אחמד טיבי: מה זה?

אחמד טיבי: מה אתה חושב, שאתה מושל צבאי?

אחמד טיבי: (אומר בערבית: מאשים, חיה.

אחמד טיבי: )

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי – – –

אחמד טיבי: צא החוצה מפה.

אחמד טיבי: לך.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת, חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: חצוף.

מרדכי יוגב: תגיד תודה שנותנים לך להופיע פה על הדוכן חופשי.

טלי פלוסקוב: נא להירגע.

טלי פלוסקוב: נא להירגע.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

אחמד טיבי: נותנים לי להופיע?

אחמד טיבי: נותנים לי להופיע?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: אתה משמיץ, מסית.

אחמד טיבי: נותנים לי להופיע?

מרדכי יוגב: כל ערבי בישראל חי יותר טוב מבכל מדינה שכנה.

אחמד טיבי: נותנים לי להופיע?

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת גרמן – – –

מרדכי יוגב: לך לסוריה.

מרדכי יוגב: זה המקום שלך.

מרדכי יוגב: לך לסוריה, אחמד טיבי.

טלי פלוסקוב: רבותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוטי יוגב, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

מרדכי יוגב: זה המקום שלך, שם מתאים לך לחיות.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מוטי יוגב.

אחמד טיבי: אני אוהב לחיות בכל מקום, אבל מה לעשות, כאן נולדתי, כאן נולדו – רבותי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, זמנך תם.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לסיים.

אחמד טיבי: אני מקווה שלפחות בפעם הבאה לא תעלה על הדוכן ב-9D.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, גברתי.

אחמד טיבי: מתוך רגש עצום של בחילה וסלידה, אני מסיים את הנאום והולך ישר לרופא הכנסת.

אחמד טיבי: יש לו כדורי פראמין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: כי האיש הזה לא קיבל את הכדורים בזמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אחמד טיבי, נא לסיים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: אני לא יודע אם אתה רוצה להתייחס עכשיו לבננות.

): מותר לי, דרך אגב, לדבר על משהו אחר, לפי מה שאני רואה.

טלי פלוסקוב: כן, אבל אני לא קובעת לך כמה זמן יש לך.

): בסדר.

): לא לא לא, אל תדאגי.

): איפה פריג'?

): אה, הוא הלך?

): קודם כול – – –

איילת נחמיאס ורבין: מה, אתה עונה לנו?

): לא, לא, בקיצור.

): קודם כול, החוק הזה מאפשר – יש שתי אופציות, בעצם, לחברי הכנסת.

): אופציה ראשונה, בהתאם לחוק, זה לוותר.

): לא הייתה קיימת אופציה כזאת, מכיוון שאם ועדת הכנסת החליטה לא לשנות את העניין הזה, אף חבר כנסת לא יכול לוותר.

): אופציה שנייה שעומדת בפני חברי כנסת זה לא לוותר, ולתרום.

): זו זכותו, דרך אגב, הוא יכול לעשות את זה.

עיסאווי פריג': אני כאן.

): תן לי רגע.

): זה דבר ראשון.

): דבר שני, אני עוד הפעם חוזר על מה שאמרתי פעם:

): אנחנו לא פותרים את הבעיה, אנחנו תמיד דוחים אותה בשנה, ואנחנו צריכים לפתור את הבעיה, מכיוון שזה לא משנה מה שיטת ההצמדה, משנה מה אחוז ההצמדה.

): זאת אומרת, אם – לצורך הדוגמה – שינינו להצמדה, ומחר ההצמדה תהיה 8%, אז מה לעשות, יתקפו אותנו עוד פעם, הציבור הרחב.

): זאת אומרת, אנחנו צריכים לעשות שינוי גדול.

): את השינוי הזה אנחנו עושים בשני אופנים: אופן ראשון זה פה, שאנחנו בעצם מאפשרים לכל חבר כנסת לוותר, בלי שזה משפיע בגדול על כל הסבב של מי שזכאי להעלאה; דבר שני – ואנחנו עובדים על זה עכשיו – יש לנו כוונה להביא הצעת חוק שתוביל את העניין, שאנחנו נצא מהעניין של השכר.

): לא על עניין תנאי חברי הכנסת, אלא רק לעניין השכר, יש בעיה.

): אם אני מוריד את ועדת הכנסת מהעניין הזה, ועדת הכספים, יש לה סמכות.

): זאת אומרת, תמיד אנחנו מגיעים בפול או בסבב מסוים, שחברי הכנסת קובעים.

): אנחנו עובדים על זה, זה יבוא לדיון בפני חברי הכנסת.

