ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 72, 2015-12-07 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום, כ"ה בכסלו התשע"ו, 7 בדצמבר 2015, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק איסור אפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון מס' 2), התשע"ו–2015; מ/985.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם:

ירדנה מלר-הורוביץ: החל בהצעת חוק פ/2286/20 וכלה בהצעת חוק פ/2323/20 – הצעת חוק בתי-קברות צבאיים (תיקון – חיילים זכאי חוק השבות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק לתיקון פקודת המשטרה (צווי הגבלה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – תשר ודמי שירות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – שמירת מעמד סייעות בגני-ילדים כעובדות הרשות המקומית), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – התאמת קצבת הסיעוד להעלאת שכר המינימום), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – פשעי שנאה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – ביטול איסור הכללת תרופות מצילות חיים בשב"ן), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, עודד פורר, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן וחמד עמאר; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קצבת תלויים בעד כל ילדי נכה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס; הצעת חוק המים (תיקון – הוספת נציג ציבור למועצת הרשות לעניין איכות הסביבה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק לתיקון פקודת מסילות הברזל (העלאת אופניים לרכבת), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק חובת הנגשה לשונית של אתרים באינטרנט, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה לתחבורה ציבורית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף;

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק אוויר נקי (תיקון – העדפת רכבים ידידותיים לסביבה בגופים ציבוריים), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיכאל אורן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכנסת (תיקון – קביעת שכר חברי הכנסת בידי ועדה ציבורית), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, אורלי לוי אבקסיס, רוברט אילטוב ואביגדור ליברמן; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – הצמדת סכום הסיוע למדד), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, יעקב מרגי, רועי פולקמן, אלי כהן, מיקי לוי, קארין אלהרר, איציק שמולי, דב חנין, אורי מקלב, עמר בר-לב ועליזה לביא; הצעת חוק השבת ומועדי ישראל, התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון – הטבות בתשלומי ארנונה לאזרחים ותיקים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רויטל סויד ואיתן כבל; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – קביעת תנאי קבלה בידי מוסד), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יעקב מרגי, יואב בן צור, איציק שמולי, אלי כהן, דב חנין, מרדכי יוגב וג'מאל זחאלקה; הצעת חוק לתיקון פקודת הרוקחים (שפות בעלון לצרכן), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, אברהם נגוסה, אלי אלאלוף וישראל אייכלר; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – רפואת שיניים לאנשים שמלאו להם 60 שנים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, עודד פורר, רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן וחמד עמאר; הצעת חוק שירות המילואים (תיקון – תגמולים לאנשי מילואים), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת איל בן ראובן, בצלאל סמוטריץ, מרדכי יוגב, איתן ברושי, איתן כבל, יחיאל חיליק בר, יואל חסון ועמר בר-לב; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – שידורי טלוויזיה בתשתית רחבת פס), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, אלי כהן, אברהם נגוסה, מיכל בירן, יעקב מרגי, איתן כבל, קסניה סבטלובה ויוסי יונה; הצעת חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי (תיקון – התאמה בין גודל דירה לגודל המשפחה המתגוררת בה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, יעקב מרגי, רועי פולקמן, אלי כהן, מיקי לוי, קארין אלהרר,

ירדנה מלר-הורוביץ: איציק שמולי, דב חנין, אורי מקלב, עמר בר-לב ועליזה לביא; הצעת חוק איסור פרסום הפליה (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מרב מיכאלי, זאב בנימין בגין, אברהם נגוסה, איימן עודה, קסניה סבטלובה, עמר בר-לב, מיכל רוזין, אחמד טיבי, רויטל סויד, דב חנין, אילן גילאון, מיכל בירן, מסעוד גנאים, מנואל טרכטנברג, יוסי יונה, אוסאמה סעדי, עבד אל חכים חאג' יחיא, איל בן ראובן, יוסף ג'בארין, עיסאווי פריג' ואיילת נחמיאס ורבין; הצעת חוק איסור הפליית עיוורים המלווים בכלבי נחייה (תיקון – כלבים בהכשרה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת דב חנין, איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הרשויות המקומיות (בחירת ראש הרשות וסגניו וכהונתם) (תיקון – סמכות העברת סגן ראש רשות מכהונתו), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, סופה לנדבר, עודד פורר וחמד עמאר; הצעת חוק השירות הצבאי, הלאומי או האזרחי במדינת ישראל (שוויון בנטל), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אביגדור ליברמן, אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, חמד עמאר, רוברט אילטוב ועודד פורר; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – ערב השנה האזרחית החדשה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, יאיר לפיד, טלי פלוסקוב, סופה לנדבר, קסניה סבטלובה ועפר שלח; הצעת חוק הרבנות הראשית לישראל (תיקון – הסרת הרב הצבאי הראשי וסגנו מהאספה הבוחרת), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק למניעת מפגעים (תיקון – איסור שימוש במערכת כריזה בבתי-תפילה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רוברט אילטוב, אביגדור ליברמן, עודד פורר וסופה לנדבר; הצעת חוק הדיינים (תיקון – כשירות דיינים), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – הבטחת תשואה מינימלית בחלוקה מחדש של איגרות חוב מסוג "ערד"), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת זהבה גלאון,

ירדנה מלר-הורוביץ: משה גפני, אילן גילאון, יוסי יונה ואורי מקלב; הצעת חוק לבדיקה וטיפול ראשוני בקטינים נפגעי עבירות מין, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי, עבדאללה אבו מערוף, מיכל רוזין וזוהיר בהלול וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות (תיקון – החלפת סעיף 25), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואב קיש; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות המתה ורשלנות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת מיקי רוזנטל; הצעת חוק שירות ביטחון (תיקון – שירות תלמידי ישיבות ההסדר והישיבות הגבוהות הציוניות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הורים וילדיהם, התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואב קיש.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, שני משפטים מתבקשים לפני הצעות האי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: נתבשרנו לפני כמה ימים על לכתו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר יושב-ראש מרצ יוסי שריד; עוד לפניו הלך לעולמו חבר הכנסת לשעבר משה עמאר.

יולי יואל אדלשטיין: היינו אמורים לומר כמה מילים לזכרם כנהוג במליאה, אבל גם מכיוון שמשפחת שריד עדיין יושבת שבעה, וגם מכיוון שבחג החנוכה לא נהוג להספיד, אנחנו ביום שני הבא נעלה את זכר שני חברי הכנסת לשעבר.

יולי יואל אדלשטיין: מגיע להם.

יולי יואל אדלשטיין: נעשה את זה ביום שני הבא, אני מקווה שבנוכחות מרשימה של כל חברי הבית.

יולי יואל אדלשטיין: 1.

יולי יואל אדלשטיין: ממשלה חסרת משילות שמקדמת חוקי משילות;

יולי יואל אדלשטיין: 3.

יולי יואל אדלשטיין: הצורך הדחוף להיאבק בשחיתות השלטונית ולערוך ניקוי אורוות יסודי

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעות אי-אמון בממשלה של סיעות האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: ההצעה הראשונה היא: ממשלה חסרת משילות שמקדמת חוקי משילות – המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: מי שינמק את ההצעה הוא חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב לו השר המקשר בין הכנסת לממשלה, שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשות אדוני.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, כבוד השר לוין, חברי חברי הכנסת, אני מבקש להציע הצעת אי-אמון בנושא עקרוני – אני חושש באמת, ואני אומר את זה בצער רב, שממשלת ישראל הופכת למעין פרודיה על מדינה.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, סוג של בדיחה על מדינת חוק.

מיקי רוזנטל: מאז כינון הכנסת העשרים, אדוני היושב-ראש, חלפו רק חודשים ספורים, והממשלה הזו, בשם המשילות, שינתה חוקי-יסוד, לדעתי, בברוטלית ממש חצופה ודורסנית.

מיקי רוזנטל: חמישה חוקי-יסוד שונו, בין בחקיקה ראשית ובין בהוראות שעה.

מיקי רוזנטל: חמישה חוקי-יסוד, שנמעכו כולם לטובת אינטרסים פוליטיים.

מיקי רוזנטל: השינויים הדחופים הללו מלמדים דבר אחד, והוא לטעמי מסוכן מאוד: ממשלת ישראל הנוכחית פשוט מאסה בדמוקרטיה והחליטה להצר את צעדיה.

מיקי רוזנטל: הרשימה של החוקים והצעדים הפוגעים בדמוקרטיה שיזמה הממשלה הזאת היא ארוכה, היא הרבה מעבר לחוקי-היסוד, אבל אני לא אמנה כמובן את כולם, אני אזכיר רק את חוקי-היסוד כדי להצביע על המגמה האנטי-דמוקרטית, המזלזלת בנורמות ובחוקים, שמובילה ממשלת נתניהו.

מיקי רוזנטל: קודם כול, שונה חוק יסודות התקציב – הוא שונה כדי להעביר את התקציב לנוחיותה הפוליטית של הממשלה; שונה חוק-יסוד: הממשלה, כך שאפשר יהיה למנות יותר שרים, שוב, לצרכים פוליטיים ולא בעבור איזו משילות שכל הזמן מייבבים על היעדרה; שונה חוק-יסוד: הכנסת – עוד לא שונה, זה עבר בקריאה ראשונה, כך שלא ותיק חברי הבית ישמש יושב-ראש אחרי בחירות, אלא היושב-ראש המכהן; ראש הממשלה מבקש עכשיו לשנות את חוק-יסוד: הנשיא, כדי שהנשיא לא יוכל להטיל על מועמד להרכיב את הממשלה.

מיקי רוזנטל: בשלהי הכנסת הקודמת שונה אחוז החסימה, שוב, לא לצורכי משילות, אלא כדי להדיר מהכנסת קבוצות שלמות מהאוכלוסייה, ושונה חוק-יסוד: הכנסת, כדי לסדר כמה ג'ובים פוליטיים.

מיקי רוזנטל: קראו לזה חוק נורבגי, אבל זה היה שקר במצח נחושה.

מיקי רוזנטל: באמת מעליב.

מיקי רוזנטל: אני באמת רוצה להרחיב על זה מעט, כי עוד מעט הרי יעלה פה השר בנט, שהתפטר לצורך הבדיחה הזאת מהכנסת; יישבע שוב אמונים לכנסת ולממשלה וחוזר חלילה.

מיקי רוזנטל: כשעמדו פה השר בנט ושרת המשפטים שקד, הם, בנאומים חוצבי להבות, ניסו לשכנע אותנו למה החוק הנורבגי חשוב.

מיקי רוזנטל: הם טענו, בין היתר, לשיפור עבודת הכנסת והשתתפות חברי הכנסת וכו' וכו'.

מיקי רוזנטל: השר בנט צייץ לא מזמן כמה זה מופלא שהוא משקיע את כל עתותיו בחינוך, וזה חשוב באמת.

מיקי רוזנטל: והנה, לא חלפו ימים רבים מאז הציוץ הזה והבלוף התגלה: כל שינוי החוק, שטענתם בלהט בזכותו מטעמים עקרוניים, התברר שהוא רק סידור עבודה לחברת הכנסת שולי מועלם – שאני מעריך אותה מאוד, אגב.

מיקי רוזנטל: היא חברת כנסת מצוינת, ולא בעסקנים.

מיקי רוזנטל: אני לא מדבר עליה חלילה, אני מדבר על הזילות שעושה הממשלה הזאת לחוקי-יסוד בכלל.

מיקי רוזנטל: באמת, מה הבדיחה הזאת לכם?

מיקי רוזנטל: מה זה התרגיל הזה, המריח לא טוב, שבנט יתפטר ויישבע עוד פעם?

מיקי רוזנטל: זה מצביע רק על דבר אחד – באמת, אני אומר את זה בצער רב – שכשממשלת ישראל הביאה לשולחן את החוק הנורבגי אז בזמנו, ושרת המשפטים קראה לו "מיני חוק נורבגי" – ואני אמרתי שזה לא חוק נורבגי וזה לא מיני חוק נורבגי, זה דג סלמון מעוך ומסריח – כל כוונתו הייתה לסדר ג'ובים, ושיקרתם לציבור ושיקרתם לכנסת.

מיקי רוזנטל: אתם ידעתם אז, כמו שאתם יודעים היום, שבחוק הנורבגי המקורי, בכל המדינות שבהן הוא מקובל, אסורה כהונה כפולה: או שאתה חבר כנסת או שאתה חבר ממשלה.

