ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 77, 2015-12-16 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום ד' בטבת תשע"ו, 16 בדצמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הייתי עובר ישר לשאילתות, אבל אני לא רואה מי יוכל להשיב על השאילתות.

יולי יואל אדלשטיין: אז יש לנו קצת בעיה – השואלים פה משתוקקים לשאול, ואין משיב.

יוסף ג'בארין: כנראה יש שאילתה קשה, אז מתחמקים מתשובה.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, נקווה ונתפלל.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קודם כול נודיע שיש לנו כרגע ארבע שאילתות על הפרק.

יולי יואל אדלשטיין: הראשונה תהיה של חבר הכנסת יוסף ג'בארין; הנושא הוא: פיצויים למשפחת דוואבשה.

יולי יואל אדלשטיין: מי שאמור להשיב הוא סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן יש גם שאילתה של מירב בן ארי, שמופנית לשר החקלאות ופיתוח הכפר, בנושא: עבודה במהלך שירות לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: שר התחבורה והבטיחות בדרכים אמור להשיב לחברת הכנסת מרב מיכאלי בנושא: תחבורה ציבורית ביישובים ערביים, וחבר הכנסת אביגדור ליברמן שאל את ראש הממשלה בנושא: הסרת התנגדות ישראלית להשבת מימון מארצות-הברית לאונסק"ו.

יולי יואל אדלשטיין: מי שישיב לחבר הכנסת אביגדור ליברמן, בשם ראש הממשלה, הוא השר לביטחון פנים והאחראי להסברה, השר גלעד ארדן.

אביגדור ליברמן: יש שביתה?

אביגדור ליברמן: הממשלה הכריזה על שביתה?

יולי יואל אדלשטיין: תשמע, הייתה פגישה בהסתדרות הבוקר, אני עוד לא יודע מה התוצאות.

יולי יואל אדלשטיין: דווחתי ברדיו שהייתה פגישה בהסתדרות בנושא מועדי השביתה, אז אולי זה כולל את כולם.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו לא יכולים, כי אנחנו הכנסת, אבל כנראה כל השאר.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברים, מה אני אגיד לכם, אני מכריז על הפסקה עד להופעת נציג הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישראל כץ הציל את המצב כרגע – – –

מירב בן ארי: תמיד הוא מציל את המצב.

יוסף ג'בארין: מי השואל?

יולי יואל אדלשטיין: מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: איננה.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שמירב בן ארי היא השואלת, אבל לא, מרב מיכאלי.

מירב בן ארי: לא, אני לשר החקלאות.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, מבוכות רגילות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מכריז על הפסקה עד להופעת המשיבים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שזה יקרה בדקות הקרובות.

בשעה 11: חברי הכנסת, אני מחדש את הישיבה; מצטער שאנחנו מנסים לשפר את תדמיתה של הכנסת ואפילו עושים תשדירים יפים על החקיקה מכאן, ובגלל דברים קטנים כאלה זה מה שהציבור רואה.

בשעה 11: סגן שר הביטחון, חבר הכנסת אלי בן-דהן, בבקשה, אדוני, נא לעלות לדוכן על מנת להשיב על שאילתה דחופה מס' 110 מאת חבר הכנסת יוסף ג'בארין בנושא: פיצויים למשפחת דוואבשה.

בשעה 11: חבר הכנסת ג'בארין, כמקובל, יקרא את נוסח השאילתה.

יוסף ג'בארין: תודה, כבוד היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: לרגע חששתי שמשרד הביטחון מתחמק מהתשובה, אבל לשמחתי סגן השר הופיע.

יוסף ג'בארין: כבוד סגן השר, כולנו מודעים לפשע הנתעב כנגד משפחת דוואבשה.

יוסף ג'בארין: עברו מאז כארבעה חודשים וחצי.

יוסף ג'בארין: מתוך ארבעת בני המשפחה נשאר בחיים רק הילד אחמד דוואבשה.

יוסף ג'בארין: השאלה שלי כרגע נוגעת בסוגיית פיצויי המשפחה, פיצויים כספיים שאולי יבטיחו עתיד טוב יותר לאחמד.

יוסף ג'בארין: 1.

יוסף ג'בארין: האם המדינה הכירה או מכירה באירוע הזה כפעילות איבה, ולכן באחמד כנפגע של פעילות איבה?

יוסף ג'בארין: 2.

יוסף ג'בארין: האם הממשלה החליטה או שיש לה תוכנית לפצות את בני המשפחה על הפשע הנתעב הזה?

יוסף ג'בארין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, אני מתנצל על האיחור, נאמר לי שאני לא המשיב הראשון, ולכן סליחה, סליחה מכל החברים.

אלי בן-דהן: ראשית, אני רוצה לציין שאכן, ממשלת ישראל מבקשת להשתתף בצער המשפחה, להביע זעזוע עמוק ממעשה נפשע זה שבו נפגעו בני המשפחה על-ידי בני עוולה.

אלי בן-דהן: מדובר במעשה פשע מתועב, ואנו פועלים להבאת האחראים לכך לדין.

אלי בן-דהן: מיותר לציין שכמובן, מעשה זה מנוגד לדין תורה, והוא בוודאי מנוגד לחוק הישראלי, אין ספק בכך.

אלי בן-דהן: לעצם העניין, בא-כוחה של המשפחה, עורך-דין חמאיסי מארגון "אל-מיזאן" לזכויות האדם, פנה למשרד הביטחון לעניין האפשרות להכיר באירוע כפעולת איבה.

אלי בן-דהן: הוא נענה כי המשפחה יכולה לפנות לוועדה הבין-משרדית לתשלום פיצויים לפנים משורת הדין לנפגעים על רקע לאומני, ועדה שהוקמה לצורך תשלומי פיצויים לנפגעים על רקע לאומני שאין להם מענה בחוק, וזאת באמצעות פנייה למשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: לצערנו, בא-כוח המשפחה הבהיר כי הוא מכיר את נוהל הפנייה לוועדה, אך הוא בוחר שלא לפנות אליה, אלא לפנות, כפי שאכן עשה, בדרישה לפיצוי בדין.

אלי בן-דהן: ואכן ביום 20 בספטמבר 2015 הוא פנה בתביעה לפיצויים נגד משרד הביטחון לפי דיני הנזיקין.

אלי בן-דהן: פנייתו הועברה למחלקה המטפלת בנושא, אשר השיבה לו בכתב כי על-פי חוק הנזיקים האזרחיים, התשי"ב–1952, משרד הביטחון מטפל בתביעות ניזוקים פלסטינים הנוגעים לפעילות צבאית, ולא בנזקים הנגרמים על-ידי אזרחים.

אלי בן-דהן: כן הוסבר לו שנית שלמשפחה עומדת הזכות לפנות לוועדת הפיצויים לפנים משורת הדין בגין פעולות איבה כאמור לעיל.

אלי בן-דהן: בנוסף, המוסד לביטוח לאומי הוא הגורם המוסמך לקבוע מיהו העונה על הגדרת "נפגע" בחוק.

אלי בן-דהן: עם זאת, ולצורך השלמת התמונה, נציין כי הדין הישראלי איננו חל על אזרחים פלסטינים תושבי יהודה ושומרון, ומכאן שנפגעי משפחת דוואבשה אינם נכנסים בתחולת החוק.

אלי בן-דהן: יחד עם זאת, אני חוזר שוב, המשפחה יכולה לפנות לוועדה הבין-משרדית לתשלום פיצויים לפנים משורת הדין לנפגעים על רקע לאומני, וזאת באמצעות פנייה למשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: צר לי שבא-כוחה של המשפחה לא פנה בדרך המסודרת ובמסלול הרלוונטי, אף שידע מהו המסלול.

אלי בן-דהן: איננו יודעים מדוע הוא בחר לנהוג כך.

אלי בן-דהן: אני מקווה שהוא יפנה במסלול המתאים ובקשתו תידון בהתאם לכללים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן השר.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: יש גם שאלות נוספות, אז סגן השר ישיב בסוף.

יוסף ג'בארין: סגן השר, התשובה שלך בעצם אומרת שמשרד הביטחון מכיר בנפגעי פעולות איבה רק בפגיעות של פלסטינים כלפי יהודים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, רק כאשר הקורבנות יהודים, רק אז אתם מכירים בזה.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שהשר מודע לכך שיש כאן אפליה קשה בין דם לדם, והמקרה של דוואבשה מראה את זה בבירור.

יוסף ג'בארין: אבל בתשובה שלך נראה לי כאילו המשרד חזר בו מעמדתו, כי ראש הממשלה נתניהו הכריז מייד לאחר האירוע כי המשפחה תפוצה.

יוסף ג'בארין: אז לכן אני מקווה שאין כאן חזרה מההבטחה הזו.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת – חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אדוני סגן השר, לפני ארבעה או חמישה שבועות שאלתי אותך כאן במליאה לגבי ההתקדמות בחקירה בתוך משרד הביטחון, הבדיקה לגבי הוצאת ארגון להב"ה אל מחוץ לחוק והגדרתו כארגון טרור.

איציק שמולי: אמרת לי אז שהעניין עדיין בבדיקה.

איציק שמולי: אני מבקש לדעת, מה התקדם מאז?

איציק שמולי: האם יש כבר מסקנות כלשהן מאותה בדיקה?

איציק שמולי: למה זה לוקח זמן?

איציק שמולי: ומעל לכול, מהי עמדתך האישית בעניין?

איציק שמולי: האם צריך להוציא את הארגון הזה אל מחוץ לחוק או לא?

איציק שמולי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני סגן השר.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת ג'בארין, כפי שאני הבהרתי, ואולי בניגוד לעמדתך, אני הייתי שמח לו החוק הישראלי היה חל ביהודה ושומרון, אבל לצערי זה לא המצב.

אלי בן-דהן: לו היה הדבר תלוי בי, אני חושב שלפחות מפלגתנו הייתה שמחה מאוד שהחוק הישראלי יחול ביהודה ושומרון, גם אם זה מצריך שעל-פי החוק הישראלי, אם הוא יחול ביהודה ושומרון, נפגעים פלסטינים יקבלו את הפיצויים שלהם דרך המוסד לביטוח לאומי.

אלי בן-דהן: אני מוכן לקבל את המחיר הזה, ובלבד שהחוק הישראלי יחול ביהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: אבל זה לא המצב החוקי.

יוסף ג'בארין: לספח את האזרחים – – –

אלי בן-דהן: רגע, אבל תנו לי להשיב, רבותי היקרים.

אורי אריאל: זה רעיון טוב לספח את התושבים, אפשר יהיה לשלם פיצויים.

יוסף ג'בארין: לספח את – – –

אלי בן-דהן: אדוני, אבל זה לא המצב החוקי.

אלי בן-דהן: אני הסברתי.

אלי בן-דהן: המצב החוקי הוא – – –

יוסף ג'בארין: אתה משמח אותנו, לתת אזרחות.

אלי בן-דהן: תן לי רגע להשלים תמונה.

אלי בן-דהן: אבל שמעתי אותך.

אלי בן-דהן: אני לא יכול ככה לענות.

מיקי רוזנטל: רק הבהרה, הבהרה.

אלי בן-דהן: לא, תן לי לסיים את תשובתי.

אלי בן-דהן: אני לא יכול ככה.

מיקי רוזנטל: לא, לעניין הזה רק.

אלי בן-דהן: לעניין הזה, בבקשה.

מיקי רוזנטל: האם תושבים יהודים ביהודה ושומרון, כן חל עליהם החוק הזה של נפגעי טרור?

יוסף ג'בארין: כן.

אלי בן-דהן: תלוי.

אלי בן-דהן: החוק הישראלי ביהודה ושומרון, כידוע לך, ככלל איננו חל.

אלי בן-דהן: יש חוקים שחלים באופן פרסונלי, למשל חוקי מס הכנסה.

אלי בן-דהן: הם משלמים מס הכנסה.

מיקי רוזנטל: נכון.

אלי בן-דהן: למשל, חוקים שונים שנוגעים להם באופן אישי, תחולה על האדם הפרטי.

אורי אריאל: למשל, שירות במילואים.

אלי בן-דהן: שירות במילואים, בוודאי.

אלי בן-דהן: לא צריך להיות גזעני.

אלי בן-דהן: החוקים הללו לא חלים באופן כללי.

אלי בן-דהן: אין תחולה טריטוריאלית אלא תחולה פרסונלית.

מיקי רוזנטל: האם יש תושבים יהודים ביהודה ושומרון – ואני יודע שיש – שזכאים על-פי חוק לפיצויים לנפגעי טרור?

אלי בן-דהן: כן, החוק הזה חל עליהם.

מיקי רוזנטל: הוא חל על יהודים והוא לא חל על ערבים, זה מה שאתה אומר.

אלי בן-דהן: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא חל על בעלי תעודת זהות כחולה.

יולי יואל אדלשטיין: בעלי תעודת זהות כחולה.

יולי יואל אדלשטיין: הלאום שמופיע או לא מופיע שם הוא לא רלוונטי.

יולי יואל אדלשטיין: בעלי תעודת זהות כחולה.

אלי בן-דהן: כפי שאמרתי, החוק הישראלי לא חל, ולכן על-פי החוקים הקיימים שציינתי אי-אפשר לתת להם את הפיצויים.

אלי בן-דהן: מצד שני, לכן – וזאת כוונת ראש הממשלה, אף אחד לא חוזר בו, יש דרך – לכן יש ועדה בין-משרדית שהוקמה לפני שנים.

אלי בן-דהן: כי בדרך כלל החוק איננו יכול להכיל את כל המקרים, במיוחד לצורך העניין הזה, כי יש מקרים שנופלים בין הכיסאות או בין החוקים.

אלי בן-דהן: לכן הוקמה הוועדה המיוחדת הזאת, שעניינה לטפל במי שנפגע בפעולות איבה והחוק איננו יכול לפצות אותו.

אלי בן-דהן: ואני מבטיח לך שאם עורך-הדין – והוא יודע את זה, זה נאמר לו פעמיים – יפנה בדרך הזאת, אני מאמין שעל-פי הכללים, כפי שראש הממשלה בעצמו הכריז, בקשתו תיענה.

יולי יואל אדלשטיין: לפני שאתה עונה לחבר הכנסת שמולי, אדוני סגן השר, אני רוצה לקבל איזו הבהרה.

יולי יואל אדלשטיין: כי אני וחבר הכנסת ג'בארין שמענו אולי דברים שונים.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השיב שהייתה פנייה למשרד הביטחון של בא-כוח המשפחה.

אלי בן-דהן: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמעתי שמשרד הביטחון אמר:

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מטפלים רק באלה שנפגעו מפעולות כוחות הביטחון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ג'בארין שמע שאנחנו מטפלים רק ביהודים שנפגעו.

יולי יואל אדלשטיין: אז איזו גרסה נכונה כאן?

אלי בן-דהן: אני אבהיר.

אלי בן-דהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלי בן-דהן: העורך-דין חמאיסי שפנה, הוא פנה בבקשת פיצויים על-פי חוק.

יולי יואל אדלשטיין: על-פי דין, כן.

אלי בן-דהן: יש שני חוקים: יש חוק אחד שנקרא חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה), התשי"ב–1952, ועל-פי החוק הזה הוא ביקש פיצויים.

אלי בן-דהן: הוא נענה שהחוק הזה, שנחקק ב-1952, חל אך ורק במקרים שבהם כוחות הצבא פוגעים במישהו שלא בכוונה, ועל-פי החוק הזה משרד הביטחון אכן מפצה אותו.

אלי בן-דהן: והחוק הזה לא חל ביהודה ושומרון.

אלי בן-דהן: יש מסלול נוסף, והוא נפגעי פעולות איבה, מה שהזכיר חבר הכנסת הורוביץ, אבל גם הוא איננו חל על פלסטינים.

יולי יואל אדלשטיין: רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: אשכנזי אומנם, אבל עם שם אחר.

אלי בן-דהן: רוזנטל, סליחה.

אלי בן-דהן: סליחה, מיקי.

אלי בן-דהן: סליחה, מצטער.

אלי בן-דהן: סליחה, סליחה.

אלי בן-דהן: אני ממש מבקש סליחה.

מיקי רוזנטל: אין בעיה.

אלי בן-דהן: זה קורה, אנחנו בני-אדם.

מיקי רוזנטל: זה קורה לכולנו.

באסל גטאס: – – – ניסינו לתקן את החוק כך שיכלול, אבל פעמיים התנגדתם.

אלי בן-דהן: אני מניח שאתה יודע איך מתקנים חוקים בישראל.

אלי בן-דהן: אני מניח שאתה יודע איך מתקנים חוקים בישראל, ובבקשה – – –

יולי יואל אדלשטיין: סליחה, אני פשוט רציתי לקבל הבהרה, כי יש פה פרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: רציתי להבין מי צדק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, לחבר הכנסת שמולי, לשאלתו.

יוסף ג'בארין: סליחה, כבוד היושב-ראש, אבל למה שמשרד הביטחון לא יעביר את הבקשה של עורך-הדין לוועדה המיוחדת וזהו?

אלי בן-דהן: אני אסביר לך.

אלי בן-דהן: כי עורך-הדין פנה בפנייה.

אלי בן-דהן: הוא רצה את הפיצויים על-פי דין, על-פי חוק, ואת זה אי-אפשר לתת לו.

אלי בן-דהן: לכן הוא צריך לפנות בצורה שונה.

אלי בן-דהן: אתה מבין לבד את המשמעות.

יוסף ג'בארין: שהוועדה תשיב לו.

אלי בן-דהן: הוועדה השיבה לו.

אלי בן-דהן: ברגע שאתה מבקש על-פי חוק, אז המשמעות היא אחרת.

אלי בן-דהן: וברגע שאתה מבקש לפנים משורת הדין, המשמעות היא אחרת.

אלי בן-דהן: ואין מה לעשות, גם לתביעות יש משמעויות, וצריך להגיש אותן בדרך הנכונה.

אלי בן-דהן: חבר הכנסת שמולי, אני – עוד פעם, אמרתי – אני אינני מטפל בארגון להב"ה, זה לא תחום אחריותי במשרד, אני לא מכיר את הנושא לגמרי.

אלי בן-דהן: גם עמדתי האישית לא רלוונטית לעניין הזה.

אלי בן-דהן: אני לא מכיר, אני לא יודע מי הכריז על בדיקה.

אלי בן-דהן: אתה אמרת שאתה יודע, אני לא יודע.

אלי בן-דהן: לא מכיר.

איציק שמולי: – – – במשרד הביטחון.

אלי בן-דהן: אני לא יודע.

אלי בן-דהן: אמרתי, אני לא יודע, זה לא תחום אחריותי.

אלי בן-דהן: אני לא מתעסק.

אלי בן-דהן: משרד הביטחון הוא משרד ענק, וזה לא תחום שאני מטפל בו.

אלי בן-דהן: לא יודע.

איציק שמולי: אתה לא רואה צורך לבדוק?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אלי בן-דהן: אני לא יודע.

אלי בן-דהן: זה לא תחום אחריותי.

אלי בן-דהן: יש הרבה נושאים של המשרד שאני לא עוסק בהם.

מרב מיכאלי: אדוני, אני כבר פניתי למשרד הביטחון לפני חצי שנה.

אלי בן-דהן: יכול להיות.

אלי בן-דהן: אני לא יודע למי פנית.

אלי בן-דהן: בוודאי לא אלי, וגם הייתי משיב לך שזה לא תחום אחריותי.

מרב מיכאלי: אתה מייצג בין השאר את השר.

איציק שמולי: אולי מגיע להם פרס ישראל.

אלי בן-דהן: בתחום הזה, אם תציג שאילתה אז תקבל תשובה.

מרב מיכאלי: אולי פרס היצירה היהודית.

איציק שמולי: אולי פרס ישראל מגיע להם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלי בן-דהן, סגן שר הביטחון, ולשואלים.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את שר החקלאות ופיתוח הכפר חבר הכנסת אורי אריאל להשיב לחברת הכנסת מרב מיכאלי על שאילתה דחופה מס' 98.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: עבודה במהלך שירות לאומי.

יולי יואל אדלשטיין: מירב בן ארי, סליחה.

יולי יואל אדלשטיין: והשאילתה הבאה תהיה של מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: רגע, גברתי, אנחנו תכף נאפשר לשר לעלות.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מירב בן ארי, תמתיני שנייה בסבלנות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, נא לקרוא את נוסח השאילתה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני השר, כיום צעירים המבצעים שירות לאומי אינם יכולים לעבוד מעל 12 שעות בשבוע.

מירב בן ארי: ברצוני לשאול: 1.

מירב בן ארי: מה תעשה לתיקון הנוהל ולהגדלת מספר השעות לצעירים בשירות הלאומי?

מירב בן ארי: 2.

מירב בן ארי: ידוע שחיילים בסדיר יכולים לעבוד ללא הגבלת שעות; מה תעשה להשוואת התנאים בשירות הלאומי?

מירב בן ארי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר.

אורי אריאל: מכובדי היושב-ראש, גברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, אני מודה לך על השאלה.

אורי אריאל: ראשית, כמובן, זו הזדמנות לאחל לכל המשרתים בשירות האזרחי ובשירות הלאומי את איחולינו להצלחתם בעבודה החשובה שהם עושים, בכל המגזרים.

אורי אריאל: אין מגזר שאין בו בנים ובנות שנמצאים בשירות לאומי-אזרחי: בדואים, ערבים, צ'רקסים, בצפון, בדרום, יהודים, אשכנזים, ספרדים – מה שאתם רוצים.

אורי אריאל: הדבר הזה קנה לו אחיזה חשובה וטובה בכל חלקי העם והארץ, ואנחנו מעודדים את זה יותר ויותר.

אורי אריאל: עוד הערה אחת לפני התשובה העניינית על שאלתך:

אורי אריאל: לאחר שבע שנים שמטפלים בחוק השירות הלאומי האזרחי – שהתחיל בו, למיטב ידיעתי, הרב דניאל הרשקוביץ, פרופסור דניאל הרשקוביץ, שהיה בזמנו, ואחריו חברי, ידידי, אפשר להגיד מורי ורבי, אורי אורבך, זיכרונו לברכה; אחרי שבע שנים של התעסקות בהכנות, אני מקווה מאוד שבימים הקרובים ממש הוועדה בראשות חבר הכנסת אלי אלאלוף תחל בדיון לקראת הכנתו לקריאה שנייה ושלישית.

אורי אריאל: הוא עבר פה את הראשונה, ואנחנו מקווים שבאמת, בתוך שבועות מספר הדבר יהיה בחוק ראשי שמוקדש לשירות הלאומי והאזרחי, ולא דרך עשרה חוקים שונים שכל אחד מסדיר משהו, והבלגן שם הוא די גדול.

אורי אריאל: 1–2.

אורי אריאל: אנחנו מנסים בדברים רבים להשוות את משרתי השירות הלאומי האזרחי לחיילי צה"ל, כדי ליצור אחידות כלשהי והיצמדות כלשהי לחיילי צה"ל, שהם מובילים את השירות בישראל.

אורי אריאל: כידוע, אנחנו לא מגייסים אף אחד לשירות לאומי אזרחי אם הוא לא קיבל פטור מצה"ל.

אורי אריאל: אין מצב כזה.

אורי אריאל: קודם כול, צריך להתגייס לצה"ל.

אורי אריאל: ככה אנחנו מאמינים.

אורי אריאל: מי שהצבא נותן לו פטור יש לו השירות החלופי הזה, שהוא, עוד פעם: חשוב מאוד, מועיל מאוד.

אורי אריאל: ולכן אנחנו מנסים להיצמד לצבא.

אורי אריאל: ואכן, כרגע, כרגע אפשר – חברים, אתם מפריעים לחברת הכנסת בן ארי להקשיב ולשמוע את תשובתי לעניין הכל-כך חשוב הזה.

אורי אריאל: בכל אופן, כרגע אנחנו צמודים בעניין הזה לצבא, שמאפשר 12 שעות לפי אישור: בצבא – מהמפקד, אצלנו זה מהרשת שמפעילה את הבחורה או את הבחור.

אורי אריאל: זה עניין טכני, די פשוט, והוא יכול לקבל את 12 השעות, כפי שאת ציינת.

אורי אריאל: אם הוא רוצה יותר מ-12 שעות – שבועיות, אנחנו מדברים, בסדר, שהציבור יבין על מה אנחנו מדברים – אזי הוא יכול לפנות לרשות – לא לרשת שמפעילה אותו, אלא לרשות – ולבקש אישור לשעות נוספות, חריגות, בגלל מצב כלכלי, חברתי, אחר, כל סיבה שהיא.

אורי אריאל: ואני משתמש גם בבמה הזאת לומר למשרתים: אם יש לכם צורך כזה, אזי תפנו.

אורי אריאל: יחד עם זאת, צריך לדעת שזה לשנה הראשונה.

אורי אריאל: מי שמשרת שנה שנייה, רשאי – עד 20 שעות.

אורי אריאל: ואנחנו בוחנים וניתן תשובה בתוך חודש.

אורי אריאל: זו הייתה הנחייתי למנהל הרשות שר-שלום ג'רבי ידידי, שעושה עבודה מצוינת, לתת תשובה עד – אני מקווה שזה יהיה פחות – עד חודש, על האפשרות להרחיב את מספר השעות הללו.

אורי אריאל: אני חושב שניתן להרחיב.

אורי אריאל: בהנחה שיום שישי, בדרך כלל, הוא יום חופש אצל אותם משרתים, ומוצאי-שבת, רק ביומיים האלה, שהם עוד לא נוגעים בשירות עצמו, אפשר לעשות כ-12 שעות.

אורי אריאל: ואני חושב שאם ניתן עוד שעה וחצי כל יום, שעתיים, כדי לא לפגוע ולגרום עייפות, או לפגוע בריכוז או בצורך, אז זה לא יזיק.

אורי אריאל: ולכן יש מקום להעלות את זה ליותר שעות, לכיוון ה-20, אולי אפילו יותר.

אורי אריאל: להוציא מקרים חריגים; אני לא רוצה לדבר על החריגים, אלא על הסטנדרט.

אורי אריאל: אנחנו ניתן לך ולבנות ולבנים תשובה בתוך כחודש ימים, ואני מקווה מאוד שהשאילתה שלך הועילה ותקדם אותנו לתקן ולהביא את הדברים למציאות יותר טובה.

אורי אריאל: תודה רבה.

מירב בן ארי: אני רק רוצה – – –

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מירב בן ארי; בבקשה, גברתי.

מירב בן ארי: ראשית, אני רוצה להודות לך על התשובה הפרגמטית.

מירב בן ארי: לפעמים, כשמעלים שאילתות, אנחנו לא מגיעים לתשובה.

מירב בן ארי: גם נתת תשובה, וגם נתת לוח זמנים.

מירב בן ארי: אני חייבת ממש להחמיא לך, וזה לא מפתיע.

מירב בן ארי: אני רק רוצה – – –

אורי אריאל: את יכולה, את יכולה להרחיב באיזה שתי דקות?

אורי אריאל: לא, סתם.

אורי אריאל: סתם.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני השר.

אורי אריאל: סתם.

מירב בן ארי: אני רק רוצה לחדד עוד נקודה:

מירב בן ארי: חשוב לזכור, ואתה יודע את זה – אני יודעת, אתה מכיר את נושא השירות הלאומי וזה קרוב אליך – שבאמת, לפחות, בוא נגיד שאותם חבר'ה שלא הצליחו להיכנס למסגרת הצבאית, מגיעים כנוער בסיכון, על תקן של נוער בסיכון, לשירות הלאומי.

מירב בן ארי: ולכן רובם מגיעים ממשפחות קשות-יום וצריכים בעצם לעזור בכלכלת הבית.

מירב בן ארי: לכן, שאלת ההמשך שלי היא פשוט: האם הנושא הזה, שבאמת הבאת לפתחו של שר-שלום ג'רבי, שאכן עושה עבודה מצוינת, זה באמת לתת דגש על אותם חבר'ה בסיכון שמגיעים ממשפחות קשות-יום ועוזרים באופן קבוע בפרנסת הבית שלהם?

מירב בן ארי: ותודה רבה על התשובה שלך, שוב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יולי יואל אדלשטיין: אם השר רוצה להרחיב על מעלותיו, אז הוא יוכל – – –

אורי אריאל: אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל אני, כן, יכול עוד פעם להודות לחברת הכנסת בן ארי, שעושה עבודה טובה, וגם במקרה הזה אני חושב שהיא שמה את הזרקור על נקודה נכונה, שנוגעת לעשרות-אלפי אנשים כל שנה, ואני מעריך ומקווה שנתקן את זה ממש בזמן הקרוב, ועל-ידי זה נביא מציאות יותר טובה לאותם נערים.

אורי אריאל: אני רוצה להיות זהיר.

אורי אריאל: לא כולם הם נוער בסיכון בשירות הלאומי.

אורי אריאל: אני לא רוצה – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

מירב בן ארי: ברור – – –

אורי אריאל: – – שתיקבע להם איזו סטיגמה.

אורי אריאל: יש שם חבר'ה מצוינים, באמת – –

מירב בן ארי: – – –

אורי אריאל: – – באיכויות, בכל קנה מידה, הכי טובות.

אורי אריאל: ואחד יש לו בעיה כזאת, רפואית, והשני הוא נכה כזה – בסדר.

אורי אריאל: ויש כאלה שבכלל הם מהחברה החרדית – – –

מירב בן ארי: בוא נגיד שבמציאות של היום כמעט כל בני הנוער – – –

אורי אריאל: בסדר.

אורי אריאל: אני הבנתי.

אורי אריאל: תכף אני נוגע בנקודה.

אורי אריאל: יש חברים וחברות מהחברה החרדית, שזה עולם אחר.

אורי אריאל: נכון הוא מה שציינת, שחלקם זה גם על רקע סוציו-אקונומי בעייתי.

אורי אריאל: לכן הזכרתי בתשובתי בתחילה, ברישה, שאכן אנחנו מתחשבים, בעיקר בנושא הזה.

אורי אריאל: בעיקר – לא רק, אבל בעיקר.

אורי אריאל: ואנחנו בהחלט נתחשב בו גם בעתיד.

אורי אריאל: אנחנו מבינים שיש משפחות שהילד שלהן משרת, וכל שקל שהוא יכול להביא הביתה – להוריו, לא לעצמו בכלל, אלא למחייתם, לתרופות שלהם – הוא הכרחי.

אורי אריאל: ולכן מכאן באות הנכונות והפתיחות ללכת לכיוון שאת מציעה.

אורי אריאל: כפי שאמרתי, אנחנו ניתן תשובה בתוך עד חודש, אני מקווה שפחות, ונעדכן אותך, ואם צריך – את הכנסת.

אורי אריאל: אני לא יודע, לפי הצורך.

אורי אריאל: ואני מקווה מאוד שנשפר את זה בזמן הקרוב.

אורי אריאל: אנחנו נעשה בדיקה גם עם הצבא לראות עד כמה אפשר להיות מתואמים.

אורי אריאל: לא בהכרח, זה לא תנאי.

אורי אריאל: אני מדגיש: זה לא תנאי, אבל כן הייתי רוצה, היינו רוצים להיות איכשהו קשורים עם הצבא.

אורי אריאל: יכול להיות שגם הצבא צריך לשנות ולא לעמוד על 12 שעות, אלא לתת יותר ולהקל את האישורים האלה.

אורי אריאל: אנחנו ניתן תשובה כפי שהבטחתי, ותודה רבה על העבודה שלך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אורי אריאל, שר החקלאות ופיתוח הכפר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת ישראל כץ, שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: השר ישראל כץ ישיב על שאילתה דחופה מס' 111 מאת חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: תחבורה ציבורית ביישובים ערביים.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני, שלום, בוקר טוב, כבוד השר, תחבורה ציבורית היא כלי הכרחי לחיבור הפריפריה למרכז, במיוחד כשזה נוגע לתעסוקה, אלא שביישובים ערביים בארץ אין תחנות רכבת ויש הרבה פחות קווי אוטובוס מאשר יש ביישובים יהודיים.

מרב מיכאלי: ברצוני לשאול: 1.

מרב מיכאלי: מדוע יש פער גדול בכמות ובאיכות בין התחבורה הציבורית ביישובים יהודיים לעומת היישובים הערביים?

מרב מיכאלי: 2.

מרב מיכאלי: מה ייעשה לצמצום הפער?

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בבקשה.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברת הכנסת, השאילתה הועברה להתייחסות גורמי המקצוע ברשות הארצית לתחבורה ציבורית, ולהלן מובאת התשובה שנתקבלה: במשך שנים רבות התחבורה הציבורית ליישובים ערביים ובתוכם הוזנחה.

ישראל כץ: מתוך רצון לשנות את המציאות הזו, משרד התחבורה עושה בשנים האחרונות השקעות רבות, הן בשיפור שירות התחבורה הציבורית ליישובים הערביים והן בתקציב התחבורה הציבורית ביישובים אלו.

ישראל כץ: במהלך שנת 2016 יושקעו כ-125 מיליוני שקלים בתגבורים לקווי תחבורה ציבורית קיימים ובפתיחת קווים חדשים המשרתים את תושבי היישובים הערביים בארץ.

ישראל כץ: אגב ערבים – יש בנוסף גם הדרוזים והצ'רקסים וכל מי שנכלל בהגדרת המיעוטים.

ישראל כץ: תוספת זו עוגנה בהחלטת ממשלה 2365, ולפיה, בין היתר, 40% מתוספת שירותי התחבורה הציבורית השנתיים יושקעו ביישובים ערביים עד לסגירת פערי השירות הקיימים.

ישראל כץ: את תוספות שירות אלה מלווים שורה של מהלכים משלימים שיסייעו בסגירת הפערים והגברת הנגישות של שירותי התחבורה הציבורית לאוכלוסייה הערבית.

ישראל כץ: בין היתר, הוצאנו מדריך לפנייה לרשות הארצית לתחבורה ציבורית בשפה העברית והערבית; אנו פועלים לתרגום מערכות המידע לנוסעים לשפה הערבית ומפעילים קורס המיועד לנציגי רשויות מקומיות ערביות, שיכשיר את מסיימיו לתפקיד אחראי תחבורה ציבורית ביישובים ערביים.

ישראל כץ: במקביל לתוספת השירות בתחבורה הציבורית, משרד התחבורה פועל לשיפורי תשתיות ביישובים הערביים, שיתרמו להגדלת הכיסוי הניתן על-ידי התחבורה הציבורית ביישובים הערביים, ברחובות שכיום אינם עבירים לאוטובוסים.

יולי יואל אדלשטיין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

ישראל כץ: אגב, אני אסתמך על השאלה הנוספת וארחיב לגבי הרכבות.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור, רק שלפני שתרחיב, חברי הכנסת אייכלר וגטאס ביקשו לשאול שאלות נוספות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן תשיב לכולם.

מרב מיכאלי: אף שהשאלה המקורית התייחסה לרכבות, אז לא היית צריך את השאלה הנוספת בשביל זה, אדוני השר, אבל בכל אופן – א.

מרב מיכאלי: – –

ישראל כץ: סמכתי עלייך שלא תוותרי על השאלה הנוספת.

מרב מיכאלי: – – תודה על התשובה המפורטת.

מרב מיכאלי: אני רוצה לשאול, בבקשה: 125 המיליון שציינת שיושקעו ב-2016 ביישובים הערביים, כמה זה לעומת ההשקעה המיועדת ביישובים יהודיים בעיבוי תחבורה ציבורית?

מרב מיכאלי: דבר שני, אני רוצה להבין ממך האם האפליה, הפערים האלה שמשקפים אפליה, האם היא הייתה, עד כה – כי אדוני שר התחבורה כבר זמן רב – האם היא הייתה מקרית או מכוונת?

ישראל כץ: את שואלת את האבות המייסדים המפא"יניקים?

ישראל כץ: את מכירה אותם יותר טוב.

ישראל כץ: היא הייתה מכוונת, אגב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו קודם נשמע – – –

מרב מיכאלי: אדוני כבר שר תחבורה, אתה יודע – כבר מה זה, זה?

מרב מיכאלי: אתה שר התחבורה – – –

ישראל כץ: אין לי בעיה, אני אשיב – – –

מרב מיכאלי: באמת, הרי אדוני זוכה לשבחים רבים על הישגיו במשרד התחבורה, בין השאר מפני שאתה נמצא שם כל כך הרבה זמן ועובד כל כך ביעילות.

ישראל כץ: יש שאלות שעדיף לא לשאול.

ישראל כץ: אני אשיב בגאווה על מה שאני עשיתי בכל שבע השנים, שזה מפנה דרמטי, ואני אגיד את זה גם במילים מאוד ברורות, וכולם יודעים את זה, אגב, בלי קשר לשיוך – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, טוב, אדוני השר – – –

ישראל כץ: – – ואני עדיין אתייחס גם למה שעשו או לא עשו מפא"י ההיסטורית במגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: מאה אחוז, אדוני השר, רק בוא קודם נשמע שאלות נוספות, ואז ודאי ניתן לך את כל הבמה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אייכלר – בבקשה, אדוני.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, אדוני שר התחבורה, יושב-ראש יש עתיד חבר הכנסת לפיד הודיע בפומבי ובחגיגיות כי קיבל ממך אישור לחלק פלאיירים להסברת חוץ בנתב"ג.

ישראל אייכלר: אני מבין שרבים מבוחרי יש עתיד, כמו ריקי כהן, יוצאים כמה פעמים בשנה לחוץ-לארץ כדי לקבל השראה של תרבות העולם הגדול כשהם חוזרים לפרובינציה של מדינת תל-אביב הקטנה.

ישראל אייכלר: וצודק חבר הכנסת לפיד שצריך להשיב למחרפינו דבר, ולא לתת לשקרים ולהשמצות להשתרש בציבור בלי מענה – לא רק בחוץ-לארץ, גם בארץ.

ישראל אייכלר: אבל, מהתמונות עולה כי מדובר בפעילות מפלגתית שנעשתה בנתב"ג עם הפתקים של "פה", של יש עתיד, ועם חולצות של יש עתיד של הפעילים.

ישראל אייכלר: השאלה שלי: האם יש מגבלה על תעמולה מפלגתית בנתב"ג?

ישראל אייכלר: ואם כן, האם יש עתיד הפרה את הרצון הטוב שגילית למען ההסברה הישראלית כששמו פתקים של "פה" על חולצות האנשים, ושל יש עתיד, כדי לעשות פעילות מפלגתית?

ישראל אייכלר: ואם מותרת פעילות מפלגתית ויש התרת פעילות מפלגתית, האם תיתן גם למרצ ולרשימה המשותפת לחלק פלאיירים באותו עניין, להסברת העמדות שלהם בקרב הנוסעים בנתב"ג?

ישראל אייכלר: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני קודם רוצה להגיד שמבחינת התחבורה הציבורית אכן המשרד השקיע בשנתיים-שלוש האחרונות.

באסל גטאס: זה מורגש בנגישות ובכמויות האוטובוסים, וזה אכן מבורך.

באסל גטאס: אני מקווה שזה גם יימשך, כי עדיין הפערים הם גדולים, כפי שאמרה חברת הכנסת מיכאלי.

באסל גטאס: אבל כדי שזה אכן יושלם, צריך גם להשקיע במערכת הכבישים הפנימיים גם בערים וגם ביישובים.

באסל גטאס: יש מקומות שאוטובוסים פשוט לא יכולים להיכנס, ואני יודע שגם במסגרת התקציב השנתי שאושר, יש גם תקצוב, מה שנקרא "מועדף".

באסל גטאס: אז אני רוצה להבין את מידת המחויבות שלך ושל משרדך בעניין ההשקעה בתשתיות התחבורה במגזר הערבי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני השר, אתה יכול להשיב לכו-לם.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני רוצה להשלים לגבי נושא הרכבות, שמאחר שסוף-סוף מוקמות תחנות רכבת בפריפריה, מטבע הדברים, מי שמקבל את השירות זה כל מי שגר שם, ויש לא מעט יישובים ערביים שנמצאים בפריפריה, חלקם בדרום, רובם באזור מזרח המדינה וצפון המדינה.

ישראל כץ: רק השבוע קיימתי דיון עם כל הגורמים כדי להאיץ את קידום התכנון והביצוע של המסילה המזרחית, כפי שהיא נקראת, מאזור לוד לכיוון חדרה, שתתחבר למסילת החוף, ולאחר מכן גם לרכבת העמק.

ישראל כץ: ושם יש לא מעט תחנות שעתידות להיות ליד יישובים ערביים, וגם להיקרא על שמות אותם יישובים, שיחברו את כל האזור המזרחי גם כן לרשת הרכבות.

ישראל כץ: בגליל – רכבת העמק, שבה יש תחנות, כולל בעפולה, שהיא תחנה אזורית.

ישראל כץ: אגב, התחנות צמודות לעיר, מחוץ לעיר, כך שכל האזור גם כן משתמש באותה מידה בתחנת הרכבת; הרכבת לכרמיאל, שהיא בשלבי ביצוע מתקדמים – התחנה היא תחנה אזורית שנמצאת ליד העיר כרמיאל ומשמשת את כל היישובים, כולל היישובים הערביים.

ישראל כץ: אותו דבר גם בתחנת להבים, שכוללת את רהט, וכמובן בכל התחנות האחרות: שדרות, נתיבות, אופקים, דימונה, כל המקומות האחרים.

ישראל כץ: ולכן, עצם – – –

באסל גטאס: אין תחנה אחת לרפואה ביישוב ערבי.

ישראל כץ: כן, אני אומר, תיארתי כאן עכשיו את המסילה המזרחית.

ישראל כץ: המסילה המזרחית תהיה מאזור לוד עד חדרה, ולאחר מכן תמשיך במנהור מתחת רמת-מנשה, כדי לא לפגוע בסביבה.

ישראל כץ: היא תתחבר לרכבת העמק – –

אוסאמה סעדי: – – –

ישראל כץ: – – והיישובים הערביים הגדולים יחוברו לתחנות – אין לי כרגע הרשימה לפני, אבל נאמר, ליד טייבה תהיה תחנה וליד טירה תהיה תחנה – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ישראל כץ: – – תחנות שנקראות – כמו שבמחלפים בכביש 6 יש מחלף באקה-אל-ע'רביה, מחלף טייבה ומחלפים אחרים, כך שבעצם זה שאנחנו – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

ישראל כץ: – – פורסים את רשת הרכבות בכל רחבי המדינה, כולל בפריפריה, אנחנו מחברים את כל היישובים, ובכללם יישובים ערביים רבים מאוד, לרשת הרכבות, וזה כמובן מצטרף לרשת הכבישים – כביש 6, שמגיע בקרוב עד צומת שוקת עם מחלפים ליישובים הבדואיים, עם מחלפים שקרויים על שמם לאורך הציר, כביש שוקת–ערד כמובן, וכל שאר המקומות.

ישראל כץ: אם יש דבר בתחום התשתיות שבו האוכלוסייה הערבית מתחברת בתשתיות האסטרטגיות בצורה יוצאת דופן, זה התחום הזה של התחבורה – בכבישים, ברכבות ובשאר המקומות – מאותם שיקולים שאנחנו מקימים את התשתיות לטובת כלל האוכלוסייה.

ישראל כץ: לגבי הנושא של שירות האוטובוסים וקווי האוטובוסים והכניסה ליישובים הערביים, חברת הכנסת מיכאלי, אני מאוד מעריך את מה שעשו מייסדי המדינה, כמובן כל אחד גם תרם את חלקו, אבל גישתנו – אגב, זה התחיל בזמן מנחם בגין, שדרש להסיר את הממשל הצבאי מעל האוכלוסייה הערבית, שאבות מפלגתך הקפידו לקיים; אולי היו להם באותו זמן הצידוקים שלהם.

ישראל כץ: וזה ממשיך בכך – אדוני, אני מעולם לא משתמש בעניין מפלגתי או לא מזכיר עניין מפלגתי, חונכנו לממלכתיות, אבל אני יכול להגיד כאיש ליכוד: לא למדנו להטעות, מה שאנחנו אומרים אנחנו גם עושים.

ישראל כץ: אולי קודמינו הבטיחו הבטחות רבות ונשאו דגלים רבים, וקיפחו בצורה בוטה מאוד את המגזר הערבי ולא הכניסו תחבורה ציבורית למגזר הערבי.

ישראל כץ: תמיד נהגתי לומר לחלק מחברי הכנסת הערבים שהעלו נושאים אחרים: אם אתם רוצים לדבר על קיפוח, הנה יש נושא שבו אתם יכולים לדבר על קיפוח – היעדר תחבורה ציבורית כמעט לחלוטין ביישובים הערביים.

ישראל כץ: עכשיו, זה לא קשור לדעות מדיניות.

ישראל כץ: יש לי דעות מדיניות מאוד ברורות על גבולות הארץ, על ייחודה של המדינה הזאת כמדינה יהודית ודמוקרטית וכל שאר הדברים, על הצורך להשגיח ולוודא שיהיה ביטחון שווה ומשטרה שווה בכל חלקי האוכלוסייה, אבל לתת שירות זו חובה של כל ממשלה כלפי כל האוכלוסייה.

ישראל כץ: ואני, חברת הכנסת מיכאלי, מאוד גאה, מאוד גאה במהפכה – במהפכה – שהובלתי, בגיבוי ראש הממשלה והממשלה, וזה מלווה בהחלטות ממשלה, וציינתי גם חלק מהן לאחרונה, מהפכה בכל מה שקשור לשירות של תחבורה ציבורית במגזר הערבי.

ישראל כץ: אם ביישוב כמו רהט, ואני סתם מביא דוגמה, זה עלה מאפס ל-7,000 או 8,000 משתמשים ביום, ואם בכפר-קאסם ואום-אלפחם ובכל המקומות, וציינתי גם יישובים דרוזיים ויישובים ערביים אחרים – חוללנו מהפך, שעדיין לא מוצה לחלוטין, אבל הוא מאוד דרמטי.

ישראל כץ: והמטרה היא לאפשר שירות הוגן לאוכלוסייה, לאפשר אגב גם לנשים ערביות לצאת לעבודה, או למקומות – שכן להן קשה עוד יותר אם אין תחבורה ציבורית, להפסיק את תופעת ה"חאפרים", שגובים מחירי עתק ממי שרוצה לנסוע.

ישראל כץ: והיום נוצרה תשתית.

ישראל כץ: איפה הנקודות שאנחנו צריכים להשלים?

ישראל כץ: יש רחובות מאוד צרים ברבים מהיישובים.

ישראל כץ: לכן אנחנו מכניסים אלמנט של מיניבוסים.

ישראל כץ: קשה מאוד להרחיב רחובות כשיש בתים – זה גם במענה על שאלה.

ישראל כץ: אנחנו משקיעים ועושים את המקסימום, ויש העדפה מתקנת, כי זה אינטרס של מדינת ישראל שכל אזרחי המדינה יתחברו – מבחינה אזרחית, לתת את השירות.

מרב מיכאלי: לא ענית לי על הסכומים באופן יחסי.

ישראל כץ: וזה שונה – תראו, עבדתי בזמני עם אריק שרון, בתחילת שנות ה-80.

ישראל כץ: והוא הרי הכיר את ההווי של מפא"י.

ישראל כץ: פעם לא היה אפשר להתקדם גם בצבא מדרגת אלוף-משנה ומעלה בלי פנקס אדום.

ישראל כץ: אז כנראה גם הוא הוציא פנקס כזה באחד מהשלבים.

ישראל כץ: הוא היה מספר – והוא מאוד העריך גם הרבה דברים שעשו – הוא היה אומר: המפא"יניקים היו ביום מניפים את דגל השוויון ואחוות העמים, בלילה מקפלים את הדגל, עושים מה שעושים, וביום מניפים עוד פעם את הדגל.

ישראל כץ: אנחנו בליכוד פחות מתוחכמים, לא למדנו לעשות את זה.

מרב מיכאלי: אתם בשלטון רק 40 שנה מאז.

ישראל כץ: אנחנו עושים באמת את מה שאנחנו אומרים.

מרב מיכאלי: המפא"יניקים לא בשלטון – – –

ישראל כץ: כך שאמרתי: שאלת שאלה אחת, שאלת שאלה טובה, ואחרי זה הוספת שאלה אחת יותר מדי.

חיים ילין: בלילה הם הקימו את המדינה, מה לעשות.

ישראל כץ: מאיפה שורשי הקיפוח?

ישראל כץ: הנה שורשי הקיפוח.

מרב מיכאלי: 40 שנה, עם כל הכבוד – – –

ישראל כץ: יש לנו דעות מאוד ברורות, דעות מדיניות, מחלוקת מדינית, אנחנו מאוד ברורים ומוגדרים – –

מרב מיכאלי: 40 שנה.

ישראל כץ: – – אבל אצלנו כולם שווים מבחינה אזרחית.

מרב מיכאלי: שמעתי.

מרב מיכאלי: אז אני שואלת, אז לא ענית לי על הסכומים.

ישראל כץ: ואם תעברי בכל היישובים הערביים – –

מרב מיכאלי: אבל שאלת ההמשך שלי הייתה על הסכומים.

ישראל כץ: – – ותעברי בכל המקומות ותשאלי את האמת – האם משרד התחבורה, שאני עומד בראשו כמעט שבע שנים, מפלה או מטפל?

ישראל כץ: תקבלי תשובה ברורה.

ישראל כץ: לפעמים רוצים עוד יותר, ויש מה לעשות, אבל אין הצביעות הזאת, אין כפל הפנים, את הנפת הדגל ביום והורדתו ובלילה.

מרב מיכאלי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בנקודה הזאת, אני חושב – – –

ישראל כץ: היושב-ראש, הנקודה היא מאוד חשובה, מאוד ברורה גם עכשיו.

יולי יואל אדלשטיין: לא, ברורה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אמרתי: טוב שהשבת.

ישראל כץ: יכול להיות שאתה מכיר את המקורות שמהם הביאו גם את ההתנהלות הזאת.

מרב מיכאלי: אבל, אדוני, שאלת ההמשך שלי הייתה על הסכום.

מרב מיכאלי: לא ענית לי על הסכום.

ישראל כץ: אנחנו פשוט לא למדנו להטעות ולא למדנו להפלות.

ישראל כץ: אנחנו לומדנו ולמדנו להתנהגות ממלכתית.

ישראל כץ: וזה מה שקורה, הרבה מעבר, ולא דומה בכלל למה שהיה קודם.

מרב מיכאלי: מה בעניין הסכום?

מרב מיכאלי: שאלת ההמשך שלי הייתה על הסכום.

ישראל כץ: אם היושב-ראש ייתן לך לשאול עוד שאלה, אשמח לתת לך עוד תשובה.

יולי יואל אדלשטיין: לא, לא.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוד עם שאלה של חבר הכנסת אייכלר, אם אדוני רוצה להשיב או לא.

מרב מיכאלי: אבל, אדוני, שאלת ההמשך, לפרוטוקול, הייתה על הסכום, והיא לא נענתה.

יולי יואל אדלשטיין: מה?

מרב מיכאלי: שאלתי על הסכום לעומת יהודים.

ישראל כץ: מה לא ברור בתשובה שלי?

ישראל כץ: לא אם את מסכימה – מה לא ברור?

מרב מיכאלי: לא מסכימה, שאלתי על הסכום.

מרב מיכאלי: 125 מיליון ליישובים הערביים לעומת כמה ביהודיים?

מרב מיכאלי: זה מה ששאלתי.

ישראל כץ: הקראתי, אני מקווה שהקשבת.

ישראל כץ: אחזור עוד פעם: יש החלטה מודעת להשקיע כ-40% מהתוספות במגזר הערבי, במגזרי המיעוטים.

ישראל כץ: זה סכום דרמטי לעומת שיעורם באוכלוסייה שהוא כ-20%, וברוב השירותים שלא מקבלים גם את ה-20%.

ישראל כץ: המדיניות היא חד-משמעית לצמצם פערים, ומאחר שבמגזר הערבי הפערים מאוד גדולים, אז משקיעים בהם יותר.

ישראל כץ: גם בתחום התשתיות, אגב, אם באמת – גם בתחום התשתיות, אני יכול לומר שביישובים הערביים, בגלל המצוקה של היעדר תשתיות, הקריטריונים להשקעה הם יותר גמישים מאשר במקומות אחרים, והם לא רק על בסיס בטיחות אלא גם על בסיס צורך תחבורתי.

מרב מיכאלי: רק מחזקות את ידיך.

ישראל כץ: וכמו שאמרתי בהתחלה, כל רשת הכבישים והרכבות מחברת את כל המדינה, כולל היישובים הערביים – –

מרב מיכאלי: אדרבה ואדרבה.

ישראל כץ: – – לתוך הפעילות הכלכלית של מדינת ישראל, וזה דבר שנמשיך בו.

ישראל כץ: לגבי שאלתו של חבר הכנסת אייכלר לגבי חלוקת החומר על-ידי חבר הכנסת לפיד: פנו מרשות שדות התעופה ואמרו שצריך אישור – פנו ללשכת השר – צריך אישור לאפשר הגעה לביקור, לא לטיסה – טיסה כל אחד טס כמו כל אזרח – לביקור בנתב"ג, ואמרתי שאין לי התנגדות, שאם הוא רוצה לבוא, הנושא הוא – לא היה כאן אישור, ואני לא חושב שאני הגורם שבכלל צריך לדון, מאחר שאני בעצמי אדם פוליטי, באישורים לפעילות פוליטית.

ישראל כץ: אני מקווה שלא נעשתה פעילות פוליטית, אלא היה אישור להגיע.

ישראל כץ: אני לא מכיר את הפעילות.

ישראל כץ: סך הכול חבר הכנסת לפיד הוא אדם ממלכתי בגישתו; אם הוא רוצה לגבות ולהגן על מדינת ישראל מול טיעונים, טיעוני שווא והכפשות, אני מכבד את זה.

ישראל כץ: אני לא חושב שצריך להיות פתח לפעילות פוליטית.

ישראל כץ: ומאחר שציינת כאן דברים, אז אני לוקח לתשומת לבי להיות מודע יותר וערני יותר לאפשרות של גלישת דברים שנראים חיוביים גם לתחום פוליטי.

ישראל כץ: ואם אכן ייווצר החשש הזה, אז ההנחיה תהיה גורפת שלא לקיים פעילויות מהסוג הזה, למרות – – –

ישראל אייכלר: יש פה פתק שהקראתי.

ישראל אייכלר: לא רק יש עתיד – – –

ישראל כץ: אוקיי.

ישראל כץ: אני אומר מה הדבר שהובא לידיעתי ומה הסיבה שלא ראיתי צורך למנוע.

ישראל כץ: השאלה לגבי פעילות פוליטית במקומות צריכה להידון ולהיקבע על-ידי גורמים אובייקטיביים.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לאדוני השר על תשובותיו המפורטות.

ישראל אייכלר: הייתה עוד שאלה.

ישראל אייכלר: שאלתי גם האם אתה – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, תודה, אדוני, השר ענה שזה כבר לא בתחום הסמכות שלו.

יולי יואל אדלשטיין: אני מאוד מודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים על תשובותיו המפורטות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אבקש מחברי הכנסת לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מקבלים בברכה – אדוני חבר הכנסת ליברמן, שר החוץ לשעבר, דקה, ברשותך, לפני שנאפשר לך לשאול את השאילתה.

יולי יואל אדלשטיין: אני, גם בשמכם, חברי הכנסת, רוצה לקבל בברכה ביציע את כבוד נשיא הסנאט של הרפובליקה של ליבריה, הוד מעלתו מר ארמה זולו ג'אלה.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) אני מתכבד לקדם בברכה גם את המשלחת שבראשה אתה עומד.

יולי יואל אדלשטיין: גבירותי ורבותי, אני מקדם אתכם בברכה בבואכם לירושלים בירת ישראל, ולכנסת ישראל, משכנה של הדמוקרטיה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני נשיא הסנאט מר ארמה זולו ג'אלה וכל חברי הפמליה, אנחנו שמחים מאוד על ביקורכם כאן אצלנו.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מודעים לכך שארצכם סבלה לא מעט שנים ממאבקים פנימיים ומהתפרצויות מגפת האבולה.

יולי יואל אדלשטיין: למרבה השמחה, הצלחתם להתגבר על כך בספטמבר האחרון, כאשר ליבריה הוכרזה על-ידי ארגון הבריאות הבין-לאומי כנקייה מאבולה, כחלק ממגמת הצמיחה והשיפור המתמיד בארצכם.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח לציין שבליבריה, כמו בישראל, זכו מנהיגי המדינה בפרס נובל לשלום.

יולי יואל אדלשטיין: נשיאתכם, הגברת סירליף, זכתה בו על מאבקה באלימות נגד נשים ובקידום שוויון הנשים.

יולי יואל אדלשטיין: הגברת סירליף הייתה גם האישה האפריקנית הראשונה אשר נבחרה ב-2006 לתפקיד הנשיאה.

יולי יואל אדלשטיין: מאז כינון היחסים בינינו, בסוף שנות ה-50, הפגינה ליבריה ידידות כלפי ישראל, פרט לנתק בעקבות מלחמת יום הכיפורים, יחד עם מדינות אפריקה.

יולי יואל אדלשטיין: עם חידוש היחסים בשנת 1983 נחתמו בינינו אמנות והסכמי שיתוף פעולה בתחומי הביטחון, הטכנולוגיה והתעופה, הכלכלה ועוד.

יולי יואל אדלשטיין: אנו מקווים שיימצא בקרוב פתרון לאיוש שגרירות

יולי יואל אדלשטיין: כם בתל-אביב, דבר שיקל ללא ספק את יישום שיתופי הפעולה בינינו.

יולי יואל אדלשטיין: ישראל עמדה לצד מדינת

יולי יואל אדלשטיין: כם לאורך השנים, בין היתר בהעברת ציוד הומניטרי וסיוע מגוון, ואף בהעברת מרפאה ניידת, כפי שציינת בפגישה בינינו, עם פרוץ המגפה.

יולי יואל אדלשטיין: אנו משתפים אתכם פעולה גם באמצעות קורסים של האגף לסיוע בין-לאומי של משרד החוץ, ושמחים לעזור ככל שניתן בהדרכה ובהפעלת ציוד.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכם, בשם הכנסת וכל חבריה, על ביקור זה של אורחנו רם המעלה כאן, ומקווה כי הוא יתרום להידוק הקשרים בין המדינות בכל המישורים.

יולי יואל אדלשטיין: Welcome to Jerusalem, welcome to the Knesset.

יולי יואל אדלשטיין: (מחיאות כפיים) חברי הכנסת, תודה על תשומת הלב.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את השר לביטחון פנים וגם האחראי להסברה, חבר הכנסת גלעד ארדן, לעלות לדוכן ולהשיב על שאילתה מס' 108, שהופנתה לשר החוץ, מאת חבר הכנסת אביגדור ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הוא: הסרת התנגדות ישראלית להשבת מימון מארצות-הברית לאונסק"ו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, חבר הכנסת ליברמן.

אביגדור ליברמן: אדוני היושב-ראש, תודה, הניסוח קצת לא מדויק, אז אני אתקן.

אביגדור ליברמן: בזמנה, הרשות הפלסטינית עשתה צעד חד-צדדי, הגישה בקשה והתקבלה כחברה מלאה בארגון אונסק"ו, אף שהיא לא זכתה לסטטוס של חברה מלאה בארגון האומות המאוחדות.

אביגדור ליברמן: לפי החוקה האמריקנית, בהתאם להחלטות הקונגרס האמריקני, צעד חד-צדדי כזה באופן אוטומטי מפסיק את העברת התקציב האמריקני לארגון אונסק"ו, שזה כרבע מהתקציב הכולל של ארגון חשוב זה שנקרא אונסק"ו.

אביגדור ליברמן: היו פניות שונות מצד הממשל האמריקני על מנת שנשפיע על חברי הקונגרס, למרות ההחלטות, לאפשר העברת הכסף, העברת התקציב האמריקני לאונסק"ו.

אביגדור ליברמן: אמרנו, וזאת הייתה עמדת משרד החוץ, שאנחנו לא מתערבים בענייניה הפנימיים של ארצות-הברית ואנחנו לא מתכוונים להתערב ולהשפיע על חברי קונגרס על מנת לאפשר העברת כסף אמריקני לארגון אונסק"ו.

אביגדור ליברמן: שמענו שיש עמדה חדשה, שיש שינוי בגישה.

אביגדור ליברמן: לדעתי, אם אכן זה נכון, המעשה חמור ולא חכם, כי אז אנחנו מלמדים את הצד השני שאין שום מחיר על שום חטא.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אביגדור ליברמן: כלומר, אפשר להפר את כל המוסכמות ולא לשלם על זה מחיר – גם ארגון אונסק"ו וכמובן גם הרשות הפלסטינית.

אביגדור ליברמן: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת ליברמן.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני השר, בשם שר החוץ, בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: תודה.

גלעד ארדן: כפי שציינת, אדוני היושב-ראש, אני משיב בשם שר החוץ, שהייתה אמורה להציג את עמדתו סגניתו, חברת הכנסת ציפי חוטובלי, אלא שהיא איננה בקו הבריאות ולכן אני משיב במקומה.

גלעד ארדן: ובכן, מדיניותה של ישראל היא למנוע – כפי שציין חבר הכנסת ליברמן, שר החוץ לשעבר – למנוע ככל האפשר מהפלסטינים להצטרף במעמד של מדינה לארגונים בין-לאומיים.

גלעד ארדן: אחת הדרכים להשיג מטרה זו היא באמצעות האיום האמריקני להפסיק את מימון הארגונים שהפלסטינים מצטרפים אליהם.

גלעד ארדן: המדיניות הזאת לא השתנתה.

גלעד ארדן: זו גם מדיניותה של ארצות-הברית, ואנחנו ממשיכים להתייעץ אתם לגבי הדרכים האפקטיביות ביותר כדי להשיג את המטרה הזו.

גלעד ארדן: ולכן, לעצם שאלתו של חבר הכנסת ליברמן, לפי מה שנמסר לי על-ידי משרד החוץ ומשרד ראש הממשלה, המדיניות של תמיכה בהפסקת מימון הארגונים שהפלסטינים מצטרפים אליהם לא השתנתה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר.

יולי יואל אדלשטיין: האם יש שאלה נוספת לחבר הכנסת ליברמן?

יולי יואל אדלשטיין: אכן.

יולי יואל אדלשטיין: וגם לחבר הכנסת דב חנין יש שאלה נוספת לשר.

אביגדור ליברמן: אדוני השר, אני מקווה שהבנתי נכון, שהעמדה הקודמת עדיין בתוקף, ואין אנו מתכוונים לפעול בגבעה על מנת לשנות את עמדתם של חברי הקונגרס ולאפשר לממשל להעביר את המימון הזה לאונסק"ו.

גלעד ארדן: אני – – –

יולי יואל אדלשטיין: רגע, רגע – חבר הכנסת ליברמן יכול לשבת – נשמע גם את השאלה השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: אם היא קשורה ישירות לנושא, השר יענה; אם זה משהו אחר – תעביר למשרד החוץ או למי שהוא יכול לשאול.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, יש לי הערכה רבה לשר לביטחון פנים למרות כל חילוקי הדעות שבינינו, אבל השאילתה של חבר הכנסת ליברמן היא לשר החוץ.

דב חנין: ושר החוץ, נדמה לי, לא מגיע לכנסת כדי לענות על שאילתות.

דב חנין: זו איננה השאילתה הראשונה ששר החוץ איננו מגיע לענות עליה.

דב חנין: אגב, הוא לא היחיד, גם שר התקשורת לא מגיע לענות לכנסת בשום עניין, גם שר הכלכלה החדש – חל שינוי במשרד הכלכלה ויש לנו שר כלכלה חדש, וגם הוא לא מגיע לענות לכנסת בשום עניין.

דב חנין: אני יודע שמדובר באדם מוכשר שבוודאי יכול לשאת בהרבה תפקידים ובהרבה מטלות, אבל אחת המטלות ואחת החובות היא לבוא לכנסת ולתת מענה.

דב חנין: לא ייתכן שמר נתניהו, ראש הממשלה, שר הכלכלה, שר התקשורת, שר החוץ, השר לפיתוח אזורי – אני בטוח ששכחתי משהו – לא יבוא לכנסת לענות לנו על שום דבר באף אחד מהנושאים שהוא אחראי להם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יולי יואל אדלשטיין: השר, אני מניח שאין לך הרבה מה להשיב.

גלעד ארדן: לא, דומני שזו שאלה לא אלי.

יולי יואל אדלשטיין: לא אליך.

יולי יואל אדלשטיין: אני אתייחס לחלק של הכנסת, אבל קודם, אם יש לך תשובה נוספת לחבר הכנסת ליברמן, בבקשה.

גלעד ארדן: אחד החסרונות כאשר מי שעונה הוא לא השר הממונה, כפי שציין בצדק חבר הכנסת דב חנין, זה שיש לי קושי רב לענות במאה אחוז ודאות על שאלות המשך.

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

גלעד ארדן: על-פי התקנון, זכותו של חבר הכנסת בהחלט לשאול אותן.

גלעד ארדן: במקרה הזה הניסוח שקיבלתי הוא הניסוח שקראתי בפני הכנסת, ואני חוזר עליו עוד הפעם, וכל אחד יבין את זה איך שהוא רוצה.

גלעד ארדן: מה שנכתב כאן זה שאחת הדרכים להשיג את המטרה של מניעת ההצטרפות של הפלסטינים במעמד של מדינה היא באמצעות האיום האמריקני להפסיק את המימון לארגונים שהפלסטינים מצטרפים אליהם.

גלעד ארדן: המדיניות הזו לא השתנתה.

גלעד ארדן: זו גם מדיניותה של ארצות-הברית, ואנחנו ממשיכים להתייעץ אתם לגבי הדרכים הכי אפקטיביות להשיג את המטרה הזו.

גלעד ארדן: זה הניסוח, ואני לא רוצה לפרשן אותו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לביטחון פנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: בכל זאת, אתייחס, חבר הכנסת דב חנין, לחלק שקשור לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כידוע, היו כמה וכמה ראשי ממשלות בזמן שגם אתה וגם אני מכהנים בבית הזה, ותמיד השר המקשר היה משיב על השאלות שקשורות לראש הממשלה.

דב חנין: לא לראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא לראש הממשלה, נכון, אתה צודק.

דב חנין: רק לשר הכלכלה, לשר התקשורת, לשר לפיתוח אזורי – –

יולי יואל אדלשטיין: אז תן לי להמשיך.

דב חנין: – – ולשר החוץ.

יולי יואל אדלשטיין: תן לי להמשיך.

יולי יואל אדלשטיין: השאילתה כאן הייתה לשר החוץ, שזה אותו ראש ממשלה, אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: במשרד החוץ קיימת סגנית, ואני בדרך כלל לא מאפשר העברת שאילתה לגורם שלישי.

יולי יואל אדלשטיין: שמתם לב שזה לא מחזה רגיל שבשאילתה דחופה עולה שר אחר ועונה שלא בענייני משרדו, בגלל שאלות המשך, כפי שציין גם השר ארדן.

יולי יואל אדלשטיין: הבוקר הודיעו שסגנית שר החוץ, שהיו לה תשובה והכול, פשוט צרודה, לא מסוגלת להשיב, סיבה פיזית לגמרי.