): בסופו של דבר המטרה שלנו היא שחברי הכנסת יוכלו לקבל שכר סביר, הגון, על העבודה שהם עושים, והציבור צריך להבין שבסופו של דבר חברי הכנסת עושים עבודה וגם מגיע להם שכר; לא שלא מגיע בכלל.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו חושב שלחברי הכנסת לא מגיע שכר?

): לא משנה, באופן כללי.

עיסאווי פריג': מה זה קשור להצעת החוק?

): אז אני אומר שמבחינה עניינית אנחנו נעשה את השינויים הדרושים.

): חכו בסבלנות.

): אני בכוונה יצרתי משבר, מכיוון שבסופו של דבר צריכים לסיים את העניין אחת ולתמיד, ולא כל שנה לחזור על הריטואל הזה כל הזמן מההתחלה.

): תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן, מה זה קשור להצעת החוק?

עיסאווי פריג': מה זה קשור להצעת החוק?

): אמרו לי לא להשיב באריכות, לא השבתי באריכות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומם.

טלי פלוסקוב: כל מי שמעוניין להצביע, בבקשה לחזור למקומו.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עודה, אתה לא מתכוון להצביע?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איימן עודה, אתה לא רוצה להצביע?

טלי פלוסקוב: רבותי, הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40) עולה עכשיו להצבעה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: נא לאשר – נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד סעיף 1 – 33 נגד – אין נמנעים – אין סעיף 1 נתקבל.

טלי פלוסקוב: 33 בעד – חבר הכנסת אראל מרגלית מצטרף להצבעה, אפשר לרשום אותו – אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הכנסת עברה בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: אנחנו מייד עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד החוק – 31 נגד – אין נמנעים – אין חוק הכנסת (תיקון מס' 40), התשע"ו–2015, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 31 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40), התשע"ו–2015, אושרה בקריאה שנייה ושלישית, ואני מכריזה שהחוק הזה נכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/976); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: תציג את החוק שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להגיש את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק בתי-המשפט, וכן את נוסח סדר הדין הפלילי.

איילת שקד: תכליתה של הצעת החוק היא לקבוע כי ההליכים הפליליים שיינקטו לפי החוק לקידום התחרות בענף המזון יתנהלו בבית-המשפט המחוזי בירושלים, כדי להשוות את הדין בין ההליכים הפליליים שיינקטו לפי חוק המזון לבין ההליכים הפליליים הדומים להם שננקטים לפי חוק ההגבלים העסקיים.

איילת שקד: הצעת החוק היא צעד משלים לחקיקתו של החוק לקידום התחרות בענף המזון שנחקק בשנת 2014.

איילת שקד: לאחר השלמת החקיקה התברר כי כנגזרת מחוק המזון נדרשים שני תיקונים לשני חוקים: חוק בתי-המשפט וחוק סדר הדין הפלילי.

איילת שקד: אלה התיקונים המוצעים בהצעת החוק.

איילת שקד: עניינו של חוק המזון בשוק המזון הוא תחרות בשוק המזון.

איילת שקד: לכן הוא חוק הגבלי באופיו.

איילת שקד: עיקרו מצוי באחריות רשות ההגבלים העסקיים.

איילת שקד: החוק מטפל בתחרות בשוק המזון בכלים זהים לאלה שבחוק ההגבלים העסקיים.

איילת שקד: לפיכך מוצע לקבוע כי ההליכים הפליליים לפי חוק המזון יידונו באופן בלעדי בבית-המשפט המחוזי בירושלים, בדיוק כמו המקבילה שלהם לפי חוק ההגבלים העסקיים.

איילת שקד: כאמור, ההליכים הפליליים שננקטים היום מכוח חוק ההגבלים העסקיים נדונים באופן בלעדי בבית-המשפט המחוזי בירושלים, מכוח סעיף 51 לחוק בתי-המשפט, שקובע כי הסמכות העניינית לדון בהליכים הפליליים האמורים אינה נתונה לבית-משפט שלום, ולפיכך היא נתונה לבית-המשפט המחוזי.

איילת שקד: כך מתווסף סעיף 6 לחוק סדר הדין הפלילי, שקובע כי הסמכות המקומית נתונה לבית-משפט מחוזי שקבע שר המשפטים בצו.

איילת שקד: מכוח סעיף זה פורסם צו סדר הדין הפלילי.

איילת שקד: הצו קובע כי הסמכות המקומית נתונה לבית-המשפט המחוזי בירושלים.

איילת שקד: לאישורה של הצעת החוק יש, אם כן, חשיבות רבה.