מיקי רוזנטל: בשיטה שלנו הממשלה היא בכנסת, ועכשיו צריך להחליט, או שעושים את זה או שלא עושים את זה.

מיקי רוזנטל: אבל לעשות את זה רק כדי לסדר עבודה לכמה חברים, זה פשוט פוגע ומעליב וזה לעשות את החוק פלסתר.

מיקי רוזנטל: והשינויים האלה הדחופים שעושים לחוקי-יסוד הופכים את כל העניין לחוכא ואטלולא; וחוקים, בוודאי חוקי-יסוד, יש לכבד.

מיקי רוזנטל: אם רוצים לשנות אותם, עושים זאת בדרך כזו שהם תמיד נכנסים לתוקף רק מהכנסת הבאה, לא מאותה כנסת.

מיקי רוזנטל: כי אז זה מצביע על רצינות המציעים ועל רצינות ההצעה.

מיקי רוזנטל: אבל אתם עשיתם את זה בבהילות של שבוע – בוא נעשה את זה עכשיו ומהר ונגמור את החוק הזה ככה חאפ-לאפ, וגם זה מעיד על הכוונות הנלוזות שהיו מאחורי החוק הזה.

מיקי רוזנטל: אבל אני מבקש לומר שיש לדבר הזה מחיר, מחיר ציבורי כבד.

מיקי רוזנטל: העובדה שכל הזמן משנים את הכללים תוך כדי משחק, המשמעות שלה היא רמיסה של הדמוקרטיה הישראלית.

מיקי רוזנטל: אתם חושבים בוודאי שאני מגזים, ואני אומר לכם, הכבוד של הבית הזה תלוי בהחלטות האלה.

מיקי רוזנטל: כי השינוי המסיבי הזה הופך את הכמות למהות.

מיקי רוזנטל: השינויים התכופים מגבירים את חוסר האמון של הציבור בדמוקרטיה הישראלית ובבית הזה, שכל כך יקר לך, אדוני היושב-ראש, ולכולנו.

מיקי רוזנטל: יש מרכיבים נוספים שפוגעים, כמובן, בכבוד הבית הזה, אפילו אני חוטא בהם מפעם לפעם, אני מודה, אבל זה לא מסיר מהממשלה את האחריות לכבד את הכללים ואת חוקי-היסוד.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שלצרכים פרטיקולריים ישנו פה כל רגע חוקי-יסוד.

מיקי רוזנטל: אני חושב שגם אתה, אדוני היושב-ראש, היית צריך לעמוד על הדבר הזה ביתר תוקף, כדי שהדבר הזה לא יישנה.

מיקי רוזנטל: בוודאי לא – חמישה חוקי-יסוד שינו פה מיום כינון הכנסת, כמה חודשים.

מיקי רוזנטל: זה הרי בלתי סביר.

מיקי רוזנטל: אני חושש מאוד שיש פה החלטה לדרוס את כללי המשחק הדמוקרטיים.

מיקי רוזנטל: אני מקווה מאוד שלא, אבל אני חושש מאוד שכן.

מיקי רוזנטל: השינויים התכופים האלה בחוקי-היסוד הם לא רק ביטוי לזלזול בזכויות המיעוט וביסודות הבסיסיים של ייצוג הגון בדמוקרטיה, הם בעיקר תעתועי מילים שמתחזים להצעות חוק שכאילו נועדו להגביר את המשילות; ואני אומר לכם שזה שטויות, אין להצעות האלה דבר וחצי דבר עם משילות.

מיקי רוזנטל: תרבות של חפיף השתלטה על הממשלה הזאת.

מיקי רוזנטל: רפורמות שלטוניות נהגות תוך כדי איזו עלייה אגבית במעלית – אגב, אני הייתי עד לזה – ומובאות לדיון כאילו מישהו באמת השקיע בהן מחשבה עמוקה.

מיקי רוזנטל: מה הקשר – אני באמת שואל – בין המשילות לשינויים האלה בחוקי-היסוד שאושרו בבית הזה בעת האחרונה?

מיקי רוזנטל: לממשלה הזאת אין בעיית משילות.

מיקי רוזנטל: לממשלה הזאת אין בעיה להעביר בכנסת הזאת כמעט כל הצעה או רעיון, גם רעיונות הזויים.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא לא במשילות, אלא בתרבות השלטונית.

מיקי רוזנטל: אתם לא סובלים מחוסר משילות, אתם סובלים מעודף משילות רעה, ואתם רומסים את הכנסת, ואת הדמוקרטיה, ומפטרים כל פקיד ממשלתי שמתנגד לדעתכם, אם במתווה הגז אם בדברים אחרים – אתם פשוט מפטרים אותו.

מיקי רוזנטל: אתם מועכים כל ערך ונורמה בדרך.

מיקי רוזנטל: ומה שהכי מפריע לי זה שאנשים דמוקרטים, דוגמת השר לוין – הדמוקרטיה נרמסת לנגד עינינו, ואתם, בקואליציה, שותקים, שותקים, כאילו לא קרה פה כלום.

מיקי רוזנטל: וקורים פה דברים, ודברים חמורים.

מיקי רוזנטל: פגיעה בדברים בסיסיים כמו חוקי-יסוד אסור שתיעשה מתוך חשיבה רגעית ומתוך ספין פוליטי.

מיקי רוזנטל: וכמעט כל מה שעשיתם בעת האחרונה בתחום החקיקה הזאת נגוע באינטרסים צרים.

מיקי רוזנטל: אתם מבקשים לשנות את עבודת הכנסת בלי לצייד את חברי הכנסת בכלים אחרים אפקטיביים.

מיקי רוזנטל: אתם מבקשים לפגוע באופוזיציה.

מיקי רוזנטל: אתם רוצים לרוקן את הכנסת מתפקידיה, כי היא פשוט מפריעה לכם, היא מטרד כזה, מדברים פה יותר מדי.

מיקי רוזנטל: הממשלה הזאת, בעיני, היא חסרת ערך וחסרת דרך.

מיקי רוזנטל: אין לה כיוון ואין לה חזון.

מיקי רוזנטל: היא נוסעת במהירות רבה לשום מקום, רק כדי לדרוס את רוח החופש והדמוקרטיה.

מיקי רוזנטל: בהיעדר חזון ובאין דרך הפכה הקומבינה לחזות הכול.

מיקי רוזנטל: מילים, מילים ועוד מילים.

מיקי רוזנטל: אני מבקש מכם, בממשלה הזאת – אתם רוצים משילות?

מיקי רוזנטל: תתחילו למשול.

מיקי רוזנטל: תפסיקו לבכות על חוסר משילות.

מיקי רוזנטל: קחו אחריות.

מיקי רוזנטל: תפסיקו לבכות, תפסיקו לרמות, ומשכו את ידיכם מהפגיעה בדמוקרטיה הישראלית.

מיקי רוזנטל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל, שנימק הצעת אי-אמון מטעם המחנה הציוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, להשיב.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת רוזנטל, קודם כול, אני חושב שזה לגמרי לגיטימי ולגמרי מוצדק, ואפילו מתחייב, שנבחן את עצמנו ונראה אם נדרשים תיקונים בשיטת הממשל, וננסה להכניס תיקונים כאלה, כי אני לא חושב שיש מישהו בבית הזה שבאמת חושב שהכול בסדר והכול טוב – אגב, לא רק במובן שאנחנו מדברים עליו, שהוא המובן של המשילות, אלא גם בהרבה מובנים אחרים.

יריב לוין: אני אתן לך דוגמה אחת מאוד בולטת:

יריב לוין: נדמה לי שסמכויות הפיקוח הפרלמנטרי, של הכנסת, על עבודת הממשלה – ואת זה אני אומר לך כשר בממשלה – רחוקות מלהיות מספיקות, וכתוצאה מכך הכנסת עוסקת הרבה מאוד בחקיקה פרטית, כי אין דרך אחרת לחברי הכנסת באמת להשפיע.

יריב לוין: האם זה טוב?

יריב לוין: נדמה לי שמקצה לקצה כמעט נסכים שזה לא טוב.

יריב לוין: האם צריך לשנות את זה?

יריב לוין: כן.

יריב לוין: האם העובדה שנעשה שינוי, אם נצליח לעשות אותו, אומרת משהו שלילי על הממשלה או על הכנסת?

יריב לוין: ודאי שלא, להפך.

יריב לוין: אני חושב שזה אומר שעושים את העבודה ובודקים את הדברים ומוכנים לערער גם על הנחות היסוד במקום שהדבר הזה נדרש.

באסל גטאס: – – – משמעת קואליציונית.

יריב לוין: אני גם חושב שצריכים להיות מאוד מאוד זהירים כאשר עושים מהלכים של שינוי שיטת הממשל, ואני חושב שהדוגמה הטובה ביותר – ואתה הזכרת אותה בנאומך – היא באמת הנושא של החוק הנורבגי.

יריב לוין: אני באופן אישי מודה שאני חששתי שהחוק הנורבגי הוא לאו דווקא הדבר הנכון שיביא לנו ישועות ותמורות; היו כאלה שחשבו אחרת.

יריב לוין: אני חושב שהעובדה שעשינו ניסיון זהיר מאוד, בכך שאמרנו: בסדר, בואו נבחן פעם אחת אם הדבר הזה – – –

דב חנין: הניסיון כשל, אפשר לוותר.

יריב לוין: – – – בואו נבדוק פעם אחת אם הדבר הזה נכון, ולא נעשה חוק נורבגי גורף שמאפשר לכל השרים להתפטר, אלא נעשה חוק מאוד מצומצם, שמאפשר רק לשר אחד מכל מפלגה להתפטר.

יריב לוין: אני חושב שהיה ניסיון ראוי, אפילו גם בעיני מי שחשבו מראש שסיכוייו להצליח הם לא גדולים.

יריב לוין: אם אתה שואל אותי באופן אישי אם אני חושב שהניסיון הזה הצליח – נדמה לי שדעתי לא השתנתה בהרבה ממה שהיא הייתה קודם ביחס אליו.

יריב לוין: אבל גם צודקים מי שיאמרו לך: תשמע, בוא ניתן לזה עוד זמן ונראה לאן הדברים הולכים, ובמקרה ראוי, יכול להיות שבאמת יהיה מקום לבטל את התיקון הזה.

יריב לוין: אבל אסור מזה להסיק שעכשיו אנחנו לעולם ועד לא משנים את שיטת הממשל, לא בוחנים ולא מנסים למצוא פתרונות יותר טובים.

מיקי רוזנטל: אבל לעולם לא עושים את זה באותה הכנסת, אדוני השר.

עליזה לביא: חמישה חוקים.

מיקי רוזנטל: חמישה חוקי-יסוד באותה כנסת.

יריב לוין: אגב, תמיד עשו.

יריב לוין: תמיד עשו.

יריב לוין: תמיד עשו באותה כנסת.

יריב לוין: נדמה לי, אגב, שגם התיקון שהתקבל כאן בעניין רציפות ניהול הכנסת על-ידי היושב-ראש של הכנסת היוצאת הוא דבר מובן מאליו כמעט.

יריב לוין: קשה היה להבין איך זה לא היה קודם.

יריב לוין: אני מוכרח להגיד שכל פעם זה היה נראה מאוד מוזר.

יריב לוין: לכן אני, חבר הכנסת רוזנטל, באמת, לא רק שלא נבהל מזה, אלא להפך, אני אומר:

יריב לוין: אני חושב שזה חשוב לבדוק את הדברים וחשוב לעשות שינויים.

יריב לוין: צריך לעשות אותם מאוד בזהירות.

יריב לוין: עם זה בהחלט אני מסכים, ואני אומר לך עוד דבר שבעיני הוא חשוב: אני חושב שצריך לנסות לפחות לשאוף לעשות אותם בהסכמה כמה שיותר רחבה.

יריב לוין: אבל – אבל, חבר הכנסת רוזנטל – בשביל זה צריך גישה קונסטרוקטיבית גם בצד של האופוזיציה.