יולי יואל אדלשטיין: לכן ביקשתי מהממשלה, ואני מתנצל על הניסוח שהוא פוליטיקלי-קורקט, אבל ביקשתי מהממשלה שאחד השרים הבכירים וקשורים איכשהו לנושא – והשר גלעד ארדן, כידוע, אחראי גם לנושא ההסברה, זה מה ששמענו בהשבעת הממשלה – ישיב.

יולי יואל אדלשטיין: נבחר השר גלעד ארדן להשיב, ולכן נוצרה המציאות שאתה מתאר.

יולי יואל אדלשטיין: לגבי שאר המשרדים, נצטרך באמת לחשוב איך אנחנו לא מקבלים תשובות בסגנון של הקראת תשובה, אלא משהו קצת יותר מהותי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני בזה מסיים את השאילתות הדחופות.

יולי יואל אדלשטיין: ואנחנו מזמינים את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן למסור לנו הודעה בשם ועדת הכנסת.

): תודה, כבוד היושב-ראש.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת הכספים תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה על בניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת, לשם הכנתה לקריאה ראשונה.

): זו ההודעה הראשונה.

): עכשיו הודעה שנייה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אבקש להודיע על חילופי אישים בוועדה המשותפת לוועדת הכנסת וועדת הכספים לתקציב הכנסת: מטעם ועדת הכנסת, במקום ינון מגל שפרש מהכנסת, תכהן חברת הכנסת שולי מועלם-רפאלי.

): תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1736/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (תיקון – ביטוח סיעודי קבוצתי) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת איציק שמולי וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי יציג את הצעת החוק, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשות אדוני, בבקשה.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כבוד סגן שר האוצר, הנושא של הביטוח הסיעודי הגיע כבר ממש לרגעי הכרעה בכנסת הזאת – תעשה לי קצת יותר שקט.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו מבקשים קצת שקט גם מהיציעים בשני הצדדים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: הנושא של הביטוח הסיעודי, שאתה, אדוני שר הרווחה, מכיר אותו היטב, הגיע לנקודת הכרעה בכנסת הזאת.

חיים כץ: אני לא – – – אתה מתאר לעצמך שאני לא אוהב את הסיפור.

איציק שמולי: תכף נגיד על זה כמה מילים.

איציק שמולי: ואתם יודעים, הדבר הכי מקומם, ואנחנו אומרים את זה כל ישיבה מחדש, אנחנו לא מוכנים שיקראו לדבר הזה – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת קיש.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ביטן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דוד ביטן, חבר הכנסת יוסי יונה – קצת יותר בשקט, טוב?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מנסים פה במקביל לנהל דיון, ולא נפריע לכם פשוט.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': כבוד השר.

חיים כץ: אני עוזר.

חיים כץ: אני עוזר לך בעניין.

חיים כץ: כן.

איציק שמולי: זה יעזור אם תשמיע את קולך בקול רם.

איציק שמולי: לכאורה, הסיפור על הביטוח הסיעודי הוא עוד סיפור על ביטוח, אבל זה לא עוד סיפור על ביטוח – זה סיפור על הונאה גדולה מאוד שהייתה כאן בישראל.

איציק שמולי: סיפור על הונאה שעדיין מתמשכת ופוגעת בכל כך הרבה אנשים במדינת ישראל.

איציק שמולי: הרי בסופו של דבר, על מה אנחנו מדברים?

איציק שמולי: על אנשים שמכרו להם – הרבה מאוד אנשים – שמכרו להם ביטוח סיעודי, רק שכחו להגיד להם שמה שמוכרים להם זה לא באמת ביטוח סיעודי: באותיות הקטנות של כל פוליסה נרשם באופן מפורש שאחת לשלוש עד חמש שנים מותר לחברת הביטוח פשוט לבטל באופן חד-צדדי את הפוליסה.

איציק שמולי: בזמן שאנשים היו בטוחים שמה שהם קונים ומשלמים עליו כל חודש, כל חודש, במשך חמש שנים או עשר או 15 ו-20 שנה, הם היו בטוחים שהם משלמים ומבטחים את עצמם מפני הסיכון להיות יום אחד סיעודיים אי-שם בזיקנה, אותו סעיף קטלני שהתיר ומתיר עדיין לחברות הביטוח לבטל את הפוליסות כל חמש שנים פשוט רוקן מתוכן את אותה המחויבות.

איציק שמולי: אנחנו נתקלים בעשרות ומאות אלפי אנשים שאומרים לנו: אנחנו שילמנו במשך 20 ו-30 שנה לחברות הביטוח, ויום בהיר אחד קיבלנו מכתב מחברת הביטוח שאמרה לנו דבר אחד – אחרי 20 שנה שבהן שילמנו כל חודש לחברת הביטוח, חברת הביטוח לא מוכנה להמשיך את ההסכם ולמעשה זורקת את המבוטחים לרחוב.

איציק שמולי: אני יודע מה אומרים: אנשים צריכים לדעת על מה הם חותמים.

איציק שמולי: זה נכון, אנשים צריכים לדעת על מה הם חותמים.

איציק שמולי: אבל תסתכלו על המספרים, ריבונו של עולם, אנחנו לא מדברים על 10,000 מטומטמים שלא יודעים לקרוא – אנחנו מדברים על 1.2 מיליון אנשים במדינת ישראל.

איציק שמולי: 1.2 מיליון ישראלים שנפלו קורבן להונאה הזאת.

איציק שמולי: בשבוע שעבר העליתי את הסיפור האישי שלי, אבל, חברים יקרים, מדובר פה גם על ההורים שלכם ועל הסבים שלכם ועל קרובי המשפחה שלכם ושל כל עם ישראל כולו.

איציק שמולי: המכה הזאת, ההונאה הזאת, פגעה בכל החברה הישראלית, גם בחילונים וגם בדתיים, גם בחרדים; גם ביהודים, גם בערבים, בתושבי המרכז והפריפריה.

איציק שמולי: אין פה חבר כנסת אחד שלא מכיר לפחות מישהו אחד שנפל בהונאה, במכה הזאת.

איציק שמולי: להאשים את חברות הביטוח זה קל מדי.

איציק שמולי: אני לא מוריד מהן גרם מהאחריות שיש עליהן, ואני מאמין שהנושא עוד יגיע לפתחו של בית-המשפט, אבל יש פה שותף נוסף לפשע, וזה הרגולטור.

איציק שמולי: המפקח על הביטוח היה אמור לשמור על המבוטחים, והוא לא עשה את זה.

איציק שמולי: קודם כול, עולה השאלה, איך אִפשר המפקח על הביטוח במשך 20 שנה למכור פוליסות בצורה שהיא כל כך מטעה וכל כך מכשילה את הציבור?

איציק שמולי: הדבר השני: בשנת 2011 קם המפקח על הביטוח ביום בהיר אחד והודיע שיש בעיה.

איציק שמולי: אוקיי.

איציק שמולי: אקטואריה של חברת ביטוח, כל שכן של ענף ביטוח, לא נשענת על הערכות על בסיס יומי או שבועי; אלו הערכות שמתבססות על נתונים של 20 ו-30 שנה, לפעמים אפילו יותר.

איציק שמולי: מכאן עולה השאלה, איפה היו כל המפקחים לפני עודד שריג?

איציק שמולי: נניח שבאמת יש בעיה, האם המפקחים לפני זה ראו שיש בעיה ובחרו לסתום את הפה כדי לשמור על הכיסא?

איציק שמולי: או האם הם לא איתרו שיש בעיה?

איציק שמולי: בין שהם נרדמו ובין שהם התרשלו, כך או אחרת, התוצאה היא שהם הפקירו 1.2 מיליון מבוטחים.

איציק שמולי: כדי לקנח וכדי להתנער לחלוטין מאחריות שיש לאגף הזה על המחדל שנוצר, כבר שלוש שנים – שלוש שנים – פולטים 200,000 ישראלים מההסכמים הקבוצתיים הסיעודיים.

איציק שמולי: אנחנו אומרים דבר פשוט בהצעת החוק הזו: אין בעיה, יש ויכוח; יש מודל הביטוח הסיעודי הממלכתי, שאני חושב שהוא הפתרון האולטימטיבי, ויש המתווה של המפקחת על הביטוח.

איציק שמולי: אפשר להתווכח עוד הרבה מאוד זמן על המתווה האפשרי והרצוי, אבל עולה שאלה אחת: למה בינתיים, בשלוש השנים האחרונות, כל יום שעובר הוא על חשבון המבוטחים ולא על חשבון חברות הביטוח?

איציק שמולי: למה בשלוש השנים האחרונות יש 200,000 ישראלים שגמרו להם את הפוליסות, זרקו אותם כמו כלבים לרחוב, וכאילו עולם כמנהגו נוהג?

איציק שמולי: אני רוצה להגיד כמה מילים על ה"פתרון" שנמצא: יש פער אדיר, אדיר, בין ההכרזות הבומבסטיות של שר האוצר לבין המעשים בפועל.

איציק שמולי: שר האוצר בא ואומר: אנחנו לא ניטוש את ההורים שלנו, אני מאמין ב"אל תשליכני לעת זיקנה".

איציק שמולי: עלא כיפאק, איפה זה במבחן התוצאה?

איציק שמולי: כי מה שאתה עשית, אדוני שר האוצר, לקחת את הקשישים הלאה וזרקת אותם לרחוב.

איציק שמולי: אין דרך אחרת להסתכל על זה.

איציק שמולי: כמו בכל שנה, בשלוש השנים האחרונות מגיע חודש דצמבר, ואז האוצר מוצא את הטריק הזה שהוא אומר "הקפאה".

איציק שמולי: תכף יעלה לפה סגן שר האוצר ויגיד לכם: מה אתה רוצה, אני הקפאתי את המצב.

איציק שמולי: רק מה לא אומרים לכם?

איציק שמולי: שאנחנו כבר שלוש שנים בהקפאה.

איציק שמולי: מדי שנה בחודש דצמבר האוצר מודיע על הקפאה, הקשישים נופלים בפח, מוחאים כפיים, ואז מגיע חודש ינואר, ובחודש ינואר חברות הביטוח ממשיכות לבטל פוליסות והאוצר לא נוקף אצבע.

איציק שמולי: אתם שואלים את עצמכם למה זה קורה?

איציק שמולי: מאוד מאוד פשוט.

איציק שמולי: תשאלו את עצמכם רק שאלה אחת – את מה הקפיא שר האוצר?

איציק שמולי: שר האוצר הקפיא את הכוונה של המפקחת על הביטוח לעשות רפורמה בענף, את זה הוא הקפיא.

איציק שמולי: מה הוא לא הקפיא?

איציק שמולי: הוא לא הקפיא את הסעיף הבעייתי, שמתיר לחברות הביטוח להמשיך בחודש ינואר ולפלוט מבוטחים כמו כלבים לרחוב, ואו-טו-טו יגיע חודש ינואר.

איציק שמולי: אדוני סגן שר האוצר, או-טו-טו מגיע חודש ינואר, ולפי הממוצע החודשי ייפלטו עוד 5,000, 6,000 איש מהפוליסות, מה תגידו אז?

איציק שמולי: זה לא פתרון, זה בלוף.

איציק שמולי: זה בלוף, אדוני סגן שר האוצר.

איציק שמולי: ולמעשה, הדבר הוא חמור יותר, אני אגיד לך למה, כי לא רק שלא פתרתם את הבעיה, יצרתם מצג שווא של כאילו פתרון, בזמן שאתם, שר האוצר כחלון החברתי נותן היתר לחברות הביטוח להמשיך לזרוק קשישים לרחוב.

איציק שמולי: זה מה שאומר הפתרון הזה, שכל חברת ביטוח שתרצה, תוכל בחודש ינואר להמשיך לזרוק קשישים לרחוב.

איציק שמולי: ולמה שהם לא יעשו את זה?

איציק שמולי: כי אמרתם להם "אל תשליכני לעת זיקנה"?

איציק שמולי: אז אני בא ואומר: תראו, בסוף בטווח הארוך יש רק דבר אחד, מרוב שאנחנו עוסקים בכיבוי שרפות פה בנושא הזה.

איציק שמולי: יש פתרון אחד; תשאלו את עצמכם רק שאלה אחת:

איציק שמולי: איך יכול להיות שתחום כמו ביטוח סיעודי מנוהל בשוק פרטי, והוא לא עניין ממלכתי?

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איציק שמולי: עוד חצי דקה, עם כל הרעש שהיה פה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות זה הרבה.

יצחק כהן: – – –

בצלאל סמוטריץ': אבל ממש חצי דקה, כי אנחנו ביום ארוך מאוד היום, אנחנו נקפיד על הזמנים.

איציק שמולי: חצי דקה, אין בעיה.

איציק שמולי: בטווח הארוך הפתרון האפשרי היחידי הוא ביטוח סיעודי ממלכתי, כמו שאומר שר הבריאות, כמו שאומר שר הרווחה, כמו שמקדמים פה כמה חברי כנסת הצעות חוק.

איציק שמולי: זה החטא הקדמון, שלקחו תחום כמו ביטוח סיעודי וזרקו אותו לשוק פרטי.

איציק שמולי: אבל עד אז, מה שהכנסת הזאת צריכה לעשות זה לאמץ את הצעת החוק הזאת, שאומרת דבר אחד – אנחנו יכולים להתווכח עוד הרבה זמן על המודל המיטבי, בינתיים יש להמשיך ולחייב את חברות הביטוח בסך הכול לספק את מה שהן התחייבו לו; לא נדבה ולא צדקה, שימשיכו לספק את הכיסוי הביטוחי.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק כהן: תודה לחבר הכנסת שמולי.

יצחק כהן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה מתנגדת להצעת החוק, ותכף אני אסביר למה.

יצחק כהן: חיוב חברות הביטוח לכרות חוזי ביטוח בתנאי הפסד עלול להסב נזקים שיתגוללו לבסוף אל המבוטחים.

יצחק כהן: בנוסף, חיוב חברות הביטוח לבטח מהווה שינוי של כללי המשחק ועלול לגרום לכך שחברות הביטוח יצאו מהשוק נוכח תנאים של היעדר ודאות.

יצחק כהן: הביטוח הסיעודי, הפצע הפתוח הזה, שאני חייב לומר שמוצף פה היום על-ידי כמה חברי כנסת, ידידי איציק שמולי, בוז'י הרצוג וגם חברים מהקואליציה – אבל האמת היא שמי שעלה על זה, זאת אומרת מי שהציף את זה ראשון זה חבר הכנסת אילן גילאון – בקבוצה של "כלל" הראשונה, שהוצאה מהביטוח הקבוצתי.

יצחק כהן: עוד מהקדנציה הקודמת שלי כסגן שר אוצר אני זוכר את זה.

יצחק כהן: הביטוח הסיעודי הקבוצתי, שלא באמצעות קופת-חולים, הוא ביטוח לתקופה קצובה, ולא ניתן לחייב את חברות הביטוח להמשיך לבטח באותם תנאים – זה החוק, לא ניתן לחייב אותן – בניגוד לתקופה הקצובה שנקבעה בחוזה, ובפרט במקום שהפרמיה היא הפסדית.

יצחק כהן: שר האוצר והמפקחת על שוק ההון, ביטוח וחיסכון פרסמו מתווה כלשהו לאוכלוסייה שלה מבקשת הצעת החוק לתת מענה, אשר במסגרתו מבוטחים אלה יוכלו להצטרף לפוליסות הסיעוד של מבוטחי קופות-חולים באותם תנאים ללא בדיקה של מצב רפואי.

יצחק כהן: פתרון זה יאפשר למבוטחים המבוגרים אשר הביטוח הקבוצתי שלהם לא חודש החל משנת 2011 להצטרף לביטוח האמור.

יצחק כהן: עד כאן התגובה הרשמית.

יצחק כהן: אני רוצה באופן אישי לומר, איציק, שמי שאחראי למחדל הזה – יש פה משולש עם שלוש צלעות: זה גם הפיקוח, לצערי, גם חברות הביטוח וגם הוועדים.

יצחק כהן: שלושתם צריכים לקחת חלק בפתרון.

יצחק כהן: אנחנו באוצר מודעים לזה ולוקחים חלק גדול מהפתרון, אבל אני אומר את זה באופן אישי לחלוטין, אי-אפשר לשחרר את חברות הביטוח ואת שאר הצלעות במשולש הזה לצאת מהאחריות.

יצחק כהן: גם עליהן מוטלת האחריות, אני מודיע לך, גם עליהן מוטלת האחריות.

יצחק כהן: על כל פנים, בשלב זה אני מבקש מחברי חברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום ולעקוב יחד אתנו אחרי הפתרון ששר האוצר והמפקחת על שוק ההון מובילים.

יצחק כהן: גם הוקמה ועדה לצורך העניין הזה.

יצחק כהן: על כל פנים, נכון לרגע זה אני מבקש לדחות את ההצעה.

יצחק כהן: צחי – לדחות את ההצעה – –

צחי הנגבי: – – –

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: – – ולעקוב אחרי הפתרון, איציק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני סגן השר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת שמולי, יש לך מה להגיב?

בצלאל סמוטריץ': אדוני, שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

איציק שמולי: תשמעו, בדיחה כזאת אני לא שמעתי הרבה זמן.

איציק שמולי: חברות הביטוח מפסידות על הביטוח הסיעודי; הפרמיה היא הפסדית – את השקר הזה אני שומע כבר שלוש שנים.

איציק שמולי: אז אני הלכתי לנתונים שלכם, סגן שר האוצר, ובדקתי בדוח המפקח על הביטוח, ובדוח המפקח על הביטוח משנת 2003 עד שנת 2014, אתה יודע, סגן שר האוצר, כמה כסף עשו חברות הביטוח?

איציק שמולי: רווח – 5 מיליארד שקל, 5 מיליארד שקל, 5 מיליארד שקל, ועל מי אתם בוחרים להגן פה?

איציק שמולי: על מי אתם מגינים?

איציק שמולי: תראו מה אתם עושים, אתם נותנים אור ירוק לחברות הביטוח להמשיך לזרוק מבוטחים לרחוב, בטענה שהפרמיה היא הפסדית; זאת במקום לחייב את חברות הביטוח להמשיך ולספק את אותן הפוליסות.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו מבקשים קצת יותר שקט באולם.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת איילת נחמיאס, קצת יותר בשקט, חבר הכנסת נחמן שי, קצת יותר שקט, זה חבר שלכם.

בצלאל סמוטריץ': בכבוד, איציק.

איציק שמולי: אני בימים האחרונים שומע את העניין הזה של הוועדים, ועדים, ועדים, ועדים.

איציק שמולי: תקשיבו, אין שום ספק שיש פה כשל גדול מאוד, אבל יש רגולטור במדינת ישראל, יש מפקח על שוק הביטוח.

איציק שמולי: אני מחר בבוקר לא יכול לקחת דף נייר, לכתוב עליו "פוליסת ביטוח" ולהתחיל למכור לכם ביטוח.

איציק שמולי: אני לא יכול לעשות את זה אם אין לי אישור של המפקח על הביטוח.

איציק שמולי: אז מה אתם מנפנפים בוועדים?

איציק שמולי: זה מה שיש לכם להגיד?

איציק שמולי: תעמדו כאן ותסבירו למה אתה, אדוני שר האוצר, ולמה אתה, סגן שר האוצר, שאמור לייצג את השקופים, מגינים על חברות הביטוח שרק בעשר שנים האחרונות עשו רווח של 5 מיליארד, ואת הקשישים הסיעודיים זורקים לרחוב – רק על זה תענו פה.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת הקואליציה אנחנו נקיים – סליחה, לבקשת הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, גברתי המזכירה, על התיקון.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מקיימים הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקריא את שמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד ומי נגד הצעת החוק של חבר הכנסת איציק שמולי ואחרים?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – בעד רחל עזריה – נגד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – בעד נחמן שי – בעד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה שוב בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח

בצלאל סמוטריץ': האם יש מישהו מהנוכחים שלא הצביע ומבקש להצביע?

בצלאל סמוטריץ': אין.

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה הסתיימה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה, לספור את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 49 מתנגדים, 46 בעד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר על התוצאות: 49 נגד, 46 בעד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת החוק לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2106/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (פטור ממס על משיכה הונית מקופת גמל), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת סופה לנדבר וקבוצת חברי כנסת.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לנדבר תציג את הצעת החוק, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, שרים, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, בשנת 2008 אישרנו את חוק פנסיה חובה והוא נכנס לתוקף.

סופה לנדבר: המטרה הייתה מצוינת, אבל מה שקרה בפועל, רבותי – החוק הזה יכול להיות טוב לאנשים שמצטרפים לפנסיה אחרי 50, 52 שנה; הם מפנסיה תקציבית עברו לפנסיה צוברת והם יהיו מסוגלים לצבור סכום רציני שיעזור להם בגיל הפנסיה.

סופה לנדבר: אנשים משנת 2008 עד היום – כמה שנים?

סופה לנדבר: שבע שנים – כמה כסף סך הכול הם צברו?

סופה לנדבר: כמה כסף סך הכול הם חסכו?

סופה לנדבר: ומה שקורה, יש נוסחה איך אנחנו מגיעים לנוסחה של פנסיה מהסכום שהם צברו.

סופה לנדבר: יש מקדם.

סופה לנדבר: בזמן שעבר החוק הזה המקדם היה 200.

סופה לנדבר: זאת אומרת, אם נניח יש סכום של 100,000 ש"ח, היו חייבים אז לחלק את זה ב-200.

סופה לנדבר: היום המקדם הוא 238.

סופה לנדבר: אז כאשר מחלקים 100,000 ש"ח על 238, כמה כסף בחודש בן-אדם מקבל?

סופה לנדבר: 420 ש"ח.

סופה לנדבר: זה עוזר לו בגיל הפנסיה?

סופה לנדבר: לא, אדוני.

סופה לנדבר: ואז ההיגיון אומר שמכיוון שהיום מצטרפים אלפי אנשים לגיל גמלה, מדינת ישראל, ממשלת ישראל חייבת לעשות רפורמה בנושא של הפנסיות.

סופה לנדבר: במקרה הזה צריכים להקל על בן-אדם שלקח על עצמו בגיל מאוחר לשלם משכנתה, יש לו חובות.

סופה לנדבר: היום כאשר הוא רוצה למשוך את הסכום הזה מקרן הגמלאות, אומרים לו: אתה חייב לשלם קנס, 35% מס.

סופה לנדבר: ואני אומרת שזה מאוד לא הגיוני.

סופה לנדבר: מדינת ישראל חייבת להתחשב בגיל הזה, מדינת ישראל חייבת, וממשלת ישראל חייבת להתקדם בעניין הזה, לעשות המון דברים: לעולים חדשים – הכרה בוותק; לוותיקי המדינה – אפשרות למשוך את 100,000 השקל האלה ולמשוך אותם בלי קנס, זאת אומרת, בלי 35% קנס מס.

סופה לנדבר: רבותי, אני קיבלתי המון מכתבים, המון פניות, של אנשים שהסכום שלהם היה 50,000, 40,000, אבל הם היו חייבים למשוך את הכסף הזה.

סופה לנדבר: אמרו להם: לחברה לא כדאי לשלם את הסכום החודשי מפני שהוא קטן מאוד, וניהול של הדברים האלו עולה כסף.

סופה לנדבר: אבל בזמן שהוא צריך למשוך את הכסף, הוא בעצם צריך לשלם מס, ואז החוק הזה מאוד מאוד הגיוני.

סופה לנדבר: אני אומרת ומבקשת מהממשלה, ממשרד האוצר, לאשר את המשיכה של סכום של עד 100,000 שקל בלי תשלום של מס.

סופה לנדבר: זאת אומרת, בלי 35%.

סופה לנדבר: זה יעזור.

סופה לנדבר: הסכום הזה יעזור לאנשים בחובות שלהם.

סופה לנדבר: רבותי, היום כאשר אנחנו מדברים על עוני, אנחנו צריכים לדעת שעכשיו מצטרפים למעגל של העוני אנשים שיוצאים לפנסיה; עבדו המון שנים, אבל לא הספיקו, משנת 2008, לצבור סכום חודשי שיעזור להם, איזו פנסיה שתעזור להם לחיות במדינת ישראל.

סופה לנדבר: הרי אנחנו יודעים שהחיים מאוד מאוד קשים, ואני יודעת שהרבה אנשים, מאות אנשים, שצריכים עכשיו לצאת לפנסיה בלי פנסיה, חיים בפחד נוראי.

סופה לנדבר: אתה, אדוני היושב-ראש – או משרד האוצר יכול להגיד שאלו שהיום מקבלים קצבת זיקנה יקבלו תוספת של 155 ש"ח.

סופה לנדבר: אני אומרת שוועדת אלאלוף, כאשר היא קבעה את קו העוני היא דיברה על זוג – 4,093 שקלים, זה קו העוני, ולבודד – 3,070 ש"ח.

סופה לנדבר: ואז אני אומרת שאנשים שמצטרפים עכשיו לפנסיה, עם כל הסכום שהם מקבלים הם יהיו אחרי קווי העוני.

סופה לנדבר: לא אחרי קו, אחרי קווי העוני, מפני שזה לא פנסיה, זה צחוק.

סופה לנדבר: אבל בזמן שבן-אדם עבד, אז השלמת הכנסה הוא לא מקבל.

סופה לנדבר: זאת אומרת, הוא כבר מקבל את החלק של ביטוח לאומי בלי השלמת הכנסה, בלי ההטבות שהשלמת הכנסה נותנת, ובן-אדם פשוט הופך להיות עני ומסכן במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני קיבלתי איזו נוסחה עם המון מספרים מתמטיים, חשבון, כן?

סופה לנדבר: אבל בסופו של דבר כתוב כאן: נוסחה לפנסיה זה מספרים, מספרים, מספרים, וסליחה על הביטוי, בסופו של דבר מה שהבן-אדם מקבל – אצבע משולשת.

סופה לנדבר: נכון, זה לא מושג פרלמנטרי אבל זה מושג אנושי, מפני שבן-אדם עבד כאן כל החיים, ובסופו של דבר 100,000 ש"ח זה לא סכום רציני.

סופה לנדבר: אבל 100,000 ש"ח – לחודשי זה לא סכום רציני, אבל כדי שבן-אדם יהיה מסוגל לחסל את החובות, לצאת לחיים של פנסיה עם חיוך, לפחות, אנחנו צריכים לתת לו אפשרות.

סופה לנדבר: המדינה אסור לה להכניס את היד לכיס של הפנסיונרים.

סופה לנדבר: לדעתי, זאת בושה.

סופה לנדבר: לדעתי, זה דבר שלא מקובל.

סופה לנדבר: לפני המון שנים בן-אדם שהיה מושך את הכסף לא היה צריך לשלם את המס.

סופה לנדבר: גם היום זה אפשרי לתת לאנשים למשוך את הסכום הזה בלי מס.

סופה לנדבר: אדוני, אני הסכמתי עם משרד האוצר על הצבעה בשבוע הבא.

סופה לנדבר: אני חושבת שתעשה ועדת השרים טוב ונכון אם תאשר את החקיקה הזאת למען האזרחים, למען האנשים, למען אותם אנשים שלא צריכים להצטרף לעוני, למען אותם אנשים שאנחנו צריכים לדאוג להם.

סופה לנדבר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1158/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר-היום: הצעת חוק הכנסת (תיקון – גילוי ופרסום הסכמי היעדרות הדדיים), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת מיכל רוזין, איתן כבל ומיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': תציג את הצעת החוק חברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, שרים נכבדים, אני לא מופתעת שאתם מתנגדים להצעת החוק שלי, שבעצם דורשת דבר מאוד מינימלי, נראה לי מחויב המציאות; כל כך בסיסי, שיום אחד כשזה יקרה לא נבין איך פעם הסתרנו את זה מעיני הציבור, באמת ללא סיבה, להפך.

מיכל רוזין: מדובר על רישום ופרסום של הסכמי היעדרות הדדיים.

מיכל רוזין: אתם יודעים, יש בכנסת מנגנון חשוב מאוד, נכון מאוד, בעיני – לא ביקשתי לבטל אותו – של הסכמי קיזוזים, אנחנו קוראים לזה.

מיכל רוזין: מדי שני ורביעי אתם רואים מעבר של חברי כנסת ושרים מהצד הזה לצד השני כדי לנסות ולקבל קיזוזים מסיבות כאלה ואחרות.

מיכל רוזין: ההסכמים האלה, דרך אגב, קיימים בפרלמנטים אחרים בעולם.

מיכל רוזין: זה מקובל לחלוטין, שני חברי כנסת שהצבעתם ידועה כהפוכה, מסכימים ביניהם ביחד להיעדר יחד מהצבעה.

מיכל רוזין: זה מנגנון מאוד חשוב, שבעצם מאפשר לכנסת לתפקד.

מיכל רוזין: הרי אף אחד לא יחשוב, גם באופוזיציה, שלא חשוב לקזז את ראש הממשלה כאשר הוא נוסע להיפגש עם נשיא ארצות-הברית אובמה או למקומות אחרים בעולם.

מיכל רוזין: חשוב לנו שלא נהיה בבידוד בין-לאומי; חשוב לנו שראש הממשלה וגם השרים ייפגשו עם עמיתיהם בעולם, בהחלט.

מיכל רוזין: יש גם נסיבות טרגיות, אישיות.

מיכל רוזין: חבר כנסת יושב שבעה, או חס וחלילה חולה או מאושפז.

מיכל רוזין: או גם סיבות משמחות, אתם יודעים, היו פה חברות כנסת שילדו בזמן היותן חברות כנסת.

מיכל רוזין: על-פי החוק הן מחויבות לבוא ולהצביע, כי אין להן חופשת לידה, ועדיין, מן הראוי היה, וכך גם עשינו, לקזז אותן ולאפשר להן להיות עם תינוקן, תינוק בן יומו.

מיכל רוזין: מחייכת חברת הכנסת אלהרר בעניין.

מיכל רוזין: המנגנון הזה הוא מנגנון – – –

בצלאל סמוטריץ': נתנו לה?

מיכל רוזין: נתנו, ודאי שכן, וגם לשר וחבר הכנסת, זכרו לברכה, אורי אורבך, באופן קבוע.

מיכל רוזין: אני יכולה להגיד לך שחברי חבר הכנסת אילן גילאון קיזז אותו באופן קבוע גם בהצבעות שהיו לנו מאוד קריטיות ומאוד חשובות.

מיכל רוזין: יש פה יחסי עבודה בתוך הכנסת, יש פה אנושיות.

מיכל רוזין: המנגנון הזה הוא מנגנון נכון.

מיכל רוזין: אתם יודעים, אנחנו חיים פה, אנחנו מכירים את סדר-היום בכנסת, ועדיין יש דברים ואנחנו נאלצים להיעדר מדיונים ולפעמים אף מהצבעות.

מיכל רוזין: אבל אז מסתכל עלינו הציבור, על המליאה, והוא רואה הצבעה.

מיכל רוזין: הנה, למשל, ההצעה החשובה, שלצערי הרב נפלה בשבוע שעבר, של חברי חבר הכנסת גילאון, להשוואת קצבת הנכות לשכר המינימום, שהסתיימה בתוצאה של 45 חברי כנסת מול 46 חברי כנסת.

מיכל רוזין: מסתכל הציבור ואומר: אוקיי, הבנתי, בסדר, אני מאוכזב אולי, אבל הקואליציה הפילה את החוק.

מיכל רוזין: איפה שאר חברי הכנסת?

מיכל רוזין: לא בא להם לבוא לעבודה?

מיכל רוזין: לא בא להם לבוא למליאה? הם עכשיו במזנון, אוכלים ארוחת צהריים?

מיכל רוזין: מה קורה?

מיכל רוזין: אני חושבת שזה לא לכבודה של הכנסת שיש פה מנגנון שהוא חשוב וראוי אבל מוסתר מעיני הציבור.

מיכל רוזין: מן הראוי שהציבור יוכל לקבל את התמונה כולה.

מיכל רוזין: חלק מהתמונה כולה היא, כן, שיש שרים או חברי כנסת שנעדרים בצדק, וזה בסדר שהם נעדרים.

מיכל רוזין: דרך אגב, היה פה חבר כנסת בקדנציה הקודמת שבאופן קבוע ישב פה במליאה שעות על גבי שעות.

מיכל רוזין: הוא היה הולך אחרי כולנו הביתה קבוע.

מיכל רוזין: הנה, מהנהנת פה חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: הוא לא ויתר.

מיכל רוזין: הוא לפעמים דיבר, נאם, ישב והקשיב לכולם.

מיכל רוזין: אחרי כל נאום שלי הוא גם נתן לי סקירה מלומדת מה הוא חושב על הנאום.

מיכל רוזין: הוא באופן קבוע לא הצביע.

מיכל רוזין: כששאלתי אותו: מדוע אינך מצביע?

מיכל רוזין: הוא אמר: אני לא מצביע כי אני החלטתי שראוי לקזז את ראש הממשלה, את שר הביטחון, כל דבר בעניינו.

מיכל רוזין: זאת תשובה.

מיכל רוזין: יכול להיות שזה יספק את הבוחרים שלו ויכול להיות שלא, אבל זאת תשובה, והיא תשובה לגיטימית.

מיכל רוזין: אבל בסוף השנה, כשפורסמו ההצבעות של חברי כנסת, יצא כאילו הוא נעדר כל השנתיים מהמליאה.

מיכל רוזין: כלומר, פנו אליו ואמרו: איך זה יכול להיות?

מיכל רוזין: אתה חבר כנסת ולא היית באף הצבעה.

מיכל רוזין: אז הוא היה צריך להתחיל להסביר.

מיכל רוזין: אם יהיה שקוף לציבור שאותו אדם אכן כן השתתף בכל דיונים אבל נמנע מלהצביע – והוא גם יסביר את עצמו.

מיכל רוזין: הוא יגיד: אני לא הצבעתי מכיוון שחשבתי שנכון לקזז את שר הביטחון בעתות משבר וחירום.

מיכל רוזין: אני נותנת את זה סתם כסיבה, זאת יכולה להיות כל סיבה, או סיבות אחרות שמניתי כאן לפני כן.

מיכל רוזין: אותו ציבור שלו, דרך אגב, ישפוט אם זה ראוי בעיניו או לא ראוי בעיניו.

מיכל רוזין: לא ייתכן שמנגנון שלם פשוט מוסתר מעיני הציבור, ושוב אני אומרת: לטוב ולרע, כי גם הסיפורים הטובים לא יוצאים וגם הקיזוזים שהם ראויים להיות מצוינים לא קיימים.

מיכל רוזין: מצד שני, כן, יכולים להיות גם צדדים אפלים וחשוכים להסכמי ההצבעה ההדדיים האלה, או האי-הצבעה, בהחלט.

מיכל רוזין: אני הייתי רוצה לדעת, למשל השר כחלון, אולי יש לו קיזוז קבוע, או ראש הממשלה, או השר לשר לביטחון פנים, יש מישהו שמקזז אותו באופן קבוע.

מיכל רוזין: אני הייתי רוצה לשאול את השאלה, ויכול להיות שזה גם ראוי, מדוע: מדוע בחרת אתה – כמו שאמרתי על אותו חבר כנסת שקיזז את שר הביטחון – מדוע בחרת אתה לקזז באופן קבוע את ראש הממשלה, או באופן קבוע את השר לביטחון פנים.

מיכל רוזין: הציבור רשאי לשאול את השאלות האלה ולקבל תשובה עניינית.

מיכל רוזין: דרך אגב, יכול להיות שיש תשובה עניינית, אבל יכול להיות שנגלה גם שבשבוע הדיונים על התקציב בוועדת כספים, פתאום נגלה שבחלוקת הכספים פתאום מישהו מהאופוזיציה מקבל 150% ממה שמקבלים חבריו מהאופוזיציה, ונשאל איך זה קורה.

מיכל רוזין: כיצד זה קורה?

מיכל רוזין: נתתי את זה רק כדוגמה.

מיכל רוזין: כיצד זה קורה?

מיכל רוזין: אולי אז נשאל: רגע, אם העובדה היא שהוא קיזז את שר האוצר במשך שנה שלמה בכל ההצבעות בכנסת, ושר האוצר לא נדרש להיות פה, האם יש פה איזה תן-וקח שאינו מקובל?

מיכל רוזין: ואם הוא מקובל, אז אולי ראוי שהם יידרשו לתת תשובות מדוע דווקא כך נעשה?

מיכל רוזין: אני חושבת שבאמת אין סיבה להתנגד להצעת החוק הזאת, חוץ מהסיבה הברורה מאליה: מי שהכי נהנים מהמנגנון הזה אלה הם השרים, שלא פעם, דרך אגב, הכנסת, דיוני הכנסת, ההצבעות בכנסת נראים להם בין זניחים במקרה הטוב למיותרים במקרה הרע.

מיכל רוזין: לצערי הרב, הם לא מייחסים חשיבות – או חלקם; חלקם הם פרלמנטרים לאורך שנים ומוקירים ומעריכים את עבודת הכנסת וחשיבות עבודת הכנסת, ולכן הם נמצאים פה ומגיעים להצבעות, להשתתף, לענות על שאילתות ולענות על הצעות חוק.

מיכל רוזין: אבל רבים מהם אינם טורחים לעשות זאת.

מיכל רוזין: שולחים מדי שבוע את השר הממונה על הקשר בין הממשלה לכנסת, שהוא גם המתנגד להצעת החוק שלי, שולחים אותו לענות באופן קבוע במקום שרים, כי זה נורא נוח.

מיכל רוזין: למה הם צריכים לטרוח, לעלות, להסביר, לענות על שאלות של חברי כנסת?

מיכל רוזין: לכן אני באמת חושבת שמן הראוי שאנחנו בסך הכול נבקש שקיפות של המנגנון הזה, שוב, שהוא מנגנון שמסייע לנו בעבודת כנסת.

מיכל רוזין: אנחנו נאמר את הדברים האלה, נדווח באופן קבוע למזכירות הכנסת; מזכירות הכנסת, פעם ברבעון, תפרסם את זה באתר הכנסת.

מיכל רוזין: מי שיהיה לו חשוב, יוכל להיכנס ולשאול את נבחריו ואת נבחרי הציבור: מדוע?

מיכל רוזין: מדוע התקזזת?

מיכל רוזין: למה דווקא אתו?

מיכל רוזין: מה היו השיקולים שלך?

מיכל רוזין: ואני חושבת שנגלה דווקא דברים מאוד מעניינים, לטוב ולרע.

מיכל רוזין: אין סיבה שרק זה, רק המנגנון הזה, יהיה נעדר שקיפות ויושר והוגנות בפני הציבור.

מיכל רוזין: זה יגביר את היכולת של הציבור להסתכל עלינו – גם ככה, אתם יודעים, אמון הציבור בנו, לצערי הרב, נמוך מאוד.

מיכל רוזין: אנחנו עובדים קשה מאוד.

מיכל רוזין: מי שמכיר את עבודת הכנסת יודע שאנחנו עובדים פה שעות וימים מסביב לשעון, אבל לא ייתכן שבסופו של דבר התחושה שעוברת לציבור שיושב פה עכשיו או לציבור בבית היא שההיעדרויות האלה לא מובנות, כאילו מישהו לא בא לו לבוא, מישהו במקום הולך לבלות.

מיכל רוזין: אז זה ראוי, זה יוסיף למעמדה של הכנסת, זה יפסיק את הביזוי של מעמד הכנסת, שיש פה איזה משהו שמתנהל ולא ידוע לציבור.

מיכל רוזין: אני ממש מבקשת מכם – תתגברו על העניין האישי והקושי שמישהו יוכל לראות מה עשיתם ובאיזה הצבעות הייתם ולא הייתם.

מיכל רוזין: השקיפות הזאת היא חשובה בעיני מהרבה שקיפויות אחרות שאנחנו דורשים, או לא פחות חשובה.

מיכל רוזין: מן הראוי שנדע את זה.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: אני מבקשת את תמיכתכם בהצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': אכן נשמע משכנע.

בצלאל סמוטריץ': מזל שמי שמשיב לך בשם הממשלה הוא השר המקשר, חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': אני משוכנע שבכישרונו הרב הוא יסביר לנו את זה, הוא יסביר לנו נהדר את האידך גיסא.

בצלאל סמוטריץ': חזקה עליו שהוא ישכנע לא פחות.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, חברת הכנסת רוזין מציבה בפנינו באמת אתגר מיוחד הפעם, כי יש הצעות חוק שיכול להיות עליהן ויכוח אידיאולוגי, ויש הצעות חוק שיש עליהן ויכוח של תפיסת עולם, אבל אני באמת מתקשה הפעם להבין מאיפה מגיעה ההצעה הזו ועל איזה היגיון היא נשענת.

יריב לוין: אני חושב שמליאת הכנסת, אדוני היושב-ראש, היא אחד המקומות השקופים ביותר שיש; שידוריה – מה שנעשה בה משודר בשידור ישיר, רציף, של כל דיוני המליאה.

יריב לוין: השידור הישיר הוא גם כזה שמראים לא רק את הנואם, אלא המצלמה משוטטת סביב אולם המליאה; ההצבעות כאן הן אלקטרוניות או שמיות, כך שכולם יודעים מי הצביע, וכל אחד יודע גם עבור מה הצביע, וכמובן גם מי לא היה ומי נעדר ומי איננו כאן.

יריב לוין: ולכן, נדמה לי שהשקיפות כאן היא כל כך רבה, שלקיים עכשיו הליך ביורוקרטי ארוך ומתיש שיעסיק כאן את מזכירות הכנסת, שבו כל אחד יצטרך לרשום שמשעה עד שעה הוא התקזז עם פלוני, ואחר כך עם אלמוני, ולפתע פתאום, חבר הכנסת פריג', יבקשו לראיין אותך ברדיו, ואז אתה תבקש להתקזז בהצבעה, אבל אתה תצטרך לרוץ למזכירות כדי לרשום – רבותי, אני חושב שזה זה לא רציני.

יריב לוין: אני מציע שנעסוק כאן בדברים יותר משמעותיים, באמת, שמחייבים תיקון.

יריב לוין: בסך הכול ההסדר והמוסד הזה עובדים לא רע.

יריב לוין: אגב, אני מוכרח אבל להגיד דבר מניסיוני כיושב-ראש הקואליציה: לו יהיה הסדר כזה פעם, המפסידה הגדולה, אגב, תהיה האופוזיציה, כי הסיכוי היחיד של האופוזיציה לנצח בהצבעות הוא כשבקואליציה לא ממש ברור אם מישהו התקזז או לא התקזז ולכן לא מצליחים לגייס את כולם ולהביא אותם להצביע.

יריב לוין: לו יאומץ הפתרון המסורבל הזה, דווקא תסייעו בידי הקואליציה להימנע גם מהמקרים הספורים שלפעמים נופלת איזו אי-הבנה שהאופוזיציה יכולה לנצל אותה כדי לזכות בהצבעה, כך שכדאי גם על זה לחשוב.

יריב לוין: אבל אני באמת אומר, לגופו של עניין – מיותר, עודף ביורוקרטיה; לטעמי, אפס תועלת, שום תועלת, לא בשקיפות ולא בנושאים אחרים, ולכן אני מציע לכנסת לדחות את הצעת החוק.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, השתכנעת, לא?

בצלאל סמוטריץ': זה לטובת האופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': לא השתכנעת?

בצלאל סמוטריץ': זכות התגובה, כמובן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

מיכל רוזין: הצלחת לשכנע אותי הפוך, השר.

מיכל רוזין: הצלחת לשכנע אותי הפוך, הרי לא יכול להיות – אתה יודע, גם איך העברת את המטוטלת לאופוזיציה, עם כל הכבוד.

מיכל רוזין: מי שצריך את הקיזוזים – ודיברתי, חבל, היית פשוט עסוק בשיחה בזמן שדיברתי ולא הקשבת לטיעונים שלי – אני מוכנה גם הלילה לערוך צילום כזה כדי – אני אשמח שתקשיב לי – שאמצעי התקשורת יראו את הגל הזה שמגיע מהצד הזה של המפה לצד הזה לבקש את הקיזוזים.

מיכל רוזין: אז בוא – האופוזיציה היא לא זאת שצריכה קיזוזים.

מיכל רוזין: כל האופוזיציה יכולה עכשיו ללכת הביתה בלי להתקזז, ועדיין כולכם תצטרכו להישאר פה עד 02:00.

מיכל רוזין: מי שמביא לנו את ההצבעות עד 02:00, ואחר כך אתם מתחננים ללכת, זו הממשלה, אלה אתם.

מיכל רוזין: מבחינתי, אתם צריכים להגיע לכאן לשלושה ימי עבודה – תגיעו גם ביום שלישי, תעבדו פה גם ביום שלישי, שיהיו הצבעות מ-16:00 ביום שלישי עד שעה סבירה, ואז לא צריך להחזיק פה אנשים שהם הורים לילדים קטנים עד 02:00.

מיכל רוזין: אין שום סיבה כזאת.

מיכל רוזין: כל התהליך הזה הוא תהליך לא שקוף, והרבה פעמים הוא מסתיר חוסר יושר.

מיכל רוזין: אני דווקא ניסיתי לתת גם את הצדדים היפים של ההסכמים האלה, כי יש צדדים יפים, ואתה מכיר אותם.

מיכל רוזין: אבל למה להסתיר גם את הצדדים הלא-יפים?

מיכל רוזין: כל העניין הזה שזה מיטיב עם האופוזיציה, וגם חלק מהאופוזיציה שהחליטו לא להצביע – אני מבקשת מכם, תעמדו על העניין הזה.

מיכל רוזין: יש פה עניין של שקיפות.

מיכל רוזין: לא אמרנו שיש לבטל את מנגנון הקיזוזים, דיברנו על לשקף אותו.

מיכל רוזין: זה בסדר גמור שהוא יהיה שקוף, זה בסדר גמור לקזז – אתם יודעים מה?

מיכל רוזין: זה אפילו יראה את הפנים היפות של הכנסת החוצה.

מיכל רוזין: תמיד חושבים שאנחנו רק צועקים האחד על השני, רק רבים, ויש פה הרבה מאוד חברויות, וטוב שכך, בין ימין לבין שמאל, ויחסים הדדיים יפים וטובים.

מיכל רוזין: מן הראוי לשקף את זה לציבור.

מיכל רוזין: למה אנחנו משקפים רק את המחלוקת ואת הריב והמדון?

מיכל רוזין: בואו נשקף גם את זה שאנחנו יודעים להתווכח אידיאולוגית, אבל אנחנו יודעים להיות גם בני-אדם ולקזז האחד את השני, כאשר צריך, ברמה האישית.

מיכל רוזין: אני חושבת שהציבור יעריך את זה ויאהב את זה אפילו, ולא יבקר את זה; ההפך.

מיכל רוזין: אני חושבת שמי שחושש לחשוף – קודם כול זה הממשלה, אבל מי שחושש לחשוף, יש לו סיבה לחשש.

מיכל רוזין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גם לבקשת הממשלה וגם מאחר שהוגשו לנו כאן 20 חתימות מן האופוזיציה, אנחנו נקיים הצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד אלי בן-דהן – נגד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – נגד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – נגד חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה בשמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח יוסף ג'בארין – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד יצחק וקנין – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת יואל רזבוזוב – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שטרם הצביע ומעוניין?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) טלב אבו עראר – בעד

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה תמה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור בבקשה את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 48 מתנגדים, 37 תומכים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1083/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק זכויות החולה (תיקון – הזכות למינוי מתורגמן רפואי), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': תשובה והצבעה יהיו במועד אחר, אבל חבר הכנסת גטאס יוכל להציג את ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי הכנסת, לפני שאני מתחיל להציג את הצעת החוק, שלצערי הרב זו פעם שנייה שאני מביא אותה לכאן אחרי שנדחתה שוב ושוב על-ידי ועדת השרים, אני רוצה לנגוע בשתי נקודות.

באסל גטאס: אחת שקרתה אתמול בעיר תמרה, ואני במקרה עברתי שם ונקראתי על-ידי התושבים.

באסל גטאס: פשוט זוועה שבשנת 2015 דחפורים, D9, נכנסים לתוך העיר, לשכונת מגורים בלב העיר – בלב העיר – ומתחילים להרוס בית שלם וזורקים משפחה לרחוב.

באסל גטאס: אני העליתי את זה יום לפני כן כאן, מעל הדוכן הזה, אבל אף אחד לא דמיין לעצמו שנתנו להם ארכה עד יום חמישי, יענו עד מחר, ועשו מארב, והביאו את כל הכוחות.

באסל גטאס: זה היה כמו כיבוש.

באסל גטאס: ב-1948 לא היה כיבוש כזה של עיר בת 32,000 תושבים.

באסל גטאס: תפסו אותם מכל הכיוונים, חסמו את כל הכניסות, את כל הצמתים, בשביל להרוס בית.

באסל גטאס: בית – נגיד שנבנה על אדמת המדינה, ככה טוענת המדינה; זה מגרש מתוך חלקה ענקית, גרים מסביב לבית כל האחים, בני-הדודים.

באסל גטאס: וכולם עם היתר, אבל החלקה הזו ספציפית, אומרת המדינה: זה החלק שלנו.

באסל גטאס: המגרש הזה הוא חלק של המדינה בחלקה הגדולה.

באסל גטאס: האיש ניסה משנת 2005 לשדל.

באסל גטאס: התחנן: בואו תנו לי אותו, אני רוצה לשלם עבורו.

באסל גטאס: מקסימום, מה רשות מינהל מקרקעי ישראל יכולה לעשות?

באסל גטאס: לשווק אותו.

באסל גטאס: למכור אותו.

באסל גטאס: אז תמכרו לאיש הזה.

באסל גטאס: מה הבעיה?

באסל גטאס: מה הביג-דיל?

באסל גטאס: לטפל עדיין, עדיין, באוכלוסייה הערבית כאויבים, כגוזלים, כפולשים בתוך היישובים שלהם?

באסל גטאס: עד איפה נגיע?

באסל גטאס: לאיפה אתם דוחפים אותנו?

באסל גטאס: כבוד השרים, לאיפה אתם דוחפים אותנו?

באסל גטאס: להכריז על מרי אזרחי?

באסל גטאס: תגידו שאנחנו מסיתים?

באסל גטאס: איזו הסתה?

באסל גטאס: מי דורש הסתה כשהילדים רואים במו-עיניהם דחפורים ו-9D הורסים משפחה ובית של משפחה?

באסל גטאס: זה מכונת ההסתה הכי גדולה שאפשר להשתמש בה.

באסל גטאס: לא זקוקים יותר להסתה של חברי כנסת ערבים.

באסל גטאס: אני אומר לכם, לכובשים בהיסטוריה הייתה מידת רחמים יותר גדולה מאשר יש לכם.

באסל גטאס: ואתם העם שסבל ועד עכשיו משתמש בסבל שלו להצדיק את מעשיו.

באסל גטאס: פשוט בושה וחרפה.

באסל גטאס: ואתם צריכים להתבייש שאתם יושבים בממשלה שעושה ומבצעת דברים כאלה.

באסל גטאס: הצעת החוק שלי, אני חשבתי לתומי שהיא תתקבל באהבה ובאהדה גדולה.

באסל גטאס: חתמו עליה חברי כנסת גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה כבר בכנסת שעברה.

באסל גטאס: היא מדברת על תיקון חוק זכויות החולה כך שתעוגן בחוק זכויות החולה זכותו להבין במוסד הרפואי בשפתו, בשפת האם שלו, את מה שיש לו.

באסל גטאס: ומה לעשות, יש במדינה קבוצות אוכלוסייה שהעברית היא לא שפת האם שלהן.

באסל גטאס: עדיין.

באסל גטאס: וכשמגיעים לבית-החולים ערבים, במיוחד זקנים וזקנות, אפילו מהדור השני שמכיר עברית, יודע עברית, אבל לא יודע אותה ברמה כזו שתאפשר לו להבין כל מילה או לתקשר עם הרופאים או עם הצוות הרפואי.

באסל גטאס: והוא נדרש גם לפעמים לחתום על מסמכים רפואיים, לא רק להבין.

באסל גטאס: וזה לא ניתן לו.

באסל גטאס: פשוט לא ניתן לו.

באסל גטאס: ומה עושים?

באסל גטאס: איך פותרים את הבעיה, אתם חושבים?

באסל גטאס: בטוח הייתם בחדרי מיון כשהיו זקנים וזקנות ערבים, רוסים, אתיופים, שפשוט הצוות הרפואי התקשה לתקשר אתם.

באסל גטאס: ואז, או שיש בן משפחה או מלוֶה או מלוָה שנדרשים ומבקשים מהם להסביר לחולה או לקבל ממנו מידע.

באסל גטאס: אני הייתי כמה פעמים, התנדבתי.

באסל גטאס: מי שעובר בפרוזדור ויוכל להסביר, במיוחד – אני בערבית, אבל אני בטוח שזה קורה גם בשפות אחרות.

באסל גטאס: מי שעובר בפרוזדור, משתמשים בשירותיו.

באסל גטאס: זה פשוט לא ייאמן.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, סעיפים 10 ו-13 לחוק זכויות החולה – זוהי הפרה של הסעיפים האלה, שעוסקים בשמירה על כבודו ופרטיותו של המטופל, של החולה, ובחובה שתהיה הסכמה מדעת לטיפול הרפואי תוך הבנה של המטופל בנוגע לכל הסוגיות הרפואיות הקשורות אליו.

באסל גטאס: כלומר, החוק הקיים כבר שומר על כבודו ופרטיותו של החולה ועל זכותו לדעת ולהבין את מה שהוא עומד לקבל או לטפל, כל דרך טיפול שמציעים לו.

באסל גטאס: ולכן ראוי לעגן בחוק זכויות החולה גם את הזכות הבסיסית הזו, להבין בשפת האם שלו את מה שעובר עליו או את מה שמוצע לו כטיפול.

באסל גטאס: אני מדבר על מוסדות הרפואה הגדולים במיוחד.

באסל גטאס: כשהייתה הגברת יעל גרמן שרת הבריאות בזמנה, אנחנו באנו אחרי שהצעת החוק נדחתה במליאה.

באסל גטאס: ישבנו עם המנכ"ל הקודם של המשרד, ואחר כך עם המנכ"ל שהתמנה אחרי פרופסור גמזו, דיברנו וצמצמנו, ושיניתי את החוק כך שיתאים לראייה של הדרג המקצועי במשרד אז.

באסל גטאס: ולמרות זאת, ועדת השרים דחתה אותו.

באסל גטאס: אני באתי בדברים עם משרד הבריאות לפני שזה הוצג בפני ועדת השרים והבנתי.

באסל גטאס: אני רוצה לציין שמה שאני מציע מקובל על משרד הבריאות מבחינה קונספטואלית.

באסל גטאס: כלומר, משרד הבריאות, המנכ"ל – יש חוזר מנכ"ל שמדבר על הנגשה תרבותית ושפתית של השירותים לחולים.

יעל גרמן: – – – חייב להיות אדם דובר רוסית וערבית שצריך לעמוד לרשות החולים שלא מדברים עברית.

יעל גרמן: כמעט בכל בתי-החולים.

באסל גטאס: זה בחוזר?

באסל גטאס: זה לא מיושם.

באסל גטאס: זה לא מיושם, אני אומר לך.

באסל גטאס: מה עשה משרד הבריאות?

באסל גטאס: אני לא יודע אם זה התחיל בזמנך, גברתי – הקימו מוקד.

באסל גטאס: מוקד טלפוני שמשתמשים בו.

באסל גטאס: אני אומר לך, זה צעד בכיוון הנכון.

באסל גטאס: אני התרשמתי מאוד שהיום, אם חולה מגיע למיון, רופא לא יכול לתקשר אתו, הוא ישר מהפלאפון שלו יכול.

באסל גטאס: קודם לא היה מהפלאפון, עכשיו שיפרו את זה.

באסל גטאס: הרופא, מהפלאפון שלו מתקשר למוקד.

באסל גטאס: המוקד עושה שיחת ועידה עם טלפון שנותנים לחולה, ואז הוא יושב מולו וכאילו יש מי שמתרגם דרך הטלפון.

באסל גטאס: אבל עובדה שעד עכשיו מקבלים משהו בסדר גודל של 1,800 בחודש.

באסל גטאס: זה נראה לי פתרון חלקי מאוד טוב.

באסל גטאס: יותר טוב מכלום, אבל זה לא הפתרון.

באסל גטאס: אני חושב שהיום, במוסד רפואי כמו רמב"ם – דווקא ברמב"ם, אמרה לי הגברת שמטפלת במוקד הזה, דווקא ברמב"ם יש את אחוז הפניות הגדול ביותר.

באסל גטאס: אבל אנחנו יודעים – אני אומר לך, אדוני השר, זה לא יעלה יותר ממה שעולה המוקד הטלפוני היום.

באסל גטאס: המוקד הטלפוני היום עולה כמה מיליוני שקלים בשנה.

באסל גטאס: הבנתי שמשרד הבריאות מגייס, או מחייב את קופות-החולים בחלק מהתשלומים, וזה פתרון בכיוון הנכון.

באסל גטאס: אני ממש מצדיע לכם ואומר לכם: כל הכבוד שהתחלתם בכיוון הזה, אבל זה לא מספיק.

באסל גטאס: שירותי תרגום בתוך בית-החולים – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, עשר דקות זה הרבה זמן.

באסל גטאס: – – על-ידי הצוות לא מחייבים אפילו תקציבים נוספים, רק ארגון ורצון טוב, מה עוד שמדובר כאן בחוק זכויות החולה; רק להגיד שזו זכותו של החולה לקבל – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה, הדברים הוסברו.

באסל גטאס: – – על הפרקטיקה והיישום אתם תדברו אחר כך.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, תודה רבה, הדברים הובהרו.

בצלאל סמוטריץ': כאמור, תשובה והצבעה במועד אחר.

בצלאל סמוטריץ': סביר להניח שהזמן הזה ינוצל כדי לנסות להגיע להבנות.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להודעה מפי מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת הסטטיסטיקה (מס' 4), התשע"ו–2015; הצעת חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים (תיקון מס' 25), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: דין-וחשבון על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים לשנת 2014 – דוח מס' 22, חלק א'; דין-וחשבון על הוצאות השכר של הגופים הציבוריים ומשרדי הממשלה לעובדי קבלן כוח-אדם לשנת 2014 – דוח מס' 6.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה למזכירת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2006/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכאות לגמלה למי שמצוי בהכשרה מקצועית), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת מאיר כהן וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': יציג את הצעת החוק חבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשותך, אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי כנסת נכבדים, הצעת החוק מהווה תקווה למקבלי הבטחת הכנסה והשלמת הכנסה.

מאיר כהן: אני מבקש מחברי הכנסת, היות שאני שומע אתכם מדברים המון על עוני והתמודדות עם העוני, אנא מכם הקשיבו להצעה הזאת.

מאיר כהן: האנשים האלה יוכלו לרכוש מקצוע מבלי שגמלתם תישלל.

מאיר כהן: הצעת החוק מבקשת לשנות באופן משמעותי את תנאי הזכאות והמימוש של רכישת מקצוע במסגרת ההכשרות המקצועיות.

מאיר כהן: השינוי שאני מציע, אדוני השר, שעבר עוד בתקופתי את מועצת הביטוח הלאומי, מאריך את משך הזכאות להכשרה מקצועית משנה לשנתיים, ובלבד שההכשרה לא תעבור על 1,700 שעות הכשרה.

מאיר כהן: מטרת החוק הזה ברורה: לתת הזדמנות ולפתוח אופק תעסוקתי משמעותי לאנשים המקבלים הבטחת הכנסה והשלמת הכנסה, והם בגילי העבודה.

מאיר כהן: אני מנסה להסביר מה היה עד עכשיו: עד עכשיו היה מסלול ההכשרות המקצועיות מסלול מעוות ומוגבל בשני מישורים: האחד – שימו לב לעיוות הזה – מובטל שרצה לצאת להכשרה מקצועית, אדוני היושב-ראש, תקשיב – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מקשיב קשב רב.

מאיר כהן: – – – מובטל שרצה לצאת להכשרה מקצועית רשאי היה לבחור רק קורסים שאושרו על-ידי משרד הכלכלה.

מאיר כהן: לדוגמה, להיות שוליה של מסגר, להיות שוליה של חשמלאי, מעצבת או עיצוב ציפורניים, רשימה מאוד מאוד מצומצמת.

מאיר כהן: יתרה מכך, מעבר להיצע המוגבל, מי שרצה לצאת להכשרה מקצועית חויב לקחת את הקורסים רק בשעות הבוקר, במשך חמישה ימים, ולא יותר משנה אחת.

מאיר כהן: אם אדם חס וחלילה בחר להשתלם, לקחת את ההכשרה המקצועית שהיא חודש אחד מעבר ל-12 החודשים, שללו לו את הבטחת ההכנסה באופן מייידי לכל חודשי ההכשרה.

מאיר כהן: נוצר מצב אבסורדי ומעוות שאנשים שעבדו בחלקיות משרה – תשמעו איזה חלם – אנשים שעבדו בחלקיות משרה חויבו לעזוב את עבודתם ולהצטרף למעגל המובטלים ורק אז לזכות בהכשרה מקצועית.

מאיר כהן: מעוות ולא הגיוני.

מאיר כהן: החוק הזה בא לאפשר לנשים וגברים לרכוש הכשרות שמשך תקופתן הוא עד שנתיים ולא רק שנה אחת, וזאת מבלי שהקצבה שלהם תישלל.

מאיר כהן: זה מאפשר גם – וזה הדבר החשוב – לעובדים בחלקיות משרה לצאת להכשרה מקצועית ולהמשיך בעבודתם.

מאיר כהן: הם לא יצטרכו לבוא כל שבוע ולהירשם כמובטלים בשירות התעסוקה.

מאיר כהן: אני חוזר ומדגיש, כדי שלא נחשוב שהתיקון הזה עולה הרבה כסף, הוא עולה מעט.

מאיר כהן: אני חוזר ומדגיש שאומנם אנחנו מאריכים לשנתיים, אבל עדיין זה יהיה במסגרת של 1,700 שעות.

מאיר כהן: למשל, יהיה אפשר ללכת ולקבל הכשרה בהדרכת נוער ולקבל הכשרה של מטפלים סיעודיים, שזה מעבר לעשרה חודשים ומעבר לשנה.

מאיר כהן: חברי הכנסת, חברי, מדובר בתיקון עניין הזועק לשמים.

מאיר כהן: אני יודע שהביטוח הלאומי מכיר בעובדה הזאת, ועל כן אני מבקש מכם לתמוך בחוק החשוב הזה.

מאיר כהן: זה בדיוק המקרה הקלאסי של הענקת חכה ולא דגים, לסייע לאנשים שנמצאים בעומק האבטלה לרכוש מקצוע שיעניק להם אופק ממשי.

מאיר כהן: לא מדובר בפריצה תקציבית, לא מדובר במיליונים, מדובר בגישה אחרת.

מאיר כהן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היה שר הרווחה קודם, לא?

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה שר הרווחה והשירותים החברתיים חבר הכנסת חיים כץ.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי מאיר כהן, אמר היושב-ראש שאתה היית שר הרווחה וגם אתה מבין שהאכסניה של מה שאתה מבקש היא לא בחקיקה אלא בתיקון תקנות.

חיים כץ: מועצת הביטוח הלאומי מתכנסת בעוד שבוע או עשרה ימים, הדבר יאושר ואני אחתום על התקנות, ולא צריך חקיקה.

חיים כץ: אני מבקש ממך למחוק את החוק, למשוך את החוק.

קריאה: – – –

חיים כץ: מאה אחוז, תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אני מבקש – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת כהן, האם אתה רוצה למשוך את החוק או להפוך את זה להצעה לסדר-היום, אף שחבל שהוא יידחה, כדאי להשאיר אותו – – –

מאיר כהן: חיימק'ה, א.

מאיר כהן: אני מאמין לך, עד עכשיו לא אכזבת אותי, ואם זה יהפוך לתקנות, אני אברך אותך.

חיים כץ: – – –

מאיר כהן: תראה, היות שזה עבר וחיכינו וחיכינו ושום דבר לא קרה, אם זה יהפוך לתקנה – אני מברך אותך, אני רק מבקש לקצוב את זה בזמן.

מאיר כהן: נניח שתהיה הצבעה בעוד חודש.

מאיר כהן: אדוני מוכן?

חיים כץ: לא, בעוד שלושה חודשים.

מאיר כהן: לא, לא שלושה חודשים.

מאיר כהן: תפסיק.

חיים כץ: אני לא מסכים לחודש.

מאיר כהן: חיימק'ה, אני אעזור לך.

מאיר כהן: אני אלך למועצת הביטוח הלאומי, אני אבקש חודשיים.

חיים כץ: המועצה תאשר את זה, אבל תקנות משרד המשפטים יכולות למשוך.

מאיר כהן: חודשיים.

מאיר כהן: חיימק'ה, חודשיים.

חיים כץ: תקשיב, זה לא שוק.

חיים כץ: אני רוצה – – –

מאיר כהן: שלושה חודשיים – זה כבר ילך לפעם הבאה.

חיים כץ: זה לא ילך.

חיים כץ: אני רוצה לעשות את זה, וזה בעשייה.

חיים כץ: זה ישנו.

מאיר כהן: אני מבקש הצבעה בעוד – מתי נגמר המושב?

קריאה: אפריל.

חיים כץ: מצוין.

מאיר כהן: מרס.

חיים כץ: זה יעבור עד אפריל.

מאיר כהן: אוקיי, בסדר, מרס.

מאיר כהן: זה יהיה בחודש האחרון של המושב.

בצלאל סמוטריץ': בהסכמת שר הרווחה והשירותים החברתיים – – –

מאיר כהן: תודה רבה, חיים.

בצלאל סמוטריץ': בהסכמת המציע ושר הרווחה והשירותים החברתיים, ההצעה תחזור לכאן למליאה להצבעה, במידה שיידרש, בחודש האחרון של המושב הנוכחי.

חיים כץ: – – – היא תתייתר – – – יבואו תקנות, יצביעו בוועדה, היא תתייתר.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אני רק אסכם את ההסכמות.

חיים כץ: היה ולא, היא תחזור להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, ככל שהמציע יחפוץ בכך, ההצעה תחזור להצבעה בחודש האחרון של הכנס הנוכחי.

בצלאל סמוטריץ': קצר ויעיל.

בצלאל סמוטריץ': אני מודה לכם.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/2003/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגבלות על קבלת מידע מדורש עבודה באמצעות קורות חיים), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת יואל רזבוזוב וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רזבוזוב יציג את הצעת החוק.

בצלאל סמוטריץ': עשר דקות לרשות אדוני, בבקשה.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת החוק שוויון ההזדמנויות בעבודה (תיקון – הגבלות על קבלת מידע מדורש עבודה באמצעות קורות חיים), התשע"ה–2015.

יואל רזבוזוב: חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה הוא חוק האוסר אפליה בין עובדים או בין דורשי עבודה, במטרה להבטיח שוויון הזדמנויות לכל המועמדים.

יואל רזבוזוב: יחד עם זאת, בפועל יש מחפשי עבודה שנתקלים בחסמים שמונעים מהם להתקבל רק בגלל מוצאם ומגדרם.