איילת שקד: נכון להיום טרם ננקטו הליכים פליליים לפי חוק המזון.

איילת שקד: זהו חוק חדש שנכנס לתוקף לא מכבר.

איילת שקד: חשיבותו לקידום התחרות בענף המזון משמעותית.

איילת שקד: הצעת החוק סוללת את הדרך לנקיטת ההליך הפלילי הראשון, לפי חוק המזון באופן הראוי.

איילת שקד: היא משווה בין ההליכים ההגבליים שבחוק המזון לבין ההליכים המוכרים, לפי חוק ההגבלים לעניין הסמכות העניינית והמקומית.

איילת שקד: בכך מבטיחה הצעת החוק כי רשות ההגבלים העסקיים תוכל להפעיל את חוק המזון במתכונת הראויה והנכונה מעת שייפתח ההליך הפלילי הראשון לפיו.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל הממשלה מבקשת מהכנסת לתמוך בהצעת החוק.

איילת שקד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי, חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדוברים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי – מוותר; חברת הכנסת זהבה גלאון – מוותרת; חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שלוש דקות, אדוני.

אראל מרגלית: גברתי כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, מי השר עכשיו?

טלי פלוסקוב: איפה השר אקוניס?

טלי פלוסקוב: טוב, אני עוצרת את השעון.

אראל מרגלית: יאללה, נתחיל.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: עד שהשר נכנס.

אראל מרגלית: אני רציתי לדבר על מה שקורה בוועדת הכספים.

אראל מרגלית: שמעתי קודם את עיסאווי פריג' מדבר על זה, ואני רוצה לתמוך בחלק מהדברים שהוא אומר.

אראל מרגלית: רבותי, תראו, מה שקורה בימים אלה בוועדת הכספים זאת שערורייה.

אראל מרגלית: בניהול – בניהול.

אראל מרגלית: עכשיו, כל אחד מכם פה ניהל משהו בחייו.

אראל מרגלית: ותקציב המדינה – מה זה תקציב מדינה?

אראל מרגלית: זה לא רק כסף; תקציב מדינה זה תוכנית עבודה.

אראל מרגלית: ובעצם, שלושה שבועות אחרי שאנחנו אישרנו פה, בכנסת ישראל, תקציב שבו לכם, חברי הקואליציה, הייתה אפשרות – לכם ולשרים שלכם, כי אתם הרי מובילים את הממשלה – לקחת סדרי עדיפויות, נושא אחרי נושא, ולהוביל דברים שאתם רוצים להוביל – בחלק מהם אנחנו הסכמנו, בחלק גדול מהם לא הסכמנו, אבל סך הכול אתם בשלטון, הזכות ניתנה לכם למשול, והדרך שבה אתם יכולים למשול היא בעזרת תקציבים שנותנים לכם אפשרות לעשות פעולות באותם דברים – – –

יואב קיש: השרה הגיעה.

יואב קיש: את יכולה להפעיל את הזמן.

עיסאווי פריג': תלמד להקשיב – – –

יואב קיש: הוא חושב – יש לי מספיק שעות שלו.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': תלמד להקשיב.

עיסאווי פריג': דברים חשובים נאמרים.

אראל מרגלית: אתה לא יודע כמה שעות שלי אתה עוד צריך כדי שתוכל להתקדם.

יואב קיש: אה, אז אתה תלמד אותי.

יואב קיש: בסדר.

אראל מרגלית: מה זה אני אלמד אותך?

אראל מרגלית: אני מקווה שאתה תלמד.

עיסאווי פריג': – – –

אראל מרגלית: עכשיו, אתם מגיעים, שלושה שבועות אחרי שאישרתם, אתם בעצמכם, תקציב.

אראל מרגלית: התחלתם עם 7 מיליארד של עודפים, עברתם ל-13 מיליארד, עברתם ל-17 מיליארד, ואחרי זה אתם מגיעים ל-32 מיליארד שקל של העברות תקציביות שאתם הייתם צריכים להעביר לפני שלושה שבועות, שאתם לוקחים עכשיו ועושים רה-פרצלציה, מחדש, ושמים את זה על השולחן.

אראל מרגלית: תגידו לי, אתם חושבים שאנחנו רפובליקת בננות?

דוד ביטן: פריג', בלי בננות.

עיסאווי פריג': הם חושבים שאנחנו רפובליקת – – –

אראל מרגלית: אתם באים ברגע האחרון, כמו גנבים בלילה, במקום לשים את הדברים על השולחן, במקום להגיד מה אתם רוצים לעשות, ומביאים תקציבים שאף אחד לא מצליח לעקוב אחריהם אחד לאחד.