יריב לוין: ואני אומר לך, כמי – – –

מיקי רוזנטל: למשל, הייתה החלטה – – –

יריב לוין: חבר הכנסת רוזנטל, אני אומר לך, כמי שמונה על-ידי ראש הממשלה לעמוד בראש צוות שיבחן שינויים בשיטת הממשל ויבחן את הנושא של הצבעת ישראלים בחו"ל – אגב, נושא שמי שהוביל אותו בקדנציה הקודמת היה חברך חבר הכנסת נחמן שי, כך שזה בוודאי לא נושא של ימין שמאל או קואליציה ואופוזיציה.

יריב לוין: אני כבר אומר לך – ואני מצהיר כאן מעל הדוכן – אני בנפש חפצה לא רק אשמע אתכם, אלא גם רוצה לנסות להגיע אתכם להבנות, אם יש באמת נכונות להתקדם ולעשות דברים.

יריב לוין: אם זה רק לנגח ורק להתנגד לכל דבר, אז אי-אפשר.

מיקי רוזנטל: חס וחלילה.

מיקי רוזנטל: ראה למשל את הצעת האי-אמון שבוטלה בהסכמה של הקואליציה והאופוזיציה בכנסת – –

יריב לוין: כן.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: נכון.

מיקי רוזנטל: – – כדי שלא נעשה את הדבר המבוזה הזה, כשאין פה אף אחד.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: ואגב, חבר הכנסת רוזנטל, אני רוצה לומר עוד דבר אחד; אני גם לא מדבר בעלמא, משום שכבר היה תקדים לעניין הזה.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו הצלחנו בכנסת השמונה-עשרה להעביר כאן את תיקון תקנון הכנסת כולו – מהסעיף הראשון ועד הסעיף האחרון – בהסכמה כללית, של כלל 120 חברי הכנסת.

יריב לוין: לא היה כאן אפילו סעיף אחד שלא עבר בהסכמה כללית, של כולם.

יריב לוין: עד כדי כך היו הדברים, שכאשר היה חבר כנסת אחד בודד שהתנגד או ביקש לתקן משהו, או ששכנענו אותו, או שהצלחנו להגיע אתו להבנות והגענו לתוצאה שכולם ידעו לחיות אתה.

דב חנין: – – –

יריב לוין: וחבר הכנסת חנין, אני אומר לך בעניין הזה, אני חושב שזה מוכיח – א.

יריב לוין: שכשהייתה באמת נפש חפצה והיה רצון, היה אפשר; ב.

יריב לוין: צריך גם עוד דבר לומר, שיש לזה לפעמים מחיר: אני חושב שהיו כמה דברים שהיו נכונים ורצינו לתקן ולא יכולנו, בגלל המגבלה הזאת ששמנו על עצמנו מרצון.

יריב לוין: ולכן אני אומר, הרצון והנכונות של הממשלה ושל הקואליציה לבחון את ההסדרים הקיימים על כל המגוון שלהם הם לא רק דבר נכון, ולא רק דבר מבורך, אלא אני גם אומר, בהחלט, אנחנו נשמח אם תהיה נכונות לשיתוף פעולה.

יריב לוין: אני חושב שהדבר הזה יקרה.

יריב לוין: זו בטח ובטח, אדוני היושב-ראש, לא סיבה להביע אי-אמון בממשלה, ולכן לא ברור לי לגמרי מדוע על הבסיס הזה מתבקשת הכנסת להביע אי-אמון בממשלה, וברור לגמרי שראוי ונכון שהצעת האי-אמון הזאת תידחה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יריב לוין, השר המקשר בין הממשלה לכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת מסעוד גנאים להצעת אי-אמון מטעם הרשימה המשותפת: תוכנית אנטי-דמוקרטית במערכת החינוך.

יולי יואל אדלשטיין: ישיב גם על ההצעה הזאת השר המקשר חבר הכנסת יריב לוין.

דב חנין: – – – לא, לא, יש שר חינוך – – –

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת, השאלה, אם אני מעלה שאלה חינוכית ממדרגה ראשונה שמדברת על תוכנית לימודים, על ספר לימוד, שהם תחום שיפוטו של שר החינוך – יש שר חינוך, יש סגן שר, למה להכביד על כבוד שר התיירות והשר המקשר?

מסעוד גנאים: למה?

מרב מיכאלי: אין שר חינוך ואין סגן שר.

מסעוד גנאים: אין שר חינוך, אז, לצערי – אדוני היושב-ראש, אנחנו מעלים היום באמת הצעת אי-אמון, אני חושב שהיא באמת חשובה מאוד, אותנטית ועמוקה, משום שכאשר אנחנו מדברים על דברים פוליטיים בחיים הפוליטיים היומיומיים, לפי דעתי זה השליש הנראה מעל האדמה או מעל הים של הר הקרח.

מסעוד גנאים: אבל שני-השלישים שבאדמה או מתחת לים ולמים – זה החינוך, משום שכולנו תוצרת של מערכות חינוך שונות, כן, אבל זו מערכת החינוך שמחנכת אותנו.

מסעוד גנאים: לכן, אם רוצים לשנות משהו, אנחנו צריכים ללכת לחינוך.

מסעוד גנאים: החינוך הוא מנוף לשינוי.

מסעוד גנאים: אבל בתחילת דברי אני אשלח מפה, בשם הרשימה המשותפת, אדוני היושב-ראש, תנחומינו למשפחתו ולממשיכי דרכו ולסיעתו ולכל מכריו של חבר הכנסת לשעבר והשר לשעבר יוסי שריד.

מסעוד גנאים: אני חושב שהדיון היום באי-אמון שלנו מאוד רלוונטי לעקרונות שלו, שמושתתים על דמוקרטיה, ליברליזם וחופש ביטוי והיו נר לרגליו כשר חינוך וגם כחבר כנסת.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, נכון, הדמוקרטיה היא סוג משטר שאחד מעמודי התווך שלו, שהוא שלטון העם.

מסעוד גנאים: בסדר, זה מיוון, מאתונה, דמוס-קרטוס, שלטון העם, שלטון הרוב.

מסעוד גנאים: זה הגוף, זה הגוף של הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: אבל הרוח והמהות שלה היא שהאדם במרכזה, כי האדם במרכז.

מסעוד גנאים: לכן הזכויות הטבעיות של האדם בחיים, בחירות, בקניין, וגם כבודו של האדם והחופש שלו הם עיקר ומהות הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: גם החופש וגם הגנה על המיעוט שיש ברוב הם המבחן של הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: לכן לא צריך תמיד להתפאר ולהגיד: נו, יש דמוקרטיה כי יש בחירות, ויש שלטון של הרוב בבחירות.

מסעוד גנאים: יש דמוקרטיה – אני כמיעוט גם צריך להרגיש שאני מביע בחופשיות את הדעות שלי.

מסעוד גנאים: זה מזכיר לי, אחד המנהלים של בתי-ספר, חברי, שתמיד באספות מורים היה אומר: תאמינו לי, אני לא מרגיש שאני מנהל, אני מרגיש שאני אחד מכם.

מסעוד גנאים: אז פעם אמרתי לו: חביבי, כבוד המנהל, לא חשוב שאתה מרגיש, אנחנו מרגישים שאתה מנהל ועוד איך, והרוח שלך בחדר המורים – אפילו אם אתה נעדר.

מסעוד גנאים: אז דמוקרטיה, יש לה מהות, ויש לה רוח, והרוח שלה היא זכויות האדם הטבעיות וזכויות המיעוט.

מסעוד גנאים: לכן, אדוני היושב-ראש, אני אתייחס עכשיו לתוכנית הלימודים באזרחות שמשרד החינוך משכתב זה שנים ומעדכן.

מסעוד גנאים: באזרחות יש ספר בשם "להיות אזרחים במדינת ישראל".

מסעוד גנאים: משרד החינוך, ממה שהתפרסם ומה שאנחנו יודעים ממומחים או מאנשי מקצוע שהשתתפו בשכתוב הזה – בשכתוב הזה יש נסיגה מעקרונות הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: דרך השכתוב מעוותים אפילו את הדמוקרטיה, ממעיטים את המרחב שלה ומגדילים את המרחב של היהדות והציונות של המדינה בחינוך לאזרחות.

מסעוד גנאים: במרכז התוכנית עומד העיקרון "מדינת ישראל כמדינת הלאום לעם היהודי", והדמוקרטיה היא תחום שולי, לא מרכזי.

מסעוד גנאים: וב"מחוון למושגי יסוד למורים באזרחות" כותבים כי תרבות פוליטית דמוקרטית היא תנאי הכרחי להגדרת מדינה כדמוקרטית.

מסעוד גנאים: וגם מופיע שם שאחד הגורמים לקונפליקט היהודי–ערבי הוא טענות נגד הפקעת קרקעות על-ידי המדינה.

מסעוד גנאים: במחוון זה מופיעה יותר המילה "יהודי", ובעדכונים לשכתוב הספר מדירים את הערבים ודוחקים אותם לשוליים, כך אמר אחד האנשים, וגם, אדוני היושב-ראש, אף מומחה או איש מקצוע או שותף ערבי אינו שותף בשכתוב ובעדכונים האלה.

מסעוד גנאים: לצערי הרב – אם היום תחום האזרחות הוא תחום שאמור לשקף את המציאות בחברה ולחשוף את התלמיד למורכבות של המציאות הזו ושל הפלורליזם ושל העמדות המנוגדות, אז אי-אפשר להדיר את המיעוט הערבי הפלסטיני מלהשתתף בשכתוב, ואי-אפשר שלא להציג את הנרטיב שלו בשכתוב הזה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, הדברים האלה מאוד חשובים בזמן – (אומר בערבית: מי החבר'ה האלה שמנפנפים לי?

מסעוד גנאים: הבה נברך אותם).

עאידה תומא סלימאן: מדרסת א-תעלים אל-ח'אס' בא-נאס'רה.

מסעוד גנאים: נברך את בית-הספר ללימודים מיוחדים בנצרת: אהלן וסהלן פיכום, יא ג'מאעה.

מסעוד גנאים: אז בזמן שהגזענות והשנאה חוגגות – ואני מזכיר לכם, לפני כמה חודשים כמה מסגדים נשרפו, כמה כנסיות נשרפו, משפחה נשרפה בגלל השנאה והגזענות ובשם הטרור של "תג מחיר".

מסעוד גנאים: כל שנה אנחנו עדים בסקרים של התלמידים לשנאה ולגזענות של בני-הנוער נגד הערבים, ואני שואל, מאיפה זה בא?

מסעוד גנאים: ואיך מתגברים ונלחמים בתופעה הזו?

מסעוד גנאים: נערים אלה למדו בבתי-הספר והם מושפעים ממה שהם לומדים, וגם ממה שמצהירים ועושים פוליטיקאים ואנשי דת המסיתים נגד הערבים.

מסעוד גנאים: מה שחסר במערכת החינוך זה לא חינוך לאומי מיליטנטי המעמיד את הציונות והיהדות במרכז; מה שחסר זה חינוך ליותר דמוקרטיה ופלורליזם וכיבוד והכרת האחר, והאחר המרכזי הזה הערבי, המיעוט הערבי הפלסטיני.

מסעוד גנאים: וגם חשיפת התלמידים למציאות ולסיטואציה מורכבות ולנרטיבים שונים מנוגדים וסותרים – בשכתוב שעושים ולפי מה שפורסם יש נסיגה מהרוח של הדמוקרטיה לטובת העריצות של הרוב, לדמוקרטיה יותר אתנית הפועלת בשירות קבוצה לאומית אחת על חשבון קבוצה אתנית שנייה.

מסעוד גנאים: אם אנחנו חיים במציאות מורכבת ובמתח ובסכסוך, הפתרון אינו ניפוח האני הלאומי היהודי; הפתרון הוא יותר תרבות דמוקרטית.

מסעוד גנאים: היום, לצערי, בשם "דמוקרטיה במגננה" רומסים את רוחה ואת עיקרה של הדמוקרטיה, ושומרים על הגוף שלה רק בשביל התדמית בין אומות העולם.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, מה שדרוש הוא, א.

מסעוד גנאים: לעצור את השכתוב ואת העדכונים הקיימים, ולעצור הוצאת ספר חדש, כי למרות הפגמים והביקורת על הספר הקיים, הוא עדיין יותר טוב; ב.

מסעוד גנאים: לשתף באופן מכובד ופעיל אינטלקטואלים ואנשי מקצוע ערבים בכתיבת הספר החדש ובעדכונים, ולא לקחת מומחה ערבי או יועץ אקדמי ערבי בשביל הדקורציה ובשביל הקישוט.