יואל רזבוזוב: הם בכלל לא מקבלים תשובות מהמעסיקים שקיבלו את קורות החיים שלהם, לצער כולם.

יואל רזבוזוב: הנתונים מראים ששוויון הזדמנויות כלל לא בא לידי ביטוי בישראל.

יואל רזבוזוב: האזרחים במדינה מרגישים שישראל לא מאפשרת שוויון הזדמנויות בקבלה לעבודה.

יואל רזבוזוב: מסקר של מינהל מחקר וכלכלה במשרד הכלכלה עולה כי כל אדם חמישי מקרב יוצאי עדות המזרח חש שהוא מופלה על רקע מוצאו.

יואל רזבוזוב: כמוהם גם אוכלוסיית הנשים וציבור העולים לישראל ממדינות ברית-המועצות לשעבר ומאתיופיה.

יואל רזבוזוב: מחקרים מהזמן האחרון מעידים על העדפה ברורה למועמדים גברים ממוצא אשכנזי.

יואל רזבוזוב: הם מקבלים תגובות מהמעסיקים לקורות החיים שלהם שהם שולחים, בניגוד לשאר המועמדים שלעתים כלל לא מקבלים תגובה על קורות החיים ששלחו, רק בגלל שמם, שמעיד על מוצאם או מגדרם.

יואל רזבוזוב: כך קרה גם למתמחה בלשכה שלי, חן אבודרהם שמו.

יואל רזבוזוב: הבחור מבריק, מוכשר, סטודנט שנה שלישית למשפטים באוניברסיטה העברית, שירת בצה"ל כמפקד ביחידה קרבית.

יואל רזבוזוב: הוא שלח קורות חיים ל-25 משרדי ממשלה ומשרדים ציבוריים, אבל אף אחד לא טרח אפילו להשיב לו.

יואל רזבוזוב: כנראה הסיבה לכך היא רק שם המשפחה שלו, כי הבחור באמת מוכשר.

יואל רזבוזוב: הוא פנה אלי, סיפר לי על הקושי שלו למצוא עבודה והראה לי את הנתונים העגומים שנמצאים במחקרים.

יואל רזבוזוב: כמי שבעצמו מגיע ממגזר מופלה, וכיושב-ראש ועדת העלייה והקליטה בכנסת הקודמת – קיבלתי המון פניות בנושא – הבנתי ללבו, ויחד התחלנו לגבש את הצעת החוק.

יואל רזבוזוב: באחד המפגשים שלנו הוא אמר לי שהוא לא רוצה להחליף את שם המשפחה שלו רק בשביל להתקבל לעבודה.

יואל רזבוזוב: זו הזהות שלו, זו משפחתו, זו המסורת שלו, ואין שום עבודה בעולם שבשבילה הוא יוותר עליו.

יואל רזבוזוב: מי בכלל יכול להעלות על הדעת שבמדינת ישראל ב-2015, עוד מעט 2016, אנשים יצטרכו ללכת למשרד הפנים ולהחליף את השם בשביל להתקבל לעבודה ושיתייחסו אליהם כשווים?

יואל רזבוזוב: ישראלים רבים שינו ועברתו את שם המשפחה שלהם, אבל יש מקומות במגזר הציבורי שבלי בושה מבקשים בקורות החיים לדעת מה היה שם המשפחה הקודם.

יואל רזבוזוב: הצעת החוק נועדה להקל על אכיפת הנורמות של איסור אפליה שקבועות בסעיף 2(א) לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה.

יואל רזבוזוב: בהצעה הזו מוצע כי גופים ציבוריים, לרבות גופים בעלי אופי דו-מהותי, יזהו את המועמדים לפי מספר זהות בלבד.

יואל רזבוזוב: ינחו את המועמדים שלא לציין בטפסים או בקורות החיים שם או מגדר ולנסח את קורות החיים באופן שאינו חושף פרטים אלו.

יואל רזבוזוב: כך מועמדים יזומנו לראיונות עבודה על סמך כישוריהם האישיים, ובכך תיפסק התופעה הפסולה של זריקת קורות חיים לפח רק מפני ששם המועמד או המועמדת לעבודה לא מתאים.

יואל רזבוזוב: בזכות הצעת חוק זו לא יתאפשר למעסיקים לסנן מועמדים בשלב מוקדם בהתבסס על דעות קדומות.

יואל רזבוזוב: חברים יקרים, על הצעת החוק הזאת חתומים חברים מכל הסיעות בבית הזה ומכל המגזרים.

יואל רזבוזוב: בתמימותי חשבתי שדווקא הממשלה הנוכחית תראה קונסנזוס, ובאמת זאת ההרגשה שנתנו לי.

יואל רזבוזוב: חשבתי שממשלה שבה שר האוצר שלה טוען שהוא שר חברתי; שר הפריפריה החברתית טוען שהוא דואג לשקופים; לשר הכלכלה שלה, שגר בבית עם רטיבות בקירות ושברים בארונות יהיה עניין לדאוג למגזרים המוחלשים.

יואל רזבוזוב: אבל ביום הראשון האחרון התברר לי שטעיתי.

יואל רזבוזוב: חברי ועדת השרים קבעו כי לא באמת חשוב – – –

בצלאל סמוטריץ': – – –

יואל רזבוזוב: לא, כל עדה.

יואל רזבוזוב: זה שוויון.

יואל רזבוזוב: אבל אלה, בסופו של דבר, שחלשים, אין להם הקשרים המתאימים שיבואו ויכניסו אותם בדרך הזו לעבודה במגזר הציבורי.

יואל רזבוזוב: יש אנשים שאין להם שום קשרים, ויש להם שם משפחה שמקשה עליהם, וקורות החיים שלהם הולכים לפח.

יואל רזבוזוב: אז ברור שהצעת החוק הזו לא תמנע גזענות, אבל היא בטוח תקשה עליה להיות בוטה כל כך.

יואל רזבוזוב: אומנם מעסיק גזען יוכל לפסול מועמדים בכל שלב, אבל לפחות הוא ייתן להם הזדמנות ראשונה לבוא ולהציג, ויסתכל אך ורק על הכישורים שלהם ולא על השם שלהם.

יואל רזבוזוב: כנסת יקרה, כולכם פה נבחרי ציבור, כולכם מייצגים מישהו שנפגע מאפליה ומגזענות.

יואל רזבוזוב: אני קורא לכם ומבקש לתמוך בהצעה החשובה הזו.

יואל רזבוזוב: זו לא הצעה שדורשת תקצוב, זו לא הצעה שתיתן הון פוליטי רק למפלגה אחת.

יואל רזבוזוב: זו הצעה חברתית אמיתית, ואתם אמרתם שאתם ממשלה חברתית שתשים סוף לתופעות המכוערות של אפליה וגזענות.

יואל רזבוזוב: אני מבקש מכם להצביע על-פי אמונתכם, ורוב חברי הכנסת מהקואליציה חתומים על החוק הזה.

יואל רזבוזוב: תצביעו בעד, חברים, זאת הצעת חוק חברתית.

יואל רזבוזוב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת רזבוזוב.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה, בשם שר הכלכלה, השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, אדוני השר.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק של חברי חבר הכנסת רזבוזוב היא בהחלט שובת לב ובאה ממקום של בעיה שקיימת, אם כי קשה להצביע על היקפה.

יריב לוין: אבל אני בהחלט מוכן לקבל את ההנחה שיש מקרים שבהם מתקיימת אפליה, גם מחמת מגדר וגם מבחינת מוצא.

יריב לוין: אני חושב, אגב, שהבעיה הכי קשה של אפליה היא דווקא בכיוונים אחרים, למשל של אנשים שבאים מן המגזר החרדי ואינם מתקבלים לעבודה בשל כך, וכן הלאה.

יריב לוין: ולכן אני מטיל ספק גדול אם אפשר בדרך כזאת באמת להביא לפתרון, והסיבות הן רבות.

יריב לוין: קודם כול, זה הרי ברור שכאשר אדם כותב את קורות החיים שלו, ומאחר שהעברית היא שפה שבה יש הבחנה בין זכר לבין נקבה, לפחות בצד המגדרי, החשש שקורות החיים יגלו את מינו של מבקש העבודה הוא חשש כמעט ודאי.

יריב לוין: התוצאה, כמובן, תהיה פסילה של הרבה מאוד מועמדים ראויים וטובים, שבתום לב יגישו את קורות החיים שלהם ובדרך הזאת ייפסלו, או לחלופין פתיחת פתח שבו בדיעבד, אחרי שההליך הסתיים ונבחר עובד, יבוא מאן דהוא ויגיד שההליך כולו היה פסול בגלל פגם מן הסוג הזה, שאפילו היה נסתר מן העין ואפילו אנשים שעסקו בכך לא גילו את העניין מראש.

יריב לוין: שנית, ברור לחלוטין שחלק מרכזי בתהליך הקבלה לעבודה הוא ראיונות העבודה.

יריב לוין: ולו נכונה ההנחה שבמקום כזה או אחר מפלים אנשים מחמת המגדר או מחמת מוצאם וכן הלאה, הרי ברור שהדבר הזה יצוף מייד בראיון העבודה, כאשר האדם מוזמן.

יריב לוין: ואז נימצא באיזו מציאות של זרימה של תהליך שבו בסוף ניתקל באותה בעיה מבלי שנתנו לה למעשה פתרון, ומצד שני ניצור מכשלות בתחילת התהליך שיכולות לפגוע במועמדים אחרים.

יריב לוין: אני חושב שהדרך להתמודד עם התופעה הזאת היא לא באמצעות חקיקה מן הסוג הזה.

יריב לוין: היא תהליך ארוך של חינוך, היא תהליך שבו יש השקעה ויש עידוד ויש גם חקיקה שנותנת העדפות בנסיבות כאלה ואחרות לאותם מגזרים שפחות מצליחים להשתלב בתעסוקה.

יריב לוין: זה לא סוד שהממשלה פועלת בעניין הזה באופן אינטנסיבי, באופן ארוך-שנים; נותנת שורה ארוכה של כלים, כולל הכשרות מקצועיות בתחומים השונים.

יריב לוין: ולכן נדמה לי שהעמקת הפעילות בכיוון הזה היא זו שמביאה גם לשיפור שאנחנו בהחלט מרגישים היום וגם תעלים את התופעות האלה באופן מוחלט; תעשה את זה יותר טוב מהצעת החוק הזו, שהיא קשה מאוד ליישום, תכשיל הרבה מאוד מועמדים והרבה מאוד מעסיקים, ובסופו של דבר כאשר נגיע לשלב הראיונות גם לא תצליח להשיג את המטרה הראויה בהחלט שלשמה היא הוצעה.

יריב לוין: ולכן הממשלה מתנגדת להצעת החוק ומבקשת מהכנסת לדחות אותה.

יריב לוין: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רזבוזוב, מעוניין להשיב?

בצלאל סמוטריץ': איננו מעוניין.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעבור להצבעה, ולבקשת הממשלה אנחנו בהצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי מזכירת הכנסת תקרא בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – נגד זאב בנימין בגין – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד משה יעלון – נגד איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – בעד ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד חמד עמאר – בעד רועי פולקמן – אינו נוכח עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – נגד יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בסיבוב השני של חברי הכנסת שלא הצביעו עד כה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד רוברט אילטוב – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – נגד זאב בנימין בגין – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – בעד איתן ברושי – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד משה כחלון – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רועי פולקמן – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, האם יש מישהו שנוכח באולם וטרם הצביע?

קריאות: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מנואל טרכטנברג – בעד אריה מכלוף דרעי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד

בצלאל סמוטריץ': עוד מישהו נוכח באולם ולא הצביע?

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה הסתיימה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תמנה את הקולות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 44 מתנגדים, 41 תומכים.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': [הצעת חוק פ/1991/20; נספחות.

בצלאל סמוטריץ': ]

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – תשלום מזונות לבגיר עם מוגבלות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר וקבוצת חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תציג את הצעת החוק חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: אדוני סגן יושב-ראש הכנסת, תודה רבה, רבותי השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, במדינת ישראל חיים היום עשרות-אלפי – אם לא למעלה מזה, מאות-אלפי – ילדים עם מוגבלות מתחת לגיל 18.

קארין אלהרר: חלקם – אדוני היושב-ראש, אם אפשר טיפה – – –

בצלאל סמוטריץ': כן, אכן.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, יש כאן יותר מדי רעש.

בצלאל סמוטריץ': המרפסות בצדדים.

בצלאל סמוטריץ': המרפסת מימין, של המחנה הציוני.

קארין אלהרר: השר חיים כץ.

קארין אלהרר: השר חיים כץ – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב, אנחנו רוצים קצת שקט, ברשותכם – –

קארין אלהרר: – – זו הצעה מעניינת, תשמע.

קארין אלהרר: אולי תשתכנע.

בצלאל סמוטריץ': – – שחברת הכנסת אלהרר תוכל להסביר את הצעת החוק שלה.

חיים כץ: את מכירה – – – את מכירה את הכללים, גם אם אני תומך בך ויש החלטת קואליציה, אז אנחנו מצביעים – – –

קארין אלהרר: לא, אבל אולי הנאום המרשים שלי ישכנע אותך.

חיים כץ: רק במבט ובחיוך את משכנעת אותי, אפילו – – –

קארין אלהרר: לא, אבל אולי גם זה ישכנע אותך – –

בצלאל סמוטריץ': השר כץ, אל תספר לכולם שהכול פה – – –

קארין אלהרר: – – לחזור לממשלה – – –

בצלאל סמוטריץ': היא משכנעת, אנחנו אולי נשתכנע.

קארין אלהרר: – – – לחזור לממשלה ולעשות דיון מחדש בעניין הזה.

קארין אלהרר: אז אני אומר, חלק לא מבוטל מאותם ילדים עם מוגבלות הם ילדים להורים גרושים.

קארין אלהרר: כולנו יודעים שיש אחוז גירושים מאוד מאוד גבוה במשפחות שבהן יש ילדים עם מוגבלות, וכאן מתעוררת בעיה חדשה ונוספת.

קארין אלהרר: כולם מבינים שכאשר הורים מתגרשים יש חלוקת מזונות שנקבעת או בהסכם בין הצדדים או על-פי צו בית-המשפט, אבל חוק המזונות קובע שמזונות ישתלמו על-ידי ההורים עד גיל 18.

קארין אלהרר: יש פסיקה שמדברת על מגיל 18 עד גיל 21, שאז יש חובה לשליש, מכיוון שבשלב הזה הם בדרך כלל במסגרת הצבאית.

קארין אלהרר: אבל אז, מה קורה אחרי גיל 18?

קארין אלהרר: חברי וחברותי חברי הכנסת, אני אולי אפתיע אתכם, אבל בגיל 18 או בגיל 21, דווקא אותם ילדים וילדות עם מוגבלות – אני מדברת על מוגבלות קשה ומורכבת – שלא מסוגלים להשתלב בצורה מיטבית בחברה, דווקא השעה הזאת היא הקריטית עבורם.

קארין אלהרר: כי כמו שאתה יודע, חברי חבר הכנסת מאיר כהן, בשלב הזה נגמרות להם המסגרות שהמדינה נותנת.

קארין אלהרר: אין יותר חינוך מיוחד, אין יותר צהרונים, אין שום דבר.

קארין אלהרר: אולי, אם יש מכסה, אז נותנים להם שיקום תעסוקתי, וגם זה, יודע השר כץ, נמצא בחסר.

קארין אלהרר: ומה שקורה זה שהנטל על המשמורן, ההורה שבחזקתו נמצא הילד, הוא נטל גבוה מאוד, ואין יכולת לחייב את ההורה השני.

קארין אלהרר: זהו, נגמרה החגיגה.

קארין אלהרר: הצעת החוק באה לתקן את המצב הזה ולומר שזה אבסורד, ובואו נחייב שבמצבים קשים ומורכבים כאלה נטל המזונות ייפול על שני הצדדים.

קארין אלהרר: אני חושבת שמרבית ההורים אולי באמת מתנהגים בצורה הראויה והמתבקשת, אבל בואו נזכור שיש גם הורים מסוג אחר, שפחות נותנים כתף בעניין הזה, ומה שקורה זה שאם הילד יקבל או לא יקבל את כל הצרכים שלו – זה תלוי לגמרי ברצונו הטוב של ההורה.

קארין אלהרר: ההצעה הזאת, למרבה ההפתעה – אתם בטח לא תאמינו – אבל גם ההצעה הזו נפלה בוועדת שרים ביום ראשון.

קארין אלהרר: היא לא תקציבית, היא לא עולה ולו שקל אחד למדינת ישראל.

קארין אלהרר: יכול להיות שיבואו ויגידו לי: כן, אבל אולי הביטוח הלאומי צריך לממן, במקום שאין בו מזונות; אז אני אבוא ואגיד שבלאו הכי המדינה משלמת.

קארין אלהרר: רצינו שהיא תשלם טיפה פחות, הפעם אתם לא רוצים שהמדינה תשלם פחות, כי אם ההורים משלמים זה פחות נטל על המדינה, אבל בסדר.

קארין אלהרר: אני פשוט שואלת, האם באמת ועדת השרים רוצה ליצור מצב של ילדים עם חסכים גדולים יותר?

קארין אלהרר: האם זאת המדינה שאנחנו רוצים לחיות בה?

קארין אלהרר: אני חושבת שלא.

קארין אלהרר: אתמול ציינו בכנסת את יום הזכויות לאנשים עם מוגבלויות, ואני חושבת שבמסגרת אותו יום, או שבוע מיוחד, לא מספיק להגיד שאנחנו רוצים את הדברים האלה.

קארין אלהרר: כשיש הזדמנות, אז כדאי גם לעשות אותם.

קארין אלהרר: ואני באמת קוראת לכל חברי הכנסת, קואליציה כאופוזיציה, יש דברים, והכנסת יודעת לעשות את זה, שבהם לא סופרים את הפוליטיקה, הפוליטיקה לא צריכה להיות מרכיב; יש נושאים שבהם קואליציה כאופוזיציה, ואני יודעת שאפשר, מאחדים כוחות ועובדים למען הציבור ששלח אותנו לכאן.

קארין אלהרר: אני רק אסיים ואומר שהחוק, כמו שהוא היום, גם סעיפים 4 ו-5, שיכול להיות ששרת המשפטים תדבר עליהם, סעיפים 4 ו-5 לחוק המזונות לא נותנים מענה, וזו לא חוות הדעת המשפטית שלי בלבד, אלא חוות דעת משפטית של ארגונים שפעילים בשטח ורואים יום-יום את המצוקות שמלוות הורים בגידול הילדים עם המוגבלויות כשנפסקת חובת המזונות.

קארין אלהרר: אני מפצירה בכם בכל זאת להצביע.

קארין אלהרר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

בצלאל סמוטריץ': תשיב על הצעת החוק, מטעם הממשלה, שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להשיב בשם הממשלה על הצעת חוק לתיקון דיני המשפחה (מזונות) (תיקון – תשלום מזונות לבגיר עם מוגבלות), של חברת הכנסת קארין אלהרר.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת להחיל את החובה החלה על הורים במזונות ילדיהם הקטינים גם ביחס לילדים בגירים עם מוגבלות, ולקבוע כי ההוראות החלות על מזונותיו של קטין יחולו גם על בגיר עם מוגבלות, בשינויים המחייבים.

איילת שקד: המציעים מעלים את החשש כי הפסקת חיוב מזונות בהגיע הבגיר עם מוגבלות לגיל 18 תפגע בהורה המשמורן, שעל כתפיו נטל הפרנסה של ילדו, ולעתים תפגע גם בבגיר עצמו, שכתוצאה מהפסקת המזונות תחול הרעה בתנאי הטיפול בו, מאחר שאינו יכול לכלכל עצמו מפאת מוגבלותו.

איילת שקד: אציין כי מטרת ההצעה חיובית, והיא בהחלט יכולה לסייע לרווחתם של בגירים עם מוגבלויות.

איילת שקד: יחד עם זאת, הצעת החוק מרחיבה מאוד ומחייבת הורה במזונות ילדו הבגיר עם מוגבלות ללא קשר לסוג המגבלה שהבגיר סובל ממנה או למידת חומרתה, אף שיש לא מעט בגירים בעלי מוגבלויות המסוגלים לפרנס עצמם בכבוד.

איילת שקד: במקרים כאלה, אין הצדקה לחייב את ההורה במזונות.

איילת שקד: יתרה מכך, הצעת החוק במתכונתה הנוכחית מתייחסת לכל המוגבלויות כמקשה אחת וכמכשול לסיפוק צרכים באופן עצמאי, ולמעשה מסווגת את כל בעלי המוגבלות כאנשים שאינם יכולים לספק את צורכיהם בעצמם.

איילת שקד: ראוי להבהיר כי כיום כבר קיים הסדר לחיוב מזונות של בגירים, לרבות בגירים בעלי מוגבלויות, שלטעמי הוא הסדר ראוי, המאזן בין צרכיו של הבגיר הנצרך למזונות מחד לבין מצבו הכלכלי של קרוב המשפחה שחייב במזונותיו מאידך.

איילת שקד: הוראות חוק לתיקון דיני המשפחה, 1959, הקיימות קובעות כי אדם חייב במזונות שאר בני משפחתו, לרבות ילדיו הבגירים, וזאת כאשר הזכאי למזונות לא יכול לספק צרכיו בעצמו ואינו מקבל מזונות ממקורות אחרים, וכאשר החייב במזונות יכול לספק צרכיו שלו.

איילת שקד: כך יש מענה לאוכלוסיית בגירים עם מוגבלות, המתחשב במצבם וביכולתם להתפרנס באופן עצמאי, תוך שימת לב גם למצבו הכלכלי של החייב במזונות.

איילת שקד: לאור האמור, ועל אף הערך החשוב של הטבת מצבם של אנשים עם מוגבלויות, הממשלה סבורה שהמצב החוקי היום נותן מענה טוב ומאוזן למצבם של בגירים עם מוגבלות הנזקקים למזונות.

איילת שקד: אשר על כך, עמדת הממשלה היא כי יש להתנגד להצעת החוק.

מאיר כהן: חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: כן, אני רוצה – – –

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: חברת הכנסת קארין אלהרר – בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: תודה, אדוני היושב-ראש.

קארין אלהרר: אומר, גברתי השרה, שאני בהחלט נכונה לצמצום.

קארין אלהרר: אף אחד לא מעלה בדעתו שהחיוב יהיה גם כלפי אנשים עם מוגבלות שיכולים לעבוד.

קארין אלהרר: בכלל לא.

קארין אלהרר: אני הראשונה שאבוא ואומר שצריך להוציא כמה שיותר אנשים עם מוגבלות לשוק התעסוקה.

קארין אלהרר: זה עניין אחד.

קארין אלהרר: ודבר שני, ההצעה הזאת נולדה מהשטח, שיודע מתיקים שמתנהלים יום-יום בבתי-משפט לענייני משפחה, שיש קושי משמעותי בסעיפי החוק הקיימים היום לתת מענה.

קארין אלהרר: אני מוכנה לדחות את ההצבעה אם משרד המשפטים מעוניין לשבת בצורה רצינית ולבחון.

קארין אלהרר: אני מוכנה לכל שינוי.

קארין אלהרר: הדעת הייתה נותנת שהייתם מוכנים להעביר את זה בטרומית ולעבוד על זה, אבל נשמע מהתשובה של גברתי השרה שלא רוצים בכלל להעביר את זה, ואז זה מצב אחר.

איילת שקד: אני מוכנה לבחון את זה ברצינות עם גורמי המקצוע, ואחר כך – להחלטה אני לא מתחייבת, אבל לבחון ברצינות אני מוכנה.

איילת שקד: אז מה שאת רוצה.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: אדוני, אז אני מבקשת כרגע לא להצביע על ההצעה, תוך התחייבות של השרה לשבת עם גורמי המקצוע.

קריאה: – – –

קארין אלהרר: לא, לא הצעה לסדר-היום.

קארין אלהרר: לדחות את ההצבעה פשוט.

קריאה: לא הצעה לסדר-היום – – –

מאיר כהן: מה אתם מחליטים, בבקשה, גברתי השרה?

קארין אלהרר: אפשר לדחות את ההצבעה בעניין?

יעל גרמן: כן, אם השרה מסכימה.

קארין אלהרר: השרה מסכימה.

מאיר כהן: השרה מסכימה.

מאיר כהן: אוקיי.

קארין אלהרר: תודה.

מאיר כהן: ההצבעה נדחית למועד אחר – בוודאי, בתיאום עם השרה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1881/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – פטור לתעריפי מים ממס ערך מוסף) – תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: יציג את ההצעה חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי.

מאיר כהן: חבר הכנסת סעדי, עשר דקות לרשותך.

מאיר כהן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק לתיקון חוק תאגידי מים וביוב.

אוסאמה סעדי: אנחנו מבקשים, הרשימה המשותפת וגם חברים אחרים מהבית הזה שהצטרפו להצעה הזאת – תמר זנדברג, מיכל רוזין, זוהיר בהלול ואחרים – אנחנו מבקשים ליתן פטור ממע"מ על התעריפים של המים וגם על התעריפים של שירותי ביוב אשר תאגידי המים והביוב, אדוני היושב-ראש, נותנים ומספקים.

מאיר כהן: רבותי, אני מבקש שקט באולם.

מאיר כהן: חברים.

מאיר כהן: חברת הכנסת נאוה בוקר, אנחנו מבקשים.

מאיר כהן: יש הנמקה של הצעת חוק, תכבדו את המציע.

אוסאמה סעדי: כאשר התאגידים – מאז חוקק חוק תאגידי מים וביוב, והשירותים האלה, המצרכים הבסיסיים, מצרכי יסוד אלה – אנחנו מדברים על מים שהם מצרך בסיסי, מצרך יסוד, ובדרך כלל וברוב המדינות המתוקנות המים אינם הדאגה של האזרחים, אבל פה במדינת ישראל המים ותעריפי המים התחילו להוות בעיה אחת גדולה של שכבות חלשות בציבור.

אוסאמה סעדי: לפני 2001, חברי חברי הכנסת, כאשר אספקת המים ושירותי הביוב והיטלי הביוב – כל הדברים האלה היו בסמכותן של מועצות מקומיות ושל עיריות – ואז אומנם היו בעיות, אדוני היושב-ראש, ומי כמוך כראש עירייה – היו בעיות וניתוקים וגביות, ולכן חשבו אז להעביר את זה לתאגידים.

אוסאמה סעדי: אומנם קיים ויכוח רציני בעניין הזה של תאגידי מים וביוב – התועלת שלהם, האם הם היטיבו את המצב; יש כאלה שאומרים שהמצב הורע ומבקשים לבטל את התאגידים, אבל אנחנו לא דנים בזה במסגרת הצעת החוק הזאת, ונשאיר את השאלה הזאת ב"צריך עיון".

אוסאמה סעדי: לפני התאגידים, בשנת 2001, כאשר העניין הזה של תעריפי מים ותעריפי ביוב והיטלי ביוב היה בסמכותן של המועצות ושל העיריות, לא נהגו לגבות מע"מ, מאחר שהעיריות והמועצות המקומיות הן מלכ"רים, ואז לא היה חיוב במע"מ, ואז לא היה צריך להטיל מע"מ על תעריפי מים, והעיריות והמועצות המקומיות לא גבו מע"מ.

אוסאמה סעדי: לאחר הקמת התאגידים והעברת כל הסמכויות האלה לתאגידים, מובן שהתאגידים התחילו לגבות מע"מ ולהטיל מע"מ בשיעור של 17%, 18%, על תעריפי מים, דבר אשר ייקר את תעריפי המים וגם את היטלי הביוב.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, תעריפי המים הם גבוהים ממילא, בלי המע"מ אפילו.

אוסאמה סעדי: קל וחומר כשאנחנו מוסיפים על תעריפי המים והביוב עוד מע"מ בשיעור של 18% – היה, היום 17%.

אוסאמה סעדי: וכמובן, העניין של תעריפי מים והיטלי ביוב, העלינו את זה בוועדות השונות – בוועדת הפנים, בוועדה לענייני ביקורת המדינה, בוועדת הכלכלה, בעוד ועדות – וכל הזמן ביקשנו לבדוק ולשאול ולחקור הכיצד הגיעו תעריפי המים לשיעורים שרוב האוכלוסייה לא יכולה לעמוד בהם.

אוסאמה סעדי: אם אני זוכר, לפני שנים אף אחד לא היה שואל על חשבון המים.

אוסאמה סעדי: המים עלו 100, 200, 300 שקלים.

אוסאמה סעדי: היום מקבלים חשבונות באלפי שקלים על מים.

אוסאמה סעדי: המשפחה הממוצעת התחילה לדאוג, לשאול ולברר על חשבון המים.

אוסאמה סעדי: מכיוון שהמים הם מוצר יסוד, בסיסי, צריך לספק אותו.

אוסאמה סעדי: אני שואל, חברי חברי הכנסת, איפה המע"מ הזה שגובים התאגידים ועובר למשרד האוצר, לאן הוא מיועד, לאיזה מקורות הוא מיועד?

אוסאמה סעדי: האם לחיפוש עוד מקורות מים על מנת להוזיל את תעריפי המים?

אוסאמה סעדי: האם הוא מיועד למתקני התפלה שיספקו עוד כמויות של מים לחקלאות, לתעשייה, ואז זה יוריד את תעריפי המים?

אוסאמה סעדי: לכן הגשנו את הצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: אני חושב שאין אף חבר כנסת בבית הזה שיכול להגיד שתעריפי המים במדינת ישראל הם לא גבוהים ושלא צריך להוזיל את המים.

אוסאמה סעדי: גם עניין היטלי הביוב, אדוני היושב-ראש:

אוסאמה סעדי: רק בשנה שעברה הייתה העלאה של כמעט 200% בהיטלי ביוב.

אוסאמה סעדי: זה כמעט הגיע ל-200 שקל, 180 שקל למ"ר.

אוסאמה סעדי: ואז, מי שרוצה לבנות בית צריך גם לדאוג, צריך לשלם היטל ביוב בסכומים אסטרונומיים – עשרות-אלפי שקלים ולפעמים מאות-אלפי שקלים רק על היטלי ביוב.

אוסאמה סעדי: לכן, אנחנו מבקשים מהבית הזה לתמוך בהצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: מאחר שאני יודע שהעניין הזה הוא גם בנפשם של תנועת ש"ס ושל העומד בראשה, הרב השר אריה מכלוף דרעי, אני באתי בדברים אתם, והמטרה היא, אדוני השר, לקדם את העניין הזה.

אוסאמה סעדי: אני גם סבור שלא כל הציבור צריך ליהנות מהעניין הזה, אלא יש להתמקד באמת בשכבות החלשות, בשקופים, באוכלוסיות הנזקקות.

אוסאמה סעדי: יכול להיות שחברות ועסקים, שיכולים להתקזז במע"מ, לא צריך לתת להם גם פטור ממע"מ.

אוסאמה סעדי: אבל משקי-בית פרטיים, אנשים נזקקים, שכבות חלשות, יש לתת להם את הפטור ממע"מ.

אוסאמה סעדי: לכן סיכמתי עם השר אריה מכלוף דרעי, גם עם הממשלה, שהיום לא יהיו תשובה והצבעה, ואנחנו נצמיד את הצעת החוק הזאת להצעת החוק הממשלתית המתגבשת בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: כך אני מבקש מהבית הזה.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אם כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1252/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק זכאות לאבחון לקויות למידה לילדים ממשפחות מעוטות יכולות.

מאיר כהן: הנמקה מהמקום של חבר הכנסת יואב בן צור – בבקשה, אדוני.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השרים, חברי חברי הכנסת, היום אנחנו מביאים הצעת חוק חברתית, הומנית ושוויונית במיוחד.

יואב בן צור: כידוע, רבים מהתלמידים בבתי-הספר זקוקים למגוון אבחונים בשל קשיי לימוד שמהם הם סובלים.

יואב בן צור: לצערנו, האבחונים הללו יכולים להגיע בעלותם לאלפי שקלים, ומכאן שהורים מעוטי יכולת נאלצים לוותר על ביצוע האבחון.

יואב בן צור: למעשה, אלפי ילדים בכל שכבות הגיל לא זוכים להזדמנות חינוכית שווה רק משום מצבם הכלכלי הקשה של הוריהם.

מאיר כהן: א

מאיר כהן: בחון עולה בין 2,400 שקלים ל-2,800 שקלים.

יואב בן צור: נכון, ויש הורים רבים שלא מסוגלים לעמוד בתשלום הזה, וכתוצאה מכך ילדיהם נשארים בכיתות רגילות ולא מקבלים את הטיפול הראוי להם.

קריאה: – – –

יואב בן צור: בכל אופן, זה גם היה בדוח אלאלוף, צריך לציין את זה.

אריה מכלוף דרעי: מה זה "צריך" – תציין.

יואב בן צור: אנחנו מציינים שזה היה בדוח אלאלוף ושההשראה לחוק הזה באה מתוך דוח אלאלוף.

יואב בן צור: הגשנו את זה גם בכנסת הקודמת אבל לא הספקנו, ועכשיו הצעת החוק הזאת זכתה לתמיכת הממשלה, שמבקשת לסייע לאותם ילדים, ובתוך כך לעגן בחוק את השתתפות המדינה במימון אבחונים עבור ילדים אלו.

יואב בן צור: זהו צעד נוסף בדרך לשוויון במערכת החינוך, שכן כל ילדי ישראל זכאים לאבחונים אלה באותה מידה.

יואב בן צור: אני רוצה להודות, א.

יואב בן צור: ליושב-ראש תנועת ש"ס, שר הפריפריה, חבר הכנסת הרב אריה דרעי, שהתאמץ להעביר את הצעת החוק הזאת, לשר האוצר, וכמובן לידידי אלי אלאלוף, שכתב את הדוח ונתן לנו את ההשראה להצעת החוק.

יואב בן צור: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את סגן שר החינוך חבר הכנסת פרוש.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ברשותכם, השרים, בדרכי לדוכן אומר לי חבר הכנסת אלאלוף: נראה שמישהו יעז לומר לא.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לך שאנשי מקצוע במשרד רצו לומר לא, אבל דווקא שר החינוך אמר: אני מבקש שהעמדה של המשרד תהיה בעד, ולכן התקבלה העמדה הזאת.

מאיר פרוש: אני רוצה רק לומר כך: הצעת החוק הזאת מבקשת לקבוע את זכאותם של ילדים ממשפחות מעוטות יכולות לאבחון לקויות למידה ומבקשת לעגן בחקיקה את השתתפות המדינה במימון אבחונים עבור ילדים החיים בעוני, זאת לאחר איתורם באמצעות מוסד החינוך שבו הם לומדים ובהתאם לצורכיהם.

מאיר פרוש: מדברי ההסבר עולה כי הצעת חוק זו הוכנה, כפי שנאמר קודם, בהתאם להמלצת דוח הוועדה למלחמה בעוני בראשות מר אלי אלאלוף, שפורסם לפני כשנה וחצי.

מאיר פרוש: הצעת החוק הזאת עוסקת בנושא חשוב ומקדמת עיקרון שהוא בעצם קו מנחה במדיניות המשרד, והוא עקרון שוויון ההזדמנויות בחינוך.

מאיר פרוש: המשרד – כאשר אני כבר מחזיק בשופר – מבקש להוסיף ולומר, שהוא פועל רבות על מנת לאפשר לכל ילד באשר הוא למצות את יכולותיו ולזכות בנקודת פתיחה שווה בחינוך.

מאיר פרוש: אפשר להזכיר בהקשר זה את מודל התקצוב הדיפרנציאלי לצמצום פערים בחינוך, אשר התחלנו בהפעלתו בשנת הלימודים תשע"ה.

מאיר פרוש: מודל זה, כידוע, מגדיר סל בסיס – שעות תקן – שוויוני ואחיד לכל כיתה ועל גביו תקצוב נוסף לפי צרכיו של כל תלמיד, בהתאם למדד הטיפוח.

מאיר פרוש: התוספת באה לידי ביטוי בהגדלת היקף שעות הטיפוח, בהתאמה למצב החברתי-כלכלי של בית הספר.

מאיר פרוש: כמובן, אם אנחנו נאמץ – אחרי שהחוק הזה יעבור את כל השלבים, ודאי שאנחנו נצטרך להיעזר גם במשרד האוצר, כי המשרד מבחינתנו בוודאי יתקשה להשיג את כל המימון להפעלה וביצוע של החוק הזה.

מאיר פרוש: על-פי הנוהל האמור, בתי-הספר מעבירים את הבקשות למימון ליושב-ראש הוועדה המחוזית של המשרד, יושב-ראש הוועדה מכנס ועדת מימון, וכך הדברים באים לידי ביטוי.

מאיר פרוש: כפי שאמר קודם היושב-ראש, גובה המלגה היום מגיע לסכום של כ-2,100 שקלים, וחלוקת המלגות נעשית בהתאם לנוהל מובנה ומסודר.

מאיר פרוש: לתלמידים צעירים יותר ניתן לקיים אבחונים על-ידי השפ"ח, שירות פסיכולוגי חינוכי רשותי, שאנשי המקצוע בו נתונים לפיקוח מקצועי של משרד החינוך, בהשתתפות נמוכה של הורי התלמידים.

מאיר פרוש: ועל כל אלה חשוב להוסיף ולציין כי בימים אלה שוקד הגף ללקויות למידה במשרד החינוך על תוכנית מערכתית שעניינה, בין היתר, אבחונים ותהליך האבחון.

מאיר פרוש: לסיכום הדברים, כמו שאמרתי, הצעת החוק עולה בקנה אחד עם מדיניות המשרד, המקדמת שוויון הזדמנויות וצמצום פערים.

מאיר פרוש: כמו כן, הצעת חוק זו עוסקת בנושא אשר זוכה להתייחסות במשרד ואף הנה חלק מתוכנית מערכתית הנבנית בימים אלה.

מאיר פרוש: לכן אני מציע שבשלב הזה אנחנו נצביע בעד החוק, ואני מבקש שהמציע ישמע שאנחנו לא נתקדם עם הצעת החוק הזאת אלא קודם כול זה יהיה בתיאום עם משרד החינוך, האוצר, כנראה גם משרד הרווחה וכל הדברים הנלווים לדבר הזה.

מאיר פרוש: בעקבות כך אני מציע שהכנסת תתאחד ותצביע בעד הצעת החוק דווקא ביום, חבר הכנסת הרב בן צור, שבו האופוזיציה מבקשת לומר שצריכים לדון על המלחמה בעוני – שכנראה הם יזמו את זה והם גרמו לכך.

מאיר כהן: טוב, נסתפק בדבריך.

מאיר כהן: רבותי חברי הכנסת, אני אבקש לשבת.

מאיר כהן: אנחנו רוצים לברך משלחת פרלמנטרית שהגיעה לכנסת.

מאיר כהן: תכף אנחנו מצביעים.

מאיר כהן: ברצוננו לקדם בברכה משלחת חברי הפרלמנט ממדינות שונות באמריקה הלטינית.

מאיר כהן: המשלחת מורכבת מחברי פרלמנט – – (מחיאות כפיים) – – מברזיל, מאל-סלבדור ומקוסטה-ריקה, מפרגוואי, מקולומביה ומפנמה.

מאיר כהן: חברי המשלחת ייפגשו במהלך היום עם חברי כנסת.

מאיר כהן: אנו שמחים על ביקור המשלחת בכנסת ומקווים להמשך שיתוף פעולה.

מאיר כהן: ברוכים הבאים לישראל.

מאיר כהן: (אומר דברים בשפה הספרדית, להלן תרגומם: ברוך בואכם.

מאיר כהן: ) (מחיאות כפיים) ואנחנו עוברים להצבעה, בבקשה, חברי.

מאיר כהן: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכאות לאבחון לקויות למידה לילדים ממשפחות מעוטות יכולת, התשע"ה–2015, לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 49 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה עוברת לוועדה לזכויות הילד.

מאיר כהן: תודה רבה.

קריאה: מאיר – – –

נחמן שי: היושב-ראש, רק תוסיף אותי.

מאיר כהן: כן, אדוני.

נחמן שי: – – – את ההצבעה, אבל – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת נחמן שי מבקש להוסיף את שמו להצבעה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1986/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: ואנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק פנסיה חובה לעצמאים, התשע"ה–2015.

מאיר כהן: ינמק – יציג את ההצעה חבר הכנסת אלי כהן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, אדוני.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשנת 2008 נחקק חוק פנסיה חובה – – –

מאיר כהן: שנייה, אדוני.

אלי כהן: – – אולם – – –

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: שנייה.

מאיר כהן: אני מבקש שקט מכולם, במיוחד בצדדים.

מאיר כהן: אנא מכם.

מאיר כהן: בבקשה.

אלי כהן: תודה, אדוני.

אלי כהן: בשנת 2008 נחקק חוק פנסיה חובה, אחד מאותם חוקים שהם חשובים ומאפשרים לכל אחד להזדקן בכבוד בגיל פרישה.

אלי כהן: אך יחד עם זאת, אוכלוסייה של 12% מהעוסקים בישראל, שהם עצמאים, לא נכללו במסגרת החוק.

אלי כהן: כיום, כשאנחנו רואים את הנתונים, אנחנו עדים לכך שיותר מ-40% מהעצמאים מגיעים לגיל פרישה ללא שום מקור הכנסה נוסף, אחרי שהם לא חסכו באותן שנים.

אלי כהן: הזכות של העצמאים להזדקן בכבוד לא שונה מזו של השכירים.

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: חבריה, חבר כנסת טרח ומציג הצעת חוק.

מאיר כהן: אנא מכם, שבו.

מאיר כהן: מי שרוצה לדבר, שיעשה את זה בצד.

מאיר כהן: זה כולל את השרים, אדוני.

אלי כהן: במסגרת הצעת החוק הזאת אנחנו דואגים לצמצום היסטורי וחשוב של עיוות – בין העצמאים לבין השכירים.

אלי כהן: חשיבות החיסכון לפנסיה היא לא עבור השכירים בלבד, אלא נכון שהיא תהיה גם עבור אותם עצמאים, שכפי שציינתי, יותר מ-40% מהם אינם חוסכים באופן שוטף, על אף הטבות המס המשמעותיות הגלומות בחוק.

אלי כהן: את המתווה הזה אני הובלתי יחד עם ארגוני העצמאים, במטרה שהם יוכלו לנצל את אותן הטבות, מכיוון שאנחנו יודעים שלחיות רק על קצבת שאירים – זה דבר – ולחיות רק על קצבת זיקנה, אף שבמסגרת חוק ההסדרים, לאחרונה, היא תועלה החל בינואר הקרוב, עדיין, ביוקר המחיה בישראל, זה לא אפשרי.

אלי כהן: במסגרת הצעת החוק דאגנו לטפל בכל הנקודות שהן ספציפיות לעצמאים.

אלי כהן: בין היתר – –

חיים כץ: – – –

אלי כהן: – – ישבנו גם עם עמוס ברנהולץ וגם עם עופר כהן – לתקן את הדברים, אדוני השר כץ.

חיים כץ: לתקן את הדברים?

אלי כהן: ברור.

אלי כהן: ישבנו, התקיימו ישיבות, התקיימו דיונים.

אלי כהן: אנחנו, מה שנקרא, מקבלים משימות ועושים אותן.

חיים כץ: למה – אני אומר לך: זה מאוד מסוכן.

חיים כץ: זו הצעה רעה.

אלי כהן: אז, אדוני השר, לכן אני אומר לך את הדברים הבאים: 1.

אלי כהן: קודם כול קבענו שעד מחצית השכר הממוצע, בשונה משכירים – ואני יודע שזאת נקודה שהייתה חשובה לך – הם לא צריכים לחסוך.

אלי כהן: מכיוון – – –

חיים כץ: – – – להטבות מס?

אלי כהן: לא.

אלי כהן: ולכן, מכיוון – וזאת הסיבה שאנחנו מחייבים אותם לחסוך רק ממחצית – מכיוון שרק ממחצית השכר הממוצע ואילך יש הטבת מס.

אלי כהן: והטבת המס – – –

חיים כץ: – – – קופות גמל.

חיים כץ: למה – – –?

אלי כהן: – – – והטבת המס, לצורך העניין, אדוני השר, היא שליש.

אלי כהן: ומכיוון שבהשקעות אנחנו קצת מבינים, אנחנו יודעים שלהשיג תשואה של 30% – זאת תשואה פנטסטית.

אלי כהן: אם אתה ב-9,000 שקל חוסך 900 שקל ומקבל 300 שקל החזר, זאת נקודה שהיא חשובה.

חיים כץ: – – – החזר.

אלי כהן: 2.

אלי כהן: אתה מקבל – – –

חיים כץ: יקבלו החזר?

אלי כהן: אם אתה מקבל החזר – – –

חיים כץ: אבל הם לא יקבלו החזר.

מאיר כהן: השר כץ, אתה תוכל לעלות ולענות.

מאיר כהן: אז תן לו להציג את הצעתו בבקשה.

אלי כהן: ולכן אנחנו כאן דאגנו שהם כן ינצלו את הטבת המס, ולכן קבענו שזה יהיה אך ורק מעל 4,600 שקל, שזה מחצית מהשכר הממוצע, והחובה היא רק עד השכר הממוצע.

אלי כהן: נוסף על כך, בעוד למעסיק, שהוא מעסיק שכירים, יש הפרשה גם של העובד וגם של המעביד – מכיוון שכאן אין מעביד, שיעור ההפרשה נמוך יותר, והוא נע במדרגות של בין 2% ל-10%, בהתאם לרמת ההכנסה.

אלי כהן: כדי להקל על עצמאי במהלך של פתיחת עסקים, דאגנו שבשנתיים הראשונות לא תחול חובת ההפקדה, כדי שהוא יוכל להתארגן במהלך אותן שנתיים.

אלי כהן: החוק אמור לחול משנת 2017.

אלי כהן: חברים יקרים, אוכלוסיית העצמאים, שהיא 500,000 איש, אותם עסקים קטנים ובינוניים, אנחנו צריכים לתת להם את כל אותם כלים ולעודד אותם לפתוח עסקים.

אלי כהן: לא בכדי אני תמיד אומר שגם "ישקר" וגם "רמי לוי" היו פעם עסקים קטנים, ולכן חובה עלינו לראות איך אנחנו משווים תנאים, איך אנחנו נותנים להם השוואת זכויות סוציאליות: גם בדמי אבטלה, גם בפנסיה, גם בדמי לידה – בכל אותם סעיפים, כדי שהם כן יעשו את אותן יוזמות עסקיות שהן חשובות למשק.

אלי כהן: מספיק שאנחנו נראה את התמונה הבאה – שמתוך 10% של העסקים הקטנים, כל אחד מהם יקלוט בשנה הבאה עובד אחד.

אלי כהן: עובד אחד.

אלי כהן: המשמעות היא תוספת של 30,000 עובדים, וכולנו יודעים מה המשמעות של זה מבחינת אבטלה, מה המשמעות של זה מבחינת צמיחה, מכיוון שמאותם גופים תגיע הצמיחה במשק, ולא מאותם גופים גדולים שכבר אין להם לאן לצמוח במשק ריכוזי כמו זה שאנחנו נמצאים בו.

אלי כהן: לכן, חברים יקרים, אסכם: חוק פנסיה חובה לעצמאים מצמצם את אותו עיוות בין עצמאים לבין שכירים, כשכאמור שכירים חלה עליהם, כולם, החובה לחסוך, ומהשקל הראשון, וכאן יש הקלות.

אלי כהן: המטרה היא לתת להם להזדקן בכבוד.

אלי כהן: החשיבות של להזדקן בכבוד, ולא להישען רק על קצבת זיקנה – זו מחויבות שלנו לתת להם את האפשרות, כדי שהם גם ינצלו את אותן הטבות מס.

אלי כהן: החוק הזה הוא אבן דרך משמעותית בתהליך להסדרת התנאים הסוציאליים, ונועד להגן עליהם ולתת להם רשת ביטחון בעת פרישה.

אלי כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב על ההצעה סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת אלי כהן, אני רוצה להודות לך על הצעת החוק הטובה הזאת, כרגיל, ולהודיע לחברי חברי הכנסת שוועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק הטובה הזאת – בקריאה טרומית בלבד.

יצחק כהן: אלי – – –

אלי כהן: – – –

יצחק כהן: בקריאה טרומית בלבד.

יצחק כהן: אחריה תמתין ההצעה להצעת חוק ממשלתית בנושא.

יצחק כהן: אתה מסכים לתנאי?

אלי כהן: מסכים – – –

יצחק כהן: אוקיי.

יצחק כהן: אז אם כך, אפשר להצביע בעד, ולאחר ההצבעה להעביר את זה לוועדת העבודה והרווחה של ידידי חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו נעבור להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה, ברשותכם.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק פנסיה חובה לעצמאים, התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

מאיר כהן: אם כן, 41 בעד, אפס מתנגדים, אפס נמנעים.

מאיר כהן: ההצעה תעבור, חבר הכנסת אלאלוף – אנחנו מוסיפים את השר דרעי להצבעה ואת חבר הכנסת מיקי לוי ואת חבר הכנסת יואב בן צור – ההצעה עוברת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

מאיר כהן: גם את חבר הכנסת איתן כבל ואת חברת הכנסת רויטל סויד – בעד, ואת חברת הכנסת רחל עזריה – בעד, בבקשה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/2108/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – איסור פרסום שם חייל שמתקיימים חקירה או תחקיר בעניינו).

מאיר כהן: יציג את ההצעה חבר הכנסת איל בן ראובן; בבקשה, אדוני.

מרב מיכאלי: – – –

מאיר כהן: בסדר גמור.

מאיר כהן: אני מבקש להוסיף, לפרוטוקול, להצבעה הקודמת, את מרב מיכאלי.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

איל בן ראובן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנו נמצאים היום, בימים אלו, בעיצומה של מערכה, גל – מול מתקפת טרור כמעט יומיומית, שונה מקודמותיה במאפיינים כאלה ואחרים כי כל מערכה שונה מקודמתה, אבל דומה במרכיב הטרור שפועל מתוך סביבה אזרחית ומכוון את עיקר מטרותיו אל עבר אזרחים, תוך ניסיונות גם לפגע בחיילים.

איל בן ראובן: הפעם האחרונה שבה נלחמנו מול צבא במובן הקלאסי של המילה – אמנות ז'נבה למיניהן – הייתה ב-1973, וחלקית גם ב-1982, מול צבא סורי בלבנון.

איל בן ראובן: אני יכול לספר לכם שב-1982 אני מוביל גדוד טנקים מהליטני ועד ביירות, כשאני חוצה כפרים ועיירות וסופג נפגעים ממחבלים לבושים אזרחית, שיורים מתוך בתים, מאמבולנסים, רכבים אזרחיים – ופוגע גם, במהלך הלחימה, באזרחים חפים מפשע, ואני מצר על כך.

איל בן ראובן: מאז ועד היום עולם המלחמה הזה הולך ומשנה צורות – ממלחמת לבנון השנייה דרך האינתיפאדות, "חומת מגן", "עופרת יצוקה", "צוק איתן" ועד למערכה הנוכחית – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני, שוב.

מאיר כהן: אראל מרגלית, חבר הכנסת – אני מבקש מכם.

מאיר כהן: תודה.

איל בן ראובן: – – וצריך כמובן לזכור גם את האירועים והלחימה שבין המערכות היותר-גדולות.

איל בן ראובן: הדילמות וקבלת ההחלטות רק הולכות ומסתבכות, החל מהיום-יום של המחסום, של סריקת כפר, ועד להחלטה אם להוריד ארטילריה כבדה על כפר או מחנה פליטים צפוף שממנו נורית אש על טבריה, נהריה או אשקלון ושדרות, והאם להוריד פצצת 500 קילו ממטוס על בית שבקומה התחתונה שלו יש כינוס של בכירי "חמאס" ובקומה מעל נמצאות משפחות.

איל בן ראובן: חשוב שנזכור שעוצמות הדילמות שפועלות על המפקדים והחיילים בשלבי הלחימה הן אחרות לחלוטין מאשר בדיונים שלאחריהן.

איל בן ראובן: מג"ד שיוצא למשימה ומתכנן היטב – כשהמשימה מתקדמת על-פי התוכנית זה מצב x, וכאשר חס וחלילה הוא מתחיל לאבד מפקדים וחיילים, והוא צריך, כמובן, לממש את משימתו, הראש שלו מקבל שינוי והוא צריך להתמודד עם זה.

איל בן ראובן: וזה נכון גם לגבי מ"כ שמסתובב עכשיו במרחב חברון ויכול בכל רגע נתון להיתקל במצב בלתי צפוי שהוא צריך לפתור.

איל בן ראובן: אז מה אנחנו רוצים מהמפקדים והחיילים שלנו?

איל בן ראובן: אנחנו דורשים מהם לבצע את משימתם במלואה, ותוך הפעלת הכוח בצורה המבצעית המיטבית.

איל בן ראובן: אנחנו גם רוצים ודורשים שהלחימה תתנהל מהצד שלנו באופן המוסרי והאתי ככל שרק ניתן, ועל-פי שיקול דעתו של המפקד בשטח.

איל בן ראובן: ואני מדגיש את זה, כי אי-אפשר אחרת.

איל בן ראובן: והדילמות, כאמור, קשות מאוד.

איל בן ראובן: לדרישות האלה אנחנו מכינים אותם בכל תהליכי ההכשרה שלהם.

איל בן ראובן: אומר לכם את זאת אחד שפיקד כמעט על כל קורסי ההכשרה הבכירים: מפקדי פלוגות, מפקדי גדודים, פו"ם והמכללה לביטחון לאומי.

איל בן ראובן: ולכן אני יכול לומר לכם בוודאות: אין צבא בעולם שמשקיע כל כך הרבה מאמץ ושעות בנושא האתיקה והמוסר של המלחמה, בהצגת הדילמות וההתמודדות אתן.

איל בן ראובן: ועדיין, כאשר מגיעים לשדה הקרב, למפגש האמיתי עם אויב, שם זה אחרת, ושם נדרשים המפקדים והחייל להתמודד עם הדילמות שתמיד יהיו שונות ממה שהיה בכיתה או בתרגיל.

איל בן ראובן: ועדיין הדרישה היא חד-משמעית: הפעלת הכוח במידה הראויה והנדרשת; הימנעות ככל שרק ניתן מפגיעה בחפים מפשע.

איל בן ראובן: אמר הרמטכ"ל לפני חודשיים, גדי, בדילמת הגדר בעזה, לכל מי שזוכר – ובצדק רב: הרוגים רבים מקרב הפלסטינים אינם מרתיעים, זו איננה מטרה; ההפך הוא הנכון: הם רק מייצרים את האנרגיה להרחבת העימות.

איל בן ראובן: אמר נכון, ולכן זו גם הדרישה.

מאיר כהן: מזכירות המחנה הציוני, אנא מכם, בבקשה.

מאיר כהן: זה מפריע מה שקורה שם.

מאיר כהן: תודה.

איל בן ראובן: האם יש טעויות?

איל בן ראובן: התשובה היא: כן.

איל בן ראובן: יש טעויות בשיקול דעת, והן קיימות, ומתוך מה שאמרתי לכם קודם צריך להבין ולקבל אותן.

איל בן ראובן: יש טעויות מרשלנות ויש טעויות מהתנהגות לא ראויה.

איל בן ראובן: כל מהלך מבצעי מתוחקר על מנת לתקן ולשפר.

איל בן ראובן: יש תקלות של רשלנות והתנהגות לא ראויה שמחייבות חקירה מבצעית, חקירת מצ"ח, ולעתים הגעה לבית-הדין.

איל בן ראובן: למלחמות שלנו, וגם זאת יש לומר היום, ובשינוי משמעותי מהעבר, מצטרפת וקיימת תקשורת, שרק הולכת ומתפתחת.

איל בן ראובן: זאת עובדה, ויש בה לא מעט יתרונות ולא מעט חסרונות.

איל בן ראובן: רבותי, חברי הכנסת, העין השיפוטית של דיני המלחמה, הן שלנו והן של הדין הבין-לאומי, העמיקה ומעמיקה את נוכחותה בשדה המלחמה המודרני, זאת עובדה, והיא לא הולכת להיות יותר קלה.

איל בן ראובן: מול כל הנתונים האלה, חובתנו כמדינה, כצבא, לתת ללוחמים בסיס איתן למימוש משימותיהם, תוך שאנו מגינים עליהם מכל מה שיש לנו שליטה עליו.

איל בן ראובן: אויב – זאת הבעיה שלהם, והם צריכים לטפל בה; חשיפה תקשורתית למהלכי הקרב, לתוצאותיו, היא חלק מכללי המשחק, ואי-אפשר, ולא צריך, בעיני, להתמודד מולה אלא להתמודד ולהילחם אתה.

איל בן ראובן: אבל מרכיב אחד מרכזי – חשיפת שמותיהם ופרטיהם של הלוחמים, ובעיקר במצב של תקלות בלתי מבוררות, זה בעיני קו אדום, שאסור לנו לאפשר את חצייתו.

איל בן ראובן: לא נכון בשום אופן שלוחם שכשל מסיבה כזאת או אחרת, יימרחו תמונתו ופרטיו האישיים בעיתון, בטלוויזיה וברשתות החברתיות לפני שהסתיימה חקירתו ולפני שנגזר גזר-הדין.

איל בן ראובן: מדוע?

איל בן ראובן: ראשית, כי ייתכן שהוא חף מכל תקלה.

איל בן ראובן: שנית, כי לוחם, בניגוד לאזרח שחטא, אנחנו שלחנו אותו כחובה לביצוע משימתו.

איל בן ראובן: שלישית, כי הפגיעה באמצעות חשיפתו בתקשורת יכולה להיות בלתי ניתנת לטיפול, הן בו והן במשפחתו.

איל בן ראובן: ורביעית – חשיפה בתקשורת חושפת אותו לעולם הבין-לאומי, שיש בו היום יותר ויותר, לצערנו, גורמים רעבים להאשמת חיילי צה"ל ומפקדיו.

איל בן ראובן: מישהו יכול להעריך מה הנזק שנגרם לאל"מ ישראל שומר – ולמשפחתו – שירה לעבר פלסטיני ליד רמאללה לפני זמן קצר, אחרי שנרגם במארב אבנים מתוכנן, זוכה מכל אשמה, ולשמחתי, אני מוכרח לומר, גם הועלה בדרגה?

איל בן ראובן: או לסא"ל נריה ישורון, שנחקר לגבי פעולה מבצעית שהתרחשה במהלך מבצע "צוק איתן"?

איל בן ראובן: האם הוא אשם, אינני יודע, אבל הוא כבר נשפט ציבורית ושמו כבר פרוס ברשתות.

איל בן ראובן: חברי הכנסת, לא ייתכן שמפקד וחייל יצאו לקרב כאשר איום האויב איננו האיום היחידי שאתו הם צריכים להתמודד, ואיום חשיפתם הציבורית מונח כעול מיותר ולא נכון על צווארם.

איל בן ראובן: ולכן, הצעתי בקצרה: למנוע פרסום שמם ופרטיהם של חיילים ומפקדים הנמצאים תחת חקירת אירועים מבצעיים, ואני מדגיש: מבצעיים.

איל בן ראובן: מוצע לקבוע כי פרסום פרטיו המזהים של חייל או מפקד בצה"ל הנחקר בגין פעולה שנעשתה במהלך מבצעי יהיה אסור כל עוד חקירה מתקיימת בעקבות פעילותו, וכל עוד מתנהל הליך משפט בעניינו וטרם ניתן גזר-הדין.

איל בן ראובן: חשוב לי להבהיר שהצעה זו חלה על פרטי החייל או הקצין ולא על עצם קיום החקירה.

איל בן ראובן: מובן שחוק זה איננו חל בנוגע לפרסום פרטיהם של חיילים שחשודים בחשד פלילי כזה או אחר, וזה נכון כמובן גם לחייל או מפקד שעניינו נדון במסגרת תחקיר מבצעי.

איל בן ראובן: חוק זה בא להבטיח את כבודם של חיילים ומפקדים ואת פרטיות משפחותיהם, וכן למנוע העמדתם לדין במדינות זרות או הכפשתם על-ידי ארגונים לא ראויים.

איל בן ראובן: וכל זאת, כדי שידעו חייל ומפקד שיוצאים למשימה שצה"ל ומדינת ישראל עומדים מאחוריהם ומגבים אותם, כמובן עד, ואלא אם כן, נמצא אשם ברשלנות או בהתנהגות לא ראויה בשדה הקרב.

איל בן ראובן: אני מבקש את תמיכתכם בחוק המאוד-חשוב הזה לבנים שלנו שאנו שולחים לצה"ל.

איל בן ראובן: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את סגן שר הביטחון חבר הכנסת אלי בן-דהן להשיב בשם הממשלה.

אלי בן-דהן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, הממשלה תומכת בהצעת החוק, ובלבד שהמשך החקיקה ייעשה בהסכמת מערכת הביטחון ומשרד המשפטים.

אלי בן-דהן: חברי הכנסת הרבים החתומים על הצעת החוק מבקשים למנוע פרסום פרטיו של חייל או מפקד בצה"ל הנחקר בגין פעולה שנעשתה אגב פעילות מבצעית.

אלי בן-דהן: בהתאם להצעת החוק, ייאסר הפרסום כל עוד חקירה מתקיימת בעקבות פעילותו, וכל עוד מתנהל הליך משפטי בעניינו וטרם ניתן פסק-דין חלוט.

אלי בן-דהן: המפר הוראה זו דינו מאסר שישה חודשים.

אלי בן-דהן: ממשלת ישראל ומשרד הביטחון תומכים באופן עקרוני בהצעת החוק האמורה.

אלי בן-דהן: אין ספק כי במסגרת פעילותו הצבאית של החייל עלולים להתרחש אירועים המחייבים פתיחתה של חקירה.

אלי בן-דהן: עם זאת, פרסום פרטיו של החייל כבר בשלב החקירה עלול להוביל לפגיעה בחייל, בשמו הטוב, ובמקרים קיצוניים אף לפגיעה במישור הבין-לאומי על-ידי גורמים זרים, פגיעה שממנה לעתים אין דרך חזרה, וזאת אף שהחייל בסופו של התהליך יצא מן החקירה זך כשלג – בבחינת מעוות לא יוכל לתקון.

אלי בן-דהן: עם זאת, קיימות כמה בעיות בדרך ניסוחה של הצעת החוק.

אלי בן-דהן: כך, בין השאר, ההגדרה המעורפלת של ”פעילות מבצעית”, שיכולה לכלול בתוכה גם פעולות שייתכן שאין צורך למנוע את פרסומן.

אלי בן-דהן: לפיכך, אני מבקש כי מליאת הכנסת תאשר את הצעת החוק בקריאה הטרומית, ושקידום הצעת החוק ייעשה בהסכמת מערכת הביטחון ומשרד המשפטים.

אלי בן-דהן: מקובל עליך?

איל בן ראובן: – – –

אלי בן-דהן: מקובל.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 33 נגד – 7 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – איסור פרסום שם חייל שמתקיימים חקירה או תחקיר בעניינו), התשע"ו–2015, לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

מאיר כהן: ובכן, 33 בעד, שבעה מתנגדים.

מאיר כהן: הצעת חוק השיפוט הצבאי (תיקון – איסור פרסום שם חייל שמתקיימים חקירה או תחקיר בעניינו), התשע"ו–2015, תעבור להמשך טיפול לוועדת החוץ והביטחון.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1451/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים, ברשותכם, להצעת החוק הבאה: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת קארין אלהרר.

מאיר כהן: ההנמקה מהמקום – בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי וחברותי חברי הכנסת, ביום ראשון עלתה לוועדת שרים שוב הצעת חוק שהליבה שלה בעצם מעמידה זכות בסיסית לאדם – הזכות לדיור.

קארין אלהרר: המציאות בישראל היא כזאת שאדם עם מוגבלות היום לא יכול לרכוש לעצמו דירה גם כשמצבו הכלכלי איתן והוא מסוגל לעמוד בהחזרי החוב.

קארין אלהרר: וזאת למה?

קארין אלהרר: מכיוון שהתנאי, על-פי הנהלים של בנק ישראל, ללקיחת משכנתה הוא ביטוח חיים.

קארין אלהרר: וזה הולך ומסתבך, כי חברות הביטוח מסרבות לבטח אנשים עם מוגבלויות.

קארין אלהרר: ואז התוצאה המתבקשת, כתוצאה מהתנאים הללו, היא שאדם עם מוגבלות לא יכול ליטול את המשכנתה, ולפיכך לא יכול לעולם שתהיה לו דירה.

קארין אלהרר: ההצעה הזאת – שאני רואה בה הצעה שהיא יחסית קטנה, התיקון שלה קטן, הוא תיקון חקיקה בתוך חוק קיים, אבל הוא משנה שינוי גדול ומשמעותי את מצבם של אנשים עם מוגבלויות – זו עוד איזו אבן במאבק הגדול ליצירת חברה צודקת יותר, שוויונית יותר, שמקבלת ומחבקת גם את השונה ממנה.

קארין אלהרר: הדרך עוד ארוכה ויש עוד המון תיקונים, אבל זה צעד ראשון.

קארין אלהרר: אני רוצה רק בהזדמנות הזאת ככה לתת את הדוגמה של הלן קלר, שהודות לעזרה שהיא קיבלה מסביבתה, לכוח הרצון הבלתי-נדלה, היא הצליחה לגשר על הפערים העצומים בתקשורת שהייתה לה קשה, ולתרום תרומה משמעותית לעולם כשהיא אמרה את הדברים הבאים: "כאשר דלת של אושר ננעלת, נפתחת דלת אחרת.

קארין אלהרר: אך לעתים קרובות אנו מתבוננים בדלת הנעולה זמן כה רב, עד כי אין אנו רואים את זאת שנפתחה".

קארין אלהרר: אז, חבר הכנסת אילן גילאון, אף שהדלת הגדולה נטרקה לפני שבועיים, אני בוחרת לראות בעובדה שהצעת החוק הזאת אושרה בוועדת שרים ביום ראשון האחרון – בתיאומים אומנם, אבל אושרה – אני בוחרת לראות את הדלת שכן נפתחת.

קארין אלהרר: אני מברכת את ועדת השרים על תמיכתה הראשונה בהצעת חוק שלי בקדנציה הזאת, ומקווה להמשך מוצלח; וכמובן, להודות לסגן השר יצחק כהן שבאמת היה מעורב וסייע ועזר – תודה מקרב לב.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת יצחק כהן, סגן שר האוצר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, אני קודם כול רוצה להודות לחברת הכנסת קארין אלהרר על החוק הנפלא הזה, שבא לתת תשובה לאנשים עם מוגבלויות שנחסמה בפניהם הדרך לקבל משכנתה עקב היעדר ביטוח חיים.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעת החוק בקריאה טרומית, ולאחריה היא תקודם בהסכמה של משרדי האוצר והמשפטים ובנק ישראל ובתיאום עם משרד הכלכלה והתעשייה, משרד הבינוי והשיכון ומשרד העלייה והקליטה.

יצחק כהן: אבקש מחברי לתמוך בהצעה.

יצחק כהן: והתנאי מקובל עלייך, נכון, קארין?