אראל מרגלית: אז למשל אתם לוקחים את החטיבה להתיישבות, שדרך אגב, חלק גדול מההשקעות שלה בצפון ובדרום – אנחנו בעד, אבל אתם מגדילים את התקציב שלה פי-עשרה, מ-35 מיליון ל-350 מיליון, ואתם שמים שם דברים – רק הודיני יכול לעקוב למה בדיוק הסיפור הולך.

אראל מרגלית: אתם מביאים – כמו שירותי דת – –

יואב קיש: אז אתה בעד החוק או נגד החוק?

אראל מרגלית: – – שאתם מביאים את זה מ-300 מיליון ל-800 מיליון – שירותי דת.

אראל מרגלית: לאן זה הולך?

אראל מרגלית: משרד ראש הממשלה פתאום הופך לבית של 20 יזמויות חדשות שאף אחד לא מצליח לעקוב אחריהן.

אראל מרגלית: רבותי, אתם שרלטנים; אתם לא יודעים לנהל את המדינה הזאת, כי אתם לא יודעים לנהל את התקציב שלה.

אראל מרגלית: היום הייתה פה נגידת בנק ישראל ואמרה שהמשק נמצא בהאטה.

אראל מרגלית: היה עכשיו דוח של התאחדות התעשיינים שההשקעות הפרטיות במשק ירדו ב-11%.

אראל מרגלית: אין מישהו שנוהג את העגלה הכלכלית של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: שר האוצר הוא שר שיכון, שר הכלכלה – גורנישט.

אראל מרגלית: ומי מנהל את העניינים פה?

אראל מרגלית: אני רוצה להבין.

עיסאווי פריג': נתניהו.

עיסאווי פריג': כול יכול.

אראל מרגלית: משרד התקשורת – אתם אמרתם שאתם רוצים לבנות מחדש את רשות השידור; אתם לוקחים את רשות השידור ולוקחים משרדים קטנים במודיעין, ומעבירים את רשות השידור הציבורי – במקום לבנות אותה מחדש בירושלים, עם 1,000 אנשי תוכן ליד שוק מחנה-יהודה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אראל מרגלית: – – אתם לוקחים משרד קטן במודיעין.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

אראל מרגלית: אתם מדברים בעד בירת ישראל, ומפקירים אותה.

אראל מרגלית: ממשלה?

אראל מרגלית: תתביישו לעצמכם, איך שאתם מנהלים מדינה, איך שאתם מנהלים תקציב.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת; חבר הכנסת יוסי יונה – –

יוסי יונה: ויתרתי.

טלי פלוסקוב: – – מוותר; חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – –

עליזה לביא: מוותרת.

טלי פלוסקוב: – – מוותרת; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אהלן, כבוד השר.

אופיר אקוניס: שר תורן.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר אקוניס, שנתת את המכה לרשות השידור וברחת – – –

אופיר אקוניס: – – –

עיסאווי פריג': ארדן נתת את המכה הראשונה, אתה – עוד צ'פחה, ועכשיו ראש הממשלה עושה את הכיף שבכיף – – –

אופיר אקוניס: בדיוק הפוך.

אופיר אקוניס: אני הצלתי.

עיסאווי פריג': היה מה שנקרא שידור ציבורי.

עיסאווי פריג': אתה באת עם ההישג: השידור הציבורי הישראלי.

אופיר אקוניס: הישראלי.

עיסאווי פריג': איזה הישג.

עיסאווי פריג': אבל מה לעשות, לא נשאר שידור ציבורי.

עיסאווי פריג': הלך עליך, והלך עלינו, והלך על כל תושבי מדינת ישראל.

אופיר אקוניס: – – –

עיסאווי פריג': היה היה שידור ציבורי, ובעידן שלכם, בעידן הכול-יכול ראש הממשלה, אין יותר שידור ציבורי.

עיסאווי פריג': סתימת פיות.

עיסאווי פריג': תקשיבו, תשמעו, ואם תרימו את הראש – נשלוף את תורת הפחד.

עיסאווי פריג': לשם שינוי – – –

אופיר אקוניס: ביטלנו את האגרה.

עיסאווי פריג': אה, שמעתי.

עיסאווי פריג': האגרה, אני משלם אותה – אני מבקש לדייק בדברים, שהציבור ישמע.

עיסאווי פריג': האגרה לא בוטלה, אנחנו משלמים אותה דרך רישיון הרכב.

אופיר אקוניס: לא, לא, לא, לא נכון.

עיסאווי פריג': מה זה "לא נכון"?

עיסאווי פריג': 370 – – –

אופיר אקוניס: לא נכון.