מסעוד גנאים: בשנים שעברו הם לקחו יועץ אקדמי בשם ד"ר אמל ג'מאל, אבל לא הביאו בחשבון, לא את הביקורת שלו, לא את ההערות שלו, את ההתנגדות שלו להרבה תכנים שהיו בספר, ורק כתבו את השם שלו כדי להגיד: הנה, התייעצנו עם ערבים.

מסעוד גנאים: גם את העדכונים הנוכחיים הם שלחו לאחד מאנשי המקצוע הערבים, פרופסור אסעד גאנם, והוא שלח להם את ההתנגדות שלו ואת הביקורת שלו על כל העדכונים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, דרוש ממשרד החינוך, באמת, לחנך לערכי שוויון, צדק והכרה באחר דרך מקצוע האזרחות ושאר המקצועות, אבל בדרך הנכונה.

מסעוד גנאים: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר המקשר בין הממשלה לכנסת, חבר הכנסת יריב לוין, להשיב על הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, קודם כול, אני רוצה להודות לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

יריב לוין: נוצרה לי הזדמנות להשיב גם בשם שר החינוך ככה, בתפר הקצר שבין התפטרותו לחזרתו, ואתה ככה מייד ניצלת את זה כדי להניח הצעת אי-אמון בנושא הזה, כדי שאני אוכל לרשום עוד משרד אחד שעניתי בשמו.

יריב לוין: אבל אני אגיד לך את האמת, אולי בנסיבות האלה היה באמת יותר נכון לחכות עוד שבוע ולאפשר לקבל תשובה מפיו של שר החינוך, אבל זו כמובן בחירה שלכם, ומכיוון שזה המצב, אני אשיב את התשובה כפי שעודכנתי ממשרד החינוך.

יריב לוין: משרד החינוך רואה חובה לבסס בקרב התלמידים ערכים של סובלנות, דמוקרטיה, שוויון, מניעת גזענות וחיים משותפים.

יריב לוין: הדבר מוצא ביטוי בתוכניות לימודים פורמליות ובלתי-פורמליות, גם בהכשרה מקצועית של עובדי ההוראה ובעבודתו של המטה לחינוך אזרחי המופקד על חינוך לדמוקרטיה.

יריב לוין: התפיסה המנחה את עבודת המשרד היא כי יש לבסס את הידע של התלמידים בעקרונות המשטר הדמוקרטי, לסייע להם בהפנמת הערכים שעליהם מבוססת הדמוקרטיה, וכן הלאה.

יריב לוין: המערכת פועלת לפתח לתלמידים מיומנות לניהול דיון ושיח עם עמיתיהם ולהניעם לפעולה אזרחית על סמך למידה זו.

יריב לוין: ככלל, הפיתוח המקצועי, ההוראה והלמידה בכל תחומי הדעת מבוססים על ערכי הדמוקרטיה, ועל אחת כמה וכמה כאשר מדובר בתחומי הדעת היסטוריה ואזרחות.

יריב לוין: הערכים האלה כמובן מהווים מרכיב מרכזי במטרות ובעקרונות של ההוראה.

יריב לוין: צריך לציין שבלימודי ההיסטוריה יש תוכנית לימודים נפרדת לכל אחת מקבוצות האוכלוסייה במדינה, כאשר התוכנית מעמיקה את הידע בהיסטוריה ובמורשת של כל קבוצת אוכלוסייה בנפרד.

יריב לוין: לא היה שינוי בשנים האחרונות בתוכניות אלה ביחס למה שהיה בעבר.

יריב לוין: גם באזרחות עודכנה התוכנית כבר בקיץ 2011, ויישום השינויים נעשה בשלבים כאשר המטרה היא לחנך את התלמידים להיות אזרחים פעילים במדינה שהיא גם יהודית וכמובן גם דמוקרטית.

יריב לוין: הערכים הדמוקרטיים וזכויות האדם מהווים חלק נרחב בתוכנית הלימודים.

יריב לוין: והייתי אומר שתוכנית הלימודים באזרחות כוללת מרכיב ליבה משותף ואשכולות לבחירה להיבחנות חיצונית.

יריב לוין: האשכולות מאפשרים לכל בית-ספר להעמיק בנושאים המתאימים לתחומי העניין ולמטרות החינוכיות שלו.

יריב לוין: ולכן, ודאי שהטענות על כך שאין חינוך לדמוקרטיה ואין גיוון ואין מספיק למידה בתחומים האלה, לצערי, הן לא מדויקות.

יריב לוין: אני יכול אפילו לומר, שאם כבר, הייתי מציין את מה שאני לפחות מכיר מתוך הלימודים של הילדים שלי שלומדים בבתי-הספר, עוד קצת תגבור ועוד העמקה, גם בחינוך ליהדות וגם בחינוך לציונות, וגם בהיסטוריה – כל אלה לא היו מזיקים.

יריב לוין: לסיכום, משרד החינוך רואה עצמו שותף מרכזי במאמץ ליצירת שיח דמוקרטי.

יריב לוין: הדבר מוצא ביטוי כחוט השני בכל פעולותיו.

יריב לוין: מעודדים מורים לנהל דיונים, להביע את עמדותיהם בנושאים הללו, במטרה לחנך את התלמידים לקיים דיאלוג ושיח בנושאים אזרחיים ואקטואליים כחלק מחינוכם לאזרחות פעילה, וכמובן כל מי שילדיו הולכים לבתי-הספר גם רואה שכך הדברים הם בפועל.

יריב לוין: ומכאן שהנושא הוא נושא חשוב, אבל בוודאי אין הצדקה בגינו להביע אי-אמון בממשלה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצעת האי-אמון השלישית והאחרונה להיום, מטעם יש עתיד: הצורך הדחוף להיאבק בשחיתות השלטונית ולערוך ניקוי אורוות יסודי.

יולי יואל אדלשטיין: תנמק את ההצעה חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יעל גרמן: לא, עליזה.

יולי יואל אדלשטיין: אין לי יעל גרמן אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: זה מה שרשום לי.

יולי יואל אדלשטיין: אבל אם חברת הכנסת עליזה לביא תנמק מטעם הסיעה את ההצעה, אז ודאי שנאפשר לה.

יעל גרמן: – – – לי אמרו שאחר כך.

יעל גרמן: עליזה.

יעקב פרי: עליזה, עליזה.

יעקב פרי: הוחלט ברוב קולות.

יולי יואל אדלשטיין: אז ברוב קולות פסקתם שחברת הכנסת עליזה לביא תעשה זאת.

יולי יואל אדלשטיין: עד עשר דקות לרשותך.

עליזה לביא: חברת הכנסת גרמן עוד – – –

יולי יואל אדלשטיין: תשתתף בדיון מטעם הסיעה.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

עליזה לביא: כן, כן.

עליזה לביא: היא תדבר.

יולי יואל אדלשטיין: אבל היא תקבל רק שלוש דקות.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, הלוואי שהייתי יכולה בחג החנוכה לדבר על אור ועל שמחה.

עליזה לביא: הימים הם ימים לא פשוטים וימים קשים, ואנחנו ביקשנו – – –

יולי יואל אדלשטיין: באנו חושך לגרש, לא?

עליזה לביא: אז זהו, שאנחנו לא מגרשים את החושך.

עליזה לביא: אנחנו לא מגרשים את החושך.

עליזה לביא: ובאמת, שיר הילדים המקסים הזה שאדוני דיבר עליו, של שרה לוי-תנאי, מדבר באמת על חושך לגרש, בידינו אור ואש.

עליזה לביא: אבל שכחנו ואנחנו מביאים יותר חושך, לצערי הרב.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם ולשתף אתכם שביום שישי האחרון ערכתי קניות לשבת בשוק נתניה.

עליזה לביא: אני מאוד אוהבת לבשל, ולהסתובב, ולקחת כל מיני דברים שאני רוצה בתוך התבשילים.

עליזה לביא: כיף להסתובב בשוק הזה, אני ממליצה לכם לבוא ולבקר גם כשאין בחירות.

עליזה לביא: שוק תוסס, עשיר במיטב הפירות והירקות של הארץ שלנו.

עליזה לביא: אבל לרגע אחד היה לי מאוד קשה.

עליזה לביא: אחד המוכרים עצר אותי ושאל אותי: תגידי לי, עליזה, למה אתם דואגים רק לעצמכם?

עליזה לביא: האמת, התביישתי, ועם הסלים הכבדים בידיים שלי, הורדתי אותם, והתבוננתי ואמרתי לו: למה אתה אומר את זה?

עליזה לביא: ואז הוא אמר לי: את יודעת, במקום להוריד את המע"מ לאזרחים שכורעים תחת הנטל, במקום לעשות עוד הרבה מאוד דברים טובים, מה שאני יודע על הכנסת שלכם זה שאתם מבקשים להעלות לעצמכם את השכר.

עליזה לביא: איך?

עליזה לביא: איך את יכולה בעצם לבוא לכאן וכאילו להראות שאת אחת מהחבר'ה, אבל כל מה שאתם עושים זה להעלות את השכר לעצמכם.

עליזה לביא: הוא אמר עוד דברים.

עליזה לביא: הוא אמר על הכנסת מילים קשות, על קומבינות ועל שחיתות, ושהיא לא מתאימה לאנשים טובים שאכפת להם.

עליזה לביא: הוא דיבר ודיבר ואני התביישתי והתביישתי.

עליזה לביא: ואמרתי לו שהוא צודק.

עליזה לביא: אמרתי לו: אתה צודק.

עליזה לביא: אני סיפרתי לו גם שבפעם השנייה אני והחברים שלי לסיעת יש עתיד, בפעם השנייה אנחנו הולכים לוותר על התוספת לשכר שלנו כחברי כנסת ולתרום גם את התוספת הזאת, כל אחד על-פי רצונו, לעמותה או לאיזו יוזמה חברתית שהוא מאמין בה ורוצה לקדם.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, לצערי הרב, האמון של הציבור בכנסת הולך ומידרדר, ולא בלי סיבה.

עליזה לביא: אנחנו מספקים יום-יום את הסיבה לדרדור האמון של הציבור בכנסת.

עליזה לביא: דוח מבקר המדינה, שהתפרסם כשאתה לא היית בארץ, אדוני, ביום רביעי, כולל ממצאים חמורים בנוגע לחברי כנסת ולשרים.

עליזה לביא: הממצאים מלמדים על השתרשותן של נורמות פסולות אצל חברי הכנסת והשרים.

עליזה לביא: על-פי הדוח, חברי כנסת ושרים רבים נקנסו לאחר שחרגו מהמגבלות שמתיר להם החוק במסגרת הקמפיין לרשימת המפלגה; חברי כנסת ושרים שחושבים שהם מעל לחוק.

עליזה לביא: וזאת לא טעות חד-פעמית, זה דפוסים שחוזרים, זה נורמה שהשתרשה.

עליזה לביא: ואיזה מסר?

עליזה לביא: איזה מסר אנחנו מעבירים לציבור?

עליזה לביא: הסיפורים האלה לא מתחילים פה, בכנסת הזאת.

עליזה לביא: רק ביום רביעי האחרון מגישה פרקליטות מחוז תל-אביב לבית-המשפט המחוזי כתב-אישום נגד שר לשעבר בעבירות שוחד, איסור הלבנת הון, מרמה והפרת אמונים ועבירות מס.

עליזה לביא: אבל אין ספק שבכנסת הזו עזות המצח והחוצפה של חברי הכנסת עוברות כל גבול.

עליזה לביא: כמו שכבר נאמר, הכנסת הזאת נראית כמו הקריקטורה של עצמה.

עליזה לביא: הדבר שהכי עצוב בכל הסיפור הוא שהתרגלנו.

עליזה לביא: אנחנו כבר לא מתרגשים מהסיפורים של שחיתות, קומבינות ודילים פוליטיים.

עליזה לביא: בכל מדינה אחרת בעולם ביטול חוק כמו חוק השוויון בנטל היה מביא למרד של אזרחים.

עליזה לביא: אבל אנחנו התרגלנו.

עליזה לביא: בכל מדינה מתוקנת, חברי כנסת שהואשמו בפלילים כמו בדוח של מבקר המדינה, היו מתפטרים מחוסר נעימות.