קארין אלהרר: – – –

יצחק כהן: אז אפשר לתמוך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לסגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, חברת הכנסת קארין אלהרר הביעה את הסכמתה לבקשת הממשלה, להצעת הממשלה, ולכן אנחנו יכולים לעבור להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ה–2015 – מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – הלוואה לדיור לאדם עם מוגבלות), התשע"ה–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 39 בעד.

יולי יואל אדלשטיין: הודיעו גם חברי הכנסת מרגלית וסויד שרצו להצביע בעד.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא ישנה את תוצאות ההצבעה, אבל לפרוטוקול – – –

מיכל בירן: אתם יודעים שעל המסכים עדיין מופיע "הסכמי היעדרות הדדיים"?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

יולי יואל אדלשטיין: מה?

נחמן שי: המסך לא מעודכן.

מיכל בירן: המסכים לא מעודכנים.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אה, אוקיי.

יולי יואל אדלשטיין: כן, בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: הודעתי מה הצעת החוק שהצבענו עליה, כך שלא תהיה שום בעיה עם הפרוטוקול.

יולי יואל אדלשטיין: הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית, והיא תועבר לוועדת הכלכלה לצורך הכנתה לקריאה ראשונה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש הוסיף אותנו?

יולי יואל אדלשטיין: הוספתי לפרוטוקול את שניכם, אכן.

יולי יואל אדלשטיין: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הנושא הבא, כפי שהופיע אצלכם בלו"ז, ירד מסדר-היום – ועדת חקירה פרלמנטרית.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, אנחנו יכולים לעבור לנושא המכונה בסלנג המקצועי בכנסת "40 חתימות": מתי תתחיל המלחמה בעוני?

יולי יואל אדלשטיין: – דיון בהשתתפות ראש הממשלה על-פי בקשת 40 חברי כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: מי שיציג את הנושא, או יפתח את הדיון בעצם, הוא חבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: יש לך שתי אפשרויות: לעלות, ואז אני לא אפעיל שעון עד שיופיע ראש הממשלה, או להמתין כמה דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יעלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני חושב שאתה דובר מספיק מנוסה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אחמד, דבר בבקשה על השפעת הפצצה האטומית על גידול התולעים בארץ.

חיים כץ: אחמד, בתור רופא, עד שראש הממשלה יגיע תן הרצאה על השפעת הפצצה האטומית האיראנית על גידול התולעים בארץ.

אחמד טיבי: זה שטייניץ.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אחמד טיבי אף פעם לא פולש לתחום אחריות של אחרים.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני, כעיקרון עשר דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: הזמן יתחיל כשייכנס ראש הממשלה.

אחמד טיבי: אני אתחיל בנאום החימום עד שיגיע ראש הממשלה.

אחמד טיבי: היושב-ראש החליט שהנאום הזה יתחיל רק כשראש הממשלה יהיה, על-פי התקנון של הכנסת.

חיים כץ: – – – של בוז'י – – –

יצחק הרצוג: אתה צודק – – –

איתן כבל: היתרון הוא שאתה יכול שלא יהיה לך כיווץ שרירים כשהוא יהיה.

יצחק הרצוג: טיבי, הרי הוא הודיע שאתה תהיה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון – – –

אחמד טיבי: זה שהאוהדים שלכם התנהגו בצורה פראית, מביכה, מבישה, בסח'נין – –

חיים כץ: בושה וחרפה.

אחמד טיבי: – – בצורה אגרסיבית, תוקפנית, אתה צריך לעשות חשבון נפש, חבר הכנסת איתן כבל.

איתן כבל: אתה מנצל את ההזדמנות – – –

אחמד טיבי: איתן כבל, הצהובים שלך גרמו לשפיכות דמים.

איתן כבל: – – – ואין לי זכות תגובה – – –

חיים כץ: אתה יודע, בשביל זה – – –

איתן כבל: – – – בשם האוהדים אני מבקש תגובה.

אחמד טיבי: אם האוהדים היו כאן, הם היו מגיבים.

חיים כץ: מכיוון שהם התנהגו לא בסדר, זהבי לא רצה להבקיע בפנדל.

אחמד טיבי: ממש לא.

אחמד טיבי: לא היה פנדל.

אחמד טיבי: זה לא היה פנדל.

חיים כץ: בשביל זה הוא לא רצה להבקיע.

אחמד טיבי: כן, מתוך מצפון.

חיים כץ: איתן, זה לא היה ככה?

אחמד טיבי: אין ספק, רבותי, שמה שמתחולל בוועדת הכספים מאתמול, ההעברות השערורייתיות האלה, חבר הכנסת מרגלית – – –

אראל מרגלית: הניסיון, הניסיון.

אחמד טיבי: הניסיון.

אחמד טיבי: אני חושב שהאופוזיציה התנהגה אתמול בצורה מופתית, אחראית, והייתה כחומה בצורה.

יצחק הרצוג: הנה ראש הממשלה בא לשמוע אותך.

אחמד טיבי: אפרופו חומה בצורה, הגיע ראש הממשלה.

אחמד טיבי: התחלת?

יולי יואל אדלשטיין: כן.

אחמד טיבי: טכנית, הוא לא אמור לשבת שם במקומו?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: הוא אמור להיות במליאה.

אחמד טיבי: הוא אמור להיות במליאה.

אחמד טיבי: לא, כי הוא אמור להקשיב.

מיקי רוזנטל: לא כתוב בתקנון.

אחמד טיבי: נכון, לא כתוב, והיושב-ראש דקדקן.

אחמד טיבי: טוב, אדוני היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, רבותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לפתוח בתפיסת עולם סביב הנושא הזה של העוני, ואביא ציטוט: כולם יכולים לעבוד ולהרוויח, אך יש להיזהר שלא יתרבו נכסי האדמה בידיים של יחיד.

אחמד טיבי: יש מי שמוכרח לקבל הלוואה מעשירים ואחר כך אינו יכול לפרוע אותה, ואז הוא מפסיד את אדמתו.

אחמד טיבי: וכך, בעבור הזמן, האדמה מתרכזת בידי העשירים, הנעשים עוד יותר עשירים, בשעה שהעניים נעשים יותר עניים.

אחמד טיבי: לכן יש למנוע אפשרות של עושר אבסולוטי או עוני אבסולוטי.

אחמד טיבי: אתה מזהה את המשפט, אדוני ראש הממשלה?

בנימין נתניהו: ז'בוטינסקי.

יולי יואל אדלשטיין: בטח ז'בוטינסקי.

אחמד טיבי: ממש לא.

אחמד טיבי: זה הסבא שלך, אדוני.

בנימין נתניהו: אה, הוא היה ז'בוטינסקאי.

אחמד טיבי: זה הסבא שלך, נתן מיליקובסקי נתניהו.

בנימין נתניהו: מוצא חן בעיני.

בנימין נתניהו: מאין זה?

אחמד טיבי: מהספר "עם ומדינה", עמודים 76–77.

בנימין נתניהו: יפה.

אחמד טיבי: המשפט האחרון הוא המשפט שבעטיו אנשים רבים לאחרונה משמיעים קול מחאה, קול התנגדות, על העושר האבסולוטי והעוני האבסולוטי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, במדינת ישראל שיעורי העוני הכי גדולים מבין מדינות ה-OECD.

אחמד טיבי: הקריטריונים של מדד העוני נקבעים על-פי אמות מידה כלכליות וחברתיות.

אחמד טיבי: המדד שקבע המוסד לביטוח לאומי ליחידים הוא הכנסה חודשית הפחותה מ-2,800 שקל בערך וכ-4,500 שקל לזוג.

אחמד טיבי: זהו הגבול של קו העוני במדינת ישראל.

אחמד טיבי: ומי נמצא מתחת לקו הזה?

אחמד טיבי: בעיקר קשישים וילדים.

חיים כץ: עוד פעם, ברצינות, מה המדד לקבוע את קו העוני?

אחמד טיבי: המדד שקבע המוסד לביטוח לאומי ליחידים הוא הכנסה חודשית הפחותה מ-2,800 שקל בערך וכ-4,500 לזוג.

חיים כץ: זה לא מה שקובע – – –

אראל מרגלית: מה שאני יודע – – –

חיים כץ: זה לא מה שקובע את קו העוני.

אראל מרגלית: – – – 2,093 לנפש אחת ו-3,349 לזוג – – –

אחמד טיבי: זה עוד פחות מהקו שאני אמרתי, מה שאמר אראל.

חיים כץ: זה לא מה שקובע את קו העוני.

חיים כץ: מה שקובע את קו העוני זה החציוני – – –

אחמד טיבי: חכה, אני אגיע לחציוני.

חיים כץ: – – – של ההכנסות.

אחמד טיבי: אני מצטט מהדוח.

אחמד טיבי: אדוני השר, אני מצטט מהדוח של המוסד לביטוח לאומי, שאתה השר שלו, אוקיי?

אחמד טיבי: מי נמצא שם?

אחמד טיבי: בעיקר קשישים וילדים.

אחמד טיבי: 22.7%, אדוני השר, מהקשישים נמצאים מתחת לקו העוני.

אחמד טיבי: את זה אתה צריך לשמוע, שר הרווחה.

אחמד טיבי: אראל מרגלית, אתה מפריע לי.

אראל מרגלית: סליחה, סליחה.

אחמד טיבי: 22.7% מהקשישים נמצאים מתחת לקו העוני.

אחמד טיבי: 33.7% מהילדים גדלים מתחת לקו העוני – מהילדים בכלל אוכלוסיית מדינת ישראל.

אחמד טיבי: לצד נתונים אלה, מדינת ישראל היא המדינה הכי לא שוויונית במערב, אדוני ראש הממשלה.

אחמד טיבי: על-פי מדד ג'יני היא נמצאת במקום ה-66.

אחמד טיבי: הודו עוד לפניה.

אחמד טיבי: המדינה מתקרבת מאוד לרמה האי-שוויונית בעולם השלישי.

אחמד טיבי: לצד זה, מי שצפה בתוכנית "מגש הכסף", רבותי חברי הכנסת, לרבות הפרק השני, יכול ללמוד גם שממוצע – זה נתון חשוב, שגם אתה, השר, אבל בעיקר ראש הממשלה – – –

חיים כץ: אני מקשיב לך – – –

אחמד טיבי: – – – יכול ללמוד שממוצע שעות העבודה לאדם במדינת ישראל הוא 1,929 שעות לשנה, לעומת 1,775 שעות במדינות ה-OECD.

אחמד טיבי: כלומר, אנחנו חיים במדינה שעובדים בה הכי הרבה שעות ומרוויחים בקבוצה הזאת הכי פחות כסף, וחיים בה – – –

אראל מרגלית: אבל יש לנו פריון כמו מקסיקו.

אחמד טיבי: בדיוק.

אחמד טיבי: אני מזכיר גם את מקסיקו.

אחמד טיבי: – – – חיים בה באי-שוויוניות מוחלטת בין האוכלוסיות השונות במדינה, בין מי שיש לו לבין מי שאין לו – מה שמגדיל עוד יותר את הפערים החברתיים והכלכליים ואת העוני, את רוחבו ואת עומקו.

אחמד טיבי: אי-אפשר להסביר שיעור כה גבוה של עוני ככישלון אישי של האנשים העניים.

אחמד טיבי: העוני הוא מעשה ידי אדם, הוא תוצאה של מדיניות, ביטוי קיצוני לאי-שוויון, וחלק ממדיניות המגדילה פערים.

אחמד טיבי: רק מדיניות המונעת מתפיסה של צדק ושוויון יכולה למגר אותו.

אחמד טיבי: מדיניות כזאת, לממשלה הזאת, אין.

אחמד טיבי: יש אלה שטוענים שמדד העוני עולה מפני שהערבים והחרדים לא עובדים.

אחמד טיבי: פעם ראש הממשלה אמר שאצלנו המצב טוב בניכוי הערבים והחרדים.

אחמד טיבי: בשנת 2003 עבדו 263,000 עובדים ערבים; בשנת 2013 עבדו 440,000 עובדים ערבים, עלייה של עוד 150,000 עובדים ערבים במשק.

אחמד טיבי: מה קרה עם אותם אנשים?

אחמד טיבי: הם נהיו יותר עניים, כי עבודה כיום במדינת ישראל, בהנהגת הממשלה הזאת, לא מחלצת מעוני.

אחמד טיבי: אדוני שר הרווחה לשעבר, עבודה לא מחלצת מעוני.

אחמד טיבי: ואנשים שהם גם עובדים, נשארים עניים, ומוסרית זה עוד יותר גרוע, ומדובר בהפרה בוטה של האמנה החברתית.

אחמד טיבי: לכן, חלוקה שוויונית היא זו שמחלצת מעוני – צדק חלוקתי, חלוקה הוגנת של הפירות והמשאבים.

חיים כץ: עבודה בשכר נמוך לא מחלצת מעוני, עבודה בשכר הוגן מחלצת מעוני.

אחמד טיבי: אדוני בדיוק מתרגם את מה שאמרתי על שוויוניות בחלוקה.

אחמד טיבי: שכר הוגן, הולם, ולא שכר נמוך, בהחלט יכול לצמצם את הפער בחברה בין עניים לבין חלשים ולצמצם את רמת העוני ועומקו.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בשבוע שעבר פורסם דוח העוני של המוסד לביטוח לאומי, שהוא תוצאה ישירה של מדיניות הממשלה הקודמת, שראש הממשלה הוא האחראי למדיניותה; הממשלה שקיצצה בקצבאות הילדים, הממשלה שריסקה את מעמד הביניים גם בתוך היישובים הערביים – ונשירתם מאותם יישובים בשל היעדר תעסוקה ותשתיות והמדיניות שהמשיכה בהעמקת הפערים והאי-שוויוניות.

אחמד טיבי: התוצאות והנתונים לא חדשים, אך המצב החמיר לעומת שנים קודמות.

אחמד טיבי: הדוח מצביע על עלייה בשיעור המשפחות הנמצאות מתחת לקו העוני, כך שכמעט רבע מן האוכלוסייה במדינה נמצא מתחת לקו העוני, וישראל הגיעה למקום הגבוה ביותר בשיעור העוני מבין מדינות ה-OECD, מייד לאחר מקסיקו, כפי שצוין.

אחמד טיבי: חשוב לציין שבקיץ 2014 הוגש לממשלה דוח הוועדה למלחמה בעוני.

אחמד טיבי: בראשה עמד חברנו חבר הכנסת אלי אלאלוף, שמונה על-ידי השר לשעבר מאיר כהן.

אחמד טיבי: הדוח עדיין במרתפים, בסל האשפה, מעלה אבק, לא נדון בממשלה.

אחמד טיבי: השר כחלון, שהאשים את הממשלה הקודמת ונתלה בהחזרת קצבאות ילדים כצעד שישנה את המצב, צריך להוציא לפועל תוכניות ממשלתיות במגוון תחומים, כמו חינוך, דיור, בריאות ועוד, כדי להתמודד עם בעיית העוני, שהיא פצצה חברתית מתקתקת.

אחמד טיבי: ממשלת ישראל חייבת להתייחס אליה ברצינות הראויה ביישובים הערביים, לרבות קידום תוכניות למען נשים ערביות.

אחמד טיבי: אדוני ראש הממשלה, אישה ערבייה מופלית פעמיים: פעם בגלל מדיניות על רקע אתני ופעם מסיבה מגדרית.

אחמד טיבי: ולכן, כדי שהממשלה תוכל למלא את החובה שלה במלחמה בעוני, היא צריכה להציב יעדים; וכדי לעמוד ביעדים, היא צריכה לקדם תוכניות.

אחמד טיבי: ועדת אלאלוף הגדירה אבני דרך למימוש היעדים של צמצום העוני, על מנת שהממשלה תוכל למלא את חובותיה לאזרח, ובראשן צמצום העוני לפי הכנסה פנויה ועומק העוני בקרב קשישים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בסמוך לפרסום הדוח על-ידי המוסד לביטוח לאומי, פרסם פרופסור יוסף ג'בארין מהטכניון דוח בנושא העוני בחברה הערבית – שיעורי האבטלה, לרבות אצל נשים ערביות.

אחמד טיבי: המחקר מעלה – וחשוב שתדעו – נתונים המתייחסים למצב האבטלה ביישובים הערביים, בעיקר אצל נשים.

אחמד טיבי: עולה כי מדד העוני של הערבים במדינת ישראל עומד על 55%.

אחמד טיבי: אחוז מדאיג זה במדינת ישראל הוא הגבוה בכל מדינות ה-OECD.

אחמד טיבי: על-פי אותו מחקר של הטכניון, אדוני, אחוז הנשים הערביות המועסקות במדינת ישראל הוא פחות מ-25%.

אחמד טיבי: רוב הנשים הערביות הלא-מועסקות הביעו רצון עז להשתלב במסגרת עבודה מייד.

אחמד טיבי: המחקר נערך בקרב 1,500 נשים, וכאשר הן נשאלו אם הן מעוניינות לעבוד מייד, כמעט מחציתן, 43%, ענו בחיוב.

אחמד טיבי: למה אתן לא עובדות?

אחמד טיבי: הרוב המוחלט השיב: בגלל מחסור במקומות תעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

אחמד טיבי: ברשותך, אני מייד מסיים.

אחמד טיבי: יש היום כ-15,000 אקדמאיות ערביות בלתי מועסקות, 13,000 ערביות בלתי מועסקות בעלות השכלה דווקא בתחום החינוך וההוראה.

אחמד טיבי: לצדן יש כ-5,000 גברים אקדמאים ערבים שאינם מועסקים.

אחמד טיבי: בעוד חמש שנים, אם תימשך מגמת חוסר ההתערבות הממשלתית הרצויה, צפוי שמספר האקדמאים הערבים אשר ייכנסו למעגל הבלתי-מועסקים יגיע ל-30,000.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, במערב ובארצות-הברית השיפור בהשכלת נשים בקרב מיעוטים הביא לשיפור מובהק בתעסוקה; אצל הערביות בישראל אין הלימה כזאת בין השכלה לבין תעסוקה.

אחמד טיבי: אצל הערביות בישראל – הן רוצות לעבוד, משיגות תעודות והישגים אקדמיים, יש יותר סטודנטיות ערביות מאשר סטודנטים – המהפכה הזאת בהשכלה לא לוותה בתחום התעסוקה גם כן.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אחמד טיבי: אני רוצה לחזור: מאז שנת 2000 ועד היום אחוז העוני עלה בקרב משפחות ערביות מ-42.6% ל-52.6%, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: כך גם במחקר שערך ד"ר סאמי ומצא נתונים דומים; מצא נתונים דומים על הרצון של נשים לעבוד ועל העובדה שאין מקומות תעסוקה.

יולי יואל אדלשטיין: משפט סיכום, בבקשה.

יצחק הרצוג: סמי סמוחה.

אחמד טיבי: לא, לא.

אחמד טיבי: משפט סיכום – ד"ר סאמי מיעארי התייחס לנתונים שהזכרתי ולטיעון שהילודה בקרב האזרחים הערבים גבוהה מאשר אצל שאר האזרחים.

אחמד טיבי: זה לא יכול לשמש תירוץ כי עניין שיעור הילודה הסתיים.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, הציבור הערבי רוצה להיות חלק ממעגל התעסוקה; המדיניות של הממשלה מעמיקה את העוני, וזאת קריאת כיוון – גם הדוח של המוסד לביטוח לאומי, וגם הדברים שאנחנו נושאים כאן – כדי לחיות בכבוד.

אחמד טיבי: גם אדם שבנה בית וגר שם 20 שנים, כפי שקרה בתמרה, בחיא אלחמרה, רשאי שיגור ללא שיהרסו את ביתו בצו מינהלי; קורת גג היא הדבר החשוב ביותר.

אחמד טיבי: אני אסיים ואומר שנפגשנו, ראשי הרשויות וראשי המשותפת, עם השר כחלון ועם אמיר לוי לפני שעה.

אחמד טיבי: אני מקווה שהם יקשיבו לדרישות הצודקות לגבי תשתיות ולגבי מענקי איזון, והממשלה תיענה לדרישות האלה, כדי שהשביתה שהחליטו עליה לא תצא אל הפועל.

אחמד טיבי: צדק חלוקתי, צדק לכולם, זו התשובה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות אדוני חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת מרב מיכאלי, שלרשותה יעמדו שש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מכולם להקפיד על מסגרת הזמן.

יואב קיש: שלום, כבוד היושב-ראש, כבוד ראש הממשלה, שרים, חברות וחברי הכנסת, לגבי נושא העוני, אני בטוח שראש הממשלה ייתן תשובה מלאה ויקיף את כל הנושאים.

יואב קיש: אני רוצה לדבר אתכם על 300 מיליון שקל, שאם היו הולכים למלחמה בעוני, כנראה היו עושים הרבה הרבה יותר טוב ממה שהם עושים.

יואב קיש: ואני מדבר על 300 מיליון שקל שהולכים לעמותות ישראליות שפועלות כביכול בשם הדמוקרטיה, מנצלות את הכסף הזה בשביל לתקוף את מדינת ישראל מעל כל במה בזירה הבין-לאומית.

זהבה גלאון: – – – אתה חצוף.

יואב קיש: אני קורא להם "שתולים".

זהבה גלאון: אתה חצוף, אתה שתול פה בכנסת.

יואב קיש: הגיע הזמן שתדעי מה שהם עושים.

יואב קיש: חברת הכנסת גלאון, מה מפריע לך?

זהבה גלאון: אתה חצוף.

זהבה גלאון: – – – מה עם מועצת יש"ע?

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: מה מפריע לך?

יואב קיש: ששמים את האמת בפרצוף?

יואב קיש: כשמבינים – – –

זהבה גלאון: אתה חצוף.

יואב קיש: את חצופה, את חצופה גדולה, כי את עולה על הבמה הזו – –

זהבה גלאון: מה אתה אומר?

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: – – משתמשת בבמה הזו, תומכת בארגון שמפיץ שקרים על ישראל – –

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: – – שלוקח כסף ממדינות זרות, ולוקח את זה בשביל לפגוע בחיילים ובתדמיתה הציבורית של מדינת ישראל.

זהבה גלאון: עוד מעט אני עולה לדבר, ואני אטפל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון – – –

יואב קיש: חד-משמעית.

קריאה: אין – – –

זהבה גלאון: אתה שתול פה.

זהבה גלאון: – – –

יואב קיש: יש לך בעיה כשאומרים את האמת, אני מבין.

זהבה גלאון: אתה שתול פה.

יואב קיש: יש לך בעיה לשמוע את האמת.

זהבה גלאון: מי שתל אותך פה?

זהבה גלאון: אתה השתול.

יואב קיש: יש לך בעיה.

מיקי רוזנטל: בעולם שאתה חולם עליו לא היית יכול להגיד את זה אפילו.

קריאה: – – –

יואב קיש: הם לוקחים את הכסף הזה ומכפישים את מדינת ישראל בעולם.

יואב קיש: הם לא באים לדין ציבורי פה במדינת ישראל, את זה הם לא יודעים לעשות.

חנין זועבי: אתה שונא אדם.

יואב קיש: אני רק רוצה שתדעו שאותם ארגונים לא מחפשים למצוא עוולות, לא מחפשים לתקן דברים בצה"ל או במקומות אחרים.

יואב קיש: הם מחפשים לפגוע במדינת ישראל.

יואב קיש: אני אתן לך דוגמה: במהלך שלוש השנים האחרונות – – –

זהבה גלאון: אל תיתן לי דוגמאות.

זהבה גלאון: ראיתי את החברים שלך ממועצת יש"ע, תפסיקו כבר עם ההשתלחות וההסתה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, חברת הכנסת זהבה גלאון.

יואב קיש: פתאום הכול בסדר?

יואב קיש: פתאום הם מכפישים, פתאום הם שמסיתים?

זהבה גלאון: כן, כן, כן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, מספיק.

יואב קיש: רגע, וכשעיתונאי מסוים קורא לראש הממשלה, וחס וחלילה על ההשוואה, משווה אותו לנאצי – זה בסדר?

יואב קיש: אז, איפה את?

זהבה גלאון: לא, זה לא בסדר – – –

יואב קיש: למה אותך לא שומעים אז?

יואב קיש: למה פתאום כולם צדיקים?

זהבה גלאון: לא שמעתי את ראש הממשלה מגנה את – – –

יואב קיש: אז כשפתאום יש איזה קמפיין שקצת מפריע לכם, אז שומו שמים, כתבות עצומות, השמאל מזדעק.

זהבה גלאון: תגן על – – – למה אתה לא מגן – – –

יואב קיש: זה לא השמאל, זהבה.

יואב קיש: את לבד במערכה הזו.

יואב קיש: אתם הזויים.

זהבה גלאון: אני לא מה מבינה מה עובר עליך, ואני אגיד לך – – –

יואב קיש: אנחנו במערכה בין-לאומית, אנחנו ננצח פה, ואנחנו נלמד אתכם שאת העניין הזה של לקבל כסף ממדינות זרות – –

זהבה גלאון: אתה תלמד אותנו?

זהבה גלאון: אתה תלמד אותנו?

זהבה גלאון: מי אתה שתלמד אותנו?

זהבה גלאון: חצוף.

יואב קיש: – – ולהשמיץ את מדינת ישראל בפורומים באו"ם – זאת הדרך?

יואב קיש: זאת לא הדרך.

יואב קיש: את רוצה לתקן?

יואב קיש: תלכי למצ"ח, תתלונני.

יואב קיש: הכול נחקר, הכול נבדק.

זהבה גלאון: נחקר?

זהבה גלאון: ממתי אנחנו – – – על חקירות שמתקיימות – – –?

יואב קיש: מדינת ישראל בודקת את עצמה לעומק, צה"ל בודק את עצמו לעומק.

יואב קיש: רק השמצות, זאת הדרך הזולה שלכם.

מיקי רוזנטל: מתי אתה לוקח אותה למחנה ריכוז?

יואב קיש: למחנה ריקוד אולי.

זהבה גלאון: התחלת בכלל לדבר על העוני, אבל עכשיו – – –

יואב קיש: לפחות 65 הרצאות שונות, תערוכות ואירועים, באירופה, ארצות-הברית, דרום-אפריקה – –

אוסאמה סעדי: העוני כבר לא חשוב?

זהבה גלאון: הוא חשוב, אבל הוא – – –

יואב קיש: – – לוקחים לקהלים אנטי-ישראליים מובהקים, ושם הם מדברים – – –

זהבה גלאון: לא שמעתי אותך מגן על נשיא המדינה ועל ראש הממשלה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אני מפסיק שנייה את השעון.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, את פשוט לא תגיעי במליאה לנאומים של ראש הממשלה וראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא מוכן.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש להקשיב לדוברים – – –

זהבה גלאון: כשהפריעו לנו אתה מוכן, אבל כשאנחנו מדברים – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני לא פונה אלייך אישית, אני אומר לכולם: מי שמעכשיו יפריע פשוט יוּצא בשלוש קריאות מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: עד שנגיע לנתניהו והרצוג יהיה פה או ריק או שקט.

יולי יואל אדלשטיין: שתי אפשרויות: או ריק או שקט.

יולי יואל אדלשטיין: לא יהיה שום מצב של דיאלוגים כאלה.

באסל גטאס: למה לא?

בנימין נתניהו: יכול להיות גם וגם.

יולי יואל אדלשטיין: יכול להיות גם מלא וגם שקט, אדוני ראש הממשלה, אני עדיין מאמין.

זהבה גלאון: ברור, תשתמשו בכוח שלכם – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: מה זה, שנצנזר?

זהבה גלאון: שמעתי.

יולי יואל אדלשטיין: גם אותך נצנזר כל פעם שאת מדברת?

זהבה גלאון: לא ביקשתי שתצנזר, ביקשתי שתאפשר לי הערות ביניים.

זהבה גלאון: כשזה לא נוח לכם, לא מתאים לכם הערות ביניים של האופוזיציה?

יולי יואל אדלשטיין: פשוט לא להאמין.

יואב קיש: את היית פה במליאה ונתת נושא אחר בשביל רק – הצדקת את "שוברים שתיקה", ארגון עם מוסר למופת.

זהבה גלאון: אדוני – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ימשיך וגם יסיים בתוך שתי דקות, ואני ממש רציני במה שאני אומר על הערות הביניים.

יואב קיש: 300 מיליון שקלים ממדינות זרות נכנסו למדינה הזו במסווה של עמותות.

יואב קיש: את יודעת מה, אני הייתי שמח אם הכסף הזה היה באמת הולך לבדוק אותנו, ואם יש בעיות, גם היה הולך למקומות הרלוונטיים – היה הולך למצ"ח, היה הולך לתלונות, היה הולך לדברים שאפשר לעשות אתם משהו.

יואב קיש: אבל במקום – – –

באסל גטאס: מה עם מאות המיליונים שהולכים לעמותות – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואב קיש: – – – במקום ללכת למקומות האלה זה ממוקד ומיועד לפגוע במדינת ישראל בזירה הבין-לאומית, נקודה.

יואב קיש: לזה לא ניתן את ידנו.

יואב קיש: בזה נילחם.

באסל גטאס: מאות מיליונים – – –

יואב קיש: קשה לכם לשמוע את האמת?

זהבה גלאון: – – –

מיקי רוזנטל: ולקנות פוליטיקאי – – – זה בסדר?

יואב קיש: את יודעת מה, זו האמת.

יואב קיש: חבל שהם גם משתמשים בשקרים.

יואב קיש: אם הם מספרים סיפורים – וראינו את זה בסרטי וידיאו:

יואב קיש: הולך נציג – אני לא אנקוב פה בשמות – של ארגון "שוברים שתיקה" בחברון ומספר לעיתונאים זרים שחיילי צה"ל לוקחים מכונות ירייה ויורים בהמון פלסטינים, סתם בשביל השעשוע.

יואב קיש: שקרים בוטים.

יואב קיש: הדבר הזה צולם בווידיאו.

יואב קיש: את הדבר הזה הוא מראה לעיתונאים זרים – "זו התנהגות צה"ל".

עיסאווי פריג': דבר על העוני.

יואב קיש: את יודעת מה, אם באמת זו הייתה התנהגות צה"ל, בואו נבדוק, בואו נחקור, אבל לא.

יואב קיש: את 300 מיליון השקל האלה אנחנו נעצור.

יואב קיש: חוק השתולים יחוקק פה, והעמותות האלה, שמנצלות לרעה את המדיניות היום – תיפסק – – –

מיקי רוזנטל: תאסרו קודם על ראש הממשלה לקחת תרומות מחו"ל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יואב קיש: המדיניות הזו תיפסק.

יואב קיש: אני מכבד את כל המדינות האלה, הן יכולות להביע את דעתן – באו"ם, בכל מיני מקומות אחרים שבהם כמדינה יש להן הסמכות והיכולת להתמודד, אבל אנחנו לא נלך עכשיו לקטלונים וניתן כסף לעמותות קטלוניות שקוראות להיפרד מספרד.

יואב קיש: זה המצב פה במדינת ישראל, ואת זה לוקחים לשקרים והסתה.

יואב קיש: וכשמסיתים נגד הימין ונגד ראש הממשלה אז יש שקט, לא שומעים אתכם, אבל כשהשמאל – – –

זהבה גלאון: איזה פתרון.

זהבה גלאון: הם לא סופרים – – –

יואב קיש: הגיע הזמן שתביני את זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

עיסאווי פריג': למה הוא לא מדבר על העוני?

יצחק הרצוג: מילה על העוני לא הייתה.

עאידה תומא סלימאן: לא מעניין אותו העוני.

יואב קיש: הגיע הזמן שתבינו שהאמת בפרצוף היא כואבת.

יואב קיש: תקשיבו לדיבורים של האמת שלי ולא של המשקרים בשתיקה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

יואב קיש: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב קיש.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי, עד שש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: קודם כול, נחמד לראות שכל הימין מתיישר לפי דף המסרים האחרון של קלוגהפט.

מרב מיכאלי: הוא אומר "שתולים", אז כולם כמו תוכים: שתולים, שתולים, שתולים.

מרב מיכאלי: פתאום, כמו פטריות אחרי הגשם, כולם: שתולים, שתולים, שתולים, אותו טקסט לכולם.

יואב קיש: חוק השתולים, את מוזמנת להצטרף.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת רוזנטל, תנוח דעתך – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, רק עכשיו הפריעו לך.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת רוזנטל, תנוח דעתך, המילה שתולים זה מכבסה למילה בוגדים.

מרב מיכאלי: אין פה שום כוונה אחרת.

מרב מיכאלי: הם לא מתכוונים להסתיר את כוונתם, הם קוראים לנו בוגדים, ולא בכדי הם קוראים לנו בוגדים.

מרב מיכאלי: ולא בכדי, אגב, אלא ממש באופן סמלי ומושלם, בדיון ש-40 חברות וחברי כנסת ביקשו לקיים על מצב העוני המחפיר במדינת ישראל, נציג הקואליציה הראשון שעולה לדבר אומר: אני לא רוצה לדבר על העוני, אני רוצה להסית נגדכם, הבוגדים.

מרב מיכאלי: לא בכדי.

יואב קיש: אל תגידי מה לא אמרתי.

יואב קיש: אני אמרתי – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואב קיש, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

קריאה: – – –

מרב מיכאלי: מאה אחוז, אני מתקנת:

מרב מיכאלי: אני לא רוצה לדבר על העוני, אני רוצה לדבר על השתולים.

מרב מיכאלי: לא בכדי.

מרב מיכאלי: לא בכדי ההסתה הימנית משתוללת בימים אלה.

מרב מיכאלי: כי אחרי שיוצא דוח העוני העדכני, שמראה שבישראל יש יותר עניות ועניים מאי-פעם, שהעניות והעניים הם יותר עניות ועניים משהיו קודם, שהעוני הוא בממדי ענק מבהילים ובעומק נוראי כזה שאומר שאלה שהם כל כך עמוק בעוני, הסיכוי שלהם לצאת ממנו אי-פעם רק הולך ומצטמצם, הולך ומתרחק – לא פלא שנציג הממשלה הזאת, הראשון שעולה לדבר, נציג הקואליציה הזאת, בוחר לא לדבר על הנתונים הכואבים האלה אלא לדבר על מה שהם קוראים "השתולים".

מרב מיכאלי: אז קודם כול, יש כמה עניינים פעוטים.

מרב מיכאלי: האחד, רק השבוע או בשבוע שעבר למדנו על הסכום הדמיוני של מיליארד שקל שמגיע מממשלות ופרטים זרות וזרים להתנחלויות במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: לא ראיתי שהכסף הזר הזה שונה מהכסף הזר הזה.

מרב מיכאלי: אבל לא, אצלכם כסף זר שמגיע אליכם הוא בסדר, וכסף זר שמגיע למי שמתנגד אליכם הוא לא בסדר.

מרב מיכאלי: זה ממש, מה אני אגיד לך, סטנדרט כפול ממדרגה כל כך מרשימה – כל הכבוד, יואב קיש.

מרב מיכאלי: ואתה כמובן לא לבד בהקשר הזה, כמובן לא לבד.

מרב מיכאלי: אבל הדבר השני שאני רוצה להגיד לך זה שהכסף הזר שאתה מאשים שמגיע לעמותות – ואגב, לא "כביכול דרך עמותות", אלא דרך עמותות – מגיע בדיוק לארגונים שהם היחידים במדינת ישראל היום שמטפלים בעוני הזה, שאתה, הקואליציה שלך והממשלה שלך בוחרים להתעלם ממנו ולעשות כאילו הוא לא קיים – ובמקום זה להסית.

מרב מיכאלי: הם היחידים; הארגונים היחידים שנותנים היום מענה – באוכל, במחסה, בזכויות משפטיות, בכל סוגי הסעד האחרים שמדינת ישראל הולכת, באמצעות הממשלה שלכם, ומסלקת את רגליה החוצה מהאחריות להם.

מרב מיכאלי: כל 760,000 הילדות והילדים האלה, 52% מהאוכלוסייה החרדית בישראל – סליחה, 52% מהאוכלוסייה הערבית, 54% מהאוכלוסייה החרדית, חיות וחיים בעוני; ואתה מדבר על השתולים.

מרב מיכאלי: הארגונים שמטפלים בציבור הזה, גם החרדי, גם הערבי, גם המשפחות העובדות – יותר ויותר משפחות שעובדות ולא מצליחות להתקיים בכבוד, לא מצליחות להרים את הראש מעל קו העוני.

מרב מיכאלי: ויותר מזה צריך להגיד: בזכות הקיצוץ בקצבאות הקודם שלך, אדוני ראש הממשלה, בזכות הקיצוץ הזה נפלו עוד ועוד משפחות עובדות מתחת לקו העוני.

מרב מיכאלי: היחידים שמטפלים בהם היום הם הארגונים האלה, שהם, אדוני, לא נעים לי לספר לך, ארגוני זכויות אדם – יש דבר כזה, זכויות אדם – מטפלות ומטפלים במוחלשות ובמוחלשים, גם אם צריך לעשות את זה בכסף זר – –

יואב קיש: תני להם עוד 300 מיליון שקל.

מרב מיכאלי: – – כי הממשלה הזאת, לצערי, לא נותנת את הכסף שצריך בשביל לטפל באנשים האלה.

מרב מיכאלי: בדקה שנשארה לי אני רוצה להגיד לך, אדוני ראש הממשלה, שאלה החיים עצמם.

מרב מיכאלי: כשאין לָךְ קורת גג, כשאתה לא יודע אם לילדות ולילדים שלך יהיה איפה לישון – אלה החיים עצמם.

מרב מיכאלי: כשאת לא יודעת אם יהיה לך במה להאכיל את הילדות והילדים שלך – אלה החיים עצמם.

מרב מיכאלי: כשמדובר באנשים שלא יכולות ויכולים אפילו לדמיין שהם פעם יחיו חיים אחרים, כי המציאות מלמדת אותם שבאמת אין להם סיכוי כזה – אלה החיים עצמם.

מרב מיכאלי: אפשר לעמוד פה ולהמשיך להסית, אבל החיים עצמם של רבע מהאוכלוסייה, שסובלים מעוני, לא הולכים לשום מקום.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני; עד ארבע דקות לרשות אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת מאיר כהן, עם שש דקות.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי ראש הממשלה, מצוקת העוני במגזר הערבי – 53% מהמשפחות הערביות חיות מתחת לקו העוני.

טלב אבו עראר: ביישובים הבדואיים בנגב עומד שיעור המשפחות החיות מתחת לקו העוני על 75%; כ-60% מהילדים הערבים עניים, כ-55% מהשכירים הערבים מרוויחים פחות ממחצית השכר הממוצע במשק.

טלב אבו עראר: בין 30 היישובים מוכי האבטלה בישראל יש 29 רשויות ערביות.

טלב אבו עראר: מספרים מזעזעים, אך אינני מופתע.

טלב אבו עראר: זה המצב.

טלב אבו עראר: כך היה וכך ימשיך, אלא אם כן תהיה תוכנית לאומית למיגור העוני.

טלב אבו עראר: מכובדי ראש הממשלה, על הנייר מושקעים לכאורה מיליארדי שקלים ליישובים הערביים, לרבות מינהלת הבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: אבל בשטח אנו לא רואים כלום.

טלב אבו עראר: סליחה, רואים רק דבר אחד, שהוא הריסת בתים ונישול קרקעות, וזה הוכח במשך שנים רבות שרוב התקציבים הם לא לבנייה אלא להריסה.

טלב אבו עראר: ביישובים המוכרים בנגב, מאז הוקמו ועד היום, היעדר תוכניות מתאר, היעדר אזורי תעשייה, או שעדיין תקועים; מצוקת דיור עמוקה, במיוחד בקרב הזוגות הצעירים, וההזנחה הולכת ומעמיקה.

טלב אבו עראר: יישובים שהמדינה הכירה בהם בעשור האחרון, אין בהם כלום.

טלב אבו עראר: היעדר תשתיות, פיתוח – אתה לא תראה שם כלום.

טלב אבו עראר: ביישובים הבלתי-מוכרים יש 120,000 תושבים.

טלב אבו עראר: 60% מאוכלוסייה זו הם מתחת לגיל 18.

טלב אבו עראר: מדובר באוכלוסייה צעירה.

טלב אבו עראר: מרבית האוכלוסייה הזו מתחת לקו העוני, חיים בבתים ארעיים בגלל מדיניות ממשלות ישראל.

טלב אבו עראר: מצוקת דיור בקרב הצעירים; אין חשמל, אין מים.

טלב אבו עראר: לא כמו שהיה פעם, אדוני ראש הממשלה, ששלחת צלם לבית שלי כדי לצלם אם יש לי חשמל או אין לי – מה שאמר טיבי, הוא התכוון, ואני – התכוונו לבדואים שגרים שם בכלל, שאין להם חשמל ואין להם מים.

טלב אבו עראר: מכובדי ראש הממשלה, אני רוצה להקריא שלושה מכתבים שקיבלתי מבדואים: אני סבחה – קוראים לה סבחה מהיישוב הלא-מוכר בשם ח'שם-זנה – ואני חיה באוהל מאולתר, כי מדינת ישראל לא נותנת לי לבנות בית.

טלב אבו עראר: אתם יודעים מה עובר עלי בימים אלו בחורף?

טלב אבו עראר: אני סובלת מקור עז, חולה לכל אורך החורף, ובהלת הקניות של מוצרי החימום – אני לא חלק ממנה, כי אין לי חשמל להפעיל את המכשירים האלו.

טלב אבו עראר: תנסו לדמיין, בשעות הלילה הקטנות, לאיזו טמפרטורה מגיע האוהל, ואין שום אמצעי חימום.

טלב אבו עראר: אני סובלת חדשות לבקרים בגלל סכסוך קרקעות בין המדינה לבין הבדואים.

טלב אבו עראר: אני הייתי פה לפני קום המדינה, וזאת מציאות שאי-אפשר לשנות או לקחת לנו.

טלב אבו עראר: היום כשאתם ישנים בלילה תחשבו עלי ואיזו טמפרטורות אני חווה בקור הזה.

טלב אבו עראר: השני: אני יוסף מהיישוב הלא-מוכר אום-אלחיראן שהמדינה הולכת לעקור ולבנות שם יישוב יהודי, חירן.

טלב אבו עראר: אני צעיר בן 20, סטודנט באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.

טלב אבו עראר: בעוד שנתיים אני מסיים את לימודי האקדמיים ומתכוון לחשוב על מיסוד משפחה.

טלב אבו עראר: כיום אני גר עם ההורים שלי ואחים שלי בפחון מאולתר ביישוב אום-אלחיראן.

טלב אבו עראר: אך, לצערי, התוכנית שלי הזאת לא יכולה לצאת אל הפועל כי מדינת ישראל לא נותנת לי לבנות בית.

טלב אבו עראר: ואני מנסה לקצר.

טלב אבו עראר: המכתב השלישי שקיבלנו הוא ממרים, צעירה בת 47 הגרה ביישוב ח'רבת-אל-וטן שקרוב לחורה: כשהייתי צעירה חלמתי על בניית משפחה ובית, וגם בבית-הספר למדנו על הבית וחלמתי על הבית שיהיה בעתיד.

טלב אבו עראר: אבל כיום אני חיה עם בעלי אצל משפחת בעלי.

טלב אבו עראר: אין למשפחתי פרטיות, ואנחנו סובלים מהמון בעיות חברתיות בגלל שאנחנו לא יכולים לבנות בית כי מדינת ישראל לא מאפשרת לנו.

טלב אבו עראר: אני פונה אליך, מכובדי ראש הממשלה, בשמם של סבחה ויוסף ומרים ועוד עשרות אלפים מהיישובים הלא-מוכרים, שתכיר ביישובים האלו ותספק תוכניות דיור לזוגות הצעירים, תשתיות אפשריות לתעסוקה, מוסדות ציבור שראויים למדינה דמוקרטית בשנת 2015.

טלב אבו עראר: אני קורא לטפל בעוני על כל גווניו, להקים רשות לאומית שתטפל בעוני בצורה יסודית.

טלב אבו עראר: מכובדי ראש הממשלה, אתה ראש ממשלה של כולם, לא רק של היהודים.

טלב אבו עראר: לכן, תנסה, תנסה.

טלב אבו עראר: תחלום בלילה אולי, תנסה, תשתדל, תצליח לשנות את המדיניות כלפי הערבים, ובמיוחד כלפי הבדואים בנגב.

טלב אבו עראר: תודה לאדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת מאיר כהן; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אלי אלאלוף.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, העולם המודרני מתמודד בשנים האחרונות עם שני איומים מרכזיים, אדוני ראש הממשלה: האחד הוא טרור, והוא קרוב מאוד ללבך; האיום השני הוא העוני, והוא רחוק מאוד מלבך, כמרחק מזרח ומערב.

מאיר כהן: מאחר שהנושא זר לך, אדוני ראש הממשלה, אסביר לך מהו עני.

מאיר כהן: על-פי המילון, זהו אדם בעלי אמצעי מחיה מועטים, דל, אביון, רש.

מאיר כהן: על-פי המציאות, עני הוא אדם הסובל מחוסר בדיור קבוע גם בימי החורף הגשומים, מחוסר חמור במזון, מחסך גדול מאוד בלבוש; סובל מפערים בחינוך ומהיעדר יכולת לרכוש תרופות.

מאיר כהן: בשפה יותר נוחה לך, אדוני ראש הממשלה, עוני הוא מחסור חמור בחמשת המ"מים.

מאיר כהן: הנתונים הקשים הללו רובצים על גבה של המדינה כפצע מדמם ומלבינים את פניך ואת פנינו ואת פניה של האומה היהודית.

מאיר כהן: במונחי הכלכלה שבה אתה מתפאר, זכור את המספר 33.

מאיר כהן: לא הערוץ של רשות השידור, שעליה אתה ממונה כשר התקשורת, אלא מיקומה של ישראל על-פי ה-OECD ברמת העוני – מקום לפני האחרון או שני מהסוף.

מאיר כהן: אוי לה לבושה, אדוני ראש הממשלה.

מאיר כהן: זהו המקום לציין לרעה שהממשלה הנוכחית שבראשה אתה עומד התנגדה לחוק החד-הוריות, שכל מטרתו היא להעניק להן את האפשרות לצאת לעבודה; אבל החד-הוריות לא חברות בקואליציה שלך.

מאיר כהן: הקואליציה שלך גם ביקשה להפקיר את העובדים הסוציאליים הניצבים בחזית המלחמה בעוני והתנגדה לחוק להגבלת תיקים לעובדים סוציאליים; הקואליציה שלך גם ביטלה את החוק לביטחון תזונתי, שרצה להבטיח מזון בסיסי למשפחות, מזון בסיסי לקשישים.

מאיר כהן: לפני כשנה ישבתי בממשלה שלך, ישבתי סביב השולחן שלך.

מאיר כהן: במשך שנה עמלה ועדה ראשונה מסוגה במטרה לתת למדינה ולממשלה כלים לצמצום העוני; הוועדה החשובה בראשות חבר הכנסת אלי אלאלוף שכנראה ידבר אחרי – אוי, כמה שהוא יהיה נבוך.

יואל חסון: מאיר, כשהיית שר הרווחה, כמה פעמים ראש הממשלה ישב אתך?

מאיר כהן: הדוח שהפיקה הוועדה מלא ומפורט, ואני כשר הרווחה, אדוני ראש הממשלה, ושידעו כולם, ביקשתי רק דבר אחד – להניח את המטרה הנעלה הזו של הוצאת אנשים מחיי העוני על שולחן הממשלה שבראשה עמדת.

מאיר כהן: בכנות ובאמת טענתי כי על המדינה ועל הממשלה לייצר תוכנית ממשלתית למאבק בעוני, תוכנית מדידה שתציב בפנינו מדי שנה מראה על מה עשינו לטובת אותם האזרחים.

מאיר כהן: לצערי הרב, ביקשתי להציג את הדוח בפני הממשלה ובפניך והבקשה נדחתה פעם אחר פעם.

מאיר כהן: ולפתע הרגשתי את עצמי, שר בממשלה שלך, הרגשתי כעני העומד בפתח.

מאיר כהן: בישיבות עם הנציגים שלך הובהר לי מעל לכל ספק מה שמבהירים לכל שר רווחה: אל תגזים בבקשות, אל תפריז בתיאור העניים.

מאיר כהן: העני בפתח – דיברנו על זה, אה?

מאיר כהן: אדוני ראש הממשלה, אתה כבר מורגל לדוחות אלה.

מאיר כהן: עבורך זו רק מהמורה תקשורתית קלה שתחלוף בתוך כמה ימים.

מאיר כהן: זה ויראלי, כמו שאומרים הרופאים.

מאיר כהן: מחר כבר העוני ישוב למקומו הטבעי בחצר האחורית של סדר-היום הציבורי.

מאיר כהן: לסיום, אני רוצה לצטט, אדוני ראש הממשלה, ולפחות לזה תקשיב, אם חד-הורית שאני מכיר ומלווה שנים רבות, עוד מימי כראש עיריית דימונה.

מאיר כהן: י' שמה, אם חד-הורית לבן מתבגר נכה, בשנות ה-50 לחייה.

מאיר כהן: ואני אקריא בפניך את המכתב.

מאיר כהן: היא אמרה לי: הלוואי שראש הממשלה יקשיב לדברים האלה.

מאיר כהן: והיא כותבת כך: שלום, מאיר כפרה שלי.

מאיר כהן: מה אגיד לך, החורף הזה קשה לנו.

מאיר כהן: 1,420 שקל הבטחת הכנסה, 1,180 מזונות של הילד ועוד 140 שקלים קצבה.

מאיר כהן: סך הכול 2,600 שקלים בחודש, ולי זה קשה.

מאיר כהן: אין לי צ'קים ולא כרטיס אשראי, והקניות המעטות של אוכל זה רק ברישום במכולת.

מאיר כהן: תקשיב טוב, אדוני ראש הממשלה: עד 14 לחודש אני רושמת במכולת.

מאיר כהן: כבר ארבעה חודשים שלא קיבלתי סל מזון, כי אין ברווחה, והעמותה של נסים – הרצוג – סגרה.

מאיר כהן: מזל שיש לי את השכן מים-המלח שנותן לי טונה וגבינות.

מאיר כהן: אבל לבן שלי, שהוא כל כך מבין, כבר קשה.

מאיר כהן: נמאס לו שאין אוכל.

מאיר כהן: אני כל יום מכינה רק מרק וקטניות.

מאיר כהן: פעם אחת אני רוצה להכין לו שניצל חם.

מאיר כהן: לעצמי אני לא צריכה, אני מסתדרת, ברוך השם – נס קפה ופיתה.

מאיר כהן: זאת מדינת ישראל שלך.

מאיר כהן: מיליון ו-700,000 איש ככה מרגישים, אדוני ראש הממשלה.

מאיר כהן: הבן שלי – היא ממשיכה – בן 14 עוד מעט, ואף פעם לא יצאנו למסעדה, אפילו לא לפלאפל.

מאיר כהן: מזל שהוא מבין את המצב.

מאיר כהן: המחנך שלו – אדוני ראש הממשלה – המחנך שלו שילם על הספרים ועל הטיולים, כי הוא אוהב אותו.

מאיר כהן: הוא באמת ילד טוב.

מאיר כהן: דמי כיס, לא, הוא לא מבקש, תודה לאל.

מאיר כהן: רק לפעמים בקיץ אני נותנת לו 2 שקלים לברד.

מאיר כהן: הבגדים קטנים עליו, כי הוא גדל, כפרה עליו, הוא גדל.

מאיר כהן: קניתי לו עכשיו ארבעה טרנינגים ב-100 שקלים, והחורף קר לנו.

מאיר כהן: מאיר, קר לנו.

מאיר כהן: נגמר לנו הטוקמן של החשמל.

מאיר כהן: זה נגמר מהר, באמצע החודש.

מאיר כהן: אלה האזרחים שלך.

מאיר כהן: אלה האזרחים, שזועקים, ואתה ממשיך להתעסק רק בדבר אחד, כאילו הם לא קיימים, כאילו הם שקופים.

מאיר כהן: אבל בעצם אני לא פונה אליך; אני פונה אליך, אלי אלאלוף ידידי הטוב, שבך אני מאמין, והפקדתי בידיך את הוועדה החשובה הזאת.

מאיר כהן: אל תיתן לו ולחברי הממשלה שלו לא להוציא את הדוח שלך, שיציל את מדינת ישראל.

מאיר כהן: אני מאמין בך, אתה לעולם לא תתקרנף, אתה לא תדבר בשפה שלהם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מאיר כהן: הדוח נמצא בידך.

מאיר כהן: כל הכנסת הזאת, בכל פעם שנידרש, נצביע לכל דבר שיקדם את המצב.

מאיר כהן: אותו העניים לא מעניינים.

מאיר כהן: אותך ואותי – גדלנו שם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר כהן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אלי אלאלוף – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת יואב בן צור.

אלי אלאלוף: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי הכנסת, חברי, להגיד שזה דיון קל, בטוח שלא.

אלי אלאלוף: להגיד שנצא מרוצים מהדיון, אני מבטיח שלא.

אלי אלאלוף: נגיד שנצא עם יותר אחריות – אני מקווה שכן.

אלי אלאלוף: העוני הוא לא גזירה משמים, הוא גם חלק מהמציאות היומיומית בכל המדינות, כולל אצלנו, אבל, לצערי, לפעמים זה בשילוב של חוסר מדיניות ומדיניות פשוט – האנשים החיים היום בעוני אינם רק אלה שנולדו אליו, הם גם כאלה שהידרדרו לתוכו.

אלי אלאלוף: הם אינם מצויים רק בריכוזי המגורים שמוגדרים אזורי עוני, הם היום בכל הערים שלנו, ובשכונות שלמות.

אלי אלאלוף: הם אינם רק החולים, או המובטלים, או חסרי היכולת לעבוד; העניים היום הם גם עובדים במשרה מלאה, ונותרו עניים, במיוחד המשפחות שיש בהן ארבעה ילדים ופלוס, כששניהם עובדים.

אלי אלאלוף: העוני, יש לו כמה ניתוחים – כי צריך לעשות את זה, אפילו שאנחנו מדברים בבני-אדם, עם סיפורים אישיים, כפי שידידי סיפר וכל אחד מאתנו מכיר.

אלי אלאלוף: העוני הוא כבר בין-דורי, של דורות שלמים.

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים לפעמים על דור רביעי וחמישי של ילידי הארץ.

אלי אלאלוף: הם אינם רק חולים ומובטלים, מחוסרי כושר עבודה, הם גם כאלה שעבדו, ועובדים, והמערכת לא מספיק נהירה להם, ולכן גם את הזכויות הם לא ממצים.

קריאה: – – –

אלי אלאלוף: אני אגיע, אל תדאג.

אלי אלאלוף: קשה להתעלם מזה.

אלי אלאלוף: קשה להתעלם, אבל חובתנו – של כולם – ואני מסכים עם מאיר, אני אסכים הרבה מאוד אתו, כי באמת הוא לקח את האחריות למנות את הוועדה, אבל הוועדה לא נכנסה לעבודה ללא תמיכה אישית של ראש הממשלה, דאז ודהיום – ותחת הנחיותיו – וקיבלנו את כל ההנחיות האלה בהבנה, ויישמנו אותן.

אלי אלאלוף: גם שר האוצר דאז היה מעורב, וברור ששר האוצר הנוכחי גם הוא מעורב מאוד בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אנחנו, חובתנו להבטיח רשת ביטחון משמעותית לאזרחים – שאלה מורכבת – לא רק במימון, אלא בליווי, בתמיכה, בשיפור במערכת חינוך ראויה, בדיור ציבורי הולם ובדאגה לפרט ולסביבה שבה הוא חי.

אלי אלאלוף: עבודתנו להוצאת אנשים מהעוני צריכה להיעשות תוך אחריות, סולידריות, אהבת אדם וכבוד.

אלי אלאלוף: ואנא, לחלק מאתנו, ללא פופוליזם ודמגוגיה, כי המהלך האחרון שאני אומר, שהוא קיים, מטעה את האוכלוסיות החלשות, שהן חלק אינטגרלי של ההבראה של המצב שלהם.

אלי אלאלוף: רבותי, ערכי היהדות והדמוקרטיה, שמנחים את המדינה שלנו, מחייבים אותנו לדאוג לאלו שאינם יכולים לדאוג לעצמם, ובראש ובראשונה לשתי אוכלוסיות מרכזיות, הקשישים והילדים; אין להם שום יכולת לפתור לעצמם את המצב שבו הם נמצאים.

אלי אלאלוף: במקביל, עבור האוכלוסייה המצוינת בגיל העבודה, וכשירה לכך, עלינו להשקיע הרבה הרבה יותר כדי לצמצם את גודלה ולהביא לה את המשאבים שיאפשרו כניסה והתקדמות אל עולם התעסוקה המכבד, עם שכר הולם, כדי שיגיעו ליום של העצמאות הכלכלית שלהם.

אלי אלאלוף: הוועדה למלחמה בעוני – ותרשו לתקן את חברי – לא כתבתי; צוות אדיר כתב את העבודה הזאת, צוות של יותר מ-40 איש שהתנדבו, מעולם האקדמיה, מהממשלה ומגופים נוספים כתבו.

אלי אלאלוף: תרשה לי, אדוני, זאת הפעם הראשונה שיש לי הזדמנות לדבר על הנושא.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוסיף לך דקה, אבל עדיין, לא לחרוג יותר מזה.

עיסאווי פריג': – – –

אלי אלאלוף: ברשותך, אני יודע שזה לא נעים לבקש ככה, להעמיד אתכם בפני עובדה.

אלי אלאלוף: הצמצום של העוני, אם אנחנו רוצים – ואמרתי על הוועדה שזה צוות, זאת עבודה שלמה של צוות שממשיך לעקוב בצורה וולונטרית אחרי הביצוע שנעשה.

אלי אלאלוף: עלינו לצמצם את האוכלוסייה שההכנסה הפנויה שלה היא נמוכה מדי.

אלי אלאלוף: אנחנו יודעים – המספרים פורסמו, ואני אתן אותם למי שרוצה.

אלי אלאלוף: אנחנו גם צריכים להבין שעוני זה לא רק כסף, ולכן גם הפתרון שלו הוא לא בתוספת כספית בלבד; יש דברים שלא עולים כסף, יש דברים שאינם במסגרת דוח העוני של הביטוח הלאומי, שבודק רק את ההוצאה הפנויה, אפילו לא את ההכנסה.

אלי אלאלוף: זה הטיפול בתחומי החיים של כל אחד מאתנו: הדיור, החינוך, התעסוקה, הבריאות – שהם סובלים מזה.

אלי אלאלוף: חייבים לצמצם את העוני הבין-דורי.

אלי אלאלוף: מאיר ואני – וזו הסיבה שאנחנו בנושא הזה – אנחנו כן באים ממשפחות מצוקה.

אלי אלאלוף: כן, ההורים שלנו היו עניים – אבל איזה עושר תרבותי, איזה עושר חינוכי, איזה עושר באהבה שקיבלנו.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם, אף אחד לא נתן לנו קצבאות כלשהן – אתם רואים אותנו היום, אנחנו לא שם.

אלי אלאלוף: הוועדה קבעה שבתוך עשר שנים עלינו להגיע לממוצע של ה-OECD.

אלי אלאלוף: אדוני ראש הממשלה, אנחנו גאים להשתייך ל-34 המדינות של ה-OECD, זה הישג אדיר למדינה, אבל אנחנו לא יכולים להיות בשורות האחרונות של הפרמטרים הכלכליים, החברתיים, ואנחנו נמצאים למטה.

אלי אלאלוף: אבל כדי להגיע להישג הזה של הורדה של 50% – מהמצב של 21% עניים לסביבות 10% – אנחנו חייבים לפחות עשר שנות עבודה, וההשקעות המרכזיות חייבות להיות בשלוש–חמש השנים הקרובות, כי אם לא נתחיל מייד, אין שום סיכוי שבעוד עשר שנים אנחנו נרד.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יסכם.

אלי אלאלוף: אני אסכם.

אלי אלאלוף: לשמחתי, בתקציב של השנה, 2015–2016 – ואני אשאיר את זה, ברשותך, אדוני היושב-ראש, לפרוטוקול – רשימה מפורטת של 5.368 מיליארד שקל בתקציב של 2016.

אלי אלאלוף: הרשימה פה, מאושרת על-ידי האוצר, ואני רוצה שזה יעבור.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לפתח את הנושא של מיצוי זכויות, וברשותך, אני אשלים.

אלי אלאלוף: זאת רשימה לא מגדרית.

אלי אלאלוף: השירותים הם אוניברסליים, הקצבאות אוניברסליות, ואם יש התייחסות מגדרית, זה רק כדי להתחשב בסוג האוכלוסייה שאנחנו חייבים לשרת.

אלי אלאלוף: הממשלה קיבלה החלטה באוגוסט ב-2015 לאמץ את כל הדוח; החלטה מס' 361.

אלי אלאלוף: התקציבים שאושרו השנה הם לא מספיקים.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים להקים צוות מעקב באוצר; אנחנו מבקשים מראש הממשלה שאחת לשנתיים הממשלה תיתן דיווח על מצב העוני, כולל המרכיבים הנוספים שהביטוח הלאומי לא נותן – שאמרתי לפני כן.

אלי אלאלוף: אנחנו היינו רוצים, ברשות יושב-ראש הכנסת, ואני יודע שזה בדרך כלל לא מקובל, שהדוח הזה יוכן על-ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהוא גוף אדיר.

אלי אלאלוף: עם המעט שאני עובד אתם, אני גיליתי יכולת עבודה אדירה.

אלי אלאלוף: שהם ייתנו לנו את הדוח, שהם יכינו את הדוח, והממשלה אחת לשנתיים תעשה.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין, אם אני באתי לעולם הפוליטי אחרי קריירה עד גיל 70, אז אני עשיתי את זה רק כדי ליישם, לקדם ולעזור לממשלה ליישם את הדוח הזה, שהוא לא רק לטובת העניים.

אלי אלאלוף: הדוח הזה – כל דולר שמושקע, המדינה כולה נהנית ממנו והמדינה כולה משתפרת.

אלי אלאלוף: תודה לכם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אלי אלאלוף.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יואב בן צור; בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת סופה לנדבר.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, תודה, מכובדי ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, מרן הגאון הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, בשעות האחרונות למותו – לפני פטירתו, סליחה – קרא ליושב-ראש תנועת ש"ס, חבר הכנסת הרב אריה דרעי, ובקשה אחת הייתה לו: ידידי, ר' אריה, אני מבקש ממך, אני מתחנן בפניך, תדאג לעניים ולאביונים.

יואב בן צור: תדאג לכלל הציבור שנמצא בארץ ישראל – ל-2 מיליון איש כמעט שנמצאים בקו העוני, ל-900,000 ילדים שנמצאים בקו העוני, תדאג להם בבקשה, אני מתחנן בפניך.

יואב בן צור: כשישב מרן שבעה על בנו, באו לבקר אותו אישי ציבור, והוא ביקש והתחנן: תעשו למען העניים.

יואב בן צור: כך רגישותו הייתה רבה.

יואב בן צור: תנועת ש"ס דגלה וחרתה על דגלה את הדאגה לעניים ולשקופים – אנחנו לא מדברים על השתולים, כמו שמישהו ניסה להסיט את הנושאים שצריכים לדבר עליהם בדיון הזה.

יואב בן צור: אנחנו מדברים על אותם אנשים שאין להם בבית מה לאכול; על אותם אנשים שחוסכים בתרופות לילדים ובתרופות לעצמם; על אותם אנשים שחם להם בקיץ, וקר להם בחורף, ואין להם האמצעים לחימום.

יואב בן צור: אני רוצה לומר שהדברים הללו באו כתוצאה מהמדיניות שהייתה בממשלה הקודמת, כששר האוצר חתך את קצבאות הילדים באבחה חדה, כשהדאגה הייתה רק למעמד הביניים ולא למעמד החלש.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לך, אדוני ראש הממשלה, שאנחנו שמחים שהממשלה הנוכחית אכן עושה תיקונים אמיתיים ברמה החברתית.

יואב בן צור: אני שמח שיושב-ראש התנועה שלנו, כשר הפריפריה, הולך להפנות, בעזרתו של ראש הממשלה ובהסכמה, תקציבים של מאות-מיליוני שקלים לערי הפריפריה כדי להקטין את הפערים החברתיים.

יואב בן צור: בהסכם הקואליציוני שהולך להתממש ירד המע"מ על תחבורה ציבורית, חשמל לשכבות החלשות וגם מים.

יואב בן צור: אנחנו מתקנים היום את העלאת קצבאות הילדים בחזרה כדי לתת תקווה למשפחות ברוכות ילדים שיוכלו לתת אוכל לפי הטף.

יואב בן צור: התנועה שלנו וגם הממשלה כולה היום חרתו על דגלן את הדאגה לחלשים.

יואב בן צור: גם העלאת שכר המינימום תתרום לדבר הזה.

יואב בן צור: ואין לנו ספק, ואנחנו מקווים שבעזרת השם, בצעדים האלה ובצעדים נוספים נצליח להוריד את מספר העניים במדינת ישראל, ובכך נחזק את החברה בישראל בכללותה.

יואב בן צור: אבל בכל זאת אני רוצה לשבח שני אישים פה: א.

יואב בן צור: את ידידי שר הרווחה לשעבר מר מאיר כהן, שיזם והקים את ועדת אלאלוף; העמיד בראשה, באמת, אדם ראוי, שעשה דוח שאני חושב שלא היה כמותו במדינת ישראל.

יואב בן צור: ולו נצליח ליישם את מחציתו של דוח זה – והיה זה שכרנו.

יואב בן צור: אני מקווה, שוב, שהממשלה הנוכחית, שבאמת עושה גדולות ונצורות ותעשה עוד גדולות ונצורות בהנהגתו של ראש הממשלה, בהכוונתו של יושב-ראש סיעתנו, השר אריה דרעי, באמת תצליח להוריד את קו העוני ובשנה הבאה נראה הרבה פחות עניים מאשר עכשיו.

יואב בן צור: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חברת הכנסת סופה לנדבר; בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת מרדכי יוגב.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם סיפור.

סופה לנדבר: לפני כמה ימים, בעיר אשדוד, נפגשתי עם העוני.

סופה לנדבר: לפני כמה ימים, בפינה באשדוד, במרכז העיר, ראיתי אישה זקנה, נמוכה, מאוד מבוגרת, עם שיער לבן, עם בגדים נקיים, שעמדה והחזיקה כוס מפלסטיק ביד, והמבט שלה היה בתוך הרצפה – מקבצת נדבות עם כוס פלסטיק.

סופה לנדבר: הנושא של העוני, אדוני ראש הממשלה, ככה אני מאמינה, צריך להיות על השולחן לא רק ביום הזה; הוא צריך להיות כל יום, כל יום בשנה.

סופה לנדבר: אתה, כראש הממשלה, בממשלה שלך, חייב לקבוע יעדים, תוכנית וביצוע – ולבצע, לבצע.

סופה לנדבר: רבותי, אם פעם העוני היה אורח, עכשיו הוא תושב קבע; קרוב למיליון ילדים שאין להם אוכל, קרוב למיליון ילדים, 2.6 מיליון איש, מתחת לקו העוני.

סופה לנדבר: השאלה המתבקשת: איזה סוג חיים זה?