עיסאווי פריג': מה זה "לא נכון"?

עיסאווי פריג': מה, אתה בא להגיד לי?

אופיר אקוניס: אתה לא מדייק, אתה לא מדייק.

עיסאווי פריג': מה זה "לא נכון"?

עיסאווי פריג': אתה ממשיך לשקר לתושבי מדינת ישראל?

עיסאווי פריג': האגרה משולמת דרך רישיון הרכב.

עיסאווי פריג': תגידו את האמת לציבור.

עיסאווי פריג': די, תפסיקו.

עיסאווי פריג': והחומה הסינית – מה-זה חומה סינית, מהשורש.

עיסאווי פריג': איפה השר לשעבר יאיר לפיד, שחלם על חומה סינית?

עיסאווי פריג': אבל לשם שינוי, חברים, היום אין לחץ עלינו, חברי האופוזיציה, לקבלת קיזוז.

עיסאווי פריג': אין.

עיסאווי פריג': יש הכול בהסכמות, בניחותא.

עיסאווי פריג': וזה מחזיר אותי לוועדת הכספים, הסרט הנע.

עיסאווי פריג': איפה גפני?

עיסאווי פריג': איפה גפני, שכל הזמן בוועדת הכספים עושה בראש "הורגים אותי"?

עיסאווי פריג': איפה גפני?

עיסאווי פריג': איפה מסחטת הכספים של ועדת הכספים?

עיסאווי פריג': איפה אתם?

עיסאווי פריג': אני רוצה לראות אתכם.

עיסאווי פריג': חברים, אנחנו עבדנו שעות – מאיר, תאמין לי, עשר שנים עובדים קשה, נפגשים עם אנשים כדי להגיע לכאן.

עיסאווי פריג': ממש, עשר שנים.

עיסאווי פריג': הגענו.

עיסאווי פריג': ואתה הולך לוועדת הכספים, יושב שם, ואתה – בראשות גפני, וצר לי מאוד, כי אני מאוד מעריך אותו כפרלמנטר; כפרלמנטר הוא חבל על הזמן.

עיסאווי פריג': אבל הוא מוריד את הראש, שם את היד ומצביע; שלא יראו אותו.

עיסאווי פריג': ככה גפני מצביע: אני מתבייש, אבל מה אני אעשה?

עיסאווי פריג': ככה, הוא שם את היד ומרים את היד, מתבייש.

עיסאווי פריג': אתם עושים מאתנו צחוק.

עיסאווי פריג': עבדנו קשה בשביל להגיע ולהשפיע ולהגיד את דעתנו.

עיסאווי פריג': הסרט הנע שהיה בוועדת הכספים היום בבוקר והבזאר הטורקי – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

עיסאווי פריג': – – זה בושה.

עיסאווי פריג': אתם מרוקנים את הבית הזה מתוכן.

עיסאווי פריג': תקשיבו מה שאתם עושים – –

טלי פלוסקוב: תודה.

עיסאווי פריג': – – זה התחיל עם חבר הכנסת ביטן וממשיך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', אני מבקשת לסיים.

עיסאווי פריג': תודה לך, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת רויטל סויד, אחרונת הדוברים, בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, גברתי.

רויטל סויד: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אתמול, אחרי שהתקיימו – –

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת פריג', זה נורא מפריע.

רויטל סויד: – – מעל עשר ישיבות של ועדת האיתור למינוי היועץ המשפטי לממשלה, ועדה שהייתה אמורה להמליץ על שלושה מתוך שמונה מועמדים לתפקיד היועץ המשפטי שיחליף את מר וינשטיין, שאמור לפרוש בחודש ינואר, הוציאה ועדת האיתור את החלטתה, והיא שהמועמד היחיד שמומלץ על-ידיה להתמנות ליועץ המשפטי לממשלה הוא מזכיר הממשלה אביחי מנדלבליט.

רויטל סויד: עכשיו, בתוך שמונת המועמדים המאוד-מאוד ראויים – וכולם מאוד ראויים – היו גם שתי נשים, השופטת הילה גרסטל, נשיאת בית-המשפט המחוזי מרכז לשעבר ומי שעומדת היום בראש נציבות הביקורת על הפרקליטות, וסוזי נבות, שהיא פרופסור ואחת הדמויות המוערכות ביותר בעולם המשפט.

רויטל סויד: שתי הנשים האלה כל כך מוכשרות וראויות, ובכל זאת הוועדה לא מצאה לנכון, אף שהייתה לה אפשרות להמליץ על שלושה, לבחור באישה אחת כמועמדת לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.