עליזה לביא: אבל פה אין שום חוסר נעימות, המבקר חושף וחושף וחושף את מה שכולם מכירים ויודעים, וחוזרים ומקיימים, וזה נראה לנו שגרתי.

עליזה לביא: פעם היינו מגישים הצעות אי-אמון כי הממשלה לא עושה את עבודתה כהלכה.

עליזה לביא: היום זה נושא שולי ביחס להתנהלות של הממשלה.

עליזה לביא: הממשלה מגדירה מחדש מהו הגבול התחתון ביותר של המוסר, ודואגת להרגיל את האזרחים ששחיתות ופוליטיקה הן מילים נרדפות.

עליזה לביא: אז איך אנחנו יכולים לצפות שהאמון של הציבור יתחזק ויהיה כלפינו נכון וטוב יותר?

עליזה לביא: כי באנו לעבוד, ורבים פה בבית הזה, רבים וטובים, באו באמת לעבוד, לתקן, לשנות; משתפים פה בהרבה מאוד בריתות וקואליציות, גם כשיש חילוקי אידיאולוגיות קשים בין אופוזיציה וקואליציה, ורוצים שהמחר יהיה יותר טוב ושהילדים שלנו יגדלו בעולם יותר טוב.

עליזה לביא: אבל אני התביישתי בשוק, מאוד מאוד התביישתי.

עליזה לביא: לא היה לי מה לומר.

עליזה לביא: לא היה לי מה לומר.

עליזה לביא: שכר חברי הכנסת ממשיך לעלות, והציבור קורס תחת הנטל.

עליזה לביא: כנראה שכל חברי הכנסת שהצביעו בעד ההעלאה לא קוראים עיתונים בבוקר.

עליזה לביא: נראה שהם לא פותחים את תיבת המייל האישית שלהם בכנסת וקוראים את הפניות הרבות שמגיעות מהציבור, פניות של אנשים ונשים שנסיבות חייהם לא הובילו אותם למשרה קבועה, לא הובילו אותם לשכר הגון; אנשים שנאבקים יום-יום ושעה-שעה כדי לשרוד; אנשים שלא מצליחים לספק לילדים שלהם את המינימום הבסיסי כדי להתקיים בכבוד, שלא מסוגלים לתמוך בהורים שלהם, שמנסים להסתדר מקצבת זיקנה נמוכה וירודה שמספיקה בקושי לכסות את התרופות שהם נוטלים; אנשים שחיים בשכירות, עם מינוס תמידי ורעב לחיים נורמליים בעיניים; אנשים שכל טיפול שיניים בשבילם יכול להיות סיבה לפתיחת תיק בהוצאה לפועל נגדם; אנשים שמסתבכים בחובות, שלוקחים הלוואה כדי לכסות קניית רכב ואז לוקחים עוד הלוואה כדי לכסות את ההלוואה הראשונה, ואז עוד אחת ועוד אחת במעגל שלא נגמר; אנשים שבחרו בכם כדי שתעזרו להם לצאת ממעגל העוני והייאוש.

עליזה לביא: ואתם, בציניות מזעזעת, חברי הממשלה, מסדרים לכם משכורת שמנה ותנאים נוחים; יצרתם קשרים וחברויות עם בעלי הון ואינטרסנטים ושכחתם אותם; שכחתם בשביל מי באתם לממשלה ולכנסת.

עליזה לביא: אז ההחלטה הזאת על העלאת שכר חברי הכנסת צריכה להיות נתונה לוועדה חיצונית לכנסת.

עליזה לביא: חברת הכנסת יעל גרמן מסיעת יש עתיד הגישה הצעת חוק בנושא, אבל היא לא מקבלת תמיכה.

עליזה לביא: אבל, אדוני היושב-ראש, שכר חברי הכנסת הוא לא הבעיה היחידה שגורמת למשבר אמון של הציבור בכנסת.

עליזה לביא: שימו לב איך הקואליציה הזאת מתנהלת.

עליזה לביא: בשבוע שעבר התברר כי סיעת יהדות התורה מתנגדת לחוק החטיבה להתיישבות.

עליזה לביא: אם חשבתם שההתנגדות נובעת מהבעיות הרבות ומהכשלים המהותיים שהחוק הזה מייצר, והוא מייצר, אז תחשבו שוב.

עליזה לביא: חבר הכנסת גפני פשוט רוצה לחלוק בשלל.

עליזה לביא: למה שרק המתנחלים ירוויחו?

עליזה לביא: בואו ניתן גם לחרדים.

עליזה לביא: לא, חלילה, לקשישים, לנכים, לא לילדים, לא לתושבי הפריפריה, רק לחרדים.

עליזה לביא: מי שקרוב לעוגה ייהנה ממנה.

עליזה לביא: שאר תושבי המדינה, ייאלצו להסתפק בפירורים.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה אנחנו צריכים להתנהל בצורה עלובה שכזאת, כאילו אנחנו עוסקים במשא-ומתן בין שתי חברות פרטיות.

עליזה לביא: חברים, זה הכסף של כולם.

עליזה לביא: כולם משלמי מסים.

עליזה לביא: אי-אפשר לסחור בתקציבים כאלה כאילו מדובר בכסף שלכם.

עליזה לביא: הכסף הזה מגיע מכלל הציבור ועליו לחזור לכל תושבי מדינת ישראל.

עליזה לביא: תפסיקו לדאוג רק למקורבים שלכם ותתחילו להתנהל כמו שמצופה מכם.

עליזה לביא: רק הבוקר קיימתי דיון מהיר שביקשתי בוועדת החינוך, על הביטול של בגרות לוחמים.

עליזה לביא: אין כסף, אין כסף לתת ולהמשיך בפרויקט הנפלא הזה, שהתחיל ב-1999, עם אחוזי הצלחה, של חבר'ה שלא סיימו בגרות, אחרי שלוש שנים במסלולים קרביים שתורמים למדינה – פתאום אין כסף.

עליזה לביא: ובדיוק היום, בדיוק היום, מתפרסמים הנתונים על כסף שמשרד האוצר מעביר ליחסי ציבור ולתקשורת.

עליזה לביא: באותו יום.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: למה לדברים הללו יש כסף ולבגרות של הלוחמים שלנו פתאום אין כסף, וצריך להעביר את זה בדרך-לא-דרך, להתנהלות אחרי הצבא, כשהם כבר אזרחים, ואנחנו יודעים שהאחוזים רק ירדו וירדו.

עליזה לביא: ואתה יודע, אדוני היושב-ראש – הו, שלום, מה שלומך?

עליזה לביא: הגעת – גם ההתנהלות של ראש הממשלה שמכהן – – –

בצלאל סמוטריץ': הגעתי כדי לשמוע על החוק של החטיבה.

בצלאל סמוטריץ': בדיוק בזמן.

עליזה לביא: כן, אתה יודע, אני אומרת: קח את הדאגה שלך לכלל עם ישראל.

עליזה לביא: באמת, בגרות לוחמים, אני בטוחה שאתה אתי.

עליזה לביא: בוא ניקח וניתן לכולם.

עליזה לביא: אבל אתה יודע, כשאנחנו רוצים לבוא ולדבר, אז התנהלות ראש הממשלה, אתה יודע, יש גבול למה שאדם יכול לעשות.

עליזה לביא: הוא ראש ממשלה של 24/7 של מדינה, אבל הוא גם מכהן בחמישה משרדים שונים.

עליזה לביא: ומה זה מעביר לציבור?

עליזה לביא: איזה מסר זה מעביר לציבור?

דב חנין: שישה משרדים.

עליזה לביא: שישה משרדים, כן.

עליזה לביא: אז היום ישבנו בדיון מהיר נוסף שערכנו, בנושא של סימון מוצרים, וביקשנו נתונים, ומשרד הכלכלה בכלל לא מכיר את הנתונים ולא נותן לנו את הנתונים.

עליזה לביא: עוד נושא שקרוב אליך, של מה הנזק הכלכלי מהסימון של המוצרים.

עליזה לביא: אבל אז, אתה יודע, פנינו גם ורצינו לשמוע על המדיניות של שר החוץ לגבי הטיפול בסוגיה הזו בהיבט המדיני ומול מדינות אירופה והארגונים.

עליזה לביא: אבל גם כאן אין שר, וגם פה אין לנו שר.

עליזה לביא: ואז אתה פותח ורואה נושא שאני מאוד מאוד עוקבת אחריו, והשר לוין מרבה לענות לי מטעם הממשלה, כל הנושא של התקשורת – שגם כאן אין לנו שר במדינת ישראל והבלגן רק הולך וגדל.

עליזה לביא: אז יש לנו, ותיקן אותי חבר הכנסת דב חנין, ראש ממשלה שמכהן בשישה משרדים שונים.

עליזה לביא: אז אתם יודעים, אם היה לנו עסק פרטי, האם באמת אדם בעסק פרטי היה יכול, בעסק הפרטי שלו, להיות מנכ"ל של שש החברות ועוד מנכ"ל-על או נשיא של העסק שלו בלי עזרה, בלי סיוע, לנהל את כל המשרדים האלה בצורה שבן-אדם אחד מוביל?

עליזה לביא: אז איך זה, תסבירו לי, איך זה שבמשרדים ממשלתיים זה בסדר?

עליזה לביא: איך זה שבמשרדים ממשלתיים בגודל של משרד הכלכלה, משרד החוץ – –

בצלאל סמוטריץ': הזמן תם, חברת הכנסת לביא.

עליזה לביא: – – משרד התקשורת, אין שר שמופקד?

עליזה לביא: אז תראו, חברים, לי לא היה מה לענות למוכר בשוק נתניה שהאשים את הכנסת בשחיתות.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום, בבקשה.

עליזה לביא: יכולתי לומר על עצמי ועל חברי שאנחנו את התוספת הזאת תורמים ותורמים.

עליזה לביא: אבל אתה יודע, אדוני, פתחתי ואמרתי שאנחנו בימי חנוכה, ואני מדלגת ורוצה לצטט את הרב קוק, ורוצה לומר בציטוט שלו, אני לא יכולה לסיים – – –

בצלאל סמוטריץ': הבעיה אצל הרב קוק, שהמשפטים שלו הם ארוכים.

בצלאל סמוטריץ': אז זה צריך להיות משפט סיום.

עליזה לביא: לא, קצר – שבכל אדם דולק נר, וכל אדם, אין נרו שלו כנר חברו, ואין איש שאין לו נר.

עליזה לביא: וצריך להבין את זה, וצריך לדעת את זאת, וצריך לעבוד קשה.

עליזה לביא: והממשלה הזאת, אדוני, לא עובדת קשה.

עליזה לביא: ולכן אני וחברי לסיעה מבקשים להביע אי-אמון בממשלה, לצערי הרב, דווקא היום, בחנוכה, כשהמטרה של כולנו היא להפיץ את האור, ואת הבשורה הזאת אנחנו לא רואים מהממשלה.

עליזה לביא: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ישיב על ההצעה השר יריב לוין, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, נו, חברת הכנסת לביא, נו, באמת.

עליזה לביא: אחרי מה שעשית לי, הפתיח שעבר של הכותל – – –

יריב לוין: באמת, זה הולך ומחמיר מפעם לפעם.

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: הולך ומחמיר מפעם לפעם.

יריב לוין: אני יכול לגעת בכמה וכמה נושאים, אבל אני, ברשותך, אגע בקצרה בשניים.

יריב לוין: נדמה לי שזה מספיק.

יריב לוין: את יודעת, יש עוד נושאי משרה במדינת ישראל חוץ מחברי כנסת.

יריב לוין: אלה, כמובן, שופטי ישראל.

יריב לוין: נדמה לי שאין מחלוקת שהם ראויים לשכר ראוי.

יריב לוין: נדמה לי שגם שכרם מגיע מהקופה הציבורית.

יריב לוין: נדמה לי שגם הם צריכים לשמש דוגמה.

יריב לוין: נדמה לי שבמשטר דמוקרטי תקין שמבוסס על עקרון השוויון בין הרשויות, השוויון הזה צריך להיות גם הלכה למעשה אבל גם להיראות.

יריב לוין: נדמה לי שאם נשיא בית-המשפט העליון מרוויח 50%, 60%, ולפעמים כפול מראש הממשלה, זה לא סביר, זה מחייב תיקון, זה פוגע באמון הציבור, זה נותן מראית עין בלתי נסבלת.