סופה לנדבר: איך זה משפיע על מבוגר, על קשיש, על נכה, על ילד?

סופה לנדבר: ילד עני, חסר מזון, אין לו ביגוד, אין שולחן להכין אוכל, אין שולחן להכין שיעורי בית, אין חימום, אין מיזוג, אין תאורה, אין תעסוקה להורים.

סופה לנדבר: גם כאשר שני ההורים עובדים, עדיין אין להם פרנסה.

סופה לנדבר: לממשלה זו אין פתרון למצוקה.

סופה לנדבר: מושג העוני היום במדינת ישראל כולל ילדים, וחד-הוריות, וקשישים, וניצולי השואה, ונכים – אוכלוסייה מוחלשת, שהפכה להיות שקופה משקופים.

סופה לנדבר: רבותי, בבחירות היו ססמאות; ססמאות שנתנו תקווה היו בבחירות האלה, אבל הן עפו ברוח.

סופה לנדבר: אדוני ראש הממשלה, העברתם תקציב עם הפרש של קול אחד, עם מחיאות כפיים באולם הזה, מחיאות כפיים סוערות.

סופה לנדבר: אבל זו הייתה סטירת לחי מצלצלת לאותם אנשים, לאותם אזרחים שאיבדו את התקווה וחיים מתחת לקו העוני.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: זמן רב ישבה ועדת אלאלוף ובחנה, בחנה את הנושא, והגישה לממשלה המלצות, וכאן הכול נעצר.

סופה לנדבר: לדוגמה, אדוני ראש הממשלה, קשישים שחיים מקצבת זיקנה – הרי קו העוני שנקבע בדוח הזה, ליחיד 3,072 שקלים ולזוג 4,923 שקלים, אפילו הכסף שהוספתם לאנשים האלה לא מספיק.

סופה לנדבר: זה לא מגיע לקו שאחרי העוני, לא מגיע.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד שהכסף הזה לא מספיק להם – לא למזון, לא לתרופות.

סופה לנדבר: וגם לניצולי השואה, אדוני ראש הממשלה, הרי בקדנציה שעברה אתה העברת מיליארד ש"ח.

סופה לנדבר: האם אתה יודע, ראש הממשלה, שהאנשים האלה, ניצולי השואה ממש, שקיבלו את הרנטה מגרמניה – הממשלה שלך הפכה את הרנטה מגרמניה להכנסה?

סופה לנדבר: בושה.

סופה לנדבר: הממשלה הזאת הכניסה יד – לניצולי השואה.

סופה לנדבר: ואני רוצה להגיד ולהזהיר אותך, אדוני ראש הממשלה, שעולים וותיקים שלא נצבר להם בקרן הפנסיה סכום לפנסיה שהם יכולים לחיות ממנו, הם פשוט פצצה מתקתקת, וזה ייפול על הכתפיים שלך.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

סופה לנדבר: מסיימת.

סופה לנדבר: ופתאום התגלו, רבותי, עודפים.

סופה לנדבר: עודפים של כמה מיליארדים, 22 מיליארד שקלים שאתמול חילקו בוועדת הכספים.

סופה לנדבר: אבל אני רוצה לשאול אותך, כמה מזה ישפיע על מצב העוני וישפר אותו?

סופה לנדבר: ולסיום, אדוני, כך, אדוני ראש הממשלה, אי-אפשר להמשיך.

סופה לנדבר: כל המדינה, ברחמנות, וגם אני, עקבנו אחרי המעצר של הכלב שלך.

סופה לנדבר: ואני מבקשת ממך, אדוני ראש הממשלה, תעקוב אחרי נושא העוני, אחרי העניים במדינת ישראל – בלי רחמנות, אבל עם לב רחב לעזור.

סופה לנדבר: אני יודעת – אם אתה רוצה להעביר משהו, אתה מעביר.

סופה לנדבר: אם אתה רוצה לעזור, אתה עוזר.

סופה לנדבר: אתה חייב לפתור את הבעיה הזאת.

סופה לנדבר: אתה חייב לעשות את זה, אחרת – הבטחות שעפו באוויר.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לנדבר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרדכי יוגב – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת סגן השר מאיר פרוש.

יולי יואל אדלשטיין: עד ארבע דקות לרשות מרדכי יוגב.

מרדכי יוגב: אדוני ראש הממשלה, כבוד היושב-ראש, חברי השרים, חברי הכנסת, בבואי לדבר על ממדי העוני והפערים החברתיים בישראל של תשע"ו, 2015, חשתי שביום שפורסם הדוח על-ידי הביטוח הלאומי, דוברים ותקשורת רבה, בעיקר מכיוון השמאל, זעקו וקראו גם לכנס את הכנס המיוחד הזה במליאה – שכביכול ממדי העוני מתעצמים כמו איזו אמבה גדולה וגדלים בחוסר כל טיפול מצד ממשלת ישראל והעומד בראשה.

מרדכי יוגב: כולנו מסכימים שיש עניים בישראל, כולנו מסכימים שיש עניים בכל הארץ, כולנו מסכימים, וגם אני מכיר ילדים שמגיעים לבית-הספר כשאין פת בידם והם רעבים.

מרדכי יוגב: יש פסוק שכזה: "כי לא יחדל אביון מקרב הארץ", ותמיד קיים הצורך לתקצב ולעשות יותר.

מרדכי יוגב: אך מה לעשות – אני אומר גם לך, ידידי חבר הכנסת עמר, ולך, חברת הכנסת זהבה – שכפי הנראה זה מתסכל מאוד להיות באופוזיציה, עד כדי שזה מסנוור את עיני הדוברים משמאל בקוראם את הדוח.

מרדכי יוגב: בתוכו, ובנכתב בנתוני הדוח ומתומצת גם בהקדמה על-ידי מי שניהל אותו, פרופסור דניאל גוטליב, סמנכ"ל הביטוח הלאומי, אולי כמו שגם עיוורים לקרוא מציאות אחרת, אם תרצו, אבל זה – אני לא רוצה להלאות, לסגור סוגריים על יהודה ושומרון, ואני מצטט מתוך ההקדמה לדוח ומתוך הדוח: שיעור המשפחות החיות בעוני אומנם עלה במעט ב-2014, לאחר ירידה ניכרת ב-2013, על רקע האטת צמיחה, שיעורי אבטלה, התרחשות מלחמה, אבל בשורה התחתונה זו השנה השלישית ברציפות שבה נמשכת הירידה בשיעור המשפחות שחיות בעוני, והשיפורים האלה התרחשו תוך כדי התרחבות התעסוקה בקרב הנשים הערביות, וגם גברים חרדים, ובשורה התחתונה, כשמסתכלים בפרספקטיבה של חמש השנים האחרונות, ישראל לא במקום כל כך טוב בין מדינות העולם, אך ממדי העוני במגמת צמצום.

מיקי רוזנטל: איזו הגדרה יפה: "לא כל כך טוב".

מרדכי יוגב: חשוב יותר להדגיש, שכל המדידה של העוני נעשית בעצם כמדד השוואתי לרמת החיים של המעמד הבינוני, של מעמד הביניים בישראל, ולא כמדד אחיד ברמה הבין-לאומית.

מרדכי יוגב: לכאורה אנחנו צריכים לקנא בצ'כיה, בפולניה, סלובקיה, יוון, ואפילו ספרד.

מרדכי יוגב: ברור לכם שזה קשקוש, ושעניים רבים בכל מדינות העולם האלה היו שמחים לבוא ולגור פה בישראל, להיות עניים אצלנו.

מרדכי יוגב: אני רוצה רק לומר לך, חברתי קארין אלהרר – – –

זהבה גלאון: – – –

מרדכי יוגב: לא התכוונתי, אבל אני רוצה לומר לך שזו הייתה מפלגתך ששמה את המדד לעשירים בלבד – מע"מ אפס זה לעשירים בלבד.

זהבה גלאון: – – –

מרדכי יוגב: קיצוץ קצבאות הילדים פגע – –

מיקי רוזנטל: המפלגה שלך הצביעה בעד.

מרדכי יוגב: – – והפך אלפי ילדים לעניים ולרעבים.

קריאות: – – –

עליזה לביא: אתה היית חלק מהמהלך – – –

מרדכי יוגב: נכון – התנגדתי; הצבעתי הצבעה קואליציונית.

עליזה לביא: – – –

מרדכי יוגב: אז יש עוד הרבה מה לעשות – – –

עליזה לביא: – – – העוני במדינת ישראל.

עליזה לביא: הראיה, שהנה באות הקצבאות, והנה התוצאה.

מרדכי יוגב: חברים, יש עוד הרבה מה לעשות ולסייע לרבים לצאת ממעגל העוני, אבל טוב גם שנקרא את הדוח במדויק – –

זהבה גלאון: – – –

מרדכי יוגב: – – ויחד נדע להועיל לאלה שהם באמת עניים – אני מניח שיחד עם הצעדים הרבים שהממשלה נקטה להורדת יוקר המחיה ולשיפור ולהקטנת ממדי העוני.

מרדכי יוגב: מכאן אני אעבור לשלושה-ארבעה דברים קצרים שאני סבור שיש עוד מה לעשות, אדוני ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אבל בתוך עשר שניות, אדוני.

מרדכי יוגב: תן לי את מה שהפריעו לי כאן, לדקה.

מרדכי יוגב: אני סבור שאם ניקח את ראשי התיבות בדל"ת, או רק דל"ת, דל"ת זה: דיור, לימודים, תעסוקה, ואולי בדל"ת גם את הביטחון התזונתי, וננסה להחליט מה בביטחון התזונתי מאפשר איזה הורדה של המע"מ – אם בלחם אחיד או בעשרה מוצרי יסוד.

מרדכי יוגב: כך גם בדירה, בדלת – דל"ת, נאפשר הון עצמי לכל צעיר וצעירה בישראל בהיקף כזה או אחר שיגיע בסוף לבני-הזוג לקרוב ל-100,000 שקל, ויאפשר גם שההון העצמי שהם יצטרכו במשכנתה יהיה לא 30%, אלא 15% או 20% עם ביטחונם של הבנקים – הרי שנאפשר לאחוזים ניכרים מאוד מהזוגות הצעירים לא למשכן את עצמם בשכר דירה, אלא באותו שכר לרכוש לעצמם דירה, דירה שתהווה גם נכס להם ולדורות הבאים אחריהם.

מרדכי יוגב: כך גם בלימודים גבוהים או מקצועיים לכל בוגר תיכון, וכך גם בתעסוקה ובשכר מאפשר, שבמגמה להעלות אותו לשכר מינימום שאתו אפשר לחיות, שאתו בני-זוג יכולים לקיים את משפחתם.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

מרדכי יוגב: אין לי ספק, המציאות, יש בה עניים, אבל אם נמקד ונעשה את זה בצורה אמיתית, אז גם נמקד את הכסף הקיים בצורה אמיתית.

מרדכי יוגב: ואפס כי לא יחדל אביון מקרב הארץ, אבל נוכל לצמצם את העוני יחד עם צעדי הממשלה, שצריך להרחיבם, ויהיו פחות ופחות עניים בישראל.

מרדכי יוגב: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מרדכי יוגב.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מאיר פרוש, ואחריו – חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: גם חבר הכנסת פרוש וגם חברת הכנסת גלאון במסגרת שלוש דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, על השאלה "מתי תתחיל המלחמה בעוני?

מאיר פרוש: " התשובה מאוד ברורה – כאשר אנחנו נפסיק להילחם במשפחות ברוכות ילדים.

מאיר פרוש: כאשר נפסיק להילחם באותן משפחות שקיבלו קצבאות ונעודד ילודה, אז אנחנו יודעים שהתחלנו במלחמה בעוני.

מאיר פרוש: אני חייב לומר לכם שעברתי דרך מזכירות הכנסת לפני שעליתי לדוכן, לפני חצי שעה; עברתי דרך מזכירות הכנסת, ביקשתי לראות מי חתמו – 40 חתימות.

מאיר פרוש: מי זה?

מאיר פרוש: המחנה הציוני?

מאיר פרוש: בסדר, בשנתיים האחרונות הם היו באופוזיציה; הם לא שותפים לבעיה.

מאיר פרוש: המשותפת?

מאיר פרוש: ברור, הם לא היו בקואליציה.

מאיר פרוש: מרצ?

מאיר פרוש: לא היו בקואליציה, אין לי שום טענה.

מאיר פרוש: אבל התפלאתי, באמת רציתי לבדוק.

מאיר פרוש: יש 40 חתימות בלי יש עתיד – איך 11 חתימות של יש עתיד מתנוססות, והם מבקשים לדון על המלחמה בעוני, כאשר הם, במשמרת הקצרצרה – איך אתה אומר, אדוני יושב-ראש האופוזיציה?

מאיר פרוש: להם הייתה משמרת קצרצרה, 18 חודש.

מאיר פרוש: הלך יאיר לפיד כשר האוצר, קיצץ קצבאות ילדים.

מאיר פרוש: ומה כתוב בדוח?

מאיר פרוש: ירידה זו מיוחסת – הירידה; העלייה בשיעור העוני – היא מיוחסת ברובה בביטוח לאומי לקיצוץ שהוחל אז בקצבאות הילדים.

קארין אלהרר: – – –

יעל גרמן: – – –

מאיר פרוש: מה אתם באים בכלל להתקיף את הממשלה?

מאיר פרוש: תתביישו.

מאיר פרוש: לפחות תצאו מהמליאה כשמדברים על הדבר הזה.

מאיר פרוש: אתם מצרפים חתימות?

קארין אלהרר: – – –

מאיר פרוש: חברת הכנסת אלהרר, את יודעת, למה לצעוק ולהפריע?

מאיר פרוש: תתביישי על כך שאת מוסיפה את החתימה שלך.

קארין אלהרר: ממש לא.

מאיר פרוש: את הצבעת על קיצוץ בקצבאות ילדים.

קארין אלהרר: ממש לא.

מאיר פרוש: אני לא רוצה לפגוע – – –

יעל גרמן: תוספת של 10 מיליארד – – –

קארין אלהרר: מה אתה עשית – – –

מאיר פרוש: מה שאני רוצה לומר זה כך – –

עליזה לביא: מי אמר שקצבאות מורידות את העוני?

עליזה לביא: מאיזה בית-מדרש – – –

מאיר פרוש: – – אני גאה להיות ביהדות התורה, שעמדה על כך במשא-ומתן – – –

אלעזר שטרן: מי אמר שקצבאות מורידות עוני?

מאיר פרוש: אני חושב שאתם צריכים להתבייש בכך שאתם רוצים להחליף ממשלה – – –

חיים כץ: מאיר, למה אתה מרגיז אותם?

חיים כץ: מאיר, למה אתה מרגיז אותם?

מאיר פרוש: כששר האוצר אומר – למה לא להכעיס אותם?

חיים כץ: למה?

חיים כץ: זה אנשים טובים.

מאיר פרוש: משותפת – לא היו שותפים לדבר הזה; מרצ – לא היו שותפים; המחנה הציוני – לא היו שותפים.

מאיר פרוש: שהם – אני יכול להבין אותם.

מאיר פרוש: מה אתם ולמה אתם לא מתביישים לעשות ככה?

קריאה: – – – ממשלה – – –

מאיר פרוש: על כל פנים, אתם, אם יש היום עוני, אם יש עוני יותר גדול, אם יש הורים שלא נותנים אוכל לילדים, אם יש הורים שלא נותנים תרופות לילדים – – –

קארין אלהרר: – – –

מאיר פרוש: אתה מבין?

מאיר פרוש: יאיר לפיד, למשל, מתבייש להיות במליאה.

מאיר פרוש: הוא לא נמצא פה.

עליזה לביא: הוא לא מתבייש.

מאיר פרוש: שי פירון התפטר מהכנסת.

מאיר פרוש: רובם של יש עתיד לא נמצאים פה – כי אתם עשיתם את זה, אתם גרמתם לעוני.

מאיר פרוש: שכולם ידעו, כל מי ששומע אותי שידע.

עליזה לביא: אתה גרמת לעוני.

עליזה לביא: אתה גרמת לעוני.

עליזה לביא: – – –

מאיר פרוש: אתם, יש עתיד, אתם צריכים להתבייש להוסיף את החתימות שלכם, לבקש להילחם בעוני.

עליזה לביא: אתה, אתה אשם בעוני במדינת ישראל.

מאיר פרוש: אתם גרמתם לעוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

אלעזר שטרן: אנחנו יש לנו כיפונת – – –

בנימין נתניהו: מכובדי, אפשר לעשות הפסקה טכנית?

יולי יואל אדלשטיין: כן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: מצפים לך בקוצר רוח.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון – בבקשה, גברתי.

זהבה גלאון: לא, אדוני, אני רוצה לדבר כשראש הממשלה נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אז איפה חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר?

קריאות: – – –

עליזה לביא: מי אמר שקצבאות מורידות עוני?

עליזה לביא: איפה למדת את זה?

יצחק הרצוג: זה מופיע בדוח העוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר, יש לך חמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

עליזה לביא: אתה צריך קצבאות, בוז'י?

עליזה לביא: אתה צריך קצבאות?

יצחק הרצוג: אני אומר לך – – –

עליזה לביא: אתה צריך קצבאות?

עליזה לביא: אתה לא צריך לא קצבאות לילדים ולא קצבאות זיקנה.

עליזה לביא: אתה יודע את זה.

יצחק הרצוג: לא נכון.

עליזה לביא: אתה יודע את זה.

יצחק הרצוג: לא.

יצחק הרצוג: זה ההסכם – – –

עליזה לביא: אוי, באמת.

עליזה לביא: קצבאות לא מורידות את העוני.

מאיר פרוש: משמרת קצרצרה.

מאיר פרוש: משמרת קצרצרה.

מאיר פרוש: לפיד – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד חמש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא, אנחנו מקשיבים כולנו לדובר.

מכלוף מיקי זוהר: חבל שראש הממשלה יצא, כי רציתי שהוא ישמע.

יולי יואל אדלשטיין: הוא תכף יחזור.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

מכלוף מיקי זוהר: כי הוא בטח יופתע לשמוע, כמו חברי פה למליאה, על ענף – אם אפשר, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת פריג', תודה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת פריג', אתה בטח מכיר, יש ענף ספורט חדש שהפך להיות מאוד טרנדי בכנסת שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: מאוד מאוד מעניין.

מכלוף מיקי זוהר: ומסתבר שזה גם אחד התחומים שחברי האופוזיציה נוחלים בו הצלחות.

מכלוף מיקי זוהר: כן, יש לכם הצלחות בענף הספורט הזה.

מכלוף מיקי זוהר: וענף הספורט הזה נקרא זריית חול בעיני הציבור.

עיסאווי פריג': מה המצב בקריית-גת?

עיסאווי פריג': מה המצב בקריית-גת?

מכלוף מיקי זוהר: פה אפשר גם לקרוא לזה עיוות המציאות.

מכלוף מיקי זוהר: ואני קורא לזה: – –

יצחק הרצוג: מה מצב העוני בקריית-גת?

מכלוף מיקי זוהר: – – המברברים אל מול העוסקים במלאכה.

מכלוף מיקי זוהר: זה בערך מתחלק כך.

עיסאווי פריג': מה המצב בקריית-גת?

מכלוף מיקי זוהר: חברי האופוזיציה נוהגים באופן קבוע לצאת בכותרות קולניות: "הכישלון של ממשלת נתניהו", "הפגיעה העצומה בציבור הישראלי".

קארין אלהרר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ומסתבר שהאזרח הקטן, שצורך מידע דרך הכותרות שהוא רואה בדרך כלל בתקשורת, לא תמיד יורד לעומקם של דברים.

מכלוף מיקי זוהר: וזה מפאת חוסר זמן ועיסוקים רבים שיש לו.

מכלוף מיקי זוהר: והוא גם לא תמיד מבין שעובדים עליו.

מכלוף מיקי זוהר: בעצם, מנסים להפחיד אותו.

מכלוף מיקי זוהר: לצערי, חלק מהציבור גם קונה את השקרים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים דוגמאות?

מכלוף מיקי זוהר: אני אתן לכם דוגמאות – שכר החיילים, למשל.

מכלוף מיקי זוהר: זאת דוגמה מצוינת לזעקה קולנית, אגב, שהייתה חסרת בסיס.

מכלוף מיקי זוהר: והקואליציה – כן, בהחלט – דחתה את הצעת החוק של יעקב פרי בנושא שכר החיילים, כי זו הייתה הצעה מיותרת – אין בכלל חולק על זה – ופופוליסטית.

מכלוף מיקי זוהר: ומה קרה אז?

מכלוף מיקי זוהר: ממשלת ישראל העלתה ב-50% וקצת את שכר החיילים כבר במשכורת הקרובה.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, ממשלת הליכוד גם לא הפסיקה להעלות את שכר החיילים, והיא עושה את זה בהדרגה ובאחריות.

אלי אלאלוף: חיילי החובה.

מכלוף מיקי זוהר: כן, כמובן.

מכלוף מיקי זוהר: ועובדה שרוב העלאות השכר לחיילים קרו דווקא בתקופתו של נתניהו; לא בתקופתו של ברק ולא אולמרט וגם לא שרון.

מכלוף מיקי זוהר: דווקא בתקופתו של נתניהו עלה שכר החיילים.

עיסאווי פריג': – – –

עליזה לביא: גם מספר החיילים ירד בתקופתו של נתניהו.

מכלוף מיקי זוהר: עכשיו אני אעבור, ברשותכם, להכפשה הבאה: הסיפור של קצבאות הקשישים והילדים.

עודד פורר: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אז הייתה טענה שקרית: ממשלת הליכוד פוגעת בחלשים.

מכלוף מיקי זוהר: חס וחלילה.

מכלוף מיקי זוהר: ממשלת הליכוד דואגת לחלשים.

עליזה לביא: למוחלשים.

עליזה לביא: ל-מ-ו-ח-ל-ש-י-ם.

עליזה לביא: אין חלשים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת לביא, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: קצבאות הילדים עלו.

מכלוף מיקי זוהר: קצבאות הילדים עלו במסגרת תקציב המדינה, בנוסף לתוכנית "חיסכון לכל ילד"; למעלה מחצי מיליארד שקלים הוקצו לטובת הגדלת הקצבאות לקשישים.

מכלוף מיקי זוהר: ובנוסף הממשלה גם אישרה מהלך ראשון לעידוד שילוב מבוגרים בשוק העבודה.

מכלוף מיקי זוהר: ושוב האופוזיציה מברברת והקואליציה עושה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להתייחס גם לטענות הבכייניות, שבאמת מקוממות אותי, על הבידוד המדיני של ישראל בעולם.

מכלוף מיקי זוהר: רק לאחרונה – ועידת האקלים של האו"ם בפריז.

קארין אלהרר: מה עם הנכים?

קארין אלהרר: מה עם הנכים?

מכלוף מיקי זוהר: עשרות, אם לא מאות מנהיגים מכל העולם ביקשו להיפגש עם ראש הממשלה.

יעל גרמן: – – – דני דנון?

מכלוף מיקי זוהר: הוא נועד עם מנהיגים מארצות-הברית, מרוסיה, מצרפת, מהודו, מליטא, מקנדה, מגרמניה, מבריטניה, ממונגוליה, מאוסטרליה.

מכלוף מיקי זוהר: זה בידוד מדיני?

יעל גרמן: כן.

מכלוף מיקי זוהר: ממש לא.

יעל גרמן: תשאל את דני דנון.

יעל גרמן: הוא משלך.

יעל גרמן: הוא חבר שלך.

מכלוף מיקי זוהר: ורק בשבוע האחרון אנחנו גם שומעים שטורקיה מבקשת לנרמל אתנו את היחסים.

מכלוף מיקי זוהר: רוסיה מתאמת אתנו, עם עם ישראל, את הפעולות שלה בסוריה.

מכלוף מיקי זוהר: וזה בידוד מדיני?

מכלוף מיקי זוהר: האומנם?

יעל גרמן: לכן מחרימים את המוצרים שלנו ומסמנים אותם.

מכלוף מיקי זוהר: העולם מחפש את קרבתנו, כי הוא יודע שאנחנו כוח, הוא יודע שאנחנו מעצמה אזורית, מעצמה עולה.

מכלוף מיקי זוהר: וכוחנו, של עם ישראל, באמת מוכיח כל פעם מחדש כמה צריכים אותנו בעולם, ואנחנו ממשיכים להדק את היחסים עם המון המון המון עמים ברחבי העולם – בכלכלה, בביטחון, בסייבר, במדע, בחקלאות.

מכלוף מיקי זוהר: אין מה לעשות, תמיד היו חרמות ותמיד יישארו חרמות, אבל עם ישראל חי וקיים, ועם ישראל חזק.

נחמן שי: ובועט.

מכלוף מיקי זוהר: ואתם, חברי האופוזיציה, מה עושים עם כל הטוב הזה?

מכלוף מיקי זוהר: מכפישים את הממשלה, מעודדים ארגונים שפוגעים במדינה, מעודדים ארגונים שנותנים יד לקמפיין השמצות חמור נגד צבא הגנה לישראל ונגד מדינת ישראל – –

מאיר כהן: למה אתה אומר את זה?

מכלוף מיקי זוהר: – – ארגונים שמוסיפים שמן למדורה וכל המטרה שלהם זה לבודד את עם ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: וכשאני רואה חברי כנסת מהאופוזיציה משתתפים בכנסים שלהם, מעניקים לגיטימציה לארגונים כמו "עדאלה", "בצלם", "שוברים שתיקה", "יש דין" – אני מתמלא בושה, אני מתמלא חלחול פנימי, אני מתמלא בכעס, ואני עושה את זה מסיבה אחת פשוטה: כי אתם נותנים להם לגיטימציה, ואתם יכולים להיות האחרונים שיכולים להטיף לנו על בידוד מדיני, בזמן שאתם תורמים לבידוד הזה.

זהבה גלאון: – – –

מכלוף מיקי זוהר: ואגב, אתם יכולים עוד לדבר אתי על הסתה?

זהבה גלאון: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אתם מדברים אתי על הסתה?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מאשימים את הממשלה שאנחנו לא נותנים גיבוי לנשיא המדינה?

קריאה: – – –

יעל גרמן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: איפה הייתם כשפורסמה תמונתו של ראש הממשלה במדי נאצים – –

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: – – אתם התבטאתם בעניין הזה?

מכלוף מיקי זוהר: אתם גיניתם?

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: אתם השתתפתם בשקט בהסתה.

מכלוף מיקי זוהר: אתם הפכתם לשותפים להסתה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

קריאות: – – –

עיסאווי פריג': אתה מאמין למה שאתה אומר?

מכלוף מיקי זוהר: אתם מטיפים לנו מוסר?

יעל גרמן: – – –

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אל תטעו – אל תטעו, עם ישראל חכם, אמר את זה בגין – הוא יודע מה הוא עושה, הוא יודע מה הוא מחליט – –

יעל גרמן: – – – בגין היה מתבייש בממשלה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: – – הוא יודע במי הוא תומך.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אשלים את דברי במשפט אחרון: בזמן שאתם מברברים, ראש הממשלה והליכוד עושים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

עיסאווי פריג': אתה לא מאמין במה שאתה אומר.

מיכל רוזין: תעמוד על שלך – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות גברתי.

מיכל רוזין: – – – מה הוא מקבל, עאידה, כסף?

מיכל רוזין: מה הוא מקבל?

מיכל רוזין: – – –

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ראש הממשלה, אדוני ראש הממשלה, אני אשמח אם תתייחס לדברי; אדוני ראש הממשלה, בפעם השנייה.

זהבה גלאון: עולים כאן חברי כנסת, לכאורה כדי לדבר על דוח העוני, על מדיניות שיש לה בעל-בית.

זהבה גלאון: על-פי ארגון "לתת", הדוח האלטרנטיבי, 2.6 מיליון ישראלים עניים, מתוך זה קרוב למיליון ילדים.

זהבה גלאון: לנתונים האלה יש בעל-בית, ומי שאחראי לנתונים האלה זה אתה, ראש הממשלה; זו המדיניות שלך בעשור האחרון שדרדרה את מדינת ישראל למקום שהיא נמצאת בו.

זהבה גלאון: ועולים כאן חברים שלך מהקואליציה, מנותקים.

זהבה גלאון: עומד פה מוטי יוגב ומסביר לנו שממש אין הרבה עניים.

זהבה גלאון: רק השבוע מעבירים עוד 150 מיליון שקל דרך ועדת הכספים להתנחלויות – אז אם אצלי טוב, אצל כולם טוב.

זהבה גלאון: חבורה של מנותקים.

זהבה גלאון: עולה חבר הכנסת מיקי זוהר ומלמד אותנו – למה אנחנו לא הגנו עליך כשהסיתו נגדך, אדוני ראש הממשלה.

זהבה גלאון: אז קודם כול, יש לי חדשות בשבילך, חבר הכנסת זוהר: כשהסיתו נגד ראש הממשלה ברשת, אני, לפחות, יצאתי נגד זה.

זהבה גלאון: אבל לא ראיתי לא אותך ולא את ראש הממשלה מתייצבים לימינו – תרצו, לשמאלו – של נשיא המדינה – –

מכלוף מיקי זוהר: אף אחד לא שמע.

זהבה גלאון: תרשה לי.

זהבה גלאון: – – שסופג איומים, קללות, נאצות, הסתה.

זהבה גלאון: איפה אתה, ראש הממשלה?

זהבה גלאון: לא שמעתי אותך.

מכלוף מיקי זוהר: אתם לא עשיתם כלום כשהסיתו נגד ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: התבוננתם מהצד.

זהבה גלאון: אתה לא היית צריך ללמוד את הלקח הזה ולהבין שלמנהיג ציבור – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי זוהר, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

זהבה גלאון: האם, ראש הממשלה, לא היית צריך ללמוד את הלקח ולהבין שאסור למנהיג ציבור לשמור על זכות השתיקה ולהבליג על הסתה היוצאת מהמחנה שלך נגד מנהיג ציבור?

מכלוף מיקי זוהר: – – – חלק מהשאלה הזאת, זהבה, תשאלו את מחנה השמאל.

זהבה גלאון: אבל מה הפלא שאתה לא מגן על נשיא המדינה, אדוני ראש הממשלה, כשהנציגים שלך, נציגי השתולים כאן בכנסת, מנהלים קמפיין הסתה ושרים בממשלה שלך מאמצים אותו.

זהבה גלאון: אני רוצה להסב את תשומת לבכם, חברי באופוזיציה, תנועת "אם תרצו", שמנהלת את קמפיין ההסתה, הגישה תביעת דיבה לבית-המשפט, כי אמרו עליה, "אם תרצו" – כינו אותה בשם תנועה פאשיסטית.

זהבה גלאון: כך קראו לה, חבורה של אנשים.

זהבה גלאון: בית-המשפט דחה את העתירה הזאת וקבע כי יש בתנועה הזאת, ב"אם תרצו", שעומד בראשה רונן שובל, החבר של נפתלי בנט – בית-המשפט קבע ש"אם תרצו", יש בה סממנים פאשיסטיים.

זהבה גלאון: ככה ההגדרה של בית-המשפט, אני מצטטת, ולכן הוא דחה את העתירה על תביעת הדיבה.

זהבה גלאון: הצעת חוק השתולים של יואב קיש, שאיננו פה עכשיו, היא שיקוף פרלמנטרי של תנועת "אם תרצו", ואתם עומדים כאן ומנצלים את הבמה ועושים מסע של דה-לגיטימציה והסתה נגד חיילים ששר הביטחון שלח אותם לקרב להיהרג, שלח אותם לשמור על מאחזים בלתי חוקיים.

זהבה גלאון: אני מסיימת, אדוני.

זהבה גלאון: מי שעושה את הנזק למדינת ישראל זה לא "אם תרצו" ולא ארגוני זכויות אדם, זה המדיניות של ראש הממשלה – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, גברתי.

זהבה גלאון: – – זה הכיבוש שעושה את הדה-לגיטימציה למדינת ישראל.

זהבה גלאון: אתם יכולים לא להכניס אותם לבתי-הספר, אתם יכולים להגיד שהם לא ייכנסו למחנות צה"ל – לא תסתמו להם את הפה, לא תסתמו לנו את הפה.

זהבה גלאון: בגין היה מתהפך בקבר אם היה רואה את המדיניות שלכם.

בנימין נתניהו: איך אפשר לסתום לך את הפה?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת זהבה גלאון.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת נחמן שי.

בנימין נתניהו: אף אחד לא מעלה על דעתו – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: לרשות חבר הכנסת נחמן שי עד שש דקות.

קריאה: – – –

זהבה גלאון: לא שכחתי – – –

יואב קיש: למה לא חיכית לי, זהבה?

זהבה גלאון: זה שראש הממשלה – – – כשאתה מדבר על העוני – – –

יואב קיש: למה לא חיכית לי, זהבה?

יואב קיש: למה לא חיכית?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: עד שש דקות לרשותך.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, בואו נדבר קצת על ירושלים, אדוני.

נחמן שי: זאת העיר שלנו, העיר שאנחנו גדלנו בה.

נחמן שי: כשאתה עומד פה כל שנה בחגיגיות גדולה ביום ירושלים, מלטף בעיניך את המליאה, מחפש את הירושלמים שיכולים לחלוק אתך זיכרונות משותפים, לפעמים אני שם, אתה יוצר אתם קשר עין, אתה מנהל סיפור אהבה מאוד גדול עם ירושלים.

נחמן שי: אבל, אדוני ראש הממשלה, אני רוצה להגיד לך: זאת אהבה נכזבת, כי אתה נטשת את ירושלים, אתה עזבת את ירושלים.

נחמן שי: אדוני ראש הממשלה, אתה מחלק את ירושלים.

עיסאווי פריג': מה רע בזה?

נחמן שי: אני רוצה לחזור לדוח העוני; לדוח העוני בכלל, אבל יותר לדוח העוני על ירושלים.

יחיאל חיליק בר: בסוף עיסאווי יצביע לו, מה אתה עושה?

עיסאווי פריג': – – –

נחמן שי: כשאני מדבר על ירושלים, אני לא מצליח לצחוק.

קריאות: – – –

נחמן שי: משום מה, כשאני מדבר על ירושלים אני לא מצליח לצחוק.

נחמן שי: אני צוחק על הרבה דברים במליאה הזאת, אבל כשמדובר בעיר שלי, שנולדתי בה, ואבא שלי היה יקיר ירושלים, אני לא מצליח לצחוק, ממש לא.

נחמן שי: ואני אומר לכם, אני אומר לכם את זה באמונה שלמה – –

יוסף ג'בארין: – – – חלוקה – – –

נחמן שי: – – האהבה בין ראש הממשלה לירושלים היא אהבה נכזבת.

נחמן שי: אולי העיר אוהבת אותו, הוא כבר לא אוהב אותה.

נחמן שי: אני רוצה להקריא לכם את הנתונים האחרונים על דוח העוני – אתם עסקתם במקרו, אז אני אעסוק במיקרו, בבירת ישראל, עם 800,000 תושביה: בירושלים, בירת ישראל, 2014, עלתה מצוקת העוני מ-43% ל-46% – במחוז, ובעיר ירושלים – ל-48.6%.

נחמן שי: 50% מתושבי בירת ישראל הם עניים.

עיסאווי פריג': תקזז את הערבים – – –

נחמן שי: תכף אני אגיע לערבים.

נחמן שי: יש לי הרבה מה להגיד, עיסאווי.

נחמן שי: אני לא אשאיר את הערבים בלי טיפול, אל תדאג.

עודד פורר: – – – כי לא בונים בירושלים.

נחמן שי: אני גם אדבר על הבנייה בירושלים – גם את זה ראש הממשלה לא עושה.

נחמן שי: גם בנייה בירושלים הוא לא עושה.

נחמן שי: אל תשכנע אותי שצריך לבנות בירושלים, אני אומר שצריך לבנות בירושלים, אני מחכה לבנייה בירושלים.

נחמן שי: אני רוצה להגיד לכם שעיקר העלייה בעוני בירושלים נובע מהגידול בערביי ירושלים.

נחמן שי: שם העוני מגיע ל-79.5.

נחמן שי: 79.5% מערביי מזרח-ירושלים מתחת לקו העוני.

נחמן שי: זאת ירושלים.

נחמן שי: אין קונפליקט באזור שלא מגיע לירושלים.

נחמן שי: העוני והעושר – זאת החלוקה האמיתית.

נחמן שי: ישראל היא מדינה עשירה, בסופו של דבר; ירושלים היא עיר ענייה, ענייה מאוד.

נחמן שי: הקונפליקט הדתי – כולו מגולם בירושלים.

נחמן שי: הקונפליקט הלאומי – כולו בירושלים.

נחמן שי: בוא, אני מציע, אדוני ראש הממשלה, שנלך יחד לטיול בשוק.

נחמן שי: שנינו אוהבים מאוד את השוק.

נחמן שי: נדבר שם עם בעלי העסקים, נלך לירון צדקיהו, נלך למי שאתה רוצה, ונשאל אותם איך הם מרגישים בעיר הזאת היום.

נחמן שי: הם יגידו לך שהתנועה בשוק פחתה; הם יגידו לך שהתיירות לעיר פחתה; הם יגידו לך שישראלים – ישראלים – מבטלים את הטיולים שלהם לירושלים; היו עולים לירושלים אלפים, אלפים, בשבתות.

נחמן שי: תלמידי בתי-ספר היו עולים במשך ימי השבוע.

נחמן שי: הם לא עולים יותר.

נחמן שי: הישראלים, התיירות, הכול נפגע בירושלים.

נחמן שי: ירושלים, אדוני ראש הממשלה, היא עיר דו-לאומית.

נחמן שי: 40% מתושביה הם ערבים.

נחמן שי: הם גדלים בקצב כפול מאשר האוכלוסייה היהודית.

נחמן שי: 84% מהילדים בירושלים המזרחית – 84% מהילדים בירושלים המזרחית חיים מתחת לקו העוני.

נחמן שי: אין דבר כזה, לא יכול להיות דבר כזה.

נחמן שי: אנחנו טוענים שירושלים היא עיר שווה, פתוחה.

נחמן שי: איפה זה?

נחמן שי: מה?

נחמן שי: זה בחלום.

נחמן שי: במציאות עצמה, שני חלקי העיר מתנהלים כאילו בשתי ספירות שונות לחלוטין.

נחמן שי: לא משקיעים במזרח-ירושלים, לא מתייחסים אליה.

נחמן שי: פעמיים שמים חומה בין מזרח-ירושלים למערב העיר.

נחמן שי: זאת לא עיר מאוחדת.

נחמן שי: עכשיו, כולם יודעים שהפתרון, אם יגיע אי-פעם – אם יגיע, אני מתפלל שהוא יגיע – הוא חייב להיות בירושלים.

נחמן שי: הוא יתחיל מירושלים, כי אם לא ניישב את המחלוקת בינינו לבין הערבים ובינינו לבין המוסלמים על ירושלים, לא ניישב לעולם את הקונפליקט הזה.

נחמן שי: אדוני ראש הממשלה, בשביל לפתור את הסכסוך הישראלי–פלסטיני צריך שני דברים: צריך חזון וצריך אומץ.

נחמן שי: אלה שני הדברים שאני מצפה ממך.

ענת ברקו: – – –

בנימין נתניהו: אולי צריך גם שותף?

נחמן שי: סליחה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, זה לא חשוב – – –

קריאות: – – –

בנימין נתניהו: שותף.

בנימין נתניהו: שותף.

קריאה: הוא לא שומע מה זה שותף.

נחמן שי: אני לא שומע.

קריאה: שותף.

קריאה: שותף.

נחמן שי: שותף, אני מבין.

נחמן שי: נכון, צריך גם שותף, סליחה.

נחמן שי: צריך גם שותף, אבל קודם כול אני מצפה – – –

עיסאווי פריג': גם בצד הישראלי צריך שותף.

נחמן שי: צריך גם שותף, ראש הממשלה צודק.

נחמן שי: נכון – –

עיסאווי פריג': גם כאן צריך – – –

נחמן שי: – – אבל אני מצפה ממך, אדוני ראש הממשלה, ומממשלתך – כמה שהרוב הוא קטן, יש לך רוב גם בממשלה הזאת, ואני אומר לך שיש לך רוב גם בציבור כולו לצאת לדרך – – –

בנימין נתניהו: עם מי?

בנימין נתניהו: עם מי?

נחמן שי: – – – לצאת לדרך, להציע לפלסטינים את הפתרון – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – להציע להם דרך מדינית.

ענת ברקו: כאילו שלא – – –

נחמן שי: אנחנו מצויים עכשיו בתוך טרור, ואני מאמין שנצליח לנצח אותו.

נחמן שי: שר הביטחון שיושב לידך עשה את זה באינתיפאדה השנייה, הוא יוכל יחד אתך.

נחמן שי: אני מאמין שננצח, אבל מה זה נקרא לנצח?

נחמן שי: זה אומר שבעוד x זמן זה יחזור, מפני שאם לא ניתן לזה פתרון אמיתי – – –

בנימין נתניהו: למה זה חוזר?

נחמן שי: למה זה חוזר?

בנימין נתניהו: למה זה חוזר?

נחמן שי: כי אין להם תקווה.

עאידה תומא סלימאן: כי יש כיבוש – – –

בנימין נתניהו: למה לא הייתה להם תקווה?

נחמן שי: אין להם תקווה.

בנימין נתניהו: קשה לי להבין – – – למה הם לא הקימו פה מדינה?

בנימין נתניהו: 50 שנה זה היה בידיהם – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת – – –

עאידה תומא סלימאן: – – –

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: הטעויות ההיסטוריות נעשו.

נחמן שי: הטעויות ההיסטוריות נעשו – –

קריאות: – – –

נחמן שי: – – אבל בוא נתקן אותן למען הילדים.

נחמן שי: נתקן אותן למען הילדים שלך ולמען הילדים שלנו – –

יואב קיש: תראה מה הם עשו ומה הם עושים מאז – – –

נחמן שי: – – ולמען הנכדים שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי ניצל את זמנו בצורה מלאה, כולל תוספת זמן.

אראל מרגלית: בואו נלך על קנדה, נפתח שדולה של קנדה ונכריז עליה – – –

יולי יואל אדלשטיין: וחבר הכנסת אראל מרגלית, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לי רשימה ארוכה של חברי כנסת שכבר – – –

נחמן שי: חזון ואומץ, אדוני ראש הממשלה.

נחמן שי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

שרן השכל: – – –

יצחק הרצוג: שים לב, על העוני הוא לא הגיב, רק על זה – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי הנכבדים, אני אשאר בסוגיית העוני, ואני רוצה לפנות לראש הממשלה ולחדד כמה נתונים שמצביעים על העלייה בממדי העוני ולהגיד לו: במדינה שאתה עומד בראש ממשלתה, כמעט רבע מאזרחי המדינה הם מתחת לקו העוני, ורבע מהילדים במדינה הזו הם מתחת לקו העוני.

יוסף ג'בארין: וכשמסתכלים על הנתונים לגבי שתי אוכלוסיות, האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה החרדית, רואים שיותר ממחצית האוכלוסייה הערבית, כמעט 54%, ופחות או יותר אותו שיעור גם בקרב האוכלוסיות החרדיות, הם מתחת לקו העוני, זאת אומרת משפחה מתוך שתי משפחות.

יוסף ג'בארין: כשמסתכלים על ממדי העוני בקרב ילדים בתוך החברה הערבית ובתוך החברה החרדית – בתוך החברה הערבית ממדי העוני מגיעים ל-64%, זאת אומרת מכל שלושה ילדים ערבים, שניים מתחת לקו העוני.

יוסף ג'בארין: ואני חושב שהנתונים הללו לא צריכים להפתיע אף אחד כאן, בטח לא את ראש הממשלה.

יוסף ג'בארין: כשרואים גם את המדד הסוציו-אקונומי ואת מיקומם של היישובים בארץ במדד הסוציו-אקונומי, רואים שתחתית הסולם זה היישובים הערביים, באשכולות 1, 2, 3, רואים שרוב אלה שנמצאים בתחתית הסולם הם היישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, הנתונים מראים בבירור שהאוכלוסייה הכי ענייה בישראל היא האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: למה אני בכל זאת מדגיש את זה, ראש הממשלה?

יוסף ג'בארין: כי רק לפני שעה הייתה לנו ישיבה – נציגי רשויות מקומיות ערביות, חברי כנסת, אנשים מומחים בכלכלה מטעמנו – עם השר משה כחלון במשרד האוצר, והצגנו את הבקשות שאנחנו מציגים כבר יותר משנה וחצי.

יוסף ג'בארין: הפגישה הזו הייתה המשך של פגישה שהייתה אתך בסוף אוגוסט.

יוסף ג'בארין: כל הדרישות שלנו כיום הסתכמו ב-1.5 מיליארד שקל.

יוסף ג'בארין: כל הדרישות היום של היישובים הערביים, אותם יישובים שנמצאים בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי, הצטמצמו ל-1.5 מיליארד, 1.4 מיליארד אפילו.

יוסף ג'בארין: ואפילו על זה שר האוצר לא היה מוכן להתחייב.

יוסף ג'בארין: אפילו על זה הוא לא היה מוכן להתחייב.

יוסף ג'בארין: אני שואל את ראש הממשלה: כשיש לנו – – –

בנימין נתניהו: זה בנוסף ל-800 – – –?

יוסף ג'בארין: בנוסף למה?

בנימין נתניהו: בנוסף ל-800 מיליון שהממשלה כבר נתנה – – –?

יוסף ג'בארין: לא היה 800.

יוסף ג'בארין: הלוואי שהיה 800.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שלנו זה 250 מיליון.

יוסף ג'בארין: 800 – זה דברים שכבר הובטחו בשנה הקודמת ובשנה הקודמת.

יוסף ג'בארין: אגב, אז אמרתם שאין תקציבים, אבל כולם יודעים כאן, בין חברי הכנסת, שוועדת הכספים רק אתמול דיברה על תוספת של 18 מיליארד שקל.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים, אדוני.

יוסף ג'בארין: אבל מה שאני אומר, מי שמתייחס ברצינות לנתוני העוני הללו ולעובדה שהאוכלוסייה הערבית בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי, ומי שמדבר על שוויון בין האזרחים ועל מדינה שמעניקה שוויון לאזרחיה – אז הנה, הנה המבחן.

יוסף ג'בארין: כל מה שהחברה הערבית מבקשת היום – 1.5 מיליארד שקל, כדי שיוכלו פשוט להמשיך ולתפקד בשנה הקרובה.

יוסף ג'בארין: אז אני מקווה שאני אשמע בשורות טובות מראש הממשלה עוד בשעה הקרובה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת אבי דיכטר, אחרון המשתתפים בדיון לפני שנשמע את ההתייחסויות של ראש ממשלת ישראל חבר הכנסת נתניהו וראש האופוזיציה חבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, עד חמש דקות לרשות אדוני.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה, שרים, חברי הכנסת, פרופסור דניאל גוטליב, סמנכ"ל מחקר ותכנון בביטוח הלאומי, כותב בדוח האחרון שלו, בין היתר: בפרספקטיבה של חמש השנים האחרונות היה צמצום בשיעור העוני, צמצום בחומרת העוני וצמצום במשקל המשפחות שהיו בעוני מתמשך.

אבי דיכטר: הצמצום הוא נומינלי, הוא בצדק לא נמדד בהשוואה לגודל האוכלוסייה, כשם שלהבדיל, אנחנו לא מודדים נפגעים בתאונות דרכים בהשוואה לגידול במספר כלי הרכב או גידול בנסועת כבישים, מה שנקרא – –

אראל מרגלית: אבל הסטטיסטיקה – – –

עמר בר-לב: שמרנו על מקום לפני אחרון.

אבי דיכטר: – – במדינת ישראל.

אבי דיכטר: וכמו שכל הרוג ופצוע הוא עולם ומלואו, כך גם כל אדם עני בכלל, וילד בפרט, הוא עולם מלא.

אבי דיכטר: אני חושב שאם הצלחנו להוציא 100,000 ילדים ממעגל העוני בחמש השנים האחרונות, אז אנחנו בכיוון הנכון.

סופה לנדבר: אבל השנה – – –

אבי דיכטר: האם ניתן לעשות יותר?

אבי דיכטר: בוודאי.

אבי דיכטר: האם צריך לעשות יותר?

אבי דיכטר: בוודאי.

אבי דיכטר: אבל עם סוגיה כל כך מורכבת וכל כך כואבת מתמודדים במקטעים של שנים.

אבי דיכטר: נדמה לי שאחד הבקיאים ביותר במשכן הזה היום הוא חבר הכנסת אלי אלאלוף, ובצדק הוא עמד כאן והסביר את הדוח, את המלצות הצוות שהוא עמד בראשו – שמונה עוד בתקופתו של השר מאיר כהן – ואמר:

אבי דיכטר: קבענו לעשר השנים הבאות שני מקטעים של חמש שנים.

אבי דיכטר: אז אם בחמש השנים שחלפו הצלחנו, אליבא דמי שכתב את הדוח האחרון של הביטוח הלאומי – הצלחנו לעשות מהלך מסוים, שיפור מסוים, אז צריך באמת לקוות שבעשר השנים הקרובות נצליח להגיע ליעד שהצוות הזה המליץ ושהממשלה קיבלה, ואני משוכנע שהיכולת בישראל לממש את זה היא יכולת אמיתית.

אבי דיכטר: אבל כך מתמודדים עם סוגיה בהיקף כזה.

אבי דיכטר: תראו, אני – – –

אראל מרגלית: חבר הכנסת דיכטר, אבל זה עלה.

אראל מרגלית: באותו דוח היה כתוב שזה עלה.

אבי דיכטר: אראל, כשתקרא את – – –

אראל מרגלית: הסתכלתי על המספרים.

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: תסתכל – – –

יובל שטייניץ: זה עלה ב-2014, אבל ב-2013 זה ירד.

אבי דיכטר: ילדים – רק לסבר את האוזן.

אבי דיכטר: אראל, אראל, לסבר את האוזן – בחמש השנים האחרונות ירדנו מ-860,000 ילדים ל-760,000 ילדים מתחת לקו העוני.

אבי דיכטר: אני לא חושב שזה נתון של מה בכך.

אבי דיכטר: האם 760,000 זה מספר קטן?

אבי דיכטר: זה מספר נורא.

אבי דיכטר: האם זה שיפור מ-860,000?

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: אפילו משמעותי, הייתי אומר.

אבי דיכטר: תראו, אני מכיר את המהלכים של להריץ חוקים.

אבי דיכטר: ניקח דוגמה קטנה: לא מזמן, ביולי, ניסו לקדם כאן חוק, חבר הכנסת לפיד, נדמה לי שאפילו מאיר כהן היה חתום על זה, לגבי 2,000 איש, שחלקם עניים, ניצולי שואה שעבדו בעבודות כפייה.

אבי דיכטר: והכנסת דחתה את זה, הקואליציה הביאה להפלת החוק מהסיבה הפשוטה, שההצעה דיברה על 1,000 ניצולי שואה ותקציב של 14 מיליון שקל.

אבי דיכטר: היה ברור שההערכה הזאת היא הערכת חסר, הן לגבי האנשים העניים והן לגבי התקציב.

אבי דיכטר: ביקשנו שימתינו עם החוק הזה כדי שנלבן את הסוגיות ואת הנתונים; לא הסכימו – הפלנו את החוק, אבל לא שקטנו על השמרים.

אבי דיכטר: החוק הזה או הצעת החוק נבחנה, התברר שאין 1,000 – יש 2,000 ניצולי שואה עובדי עבודות כפייה, והתקציב הוא לא 14 מיליון שקל, אלא 86 מיליון שקל.

אבי דיכטר: והחודש, לפני שבוע, הנושא הזה אושר, וזו דוגמה אחת איך פלח מאזרחי ישראל – ואמר בצדק אלאלוף "הקשישים והילדים" – אז בנושא הקשישים זו דוגמה אחת, נדמה לי, שממחישה את ההבדל בין מילים למעשים.

אבי דיכטר: אני באמת חושב שבכנסת סוגיה כזאת – – –

סופה לנדבר: – – –

אבי דיכטר: – – – בכנסת סוגיה כזאת של העוני היא מאוד ראויה להיות נדונה.

אבי דיכטר: אבל תשעה קבין, אדוני היושב-ראש, של המלחמה בעוני מונחים על הנושא של התקציב.

אבי דיכטר: והלכתי לבדוק, רק לפני חודש היינו פה בכנסת בדיוני תקציב, ואמרתי: בואו נראה איך התנהלה המלחמה מצד האופוזיציה בסעיפי תקציב שמשליכים על העוני, וזה היה מדהים.

אבי דיכטר: חבר הכנסת נחמן שי – איפה?

אבי דיכטר: – שדיבר בלהט, או בכלל, זה יכול להיות כל חבר כנסת אחר – איל בן ראובן ידידי – לקצבאות דרשתם, אנשי המחנה הציוני, להוסיף 7,000 שקל בנוסף ל-6 מיליארד שקל, אראל, שהיו בהצעת החוק.

אבי דיכטר: 7,000 שקל להוסיף ל-6 מיליארד שקל.

אבי דיכטר: לביטוח הלאומי, עמר בר-לב, בוז'י הרצוג חבר הכנסת, אני רוצה להגיד לך, לביטוח הלאומי – – –

יצחק הרצוג: נראה לי שאתה ממש מברבר.

אבי דיכטר: לביטוח הלאומי דרשתם להוסיף 7,000 שקל.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, 7,000 שקל להצעת חוק של 37 מיליארד שקל.

יצחק הרצוג: אתה כנראה לא יודע מה שאתה אומר.

אבי דיכטר: זה היה בהסתייגויות שלכם, גררתם אותנו לילה שלם למאבק.

אבי דיכטר: אדוני חבר הכנסת הרצוג, אני אומר לך: אתה חתום על זה, ועמר בר-לב חתום על זה, ומנו טרכטנברג חתום על זה, וידידי האחרים מהמחנה הציוני – –

עמר בר-לב: ואתה חתום על מקום לפני האחרון ב-OECD בטבלת העוני.

עמר בר-לב: על זה אתה חתום.

אבי דיכטר: – – 24 שמות טבין ותקילין.

אבי דיכטר: תקשיב, הסכת ושמע – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

אבי דיכטר: אני כבר מסיים.

אבי דיכטר: הסכת ושמע: בסעיף תגמולים לנכים – אדוני יושב-ראש האופוזיציה, בסעיף תגמולים לנכים דרשתם להפחית, לא להוסיף חלילה – –

אראל מרגלית: תגיד לי, על מה אתה מדבר?

אבי דיכטר: – – להפחית 20,000 שקל מ-3.8 מיליארד שקל.

אבי דיכטר: אני אומר לכם: בנושא העוני והמלחמה – –

אראל מרגלית: דיכטר, אפשר לומר לך משהו בעניין הזה?

יולי יואל אדלשטיין: לא, הוא סיים את זמנו.

אבי דיכטר: – – לצמצום העוני, אני אומר לך, אדוני ראש הממשלה, ולאנשים שבאמת מחליטים בנושא הזה: אם אין עני לי, מי לי.

אבי דיכטר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אבי דיכטר.

יולי יואל אדלשטיין: חברים, אנחנו עוברים להתייחסויות של ראש הממשלה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – ודאי, חבר הכנסת הרצוג, ראש האופוזיציה.

מאיר כהן: גם לא להתייחס וגם לצחוק על עניים?

מאיר כהן: זה המסר שלך?

מאיר כהן: תגיד לי.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, כפי שאמרתי, לא יהיו הפרעות במהלך הנאומים.

יולי יואל אדלשטיין: ההפסקות בנאומים יהיו רק לצורך קריאה לסדר של חבר כנסת, חברת כנסת, זה או אחר, אם יהיה צורך בכך.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: לא, לזהבה גלאון זה לא יקרה, כי היא כבר אחרי שתי קריאות לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אם זה יקרה פעם נוספת – כל שאר חברי הכנסת שברשימה מוזהרים בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני ראש הממשלה, המיקרופון שלך.

בנימין נתניהו: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה לכם, חברי הכנסת.

בנימין נתניהו: שמעתי בעניין וגם בקשב את הדברים שלכם, ואני מתכוון להתייחס כמובן לנושא המרכזי שהעליתם, נושא העוני, גם לנושאים אחרים שהעליתם, וגם לכמה שלא העליתם, כפי שנהוג בפורום הזה, במעמד הזה, אחת לכמה שבועות.

בנימין נתניהו: בראשית דברי אני מבקש להצדיע לחיילי צה"ל, לשוטרי משטרת ישראל, ללוחמי משמר הגבול ולכל אנשי כוחות הביטחון.

בנימין נתניהו: אני מצדיע לכם על עמידת

בנימין נתניהו: כם האיתנה מול גורמי הטרור.

בנימין נתניהו: אני מצדיע לכם על הגבורה שלכם, על הנחישות שלכם, על התושייה שלכם.

בנימין נתניהו: אתם מצילים חיים מדי יום, מונעים בפעולתכם אסונות כבדים הרבה יותר.

בנימין נתניהו: אני רוצה שתדעו שחרף הניסיונות של גופים שונים לעשות דה-לגיטימציה לחיילי צה"ל, עם ישראל עומד מאחוריכם.

בנימין נתניהו: ויש גם דבר נוסף שאני מבקש לומר, לא רק כראש ממשלה אלא גם מהתנסות אישית.

בנימין נתניהו: אני אומר לכל מי שממהר לשפוט אנשים שנמצאים בלב אירוע סוער, מול מחבלים צמאי דם: אל תמהרו לחרוץ דין, העמידו עצמכם במקומם.

בנימין נתניהו: גם אני הייתי במקומות האלה, והמרחק בין פעולה נחושה שמצילה חיים לבין אסון שנגרם בגלל היעדר פעולה – המרחק הזה הוא דק מאוד, ולפעמים הוא כחוט השערה, ואני אף פעם לא שוכח זאת.

בנימין נתניהו: אדוני היושב-ראש וחברי הכנסת, העליתם את נושא העוני.

בנימין נתניהו: העוני הוא דבר מר וקשה, ושמעתי את הדברים שנאמרו על-ידי רבים מכם, גם מהלב, ואני מתייחס לכך ברצינות רבה, ואנחנו גם פועלים בעניין הזה.

בנימין נתניהו: העליתם סדר-יום שבו השאלה – אני קורא – מתי תתחיל המלחמה בעוני?

בנימין נתניהו: ובכן, יש לי חדשות בשבילכם: ככל שמדובר על כהונתי כראש הממשלה, מאז 2009, המלחמה הזאת החלה מזמן.

דב חנין: לא הרגשנו.

בנימין נתניהו: חבל.

בנימין נתניהו: יש כאן כללים בכנסת, ואני פניתי ליושב-ראש לפני שבאתי הנה ואמרתי: האם אני אוכל להראות כאן שלושה שקפים, לפחות שניים מהם, שנותנים את התמונה האמיתית ביותר מה קרה בשני המדדים המרכזיים של העוני מאז 2009?

מסעוד גנאים: מה קרה?

ירון מזוז: תשמע, תשמע, הוא מסביר לך.

ירון מזוז: תשמע.

בנימין נתניהו: המדד הראשון זה המדד של שיעור המשפחות, אחוז המשפחות שנמצאות מתחת לקו העוני.

בנימין נתניהו: מה קרה מאז 2009?

בנימין נתניהו: האם זה גדל?

בנימין נתניהו: האם זה שטוח?

בנימין נתניהו: האם זה עולה?

בנימין נתניהו: האם זה יורד?

בנימין נתניהו: ואילו המדד השני, שבעיני הוא לא פחות חשוב, הוא מדד האי-שוויון, מה שנקרא מדד ג'יני.

בנימין נתניהו: מה קרה מאז 2009?

בנימין נתניהו: האם הוא עולה?

בנימין נתניהו: האם הוא שטוח?

בנימין נתניהו: האם הוא יורד?

בנימין נתניהו: אלה שני המדדים העיקריים.

בנימין נתניהו: אני מוסיף לזה, גם ביחס למה שאמר חבר הכנסת אלאלוף, מדד מאוד חשוב בתוך המשפחות: מדד הילדים שנמצאים מתחת לקו העוני – האם הוא עולה?

בנימין נתניהו: האם הוא שטוח?

בנימין נתניהו: האם הוא יורד?

בנימין נתניהו: ובכן, כיוון שאתה לא אפשרת לי, ואני מכבד את כללי הבית, ביקשתי מהעוזרת שלי יפעת – יפעת, הרימי יד.

בנימין נתניהו: אייך?

בנימין נתניהו: יופי.

בנימין נתניהו: יש לה את השקפים הללו, אפילו על דיקטים כאלה.

בנימין נתניהו: ואתם תוכלו – תוכלי גם לחלק את זה, בהחלט, לחברי הכנסת.

בנימין נתניהו: חשוב לי שתראו את הנתונים.

בנימין נתניהו: הנה הנתונים: במדד הראשון לגבי המשפחות, מאז 2009 יש ירידה ברורה, ירידה ברורה בשיעור המשפחות שנמצאות מתחת לקו העוני, עם עלייה קטנה ב-2014, תכף אתייחס אליה.

בנימין נתניהו: במדד הילדים יש ירידה עוד יותר משמעותית, עם עלייה קטנה – קטנה מאוד, דרך אגב – ב-2014.

דב חנין: – – –

מרב מיכאלי: אז באיזה מדינה ביטוח לאומי מודד?

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת מרב מיכאלי וחבר הכנסת דב חנין, אני קורא לכם לסדר בפעם הראשונה, שניכם.

בנימין נתניהו: פשוט לראות את הנתונים, אחר כך תוכלי להגיב לזה.

בנימין נתניהו: במדד השלישי, בג'יני, מדד האי-שוויון – –

יחיאל חיליק בר: חבל שילדים רעבים – – –

בנימין נתניהו: – – יש ירידה ברורה ועקבית מאז 2009, עם עלייה קטנה ב-14', ותכף אסביר למה.

בנימין נתניהו: יתר על כן, במדד ג'יני – זה דבר שכדאי לראות, הראיתי את עכשיו לחבר הכנסת מרגלית, מדד האי-שוויון – יש עלייה משנת 1988, לא ראיתי נתונים לפני זה, עד 2001 זה עולה, ואחר כך זה יורד.

בנימין נתניהו: אבל הירידה הכי חזקה, באופן ברור – זה יורד מתון, אבל זה יורד הרבה יותר מהר מאז 2009.

בנימין נתניהו: והסיבה לכך – קודם כול, הסיבה שזה בכלל יורד – זה עלה במשך 12 שנים מ-1988 עד 2001, ואחר כך זה מתחיל לרדת – זה מתחיל לרדת כי אנשים נכנסו לשוק העבודה, בגלל רפורמות שעשינו.

בנימין נתניהו: זה מתחיל לרדת משום שהתל"ג התחיל לעלות במקום להיות כמו מדינה שכנה כאן שאנחנו מפתחים אתה קשרי ידידות.

טלב אבו עראר: יש דוח העוני – – –

בנימין נתניהו: זה מתחיל לרדת כיוון שהתל"ג לנפש עלה וכיוון שיותר אנשים משתתפים בשוק העבודה.

בנימין נתניהו: ומה לעשות, אלה נתונים אובייקטיביים, אין בכלל ויכוח.

בנימין נתניהו: OECD, הלמ"ס – כולם, מה שאתם רוצים, תראו את הנתונים.

בנימין נתניהו: עכשיו, למה יש עלייה?

בנימין נתניהו: למה זה קרה?

בנימין נתניהו: אני תכף אגיד.

בנימין נתניהו: למה קרה ב-2014 שיש מין צ'ופצ'יק כזה שזה עולה?

בנימין נתניהו: הדוח מסביר את זה, הוא אומר את זה בצורה הכי פשוטה.

בנימין נתניהו: הוא אומר: הסיבה שזה עלה היא שהיה שינוי באותה שנה – זה התקבל ב-2013 – בקצבאות הילדים.

בנימין נתניהו: אני לא מתכוון לקצבאות הילדים המסורתיות, ששם הילד – ב-2001 היה דבר כזה, שהילד השישי, השביעי, השמיני עד הילד ה-60, עד ה-70, קיבל 900 שקל – את זה שינינו.

בנימין נתניהו: אני לא מתחרט על זה, אני לא משנה את זה, לא תתפסו אותי מדבר על זה.

בנימין נתניהו: אבל היה תיקון שעשינו, תיקון שעזר לילד השני, השלישי, הרביעי, בכסף לא גדול, לא מאות שקלים, ואת זה הורדנו ב-2014.

בנימין נתניהו: אתם יכולים לשאול מדוע זה ירד – אתם יודעים יפה מאוד, ואני לא בא כאן להתנגח.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: למה?

בנימין נתניהו: ואחר כך, כשבאה הממשלה הנוכחית, אנחנו תיקנו.

חיים ילין: אני לא הייתי פה.

חיים ילין: ראש הממשלה, לא הייתי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ילין, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

בנימין נתניהו: אני גם אגיד.

חיים ילין: לא, אני רוצה להבין למה זה ירד.

בנימין נתניהו: גם אגיד לך למה.

בנימין נתניהו: הייתה ממשלה – עד 2013 הייתה ממשלה בראשות הליכוד, בראשותי, עם שר האוצר שטייניץ – אגב, שר הרווחה פעם היה הרצוג, אבל פעם שנייה היה משה כחלון – ואנחנו נהגנו במדיניות שנהגנו.

בנימין נתניהו: זה השתנה זמנית, ואחר כך שינינו את זה.

בנימין נתניהו: זאת אומרת, השינוי הקטן הזה, של שנה אחת – ירידה עקבית במדד שיעור העוני של המשפחות, ירידה עקבית במדד שיעור העוני של הילדים, ירידה עקבית במדד האי-שוויון, עם עלייה קטנה ב-2014, ועכשיו אנחנו תיקנו את זה, משום שהדבר העיקרי – שהדוח עצמו אומר שהביא לעלייה הזאת בשנה הזאת בלבד – הדבר הזה תוקן על-ידי חזרה – תיקון של קצבאות הילדים, אבל עם שינוי אחד שבעיני הוא ענק.

בנימין נתניהו: והשינוי הזה – – –

איילת נחמיאס ורבין: לא בגלל – – –

בנימין נתניהו: השינוי הזה, שמחצית התוספת של הילדים ניתנת בחיסכון ארוך טווח לילדים, זה דבר, בעיני, בעל משמעות גדולה.

בנימין נתניהו: אני מאוד מעריך את שר האוצר ואת ראשי הסיעות החרדיות שהצטרפו לשינוי הזה, כי זה אומר שאתה נותן משהו לילדים.

בנימין נתניהו: אתה גם עוזר להם באופן ישיר עכשיו, אבל מחצית העזרה שלך נצברת – משה כחלון, אתה מגיע בדיוק כשאני נותן לך שבחים.

בנימין נתניהו: לא ידעתי אפילו.

יולי יואל אדלשטיין: הוא חיכה ליד הדלת.

יואל חסון: אני בטוח שתיאמתם.

יואל חסון: זה בטוח תואם.

יחיאל חיליק בר: אז איך עדיין יש מיליון ו-700,000 ילדים רעבים, עם כל הנתונים המרשימים האלה?

בנימין נתניהו: עכשיו, יש לנו עוד משימה.