רויטל סויד: 2015, מדינת ישראל, היועץ המשפטי לממשלה – מעולם לא כיהנה אישה בתפקיד הזה.

רויטל סויד: ועדת האיתור הייתה לפחות צריכה להמליץ על אחת מהן.

רויטל סויד: לא כאישה – אל תבחרו בנו כי אנחנו נשים, תבחרו בנו כי אנחנו ראויות וטובות ומוצלחות.

רויטל סויד: לא יכול להיות ששתיים מהמשפטניות ונשות מערכת המשפט המעולות ביותר שיש – אף אחת מהן לא יכלה להיבחר על-ידי ועדת האיתור.

רויטל סויד: אבל מי כן נבחר?

רויטל סויד: ואני לא מדברת כרגע על כישוריו של מזכיר הממשלה.

רויטל סויד: נבחר מי שמקורב לראש הממשלה.

רויטל סויד: וזה נותן תובנה ברורה שהמשחק היה מכור.

רויטל סויד: למעשה מביאים לממשלה לאישור רק מועמד אחד, והמשמעות של הבאת רק מועמד אחד, למעט בג"צים כמובן – שסנדלו את הממשלה וזה מי שייבחר.

רויטל סויד: ואם כך, אנחנו נמצאים בהליך שאמור להיות הליך דמוקרטי, ובעצם יש פה פגיעה מאוד מאוד קשה בתקינות ההליך.

רויטל סויד: צפוי, מאכזב ומכור מראש.

רויטל סויד: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת רויטל סויד.

טלי פלוסקוב: השר אקוניס ביקש להתייחס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, כבוד השר, יש לך חמש דקות, ואז שרת המשפטים תסכם את הדיון ונצביע.

עיסאווי פריג': הבטחת לשמור על העובדים, הבטחת לשמור על העובדים.

אופיר אקוניס: תודה, גברתי היושבת-ראש, תודה לך על ההזדמנות להעמיד דברים על דיוקם.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת פריג', אתה יודע היטב שאני קיבלתי את המשימה להצלת השידור הציבורי ב-9 ביוני 2015, כאשר תאריך היעד לסגירה מוחלטת של רשות השידור במתכונתה הנוכחית היה 30 ביוני.

אופיר אקוניס: עכשיו, אני מבקש ממך לדעת את העובדות.

אופיר אקוניס: אדם אחד – אחד – עמד מול מערכת אדירה, כולל בתוך הממשלה פנימה, ואני לא רוצה לפרט כרגע מי היו האנשים שהמליצו – וחבר הכנסת כבל היה אתי ביחד בתוך ההכנה, כי בסופו של דבר ועדת הכלכלה, אני מוכרח להגיד, בצעד ממלכתי וראוי, נתנה את הגיבוי, בעצם את שלושת החודשים שאפשרו להמשיך את פעילות רשות השידור ובהם להכניס את תיקוני החקיקה.

אופיר אקוניס: אני אומר לך בצורה ברורה: בלעדי – בלעדי – ב-1 ביולי לא היה שידור ציבורי, לא בטלוויזיה ולא ברדיו, וכל עובדות ועובדי רשות השידור היו מפוטרים.

אופיר אקוניס: זהו הדבר הראשון.

אופיר אקוניס: הדבר השני – – –

עיסאווי פריג': עשית את זה בשלושה חודשים?

אופיר אקוניס: אני אענה לך.

אופיר אקוניס: הדבר השני: השידור הישראלי.

אופיר אקוניס: לגבי שם התאגיד: בחוק הקודם, שאכן הובל על-ידי הממשל הקודמת, הוא נקרא תאגיד השידור הציבורי.

אופיר אקוניס: נכון, אני גאה על כך שעמדתי שישונה שם התאגיד לתאגיד השידור הישראלי – כפי שמקובל בקנדה, כפי שמקובל בבריטניה, כפי שמקובל באיטליה, כפי שמקובל ביפן ובכל מדינה אחרת – – –

עיסאווי פריג': – – – השידור הציבורי?

אופיר אקוניס: חכה בסבלנות, אתה ממהר לקפוץ.

אופיר אקוניס: קודם כול, השידור הציבורי מתקיים, חי ובועט.

אופיר אקוניס: לגבי האגרה, אני חושב שאזרחי ישראל – וצופים בנו, שלא תהיינה אי-הבנות, ואנחנו יודעים זאת.

אופיר אקוניס: לגבי האגרה, אתה רק אמרת חלק מהאמת.

אופיר אקוניס: חלק מן האמת הוא שאגרת הרדיו משודרת – "משודרת", אתה רואה?