יריב לוין: נדמה לי, חברת הכנסת לביא, ששופט שלום מרוויח יותר מראש ועדה בכנסת עם למעלה מעשר שנות ותק.

יעל גרמן: אבל מה הקשר לזה – – –

יריב לוין: אני אסביר לך, חברת הכנסת גרמן, אני אסביר.

יריב לוין: אני אסביר בדיוק.

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: אני אסביר בדיוק.

חיים ילין: הרופא הבכיר בסורוקה – – –

יריב לוין: כי אני לא אוהב לא פחדנות ולא צביעות.

יריב לוין: זה הקשר.

חיים ילין: מה לעשות.

יריב לוין: ואם רוצים להיות לא פחדנים ולא צבועים, אז בואו תהיו אמיצים, תציעו הצעה, שאני הצעתי כבר בקדנציה הקודמת וגם בזאת שלפניה כאשר הייתי יושב-ראש ועדת הכנסת – – –

יעל גרמן: אם יש לך, אז תקדם.

יריב לוין: קדימה.

יריב לוין: ואני אספר כאן, חברת הכנסת גרמן, שהצעתי גם לך את ההצעה הזאת – –

יעל גרמן: – – – ואמרתי לך, תקדם.

יריב לוין: – – אנחנו הרי יודעים, קדימה, תביאו הצעה שתשווה את רמות השכר של כלל רשויות השלטון, שתוציא את ההחלטה הזאת מהכנסת לוועדה חיצונית – – –

עליזה לביא: הבאנו.

יריב לוין: אין שום בעיה.

עליזה לביא: – – –

יריב לוין: אבל מה אתם עושים?

יריב לוין: מה אתם עושים?

יריב לוין: אתם באים ואומרים ככה: בשופטים לא ניגע, לא ניגע.

יעל גרמן: אני לא אומרת – – –

יריב לוין: לא, את לא אומרת.

יריב לוין: את רק לא עושה.

יריב לוין: את לא אומרת כלום – –

יעל גרמן: תעשה אתה.

יריב לוין: – – רק מגישה הצעת חוק שמדברת רק על חברי הכנסת.

יעל גרמן: נכון.

יריב לוין: לא על השופטים, חס וחלילה.

יעל גרמן: הוועדה הספציפית הזאת – – –

יריב לוין: חס וחלילה שניגע בהם.

יריב לוין: רק את מה שכאן לא בסדר נטאטא.

יעל גרמן: הוועדה הספציפית הזאת מדברת על חברי הכנסת ולא על השופטים.

יריב לוין: את מה ששם לא בסדר, שיעשו אחרים.

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: חברת הכנסת גרמן, איזה אומץ לב ציבורי, איזו קונסיסטנטיות.

יריב לוין: כל הכבוד, באמת.

יעל גרמן: אתה יכול להגיש עוד הצעה, אבל למה להתנגד להצעה הזאת?

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך, חברת הכנסת לביא, אתם אפילו מגדילים לעשות.

יריב לוין: כי מה מציעה חברת הכנסת גרמן בהצעות החוק שהיא מגישה בנושא הזה?

יריב לוין: שאנחנו נקים – חברי הכנסת הם פסולים, הם לא יכולים לקבוע את השכר.

יריב לוין: מי כן יכול?

יריב לוין: נחשו.

בצלאל סמוטריץ': השופטים?

יריב לוין: מדהים, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: מדהים.

יריב לוין: איך ידעת?

יריב לוין: אלה, שאין להם שום אינטרס.

יריב לוין: אלה, כן, אני מזכיר לכם, שמרוויחים כפול מראש הממשלה, שמרוויחים פי-שניים מחברי הכנסת, שהחדשים שבהם מרוויחים יותר מהוותיקים כאן.

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: הם אדוני המוסר והצדק.

יעל גרמן: למה סתם לדבר?

יעל גרמן: תקבע איזה ועדה שאתה רוצה.

יריב לוין: הם ישבו והם יקבעו את השכר, והציבור יריע.

יעל גרמן: תקבע אתה איזה ועדה שאתה רוצה.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, אני מבקש לא להפריע.

יריב לוין: נכון.

יריב לוין: והציבור יריע.

יריב לוין: בושה וחרפה.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לכם, חברי הכנסת של יש עתיד – – –

עליזה לביא: מה אתה מציע?

עליזה לביא: תגיד אתה מה אתה מציע – – –

יריב לוין: – – – אני אגיד לכם מה אני מציע, ואני מבקש שאתם תצטרפו אלי ביוזמה הזאת.

יריב לוין: אני מציע שאנחנו נעביר – ואגב, יש הצעת חוק כזאת.

יריב לוין: כי אמרתי לכם, הכנתי אותה כבר כאשר הייתי כאן בכנסת – שאנחנו נקבע דרגות שכר שוות לכל נושאי המשרה בשירות הציבורי: ראש ממשלה, יושב-ראש הכנסת ונשיא בית-המשפט העליון ירוויחו אותו דבר, וכן הלאה וכן הלאה לאורך המדרג.

יריב לוין: ואנחנו נמנה ועדה חיצונית שתקבע את גובה השכר בכל אחת מהדרגות האלה.

יריב לוין: וכל מה שהיא תקבע, אני מקבל.

יעל גרמן: גם אני.

יריב לוין: רק שווה, רק שווה לכולם.

יריב לוין: רק שווה לכולם.

חיים ילין: בבקשה, בבקשה.

עליזה לביא: בנורבגי אמרתם שאתם נגד ואכלתם אותה.

יריב לוין: אתם מסכימים?

יריב לוין: אתם מסכימים?

יעל גרמן: – – –

קריאה: – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש – –

חיים ילין: תשים את זה בפרוטוקול.

עליזה לביא: – – –

יריב לוין: – – אני מבקש שיירשם שחברי הכנסת ילין ולביא, ואני מקווה שגם חברת הכנסת גרמן – –

חיים ילין: תשים את זה בפרוטוקול.

יעל גרמן: מבקשים ממך להגיש את ההצעה.

יריב לוין: – – יחתמו על ההצעה הזאת בשבוע הבא.

חיים ילין: ואתה תראה שאנחנו נצביע בעד, לא כמוכם – – –

יריב לוין: אני באופן אישי אבוא להחתים אתכם על ההצעה הזאת.

יריב לוין: עכשיו – – –

יעל גרמן: ובינתיים תסכים להצעה שלנו.

יעל גרמן: ובינתיים תסכים להצעה שלנו.

יעל גרמן: בשלב א' – – –

יריב לוין: אני אסכים להסדר הכולל הזה.

יריב לוין: שום שלב א', שום פחדנות.

יעל גרמן: אה, למה?

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: למה?

יריב לוין: רק טיפול שורש.

עליזה לביא: – – – אנחנו אופוזיציה אחראית ואתה יודע את זה.

יריב לוין: עכשיו, חברת הכנסת גרמן, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: תעשה קודם כול סתימה לפני שאתה עושה טיפול שורש.

יריב לוין: עכשיו, חברת הכנסת גרמן, אחרי שכבר השגתי שתי חתימות מיש עתיד להצעת החוק הזו – – –

עליזה לביא: אתה לא צריך, אדוני.

עליזה לביא: אתה שר בממשלת ישראל – – –

יעל גרמן: – – –

יריב לוין: זו באמת – אני אמרתי לך, אני אבוא להחתים.

יריב לוין: אתם לא תהיו היחידים.

יריב לוין: אל תדאגו.

עליזה לביא: אתה יכול להביא את זה ממשלתי.

יריב לוין: עכשיו, אחרי שהתקדמנו במישור הזה, בואו נעבור לשאלה השנייה, והיא, אדוני היושב-ראש, אפילו עוד יותר מעניינת.

יריב לוין: שמע, אני חייב להגיד לך משהו.

יריב לוין: אני הסתכלתי על דוח מבקר המדינה בנושא הפריימריז במפלגות ונדהמתי.

חיים ילין: רגע, כבוד היושב-ראש, זה הנושא?

חיים ילין: עכשיו זה אי-אמון.

יריב לוין: אמרתי לעצמי, אמרתי, אני שמעתי מה אמרה כאן חברת הכנסת לביא מעל הדוכן, ואמרתי לעצמי – נדהמתי.

יריב לוין: באמת, אמרתי, איך, אדוני היושב-ראש, איך יש מפלגה כזאת מדהימה כמו יש עתיד?

יריב לוין: איך הם עושים את זה?

יריב לוין: מנהלים את זה כל כך נקי, בצורה שלא פוגעת בכבוד הכנסת.

יעקב פרי: יריב, תאריך, תאריך.

יריב לוין: אפילו אחד מהם לא טועה ולא חוטא.

יריב לוין: איך הם עושים את זה?

יריב לוין: וואי, ואז פתאום נזכרתי – הרי אתה לא יכול להופיע בדוח מבקר המדינה כשאתה לא מתמודד.

יריב לוין: מפלגה שאין לה פריימריז, ברור שגם אף אחד לא יימצא עובר על ההוראות של החוק.

עליזה לביא: אה, אז פריימריז זה תירוץ לחוסר יושר?

יריב לוין: רגע, רגע, רגע, חברת הכנסת לביא.

יריב לוין: רגע, רגע.

עליזה לביא: פריימריז זה – – – המטרייה שלך?

עליזה לביא: פריימריז?

עליזה לביא: – – –

יריב לוין: חברת הכנסת לביא, רגע.

יריב לוין: רגע.

מיקי רוזנטל: עדיף שאתם תשתקו.

מיקי רוזנטל: כל פריימריז יותר טוב ממה שקורה אצלכם, בחדרים השחורים, הסגורים – – –

יריב לוין: אדוני, תשמע.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו ביום דיונים מקוצר ואנחנו רוצים לעשות את זה יעיל.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש – – –

מיקי רוזנטל: – – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת ילין, חבר הכנסת ילין.

מיקי רוזנטל: בעניין הזה אתם, אין לכם זכות – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל.

חיים ילין: – – – קיבלת מפלגה עם פריימריז בפנים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, משחר ההיסטוריה, אנשים שהטיפו מוסר בדרך כלל גם סתמו את הפה לאלה שחלקו על ההטפות האלה.

יריב לוין: אז תגן עלי, בבקשה, כדי שאני אוכל להתמודד עם ההטפה הזאת.

עליזה לביא: אתה לא צריך שיגנו עליך.

חיים ילין: – – –

יריב לוין: עכשיו, חברת הכנסת לביא וחבר הכנסת חיים ילין – – –

עליזה לביא: עכשיו, אחרי שהכנסת לנו, אולי תיתן תשובות ענייניות?

עליזה לביא: קדימה, נו.

עליזה לביא: הנה, בבקשה.

יריב לוין: אתם, פריימריז לא מקיימים.

יריב לוין: אתם יודעים מה?

יריב לוין: זכותכם.

יריב לוין: זכותכם.

יריב לוין: זה בסדר.

עליזה לביא: אז בשם הפריימריז – – –

יריב לוין: רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת לביא, עשר דקות שלמות דיברת.

בצלאל סמוטריץ': תני לשר לדבר, נו.

עליזה לביא: אין, תשמע, הוא רק משביח את התשובות שהוא עונה.

עליזה לביא: היית צריך לראות מה הוא ענה לי ביום רביעי.

עליזה לביא: הוא שלח אותי להר-הבית.

עליזה לביא: היום לפחות הוא לא שולח אותי להר-הבית.

זוהיר בהלול: היא כמעיין המתגבר.

בצלאל סמוטריץ': די, עכשיו אני מבקש.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נעשה את זה בשקט.

יריב לוין: אני יודע, זה נורא קשה לשמוע את הדברים האלה, אבל בואי, חברת הכנסת לביא.

יריב לוין: את יודעת, ככל שצועקים יותר סימן שזה פוגע יותר מדויק במקום שממנו באו קודם דברי ההטפה הקודמים.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לשאול שאלה כזאת – בסדר, אתם לא מקיימים פריימריז.

יריב לוין: נו, זה זכותכם.

יריב לוין: אבל מה עם קצת – איך אמרת?

יריב לוין: שקיפות ציבורית לפחות?

יריב לוין: אנחנו הרי כולנו אוהבים שקיפות ציבורית.