בנימין נתניהו: יש לנו עוד משימה.

בנימין נתניהו: אף אחד לא יכול להתעלם מהעובדה שיש לנו עוד משימה, והמשימה הזאת לפנינו.

בנימין נתניהו: ולכן אנחנו נקטנו שלושה צעדים, שלושה צעדים משמעותיים, שהדוח עצמו אומר שהוא צופה שזה ימשיך להוריד, להמשיך את המגמה שתיארתי, של ירידת האי-שוויון וירידת תחולת העוני.

בנימין נתניהו: הדבר הראשון, תיארתי לכם, זה ההוספה המיוחדת הזאת של קצבאות הילדים; הדבר השני זה תוספת לשכר מינימום – 1,000 שקל.

בנימין נתניהו: אנחנו מוסיפים בעקביות.

בנימין נתניהו: זה הדבר השני.

בנימין נתניהו: גם צעד בכיוון הנכון.

יחיאל חיליק בר: זה לא פתר את הבעיה.

בנימין נתניהו: הדבר השלישי, לא פחות חשוב, זה לעזור לאוכלוסייה מסוימת, שסובלת מעוני, וזה הקשישים.

בנימין נתניהו: והוספנו תוספת של עד 6,000 שקל לזוג בשנה, זה יעזור גם כן.

בנימין נתניהו: ובכן, הביטוח הלאומי – לא אני – הביטוח הלאומי צופה שהדבר הזה – –

סופה לנדבר: – – –

בנימין נתניהו: – – יביא להמשך הירידה שנקטעה זמנית בשנת 2014.

בנימין נתניהו: ולכן, מה שאני מבקש מחברי הכנסת, כיוון שהדברים האלה, צריך לראות קודם כול בנתונים לאורך זמן – אנא, הסתכלו בחומר הזה שנמצא אצל עוזרתי.

יחיאל חיליק בר: מה הנתונים עוזרים לילדים האלה?

יחיאל חיליק בר: האם ילד יכול לקבל – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיליק בר, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: גיליתי שאתה עוד לא קרוי לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: אתה קרוי עכשיו לסדר בפעם הראשונה.

יחיאל חיליק בר: אני רק רוצה לשאול, אדוני היושב-ראש, לשאול את ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: לא.

בנימין נתניהו: ויש ירידה אבסולוטית – – –

יחיאל חיליק בר: כל שנה הוא שם פה נתונים ודוחות מרשימים מאוד.

בנימין נתניהו: ויש ירידה אבסולוטית, לא רק באופן יחסי – – –

יחיאל חיליק בר: האם הילדים יכולים לאכול את הדוחות?

יולי יואל אדלשטיין: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

בנימין נתניהו: יש ירידה אבסולוטית לא רק בשיעור הילדים העניים, יש גם ירידה במספר הילדים העניים, אף-על-פי שהאוכלוסייה גדלה.

בנימין נתניהו: וזה חשוב, אבל זה לא דבר שאנחנו מתכוונים להפסיק אותו, אנחנו רוצים להמשיך, כדי שילדים – – –

מיקי לוי: אבל שר האוצר שלך אמר – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי, אתה קרוי לסדר בפעם הראשונה.

מיקי לוי: שר האוצר שלך אמר שהממשלה אשמה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה קרוי לסדר בפעם השנייה, חבר הכנסת לוי.

מיקי לוי: תגיד לנו למה.

יולי יואל אדלשטיין: אתה קרוי לסדר בפעם השלישית, נא לצאת מן האולם.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם עד להצבעות.

ירון מזוז: תוציא אותו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה קרוי לסדר בפעם הראשונה – מי זה היה?

יולי יואל אדלשטיין: ירון מזוז.

יולי יואל אדלשטיין: אתה קרוי לסדר בפעם הראשונה.

אחמד טיבי: תגיד תודה שנותנים לך לשבת בכלל.

בנימין נתניהו: אני מדבר על נתונים שמתייחסים לאנשים, ואני מאמין – –

מיקי לוי: הוא אמר שהממשלה הקודמת אשמה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת מיקי לוי יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

בנימין נתניהו: – – שהמדיניות שלנו שתימשך תשפיע על הילדים, על הקשישים, על משפחות שראשיהן נאבקים לפרנס את ביתם בכבוד.

בנימין נתניהו: והמשפחות הללו ירגישו את ההבדל כבר בשנה הקרובה, כי נקטנו צעדים.

בנימין נתניהו: ואנחנו נמשיך במאבק להילחם בעוני, זה המאבק של כולנו.

בנימין נתניהו: אני מאמין שהדרך הנוספת להילחם בעוני היא פיתוח הכלכלה.

בנימין נתניהו: היינו יכולים להיות בכלכלה שוויונית וענייה; אנחנו רוצים להיות בכלכלה יותר שוויוניות אבל צומחת, ואנחנו עושים הכול כדי להצמיח את הכלכלה.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים הכול כדי להוריד את האבטלה, והאבטלה שלנו היא נמוכה.

מיכל בירן: – – – במשרות.

בנימין נתניהו: אנחנו מגדילים באופן עקבי את שיעור ההשתתפות של הציבור החרדי והציבור הערבי בתוך כלכלת המדינה.

איילת נחמיאס ורבין: זה מצחיק.

בנימין נתניהו: אתם אומרים "מצחיק", אבל מה לעשות, זה מה שאומרים הנתונים, אתם רק לא רוצים להתייחס אליהם.

יואל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין וחבר הכנסת יואל חסון – קריאה ראשונה לסדר.

בנימין נתניהו: אנחנו עושים הכול כדי להוריד, להילחם ביוקר המחיה, מרפורמת הקורנפלקס, דרך רפורמת השמים הפתוחים, דרך רפורמות רבות אחרות שאנחנו עושים.

בנימין נתניהו: ואנחנו מפתחים, עושים מאמץ לפתח את ההון האנושי, ובסופו של דבר זה הדבר שנותן בסוף את היציאה האמיתית מהעוני.

בנימין נתניהו: אני לא יודע אם ראיתם את הדוח הבין-לאומי המעניין הזה, שמראה שישראל נמצאת במקום ה-18 במדד ההון האנושי.

בנימין נתניהו: רציתי להגיד לכם אילו מדינות נמצאות אחרינו, משום שבסופו של דבר זה המפתח האמיתי, זה המפתח ליציאה מהעוני.

בנימין נתניהו: הנה המדינות, זה פורסם היום – אתמול יותר נכון – המדינות שאחרינו: לוקסמבורג, יפן, בלגיה, צרפת, אוסטריה, פינלנד, סלובניה, ספרד, איטליה.

בנימין נתניהו: זו תוצאה של המדיניות הברורה להצמיח את הכלכלה, להביא תחרות, להביא להשתתפות בעבודה, לסייע לאוכלוסיות קשות-יום בצורה ממוקדת, להוריד את מדד האי-שוויון – שאצלנו צמח באמת גבוה מדי, ואנחנו מורידים אותו – ולהוציא משפחות משיעור העוני וקשישים משיעור העוני וילדים משיעור העוני.

קסניה סבטלובה: זה ביקום מקביל אתה מוריד, לא אצלנו.

בנימין נתניהו: ועל כן אנחנו נמשיך בזה.

בנימין נתניהו: אבל יש עוד מרכיב אחד שאני חייב להגיד לכם אותו, משום שייעדנו משאבים – יש דברים שקשורים במדיניות שאינה כרוכה במשאבים, וצודק בזה חבר הכנסת אלאלוף, אבל יש גם דברים שקשורים במשאבים.

בנימין נתניהו: אנחנו עומדים לקבל הרבה מאוד משאבים שיעזרו לנו ברווחה, בבריאות, בחינוך – כל אותם דברים שעוזרים למדינה להוציא מהעוני.

חיים ילין: גם תשובה שמח.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להודיע לחבר הכנסת כבל: מה שנקרא, קיבלתי את מכתבו.

בנימין נתניהו: יש שם את החלטת הרוב, המלצת הרוב, שבעה חברי כנסת; יש גם עמדת המיעוט, שישה חברי כנסת.

בנימין נתניהו: לצערי זה הפך לדיון פוליטי, אבל אני לא רואה את זה כעניין פוליטי.

בנימין נתניהו: אני כמובן אקרא את הדוח, את ההמלצות שלו, הערב, ואני בקרוב, בקרוב מאוד, אתן לו את תשובתי.

בנימין נתניהו: אבל אני לא מסתיר מכם, חברי הכנסת, שאני חושב שנושא פיתוח שדות הגז הטבעי זה דבר חשוב מאוד בכל המובנים של קידום המדינה, גם בנושא שאנחנו מדברים עליו היום.

בנימין נתניהו: אסור שהגז שטמון במים הכלכליים שלנו יישאר בים, אנחנו חייבים להוציא אותו מהאדמה.

בנימין נתניהו: אני חושב גם שמתווה הגז יאפשר למצות את הפוטנציאל של המתנה שקיבלנו מהטבע, כי בלעדיו אנחנו נישאר עם מונופול קטן, ושדות הגז לא ייפתחו.

בנימין נתניהו: המתווה נותן סיכוי – כך אני מאמין, אלא אם כן אשתכנע אחרת – המתווה נותן סיכוי לפתח עוד שדות, להביא עוד אסדות, למשוך משקיעים, לייצר תחרות, לספק את הצרכים של המשק, להבטיח את הביטחון האנרגטי של ישראל.

בנימין נתניהו: שר האנרגיה כל הזמן מבקש להתאים ולהסביר – כפי שאתה אומר, יובל, אין לנו אפשרות להבטיח ביטחון אנרגטי, אספקת אנרגיה למדינת ישראל, בלי שנפתח שדות נוספים; ואין דרך לספק שדות נוספים בלי המתווה.

בנימין נתניהו: זה הסיכוי הטוב ביותר, בלעדיו אין סיכוי.

בנימין נתניהו: וכמובן גם האפקט של ייצוא הגז למדינות אחרות, ליוון, לקפריסין, לפלסטינים – הם עדיין לא מדינה – למצרים וטורקיה, דבר שאנחנו בודקים בימים אלה, ולהפיק בכך את אותם רווחים לקופת המדינה שישמשו אותנו גם במדיניות החברתית והכלכלית וגם במאבק בעוני.

בנימין נתניהו: ההכנסה הזאת, כאמור, תלך לחינוך, תלך לבריאות, תלך לרווחה של אזרחי ישראל.

בנימין נתניהו: ולכן, בעיני, אימוץ המתווה חשוב מכל הבחינות – מכל הבחינות – ואני כמובן אתן את תשובתי מחר.

בנימין נתניהו: אבל יש דבר אחד שאני רוצה להעלות, לא כקוריוז אבל כדוגמה בזעיר אנפין.

בנימין נתניהו: תראו, בחודש הבא אני אפגש בקפריסין עם ראש ממשלת יוון ציפראס, שבא הנה; אנחנו גם נקיים מפגש מדינות, ממשלות, וגם עם נשיא קפריסין, פגישה משולשת.

בנימין נתניהו: על מה אנחנו הולכים לדבר שם?

בנימין נתניהו: אנחנו הולכים לדבר שם על הגז, כמובן; אנחנו הולכים לדבר שם על המלחמה בטרור ובאסלאם הקיצוני; אנחנו הולכים לדבר שם על שיתוף פעולה כלכלי ומסחרי בין המדינות, ואני נותן את זה כדוגמה – אמרתי, דוגמה בזעיר אנפין – מיקרוקוסמוס של תופעה הרבה יותר רחבה.

בנימין נתניהו: אני יודע שנוהגים לדבר על מצבה הבין-לאומי של ישראל, ולכן אני מבקש לומר משהו על מצבה הבין-לאומי של ישראל, כי יש פה שתי מגמות סותרות.

בנימין נתניהו: המגמה הראשונה מוכרת לכם – המגמה המסורתית שבאה לידי בידי ביטוי בעיקר בארגונים בין-לאומיים: באו"ם, בממסד של האיחוד האירופי, בוועדת זכויות האדם של האו"ם – זוהי מגמה עוינת לישראל בלשון המעטה: הצבעות אוטומטיות, גינויים, החלטות חד-צדדיות לא הוגנות, אפילו צבועות.

בנימין נתניהו: וזה נמשך שנים על-גבי שנים.

בנימין נתניהו: המגמה הזאת קיימת, ואנחנו נאבקים נגדה בתקיפות.

בנימין נתניהו: אבל יש גם מגמה אחרת לגמרי, מגמה חיובית שהולכת ומתחזקת, והיא ברמה של המדינות עצמן.

ציפי לבני: אבל המדינות החברות מצביעות נגדנו.

בנימין נתניהו: מדינות רבות בעולם, ביניהן המדינות הגדולות ביותר, מהדקות את היחסים עם ישראל ואת שיתוף הפעולה אתנו.

בנימין נתניהו: אני לא מדבר רק על ארצות-הברית, בת-בריתנו הוותיקה והחשובה – החשובה ביותר – תמיד תהיה כזו.

בנימין נתניהו: היו מי שדיברו על נתק וקרע בין ארצות-הברית לישראל – ובכן, ממש לא; אנחנו דנים בימים הללו עם הנשיא אובמה ועם הממשל האמריקני על הסכם רב-שנתי, של עשור, לחיזוק ביטחונה של ישראל.

בנימין נתניהו: אבל אל ארצות-הברית מצטרפות מעצמות נוספות שמעוניינות להעמיק את היחסים אתנו.

בנימין נתניהו: הן עושות זאת משני טעמים: כי הן רוצות להילחם בקנאות וכי הן רוצות להתחבר לקדמה.

בנימין נתניהו: אז קודם כול, לגבי המלחמה בקנאות.

בנימין נתניהו: האסלאם הקיצוני מאיים על כל האנושות.

בנימין נתניהו: זה קורה מול עינינו.

בנימין נתניהו: ומדינות רבות רוצה להיעזר בניסיונה של ישראל, שעומדת שנים רבות באיתנות ובנחישות מול גורמי הטרור.

בנימין נתניהו: זה נכון לגבי מדינות אסיה, זה נכון לגבי מדינות אירופה, זה נכון לגבי מדינות אפריקה ומדינות אמריקה הלטינית; זה נכון לגבי מדינות נוספות, וזה אפילו נכון, בלשון המעטה, לגבי מדינות באזור, מדינות ערביות ואחרות.

בנימין נתניהו: המדינות בעולם רוצות יותר ויותר שיתוף פעולה מודיעיני וביטחוני עם ישראל.

בנימין נתניהו: הן רואות בה גורם משמעותי במאבק נגד הקנאות האסלאמיסטית, זו של השיעים הקיצוניים בהנהגת איראן וזו של הסונים הקיצוניים בהובלת "דאעש".

בנימין נתניהו: אשר לרצון שלהן להתחבר לקדמה, מדינות רבות רואות בישראל מדינה של חדשנות, של יזמות, של טכנולוגיות פורצות דרך, ולאחרונה, בעקבות ההתקדמות עם מתווה הגז, גם מדינה של אנרגיה.

בנימין נתניהו: הן מעוניינות להסתייע בנו בסייבר, במים, בחקלאות, ברפואה, בטכנולוגיה של הגנת הסביבה, במדע, בכל שטחי הטכנולוגיה.

בנימין נתניהו: ובכן, אנחנו חיים בעולם דואלי, שבו מצד אחד מדינות נאבקות בברבריות פרועה שרוצה להחזיר את האנושות 1,000 שנים אחורה, ומצד שני, מדינות רוצות להתחבר למה שאני יכול להגדיר רק כנפלאות הקדמה, וישראל מהווה עבורן נכס ייחודי.

בנימין נתניהו: מדוע?

בנימין נתניהו: כי רגלינו נטועות גם במאבק בטרור של עולם האתמול וגם בחדשנות של עולם המחר.

בנימין נתניהו: יש מעט מאוד – אני אומר לכם את זה באחריות – מעט מאוד מדינות שמסוגלות להציג הישגים כל כך בולטים בשני התחומים המרכזיים הללו שמעסיקים היום את העולם כולו.

בנימין נתניהו: ולכן, בניגוד גמור – אני מבקש לומר את זה – בניגוד גמור להצגתה של ישראל כמדינה דחויה ומבודדת, ישראל שמחוץ לפורומים ממוסדים כמו האו"ם היא מדינה מבוקשת, מדינה רצויה ואף מדינה מחוזרת.

ציפי לבני: אבל בפורומים האלה יש מדינות שמצביעות נגדנו.

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לכם משהו מפורט יותר על המדינות שאני נפגש אתן ומה הן רוצות מאתנו.

בנימין נתניהו: ב-2013 ביקרתי בפעם שנייה בסין, פגשתי את הנשיא של סין, שי ג'ינפינג, ומאז הקשרים עם סין הולכים ומתהדקים.

בנימין נתניהו: כמעט שלא עובר חודש – ואולי גם כאן

בנימין נתניהו: בכנסת – שאין פה משלחת חשובה מסין.

בנימין נתניהו: פגשתי פעמיים את ראש ממשלת הודו, נרנדרה מודי, כולל רק עכשיו בפריז, וסיכמנו על הרחבת שיתוף הפעולה בינינו במגוון גדול מאוד של תחומים; כך קרה גם עם ראש ממשלת יפן, אבה, שגם אותו פגשתי לאחרונה בפריז, לאחר שאני ביקרתי ביפן והוא ביקר בישראל.

יואל חסון: הכול טוב, יפן, סין, אבל מה קורה פה?

בנימין נתניהו: הודו, סין ויפן אלה שלוש מדינות ענק שבהן חיה שליש מאוכלוסיית העולם.

יואל חסון: ואיך הן מצביעות נגדנו באו"ם עם כל הפגישות שלך?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון, פעם שנייה קריאה לסדר.

בנימין נתניהו: נפגשתי עם עשרות מנהיגים אחרים, הרשימה מאוד ארוכה, אני לא רוצה להכביר לכם, כן, אבל ביניהם גם עם הנשיא פוטין במוסקבה ושוב בפריז – הוא מעריך את ישראל כגורם בעל עוצמה, אפילו עוצמה גדולה, במזרח התיכון.

בנימין נתניהו: כלומר, במקביל למדיניות המסורתית של ההצבעות נגד ישראל בפורומים הבין-לאומיים, יש התקרבות משמעותית של המדינות עצמן.

בנימין נתניהו: ולכן לשאלות שהעליתם כאן – אני אמרתי למנהיגים הללו, כשנפגשתי אתם, שאני מצפה שההתקרבות הבילטרלית, שאתם יכולים רק להיות עיוורים ולא לראות אותה – התקרבות עצומה של ישראל – בכל התחומים; הודו, מעצמת-על, מעוניינת בנו גם לביטחון, גם לחקלאות, גם לטכנולוגיה; סין, מעצמת-על שבאה אלינו – מתי הם באו אלינו?

בנימין נתניהו: גם לטכנולוגיה, גם לחקלאות, גם למים, גם לביטחון.

בנימין נתניהו: אותו הדבר עם מדינות באפריקה ומדינות באמריקה הלטינית, וכמעט אין מדינה גדולה בעולם שלא רוצה את קרבתנו, ועוד יותר מתמיד.

בנימין נתניהו: אתם יכולים להתעלם מזה ולהגיד שזה לא קיים – זה קיים בריבוע.

איילת נחמיאס ורבין: לא מתעלמים – – –

קסניה סבטלובה: – – –

בנימין נתניהו: אבל אמרתי להם.

איילת נחמיאס ורבין: – – –

בנימין נתניהו: ואז אמרתי להם בדיוק את השאלה שנשאלתי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת נחמיאס ורבין, אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

קריאה: – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: אמרתי למנהיגים, כשנפגשתי אתם, שאני מצפה שההתקרבות הזאת תבוא לידי ביטוי גם בהצבעות שלהם במוסדות הבין-לאומיים.

בנימין נתניהו: ואגב, אנחנו רושמים ניצנים ראשונים של שינוי כזה; אנחנו רואים את זה, למשל, בהצבעות בעניינה של ישראל בסוכנות האטומית הבין-לאומית לפני כמה חודשים.

בנימין נתניהו: תסתכלו על המספרים.

בנימין נתניהו: אנחנו רואים את זה בהצבעה של מדינה כמו הודו במועצת זכויות האדם, לפני כמה חודשים.

בנימין נתניהו: ואני אמרתי להם: אני לא מצפה שהמדיניות המקובעת, המסורתית, במשרדי החוץ, תדביק את השינוי שאני רואה ביתר משרדי הממשלות שלכם, אבל אני רוצה לצמצם את הפער.

בנימין נתניהו: וכשאתם מדברים על מעמדה הבין-לאומי של ישראל, אני מבקש מכם לעשות את ההבחנה בין הדבר הסטטי, או שמשתנה באטיות, וזה דפוסי הפעולה האוטומטיים, ברוב האוטומטי שיש נגדנו, במוסדות הבין-לאומיים, עם הקיבוע, הרפלקס המותנה של אנטי-ישראליות, לבין השינוי הגדול שמתחולל לא מתחת לפני השטח – מעל פני השטח – במדינות החשובות ביותר בעולם, וגם במדינות רבות אחרות.

בנימין נתניהו: הזכרתי את המדינות הערביות – גם פה קורה דבר מאוד חשוב, מאוד חשוב ומשמעותי; הוא כמובן מתפתח בדרכים שאינן בהכרח גלויות, אבל ההתפתחות הזאת – כך אני מאמין – תסייע לנו בבוא היום להרחיב את מעגל היציבות והדו-קיום, ואולי זה גם יסייע לנו ביחסינו עם הפלסטינים; אולי יום אחד גם להשיג שלום, לפחות עם אותם פלסטינים שירצו בשלום.

בנימין נתניהו: כרגע לא נראה שהפלסטינים מעוניינים בכך.

בנימין נתניהו: לצערי, הם מסרבים להכיר – –

טלב אבו עראר: – – –

בנימין נתניהו: – – בזכות קיומה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי.

בנימין נתניהו: מי?

בנימין נתניהו: אני ראיתי כמה סקרים – – –

טלב אבו עראר: מי לא מעוניין?

טלב אבו עראר: אתה, אולי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – –

בנימין נתניהו: אני ראיתי כמה סקרים – – –

ענת ברקו: אתה.

יולי יואל אדלשטיין: – – אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

ענת ברקו: אתה.

טלב אבו עראר: – – – הוא עצמו.

ענת ברקו: אתה.

קריאה: אתה.

בנימין נתניהו: אני ראיתי כמה סקרים בשבועות האחרונים, של הציבור הפלסטיני, והם מאוד לא מעודדים, משום ששואלים שאלה פשוטה: אתם רוצים בשלום עם ישראל?

בנימין נתניהו: בדו-קיום עם ישראל?

בנימין נתניהו: שתי מדינות?

בנימין נתניהו: ורוב, לצערי גדול מאוד, דוחה את זה על הסף – את הדברים שאולי מאחדים כאן רבים, הם דוחים על הסף.

קסניה סבטלובה: כמה – – – בקמפ-דייוויד?

בנימין נתניהו: ויתר על כן – יתר על כן, אני רואה גם שההנהגה הפלסטינית ממשיכה להסית – –

קסניה סבטלובה: – – –

בנימין נתניהו: – – נגד ישראל, באמצעות שקרים על מסגד אל-אקצא או על הוצאות להורג מדומות.

טלב אבו עראר: – – – שקרים – – –

קריאה: – – – שקרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

טלב אבו עראר: – – –

אוסאמה סעדי: – – –

טלב אבו עראר: אין לך מה לחפש באל-אקצא.

קריאה: – – –

קריאה: החוצה.

טלב אבו עראר: אין לך מה לחפש – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר – –

עודד פורר: – – –

טלב אבו עראר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אני קורא אותך לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

טלב אבו עראר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם, אדוני.

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: – – – התנועה האסלאמית – – –

קריאה: לך אין מה לחפש – – –

טלב אבו עראר: – – –

קריאה: – – – (חבר הכנסת טלב אבו עראר יוצא מאולם המליאה.

קריאה: )

ענת ברקו: רק התנועה האסלאמית – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: שלום יושג – אני לא רואה סימטריה, לצערי, בין הציבור הפלסטיני לבין הציבור בישראל.

בנימין נתניהו: הציבור בישראל רוצה בשלום.

בנימין נתניהו: הציבור בישראל עשה ויתורים כואבים מאוד כדי לקדם את השלום, והתאכזב.

בנימין נתניהו: הציבור הישראלי מקיים שיח ער ונוקב מאוד.

בנימין נתניהו: הוא עושה את זה.

בנימין נתניהו: זה לא קורה, לצערי, בתוך הציבור הפלסטיני.

בנימין נתניהו: קורים שם דברים אחרים, ומחנכים אותם שם בפנטזיה: שיום אחד תתממש זכות השיבה, שמדינת ישראל תתבטל.

בנימין נתניהו: ושאלתי קודם לכן את חבר הכנסת שי – אמרתי: למה אין לנו התקדמות אתם?

בנימין נתניהו: ניחא, לפני שאני באתי.

בנימין נתניהו: וגם אחרי.

מיכל בירן: – – –

בנימין נתניהו: אין התקדמות משום שראשי הממשלה לפני, ככל שהציעו, וחלקם הציעו דברים שקשה להאמין שהם הציעו, אבל הם לא קיבלו מענה חיובי, משום שבכל מקרה, גם בהצעות הנדיבות ביותר של ממשלה בישראל, בסופו של דבר הפלסטינים יצטרכו לוותר על זכות השיבה; יצטרכו לקבל את עובדת קיומה – וזכות קיומה – של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי; יצטרכו לוותר על התביעות שלהם.

בנימין נתניהו: אנחנו חושבים שהדבר מובן מאליו, אבל הסקרים האלה, והשכל הישר – וכל פתיחת טלוויזיה פלסטינית – ותסתכלו בפייסבוקים הפלסטיניים – מלמדים על דבר אחר.

בנימין נתניהו: ששם יש רבדים רבדים, שנים על שנים, שכבות ארכיאולוגיות כבר – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – של שלילת הציונות – –

מסעוד גנאים: העם הישראלי – – –

בנימין נתניהו: – – ובלי שתהיה – בלי שיהיה שינוי יסודי.

בנימין נתניהו: אין הנהגה פלסטינית שתתעמת, מצד אחד, עם חצי מהעם הפלסטיני שמדבר גלויות על השמדת ישראל, ופועל – אנחנו מרתיעים אותו ופועלים נגדו – –

קסניה סבטלובה: אז בוא – – –

בנימין נתניהו: – – בעוצמה, ב"חמאס".

בנימין נתניהו: אבל החצי השני לא מתייצב ולא מתנער – –

קסניה סבטלובה: בוא – – –

בנימין נתניהו: – – מהפנטזיה של יפו, ושל עכו, ושל חיפה.

בנימין נתניהו: מי שלא רואה את זה לא רואה את העובדות לאשורן.

קסניה סבטלובה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת סבטלובה – –

בנימין נתניהו: ולכן, במצב הזה – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

בנימין נתניהו: ולכן במצב הזה – זה המצב האמיתי.

מסעוד גנאים: מה עם הפנטזיה – – –?

בנימין נתניהו: במצב הזה, שבו אין נכונות לקדם תהליך אמיתי של התפייסות ארוכת טווח, אנחנו צריכים קודם כול לשמור על ביטחונם של אזרחי ישראל נגד גורמי הטרור.

בנימין נתניהו: אני אומר את זה – גם בהגנה וגם בהתקפה.

בנימין נתניהו: ואנחנו פורסים כוחות גדולים.

בנימין נתניהו: פרסנו כוחות גדולים מאוד בשטח – גם של צה"ל, גם של המשטרה.

בנימין נתניהו: אנחנו נכנסים לשכונות בהתאם לצורך – לשכונות, לכפרים, לערים.

בנימין נתניהו: אנחנו ביצענו יותר מ-1,000 מעצרים.

בנימין נתניהו: אנחנו הורסים בתי מחבלים.

בנימין נתניהו: אנחנו הוצאנו את הפלג הצפוני של התנועה האסלאמית אל מחוץ לחוק.

בנימין נתניהו: אנחנו לא נותנים חסות לאיש – חיסיון לאיש.

קריאה: – – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: לא נותנים חסינות לאיש.

קריאה: על סמך תקנות – – –

בנימין נתניהו: אנחנו ניצחנו את הטרור בעבר, וננצח אותו גם בגל הזה.

בנימין נתניהו: אבל במקביל אנחנו מנסים ליצור רגיעה בשטח.

בנימין נתניהו: אין לנו מלחמה נגד אוכלוסיות – אגב, לא בעזה ולא ביהודה ושומרון, ואנחנו מנסים לקדם צעדים שירגיעו את המצב ככל האפשר – להילחם בטרור; ליצור הרגעה בשטח ככל האפשר.

בנימין נתניהו: ואני אומר לכם: לא נוכל להשיג יציבות, לא נוכל להשיג ביטחון, בוודאי שלא נוכל להשיג שלום אמת, אם נקבל את הפתרון הפשטני והמסוכן שיש כאן, לצערי, עדיין אלה שממליצים עליו: פשוט צאו מהשטח, עצמו עיניים, קוו לטוב.

בנימין נתניהו: במצב הנוכחי, אם נעשה את הדבר הזה, אנחנו נקבל או את ה"חמאס" או את "דאעש" או את שניהם – וזה בדיוק מה שקרה בעזה; בדיוק מה שקרה בעזה, ואסור שהטעות הזאת תחזור על עצמה.

בנימין נתניהו: זה רק יחליש אותנו.

בנימין נתניהו: דו-קיום, יציבות ושלום לא משיגים מתוך חולשה, ולא משיגים מתוך איזה ייאוש שאומר:

בנימין נתניהו: אם לא קיבלתי את זה – לא קיבלת את זה 67 שנים – אני לא יכול להמשיך להתקיים.

בנימין נתניהו: לא בנינו את המדינה כשלא היה שלום?

בנימין נתניהו: בנינו.

בנימין נתניהו: והיו אחר כך שני הסכמי שלום, ואנחנו ממשיכים לבנות אותה.

בנימין נתניהו: אנחנו נשיג את השלום, וודאי נבטיח את קיומנו, רק מתוך עוצמה.

בנימין נתניהו: מעריכים אותנו, מחפשים את קרבתנו, כשאנחנו חזקים, כשאנחנו עומדים על שלנו, כשרואים שחרף כל האתגרים אנחנו ממשיכים לבנות את מדינתנו; נלחמים בטרור, סוללים כבישים, פורסים מסילות רכבת, בונים את הנגב, מפריחים את הגליל, מחברים את שניהם למרכז, מפתחים את הכלכלה, מנצלים מקורות אנרגיה, מבצרים את גבולותינו – אגב, גם בזה מדינות רבות מחקות אותנו – ופועלים לרווחת כל אזרחי ישראל, כולל בתחום צמצום העוני.

בנימין נתניהו: היעד שלי הוא להבטיח את קיומה של ישראל כמדינה חזקה, יציבה ומתקדמת.

בנימין נתניהו: נצעד קדימה, בכל התחומים, נשכרים מהישגינו, גאים במדינתנו.

יחיאל חיליק בר: אפשר שאלה, אדוני?

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את ראש האופוזיציה חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יואל חסון: איך בכל הנאום הזה לא אמרת מילה על נשיא המדינה?

יואל חסון: לא אמרת מילה על ההסתה נגד נשיא המדינה.

אוסאמה סעדי: לא קיבלנו תשובה.

אוסאמה סעדי: לא קיבלנו תשובה.

אוסאמה סעדי: מה עם העוני במגזר הערבי?

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, כל מי שצבר אזהרות וקריאות לסדר, זה תקף גם במהלך נאומו של ראש האופוזיציה.

זהבה גלאון: אדוני, אף מילה על נשיא המדינה.

זהבה גלאון: אף התנערות.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, מכובדי חברות וחברי הכנסת – – –

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי, את כבר בשתי קריאות לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: שאני אוציא אותך במהלך הנאום של הרצוג?

יולי יואל אדלשטיין: אדוני יתאפק שנייה, כולם ישבו.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: חברים בתאים, נא לשמור על שקט.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני ראש האופוזיציה, בבקשה.

יצחק הרצוג: תודה, אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה, אתה פתחת בנושאים שעל סדר-היום, ואחר כך התייחסת לעוני, ואז הפלגת להודו ולסין.

יצחק הרצוג: לא יכולתי שלא לשים לב לערגה והתשוקה שלך כשאתה מדבר על הודו ועל סין, וכמה דיברת כמי שכפאו שד כשזה הגיע לעוני.

יצחק הרצוג: אבל אני אנהג כמוך ואתייחס לנושא נוסף על סדר-היום.

יצחק הרצוג: אני פונה אליך, מביט לך בלבן של העיניים, אדוני ראש הממשלה, ואני תובע ממך בשם ציבור גדול בישראל לעלות לדוכן ולהצהיר שראובן רובי ריבלין הוא הנשיא שלך, שרובי ריבלין הוא פטריוט ישראלי, שמי שמשתתף בהסתה נגדו לא יינקה.

יצחק הרצוג: אמרתי כמה פעמים בימים האחרונים, מרגע שהחל מסע ההסתה של הערוץ שבו אתה התראיינת באריכות, ואני חוזר ותובע ממך את זה כעת.

יצחק הרצוג: תומכיך בעם ישראל צריכים לשמוע אותך אומר את זה בפה מלא, ואני תובע ממך לקרוא לראש השב"כ ולהורות לו להגביר את האבטחה לנשיא שלנו, ואני תובע ממך לקרוא למפכ"ל המשטרה ולהורות לו כיעד עליון לעצור את המסיתים ששמם ותמונתם בפייסבוק, ואני תובע ממך לעשות מעשה ולהציל את הדמוקרטיה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': אין לך על מה לדבר?

יצחק הרצוג: אני תובע ממך, ראש הממשלה שלנו, למרות חילוקי הדעות הקשים בינינו, אני תובע ממך להגן על הנשיא שלנו.

יצחק הרצוג: כיוון שלא רחוק מכאן, בכיכר-ציון, לפני יותר מ-20 שנה, עמד המון אדם שצרח "בדם ואש את רבין נגרש", ואז לא שמעתם ולא ראיתם, והמון אדם שהניף שלטים עם ססמאות כמו "רבין בוגד" ועם רבין בכאפיה, ואז לא שמעת ולא ראית.

יצחק הרצוג: והיום אנחנו שומעים בדיוק את אותם הקולות של המון אדם צורח בפייסבוק: רובי ריבלין הוא לא הנשיא שלי, והמון אדם משתף בפייסבוק כרזות עם רובי ריבלין צבוע בצבעי פלסטין, והמון אדם משתף סטטוסים בקריאה להוריד את ריבלין ולפגוע בו פיזית, והפעם לא תוכל לטעון שלא שמעת ושלא ראית, כי עליך לקחת צעד, לומר אמירה ולקבל החלטה, וזה היום וזה הרגע.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה – – –

מרדכי יוגב: מה זה קשור לדוח העוני, אדוני יושב-ראש האופוזיציה?

מרדכי יוגב: מה זה קשור לדוח העוני?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מרדכי יוגב, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

חיים ילין: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין, אתה קרוי לסדר בפעם השלישית.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

חיים ילין: מה שלישית?

יולי יואל אדלשטיין: אתה קרוי לסדר בפעם השלישית, חבר הכנסת ילין.

יולי יואל אדלשטיין: נא לצאת מן האולם.

חיים ילין: אני מבקש שהוא יוציא אותי עם השופל החוצה.

יולי יואל אדלשטיין: יש חברי כנסת שכנראה חשבו שקריאות לסדר זה רק לנאום מסוים.

יולי יואל אדלשטיין: זה למהלך כל היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני יושב-ראש האופוזיציה ימשיך בלי הפרעות יותר.

יולי יואל אדלשטיין: (חבר הכנסת חיים ילין יוצא מאולם המליאה.

יולי יואל אדלשטיין: )

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, כך התחייבת ב-2007 – ואני מצטט: תוך קדנציה אחת שלי, כל אדם יגדיל את המשכורת החודשית שלו בשליש בממוצע, והעוני יקטן ב-80%.

יצחק הרצוג: זה מה שהתחייבת, וההתחייבות הזאת מוכרת לך, אדוני ראש הממשלה, הלא כן?

יצחק הרצוג: אתה הרי מכיר את הקוסם הזה שהבטיח ולא קיים.

יצחק הרצוג: הנתונים שאתה מנית באותם גרפים מתעלמים מדבר אחד פשוט.

יצחק הרצוג: דיברת על משפחות, לא דיברת על יחידים, לא דיברת על אזרחים, לא דיברת על העמקת העוני אצל עניים, התעלמת מכך שמדד ג'יני, מדד הפערים החברתיים, גדל דרמטית החל מ-2004 בגלל צעדים שאתה נקטת.

יצחק הרצוג: אתה גם הבטחת – ואני מצטט: תוך שלוש שנים אני אחסל את העוני בישראל.

יצחק הרצוג: כך התחייבת, תוך שלוש שנים.

יצחק הרצוג: מאז עברו שש שנים, שמונה חודשים ו-17 יום.

יצחק הרצוג: ואתה, מר כלכלה, הבטחת ולא קיימת, והפכת את חמשת המ"מים של ז'בוטינסקי לחמשת הנו"נים – נכשל במלבוש, נכשל במורה, נכשל במעון, נכשל במרפא, נכשל במזון.

יצחק הרצוג: אדוני ראש הממשלה, אפילו לא טרחת עד עכשיו, עד הדיון הזה, להגיב על דוח העוני שהוצג לשר הרווחה ממפלגתך לפני שבוע.

יצחק הרצוג: למעלה מ-1.5 מיליון מאזרחי ישראל הם עניים.

יצחק הרצוג: זאת המציאות.

יצחק הרצוג: זה אחד האתגרים המכריעים והגדולים ביותר של מדינתנו, ואתה מאכיל אותה סייבר בפחד.

יצחק הרצוג: אף אחד, חוץ ממך עצמך אולי, לא ציפה שתחסל את העוני בשלוש שנים.

יצחק הרצוג: העוני בישראל הוא גדול, הוא כבד, הוא רב-דורי.

יצחק הרצוג: הבעיה היא שבתקופתך העוני רק גדל.

יצחק הרצוג: ישראל היא מדינה חזקה, אבל העושר בה הוא למעטים והעוני בה הוא להמונים.

יצחק הרצוג: זה מה שאתה מוכר.

יצחק הרצוג: זאת תפיסת העולם הכלכלית-חברתית שלך, עוני להמונים.

יצחק הרצוג: תגיד לי, הזקנים שמחטטים בפחי הזבל וקופאים מקור הם לא עניינך?

יצחק הרצוג: הילדים שרעבים ללחם לא עניינך?

יצחק הרצוג: הם לא החיים עצמם?

יצחק הרצוג: 404,000 שכירים שעובדים קשה ומנסים לצוף מעל המים יום-יום, שעה-שעה, חלקם אפילו בשתיים או שלוש משרות, ולא יכולים לספק את הצרכים הבסיסיים הקיומיים של ילדיהם, הם לא עניינך?

יצחק הרצוג: הם לא ראויים לתגובה?

יצחק הרצוג: הם לא ראויים לחמלה?

יצחק הרצוג: לא כל שכן לאחריות או לתקווה.

יצחק הרצוג: אנחנו יודעים לספור על אצבעות כף יד אחת את מספר הדיונים שאתה קיימת בנושא.

יצחק הרצוג: שנים, שנים שמגיעים אליך נציגי בנק ישראל והביטוח הלאומי ומשרד הרווחה ומכוני מחקר ותובעים ממך לייצר יעדי עוני ברורים לממשלה שלך; הם אומרים לך שזו מלחמה שיש בה קורבנות רבים מדי, הם אומרים לך שלא ייתכן שאין תוכנית לאומית גדולה להתמודדות עם העוני.

יצחק הרצוג: אבל, כרגיל, אתה מסמסת אותם, שלחת אותם לוועדות, להתייעצויות, לבניית תוכניות שידעת שאין שום סיכוי שייושמו.

יצחק הרצוג: אתה אחראי לכך שישראל הפכה למדינה עשירה למעטים וענייה להמונים, מדינה של עניים; מדינה שיש בה יותר עניים מיוון, שאת ראש ממשלתה אתה תפגוש, יותר עניים מספרד, יותר עניים מכל מדינה אחרת ב-OECD חוץ ממקסיקו; ואתה כל כך התגאית שנכנסנו ל-OECD.

יצחק הרצוג: ואני שמתי לב באמת עד כמה – אחרי כמה דקות ספורות שדיברת על העוני עברת לנושאים שאתה אוהב לדבר עליהם.

יצחק הרצוג: שוב לטפטף את הפחד, שוב לייצר תחושה שאין תקווה ואין מוצא, שוב תחושת הקורבנוּת והמצור – ועל העוני דיברת כמי שכפאו שד.

יצחק הרצוג: אתה מתגאה, ובצדק, שמכל העולם באים ללמוד מאתנו היי-טק וסייבר.

יצחק הרצוג: אז אולי תיסע אתה ללמוד ממדינות מתקדמות בעולם איך מצמצמים פערים חברתיים, איך המזון במחירים שפויים, איך הדיור בר-השגה, איך מביאים את מערכת החינוך למצוינות, איך מקיימים תחבורה ציבורית יעילה במחיר סביר, איך מנהלים מדיניות רווחה מהגיל הרך ועד לזיקנה, איך משפרים את מצב ההכנסות מול מצב ההוצאות של התא המשפחתי.

יצחק הרצוג: זו האחריות שלך, רק שלך.

יצחק הרצוג: וכבר שש שנים ושמונה חודשים ו-17 יום זו האחריות שלך.

יצחק הרצוג: היא הייתה האחריות שלך ב-2003, כשנתת מכה אכזרית של קיצוצים אלימים בקצבאות וברשת החברתית ובתקציבים החברתיים, וזו הייתה אחריות שלך ב-2013, כשאתה העברת את מכת הקיצוצים הקשה, שהיום אתה מתנער ממנה, וכששוב משכתם את השטיח מתחת לרגליהם של מאות אלפי בני-אדם ופגעתם קשות בקצבאות הילדים.

יצחק הרצוג: זו אחריות שלך גם עכשיו, ואני חוזר על המנטרה הקבועה שלי: בישראל אוהבים לדבר על העוני ולא אוהבים עניים.

יצחק הרצוג: ואני מבין, מבין שזה קשה לך או שזה לא מעניין אותך כל כך; ואני מבין שאתה פשוט יודע שזה לא נושא שנורא מעסיק את הציבור; אבל כל אדם שרעב – זה מעסיק אותו.

יצחק הרצוג: ואני מבין שאין לך את הרצון ואת התעוזה לעשות את מה שנדרש – לשנות באופן עמוק את חלוקת ההון בחברה הישראלית ולהפסיק את השקר הזה שהעושר מחלחל מלמעלה למטה.

יצחק הרצוג: ואני באמת ובתמים מבין, אני אפילו מקבל את זה – אתה רוצה להיות ראש הממשלה שלנו לענייני סייבר ופחד, ולהמשיך עם עוני להמונים.

יצחק הרצוג: אבל מדינת ישראל זקוקה לראש ממשלה מלא מלא, ומה שיש לנו זה ראש ממשלה שלא סופר את האזרחים.

יצחק הרצוג: כי, תגיד לי, את "מגש הכסף" כבר ראית?

יצחק הרצוג: אם לא הספקת, אני מפציר בך לראות את זה.

יצחק הרצוג: תמצא שלוש שעות, לפחות תקשיב למי שהיה היועץ שלך בקדנציה הראשונה, פרופסור ירון זליכה.

יצחק הרצוג: תקשיב למה שהוא אומר, למה שהוא מספר, איך אתה מנהל מדינה שחומסת את האזרחים שלה; תראה איך מדינה חזקה מעבירה את הכסף שלה לכיסים של מחוברים ומקושרים; תראה איך מרגיש אזרח שמבין ששודדים אותו לאור היום ואין דבר שהוא יכול לעשות.

יצחק הרצוג: תנסה להסביר לנו איך יכול להיות שדווקא במשמרת שלך העוני העמיק, ולמה דווקא במשמרת שלך עניים נהיים יותר עניים.

יצחק הרצוג: ואיך ייתכן שתחת ההנהגה שלך אנשים עובדים בשתי משרות ולא מצליחים להתפרנס בכבוד.

יצחק הרצוג: אולי יסביר לנו כבודו, מר כלכלה, איך פחות מחודש אחרי שעובר כאן תקציב, אתה והממשלה שלך רצים להעביר מיליארדים לקבוצות אינטרס בלי שום סדר עדיפות הגיוני.

יצחק הרצוג: הרי אתה זה שאמר: אני רוצה משהו, אני משיג אותו.

יצחק הרצוג: אז אולי הבעיה היא שאתה לא ממש רוצה – שאתה לא רוצה שיהיו פה פחות עניים, כי אם היית רוצה כבר היית דואג להעלאה מסיבית של שכר המינימום, למעונות-יום חינם, להעלאת שכר חיילי החובה עד לשכר המינימום; לסל תרופות שיכלול תרופות מתאימות לכל האוכלוסייה כולה, לירידה אמיתית בממדי העוני השנתיים; למחירי דיור סבירים, שהיו צונחים; ליוקר מחיה שהיה מתמוסס ומתפרק.

יצחק הרצוג: אבל אתה טענת שלא היה לך זמן לעסוק בזה.

יצחק הרצוג: ואיך אני יודע?

יצחק הרצוג: כי אתה לימדת אותנו ש"כשאני רוצה משהו, אני משיג אותו".

יצחק הרצוג: ואתה לא באמת רוצה להוריד את העוני.

יצחק הרצוג: חברי וחברותי, חברי הכנסת, אני מאמין שלאזרחי מדינת ישראל מגיע ראש ממשלה וממשלה שרוצים באמת להקטין את העוני, להפחית את יוקר המחיה; שרוצים שמחירי הדיור יצנחו למידה שתתאים לכל כיס, שתתאים לכל משפחה; שרוצה שלכל אזרח ישראלי יהיו חמשת המ"מים: מלבוש ומורה ומעון, מרפא ומזון.

יצחק הרצוג: ולישראל מגיע ראש ממשלה שיכול לדאוג לאזרחים כפי שהאמין ז'בוטינסקי, כפי שהאמינו אבות האומה, וכפי שתובע יו"ר הוועדה למלחמה בעוני חברנו וחתן פרס ישראל חבר הכנסת אלי אלאלוף, חבר הקואליציה שלך, שכתב את הציטוט המרגש ביותר בפתח הדוח החמור שהגיש לך אך לפני הבחירות.

יצחק הרצוג: והוא כתב: "ניסיוני הביא אותי להכרה שההצלחה קשורה במידה רבה בהשקעה ובמאמצים אישיים גדולים.

יצחק הרצוג: אך גם ביכולת של החברה והמדינה לפתוח שערי תקווה לכל אזרח ולאפשר לו קידום והצלחה".

יצחק הרצוג: הוא הוסיף: "העוני אינו גזירת גורל" – הוא גם אמר את זה פה – "או אבן שאין לה הופכין, ולא נוצר יש מאין.

יצחק הרצוג: אומנם יש המתדרדרים לעוני בגלל ההחלטות שקיבלו במהלך חייהם, אך רובם של האנשים החיים בעוני נולדו לתוך מציאות זו, ללא סיכוי של ממש לשנותה לבד – – – הוצאתו של האדם ממצוקה היא השבת כבודו האבוד", כתב אלי אלאלוף בחיבור בדוח שלו, בוועדה שהיה לי הכבוד – הייתי חבר הכנסת היחיד שהלך להופיע בפני הוועדה שלו.

יצחק הרצוג: כך כתבת, נכון, אלי?

יצחק הרצוג: חברי וחברותי – תודה, מאיר, גם לך מגיע קרדיט על הוועדה הזו – יום הגשת דוח העוני של הביטוח הלאומי הוא יום הכיפורים של הצדק והרווחה בישראל, ואין על כך מחילה.

יצחק הרצוג: והכפרה תבוא רק כשתפנה את מקומך כראש הממשלה ותאפשר לנו להחזיר את התקווה למדינת ישראל, כי אולי אתה לא יכול ואולי אתה לא רוצה, אבל זה אפשרי.

יצחק הרצוג: ואנחנו הרי יודעים מה שאמרת, שאם היית רוצה היית משיג.

יצחק הרצוג: אז אתה לא רוצה – אני מבין את זה, אבל לישראל מגיע שינוי, ומגיעה לה ממשלה שמיגור העוני עומד בראש סדר העדיפויות שלה, ולישראל מגיע ראש ממשלה שרוצה.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש האופוזיציה חבר הכנסת הרצוג.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת – כן, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שאם חבר הכנסת הרצוג יבקש רשות דיבור עוד פעם אז ניתן לו, על-פי התקנון.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

בנימין נתניהו: שיעור העוני בקרב משפחות ב-2009 היה 20.5%.

בנימין נתניהו: הוא ירד ל-18.6% ב-2013 – –

קריאה: – – –

בנימין נתניהו: – – זה ירידה של כ-10%.

בנימין נתניהו: הייתה עלייה ב-2014, כפי שאתם יודעים.

יואל חסון: אדוני, ענית לריבלין.

בנימין נתניהו: זה 10% בשיעור העוני, אתם יכולים להמשיך להגיד שאנחנו לא פועלים.

בנימין נתניהו: שיעור העוני בקרב הילדים היה 36.3% ב-2009, הוא ירד ל-30.8% ב-2013, זו ירידה של 15%.

בנימין נתניהו: אתם יכולים להמשיך לומר שאיננו פועלים, אנחנו פועלים.

בנימין נתניהו: אני חושב שאחד הדברים החזקים ביותר שאנחנו יכולים לעשות בעימותים שלנו זה לנסות להעלות עובדות.

בנימין נתניהו: העובדות חשובות.

בנימין נתניהו: גם הדעות – – –

אראל מרגלית: העובדות בעניין הזה קשות.

בנימין נתניהו: העובדות חשובות, ויכולים להיות גם ניגודי השקפות.

בנימין נתניהו: גם זה לגיטימי.

בנימין נתניהו: נשמת אפה של הדמוקרטיה היא ביקורת ושיח נוקב.

בנימין נתניהו: ביקורת עניינית, נוקבת ככל שתהיה – כן; שיח אלים והסתה – לא.

בנימין נתניהו: מניסיון אישי אני אומר לכם – מניסיון אישי – יש ביקורת על מנהיגים.

בנימין נתניהו: יש ביקורת עלי, כראש ממשלה, יש ביקורת על הנשיא, יש ביקורת על חברי הכנסת.

בנימין נתניהו: אני מתנגד לכל הסתה, לכל שיח אלים כלפי הנשיא, כלפי כל מנהיג אחר ואיש ציבור אחר במדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ובד בבד – –

מיקי לוי: – – –

בנימין נתניהו: – – אני אמשיך להגן על הזכות של כל אחד ואחד מאתנו להביע את דעתו.

בנימין נתניהו: כך מתנהלת דמוקרטיה.

בנימין נתניהו: אבל, חבר הכנסת הרצוג, יש לי בקשה ממך: אני רוצה שתעלה לבמה הזאת ותגנה בכל פה את הארגון "שוברים שתיקה", שמוציא את דיבתם של חיילי צה"ל ברחבי העולם, שמשמיץ את צבא ההגנה לישראל – –

קריאות: – – – (מחיאות כפיים)

יולי יואל אדלשטיין: מה קרה?

בנימין נתניהו: – – שגורם לכבול את זכותם של אזרחי ישראל וחיילי ישראל להגן על מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: אנא, עלה לכאן.

זהבה גלאון: – – –

דב חנין: – – –

ציפי לבני: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה לראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: האם חבר הכנסת הרצוג רוצה לנצל את זכותו?

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

קריאות: – – –

איילת נחמיאס ורבין: מה זה קשור להסתה נגד הנשיא?

זהבה גלאון: אתה המסית הראשי.

קריאה: תענה, תענה.

קריאה: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, חבר הכנסת הרצוג, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: ודאי שכראש האופוזיציה אתה יכול לדבר כל פעם שראש הממשלה – – –

קריאה: – – – אבו מאזן?

קריאה: – – – אבו מאזן?

זהבה גלאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, את עם שתי קריאות לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת.

זהבה גלאון: אני לא ראיתי שקראת כשהם מחאו כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זהבה גלאון, את עם שתי קריאות לסדר, נא לשבת.

קריאות: – – –

קריאה: שום דבר.

קריאה: שום דבר.

יצחק הרצוג: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק הרצוג: ראש הממשלה, שמתי לב שהשווית את עצמך לאבו מאזן, השוואה מאוד מעניינת; כמו שאבו מאזן לא מגנה, גם אתה לא מגנה.

יצחק הרצוג: אתה לא מגנה הסתה איומה ונוראה נגד האזרח מספר אחת של מדינת ישראל – –

יואב קיש: הרגע הוא אמר את זה.

יצחק הרצוג: – – שנבחר כאן בכנסת.

יואב קיש: – – – הרגע הוא אמר את זה.

יואב קיש: (מחיאות כפיים)

יצחק הרצוג: אתה לא מגנה – את מי שהיה יו"ר הכנסת.

יצחק הרצוג: אתה לא מגנה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מפסיק את הישיבה לחמש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בעוד חמש דקות – – –

יצחק הרצוג: אני לא יורד.

יצחק הרצוג: אתה לא מגנה את מי שמאיים על חייו – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, אדוני – – –

בשעה 17: נא לשבת.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, הערה קטנה: אתה מוציא 1.8 מיליון שקל על תדמית הכנסת.

חיים ילין: כשהקואליציה מוחאת כפיים אתה לא אומר כלום, כשאנחנו עושים את זה אתה עוצר את כל הכנסת.

חיים ילין: זה לא נראה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: נא לשבת, חברי הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אבקש לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודע לכך שהמעשה שלי היה מעשה חריג, אבל אני רוצה לומר לכם, ואפילו, ככה, התייעצתי עם ותיקים ממני: לא היה כדבר הזה שבמליאה בכנסת ישראל, מכיוון שמשהו מוצא חן בעיני אנשים – הצבעה, תוצאות הצבעה, נאום, ביטוי יפה – אנשים מתחילים למחוא כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מוכן להבליג על כל מיני דברים – על נאומים שממש לא מוצאים חן בעיני, חוצים גבולות לפעמים, ואני מבליג; נעמדים באמצע המליאה חברי כנסת שנמצאים פה יומיים, מתחילים להשיא לי עצות, אני מבליג.

יולי יואל אדלשטיין: על הפיכת המליאה שלנו, של כולנו, לקרקס אני לא אבליג.

יולי יואל אדלשטיין: התחילו בזה ראשי הקואליציה, אנשי הקואליציה לפני כמה דקות, ללא כל סיבה.

יולי יואל אדלשטיין: הערתי.

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי שהבינו.

יולי יואל אדלשטיין: אחרי שנייה המשיכו בזה אנשי האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: ככה זה מתנהל פה – אם לאחד מותר, לכולם מותר.

יולי יואל אדלשטיין: אני פונה לכל ראשי הסיעות: אני לא יכול להרחיק 120 איש מן האולם; לכל ראשי הסיעות, לשרים, לראשי המפלגות: תפסיקו עם זה.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הכנסת היחידה שכבר עשר פעמים זה קורה בה.

יולי יואל אדלשטיין: מה אתם מציעים לי לעשות עם זה?

יולי יואל אדלשטיין: מעבירים תקציב – מוחאים כפיים; עובר איזה חוק של האופוזיציה – מוחאים כפיים; מישהו אמר משהו יפה – מוחאים כפיים.

יולי יואל אדלשטיין: אז בואו גם נתלבש בהתאם, נעשה הצגה כולנו.

יולי יואל אדלשטיין: מה עובר עלינו?

יולי יואל אדלשטיין: יש גבול לדברים האלה.

יולי יואל אדלשטיין: תדמית הכנסת, הא? אני מתנצל אישית בפני ראש האופוזיציה, שהעצבים שלי לא עמדו לי במהלך נאומו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה לא אשם יותר מאף אחד אחר פה, ואם אדוני רוצה להמשיך את דבריו, בוודאי שהזכות ניתנת לך.

יצחק הרצוג: תודה, אדוני היושב-ראש, כמו שאמרת, לא יותר מכל אחד אחר, אבל חשוב רק להזכיר: היו פה מחיאות כפיים מן הצד ההוא של המליאה – –

יולי יואל אדלשטיין: והוא בדיוק מה שאמרתי.

יצחק הרצוג: – – אתה לא הפסקת את הדיון אז – –

יולי יואל אדלשטיין: חשבתי – – –

יצחק הרצוג: – – ועל-פי סעיף 45 לתקנון, ראש הממשלה בכלל לא היה צריך לבוא ולעלות שוב להופיע, אבל אני שמח שנתנה לי ההזדמנות לומר לראש הממשלה: תשמע, המשחק שלך הוא כל כך ברור.

יצחק הרצוג: אתה, כל מה שאתה רוצה זה להמשיך במערכת הסתה שהתחלת בה בבחירות, ולהמשיך אתה עד עצם היום הזה; לקחת את המחנה שנמצא פה ופה, ולהגיד: הם בכלל מחוץ למחנה.

יצחק הרצוג: ואתה עושה את זה מה-זה-כל-כך-יפה, הרי אחרי שעות שקיבלת בערוץ טלוויזיה, תוכנית משתפכת, הולך אותו ערוץ – שלוש פעמים ביום יורד על נשיא המדינה בצורה הכי מעליבה ובוטה.

יצחק הרצוג: עכשיו, נשיא המדינה הוא לא האדם עצמו; ברור שאנחנו מאוד מאוד מכבדים אותו.

יצחק הרצוג: נשיא המדינה הוא מוסד, הוא סמל, והיית צריך לעמוד פה ולהגיד: אני מגנה בתוקף את ההתקפות על מוסד הנשיאות בישראל.

יצחק הרצוג: אבל לא עשית את זה.

יצחק הרצוג: איכשהו קשרת את זה ל"שוברים שתיקה".

יצחק הרצוג: בכלל, מה הקשר?

יצחק הרצוג: טוהר הנשק הוא ערך עליון, שכולנו חונכנו עליו, וכל מי ששרת בצה"ל ידע ללמוד את טוהר הנשק על בוריו, ולהבין את הדקויות של טוהר הנשק.

יצחק הרצוג: אין על כך עוררין בכלל.

יצחק הרצוג: הצבא שלנו הוא צבא מוסרי, ועומד נשיא המדינה בכנס בארצות-הברית – –

נפתלי בנט: – – – מגנה או לא מגנה?

יצחק הרצוג: – – ואומר את זה לקהל הרחב – –

יולי יואל אדלשטיין: השר בנט.

יצחק הרצוג: – – היית צריך למחוא לו כפיים.

יצחק הרצוג: אבל אז העוזר שלך, השר בנט, מוציא איזה תהליך הכפשה – –

נפתלי בנט: – – –

איתן כבל: – – –

יצחק הרצוג: – – – ששוכח איך זה מתחיל ואיך זה נגמר.

יצחק הרצוג: ואני רוצה לומר לכם, כל ארגוני המגזר השלישי הם חלק מחברה ישראלית תוססת.

יצחק הרצוג: זה מה שנתן לנו את הכוח, כדמוקרטיה חזקה ובריאה – –

יואב קיש: – – – הם לא בחברה הישראלית.

יואב קיש: הם תוקפים אותנו בחו"ל.

יצחק הרצוג: – – אבל גם דורשת לא להשמיץ את ישראל בעמים וברבים, אלא לעשות את זה בבית – –

יואב קיש: הם משמיצים בחו"ל, הם לא אומרים – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש.

יצחק הרצוג: – – לברר אותן בבית, וסליחה, אין לי ספק – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – ש"שוברים שתיקה", במצבים מסוימים, חצו גבולות, אבל צריך גם לדעת לאפשר לאנשים שלחמו בחזית להגיד מה שיש להם לומר, ולהתבטא, ולברר את זה במקומות הנכונים.

נפתלי בנט: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר שטייניץ, השר שטייניץ.

יצחק הרצוג: מי שמתיר דם – – – ואתם נתתם לו יד – – –

נפתלי בנט: – – – תתבייש – – –

יולי יואל אדלשטיין: השר בנט, מספיק.

יצחק הרצוג: מה זה קמפיין "השתולים"?

יצחק הרצוג: אנשים שהקריבו – את נפשם מנגד, ששירתו בצה"ל – – –

יואב קיש: – – – מפיצים שקרים על צה"ל, מפיצים שקרים על צה"ל – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – – אני סולד מהדעה הזאת.

יצחק הרצוג: אדוני היושב-ראש, ברצינות, אני סולד מהדעה הזאת, אבל אני אעשה מה שאמר אחד מגדולי השופטים העליונים של ארצות-הברית – בנט – שגם אם אני סולד מהדעה הזאת, אני אלחם ואיהרג כדי לאפשר לאנשים לומר אותה.

יואב קיש: בארץ, בארץ, לא בחו"ל.

יואב קיש: בארץ – – –

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת קיש.

נפתלי בנט: – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: תלמדו להבין מה זה הדמוקרטיה, תלמדו להבין.

יצחק הרצוג: תפסיקו את מסע ההסתה הנאלח הזה, ותפסיקו לשדר לעם שלנו כל הזמן שהוא נמצא תחת מצור ועל חרבו יחיה, כי יש אלטרנטיבה, ואנחנו נחליף אתכם ונראה לעם שיש אלטרנטיבה – – –

נפתלי בנט: – – – לא תזכו – – – אתם צריכים להתבייש – – –

קריאות: – – –

יצחק הרצוג: – – – ביטחון – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני רואה שדברי, כרגיל, נקלטו, וכולם עכשיו מתנהגים ממש בצורה ראויה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אני אזכיר לכל המומחים באיך לנהל ישיבות, שלפעמים לא יודעים איך להצביע, אני מזכיר לאותם מומחים, שמי שמצביע בעד – הוא מאשר את הודעת ראש הממשלה, מצביע בעד עמדתו של ראש הממשלה, ומי שמצביע נגד – הוא מתנגד להתייחסות ששמענו מראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שלפחות זה – ברור.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 5 בעד הודעת ראש הממשלה – 44 נגד – 42 נמנעים – אין הודעת ראש הממשלה נתקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 44, נגד – 42, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע שהכנסת אישרה את הודעתו של ראש הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: עלייה במספר תאונות הדרכים ובמספר הנפגעים בהן

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: הנושא הבא הוא הצעות לסדר-היום בנושא: עלייה במספר תאונות הדרכים ובמספר הנפגעים בתאונות דרכים, מס' 1968, 1973, 1980, 1997, 2013 ו-2015.

יולי יואל אדלשטיין: המשיב הוא שר התחבורה והבטיחות בדרכים.

יולי יואל אדלשטיין: יש כמה מציעים, הראשון שבהם הוא חבר הכנסת חמד עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אמרתי: המשיב יהיה שר התחבורה.

יולי יואל אדלשטיין: אל תלכו מכות, עם חמד עמאר לא כדי ללכת מכות.

חמד עמאר: אני רואה אותו עולה.

חמד עמאר: אמרתי, מה קרה?

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כבוד השר – –

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

חמד עמאר: – – אנחנו במגמת עלייה, מאז 2013, בתאונות דרכים.

חמד עמאר: ב-2013 נהרגו 290 – היו לנו 290 הרוגים; ב-2015 יש לנו 341 הרוגים.

חמד עמאר: אנחנו המדינה היחידה במערב במגמה של עלייה בתאונות דרכים.

חמד עמאר: המגמה במערב היא ירידה, אצלנו המגמה – עלייה.

חמד עמאר: אנחנו מדינה שמשקיעה המון בתשתיות בשנים האחרונות.

חמד עמאר: רואים את זה; נוסעים בכבישים, רואים השקעה אדירה בתשתיות.

חמד עמאר: אבל אנחנו נכשלנו, וממשלת ישראל נכשלה, במאבק בתאונות הדרכים.

חמד עמאר: כשאני אומר נכשלה – אנחנו מזהים את הבעיה, אנחנו יודעים איפה מספר ההרוגים הגדול שיש לנו, אנחנו רואים שאצל ילדים ונוער במדינת ישראל מספר ההרוגים הוא הגבוה ביותר במערב.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שאצל קשישים מספר ההרוגים גבוה.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שהולכי רגל הם נתח גדול מההרוגים בתאונות דרכים – זה לא אמור להיות כך.

חמד עמאר: אני בעצמי הצעתי כמה הצעות חוק בנושא הולכי רגל ואיך להוריד את מספר ההרוגים הולכי הרגל בתאונות דרכים, והממשלה דחתה את כולן.

חמד עמאר: אנחנו יודעים שיש לנו כבישים אדומים, ויש מספר הרוגים גדול באותם כבישים אדומים.

חמד עמאר: אנחנו צריכים, כממשלה – ואני פונה אליך, כבוד השר – תוכנית חומש, לדעת מתי אנחנו גומרים עם כל הנושא של כבישים אדומים, של מוקדי סיכון.

חמד עמאר: שנים רבות אנחנו מטפלים בנושא ועדיין אין לנו אופק, אנחנו לא יודעים מתי.

חמד עמאר: אם אנחנו יודעים שבעוד חמש שנים כל הכבישים האדומים – שנקראים "כבישים אדומים" – כל מוקדי הסיכון, אנחנו יכולים לגמור את זה בארבע שנים, חמש שנים, עשר שנים – אנחנו יודעים שאנחנו מגיעים לסוף הזה.

חמד עמאר: אני רוצה לדבר גם בנושא של המשטרה; אני חוקקתי חוק, לפני שש שנים: אפס אלכוהול לנהגים צעירים ונהגים מקצועיים.

חמד עמאר: עד עכשיו אין אכיפה של המשטרה בנושא.

חמד עמאר: החוק עבר כאן בכנסת לפני כמעט שש שנים, עד עכשיו המשטרה לא מצליחה לאכוף את החוק, שחוקק כאן, בכנסת.

חמד עמאר: והנושא של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, אדוני השר – קיצוץ יותר מ-60% מהתקציב שלה – אנחנו לא יכולים להמשיך ככה עם רשות לאומית לבטיחות בדרכים, שהממשלה החליטה להקים אותה.

חמד עמאר: עדיין אין חוק הרשות, הם בהוראת שעה, התקציב שלהם מקוצץ כל הזמן, אין להם מליאה עד עכשיו, אין להם מדען ראשי עד עכשיו.

חמד עמאר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – צריך להיות החלטה, והחלטה ברורה, לחזק אותה כרשות עצמאית.

חמד עמאר: והנושא האחרון שאני רוצה לדבר עליו – אני אחרוג חצי דקה – הפרטה של בוחני הנהיגה.

חמד עמאר: אני יודע, וקיבלתי מידע, שיש כבר הכנה מתקדמת למכרז.

חמד עמאר: אנחנו לא יכולים לשים את הנושא של הבטיחות – וכל נהג שעולה לכביש יכול להוות סכנה.

חמד עמאר: אנחנו כמדינה מרוויחים כמעט 56 מיליון שקל מהנושא, נשאר כסף, אבל אני מבטיח לך שברגע שנפריט את זה החברות יכניסו 100 מיליון שקל, כי יעשו טסט כל שבוע.