אופיר אקוניס: – משולמת וממשיכה להיות משולמת דרך אגרת הרכב.

אופיר אקוניס: זוהי אגרת הרדיו.

אופיר אקוניס: ואילו אגרת הטלוויזיה, שהייתה אגרה אנכרוניסטית, ששילמת על החזקת המקלט – על המקלט שילמת, זה משהו מסוף שנות ה-60.

אופיר אקוניס: הדבר הזה, מס מיותר של כ-400 שקלים ששולם מדי שנה בשנה על-ידי אזרחי ישראל, בטל ומבוטל רטרואקטיבית – – –

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה קרה מאז?

אופיר אקוניס: – – – רטרואקטיבית – – –

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה קרה?

אופיר אקוניס: אני אשיב לכם.

עיסאווי פריג': האגרה לא בוטלה.

אופיר אקוניס: אגרת הטלוויזיה בוטלה – –

עיסאווי פריג': מה זה אגרת הרדיו?

אופיר אקוניס: – – זהו החוק שאושר במליאת הכנסת ב-3 בספטמבר 2015.

אופיר אקוניס: ולסיום, גברתי, כדי שחבר הכנסת פריג' ידע את העובדות, החוק הנוכחי, כל עוד לא שונה – ואני מקווה גם שלא ישתנה בעתיד – מדבר על תחילת הפעילות, בעצם תחילת השידורים, של התאגיד הציבורי – –

איילת נחמיאס ורבין: באפריל – – –

אופיר אקוניס: – – ב-31 במרס 2016.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, תדייק: אלה שידורי ניסיון, השר אקוניס, אלה שידורי ניסיון.

אופיר אקוניס: לא שידורי ניסיון ולא נעליים.

איילת נחמיאס ורבין: תדייק.

אופיר אקוניס: לא, לא, ממש לא.

אופיר אקוניס: אני מדבר על החוק כרגע, חברת הכנסת נחמיאס ורבין.

עיסאווי פריג': שידורי ניסיון – – –

אופיר אקוניס: כרגע לא שונה החוק; השידור במתכונת מלאה, לא בשידורי ניסיון.

אופיר אקוניס: אולי אתם תחליטו לשנות אותו, אינני יודע.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אנחנו – – –

עיסאווי פריג': שידורי ניסיון – – –

אופיר אקוניס: כידוע לכם, ביקשתי לסיים את תפקידי כשר הממונה על רשות השידור ב-4 או ב-5 בספטמבר, ומאז אינני עוסק בזה.

אופיר אקוניס: אבל רק לשים את העובדות, כדי שאזרחי ישראל ידעו את העובדות וגם הכנסת תדע את העובדות.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, סליחה, השר אקוניס, זה חזר אז לראש הממשלה?

איילת נחמיאס ורבין: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

אופיר אקוניס: אכן, ראש הממשלה מחזיק – כשר התקשורת.

טלי פלוסקוב: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: – – – לוועדת הכלכלה – – –

אופיר אקוניס: – – – הוא יכול לעשות דיון – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו דיון ביום רביעי.

אופיר אקוניס: אה, הנה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו נצביע עכשיו על החוק בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015 – מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 36 חברי כנסת – חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר, ביקש להוסיף את ההצבעה לפרוטוקול כתומך – אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 82), התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת חוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/987); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27).

טלי פלוסקוב: שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד תציג לנו את החוק.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

איילת שקד: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק החברות (ביטול האפשרות להנפיק או להקצות ניירות ערך למוכ"ז), התשע"ו–2015, היא נדבך נוסף במאמצים להתאים את החקיקה במדינת ישראל לסטנדרטים הבין-לאומיים לגבי מניעת הלבנת הון ואיסור טרור ולגבי שקיפות וחילופי מידע לצורכי מס.

איילת שקד: הצעת החוק הוכנה בתיאום עם הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור במשרד המשפטים ועם רשות המסים.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת לבטל את ההוראות בחוק החברות ופקודת החברות המאפשרות לחברות להנפיק מניות למוכ"ז וניירות ערך אחרים.

איילת שקד: מניה למוכ"ז – מוסר כתב זה – היא מניה שזהות בעליה אינה ידועה בהכרח לחברה, והחברה אינה מבצעת מעקב אחר זהות בעל המניה.

איילת שקד: המניה היא מסמך סחיר, שהעברתו היא במסירת השטר לידי הנעבר.

איילת שקד: הסחירות של מניות כאלה והקושי בזיהוי בעליהן, כלומר זיהוי בעלי המניות בחברה שהנפיקה את המניה, מעוררים קשיים באכיפת דיני המסים ובתחום הלבנת ההון.