יריב לוין: ואני שואל, למשל, חברת הכנסת גרמן: הייתה פה בקדנציה הקודמת חברת כנסת מצוינת, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, מסיעתכם, והיא ביחד עם חבר הכנסת שמעון סולומון ייצגו – אני מוכרח לומר – באמת נאמנה את בני העדה האתיופית – –

יעל גרמן: שמעון סולומון הוא אחד מהוגי – – –

יריב לוין: – – ונפקד מקומם, נפקד מקומם הפעם ברשימה.

יריב לוין: והסבר אין.

יריב לוין: אולי לפחות, אם אין פריימריז, אם אין ציבור רחב שבוחר את האנשים, אולי לפחות אתם, מטיפי המוסר, לפחות תיתנו תשובות לציבור למה האנשים האלה לא ברשימה.

יעל גרמן: כי הם היו במקום – – –

יריב לוין: אה, הם היו במקום.

יריב לוין: הבנתי, חברת הכנסת גרמן.

יריב לוין: הבנתי.

יריב לוין: עכשיו יש לי עוד שאלה מעניינת.

יריב לוין: היו גם כל מיני שינויים ברשימה, כאלה שעלו וכאלה שמשום מה גם הורדו.

יריב לוין: אגיד לך את האמת?

יריב לוין: אני לא מבין למה.

יריב לוין: גם הציבור לא מבין.

יריב לוין: אולי יואיל יושב-ראש המפלגה מר יאיר לפיד, בשם המוסר והשקיפות שאתם מדברים עליהם כל הזמן, לתת לנו איזה דין-וחשבון קטן מה היו השיקולים שלו – –

יעקב פרי: בפעם הבאה נלמד מהליכוד.

יריב לוין: – – על-פי מה הוא קובע.

יריב לוין: עכשיו אני אגיד לכם עוד דבר.

יעל גרמן: בפעם הבאה כולם ידעו.

יעל גרמן: בבחירות הבאות כולם ידעו.

יריב לוין: תראו, רבותי, תראו.

יריב לוין: אני רוצה להגיד לכם עוד דבר, שבכל זאת מעניין גם אותי, ובזה אני גם אסיים.

יעל גרמן: למה לסיים?

יעל גרמן: עוד אף אחד לא הגיע.

יריב לוין: אז טוב, אז הוא לא רוצה להגיד לנו מה היו השיקולים שלו, והוא גם לא רוצה שאנשים אחרים יבחרו, והוא רוצה בשם השקיפות והמוסר והניקיון והטוהר ויפי ההליך הדמוקרטי להחליט הכול לבד, איך שהוא רוצה, בלי דין-וחשבון לאף אחד שום דבר.

יריב לוין: אבל יש דבר אחד שהוא חייב בו, רבותי: לפחות לומר עם מי הוא מתייעץ, את מי הוא שואל, מי משפיע על יושב-ראש יש עתיד כשהוא קובע את רשימת יש עתיד לכנסת, כשהוא ממנה במו-ידיו אנשים שיושבים כאן.

יריב לוין: לפחות את זה, אני חושב שכולכם תסכימו שהוא חייב לומר.

יריב לוין: אז, רבותי, נאה דורש – נאה מקיים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתחילים בדיון המשולב.

בצלאל סמוטריץ': ראשון הדוברים – חבר הכנסת איציק שמולי.

עליזה לביא: לפחות לא שלחת אותי להר-הבית.

בצלאל סמוטריץ': הריני מוסר מודעה: אנחנו נקפיד היום על הזמנים.

יעל גרמן: אוה, זה לא טוב.

בצלאל סמוטריץ': אף שאנחנו פוסקים בחנוכה כבית הלל, אנחנו נקפיד על הזמנים כשיטת בית שמאי.

בצלאל סמוטריץ': ונאכוף אותם.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, רשימת הדוברים, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': סגורה.

יעל גרמן: אין לנו.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, נושא האי-אמון שאנחנו הגשנו נוגע בענייני משילות, אבל אני לא יכול להתעלם ממה שהיה היום בוועדת העבודה והרווחה; נושא שלדעתי אולי לא נכון להציג אותו באי-אמון, אבל אם כבר הגענו עד הלום – נושא שבאמת הכנסת הזאת יכולה להיות מאוחדת סביבו, וזה עצירת המחדל של הביטוח הסיעודי הקבוצתי.

איציק שמולי: זה לא עוד סיפור על ביטוח.

איציק שמולי: זה סיפור על הונאה.

איציק שמולי: במשך כל כך הרבה שנים מכרו לאנשים, ל-1.2 מיליון ישראלים, מה שנקרא ביטוח סיעודי.

איציק שמולי: אמרו להם שהם מבטחים את עצמם לגילים מתקדמים.

איציק שמולי: מה שלא סיפרו להם, שבכל חמש שנים – הוכנס סעיף קטלני בפוליסות – כל חמש שנים מותר לחברת הביטוח באופן חד-צדדי לבטל את ההסכמים.

איציק שמולי: ומה קרה?

איציק שמולי: אנשים שילמו במשך עשר, ו-15, ו-20 ו-25 שנה, ואז, ברגע האמת, כשהם הגיעו לגיל 60 ו-70, חברת הביטוח החליטה לממש את הסעיף הזה – והכול בשם החוק, הכול ברשות הממשלה – הממשלות לדורותיהן – כי מי שאישר את מכירת הפוליסות האלה בצורה כל כך מטעה וכושלת היה האגף שממונה על הפיקוח על שוק הביטוח.

איציק שמולי: מה שמכרו לאנשים זה פוליסות זבל.

איציק שמולי: ועכשיו, אחרי שעברנו את הדבר הזה, המחדל המתמשך שכבר מתנהל משנת 2011, וחברות הביטוח מתחילות לפלוט בהמונים אנשים מהפוליסות – במצטבר 150,000–200,000 איש – במקום שתבוא הממשלה ותגיד: הנה, אני שמה פתרון על השולחן ובא לציון גואל – מה קורה?

איציק שמולי: אומרים לאנשים: מתוך 1.2 מיליון איש שנפגעו, אנחנו מוכנים לטפל רק במבוגרים ביותר, אלה שעברו את גיל 60, וגם במקרה שלהם, רק במי שאין לו ביטוח במקום אחר.

איציק שמולי: כלומר, מ-1.2 מיליון ירדנו ל-80,000.

איציק שמולי: אדרבה, היית בא ואומר: במקום כל הקבוצה גידרתם רק 80,000, לפחות תנו להם פתרון מיטבי.

איציק שמולי: אז מה אומרים?

איציק שמולי: את הקבוצה הזאת אנחנו נעניש: תשעה חודשים ראשונים, מי מהם שנכנס למצב סיעודי – זה עליו, הוא צריך להביא כסף מהבית.

איציק שמולי: כל חודש במוסד סיעודי עולה 20,000 שקל, ומי שעובר את תשעת החודשים האלה, ייתנו לו מחברת הביטוח על כל חודש שעולה לו 20,000 שקל – 4,500 שקל.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: אז משפט הסיכום, אדוני היושב-ראש, שזה לא פתרון; זה כישלון.

איציק שמולי: ובמקום לפרש את האינטרס הציבורי – במובן הזה כבר שלוש שנים – כהגנה לטייקונים של חברת הביטוח ולזרוק את הקשישים הסיעודיים כמו כלבים לרחוב, המשוואה הזאת צריכה להתהפך.

איציק שמולי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חברת הכנסת יעל גרמן.

חיים ילין: איפה הרשימה?

חיים ילין: אפשר לשים את הרשימה?

יעל גרמן: רשימת הדוברים לא נמצאת.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, את הרשימה בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': נבדוק את התקלה הטכנית הזאת, אבל אני אודיע: כל אחד – מי הדובר לפניו, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': עכשיו חבר הכנסת גטאס, ואחריו – חברת הכנסת גרמן.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

קריאות: – – –

באסל גטאס: זה דיון סיעתי.

באסל גטאס: זה דיון סיעתי.

באסל גטאס: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו רק יצאנו מאישור התקציב של 2015–2016, וישר נקלענו לעניין המשא-ומתן עם האוצר בעניין תוכנית חומש לאוכלוסייה הערבית.

באסל גטאס: תוכניות החומש – בכלל כל מה שנקרא "כסף ייעודי", "כסף צבוע" – התחילו לפני כמה שנים בהחלטה של הממשלה, עם הקמת הרשות לפיתוח כלכלי במגזר הערבי והרצון של הממשלה, ומטעמים שלה, להשקיע יותר בפיתוח של הכלכלה הערבית, של התשתיות במגזר הערבי – מטעמים של פיתוח – אתה שומע, אדוני השר?

באסל גטאס: – הפעם הממשלה מזמנו של אולמרט החליטה, אחרי ההצטרפות, או אפילו קצת לפני ההצטרפות של ישראל ל-OECD, שהגיע הזמן להשקיע, כי אין אפשרות, פשוט אין אפשרות שישראל תדביק את הממוצע של ה-OECD בלי פיתוח של האוכלוסייה הערבית.

באסל גטאס: כמעט 1.5 מיליון תושבים, שהם כ-20% מתושבי המדינה, אחראים ל-8%, בקושי 9% מהתל"ג.

באסל גטאס: כלומר, הם משקיעים וצריכים להשקיע כי זה טוב לכולם, או במילים אחרות: טוב ליהודים.

באסל גטאס: ואז ראינו שבכל כמה שנים יש תוכנית של 800 מיליון שקל, בסדר גודל כזה.

באסל גטאס: בא ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות, יחד אתנו, עם הרשימה המשותפת, הגשנו וניהלנו משא-ומתן במשך שלושה חודשים עם משרדים מקצועיים, עם הממשלה, עם האוצר, עם המשרד לשוויון חברתי, על תוכנית של 32 מיליארד שקל לחמש שנים, ואז ירדנו, ירדנו – שכנעו אותנו באוצר, אמיר לוי ואגף התקציבים, ובאמת הייתי מולם במחשבה – – –

בצלאל סמוטריץ': אדוני, סיים בבקשה.

באסל גטאס: אבל יש לי עוד 15 שניות.

באסל גטאס: אתה עכשיו לקחת ממני 15 שניות.

בצלאל סמוטריץ': אני עושה לך הקדמה.

בצלאל סמוטריץ': קדימה, משפט סיום.

באסל גטאס: היית צריך אחרי 15 שניות – – –

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיום אומרים בתוך שלוש הדקות.

בצלאל סמוטריץ': חבל על הוויכוח, חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: קטעת.

באסל גטאס: אני ברצף מחשבתי עמוק, קטעת אותי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גטאס, תודה רבה.

באסל גטאס: לא, תיתן לי לסיים.

בצלאל סמוטריץ': אני נותן לך עשר שניות למשפט סיכום.

באסל גטאס: היית ב-15 שניות, תן לי 15 שניות.

בצלאל סמוטריץ': קיבלת.

באסל גטאס: במחשבות הסכמנו עם אגף התקציבים שצריך לשנות מנגנוני תקצוב, אבל זה לא במקום תוכנית חומש, אלא נוסף על תוכנית החומש, ובמקום 32 מיליארד שקל – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

באסל גטאס: – – סיכמנו על 8 מיליארד שקל – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: – – והיום מדברים אתנו על חצי מיליארד.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

באסל גטאס: ואני חושב שאם הבעיה לא תיפתר בתוך יום, יומיים, שלושה ימים, ויביאו הצעת מחליטים, כל המגזר הערבי הולך להסלמה, לצערי הרב.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת יעל גרמן, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יעל גרמן: עדיין לא התחלתי.

בצלאל סמוטריץ': התחלת.

יעל גרמן: לא, רק עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': תגישו תלונה.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני דווקא לא רוצה לדבר על מקרי שחיתות פרסונליים; אני לא רוצה לדבר על הערות המבקר ליושב-ראש תנועה ששמה את המוסר כנר לרגליה ונאלצה להקיא מתוכה חבר כנסת שהמוסר שלו מאפשר לפגוע בנשים; גם לא לדבר על אותו חבר כנסת שעף על עצמו, מנבל את פיו ופוגע בחברות כנסת, ועכשיו חשוד, בדוח המבקר האחרון, בעבירה פלילית; אני גם לא מתכוונת לפרט את הערות המבקר בדוח האחרון שלו על שימוש לרעה לכאורה במשאבי התעשייה האווירית, או הערותיו בנוגע למימון הפריימריז בכלל.