חמד עמאר: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת חמד עמאר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני, ואחריו – חבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לחזור על הנתונים המזעזעים האלה: ב-2015 נהרגו במדינת ישראל 333 אזרחים, לעומת 298 בשנה שעברה, 14% יותר.

נחמן שי: 336 איש, ואנחנו עוד – חלילה, אבל – אנחנו עוד לא סיימנו את השנה.

נחמן שי: ואני אומר לך, אדוני השר, יש לך שם טוב, ואתה עושה דברים בתחום התחבורה, במגוון הרחב של הנושאים.

נחמן שי: אנחנו רואים כולנו את הכבישים, אנחנו רואים את הרכבות, אנחנו רואים את התחבורה הציבורית, אני חושב שאולי זו הוכחה ששרים לא צריכים להחליף כל שנתיים תחום – ואני לא מבין, בכנות הכי גדולה, למה לא תלית אצלך במשרד, בחדר, שלט עם מספר ההרוגים בתאונות דרכים, למה לא הפכת את הנושא הזה לדגל, למה לא העברת מסר לכל אורך המערכת, שנכון, כל הדברים הם חשובים, אבל חיי אדם יהיו חשובים יותר?

נחמן שי: כי כל העבודה העצומה הזאת שנעשית, באמת, כל אחד יכול להתרשם ממנה, לא מדברת אלי אם בסוף אנחנו הופכים למדינה שמובילה באחוזי תאונות הדרכים ובמספר ההרוגים על הכבישים.

נחמן שי: למה?

נחמן שי: למה זה כדאי, בסוף?

נחמן שי: אז נכון, אולי יותר נוח, אולי יותר מהיר, אולי זה מקצר מרחקים, אבל אנחנו סופרים את הרוגינו בטרור, אנחנו סופרים את מתינו בבתי-החולים, ועל הכבישים, דברים שהם – לא באופן מוחלט, אני לא נאיבי, אבל באופן חלקי לפחות, אפשר למנוע אותם.

נחמן שי: אדוני השר, הרשות לבטיחות בדרכים היא קרקס, אתה יודע את זה.

נחמן שי: לא יכול להיות שלא תיכנס ותעשה שם סדר.

נחמן שי: יש שם איזה יושב-ראש, שרב באופן מסורתי עם כל המנכ"לים – גם המנכ"ל שהוא בחר לפני חצי שנה, הוא ממשיך לריב אתו.

נחמן שי: עכשיו, כשיושב-ראש ומנכ"ל רבים, אתה יודע את זה היטב, הרשות לא מתפקדת.

נחמן שי: נכון, הורדת בתקציבה, גם זו בעיה בפני עצמה, אבל מסתבר שאפילו את התקציב הזה הם לא מצליחים להוציא.

נחמן שי: מדינת ישראל משוועת ליד חזקה בתחום הזה.

נחמן שי: אתה, יחד עם המשטרה, נוכחות בכבישים, פעולה נמרצת נגד עברייני תנועה, עונשים שיכולים להרתיע וירתיעו נהגים לא אחראיים שמתפרעים על הכבישים, אולי להזהיר הולכי רגל, יש כל כך הרבה דברים לעשות פה.

נחמן שי: אני אומר שהמשאב העיקרי של מדינת ישראל זה אנשים, זה בני-אדם, אין יותר חשוב מזה.

נחמן שי: וכאן אני אומר לך, במלוא הידידות, קח את זה בתור פרויקט מספר אחת שלך – האחרים רצים כבר, ורצים יפה, תיכנס לעניין.

נחמן שי: אני אומר לך, אתה תוכל להוריד במו ידיך את מספר תאונות הדרכים ואת מספר ההרוגים, חס וחלילה, בשנה הבאה.

נחמן שי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת נחמן שי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: – – – מסעוד, עי"ן – – –

טלי פלוסקוב: מסעוד.

חמד עמאר: אמרת את זה נכון.

טלי פלוסקוב: אמרתי את זה נכון?

טלי פלוסקוב: יופי, תודה, תודה, תודה.

מסעוד גנאים: נכון, אני מדבר על הבלטת העי"ן.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני, שלוש דקות שלך.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, תודה, כבוד השר, חברי חברי הכנסת, כל יום, לצערי הרב, אנחנו קמים, או כל בוקר וערב – מה אמרו?

מסעוד גנאים: מלחמה?

מסעוד גנאים: זה נהפך למלחמה עם דם, עם הרוגים, כל יום; כל יום אנחנו קמים על קורבנות של תאונות הדרכים.

מסעוד גנאים: וכבוד השר הוא שר התחבורה ושר הבטיחות בדרכים.

מסעוד גנאים: כשר תחבורה, אנחנו יודעים שאתה שר מצליח, ועושים הכול, וכל יום, אנחנו רואים את זה, רואים את זה.

מסעוד גנאים: אבל בבטיחות בדרכים אתה צריך לעשות הכול, כשר, וכולנו גם, כדי באמת להפסיק את הדימום הזה, הדימום היומי, את העלייה הזאת משנת 2013, 2014, והשנה הזאת – עלייה ב-13%, כ-30 ו-41 הרוגים.

מסעוד גנאים: לא מזכירים את הפצועים, כאילו הפצועים האלה – אה, אתם יודעים מה זה פצוע תאונת דרכים?

מסעוד גנאים: יש מי שסובל כל החיים מהפציעה הזאת, שגורמת לשינוי טרגי בחיים שלו ובחיים של המשפחה שלו.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, המלחמה הזאת, אני לא יודע מי הכריז אותה, מי הכריז על המלחמה הזאת – הרשלנות, האטימות, חוסר המודעות, לקות התשתיות.

מסעוד גנאים: כל הדברים האלה אומרים שאנחנו יכולים באמת להפחית, ולהפחית, ולחסוך בחיי אדם, ולנצח במלחמה הזאת, רק אם נתכנן את זה בצורה הנכונה ונקצה את התקציבים הנכונים לבטיחות בדרכים.

מסעוד גנאים: התקציב פה הוא קריטי, הוא משמעותי, משום שהוא חוסך בחיי אדם.

מסעוד גנאים: 30% מההרוגים בתאונות הדרכים הם ערבים, אף שהאחוז שלהם – 20%.

מסעוד גנאים: השנה הזאת נהרגו 93, 94 ערבים בתאונות הדרכים.

מסעוד גנאים: זה אומר שצריך להשקיע בשני המישורים הידועים: המישור הראשון זה התשתיות, כל הכבישים האדומים, להשקיע, להרחיב, אבל עם ראייה בטיחותית, ראייה שתמנע תאונות וקורבנות בעתיד; אבל הקו, המישור השני, שהוא חשוב מאוד – נכון, הרתעה היא חשובה, הענשה, עם כל הנהגים הפרועים, אבל המניעה היא החשובה ביותר.

מסעוד גנאים: צריך להשקיע בהעלאת המודעות, בחינוך, משום שנהיגה היא גם תרבות.

מסעוד גנאים: צריך להשקיע תקציבים בחינוך, בהעלאת המודעות לנהיגה יותר בטוחה ולחיים בטוחים.

מסעוד גנאים: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

בצלאל סמוטריץ': גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, אני רוצה לבקש – להעלות את מקומה של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, במשרד התחבורה.

בצלאל סמוטריץ': מניתוח שאני עשיתי בשנים האחרונות, אזי, למרות העלייה הדרמטית שדובר עליה כאן רבות, במספר ההרוגים מאז שנת 2012 בתאונות הדרכים, תקציב הרשות קוצץ באופן דרמטי, מ-314 מיליון שקלים בשנת 2002 ל-223 מיליון שקל בשנת 2016.

בצלאל סמוטריץ': זהו הקיצוץ השמיני ברציפות בתקציב הרשות משנת 2008, אז היה תקציבה 550 מיליון שקלים, בהתאם להמלצת ועדת שיינין, שאומצה, כפי שאדוני בוודאי יודע, בשנת 2005, על-ידי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': שוב, אני חי מפרסומים בעניין בתקשורת, ואני מניח שיש דברים שאני לא מכיר, ואדוני בוודאי אמון על הסוגיה ומכיר אותה טוב ממני, אבל ממה שאני מבין אני לומד שתקציב הרשות מאושר בדרך כלל באיחור ניכר, והדבר כמובן פוגע ביכולת של הרשות לנצל את תקציביה.

בצלאל סמוטריץ': בשנת 2014, בשנת התקציב הקודמת, הוקפאו תקציבי הרשות למשך חודשים ארוכים, בשל אי-אישורה במועד.

בצלאל סמוטריץ': יש מנכ"ל לרשות, שמכהן כבר נדמה לי כ-16 חודשים, ואדוני לא נפגש אתו ולו פעם אחת – כך גם כן ראיתי מפורסם.

בצלאל סמוטריץ': אין עד היום מדען ראשי לרשות, במשך יותר משנתיים, שוב, אף שבחוק שכונן אותה אמור להיות לה מדען כזה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני באמת מודה שאני לא מכיר מספיק טוב את הסוגיה כדי לומר לאדוני מה הדבר הנכון לעשות, אבל אני חושב שאם יש חוק שמקים את הרשות, ואם יש החלטות ממשלה כאלה – זאת אומרת, אם צריך את הרשות, כדאי לתת לה את הכלים ואת היכולת לעבוד ולראות שהיא יכולה לתפקד.

בצלאל סמוטריץ': אם הרשות היא גורם מיותר, שרק מסרבל, ובמקום לתאם – אגב, זה קורה לנו הרבה, שאנחנו מקימים גופים כאלה, שממבט ראשון יתכללו פעילות, אבל בסוף זה עוד איזשהו גורם שרק מפריע – אז צריך לסגור אותה.

בצלאל סמוטריץ': אבל צריך פה אומץ לקבל החלטה, לכאן או לכאן.

בצלאל סמוטריץ': אבל תחושתי היא שאם יש גוף כזה, ולפי חוק ולפי החלטות ממשלה הוא אמור להיות קיים, ובפועל הוא חצי צולע ומקצצים לו בתקציב ובכנפיים, והוא לא כל כך יכול לתפקד, אז אנחנו יוצאים קירחים מכאן ומכאן, והסכומים שכן מועברים לרשות כנראה לא ממומשים, ויכול להיות שעדיף לקחת את אותם סכומים – בסוף זה הרבה מאוד כסף, 223 מיליון שקלים לשנת 2016, שאמורים לשמש למלחמה בתאונות הדרכים – ויכול להיות שאפשר לנצל אותם בצורה אחרת.

בצלאל סמוטריץ': כך או כך, נכון לעכשיו הקיצוץ הזה בתקציבה של הרשות עלול לפגוע בלא מעט פרויקטים שהיא עושה – אם זה החינוך התעבורתי בכיתות י"א, שזה סיכום שקיים כבר לא מעט שנים עם משרד החינוך, אם זה תקציב ההסברה שיקוצץ, אם זה שיתוף הפעולה עם אגף התנועה במשטרת ישראל – בקיצור, עוד פעם, אם צריך את הרשות, כדאי לתקצב אותה ולתת לה לעבוד, ואם לא צריך אותה, כדאי לסגור אותה, ואדוני בוודאי ידע מה לעשות עם התקציב הזה בצורה טובה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה, ולאחר מכן השר ישיב.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לך שלוש דקות.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, תודה, אני מתנצל, פשוט הייתי בתפילה, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, כשמדברים על תאונות דרכים ראוי לציין כמה נתונים סטטיסטיים כדי שנבין את היקפה של התופעה ואת ממדיה המבהילים, בפרט לנוכח העלייה הדרמטית במספר ההרוגים בשנת 2015.

יואב בן צור: על-פי נתוני הלמ"ס, נפגעו ב-2014 – 309 הרוגים, 1,562 פצועים קשה, ועוד 20,069 פצועים קל.

יואב בן צור: כשאנחנו מדברים על פצועים קל, חשוב לציין שחלקם הגדול מוכרים כנכים עם אחוזי נכות שמשפיעים השפעה ישירה על תפקודם היומיומי.

יואב בן צור: נכון, בעגה הרפואית הם נקראים פצועים קל, אבל חלק מאותם פצועים קל חייהם השתנו, ולעתים אף לא ישובו להיות כפי שהיו.

יואב בן צור: יש נתונים נוספים, ואנחנו יודעים את הנתונים של שנת 2015, שעד עכשיו נהרגו 341 בני-אדם, וזו עלייה דרמטית לעומת 2014.

יואב בן צור: ואני שואל פה, מעל דוכן הכנסת: האם אנחנו יכולים לרחוץ בניקיון כפינו, להביט בעיניהם של המשפחות השכולות, של הפצועים ושל בני משפחותיהם שנאלצים להתרוצץ במסדרונות בתי-החולים בדאגה ליקיריהם, ולומר שעשינו את כל מה שיכולנו כדי שהם לא יהיו חלק מהסטטיסטיקה הנוראית הזאת?

יואב בן צור: אני רוצה להזכיר את התאונה הקטלנית שבה נהרגו שתי נערות בנות 18 שחזרו ממסיבת יום הולדת בכניסה למושב שדה-צבי, תאונה שככל הנראה אירעה בגלל התנאים הטופוגרפיים והיעדר שדה ראייה ביציאה מהמושב.

יואב בן צור: תושבי המושב מתארים את היציאה מהמושב כהימור, לא פחות מכך, ולפי נתוני עמותת "אור ירוק" מדי שנה נפגעים 16 בני-אדם בכביש הזה.

יואב בן צור: האם אנחנו עושים את כל מה שצריך כדי למזער את הסיכוי לתאונות דרכים?

יואב בן צור: התשובה היא חד-משמעית: לא.

יואב בן צור: עושים, אבל לא מספיק.

יואב בן צור: לצערנו, זה לא סוד שתופעת הקטל בכבישים פחות פופוליסטית מאירועי הטרור.

יואב בן צור: הקטל בכבישים זוכה לפחות שעות מסך ולפחות מלל חדשותי במדיה הכתובה.

יואב בן צור: אבל מי שיקירו נהרג, ומי שנאלץ ללוות את יקירו ימים, שבועות ולעתים חודשים במסדרונות בתי-החולים ובהליכי שיקום – לו לא משנה מה הגורם לכך, אם זה בגלל אירועי טרור או בגלל תאונת דרכים.

יואב בן צור: חברי חברי הכנסת, אנחנו עוסקים כאן בדיני נפשות, בחיים של אנשים שיוצאים לעבודה ולבילוי ולא בטוח שהם יחזרו.

יואב בן צור: מחובתנו המוסרית להפוך את המלחמה בתאונות הדרכים לפרויקט לאומי, במטרה ברורה לצמצם ככל האפשר את התופעה המחרידה של הקטל בכבישים.

יואב בן צור: המלחמה בתאונות הדרכים צריכה להתמקד בשלושה מישורים מרכזיים: שיפור מסיבי של התשתיות, הוספת רמזורים בצמתים, גדרות הפרדה, פסי האטה בריכוזי ערים, כיכרות וכדומה; עידוד וסבסוד של אמצעי הגנה טכנולוגיים בכלי הרכב, מה שהתחיל שר התחבורה, ואין ספק שמגיע לו יישר כוח על כל הפעילות שהוא עושה; ונוכחות משטרתית מסיבית, שבעצם תשמש בלם לגורם האנושי.

יואב בן צור: אני רוצה להזכיר נשכחות: בשנים 1965–1969 הייתה ועדה משותפת, שנקראה ועדה משותפת לעניין תאונות דרכים, בראשותו של חבר הכנסת בנימין אבניאל.

יואב בן צור: אולי הגיע העת לחדש את הוועדה, כדי שתעבוד צמוד לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, לבחון כיצד ליישם ולהוציא לפועל המלצות אופרטיביות, מעשיות, כחלק מהפרויקט הלאומי של מלחמה בתאונות הדרכים, תוך הגדרת יעדים ברורים לשיפור עתידי בבטיחותם של תושבי ישראל.

יואב בן צור: אני בהחלט ער לכך שהמלחמה בתאונות הדרכים מצריכה תקציבים, ואולי אף תקציבים לא מעטים, ולכן אנחנו צריכים גם את משרד האוצר, שיטה שכם לעניין, בשימת לב לכך שהשקעה תקציבית – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יואב בן צור: אני מסיים עוד מעט, עוד משפט.

יואב בן צור: – – תוביל באופן ישיר לחיסכון תקציבי אדיר עקב הירידה באחוז הנפגעים בתאונות הדרכים, כך שבסופו של דבר המלחמה בתאונות הדרכים תממן את עצמה.

יואב בן צור: לסיום, חברי חברי הכנסת, כולנו מקווים ושואפים שבעוד שנה, בסוף 2016, נוכל להצביע על ירידה חדה במספר תאונות הדרכים ובמספר ההרוגים בתאונות הדרכים.

יואב בן צור: זה ניתן, זה אפשרי וזה הכרחי – בתנאי אחד: בתנאי שנשכיל להבין שלא מדובר רק בגזירת שמים, אלא שמוטלת עלינו חובת ההשתדלות להפוך כל אבן אפשרית במלחמה בקטל בכבישים ובתאונות הדרכים.

יואב בן צור: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ להשיב.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, הדיון הזה הוא דיון חשוב, ועצם קיומו ודאי מעלה את המודעות הציבורית לנושא המאבק החשוב בתאונות הדרכים.

ישראל כץ: משרד התחבורה והבטיחות בדרכים והרשות הלאומית לבטיחות בדרכים משקיעים תקציבים, משאבים ומאמצים רבים להפחית את מספר הנפגעים בתאונות דרכים.

ישראל כץ: ראוי לציין כי מדינת ישראל ממוקמת במקום גבוה יחסית בעולם בבטיחות בדרכים, ואנחנו ממשיכים לפעול במלוא המרץ ובכל הדרכים לשיפור המצב.

ישראל כץ: כאשר מביטים על המגמה של עשר השנים האחרונות, אפשר להבחין במגמה של ירידה מובהקת במספר ההרוגים והנפגעים.

ישראל כץ: אם לפני כעשור מספר ההרוגים היה סביב 500–600 הרוגים כל שנה, בשנים האחרונות מדובר – פעם אפילו פחות מ-300, בשנתיים האחרונות יותר מ-300, אבל בטווח הזה, כשוודאי שכל אדם ואדם הוא עולם ומלואו, ולא רק הרוגים, אלא גם פצועים.

ישראל כץ: אני מבקש להדגיש שבשנת 2012, כאשר מלאו בערך שלוש שנים לכהונתי, או ארבע כמעט, הייתה ירידה חסרת תקדים במספר ההרוגים לעומת השנה שקדמה לה.

ישראל כץ: הייתה ירידה לפחות מ-300 הרוגים; כשנכנסתי לתפקידי, בשנת 2009 – בשנת 2008 היו 450 הרוגים בשנה.

ישראל כץ: המגמה, כמגמה, גם אם במשך השנים האחרונות יש עלייה מסוימת, שאנחנו – ודאי אמרתי שכל אחוז וכל אדם הם עולם ומלואו – המגמה הזאת קיימת, ולצערנו בשנה האחרונה, להבדיל הבדלה מובהקת מהמגמה של השנים האחרונות, נרשמה מגמת עלייה במספר ההרוגים בתאונות דרכים.

ישראל כץ: אני יכול לציין למשל נושאים – אגב, אמרו כאן שצריך לרשום על דלתי – אני בכל יום מקבל דוח מדויק של מספר ההרוגים והנפגעים לאותו יום, לאותו חודש, לאותה שנה; דוח שמופק בכל יום על-ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: מהנתונים שיש עד כה – דווקא היו 10% ירידה בהרוגים במגזר הערבי, ששם יש אחוז מאוד גבוה של נפגעים ומעורבים, ודווקא הייתה ירידה של כ-15% במספר ההרוגים הולכי הרגל.

ישראל כץ: משרד התחבורה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגורמים נוספים פועלים בתחומים רבים להגברת הבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: קודם כול – וזה צוין כאן – ההשקעה המסיבית בתשתיות בין-עירוניות ועירוניות ובמוקדי סיכון; בכל אחת משלוש השנים האחרונות השקיע משרד התחבורה, באמצעות הגופים שכפופים לו: כ-5 מיליארד שקלים בתשתיות בין-עירוניות; כ-1.5 מיליארד שקלים בתשתיות עירוניות, וכ-5 מיליארד שקלים בתחבורה ציבורית, אם אלה הרכבות הכבדות, הסעת המונים וכל שאר הדברים.

ישראל כץ: האכיפה המשטרתית מבוצעת בתחומים העירוניים והבין-עירוניים על-ידי משטרת התנועה.

ישראל כץ: פיקוח ואכיפה – מתנהלת פעילות פיקוח ואכיפה שוטפת על מוסכים, כלי רכב וקציני בטיחות בתעבורה.

ישראל כץ: יש נושא של עידוד וחיוב התקנת מערכות בטיחות – הממשלה אישרה פה-אחד את הצעתי לקדם תוכנית להפחתת מספר הנפגעים בתאונות דרכים באמצעות מתן תמריצים לבעלי רכב, חדש וישן, להתקין מערכות בטיחות מצילות חיים בכלי רכב, נוספות על הקיימות.

ישראל כץ: מדובר בשלוש מערכות מצילות חיים: מערכת בקרת סטייה מנתיב, המתריעה בפני הנהג על סטייה מחוץ לנתיב הנסיעה, מערכת ניטור מרחק מלפנים, המזהה מכשול לפני הרכב או אי-שמירת מרחק, ומערכת לזיהוי הולכי רגל, המזהה הולכי רגל החוצים או הולכים על הכביש בעת נסיעת כלי הרכב.

ישראל כץ: ממחקרים שונים עולה כי 90% מתאונות הדרכים נגרמות בשל הגורם האנושי, והתרעה של המערכות לנהג עשויה למנוע כ-80% מתאונות הדרכים.

ישראל כץ: לפי המחקרים, המערכות שקיימות עשויות למנוע חלק ניכר מהתאונות האלה ולחסוך בחיי אדם.

ישראל כץ: יש פרסום והסברה בכל סוגי המדיה, העברת מסרי בטיחות בכל הערוצים, אם זה רדיו, טלוויזיה, אינטרנט, רשתות חברתיות, עלוני הסברה, שילוט חוצות – יש תחנת גלגלצ, שמעבר לפלייליסט היא תחנה שממומנת על-ידי משרד התחבורה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, ועיקר המסר שלה זה מאבק בתאונות הדרכים – גם בתשדירים, גם על-ידי המגישים עצמם.

ישראל כץ: ההסברה גם ממוקדת לאוכלוסיות בסיכון, מסעי פרסום, קמפיינים, שיח עם צעירים ועוד.

ישראל כץ: יש אכיפה מינהלית, על-ידי יישום שיטת הניקוד ושלילת רישיונות לנהגים עבריינים.

ישראל כץ: בזמני השיטה הזאת עודכנה והפכה לאפקטיבית יותר.

ישראל כץ: ענישה ושיפוט – בתי-משפט לתעבורה מחמירים נגד נהגים עבריינים, ובמיוחד עבריינים סדרתיים.

ישראל כץ: יש חקיקה שמונחת בכנסת – בגלל הבחירות היא לא הושלמה; לפעמים אני חייב לומר שחברי הכנסת חסים וחומלים על נהגים עבריינים סדרתיים, ולא מאשרים הצעות חוק שקיימות כאן והוגשו על-ידי מומחים במטרה להרתיע את אותם נהגים שהם נהגים עבריינים בעבירות חמורות.

ישראל כץ: יש שיפור משמעותי בהכשרת הנהג; הנושא של רישיון נהיגה מדורג יושם בהצלחה; יש רפורמה בלימודי נהיגה ברכב דו-גלגלי, ושודרגה מאוד תוכנית הלימודים להכשרה ורענון נהגי רכב כבד.

ישראל כץ: לפעמים גם ניגשים אלי חברות וחברי כנסת שהשתתפו – ואין כאן אפליות והעדפות – והם משבחים, ואני שומע גם מאזרחים, שזה נהיה הרבה יותר אפקטיבי בשנים האלה.

ישראל כץ: בתחום החינוך – יש תוכניות לימודים בנושא בטיחות בדרכים ופעילות משותפת של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ומשרד החינוך.

ישראל כץ: לצערי, המגמה שהייתה, לחייב בבחינות הבגרות בחינה בנושא בטיחות בדרכים ולהגביר את שיעורי הבטיחות ליומיים בשבוע, נמצאה בסתירה למדינות משרד החינוך של עד לפני, נאמר, שנתיים, או שנה, שבאה לצמצם את מספר בחינות הבגרות.

ישראל כץ: אנחנו בעד לימודי חובה נרחבים, עם בחינת מעבר כתנאי, כמו בתחומים אחרים, ואז יהיה פטור מתיאוריה, ממבחן תיאורטי, לאותו תלמיד – לנצל את בתי-הספר כדי להעמיק את הידע.

ישראל כץ: החקיקה – כמו שאמרתי, אנחנו מקדמים הרבה תיקוני חקיקה – בנושא ניקוד, בנושא הסדרת תנועת אופניים, קורקינטים, החמרה בענישה.

ישראל כץ: הכנסת חייבת, חייבת – אמרתי, בנושא ההחמרה – אנחנו רוצים לקצר את התורים בבתי-הדין לתעבורה; זה מחייב לשנות את השיטה שאנשים מעדיפים להישפט, בהנחה שעד שזה יגיע ייקח כמה שנים, וזה כבר לא יהיה משמעותי – לעשות אפילו התניה שמי שבוחר להישפט, אם הוא יורשע תהיה החמרה בענישה ובקנס שהוא ישלם.

ישראל כץ: כמו שציינתי, גם טיפול באוכלוסיות ייעודיות: קשישים, חרדים, מיעוטים, "נוהגים אחרת בעסקים" וכו'.

ישראל כץ: אני עצמי קידמתי את נושא השירות האזרחי הלאומי, והוא נוהג גם במי שעובד מטעם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים; הוא גם כן נחשב מי שמבצע שירות לאומי.

ישראל כץ: גם חרדים, גם ערבים, שולבו בדבר הזה.

ישראל כץ: זו מגמה שצריך להרחיב.

ישראל כץ: לעניין תקציב הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – אני אומר את זה בצורה ברורה: שמעתי כאן נתונים מספריים, שכל אחד לקח אותם ממסמכים – מעולם לא היה תקציב של 550 מיליון.

ישראל כץ: אולי כשהקימו את הרשות כתבו 550 מיליון – על הנייר.

ישראל כץ: בפועל לא היה תקציב כזה.

ישראל כץ: ואכן, קנה המידה של התקציבים הוא פחות או יותר כמו שאנחנו מכירים.

ישראל כץ: אני עצמי נאבק עם משרד האוצר, תמיד, כדי להגדיל את התקציב.

ישראל כץ: אבל יש כאן בעיה; הבעיה – שכאשר התקציב לא מנוצל במלואו, באים פקידי האוצר, מבחינתם עם case חזק, ואומרים: על מה אתה נלחם?

ישראל כץ: למשל, אמרתי, בתחום החינוך, אני אקח דוגמה שהרשות לא אשמה – סוכם שסכום מסוים יעבור למערכת החינוך כדי להתניע תוכנית, אבל התוכנית לא הייתה – הסכום נשאר.

ישראל כץ: יש גם דברים אחרים.

ישראל כץ: אני חייב לומר שאני לא חושב שתקציב הרשות, שהוא תמיד צריך להיות תקציב משופר, הוא הסיבה, נגיד, לעלייה בשנה הזאת.

ישראל כץ: כי אמרתי, גם חלק ממנו לא נוצל.

ישראל כץ: אני חושב, ואני מחשיב את עצמי כמי שעובד באופן מסודר, בוודאי שנושא הצלת חיים הוא בראש סדר העדיפות שלי בשבע השנים האחרונות, כמעט, ואני חושב שעשינו, ונגענו – הזכרתי גם רבים מהדברים, ממש בכל הדברים – והרבה יותר מנגענו.

ישראל כץ: תחום התשתיות מעולם לא טופל בהיקף כזה.

ישראל כץ: וכאשר עושים כביש מצומת שוקת עד ערד או מכביש 40 או ממאחז עד צומת שוקת מאריכים את כביש 6, ומשוקת, מאריכים – גברתי, אני מדבר על ערד – –

טלי פלוסקוב: אני, כבוד השר, כל בוקר אני נוסעת בכבישים האלה.

טלי פלוסקוב: כן.

ישראל כץ: ראש העיר לשעבר.

ישראל כץ: – – אז צריך להבין שהכבישים האלה כבר מונעים תאונות חזית.

ישראל כץ: ורק לפני – אני חושב שעוד בשנה הזאת – נהרגו, נדמה לי, שמונה נשים בדואיות שחזרו מתפילה בהר-הבית בתאונה מחרידה, במקום שעוד מעט כבר לא יהיה רלוונטי, כי כבר יש כביש חדש, כביש 6 משודרג, כמו במרכז הארץ, גם בדרך לשוקת, ומשם בדרך לערד.

ישראל כץ: אותו דבר, מבצעים את כביש 38 מכביש ירושלים–תל-אביב לבית-שמש, אותו דבר מבצעים את הכביש מאשקלון – צומת סילבר לכיוון צומת אחים ולכיוון ירושלים, ואותו דבר כבישים בגליל, עוד כביש, ועוד כביש, ועוד כביש, וכל התשתיות האלה, שמבוצעות, הן תשתיות שמצילות חיים, כי הן מונעות מראש סוג מסוים של תאונות, שבא עקב תנאי הכביש.

ישראל כץ: למשל שדה-צבי, אותו מושב, כל הכביש הזה, מצומת בית-הגדי עד צומת בית-קמה המשודרג, שהוא חלק מכביש 6 החדש, עכשיו, בדרום, אני, בתוכנית הממשלה לחיזוק יישובי הדרום אחרי "צוק איתן", אני עמדתי על זה, ונכנס תקציב לקידום התכנון של ביצוע כל הכביש, לא רק הצומת הזה.

ישראל כץ: וגם הכביש מאשל-הנשיא עד צומת בית-קמה הולך להיות מבוצע, בהשקעה של מאות מיליוני שקלים.

ישראל כץ: כלומר, הראייה שאני מוביל מטעם הממשלה, בגיבוי הממשלה, בשבע השנים האלה, של חיבור ושדרוג כל הכבישים ברחבי הארץ, היא התשובה המשמעותית ביותר בנושא התשתיות למאבק בתאונות דרכים.

ישראל כץ: כל הרכבות – כל הרכבות – בעוד ימים ספורים, שבועיים, פחות, הולכת להיפתח תחנת הרכבת באופקים, שמשלימה את התחנות של שדרות, נתיבות, אשקלון, באר-שבע.

ישראל כץ: מי שנוסע ברכבת פחות חשוף לתאונות.

ישראל כץ: אותו דבר, נסללת רכבת העמק, ציר חיפה–עפולה–בית-שאן, ומה שבדרך; רכבת לכרמיאל מאזור עכו ולב-המפרץ.

ישראל כץ: מערכות הסעת ההמונים – אני הוצאתי לדרך את הרכבת הקלה בירושלים, שהביצוע שלה התחיל עוד קודם, את המטרונית בחיפה, את ה-BRT, את הרכבת הקלה והתחתית בתל-אביב, במטרופולין תל-אביב, בגוש-דן.

ישראל כץ: כל הפרויקטים האלה, של קידום תחבורה ציבורית, של ביצוע תשתיות, הם פרויקטים שלדעתי לא היו בקנה מידה כזה אי-פעם, והם פרויקטים מצילי חיים – ולמרות זאת, יש גם תאונות מסיבות אחרות.

ישראל כץ: הנושא של בטיחות הרכב בישראל – בטיחות הרכב נמצאת בשורה הראשונה של סטנדרטים ותקנים בעולם, התקן האירופי והתקן האמריקני.

ישראל כץ: בנושא גופי הצלה – יש קשר הדוק.

ישראל כץ: לא מזמן קיימתי דיון, לפני שבוע, עם מד"א, על כך שכן יועברו לה הכספים המתאימים כדי להבטיח את פעילות ההצלה שהיא עושה, וגופים אחרים שעושים פעילות כזאת.

ישראל כץ: ההסברה – אתם שומעים כל היום את ההסברה בכל כלי התקשורת; חוזרים וחוזרים ומסבירים ופונים, כולם, לציבור – להיזהר.

ישראל כץ: משטרת ישראל מבצעת אכיפה, אגף התנועה הוא חלק ממשטרת ישראל ומהמשרד לביטחון פנים – יש תיאום מקצועי עם הרשות הלאומית לבטיחות, עם משרד התחבורה.

ישראל כץ: אני יכול לומר שהפעולות הקונבנציונליות והלא-קונבנציונליות נעשות בהיקף רחב, ואי-אפשר לגזור משנה אחת על מגמה.

ישראל כץ: נכון, יש עלייה מ-2012, כי הירידה הייתה דרמטית, חסרת תקדים – לא היה דבר כזה בעולם.

ישראל כץ: זה נבע מכל מיני צירופים של סיבות ונסיבות, אבל צריך להסתכל בראייה ארוכת טווח – אנחנו משפרים את הבטיחות בדרכים.

ישראל כץ: הדבר שאנחנו כן יכולים להכניס אותו, ולצרף אותו כגורם שובר שוויון, מה שנקרא, כגורם מהפכני, ולקחת את הגניוס הישראלי – אני לא אגיד המוח היהודי, כי בישראל יש אזרחים שהם לא רק יהודים, ויש מדענים ואנשי היי-טק גם ממגזרים אחרים – שפיתח ומוביל בעולם שיטות של מערכות התרעה שחברות הייצור הגדולות בעולם – יצרניות הרכב בעצם רוכשות את השיטות האלה, ואנחנו חייבים, גם בכלי רכב חדשים, על-ידי תמריצים, כמו שאנחנו עושים, וגם ברוב כלי הרכב שהם לא חדשים, לאפשר התקנת מכשירי התרעה, שמצילים חיים.

ישראל כץ: הנתונים אומרים – 80%?

ישראל כץ: מישהו יגיד 50%?

ישראל כץ: יגיד 40% או 60% – אין לי שום ספק שהשלוש-שניות הקריטיות, שיכולות לנבוע גם מתנאי הכביש, אבל השלוש-שניות הקריטיות האלה, שהמערכות האלה יודעות לתת את ההתרעה מפני הולך רגל, מפני מכונית בצד הדרך, מפני הדברים האחרים, הן שלוש שניות שאפשר באמצעות מכשירי ההתרעה האלה לגרום לנהגת או לנהג להגיב בדרך אחרת.

ישראל כץ: אני נחוש לקדם את זה.

ישראל כץ: חברות הביטוח צריכות לתת את חלקן, כי זה יוריד את מספר התאונות.

ישראל כץ: הן צריכות לתת את התמריץ דרך הורדת הפוליסה.

ישראל כץ: משרד האוצר צריך לתת את חלקו, וכל הגורמים צריכים לתת את חלקם.

ישראל כץ: לא רק שירידת התאונות – מצילות חיים – אלא שהנזק הכספי שנגרם למשק – וזה נתון בדוק – בכל שנה מתאונות דרכים הוא 14 מיליארד שקלים.

ישראל כץ: כלומר, לא רק הערך של הצלת חיים ומניעת פגיעה בגוף ובנפש, אלא מבחינה כספית, ההשקעות האלה יש להן משמעות רבה.

ישראל כץ: לדעתי מדינת ישראל צריכה להיות מהמובילות בהטמעת מכשירי ההתרעה.

ישראל כץ: אנחנו פועלים עכשיו מול הגורמים שציינתי, כדי לעשות פריצת דרך וקפיצת מדרגה מעבר לדברים שנעשים כאן כל הזמן, כמו שציינתי, כדי להגיע לאפס הרוגים, כדי להוריד את מספר התאונות למינימום.

ישראל כץ: אני חייב לציין שלצד כל המערכות האלה אנחנו נערכים גם לעידן הרכב האוטונומי, מבחינה רגולטורית, מבחינה טכנולוגית – אין ספק שבתוך עשר שנים, או הרבה פחות מזה, ינועו בכבישי ישראל רכבים רבים שלא יצטרכו להיעזר בנהג, וזה עולם אחר.

ישראל כץ: אגב, זה יכול להיות עולם ללא תאונות, אם ניערך נכון, מבחינת היכולת לאפשר לרכבים לתקשר, לנסוע.

ישראל כץ: והמחשב הוא יותר זהיר, כנראה, מרוב הנהגים, או כמעט מכולם, ביכולת שלו לאמוד – לא לעשות – להגיב.

ישראל כץ: לכן זה אתגר שהוא לא science fiction, זה דבר שכבר קורה, הוא מפותח גם כאן, בישראל, וגם בעולם, ואנחנו בהחלט נערכים להטמיע את הרכב האוטונומי, הרכב ללא נהג, הרכב המתוקשר, במערכת.

ישראל כץ: בתחום החשוב הזה, של מניעת תאונות, אין ספק שתהיה כאן תרומה משמעותית.

ישראל כץ: אני אומר עוד פעם, מכשירי ההתרעה, אותם חיישנים, אותה טכנולוגיה שיש לנו ויש גם בעולם – אנחנו חייבים לעשות הכול כדי להטמיע אותם, כדי להציל חיים, נוסף על כל מה שאנחנו עושים, וגם להיערך לעידן הרכב האוטונומי, וכל שאר הדברים.

ישראל כץ: אני יכול לומר לגבי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שאני לא ממנה מנכ"לים; יש ועדות איתור, אתם יודעים את זה.

ישראל כץ: נבחרים האנשים הטובים ביותר מאלה שניגשו.

ישראל כץ: איפה המעורבות שלי כשר?

ישראל כץ: במינוי יושב-ראש הרשות.

ישראל כץ: יותר מאשר לקחת את ד"ר יעקב שיינין, שהיה היושב-ראש הקודם – עד לא מכבר – את האיש שהקים את הוועדה והביא את המסקנות וההמלצות, ולהגיד לו: בוא אתה, תהיה היושב-ראש ותעזור ליישם – אין טוהר כוונות ואופי פעילות יותר נקי מהדבר הזה.

אלי בן-דהן: – – – מנכ"ל מצוין.

ישראל כץ: אז אני אומר, המנכ"ל – זה הליך איתור.

אלי בן-דהן: אז תדע לך.

ישראל כץ: הליך איתור, שהשר רק בסיומו יכול לבחור בן-אדם או שניים.

אלי בן-דהן: תדע לך שנבחר מנכ"ל מצוין.

ישראל כץ: היושב-ראש, לקחתי את האדם שנתפס הכי מתאים במדינת ישראל.

ישראל כץ: היה מוכן לתרום כמה שנים בהתנדבות, ולקחתי אותו.

ישראל כץ: אני יכול לומר לכם שהיושב-ראש הבא, שאני עוד לא יודע מי הוא, ובימים אלה אעסוק במלאכת האיתור, שזה סמכותי, יהיה בלי שום ספק איש מקצוע עם ניסיון, שיוכל לתרום לרשות ולמדינת ישראל את הפעילות שלו.

ישראל כץ: אבל צריך להבין שהרשות היא גוף מוביל, היא חלק מהמערכת הכוללת שפועלת.

ישראל כץ: הוחלט להקים רשות נפרדת – אני משמר את ההחלטה הזאת.

ישראל כץ: יש, אגב, גופים לא פחות מקצועיים, נגיד בתחום התעופה, רשות תעופה אזרחית, או גורמים אחרים שהם חלק ממשרד התחבורה, כיחידת סמך, עם מנהלים מאוד בולטים; היה אלוף גיורא רום, היה מנהל רשות תעופה אזרחית, היום תת-אלוף יואל פלדשו, שהוא מנהל רשות תעופה אזרחית – זה לא פוגע באוטונומיה התפקודית ובסמכויות; יש רשות.

ישראל כץ: אגב, אבי נאור, שמשקיע הרבה במסגרת עמותת "אור ירוק", קידם את הקמת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים על-ידי קמפיין ציבורי.

ישראל כץ: אין ספק שהוא התכוון לטוב, והרשות גם השיגה הרבה דברים, אבל זאת רשות שלא קיבלה ממש סמכויות בחוק.

ישראל כץ: היא לא קיבלה סמכות במקום המשטרה, סמכות במקום משרד החינוך, סמכות במקום משרד הבריאות או סמכות במקום משרד התחבורה, ואולי זה גם בלתי אפשרי לתת את הסמכויות האלה במקום, כשיש משרדים שמתפקדים ומלווים.

בצלאל סמוטריץ': אז למה צריך להשאיר אותה?

בצלאל סמוטריץ': למה שלא תוביל מהלך שמכניס אותה חזרה למשרד התחבורה, כמו יחידת סמך שעושים בתחומים אחרים?

ישראל כץ: אני אומר, הושקעו הרבה מאמצים רעיוניים ומעשיים כדי להקים את הרשות.

ישראל כץ: יש חשיבות שיש גוף מיוחד שמשקיע מחשבה, כישורים, אנרגיות ומשאבים בנושא הבטיחות בדרכים נוסף על הגופים האחרים.

ישראל כץ: אני מצאתי לנכון כן להמשיך את זה, מאחר שזה כבר היה קיים כשאני הגעתי.

ישראל כץ: אמרתי שאני מבטיח שמי שיהיה מועמד או מועמדת לתפקיד היושב-ראש יהיו אנשי מקצוע מהשורה הראשונה.

ישראל כץ: אנחנו מגבים את הרשות הזאת.

ישראל כץ: אין שום סתירה בין הסמכויות שלה לסמכויות אחרות של פקידות במשרד התחבורה.

ישראל כץ: הלוואי שהיה ויכוח על סמכויות.

ישראל כץ: אני רק אומר שלא טוב לגזור מתוצאה בשנה הזאת, על הכול.

ישראל כץ: אתם יודעים, היה בזמנו בן של אישיות מאוד מפורסמת, שהלכה לעולמה לא מזמן, שנסע באופניים לצד כביש מהיר, נפגע ונהרג.

ישראל כץ: אמרו לי: תודיע עכשיו שאתה אוסר, בעקבות התאונה הזאת, על רוכבי אופניים לנסוע לצד הכביש.

ישראל כץ: אמרתי: אם אני אודיע בעקבות תאונה, אני כאילו הופך אותו לאשם, הוא כבר אשם, ובעקבות זה אני כבר גוזר את התקנה.

ישראל כץ: דווקא במקרים שנוגעים בפיקוח נפש, חיים, צריך להיות מאוד זהירים, ולא לגזור – צריך לפעול שהכול יהיה טוב.

ישראל כץ: מי שרוצה לפעול למען תקציב – יפעל, ולמען דברים אחרים, אבל אסור לגזור, כי, למשל לפני שנה, הדברים שירדו עכשיו היו גבוהים, מספר הנפגעים, נגיד, מהולכי הרגל.

ישראל כץ: אני חייב לומר לכם שבנושא התשתיות יש לנו סמנכ"לית, משנה למנכ"ל של משרד התחבורה, קרן טרנר, שגיבשה תוכנית יחד עם כל אנשי המקצוע, לקחו את הערים שיש בהן הכי הרבה תאונות ונתנו תקציבים מיוחדים, מעבר לתקציבי הרשות, תקציבים מיוחדים כדי לתקן נקודות תורפה משוערות, כדי להוריד את מספר התאונות.

ישראל כץ: פועלים כאן בהרבה כיוונים.

ישראל כץ: אנחנו מוציאים לדרך אוטוסטרדת שבילי אופניים, עכשיו, עם מדרכות מיוחדות.

ישראל כץ: אנחנו עושים הרבה מאוד דברים שהם טובים גם בפני עצמם, וגם מיועדים לצמצם את מספר תאונות הדרכים.

ישראל כץ: לכן אני חושב שכל עלייה בתאונות, או בנפגעים, או בהרוגים, צריכה להדליק תמרור אדום, צריך לבחון ולבחון לעומק למה, אבל אסור לגזור משנה אחת על כל המגמה.

ישראל כץ: אנחנו צריכים להמשיך לעשות את כל הדברים.

ישראל כץ: אתם תמשיכו להתריע, תמשיכו לקדם, ויש כאן לא מעט שעוסקים גם בחקיקה וגם בקידום יוזמות בדברים האלה.

ישראל כץ: אנחנו נמשיך לעשות גם יחד, וגם במסגרת תפקידנו, כדי לצמצם, ואני מקווה בעתיד להוריד בצורה דרסטית את מספר הנפגעים בתאונות הדרכים.

ישראל כץ: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

טלי פלוסקוב: השר, מה ההצעה שלך, להמשיך את הדיון בוועדה?

טלי פלוסקוב: או שאתה אומר להסתפק בתשובתך?

ישראל כץ: אם זה מקובל על המציעים.

חמד עמאר: ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: יש לנו דעה נוספת, של חברת הכנסת שרן השכל.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: דקה אחת.

שרן השכל: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, מה ההצעות?

חמד עמאר: ועדת הכלכלה, היא ממונה על – – –

טלי פלוסקוב: ועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, אנחנו מעלים את זה להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד להעביר את זה לוועדת הכלכלה?

טלי פלוסקוב: מי מסתפק בדברי השר?

טלי פלוסקוב: אז אפשר להצביע נגד.

טלי פלוסקוב: בסדר מבחינתך?

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: עשרה חברי כנסת בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת לדיון בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: התפרצות סלמונלה בישראל וכשל בטיפול משרדי הממשלה

טלי פלוסקוב: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: התפרצות סלמונלה בישראל וכשל בטיפול משרדי הממשלה, מס' 1949, 1990, 2001 ו-2012.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, על-פי פרסומים באתר הרופאים "דוקטורס", גבר בן 50 נפטר החודש מסלמונלה, 15 תינוקות אושפזו במצב קשה בבתי-חולים ומאות נדבקו בחיידק.

יעל גרמן: עכשיו, זה לא צריך להפתיע אותנו, מפני שבספטמבר השנה, כאשר היינו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, אמר בגלוי מהנדס מזון של "שופרסל" שזה דבר ידוע, ידוע לכולם, שחיידק הסלמונלה נמצא במרבית העופות במרבית המרכולים במדינת ישראל.

יעל גרמן: אני הסתכלתי על כל מי שהיה נוכח שם וראיתי שאף אחד לא התפלא.

יעל גרמן: שאלתי את גורמי – גם משרד החקלאות וגם משרד הבריאות – מה זה?

יעל גרמן: אתם יודעים שמרבית המרכולים, מרבית העופות נגועים?

יעל גרמן: הם הסתכלו ימינה ושמאלה ואמרו: כן, יש סלמונלה.

יעל גרמן: וזהו.

יעל גרמן: ואז אמרנו, אם יש סלמונלה, בבקשה לפשוט על כל המרכולים ולהחרים ולהשמיד את כל העופות שנגועים בסלמונלה, למה מחכים?

יעל גרמן: זה היה בספטמבר.

יעל גרמן: בנובמבר, כמו שאמרתי כרגע, אדם בן 50 נפטר, 15 תינוקות נפגעו ועוד מאות ממשיכים להיות חולים במחלה, בגלל החיידק.

יעל גרמן: אבל אני רוצה לומר משהו הרבה יותר חמור – ספטמבר לא היה הפעם הראשונה שנודע לנו, ובוודאי למשרד החקלאות ולמשרד הבריאות, שהחיידק הזה משתולל.

יעל גרמן: מסתבר שכבר ביולי התפרסם שחיידק סלמונלה אלים התגלה בלהקה של 25,000 עופות, והחיידק הזה התפשט למיליון עופות.

יעל גרמן: וכל מה שצריך היה לעשות – אני רק רוצה להבהיר, מה שקורה זה שכל עוד שהעופות חיים, הם באחריות משרד החקלאות; מרגע שהם נשחטים ומגיעים למרכולים הם באחריות משרד הבריאות.

יעל גרמן: אז מכיוון שהעופות היו עדיין חיים, הם היו באחריות משרד החקלאות, וכל מה שמשרד החקלאות צריך היה לעשות זה להורות לאותם מגדלים להשמיד.

יעל גרמן: אבל הוא לא רוצה לומר לחקלאים להשמיד, כי אז הוא צריך היה לשלם להם כסף על ההשמדה.

יעל גרמן: אז הוא אמר לחקלאים, תראו, קבלו החלטה, אם אתם רוצים תשמידו, ואם לא, אתם יכולים להעביר את העופות טיפול תרמי – מה זה נקרא טיפול תרמי?

יעל גרמן: – אתם שוחטים אותם, ואתם מרתיחים אותם, ואז אתם מביאים אותם למרכולים.

יעל גרמן: אמרו החקלאים, שבוודאי מבינים בעניין: זה לא יעצור את המגפה – וצדקו, זה לא עצר את המגפה.

יעל גרמן: מסתבר שהתחלואה בשל סלמונלה הגיעה לשיא שלא היה כדוגמתו מאז 2006.

יעל גרמן: אז אני רוצה לבוא ולומר: איפה היו הגופים האחראים ששמעו על כך ביולי, ששמעו על כך בספטמבר, ויודעים היום את התוצאות החמורות?

יעל גרמן: ואני רוצה להציע, לבקש, לדרוש, שנוסף, באמת, על ההוראות החשובות ביותר איך לטפל בבשר – וחשוב לציין שהיום כל מי שמטפל בבשר, בוודאי בעוף או בביצים, חייב לרחוץ את הידיים, לנקות את המשטחים, ולהיזהר שלא לטפל לאחר מכן בתינוקות.

יעל גרמן: נוסף על זה, יעשו שני המשרדים – משרד החקלאות ומשרד הבריאות – את מה שצריך.

יעל גרמן: משרד החקלאות חייב להורות על השמדת כל העופות הנגועים, ומשרד הבריאות צריך לפשוט על כל המרכולים ולהשמיד את כל העופות שכבר הגיעו למרכולים והם נגועים.

יעל גרמן: ואני מאוד מבקשת שאנחנו נדון בזה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, בוועדת ערו"ב, ואנחנו נדרוש לקבל את כל המידע, מה נעשה ומה עומדים לעשות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איציק שמולי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת המעטים שנשארו פה, אחרי נאום חוצב להבות כזה, מה שאני אומר יהיה ממש זעום, אז לכן – באמת הייתה התפרצות של סלמונלה, וסלמונלה, כידוע – הרבה אנשים לא יודעים שהיא גורמת לבעיית מעיים, והיא מסוכנת, עובדה שבן-אדם נפטר, וזאת בעיה.

נורית קורן: באמת, כמו שאמרת, בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת, בדיונים על רפורמת הקורנפלקס בספטמבר, אמר וטרינר של "שופרסל" – ואני רוצה לצטט אותו – "זה לא סוד שבמדינת ישראל בכל העופות או ברוב המכריע של העופות יש סלמונלה".

נורית קורן: נציג משרד הבריאות באמת אישר את הטענה שהעוף בישראל מזוהם בסלמונלה ובחיידקים אחרים.

נורית קורן: משרד הבריאות אמר שבעצם גם ביצים הן מקור מרכזי לסלמונלה וקמפילובקטר, שזה עוד איזשהו חיידק, שהוא אפילו יותר גרוע מסלמונלה.

נורית קורן: משרד הבריאות הוציא הנחיות לטיפול בביצים ועופות ואסר שימוש חוזר בתבניות ביצים בגני-ילדים וגם במעונות-יום לקשישים שמשתמשים בזה – ממחזרים את זה ועושים מזה כל מיני עבודות.

נורית קורן: מדוע זה נעשה?

נורית קורן: זה נעשה עקב החשש להידבקות בחיידקים.

נורית קורן: מה שבאמת הבעיה בנושא הזה, של הסלמונלה, וגם החיידק הנוסף, הקמפילובקטר – שאנשים לא יודעים שיש חיידקים כאלה, ובאמת צריך להיזהר מהם, וזה מאוד חשוב.

נורית קורן: כפי שאמרה חברת הכנסת גרמן – לרחוץ ידיים עם סבון ולדאוג שהדברים יהיו נקיים.

נורית קורן: בעצם מה שקורה, שמי שמסתכל באתר של משרד הבריאות – הוא יודע את זה.

נורית קורן: לכן, צריך לראות את הדוח וההמלצות של מבקר המדינה, שאמר – ואני מצטטת אותו: "בנוגע לביצים ועופות המשווקים לציבור ומעוררים חשש של נגיעות בחיידקים כגון סלמונלה וקמפילובקטר, מן הראוי שמשרד החקלאות ומשרד הבריאות יחייבו לסמן על אריזותיהם עובדות אלה בבירור, ולפרט הנחיות צריכה וטיפול במזונות אלה".

נורית קורן: אני חושבת שזו האמירה החשובה, אדוני שר הבריאות, וגם צריך להפנות לשר החקלאות.

נורית קורן: באמת צריך לציין כדי שאנשים ידעו איך לטפל במוצרים האלה.

יעל גרמן: צריך להשמיד.

נורית קורן: לא, חברת הכנסת יעל גרמן, אני לא מדברת על מה שנגוע, אבל לפחות – יש כנראה כמות קטנה יותר של חיידקים, שאפשר לטפל בה ואפשר לשווק, אבל אנשים בבית צריכים לדעת שאכן יש בעיה.

נורית קורן: אני גם יודעת שעל-פי משרד הבריאות, הם יודעים שיש עלייה בשיעורי ההידבקות בסלמונלה והם עושים ככל שהם יכולים.

נורית קורן: אני קוראת ליישם את ההנחיות של המבקר וליידע את הציבור.

נורית קורן: זה הדבר הכי חשוב.

נורית קורן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: אני מתכבדת להזמין את שר הבריאות חבר הכנסת יעקב ליצמן.

טלי פלוסקוב: אחרי תשובתו של השר את יכולה לקבל דקה לדעה נוספת.

יעקב ליצמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לפני שאני מקריא את התשובה הפורמלית – צריך לזכור שמדובר בעופות לפני בישול, כי אחרי בישול אין סכנה.

יעקב ליצמן: לכל הדעות, אנשים בדרך כלל, 99%, אני מניח, מהציבור בארץ, לא אוכלים עופות סתם מהאריזה, לכן הסכנה – – –

נורית קורן: אדוני השר, הבעיה היא – – –

יעקב ליצמן: רק אשלים.

יעקב ליצמן: אני אשמע אותך.

נורית קורן: סליחה.

יעקב ליצמן: אני אומר, זה סכנה, לא צריך לעשות מזה סכנה-סכנה.

יעל גרמן: – – – הבישול.

יעקב ליצמן: רגע, אני לא מזלזל.

טלי פלוסקוב: תנו בבקשה לכבוד השר לענות.

טלי פלוסקוב: אחר כך אתן לכם אפשרות להתייחס.

יעקב ליצמן: גם לפני בישול.

יעקב ליצמן: אני לא מזלזל, אבל אני אומר שצריך לשים דברים בפרופורציה.

יעקב ליצמן: יש, אבל הדברים נמצאים לפני בישול.

יעקב ליצמן: אחרי בישול אין שום סכנה.

יעקב ליצמן: לכן כל הדברים האלה, שמדובר בסכנה, בדרך כלל לא קיימים.

יעקב ליצמן: עכשיו, מה שאנחנו נדבר – זה כאלה שחלילה וחס אוכלים את זה כך, עוף מהשקית, שזה כמעט לא מצוי.

יעקב ליצמן: אז אני עוד מעט אקריא את התשובה.

טלי פלוסקוב: לא אוכלים, אבל נוגעים.

נורית קורן: אדוני השר, לא זאת הבעיה.

יעל גרמן: הבעיה היא – – – שאתה עושה.

יעקב ליצמן: גם לא.

יעקב ליצמן: אני מדבר בעיקר על האכילה.

יעקב ליצמן: נורית, רצית משהו?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אני אומרת שהבעיה היא שאנשים צריכים לדעת שכשהם חותכים את העוף על משטח חיתוך, או על שיש – שאותו צריך לנקות.

נורית קורן: זה מה שחשוב.

נורית קורן: אם זה יהיה כתוב – – –

יעקב ליצמן: בסדר.

יעקב ליצמן: עכשיו אני אקריא את התשובה.

נורית קורן: תודה, אדוני השר.

יעקב ליצמן: גם באכילה לא צריך – זה מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: כבוד גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, מערך הניטור של משרד הבריאות זיהה לפני כמה שבועות בזכות עבודתו המקצועית עלייה בתחלואה בזן של חיידק הסלמונלה, אשר באמצעות בדיקה מעמיקה יותר נמצא קשור בתת-זן חדש בישראל, שלא נמצא קודם לכן – זה בניגוד לדברים שנכתבו בהצעה לסדר-היום; אני רוצה לתקן אתכן – בבשר עוף או במוצר מזון אחר.

יעקב ליצמן: בעקבות ממצא זה החלה חקירה אפידמיולוגית מקיפה, הכוללת סקירת מקרי התחלואה והשוואתם למקרי ביקורת, ניתוח מעבדתי מעמיק של חיידקים שבודדו, וכן סיקור של מגוון מזונות הידועים כבעלי פוטנציאל להיות מזוהמים בחיידק.

יעקב ליצמן: עבודה זו מתבצעת בשיתוף כלל הגורמים הרלוונטיים במשרד הבריאות ובמשרד החקלאות.

יעקב ליצמן: עד כה טרם אותר מוצר מזון כזה או אחר, לרבות בשר עוף או ביצים, אשר אפשר להוכיח כי הוא מקור ההדבקה.

יעקב ליצמן: עד כאן לא איתרנו, לא מצאנו.

יעקב ליצמן: חשוב לציין כי התחלואה הנצפית היא במגמה של ירידה מאז חודש אוקטובר, אך החקירה נמשכת.

יעקב ליצמן: חשוב לציין כי בעבר הוציא משרד הבריאות הנחיות לציבור – וחידד אותן באירוע הנוכחי – כיצד נכון לנהוג במזון גולמי כדי למנוע תחלואה הקשורה למזהמים שעלולים להימצא בו.

יעקב ליצמן: הקפדה על טיפול נכון במזון תמנע תחלואה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עובד בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות לצמצום הזיהומים במזון הגולמי.

יעקב ליצמן: אנו מבקשים לציין את משרד החקלאות על התגובה המהירה והמקצועית בטיפול באירוע, וכן את מערך הניטור של משרד הבריאות, שאיתר את התחלואה – תחלואה שברבות ממדינות העולם כלל לא הייתה מזוהה, שכן מדובר במספר מקרים שאינו גדול מאוד.

יעקב ליצמן: זו התשובה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להמשיך את הדיון בוועדה; אני חושב שזה נכון לבדוק את העניין.

יעקב ליצמן: זה חשוב.

יעקב ליצמן: אשמח מאוד, אם אתם רוצים, להעביר את זה – לא יודע לאיזו ועדה.

טלי פלוסקוב: עבודה, רווחה ובריאות.

נורית קורן: עבודה, רווחה ובריאות.

יעקב ליצמן: אין בעיה, אני מוכן.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות יופיע שם ויסביר את כל הדברים.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר.

טלי פלוסקוב: שרן השכל, דעה נוספת.

טלי פלוסקוב: יש לך דקה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: קודם כול, הייתי ממליצה, בשביל להימנע מההידבקות במחלה של סלמונלה, מהעוף, ובכלל ממחלות כמו סרטן ומחלות לב שמקבלים מאכילת בשר, הייתי ממליצה לעבור לתזונה טבעונית, כמוני.

שרן השכל: כך מראש אי-אפשר להידבק במחלות האלה.

שרן השכל: הדבר השני – שאסור לנתק את זה מהסיבה שבגללה העופות מקבלים את החיידק הזה: זו הצורה שבה העופות מוחזקים.

שרן השכל: במשך כל היום מטפטפים עליהם שתן וצואה, והן לא יכולות לזוז, הן צפופות בתנאים שהם פשוט התעללות – פשוט התעללות.

שרן השכל: כתוצאה מכך הן בעצם נדבקות במחלה, בכל מיני מחלות.

שרן השכל: וזה לא רק עופות, זה גם בקר.

שרן השכל: לכן – צריך לדבר על הנושא החינוכי והתנאים שבהם הם מוחזקים.

נורית קורן: החלפת הלולים, זה מה שטענו.

שרן השכל: נכון, בדיוק.

שרן השכל: על זה צריך לדבר, כדי למנוע את כל הדברים הללו מראש.

שרן השכל: את זה היה לי חשוב להגיד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשרן השכל.

טלי פלוסקוב: אוקיי, כפי שהשר הציע, אנחנו נצביע על העברת הנושא לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 6 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

טלי פלוסקוב: שישה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הנושא עובר לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: החלטת הממשלה מס' 2017 בעניין שיקום וסיוע ליישובי עוטף-עזה

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: החלטת הממשלה 2017 בעניין שיקום וסיוע ליישובי עוטף-עזה – הצעה לסדר-היום מס' 1917.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה – אבל אנחנו צריכים לראות מי ישיב לה.

טלי פלוסקוב: גברתי, יש לך שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: בתום מבצע "צוק איתן" החליטה הממשלה להקצות לשיקום עוטף-עזה סכום של 1.3 מיליארד ש"ח בכמה משרדי ממשלה כדי לסייע ליישובי הדרום להשתקם, במגמה להחזיר את האזור לשגרה ולסייע בפיתוח הכלכלי והדמוגרפי בתחומים שונים, כגון בינוי, חקלאות ותעסוקה.

שרן השכל: כיום, שנתיים מתום המבצע, חלק ניכר מסכומים אלה לא הגיע לידי מימוש, עקב בעיות שונות, ובעיקר בעיות שבהגדרת ההחלטה ובעיות סטטוטוריות שונות.

שרן השכל: שנתיים אחרי, מחובתנו לעשות בהקדם תיקון והתאמות כדי שיהיה אפשר להשתמש בתקציב לטובת יישובי עוטף-עזה ולעשות תיקונים בסעיפים שאינם בני-שימוש, כדי להכשיר אותם ולהשתמש בהם למטרה שלשמה יועדו.

שרן השכל: שיקום הדרום הפגוע – החלטת הממשלה מדברת על מגוון רחב של תחומים שבהם נדרש שיקום הדרום: פיתוח תשתיות ומבני ציבור, עצמאות כלכלית, סיוע בשכר דירה לסטודנטים ולמשפחות, סיוע למשפחות שמעוניינות לעבור לגור בדרום, טיפוח אקדמי, מרכזי צעירים – חשוב שבעיקר אחר הצהריים, כשאין להם לאן ללכת ואין הרבה חוגים, יהיו להם מתנ"סים ומרכזים שאליהם הם יוכלו להגיע ולהתפתח; תוכניות עבודה להרחבה דמוגרפית, בתי אגודה במטרה לעודד קליטה, מיתוג ופעולות שיווק לתמיכה במהלכי הפיתוח הדמוגרפי, פיתוח תחבורה, עידוד הקמת עסקים תיירותיים.

שרן השכל: חשוב, הנושא של המיגון – הרבה מבנים, בתי-ספר, בתים, לא מקבלים אישורי בנייה משום שאין להם מיגון.

שרן השכל: והמיגון הזה, חייבים את התקציבים האלה.

שרן השכל: ראשי רשויות פנו אלי ואמרו שהם תקועים עם תוכניות בנייה משום שהם לא יכולים למגן בעצם את המבנה; תוכניות חקלאיות מורחבות – החקלאים מחזיקים את השטח הזה והם באמת בקשיים איומים.

שרן השכל: אנחנו חייבים להגיע ולסייע להם.

שרן השכל: כל אלה מטרתם להביא לפיתוח מואץ ולתנופה משמעותית לתעסוקה ולהשקעות באזור, ותפקידם לעודד תעסוקה, דיור, עידוד האוכלוסייה המקומית והגירה חיובית לנגב המערבי.

שרן השכל: אני מבינה שממשלות התחלפו ושרים התחלפו, אבל עלינו בקואליציה החובה להוציא לפועל את ההחלטות ולעקוב אחר ביצוען.

שרן השכל: אני מבקשת מהמליאה להצביע בעד העברת ההצעה לדיון לוועדת הכספים, בייחוד עכשיו, כי אולי נוכל באמת להתאים את זה לתקציבים; לראות שכל המשרדים מעבירים את הכספים שהם התחייבו להעביר למקומות הנכונים.

שרן השכל: לדוגמה, כביש 232 מצומת סעד עד צומת כרם-שלום: על-פי ההחלטה, כבישים אלו, הסלילה שלהם אמורה להסתיים עד 2018.

שרן השכל: אנחנו חייבים לעקוב אחרי זה.

שרן השכל: כיום, בשל עיכובים שונים, עדיין אין תוכנית בינוי.

שרן השכל: החטיבה להתיישבות – פרויקטים רבים שפשוט ייתקעו בהיעדר צמיחה ושינויים בתקציב החטיבה להתיישבות.

שרן השכל: ישנן הקצאות שלא ניתן לממש אותן, כמו 40 מיליון של משרד הכלכלה שמיועדים ליצואנים בלבד.

שרן השכל: כיום, מתוך 1.3 המיליארד, כ-70 מיליון שקל טרם נוצלו ולא יכולים להיות מנוצלים בגלל חסמים שונים.

שרן השכל: אנחנו צריכים לתקן את הסעיפים האלו.

שרן השכל: אני מבקשת להעביר את הנושא לדיון בוועדת הכספים.

שרן השכל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת שרן השכל.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם, כראש רשות לשעבר, אני יודעת עד כמה קשה היה למשוך כסף מהחלטת הממשלה הזאת, ולכן אני מסכימה אתך על כל מילה.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שההגדרות בהחלטת הממשלה הן באמת – הביורוקרטיה שם חוגגת.

טלי פלוסקוב: ובכל זאת, אנחנו נשמע את התשובה של סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברת הכנסת שרן השכל, זאת לא הפעם הראשונה שאני עולה להשיב על הצעה מהסוג הזה.

יצחק כהן: נדמה לי שחיים ילין כבר העלה את זה ועוד חברים העלו את זה.

יצחק כהן: זו לא הפעם הראשונה שהנושא הזה עולה.

יצחק כהן: על כל פנים, ההצעה הדחופה של גברת שרן השכל, החלטת ממשלה 2017 בעניין שיקום וסיוע ליישובי עוטף-עזה – אכן, במטרה לעודד צמיחה כלכלית ולחזק את ההתיישבות ביישובי עוטף-עזה, החליטה הממשלה ב-21 בספטמבר 2014 החלטה מס' 2017, לאשר תוכנית להעמקת ההשקעות והסיוע הממשלתי לאזור שדרות ועוטף-עזה.

יצחק כהן: גברתי, ההחלטה הזו היא בנוסף להחלטה מס' 1846 מיום 13 ביולי 2014 – התוכנית לחיזוק החוסן האזרחי בשדרות וביישובי עוטף-עזה לשנים 2016-2015 – אשר נועדה להמשיך את הסיוע הניתן באופן שוטף לרשויות בעוטף-עזה.