איילת שקד: החשש הוא שמניות כאלה ישמשו להעלמת הכנסות ולהלבנת הון.

איילת שקד: המצב המשפטי בישראל היום אינו תואם את הסטנדרטים בין-לאומיים.

איילת שקד: לפי המקובל בעולם, מדינות המאפשרות הנפקת מניות כאלה מחייבות ברישום בעלי המניות במרשם מיוחד שאינו בחברה עצמה ומאפשר לרשויות המדינה לברר את זהותם של בעלי המניות.

איילת שקד: אלא שלפי נתוני רשם החברות, השימוש במניות למוכ"ז בישראל כיום הוא דל ביותר.

איילת שקד: בנוסף, בישראל זה שנים אסורה הנפקה של ניירות ערך למוכ"ז לציבור, וזאת מכוח חוק ניירות ערך, 1968.

איילת שקד: לכן לא מצאתי שיש הצדקה כלכלית לאפשר הנפקת מניות כאלה תוך הקמה בחוק של מנגנון רישום ופיקוח שיאפשר לרשויות המדינה לזהות את בעלי המניות.

איילת שקד: כאמור, הצעת החוק באה לבטל את האפשרות להנפיק מניות וניירות ערך אחרים למוכ"ז.

איילת שקד: נוכח האמור לעיל ובשל חשיבות הצעת החוק, אני מבקשת מחברי הכנסת לתמוך בהצעת החוק.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, גברתי השרה.

איילת שקד: רגע, רק עוד תוספת.

איילת שקד: לפי ההצעה, התיקון ייכנס לתוקפו בתוך שישה חודשים.

איילת שקד: לאחר שייכנס לתוקפו, האפשרות להמיר ניירות ערך למוכ"ז בניירות ערך על-שם, כפי שתיארתי, אינה מוגבלת בזמן.

איילת שקד: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, גברתי השרה חברת הכנסת איילת שקד.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בדיון.

טלי פלוסקוב: זהבה גלאון – אינה נוכחת; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חבר הכנסת דב חנין – אינו נוכח; חבר הכנסת באסל גטאס – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל רוזין – מוותרת; חבר הכנסת אראל מרגלית – – –

אראל מרגלית: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית – מוותר; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – מוותרת; חבר הכנסת יוסי יונה – –

יוסי יונה: מוותר.

טלי פלוסקוב: – – מוותר; חבר הכנסת איציק שמולי – –

איציק שמולי: מוותר.

טלי פלוסקוב: – – מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת; חבר הכנסת עפר שלח – אינו נוכח; חבר הכנסת עיסאווי פריג' – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח; חברת הכנסת רויטל סויד – –

רויטל סויד: מוותרת.

טלי פלוסקוב: – – מוותרת.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27) (ביטול האפשרות להנפיק או להקצות ניירות ערך למוכ"ז), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27) (ביטול האפשרות להנפיק או להקצות ניירות ערך למוכ"ז), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 33 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק החברות (תיקון מס' 27) (ביטול האפשרות להנפיק או להקצות ניירות ערך למוכ"ז), התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי הצביע בטעות במקום זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: נא לשנות את ההצבעה.

קריאה: – – – אורן חזן – – – זה בסדר.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף האחרון של היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 42) (שקיפות בעבודת שדלנים), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: יציג את החוק חבר הכנסת דוד ביטן.

מרב מיכאלי: – – –

): – – – דיברתי אתך.

מרב מיכאלי: – – – מה זה משנה?

מרב מיכאלי: – – –

קריאה: – – – את הדף המקורי – – –

מרב מיכאלי: לא, לא חילקו את זה.

מרב מיכאלי: אנחנו לא יכולים.

מרב מיכאלי: לא – – –

עיסאווי פריג': אני לא ראיתי את זה.

עיסאווי פריג': לא ראינו את זה.

מרב מיכאלי: אנחנו לא יודעים על מה מצביעים.

חיים ילין: דוד, בדף – – – אתה מופיע.

מרב מיכאלי: דוד, זה – אי-אפשר.

): יום אחר.

): נו, יאללה.

איתן כבל: על מה?

איתן כבל: על מה?

): יום אחר.

מרב מיכאלי: – – – אי-אפשר ככה.

איתן כבל: מה?

טלי פלוסקוב: אחרי הטענות של האופוזיציה – – –

חיים ילין: אין טענות.

טלי פלוסקוב: על כך שלא קיבלו את הסעיף בזמן.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, י' בטבת התשע"ו, 22 בדצמבר 2015, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.