יצחק כהן: במסגרת החלטה 2017, הוקצה תקציב בהיקף של 1.3 מיליארד שקל לטובת יישובי עוטף-עזה, אשר נועדו לתוכניות וסיוע בתחומים השונים, ובהם – אני מפרט – עידוד הגירה חיובית ומשיכת אוכלוסייה, על-ידי סיוע בשכר דירה למשפחות וסטודנטים; הרחבת תוכניות למרכזי צעירים; הקמת בתי אגודה ובתי דירות שיושכרו בשכר דירה מפוקח לתקופה קצובה, שאחריה יוכלו הדיירים לרכוש את יחידות הדיור תוך קבלת זיכוי בגין התשלומים ששולמו כשכר דירה – אגב, זה דבר נפלא; העמקת סבסוד הוצאות פיתוח לבניית בתי קבע; הקמת שכונות מגורים זמניות לקליטת תושבים חדשים עד להקמת בתי הקבע; שיפוץ דירות קיימות, לרבות השלמה של מרכיבי מיגון תקניים לטובת מתיישבים חדשים; תוכנית להעצמה קהילתית וחברתית; הלאה – השקעה בתשתית ביוב ומים; תגבור פעילות בתחומי רווחה וחינוך בלתי פורמלי, אדוני שר החינוך; סיוע לרשויות המקומיות הן בתקציבים השוטפים והן בתקציבי הפיתוח.

יצחק כהן: הלאה, סיוע וקידום עסקים ותיירות: עדכון התוספת השנייה לחוק לעידוד השקעות הון, כך שיינתנו מענקים למפעלים ששטחם פחות מ-100 דונם; מענקי הקמה להשקעות בתחום התיירות; הפעלת חממות תיירות לייעוץ מקצועי ממומחים; סיוע בתחומי הסבה מקצועית, מערכי ייעוץ והכוונה, החזר הוצאות נסיעה ושוברי תשלום לקורסים; עידוד יזמות וקידום עסקים קטנים ובינוניים; מענקי מחקר ופיתוח בתעשייה.

קריאה: – – –

יצחק כהן: לא, לא סיימתי.

יצחק כהן: אני אתן לך את הרשימה.

יצחק כהן: עידוד וסיוע בתחום החקלאות: עידוד השקעות הון בענפי החקלאות, בענפי תמך ובעיבוד תוצרת חקלאית; תמיכה לבתי-אריזה שאינם משפחתיים; גיבוש תוכנית לשדרוג תשתיות בחקלאות; חיזוק מו"פ – מחקר ופיתוח – דרום, לשם פיתוח חממות מתקדמות והקמת מעבדות לפיתוח.

יצחק כהן: הלוואי על כולנו.

טלי פלוסקוב: לא מושכים.

טלי פלוסקוב: לא יודעים למשוך כסף – – –

יצחק כהן: הלוואי על כולנו כזו תוכנית.

יצחק כהן: מרבית תוכניות אלה כבר תוקצבו לשנת 2015 – אני אסיים.

יצחק כהן: מרבית תוכניות אלה כבר תוקצבו לשנת 2015 על-ידי משרד האוצר, מתוך שאיפה לקדם תוכניות אלה בהקדם ולהסיר חסמים תקציביים לעידוד הצמיחה ולחיזוק וקידום שדרות ויישובי עוטף-עזה.

יצחק כהן: מה עוד תבקשי מאתנו מכורה ואין ואין עדיין?

שרן השכל: – – –

נורית קורן: – – –

יצחק כהן: זה תלוי רק בביצוע שלהם.

טלי פלוסקוב: אני אגיד לכם איך זה עובד.

שרן השכל: ראשי הרשויות – – –

טלי פלוסקוב: אני אסביר לכם איך זה עובד.

יצחק כהן: יושבת פה יושבת-ראש הישיבה, שהייתה אחת מראשות הערים הטובות והמצטיינות בישראל – –

טלי פלוסקוב: תודה.

יצחק כהן: – – היא תסביר לכם איך עושים את זה.

נורית קורן: ערד התפתחה יפה מאוד.

יצחק כהן: – – – ייעוץ חינם.

טלי פלוסקוב: מה שקורה, מה שקורה, אני התמודדתי עם זה ואני יודעת שיש בעיה.

טלי פלוסקוב: הבעיה היא למשוך כסף.

טלי פלוסקוב: הדרך למשיכת הכספים למטרות האלה היא מאוד קשה.

טלי פלוסקוב: הביורוקרטיה שם חוגגת ברמות לא נורמליות.

טלי פלוסקוב: ולכן, מה שצריך לעשות, בעיני, אולי כן להעביר את זה לוועדת הכספים ולחשוב איך הסעיפים והמטרות – איך להקל את הדרך, איך לצאת עוד פעם עם קול קורא.

יצחק כהן: הממשלה תקצבה את זה.

טלי פלוסקוב: יש כסף.

יצחק כהן: משרד האוצר תקצב את זה.

טלי פלוסקוב: יש כסף.

יצחק כהן: התוכניות מפורטות, רק צריך להפשיל שרוולים ולעבוד.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: פה צריך לעבוד.

יצחק כהן: אני מניח שהם עושים את זה.

יצחק כהן: אני מניח שכן עושים את זה.

שרן השכל: אנחנו נעשה את זה.

יצחק כהן: לא, אני מניח שהם כן עושים את זה.

יצחק כהן: רק צריך לעקוב אחרי הביצוע.

טלי פלוסקוב: צריך למשוך כסף.

טלי פלוסקוב: פה, במקרה הזה, כסף קיים, צריך לדעת איך למשוך אותו.

שרן השכל: אני מציעה שנכנס את ראשי הרשויות.

שרן השכל: אני אזמין גם את ראשי הרשויות לוועדה ונדון.

שרן השכל: נדון אתם גם בנושא הזה בוועדת הכספים.

יצחק כהן: בשמחה.

יצחק כהן: אנחנו נסייע בכל מה שניתן.

יצחק כהן: וייעוץ חינם מיושבת-ראש הישיבה.

טלי פלוסקוב: אני אשמח גם להצטרף לדיון.

שרן השכל: – – –

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן השר חבר הכנסת יצחק כהן.

טלי פלוסקוב: הבעת דעה נוספת של חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: תודה, חברי חברי הכנסת, זה בדיוק מה שרציתי להגיד.

נורית קורן: סגן השר, סגן השר, כל הכבוד על התשובה: עניינית, מפורטת – ועבדת.

נורית קורן: הנה, אתה רואה, חיכינו עד עכשיו, לא כמו בשבוע שעבר שלא היה למי.

נורית קורן: עם השאילתות לא היה למי לענות.

נורית קורן: אני רק, באמת, אולי אנחנו – כפי שהסברת לנו והארת את לבנו, וככה אנחנו יודעים עכשיו שבאמת צריך להעביר את זה לוועדת הכספים, לעשות ישיבה ולראות איך הכסף באמת עובר לשם.

נורית קורן: כי אנחנו באמת רוצים – אנחנו לא רוצים פריפריה והכול; אנחנו רוצים שהכול יהיה מרכז והכול יהיה מתוקן.

נורית קורן: ובאמת, עוטף-עזה סבל כל כך הרבה בשנה שעברה.

נורית קורן: הגיע הזמן שהכול יסודר.

נורית קורן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת נורית קורן.

טלי פלוסקוב: כרגע נצביע על העברת הדיון לוועדת הכספים, על-פי בקשתם של המציעים, ולכן אני מפעילה את ההצבעה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע – מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכספים נתקבלה.

טלי פלוסקוב: איזה מתח.

טלי פלוסקוב: שבעה חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אחד נמנע.

טלי פלוסקוב: ההצעה עוברת להמשך דיון בוועדת הכספים.

טלי פלוסקוב: חברות הכנסת, אני רק רוצה דבר אחד: זה לא עובד בשיטת "הממשלה מעבירה כסף לרשויות למטרות האלה".

טלי פלוסקוב: זה בדיוק העניין: הרשויות צריכות למשוך את הכסף מהמשרדים.

טלי פלוסקוב: לכן קיימת פה בעייתיות.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: אני אשמח להשתתף גם בדיון בוועדת הכספים, כדי להעלות את כל הסוגיות האלה גם בוועדה.

טלי פלוסקוב: סכנה לבריאות הפועלים הפלסטינים העובדים בישראל בהיתר

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: סכנה לבריאות הפועלים הפלסטינים העובדים בישראל בהיתר – הצעה מס' 1972.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי – בבקשה, גברתי.

טלי פלוסקוב: ישיב לנו, שוב, סגן שר האוצר.

חנין זועבי: גברתי היושבת-ראש, תודה, חברי הכנסת, חברת הכנסת, כל פועל פלסטיני שעובד בהיתר – זו הסוגיה שאני מעלה – מקבל תלוש משכורת, שלפיו מורידים לו מהמשכורת דמי בריאות ופנסיה, כמו לכל עובד, כמו לכל פועל בישראל.

חנין זועבי: דמי הבריאות האלה אמורים לכסות את כל המחלות ואת כל תאונות העבודה.

חנין זועבי: בפועל מס הבריאות הזה מכסה רק את הטיפול הראשוני – רק מיון, אמבולנס, טיפול ראשוני, כניסה ראשונית לבית-חולים.

חנין זועבי: כל שאר הטיפולים, אדוני סגן השר, דמי הבריאות האלה לא מכסים – פיזיותרפיה, המשך טיפול בבתי-חולים, הוצאת התפרים.

חנין זועבי: דמי הבריאות האלה אמורים לכסות, אבל הם לא מכסים.

חנין זועבי: מתוך 100,000 עובדים שיש להם היתר, רק 500 קיבלו טיפול בקופת-חולים כללית.

חנין זועבי: מה זאת אומרת?

חנין זועבי: כמובן, היו יותר תאונות מאשר 500, כלומר רק חלק, וחלק קטן, מתאונות העבודה מכוסה על-ידי דמי הבריאות האלה.

חנין זועבי: רק בשנת 2014 נגבו סכומי עתק, של 100 מיליון שקל.

חנין זועבי: בשנה אחת נגבו 100 מיליון שקל מהפועלים הפלסטינים.

חנין זועבי: כמובן, דמי הבריאות האלה גם לא מכסים מחלות.

חנין זועבי: יש שוהים עם היתר שהייה בישראל, ומס הבריאות אמור לכסות גם טיפול רפואי בשבילם, אבל גם מחלות.

חנין זועבי: 100 מיליון שקל בשנה אחת האוצר, המדינה, הרשויות, גבו מהפועלים הפלסטינים, וכל הסכום נשאר באוצר.

חנין זועבי: ומה אומרים – כלומר, גם הורסים את שוק העבודה בשטחים, גם הפועלים הפלסטינים נמצאים באבסורד, כי הם בונים את ההתנחלויות – הם בונים את ההתנחלויות על האדמה שלהם; הם בונים את המדינה, הם בונים בתים לאחרים – וגם הסכום שהוא מהעבודה שלהם, המדינה הזאת שומרת אותו לעצמה.

חנין זועבי: כלומר, אנחנו מדברים על נזק לבריאות; אנחנו מדברים על גנבה של דמי פנסיה – כן, כן, כי זה נמצא באוצר – – –

נורית קורן: גברתי – – –

חנין זועבי: היושבת-ראש, אנא אל תתערבי בהצגה שלי, בנאום שלי.

חנין זועבי: 100 מיליון שקל בשנה אחת נמצאים אצל האוצר, הם לא מועברים לרשות, לא מועברים לפועלים, והפועלים בוחרים – בעל כורחם – להיות מטופלים בגדה המערבית.

חנין זועבי: חלק הארי מהסכום הזה קוראים לו "היטלי השוואה", כלומר הוא מקביל לביטוח לאומי.

חנין זועבי: לא גובים ביטוח לאומי, אבל כדי לייקר את העובד הפלסטיני, כדי לייקר, אז לא גובים רק דמי בריאות ודמי פנסיה אלא גם את החלק הזה שהוא מקביל לביטוח לאומי.

נורית קורן: אני מבקשת לסיים, הזמן נגמר.

חנין זועבי: כן, אני מסיימת.

חנין זועבי: הפועל, אדוני סגן השר, לא מקבל דוח פנסיה.

חנין זועבי: כלומר, אני פועלת פלסטינית, אני רוצה לסיים, אז הם נותנים לי סכום מסוים.

חנין זועבי: אני לא יכולה לדעת אם הסכום הזה הוא הסכום שלי, אין שום דוח.

חנין זועבי: אני לא יכולה לקבל שום דוח, אני לא יודעת מה עושים בכסף שלי.

חנין זועבי: הם רק נותנים את המספר של הנטו, סכום הנטו שממנו לוקחים את מס הבריאות הזה, והם נותנים לי סכום – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

חנין זועבי: כן, אני מסיימת.

חנין זועבי: – – ואין לי שום שליטה עליו ושום יכולת להשוואה.

חנין זועבי: החלק הזה, שהוא 100 מיליון בשנה אחת, נמצא אצל האוצר, ואנחנו מבקשים מהאוצר להעביר את הסכום לרשות הפלסטינית.

נורית קורן: אני רק רוצה לשאול אותך, בבקשה.

נורית קורן: אני רוצה רק לשאול אותך.

נורית קורן: את אמרת פה משהו שאני רוצה להבין.

נורית קורן: דמי המחלה – אם הם נפגעים, הם צריכים לקבל טיפול ברשות הפלסטינית.

חנין זועבי: לא.

חנין זועבי: מס הבריאות מכסה רק את הטיפול הראשוני.

חנין זועבי: אם אני רוצה מעקב – – –

נורית קורן: אבל את שאר הטיפול?

חנין זועבי: הוא לא מכסה.

נורית קורן: טוב, אז אנחנו נשמע את תשובת השר.

חנין זועבי: ולכן אין להם מנוס אלא להמשיך את הטיפול בגדה המערבית.

חנין זועבי: אבל הם גם לא ממשיכים.

חנין זועבי: כלומר, הם מקבלים רק טיפול ראשוני.

נורית קורן: אוקיי, הבנתי.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: סגן שר האוצר יצחק כהן, בבקשה.

חנין זועבי: תיתן לי תשובה שאתה משוכנע בה.

יצחק כהן: אני לא אדבר על – – –

נורית קורן: חברת הכנסת זועבי, עד שסגן השר יעלה אני אומר לך שאני, כעורכת-דין, טיפלתי בכספים כאלה, וקיבלו דוחות, וקיבלו את כל הכספים עד תום.

חנין זועבי: – – –

נורית קורן: בחיי, אני אומרת לך.

חנין זועבי: זה צפוי, מה שאת אומרת.

חנין זועבי: זה צפוי.

יצחק כהן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

יצחק כהן: הצעה דחופה לסדר של חברת הכנסת חנין זועבי בעניין הפקרת בריאות הפועלים הפלסטינים העובדים בישראל בהיתר.

יצחק כהן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, באשר לסוגיית העברת הכספים אשר מוזכרים בהצעה לסדר-היום לרשות הפלסטינית: חלק מהכספים אשר מופרשים על-ידי מעסיקיהם של עובדים פלסטינים המועסקים בישראל או מנוכים משכרם של העובדים, ואשר מיועדים למטרות שונות, עשויים לעבור לרשות הפלסטינית בהתאם להוראות הדין בישראל ולהסכמים בין מדינת ישראל לרשות הפלסטינית.

יצחק כהן: בהתאם לאותם הסכמים מותנית העברת הכספים בתנאים שונים, וזאת בהתחשב במטרות השונות.

יצחק כהן: בשנים האחרונות התקיימו בין מדינת ישראל לבין הרשות הפלסטינית מגעים ביחס להעברת כספים כאמור לרשות הפלסטינית בהתחשב בהוראות ההסכמים, ואולם המגעים לא הושלמו.

יצחק כהן: יודגש כי בכל מקרה כספים אלה אינם חלק מקופת המדינה, והם מוחזקים בחשבונות נפרדים ממנה.

יצחק כהן: אני מניח שבדרך כלל יש התנהלות בין הממשלה לבין הרשות – – –

חנין זועבי: 100 מיליון שקל בשנה אחת.

חנין זועבי: זה מוחזק באוצר.

חנין זועבי: גם ישראל מכירה בזה, היא לא אומרת: אין לי כסף.

חנין זועבי: היא אומרת: יש לי 100 מיליון שקל.

יצחק כהן: אני אומר שהכספים האלה הם לא חלק מקופת המדינה, הם לא חלק מקופת האוצר.

חנין זועבי: – – –

נורית קורן: הם נמצאים בקופה אחרת.

חנין זועבי: זה לא משנה, זה לא מועבר לרשות, זה לא מועבר לעובדים.

יצחק כהן: העברת הכספים לרשות זה בהתאם להסכמים שבין הרשות למדינה.

חנין זועבי: אבל ישראל לא מחויבת להסכמים האלה – – –

יצחק כהן: מחויבת.

חנין זועבי: היא שולטת – – –

יצחק כהן: מדינת ישראל מחויבת להסכמים, היא חתמה – – –

חנין זועבי: אבל – – – היא שולטת בכספים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא מיישמת את ההסכמים.

חנין זועבי: היא מכירה בזה.

חנין זועבי: היא לא מתכחשת לזה, היא אומרת: כן, יש לי את הסכום הזה.

חנין זועבי: אז שיעבירו.

חנין זועבי: היא לא אומרת לא, היא לא מתנגדת.

חנין זועבי: לעובדות היא לא מתנגדת, אבל היא שולטת בכספים האלה.

יצחק כהן: כן, יש התנהלות בינינו לבין הרשות, אבל היא מבחינתה מתייחסת לסוגיה של הבריאות.

נורית קורן: נכון, ובגלל זה שאלתי.

חנין זועבי: – – – לפועלים.

חנין זועבי: לא מעבירים לפועלים.

חנין זועבי: על זה אין ויכוח.

יצחק כהן: אני מציע ללבן את זה.

נורית קורן: היא מדברת על נושא – אני לא יודעת אם זה נושא של כספים.

יצחק כהן: לא, לא כספים.

יצחק כהן: זה ועדת העבודה והרווחה, אצל אלי אלאלוף.

יצחק כהן: נעביר את זה לאלי אלאלוף לוועדה ושם נדון בזה, בסדר?

נורית קורן: כן, כי הכספים האלה מנוכים והם נשמרים במקום אחר.

יצחק כהן: אבל מדינת ישראל מעבירה לפי ההסכמים.

יצחק כהן: לא, לא.

חנין זועבי: הם נשמרים באוצר.

נורית קורן: לא, לא.

נורית קורן: לא, לא.

נורית קורן: חברת הכנסת זועבי – – –

יצחק כהן: הם נשמרים לטובת העברה.

חנין זועבי: אז נעביר לוועדה.

נורית קורן: כן, אנחנו – – –

יצחק כהן: אז נעביר לוועדה.

נורית קורן: הבעת דעה – חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: גברתי סגנית יושב-ראש הכנסת, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, ברצוני להצביע על איזושהי נקודה שבעיני היא חשובה מאוד, כי כאשר אנחנו מדברים על ריבוי התאונות וריבוי המקרים המצערים מאוד שקורים באתרי בנייה בישראל, שבמהלכם נפגעים הפועלים הפלסטינים, אז אנחנו חייבים להזכיר מאיפה הם באים וכיצד הם באים.

קסניה סבטלובה: אלה שבאים בהיתר, הם עוברים כל בוקר את הדרך האיומה, דרך החתחתים, כאשר הם עומדים במחסומים החל מ-03:00.

קסניה סבטלובה: אז בזמנו העידו פה – גברתי, את העדת על כך שהיית עורכת-דין וטיפלת בנושא של הכספים האלה.

קסניה סבטלובה: גם אני בתוקף התפקיד הקודם שלי כעיתונאית וכתבת לענייני ערבים, גם טיפלתי במקרים האלה, ושמתי לב שהרבה מהפועלים בעצם מעידים שאילו הם לא היו עומדים במחסומים החל, לפעמים, גם מ-2:00 בבוקר, 2:00 בלילה בעצם, במחסומים, ועוברים את הדרך הזאת עד שהם מגיעים לעבודתם בשעה 07:00 או 08:00, אז יכול להיות שהם היו פחות עייפים והיו נגרמות פחות תאונות עבודה.

קסניה סבטלובה: אז בעיני זה גורם מאוד משמעותי, שהיה מקטין באופן משמעותי מאוד את כמות תאונות העבודה של הפועלים הפלסטינים שעובדים כאן בישראל, וחייבים לעמוד על הנקודה הזאת כאשר שואלים את השאלה מי בונה היום את מדינת ישראל – בין היתר, גם הפועלים הפלסטינים.

קסניה סבטלובה: לכן, חייבים לעזור להם – –

חנין זועבי: – – –

קסניה סבטלובה: – – וחייבים להגן עליהם, וחייבים – בעצם כן, אם מביאים אותם כבר לעבוד, אז להביא אותם במצב שהם חיים ולא חצי מתים.

חנין זועבי: זה האבסורד, קסניה.

חנין זועבי: זה האבסורד.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה.

נורית קורן: בעד זה בעד להעביר לוועדת העבודה והרווחה.

נורית קורן: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 7, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: הנושא יועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

נורית קורן: אנחנו עוברים להודעה של מזכירות הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המיוחדת ליישום הנגשת המידע הממשלתי ועקרונות שקיפותו לציבור בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין בנושא: התקשרויות המדינה עם גורמים פרטיים.

נאזם בדר: תודה.

נאזם בדר: הקמת ועדות גבולות קבועות לתחומי שיפוט היישובים במגזר הערבי

נורית קורן: אנחנו ממשיכים ועוברים להצעה לסדר-היום מס' 1664:

נורית קורן: הקמת ועדות גבולות קבועות לתחומי שיפוט היישובים במגזר הערבי, של חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

נורית קורן: ישיב לו שר הפנים סילבן שלום.

נורית קורן: הוא לא פה?

נפתלי בנט: – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – –

נורית קורן: השר בנט?

נורית קורן: אוקיי, שר החינוך ישיב במקום שר הפנים.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: לרשותך שלוש דקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שלוש דקות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הצעה לסדר-היום זה עשר, מה זה שלוש דקות?

נורית קורן: סליחה, סליחה.

נורית קורן: הצעה לסדר-היום רגילה, לא דחופה.

נורית קורן: הכול בסדר, הכול בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין בעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, הממשלה הקודמת הקימה את "צוות 120 הימים", אשר מטרתו, לפי ההגדרה – ואני מצטט: להתמודד עם מצוקת הדיור ביישובי המיעוטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוועדה עשתה עבודה, הצוות הזה עשה עבודה, הכין דוח, העביר אותו לממשלה, הממשלה אימצה אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסעיף 65 של הדוח הזה הייתה כותרת: "הקמת ועדת גבולות קבועה ליישובי המיעוטים", ואני מצטט את מה שרשמו בהמלצה: "הצוות מציע כי במסגרת החלטת הממשלה ליישום המלצות אלו, ימנה שר הפנים ועדת גבולות מתמדת, אחת או יותר, לכלל יישובי המיעוטים, אשר תבחן את הצורך לשנות את גבולות יישובי המיעוטים ואת מרחבי התכנון בהתאם, כך שתאפשר הגדלה משמעותית של שטחי הפיתוח בתוך גבולות היישובים שבהם ניתן לפתח מתחמים לדיור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משרד הפנים יקבע את הכללים לפעולת ועדה זו ואת משך עבודתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף לאמור, מציע הצוות לתקן את החוק לקידום מתחמים מועדפים לדיור".

עבד אל חכים חאג' יחיא: הממשלה החליטה לאמץ את המלצות הצוות הנ"ל בהחלטה מס' 346 מיום 5 באוגוסט 2015 השנה, אך התעלמה מהקמת ועדות גבולות, ושר הפנים לא הקים ועדות כאלה, למרות שזה בסמכותו; אפילו הוא לא צריך החלטת ממשלה, כי זה חלק מהסמכות של שר הפנים להקים ועדות גבולות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ועדות כאלה היו, וכל הזמן יש ועדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משום מה, שרי הפנים במשך שנים רבות, כל הזמן כשיש הרחבה או תיקון של תחומי שיפוט של היישובים הערביים, הם לא חותמים אפילו על המלצות שמוגשות אליהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז ההמלצות של "צוות 120 הימים" מדברות בעד עצמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הן מדברות במפורש על הצורך להגדיל משמעותית את שטחי השיפוט של היישובים הערביים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו פשוט מבקשים – ואלה גם המלצות של הצוות, שלא אנחנו הקמנו – מבקשים להעביר לנו חלק מהמקרקעין שהמדינה הפקיעה מהיישובים הערביים והעבירה לתחום שיפוטן של המועצות האזוריות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עיכוב בהרחבת תחומי השיפוט של היישובים הערביים מונע את האפשרות להרחבתם ולאישור תוכניות מתאר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש יישובים שהוכנו להם תוכניות מתאר לפני יותר מעשר שנים, והן מקובלות על הוועדות המחוזיות, ולמרות זאת תוכניות אלה תקועות כי אין ועדות גבולות שימליצו על הרחבת תחום השיפוט, כי כדי להרחיב את היישובים האלה גם למתאר, צריך להרחיב את תחומי השיפוט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן את הדוגמה של הכפר ג'לג'וליה, כפר בשרון, שהתוכנית שלו עברה את הישיבה של הוועדה המחוזית במרכז, ברמלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההחלטה – להפקיד את התוכנית בתנאי של שינוי גבולות השיפוט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה שמדובר – זה על כמה מאות דונמים שצריכים לקחת מתחום השיפוט של המועצה האזורית דרום-השרון, שהשטחים שלה, אם ייוחסו למספר התושבים, הם אסטרונומיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה גם לכבוד השר – ואני רוצה שתשמע אותי בנקודה הזו, כי זה נוגע ממש גם למשרד שלך: בלי הרחבת תחומי שיפוט אין אפשרות לבנות מבני ציבור, ובמיוחד כיתות לימוד מספיקות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אומר, מספיקה האמירה של מר תמיר בן משה, מנהל מינהל הפיתוח במשרדך, במשרד החינוך, והוא אחראי על הבנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היה דיון בוועדת הפנים אחרי הצעה לסדר-היום שאני הגשתי, קראתי לזה: אפליה במספר הכיתות בין היישובים הערביים ליישובים היהודיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אמר באלה המילים: אפילו אם המשרד, המדינה תעמיד לידי, תיתן לי את הכסף שאני צריך בשביל לבנות ולסגור את כל המחסור בכיתות לימוד במגזר הערבי, אני לא יכול לבנות יותר מ-10% מהכיתות האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אין לי קרקע לבנות עליה מבני חינוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה, הכירו בו ב"צוות 120 הימים", וזה לא זז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו נבדוק חלק מהאפליה, שהיא, אני אומר, בניגוד לחוק – אני אתן דוגמה שהיא קצת רחוקה אבל היא לעניין, מהעניין של הרחבת תחומי השיפוט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עשיתי בדיקה, כי לאחרונה דובר על שתי ערים יהודיות שערבים קנו בהן מגרשים לבנייה, עפולה ואופקים, וקמה צעקה, וכל הגזענים באו, ועלו, ולמה, וישנו את הצביון וכו' וכו' – בלי להיכנס לכל הפרטים האלה, אני אתן השוואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אופקים לא רחוקה מרהט, נכון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גיאוגרפית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא קבעתי, אבל זה המצב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מספר התושבים – אני אתן נתונים: מספר התושבים בסוף 2014 ברהט הוא כ-57,000; במדויק: 56,900 תושבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הסוציו-אקונומי של רהט הוא 1, מענק האיזון של רהט הוא 24 מיליון ו-77,000.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אופקים: בסוף 2014 מספר התושבים הוא 25,295, המצב הסוציו-אקונומי הוא 4, ומענק האיזון – 34 מיליון ו-440,000 שקל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה להבין את הנוסחה שלפיה מעבירים את מענקי האיזון, כי בכל הפרמטרים שנמצאים שם אני לא רואה – הייתי ראש רשות; לא ראיתי את הפרמטר של הלאום כחלק מהפרמטרים של מענק האיזון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים מתפלאים שהולכים וקונים מגרשים ביישובים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, אין מקום להרחבת היישובים, אז אין לי מגרשים לבנות, וכן, אין לי מקומות לבנות בנייני ציבור, ויש לי הזדמנות ללכת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני פונה גם לשר וגם לממשלה: האחריות מוטלת על הכתפיים שלכם, אתם אלה שאחראים – להרחיב את תחומי השיפוט, לאשר תוכניות מתאר, ובנוסף לדאוג לדברים החשובים גם לנו וגם למדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתמול היה בוועדת הכספים דיון – להעביר עודפים של התקציב מ-2014.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל, כבוד השר, יש הרבה תקציבים שגם המשרד שלך ומשרדים אחרים וגם תקציב המדינה ייעדו ליישובים הערביים והם לא נוצלו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לדוגמה, דיברנו על האפשרות לבנות בתי-ספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביקשתי שם, ואני מבקש גם פה, שהכספים האלה יישמרו באוצר – ולהאיץ את העניין של הרחבת היישובים הערביים ואישור תוכניות המתאר כך שאפשר היה לנצל אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי עכשיו, מה שעושים זה מחזירים אותם ומעבירים אותם למקומות אחרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכל הזמן הפער הולך וגדל, הפער הולך וגדל ואין תוכנית לסגור את הפער.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הזדמנות היום לשמור על הכספים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היות שראש הממשלה התפאר פה במתווה הגז, ואמר שבזכותו ייכנסו מאות מיליארדים של דולרים לקופת המדינה, אני חושב שהשילוב של הרחבת תחומי השיפוט והשוויון בתקציבים למגזר הערבי – כי מאות המיליארדים האלה לא היו מתוכננים, כי 67 שנים לא היה כסף לסגור את הפער והפער הזה הלך וגדל, לכן מתווה הגז הוא ההזדמנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והדרישה שלי, בסוף, מהשר זה להקים ועדות גבולות לאלתר, ולקבוע לוחות זמנים, כלשון ההמלצה – לוחות זמנים לוועדות האלה לסיים את העבודות שלהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ושר הפנים, שיחתום על ההמלצות, כי אחרת אני אמליץ לכל אזרח ערבי שאין לו מקום, במקום ללכת ולבנות, אז בכל מקום שיתפרסמו מכרזים למגרשים, בכל יישוב עם רוב יהודי, ללכת ולקנות שם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני אדרוש גם, ואנחנו גם נגיע לבג"ץ במקרה הצורך, כי נרצה שם גם מסגדים ונרצה גם בתי-ספר לערבים – אני מסיים – – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – בתי-ספר לערבים שם וגם כנסיות במידת הצורך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: שר החינוך חבר הכנסת נפתלי בנט, בבקשה.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, כל רשות מקומית המעוניינת להקים ועדת חקירה לשינוי גבולות, חלוקת הכנסות או שינוי מעמד מוניציפלי, פונה למשרד הפנים בבקשה להקמת ועדה ומטופלת באופן מהיר ואפקטיבי.

נפתלי בנט: יש פה רשימה של ועדות שסיימו את עבודתן ועסקו ברשויות מקומיות מהחברה הערבית: ועדה לשינוי גבולות בין סח'נין למשגב; ועדה לשינוי גבולות בין כאוכב-אבו-אלהיג'א למשגב; שינוי גבולות בין רהט, בני-שמעון ואל-קסום; בין כפר-ברא לכפר-קאסם; חלוקת הכנסות מאזורי תעסוקה עתידיים בחיפה – אל מול דאלית-אלכרמל, עוספיא, פוריידיס וג'סר-א-זרקא יחד עם רשויות מקומיות נוספות; שינוי מעמד מוניציפלי של עראבה לעירייה; שינוי גבולות עוספיא עם שטח חסר מעמד מוניציפלי; שינוי גבולות בין יפיע, מגדל-העמק ועמק-יזרעאל; שינוי גבולות בין ביר-אלמכסור ומשגב; שינוי גבולות וחלוקת הכנסות בין דימונה – נבטים והמועצות המקומיות כסייפה, ערערה-בנגב, אל-קסום, ערד ומיתר; שינוי גבולות וחלוקת הכנסות בין רמת-נגב, ירוחם, מצפה-רמון, שגב-שלום ונווה-מדבר; שינוי גבולות וחלוקת הכנסות בין מתקני רמת-בקע ובין באר-שבע, ירוחם, נווה-מדבר, ח'ורה, שגב-שלום, תל-שבע וערערה-בנגב.

נפתלי בנט: יש גם ועדות שפועלות ונוגעות לרשויות מקומיות בחברה הערבית: שינוי גבולות וחלוקת הכנסות בין בוסתן-אלמרג', אל-בטוף, עפולה, עמק-יזרעאל, גלבוע – הוועדה צפויה לסיים עבודתה בקרוב; חלוקת הכנסות מהמועצה התעשייתית תפן, הכוללת את הרשויות המקומיות יאנוח-ג'ת, כסרא-סמיע ופקיעין, ועוד ועוד, רשימה ארוכה מאוד.

נפתלי בנט: אני לא רואה – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פה.

נפתלי בנט: שלום.

נפתלי בנט: אתה רוצה שאני אקרא את כל המסמך?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההמלצה היא להקים ועדות, ועדות – – –

נפתלי בנט: אני מקריא.

נפתלי בנט: אני אסיים – – –

עבד אל חכים חאג' יחיא: – – – אפילו ברשימה שלי.

נפתלי בנט: יש רשימה של 23 ועדות נוספות – דברים שנמצאים בשלבי בחינה במשרד הפנים והשלמות מצד הרשויות המקומיות: משגב, דיר-אל-אסד ובענה; בירכא ושטח חסר מעמד; נצרת, נצרת-עילית ועמק-יזרעאל; כפר-כנא, עיריית נצרת-עילית ושטח חסר מעמד מוניציפלי; לקיה, עומר, באר-שבע; מעלות-תרשיחא ומטה-אשר; פקיעין ומעלה-יוסף; טורעאן וגליל-תחתון; בסמה והמועצה האזורית מנשה; ג'לג'וליה ודרום-השרון; דאלית-אלכרמל ושטח חסר מעמד; ערערה ושטח חסר מעמד; מג'ד-אלכרום ומשגב; שינוי גבולות בין כסייפה לשטח חסר מעמד מוניציפלי; עילבון ומשגב; עילבון והמועצה האזורית גליל-תחתון; טובא-זנגרייה וגליל-עליון; מג'דל-שמס והמועצה האזורית גולן; מרום-הגליל ומע'אר; סאג'ור ומרום-הגליל; ערערה, המועצה האזורית מנשה, כפר-קרע ושטח חסר מעמד; קלנסואה, טייבה ולב-השרון; שיבלי, אום-אל-ע'אנם, גליל-תחתון, עמק-יזרעאל וכפר-תבור.

נפתלי בנט: תודה רבה.

נורית קורן: מה מציע אדוני השר?

נפתלי בנט: מה נהוג פה?

נורית קורן: ועדת הפנים, נראה לי.

נפתלי בנט: ועדת הפנים.

נפתלי בנט: אני מציע להעביר לוועדת הפנים.

נורית קורן: השר מציע להעביר לוועדת הפנים.

נורית קורן: אנחנו נצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

נורית קורן: התוצאה: שבעה בעד.

נורית קורן: ההצעה תועבר לוועדת הפנים.

נורית קורן: סגירת ענף תודעה יהודית ברבנות הצבאית והעברתו לחיל חינוך

נורית קורן: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: סגירת ענף תודעה יהודית ברבנות הצבאית והעברתו לחיל חינוך, מס' 1982, של חבר הכנסת יואב בן צור.

נורית קורן: ישיב סגן שר הביטחון אלי בן-דהן.

יואב בן צור: גברתי היושבת בראש, מכובדי השר, ידידי סגן שר הביטחון הרב אליהו בן-דהן, חברי חברי הכנסת, אני מאוד שמח, ידידי הרב בן-דהן, שאתה עונה על ההצעה לסדר-היום.

יואב בן צור: אני תמיד שמח לשמוע אותך, ידידי הרב בן-דהן.

יואב בן צור: אבל במקרה הזה הייתי מעדיף לשמוע את שר הביטחון.

יואב בן צור: ולא בגלל שאני לא מכבד את דעתך, אלא בגלל שאין לי ספק שדעתך בסוגיה זו זהה לשלי, ואם תעלה לכאן ותצדיק את המהלך שבוצע בצה"ל, אין זה אלא כי כפו עליך הר כגיגית.

יואב בן צור: ידידי סגן השר, אתה הרי יודע כמה חשובה הרבנות הצבאית לצה"ל.

יואב בן צור: אתה גם יודע, אתה יודע ששום גוף אחר, חשוב ככל שיהיה, לא מסוגל לבוא במקום הרבנות הצבאית.

יואב בן צור: לחיל חינוך, עם כל הכבוד, אין את הכלים להנחיל לחיילי צה”ל ערכים יהודיים ודתיים.

יואב בן צור: אלא מאי?

יואב בן צור: שמא תבואו ותאמרו שזהות יהודית אינה ערך יהודי ודתי?

יואב בן צור: אם זה ההסבר של צבא הגנה לישראל, הצבא היהודי, אזי אוי לנו ואבוי לצבא.

יואב בן צור: גברתי היושבת-ראש, אנחנו מדברים על ענף שנקרא "ענף תודעה יהודית".

יואב בן צור: תחת המטרייה זו זכו חיילים רבים להיחשף לתכנים יהודיים, ללמוד לא רק מהי מסורת יהודית אלא מהי יהדות בכלל.

יואב בן צור: אין זה סוד שרבים מהחיילים בצבא אינם יהודים, בוודאי לא מבחינת ההלכה.

יואב בן צור: חלקם אכן מבקשים להתגייר במסגרת הצבאית, ולא זה ענייננו כעת.

יואב בן צור: לאלה, כל הנושא היהודי זר לחלוטין.

יואב בן צור: מי יסביר להם מה זה שבת וכשרות וסוכה וציצית?

יואב בן צור: חיל חינוך?

יואב בן צור: איך אמר אחד "הגששים": הצחקת אותי.

יואב בן צור: קציני חיל חינוך יודעים ספירת העומר מהי?

יואב בן צור: מי ינחיל לחיילי צה”ל תכנים יהודיים?

יואב בן צור: צוות הווי?

יואב בן צור: בדרנים?

יואב בן צור: החיילות של חיל חינוך?

יואב בן צור: מי יקבע – – –

נורית קורן: אדוני השר, אנחנו מבקשים שלא תדבר בטלפון במליאה.

נורית קורן: אדוני השר.

יואב בן צור: מי יקבע מה הם התכנים היהודיים?

יואב בן צור: קצין חינוך ראשי?

יואב בן צור: הוא – ואני לא מדבר כעת על האיש אלא על התפקיד – יודע מה זה "הרחק מן הכיעור"?

יואב בן צור: הוא חי את המושג "עשה תורתך קבע"?

יואב בן צור: רק הרבנות הצבאית – בגלל שאדוני השר – – –

נורית קורן: אדוני השר, נסלח לך – – –

יואב בן צור: בגלל שיש פה הרבה חברי כנסת.

נורית קורן: כן, שומעים כל מילה שלך.

יואב בן צור: רק הרבנות הצבאית, על רבניה וקציניה, היא שמסוגלת לעמוד בנטל הזה.

יואב בן צור: תרשו לי לצטט מתוך פרסום של צה"ל: ענף התודעה היהודית שם לעצמו למטרה לחזק בקרב החיילים הלוחמים את רוח הלחימה ותחושת השליחות מתוך אוצרות הרוח של מקורות היהדות; אני שב ומצטט:

יואב בן צור: מתוך אוצרות הרוח של מקורות היהדות.

יואב בן צור: מי לדעתכם, חברי חברי הכנסת, אמור להעביר לחיילים את אוצרות הרוח של מקורות היהדות?

יואב בן צור: חיל חינוך או הרבנות הצבאית?

יואב בן צור: משק”ית בחיל חינוך או רב צבאי?

יואב בן צור: זה עתה ארגנה הרבנות הצבאית את פרויקט "בעקבות המכבים".

יואב בן צור: המאבק נגד יוון לא היה על שטחים ולא על שליטה; זה היה מאבק על הרוח, על השבת, על ברית המילה, על הניסיון להפוך את עם ישראל להיות חס ושלום ככל הגויים.

יואב בן צור: כאן אולי המקום לשבח את הרבנות הצבאית על הפרויקט הזה, שהשתתפו בו אלפי חיילים, חלקם כאלו שלא היה להם מושג וחצי מושג ביהדות.

יואב בן צור: אבל אני שוב שואל: חיל החינוך מסוגל להפעיל פרויקט כזה?

יואב בן צור: יש לו כלים לכך?

יואב בן צור: יש לו את ההון האנושי שדרוש כדי להעביר פרויקט מהסוג הזה?

יואב בן צור: אולי – ואני מקווה שלא – האמת המסתתרת כאן היא שהצבא מוותר על הנחלת ערכי היהדות.

יואב בן צור: אם זו האמת, אז המצב חמור שבעתיים.

יואב בן צור: רבותי חברי הכנסת, נודה על האמת: היה כאן מאבק כוחני, אולי יוקרתי, אולי אפילו אישי, בין חיל החינוך לחיל הרבנות הצבאית.

יואב בן צור: בקרב הזה הפסידה הרבנות הצבאית.

יואב בן צור: הרמטכ"ל, שאנו מאוד מכבדים אותו, ודווקא ממנו, בגלל הרקע שלו וגם בגלל אמו שתחיה, ציפינו להבנה, אבל דווקא הוא אימץ את המלצת ראש אכ”א.

יואב בן צור: בדיוק בגלל זה אני עומד כאן ומבקש להגן על מעמדה של הרבנות הצבאית.

יואב בן צור: במאמר מוסגר, לדעתי, הסיבה שבחיל החינוך נעמדו על הרגליים האחוריות בדרישה להעביר אליהם את הענף הזה, ענף תודעה יהודית, הייתה דווקא הצלחת הרבנות הצבאית בכל הקשור להנחלת ערכי לחימה בשילוב ערכי יהדות.

יואב בן צור: רבותי, יש לי ויש לציבור החרדי ביקורת רבה על הרבנות הצבאית.

יואב בן צור: לא כל דבר אנו רואים עין בעין.

יואב בן צור: אבל את הביקורת אנחנו משמיעים בבית פנימה ומול אנשי הרבנות הצבאית.

יואב בן צור: הביקורת הזאת לא רק שלא תמנע מאתנו להגן על מעמדה, אלא שאנו חייבים לעמוד על המשמר.

יואב בן צור: לסיום, עוד הערה: אני נדרש לנושא לא רק בגלל עניין התודעה היהודית בצה"ל, אלא בגלל שאני רואה במה שקרה או קורה בצבא בעניין הזה משום מראה, דוגמה, סימפטום.

יואב בן צור: בשנים האחרונות ישנה מעין דחיקה של חיל הרבנות הצבאית לשוליים הצבאיים.

יואב בן צור: אני זוכר את מעמדה של הרבנות הצבאית בימיו של הרב הראשי לצה"ל אלוף הרב גד נבון.

יואב בן צור: הוא מינה רבנים צבאיים בעלי הלכה, תלמידי חכמים; מילה שלו הייתה מילה, מעמדו היה איתן, אלופים חלו מפניו; שרי ביטחון, ובראשם יצחק רבין, העריצו אותו.

יואב בן צור: מה קרה מאז?

יואב בן צור: המילה עגום היא עדינה.

יואב בן צור: הרב הראשי הצבאי מאז הוא תת-אלוף ולא אלוף.

יואב בן צור: הוא גם לא תמיד רב במובנים ובמושגים שאנו מכירים.

יואב בן צור: הצבא מנסה להפוך את הרבנות הצבאית לעוד חיל.

יואב בן צור: אבל להשקפת עולמנו זה לא עוד חיל, רבנות היא רבנות.

יואב בן צור: אני עומד כאן כדי לבכות את התדרדרות מעמדה של הרבנות הצבאית בכלל ושל המושג רב ראשי לצה"ל בפרט.

יואב בן צור: לבי אומר לי שהעברת ענף תודעה יהודית מהרבנות הצבאית לחיל חינוך היא חלק מאותה זילות של הרבנות הצבאית שעליה אני מקונן.

יואב בן צור: רבותי חברי הכנסת, גברתי היושבת-ראש, ידידי הרב אלי בן-דהן – באמת ידידי – אני יודע מה תאמר כאן, אני משער שתתייצב כהרגלך להגן על המערכת.

יואב בן צור: זו חובתך, אין לי טענות.

יואב בן צור: זה בסדר, או כמעט בסדר.

יואב בן צור: אני מבקש ממך להעביר את הנושא לאחת מוועדות הכנסת.

יואב בן צור: לפי התקנון איני יכול לבקש זאת, אבל אם תציע זאת – אשיב בחיוב.

יואב בן צור: לדעתי, רק בוועדת הכנסת יתקיים דיון שיהיה אופרטיבי.

יואב בן צור: נזמין את הרמטכ"ל, נזמין את ראש אכ"א, את הרב הצבאי הראשי; נזמין אישים דגולים שכיהנו בעבר, בימי הפאר של הרבנות הצבאית, כמו למשל הרב אפרים צמל, הרב ישראל מאיר זינגרביץ, ונבקש שיביעו את דעתם.

יואב בן צור: נתבע בוועדה לא לשנות את המצב הקיים ולהשאיר את הענף ברבנות הצבאית.

יואב בן צור: אם נצליח להשיב את כבודה של הרבנות הצבאית ואולי אפילו לחזק את מעמדה – והיה זה שכרנו.

יואב בן צור: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

נורית קורן: סגן השר אלי בן-דהן, בבקשה.

אלי בן-דהן: גברתי היושבת-ראש, שר החינוך, חברי, החבר היחיד פה במליאה, אבל חבר יקר – – –

נורית קורן: שני חברים.

אלי בן-דהן: לא, השר כבר אמרתי קודם.

אלי בן-דהן: באמת חברי הטוב, חבר הכנסת יואב בן צור, קודם כול אומר שהתרגשתי מדבריך.

אלי בן-דהן: אמרת דברים נכוחים, ואני בטוח שדברים היוצאים מן הלב – לפחות אני יכול לומר על עצמי – גם נכנסו אל הלב.

אלי בן-דהן: הם היו גם קודם, אבל נכנסו עוד יותר.

יואב בן צור: אמרתי את זה.

אלי בן-דהן: אני רוצה לומר, קודם כול, בפתח דברי, שהנושא עדיין לא סוכם, עדיין לא התקבלה שום החלטה בנדון, והוא כרגע נמצא בהליכים של עבודת מטה.

אלי בן-דהן: עבודת מטה זו, המתבצעת בצה"ל כרגע, באה למנוע כפילויות של תכנים חינוכיים בין הרבנות הצבאית ובין חיל החינוך, תוך חיזוק מרכזיותה של התודעה היהודית בצה"ל.

אלי בן-דהן: אני אומר כמה מילים על התודעה.

אלי בן-דהן: אני חושב שבאמת התודעה היהודית בצה"ל היא ערך מוסף שמקבלים כל חייל וחיילת בצה"ל בזמן שירותם.

אלי בן-דהן: השירות בצה"ל איננו שירות טכני; הגיוס הוא אומנם חובה, אבל מי שמתגייס עושה זאת כי המדינה יקרה וחשובה לו.

אלי בן-דהן: התודעה היהודית עוזרת לחזק את הממד הערכי של השירות בצה"ל, את האמונה בצדקת הדרך, ומכאן גם חשיבותה הגדולה.

אלי בן-דהן: צה"ל מבין את החשיבות, כמו גם הממשלה ואזרחי המדינה.

אלי בן-דהן: אני גם מצטרף לדבריך שאכן נעשתה פעולה חיובית ביותר בשנים האחרונות על-ידי הרבנות הצבאית, שזכתה לשבחים רבים, במיוחד בתקופות של טרום-מבצעים כמו "עופרת יצוקה" ו"צוק איתן", מבצעים שבהם חיילים הרגישו צורך בחיזוק באמונה, הרגישו צורך בעת כניסתם לקרב במטען הרוחני.

אלי בן-דהן: כי כולנו יודעים שבסופו של דבר הרוח שבאדם מנצחת, ולא הטנקים ולא המטוסים ולא כלי הנשק, שכולנו מעריכים אותם, אבל עדיין, מי שעומד מאחוריהם הוא זה שמנצח, וכשרוחו איתנה ואמונתו בטוחה, ממילא גם יכולתו לנצח היא גדולה.

אלי בן-דהן: על כן אני ממליץ כרגע להמתין לסיום עבודת המטה בצה"ל.

אלי בן-דהן: בסיומה הרמטכ"ל יקבל החלטה בעניין, יביא את המלצתו בפני שר הביטחון – זאת שרשרת הפיקוד.

אלי בן-דהן: בסופו של דבר תתקבל החלטה שלמה בעניין.

אלי בן-דהן: לכן אני מציע שכרגע נמתין, אלא אם כן תרצה לקיים דיון.

יואב בן צור: אנחנו רוצים למנוע את זה, שזה לא יקרה.

יואב בן צור: אם יקבלו החלטה, זו בעיה.

אלי בן-דהן: אם תרצו לקיים דיון בוועדת החוץ והביטחון – – –

יואב בן צור: כן, בהחלט.

נורית קורן: ועדת החוץ והביטחון או ועדת החינוך?

יואב בן צור: ועדת החוץ והביטחון.

אלי בן-דהן: ועדת החוץ והביטחון יותר מתאימה, אני חושב.

נורית קורן: אוקיי, זאת ההצעה שלך, אז אנחנו נצביע.

אלי בן-דהן: ההצעה שהציע חבר הכנסת בן צור.

אלי בן-דהן: אני חושב שאני מקבל.

נורית קורן: סגן השר מציע להעביר לוועדה – לא חינוך, לוועדת החוץ והביטחון, למרות שזה נראה לי יותר – בטוח?

יואב בן צור: לא, אנחנו לא עוסקים בחינוך של הצבא.

יואב בן צור: זה עניין צבאי פנימי.

נורית קורן: בסדר.

נורית קורן: אוקיי, אז אני מפעילה את ההצבעה – להעביר את זה לוועדת החוץ והביטחון.

נורית קורן: הצבעה מס' 11 בעד הנושא להעביר את הנושא לוועדה – 4 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החוץ והביטחון נתקבלה.

נורית קורן: התוצאה: ארבעה בעד, אין נמנעים ואין מתנגדים.

נורית קורן: ההצעה תועבר לדיון בוועדת החוץ והביטחון.

נורית קורן: גזענות כלפי עולים מברית-המועצות לשעבר בשל חגיגת הנובי-גוד

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעה לסדר-היום הבאה: גזענות כלפי עולים מברית המועצות לשעבר בשל חגיגת הנובי-גוד, הצעה מס' 1928, של חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

נורית קורן: אין לנו שרה שתשיב.

נורית קורן: השרה – יש תשובה?

נורית קורן: יש תשובה, אוקיי.

קסניה סבטלובה: גברתי היושבת-ראש, אין פה חברים, חברי הכנסת, שנוכחים, אז כבוד השר, קודם כול, גברתי היושבת-ראש, לפני שאתחיל הייתי רוצה לדעת, האם יש שר שמשיב או אין שר שמשיב?

נורית קורן: מה שקורה זה שיש תשובה לשר נפתלי בנט, אבל אין לנו אישור שהוא יכול להקריא את התשובה.

קסניה סבטלובה: מדוע זאת?

קסניה סבטלובה: האם קיבלתם שלילה, או בעצם – – –

נורית קורן: לא, אנחנו לא קיבלנו הודעה.

קסניה סבטלובה: מה זה "לא חייבת להשיב"?

קסניה סבטלובה: מה זאת אומרת?

קסניה סבטלובה: אנחנו, הודיעו לנו מהלשכה של השרה רגב, כבר בצהריים, שהשר בנט אמור להשיב על זה.

קסניה סבטלובה: זה מה שאני יודעת.

נורית קורן: כן, אבל הם לא ביקשו את אישור יושב-ראש הכנסת, ולפי התקנון צריך לקבל אישור.

קסניה סבטלובה: טוב, אני מבינה שזה פשוט זלזול בחברי הכנסת, זלזול בנושא, זלזול בעלייה מברית-המועצות.

קסניה סבטלובה: בעצם אחרי שכבר אושרה ההצעה לסדר-היום – וזה לא היה עניין פשוט – ניסו בעצם לעשות לנו תרגיל ולהוריד את ההצעה הזאת מסדר-היום.

קסניה סבטלובה: אחרי שכבר זכינו בערעור, אנחנו רואים שעושים לנו פה תרגיל נוסף.

קסניה סבטלובה: זה מבזה את הכנסת, ואנחנו רואים בזה פשוט ממש עלבון למיליון עולים מחבר העמים, שמבחינתם הנושא הזה חשוב.

קסניה סבטלובה: זה שאין אף שר שאמור לענות על העניין הזה, אני חושבת שזו באמת רמה שאני לא חשבתי שהכנסת הזאת תגיע אליה בקדנציה הזאת.

קסניה סבטלובה: אבל מסתבר שכמה שמרבים את התיקים של השרים, כמה שיש יותר שרים במדינת ישראל, ככה יש פחות שרים שיענו לחברי הכנסת, לנבחרי הציבור, על שאלות דחופות שאנחנו מטפלים בהן.

קסניה סבטלובה: ואנחנו אמורים לייצג את הציבור שלנו ולקבל תשובות מהשרים הרלוונטיים.

קסניה סבטלובה: אני אתחיל בכל מקרה, כי הנושא הזה הוא נושא חשוב, הוא גם נושא שהוא תלוי זמן, ובגלל זה התעקשנו וביקשנו שיתאפשר לנו לדבר עליו עכשיו, לפני שבעצם החג שאליו אני תכף אתייחס יעבור זמנו.

קסניה סבטלובה: מה שרציתי, הנושא שעל סדר-היום הוא נושא הנובי-גוד.

קסניה סבטלובה: ב-24, 25 השנים שאני נמצאת במדינת ישראל שמעתי הרבה דברים גזעניים כלפי וכלפי בני העלייה מחבר העמים: גויים, זרים, עובדי אלילים, אפיקורסים, מסריחים, תחזרו הביתה, תיקחו את החג הזה שלכם אתכם, אין לכם מקום במדינת ישראל – אלה רק מעטים מכינויי הגנאי שבהם זוכים כמעט מדי יום עולים מחבר המדינות, מברית-המועצות לשעבר.

קסניה סבטלובה: והמתקפות הגזעניות מתגברות במיוחד באותו זמן, באותה עת, כשמגיעה העת לחגוג את החג האזרחי, החג של הילדות שלנו, החג הנפלא הידוע בשמו הרוסי נובי-גוד.

קסניה סבטלובה: נובי-גוד, בתרגום מרוסית, זה שנה אזרחית חדשה, שנה חדשה.

קסניה סבטלובה: חוגגים את השנה שעברה שהסתיימה, וחוגגים את העניין הזה שמתחילה שנה חדשה, מאחלים אחד לשני שתהיה שנה מוצלחת, מתנשקים בחצות.

קסניה סבטלובה: זהו חג שמסמל מבחינתנו את המשפחתיות.

קסניה סבטלובה: זהו החג היחיד בברית-המועצות, החג היחיד שנותר בחוג המשפחה, שהיה חג לא מפלגתי, שהיה חג שבעצם לא דחפו לנו אותו, שלא הכריחו אותנו לחגוג אותו, אלא זה משהו שכל אחד מאתנו בעצם הרגיש את זה וקיים את זה בבית כדי לשמוח, כדי שיהיה לנו איזשהו חג לשמוח בו.

קסניה סבטלובה: רב הוא הבלבול.

קסניה סבטלובה: והדעות הגזעניות שנשמעות בהרבה מאוד מקרים, אין להן מקום בכל מקרה בחברה שלנו, שהיא חברה נאורה ומתקדמת וחברה יהודית שצריכה בעצם לקדם את הערכים של קבלה, של אנושיות, של חמלה, של רחמים, של כל אותן תכונות שמאפיינות את העם שלנו.

קסניה סבטלובה: נדמה לי שבמקרים רבים הבלבול הזה נובע בעצם מחוסר ידיעה וחוסר הבנה של מנהגי החג.

קסניה סבטלובה: העולים מברית-המועצות באו ממדינה חילונית, מדינה אתאיסטית אפשר לומר, מדינה שנישלה את האנשים הדתיים – בין אם היו יהודים ובין אם היו נוצרים או מוסלמים – מהדת שלהם.

קסניה סבטלובה: אני יכולה להגיד באילו נסיבות המשפחה שלי הפסיקה להיות דתית: סבתי האחת הפסיקה לדבר יידיש והפסיקה להיות דתייה – בוא נגיד ככה, לשמור על מסורות יהודיות ומסורות של העם שלנו – אחרי שכל המשפחה שלנו נהרגה בשואה; הסבתא השנייה גם היא הפסיקה לדבר יידיש, מאיזו סיבה?

קסניה סבטלובה: – וקראו לה שרה בת שמואל – מאיזו סיבה היא ויתרה על השפה שלה, שבה היא התחנכה?

נורית קורן: נא לסיים.

קסניה סבטלובה: היא ויתרה על השפה שלה לאחר שהצורר השני, שהתחרה ברוע שלו עם הצורר היטלר – סטלין, כן?

קסניה סבטלובה: – הוא הרג את בעלה, לקח אותו לחקירות ולעולם לא החזיר אותו.

קסניה סבטלובה: אז בעצם בנסיבות האלה אפשר להבין שרבים מהעם שלנו בעצם נאלצו לוותר על המנהגים היהודיים.

קסניה סבטלובה: רבים גם שינו את השמות, אבל לעולם לעולם לא שכחו שהם יהודים.

קסניה סבטלובה: רבותי, הייתה לנו אפשרות כזאת.

קסניה סבטלובה: לכולנו הייתה אפשרות לשנות משהו בדרכון, לשנות את סעיף הלאום – לא עשינו את זה.

קסניה סבטלובה: ידענו שאנחנו יהודים; לא ידענו הרבה מעבר לזה, אבל היינו גאים בכך.

קסניה סבטלובה: אז שם בעצם נישלו אותנו מהדת שלנו וניסו לגרום לנו להתבייש בכך שאנחנו יהודים.

קסניה סבטלובה: כאן, בארץ-ישראל, במדינת ישראל, מנסים לגרום לנו להתבייש בכך שאנחנו מקיימים איזשהו חג, איזושהי מסורת, שאנחנו מביאים אותו מהבית.

קסניה סבטלובה: מדובר פה במדינה של קיבוץ גלויות, שצריכה לפתוח את ידיה לכל העליות, לכל בני העליות, ולא לבייש אותם, ולא להרחיק אותם, אלא לקרב אותם – לקרב אותם כדי שאנחנו, כולנו, נכיר את החגים אחד של השני.

קסניה סבטלובה: וכאן אני מדברת גם בתוקף של יושבת-ראש השדולה למען שימור וטיפוח של מורשת ותרבות של יהדות ארצות ערב והאסלאם.

קסניה סבטלובה: כבוד השר בנט, אתה שנמצא פה, קראתי לך לא פעם ולא פעמיים להכליל את התכנים שנוגעים בתרבות המזרחית, התכנים שבעצם אמורים ללמד את ילדינו מהי התרבות של יהדות המזרח.

קסניה סבטלובה: ובאותה הלשון, באותה הנימה, אני פונה אליך גם – –

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

קסניה סבטלובה: – – שלא תפסח – אני מסיימת.

נורית קורן: וכבר עברנו.

קסניה סבטלובה: את יודעת, שר פה – אף שר פה לא עונה, אז אנחנו לא ממהרים לשום מקום.

קסניה סבטלובה: אז אני פונה אליך גם להכליל תכנים – – –

נורית קורן: אבל יש פה שר.

נורית קורן: סליחה, יש פה שר.

קסניה סבטלובה: כן.

נורית קורן: התקנון אומר – –

קסניה סבטלובה: כן.

קסניה סבטלובה: אז אני פונה.

נורית קורן: – – שיש פה שר.

קסניה סבטלובה: כן.

קסניה סבטלובה: אז אני פונה אליו ומסיימת.

נורית קורן: אז הזמן כבר עבר.

קסניה סבטלובה: אני פונה – – –

נורית קורן: נתתי מעבר.

קסניה סבטלובה: – – – פונה אליו ומסיימת: כבוד השר בנט, המטלה הזאת מוטלת על כתפיך.

קסניה סבטלובה: תיאבק בגזענות.

קסניה סבטלובה: תכניס את התכנים של הסובלנות לתוך מערכת החינוך שלנו – בין אם זה נוגע לבני העלייה שלי מחבר העמים, בין אם זה נוגע ליהודים שבאו מארצות ערב והאסלאם.

קסניה סבטלובה: ואנחנו פה צריכים לדעת שהתרבות היא נכס.

קסניה סבטלובה: היא לא נטל.

קסניה סבטלובה: וכל אחד בא עם המנהגים שלו.

קסניה סבטלובה: מבחינתנו, עוד פעם אני חוזרת ואומרת: זה חג שאמור פה דווקא לאחד.

קסניה סבטלובה: חג אזרחי לחלוטין, שלא אמור לגרום עוגמת נפש לאף אחד מבני עמנו.

קסניה סבטלובה: ואני קוראת לכולנו להיפתח לסובלנות ולסבלנות כלפי אחד מהשני.

קסניה סבטלובה: אנחנו רק נרוויח מהעניין הזה.

נורית קורן: טוב.

נורית קורן: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, אני רק רוצה לומר לך שאנחנו לא דחינו בנשיאות את הנושא שלך להצעה לסדר דחופה.

נורית קורן: לא הייתה שום יד מכוונת.

נורית קורן: פשוט היו נושאים אחרים שנחשבו יותר דחופים – –

קסניה סבטלובה: בסדר.

קסניה סבטלובה: אנחנו שמענו באיזה נסיבות זה קרה.

נורית קורן: – – ולכן ניתן לזה – – –

קסניה סבטלובה: שמענו באיזה נסיבות זה קרה, ועל זה נדבר – – –

נורית קורן: סליחה.

נורית קורן: סליחה.

נורית קורן: זה קורה כל פעם.

נורית קורן: וכל פעם כשמישהו חושב שההצעה שלו לא עלתה – – –

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: אז עכשיו אישרו לך אותה.

נורית קורן: לא הייתה פה שום יד מכוונת.

קסניה סבטלובה: לא – – –

נורית קורן: יש פה תשובה.

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: לא, סליחה, אני חלק מהנשיאות, ואני יודעת בדיוק איך ההליך הזה הולך.

נורית קורן: ההליך הזה – – –

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: סליחה, חברת הכנסת קסניה סבטלובה, אני מדברת.

נורית קורן: רק רגע.

נורית קורן: תקשיבי.

נורית קורן: זה לא ייתכן שאת מטיחה ככה בנשיאות הכנסת שאנחנו לא אישרנו.

נורית קורן: אישרנו.

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: בסופו של דבר – – –

קסניה סבטלובה: כן.

נורית קורן: בסופו של דבר זה אושר.

נורית קורן: עלית, דיברת.

נורית קורן: לצערנו, מה שקרה פה, אין אישור של יושב-ראש הכנסת שהשר בנט יוכל לענות לך.

נורית קורן: עכשיו, לפנים משורת הדין, מכיוון שגם פנית לשר החינוך, חבר הכנסת נפתלי בנט, אני אתן לו להשיב לך מהצד כדי שהוא יתייחס לדברים שלך וגם למה שאמרת.

נורית קורן: אבל ההאשמות האלה לגבי הנשיאות הן לא במקומן.

נורית קורן: קיבלת את זכות הדיבור שלך, ואני חושבת שהנושא הזה חשוב: להילחם בגזענות נגד עולים.

נורית קורן: ואנחנו רוצים שעולים יגיעו.

נורית קורן: ובאמת, חבל שאת כועסת.

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: בבקשה.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש – – –

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: אדוני השר, בבקשה.

קסניה סבטלובה: – – –

נורית קורן: אדוני השר, בבקשה.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חברתי חברת הכנסת קסניה סבטלובה, אני לא עונה כשר התרבות, כי אני לא שר התרבות, אני שר החינוך.

נפתלי בנט: אני יכול להגיד לך שאנחנו לגמרי ביחד בעניין הזה.

נפתלי בנט: אני מקבל אפס סובלנות לכל גילוי של גזענות.

נפתלי בנט: אני חושב שזה לא סוד שהעלייה מחבר העמים הייתה אולי המתנה הגדולה ביותר לעם ישראל ב-30 השנים האחרונות.

נפתלי בנט: בזכות אותה עלייה קיבלנו פה דחיפה אדירה בכל ממדי החיים במדינת ישראל.

נפתלי בנט: אני בהחלט גם רוצה לנצל את ההזדמנות לאחל נובי-גוד שמח לעולים.

נפתלי בנט: יש כאלה שנורא נבהלים מזה.

נפתלי בנט: אני חושב שזה חג של העולים, אין לזה שום הקשר נוצרי.

נפתלי בנט: בשונה ממה שמספרים, זה חג אזרחי, וזו מסורת יפה.

נפתלי בנט: אז בהחלט אני מצטרף לעניין.

נפתלי בנט: ואת יודעת מה?

נפתלי בנט: נמצא גם את הדרך להביא את זה לידי ביטוי.

נפתלי בנט: משפט אחרון: העלית עוד נקודה מאוד חשובה, וזה לתת ביטוי לכלל – – –

נורית קורן: נכון.

נפתלי בנט: – – – לכלל הגלויות והמקורות של עם ישראל בתוכני מערכת החינוך.

נפתלי בנט: את יודעת, לפעמים, אם את קוראת את ספרי החינוך, אז לא היו עולים ממרוקו, ולא היה תימן, ולא היה עיראק, ולא הייתה העלייה החדשה מרוסיה.

נפתלי בנט: הגיע איזה הרצל וזהו; לא היה שום דבר חוץ מזה.

נפתלי בנט: זה כמובן לא נכון.

נפתלי בנט: אני עובד על העניין הזה, מטפל בזה, ומברך על כל שיתוף הפעולה בעניין.

נפתלי בנט: תודה.

נורית קורן: תודה, אדוני השר.

נורית קורן: אני רוצה לומר לך שריגשת אותי מאוד.

קסניה סבטלובה: גם אותי.

נורית קורן: וחברת הכנסת קסניה סבטלובה, אני רוצה שוב להגיד לך – –

נפתלי בנט: להעביר לוועדה?

נפתלי בנט: להעביר לוועדה.

נורית קורן: – – גזענות והסתה – זה לא המקום, ובאמת צריך לגנות כל גזענות וכל גילוי הסתה.

נורית קורן: ונכון, הנה השר אמר שהוא פועל, ואני מאמינה שהוא יפעל, שיגיע הזמן שנבין, כל אחד, את החגים שלו ואת התרבות שלו ומהיכן הוא הגיע.

נורית קורן: אנחנו נעבור להצבעה.

נורית קורן: אנחנו נעביר את זה – ההצעה של השר הייתה להעביר לוועדת החינוך, התרבות והספורט.

נורית קורן: אנחנו נצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 3, אין מתנגדים ואין נמנעים.

נורית קורן: ההצעה תועבר לוועדת החינוך, התרבות והספורט לדיון.

נורית קורן: בטרם נסיים, אני רק רוצה לומר שבאמת בתקופה כל כך קשה שאנחנו נמצאים בה היום, אנחנו צריכים לגנות את כל גילויי הגזענות וההסתה, גם נגד מוסד הנשיאות וגם נגד הכנסת, וכל אדם אחר באשר הוא.

נורית קורן: תם סדר-היום.

נורית קורן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ט' בטבת התשע"ו, 21 בדצמבר 2015, בשעה 16:00.

נורית קורן: ישיבה זו נעולה.