יעל גרמן: על כל אלה "זכינו" לסקר של המכון הישראלי לדמוקרטיה שקובע כי אמון הציבור בחברי הכנסת נמצא בשפל שלא היה כדוגמתו, והגיע לכך ש-74% מהציבור לא מאמין לנו, לחברי הכנסת.

יעל גרמן: אני דווקא רוצה לדבר על הדוגמה הקולקטיבית שממשלת ישראל והקואליציה נותנות לציבור במדינה יום-יום, בהתנהלות שלהן ובהחלטות שלהן.

יעל גרמן: בתוך פחות מחצי שנה הוכיחה הממשלה לציבור שלמילה אין ערך, שערכים משתנים בהתאם להרכב הקואליציוני, שבשביל הישרדות פוליטית מותר לתת מיליארדים על חשבון הציבור.

יעל גרמן: בתוך פחות משישה חודשים ביטלו הממשלה והקואליציה הזאת את החוק שלו חיכינו 65 שנה, חוק השוויון בנטל; דחתה הממשלה ולמעשה ביטלה את יישום החוק המגביל את מספר השרים ומבטל את המוסד המושחת של שר בלי תיק; שינתה בצורה צינית את חוקי-היסוד; העבירה כמו במשחק שחמט סמכויות של שרים ממשרד אחד למשנהו, ולא הנידה עפעף כאשר דחתה חוקים שלהם מחכים מגזרים רבים, אך ורק מפני שהאופוזיציה היא שהגישה אותם.

יעל גרמן: להתנגד לחוקים רק מפני שהועלו על-ידי חברי כנסת מהאופוזיציה זו אטימות ציבורית; לא לאפשר לשר להביע את דעתו בפני הכנסת רק כי היא נוגדת את דעת הממשלה זו פגיעה בחופש הביטוי ובזכות הציבור לדעת; לדבר על שתי מדינות לשני עמים כשזה נוח, לפני הבחירות, ויום אחרי זה להתעלם מהאמירה ולא לעשות כלום, זו מניפולציה; להדיר 20% מאזרחי המדינה, להסית נגדם, ואחר כך לגלגל עיניים לשמים כאילו הכול בסדר זו שחיתות מוסרית ופוליטית; להתעלם מהרוב בציבור שתומך בברית הזוגיות ובתחבורה ציבורית מצומצמת בשבת, בלי לפגוע ברגשות הדתיים – –

בצלאל סמוטריץ': עשר שניות אחרונות.

יעל גרמן: – – זו בגידה ברוב; לקדם חוק בניגוד לעמדת היועץ המשפטי, שכל מטרתו להעביר את התנהלותה של החטיבה להתיישבות הרחק מאור השמש – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: – – ומהמינהל הציבורי התקין, זוהי חריגה בוטה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יעל גרמן: – – והתעלמות מן המינהל התקין.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום.

יעל גרמן: לא פלא שאמון הציבור בממשלה הגיע לציון נכשל של 37%.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חברת הכנסת יעל גרמן.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון – –

יעל גרמן: הממשלה נותנת יום-יום דוגמה אישית וקולקטיבית בהפרת הבטחות – –

בצלאל סמוטריץ': – – שאיננה נוכחת.

בצלאל סמוטריץ': אני מוותר על זכות הדיבור שלי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יעל גרמן: – – קטנוניות, בגידה בערכים, מוסר כפול ושחיתות פוליטית וציבורית.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, תודה.

בצלאל סמוטריץ': זמנך תם.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

יעל גרמן: הצעת האי-אמון שלנו היום נותנת לכך ביטוי ומבקשת להקים ממשלה על בסיס – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

יעל גרמן: – – יושרה פוליטית, מינהל תקין ונאמנות לאינטרס הציבורי – –

קריאה: – – –

בצלאל סמוטריץ': יש סדרנים פה?

יעל גרמן: – – ממשלה שתחזיר סוף-סוף את אמון הציבור.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת גרמן, הזמן הסתיים מזמן.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

רוברט אילטוב: אני בעד השעון של מרגי – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגי, ואחריו – חבר הכנסת רוברט אילטוב.

חיים ילין: – – – לתת לנו בראש קצת, כי אנחנו לא – – –

יעקב מרגי: חנוכה.

יעקב מרגי: חנוכה.

בצלאל סמוטריץ': דבר תורה לחנוכה.

בצלאל סמוטריץ': תהיה יעיל, מה עכשיו תדבר פה שטויות.

בצלאל סמוטריץ': משהו, תזכה אותנו.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, אתה יודע מה, אם לא הייתה מגבלה של השעה בגלל חנוכה, היית צריך לתת אפילו עשר דקות לכל חבר כנסת, כי רק על הטענות שנשמעו כאן צריך להגיב כל אחד רבע שעה, 20 דקות.

יעקב פרי: מינימום.

יעקב מרגי: אבל, רבותי, אני אומר לכם, חברי הכנסת מציעי האי-אמון, הסיעות מציעות האי-אמון, אל תהיו פסימיים.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: חג החנוכה, אנחנו באווירת חג החנוכה, אנחנו באנו חושך לגרש.

יעקב מרגי: לגרש חושך זה לא רק שיר; כדי לגרש חושך צריך להדליק אור, ובאנו חושך לגרש, אבל אל תהיו פסימיים.

יעקב מרגי: למה אני אומר?

יעקב מרגי: צריך ללמוד אפילו מסנדלר.

יעקב מרגי: מה אמר אותו סנדלר לרבי ישראל מסלנט?

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, מה הוא אמר לו כשהוא ראה אותו עובד לאור הנר, ונשאר קצת?

יעקב מרגי: הוא אומר לו: כל עוד הנר דולק, עוד ניתן לתקן.

יעקב מרגי: זכרו: כל עוד הנר דולק, עוד ניתן לתקן.

יעקב מרגי: הממשלה בסך הכול בתחילת ימיה.

יעקב מרגי: אני כתבתי נאום להשיב אחד על אחד, אבל לא יכולתי.

יעקב מרגי: גברתי חברת הכנסת עליזה לביא הייתה כאן, נאמה נאום חוצב להבות – לא יודע, האקוסטיקה בצד הזה יותר גבוהה מפה; איזה צעקות מחרישות אוזניים על ביטול פרויקט בגרות ללוחמים.

יעקב מרגי: קיימתי דיון היום בוועדת החינוך.

יעקב מרגי: היא שמעה באוזניה שהפרויקט לא בוטל, אבל זה לא עוזר לחברי כנסת לעלות פה, לומר דברים הפוכים.

יעקב מרגי: אבל מה?

יעקב מרגי: – וגם מתנדבים.

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שמתנדבים לחבוט בעצמם כל היום.

יעקב מרגי: אז, גברתי חברת הכנסת יעל גרמן – ויש לי כבוד עצום אלייך, ואני רוחש לך אותו באמת – אני לא מאלה שמתנדבים לחבוט בעצמי, ואני לא הולך להתנצל על שום חבר כנסת, על הקומץ שבקומץ שבקומץ, וזה peanuts, לא כל חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו מוסרים את נפשנו מבוקר עד ליל למען הציבור, למען עשייה בכנסת.

יעקב מרגי: אז כשמדברים על דוגמה אישית, דוגמה אישית, זה חלק מהדוגמה האישית, כי הדיון היה משודר לציבור.

יעקב מרגי: היה דיון משודר לציבור ובו נאמר חד-משמעית שהפרויקט לא בוטל.

יעקב מרגי: נכון, הוא לא בגבעת-חביבה, מה לעשות, הוא פוזר לארבע או חמש מכללות אקדמיות.

יעקב מרגי: ואתם יודעים מה, שומו שמים, הממוצע – רק 92% הצלחה.

יעקב מרגי: אז מספיק.

יעקב מרגי: עומדים כאן, העובדות לא מבלבלות אף אחד.

יעקב מרגי: גברתי, אמרת – והפנה את תשומת לבי חבר הכנסת רוברט אילטוב – שמשנים כללים כמו במשחק שחמט.

יעקב מרגי: כמו שבמשחק שחמט יש כללים – – –

יעל גרמן: סמכויות – – –

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: גם סמכויות.

יעקב מרגי: כמו שבמשחק שחמט יש כללים, גם לממשלה יש כללים, והיא פעלה על-פי הסמכות המוקנית לה.

יעקב מרגי: את יודעת מה, גברתי – ואת היית שם – – –

יעל גרמן: זו זילות – – –

יעקב מרגי: גברתי, היית שם.

יעקב מרגי: מה, לא נפסלו לנו חוקים מפני שהיינו מהאופוזיציה – חוקים טובים?

יעל גרמן: זה לא – – –

יעקב מרגי: זה כלי פרלמנטרי.

יעקב מרגי: למה לבוא ולצייר הכול פה שחור משחור?

יעקב מרגי: ואני אומר לך, מדברים על משילות.

יעקב מרגי: אני שואל אתכם שאלה: יש מבחן יותר גדול של משילות מלהעביר תקציב מדינה בקואליציה של 61 מול 59, עם עשרות-אלפי הסתייגויות?

יעקב מרגי: זה היה המבחן הכי גדול למשילות.

יעקב מרגי: אז צלחנו אותו רק לפני שבועיים, אבל זה לא מפריע.

יעקב מרגי: את יודעת למה?

יעל גרמן: – – – שילמו – – –

יעקב מרגי: את יודעת מה?

יעקב מרגי: אני אספר – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יעקב מרגי: – – מה שילמתם לבית היהודי.

יעקב מרגי: אני אספר מה שילמתם לבית היהודי תמורת – –

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מרגי, אין לך זמן.

יעקב מרגי: – – אחוות האחים שהייתה?

בצלאל סמוטריץ': מאוד היינו רוצים, אין לך זמן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוברט אילטוב – בבקשה, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': גם את זמן ההליכה אנחנו סופרים לך בזמן.

קריאות: – – –

בצלאל סמוטריץ': בינתיים נאחל מזל טוב לבת-המצווה שיושבת לנו ביציע שם.

מיכל רוזין: היושב-ראש, ויתרת על זכותך?

בצלאל סמוטריץ': כן.

בצלאל סמוטריץ': אני פה, מה אני אעשה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, אם ויתרת על זמנך והתחלת לספור לי מאז שהתחלתי ללכת, אז אני אקח את הזמן שלך.

מיכל רוזין: לא, הוא נותן לי את הזמן שלו.

רוברט אילטוב: מה, עכשיו סגרתי אתו כבר.

מיכל רוזין: יש לי קיזוז אתו.

בצלאל סמוטריץ': עשר שניות הלכו לך כבר.

בצלאל סמוטריץ': כן.

רוברט אילטוב: כבוד סגן יושב-ראש הכנסת, כבוד חברי הכנסת, כבוד השר, כבוד חברת הכנסת יעל גרמן, אי-אפשר לשנות כללים במשחק שח.

רוברט אילטוב: משחק שח, מאז שהמציאו אותו, לא שינו בו שום כלל.

יעל גרמן: ופה משנים אותם כל הזמן.

רוברט אילטוב: וזה אחד המשחקים הכי חכמים שיש ביקום, עם צורת מחשבה יצירתית, ואי-אפשר להגיד את זה על הממשלה שלנו.

יעל גרמן: צודק – – –

רוברט אילטוב: ומעבר לזה, הכללים פה משתנים בהתאם לנוחות, לא בהתאם לכללים כלשהם בכלל.

רוברט אילטוב: לכן, לבוא להגיד על משחק שח – בואו לא נפגע במשחק המעניין הזה, שאני מאוד מתעניין בו, וזה משחק מאוד מפתח מחשבה.

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, תשמע, אני ראיתי היום גם את הצעות האי-אמון בסדר-היום, אבל אני חושב שהכותרת שהייתה בעיתון "הארץ" היא כותרת מפחידה.

רוברט אילטוב: בכותרת כתוב שאצל עולים שהגיעו בשנות ה-90 – הנתונים הסטטיסטיים שישנם היום מראים שמספר האקדמאים ירד בצורה דרסטית, והוא עומד על פחות מהממוצע הישראלי.

רוברט אילטוב: המשמעות היא בעצם שאז אותם העולים, יותר מ-50% מהם היו אקדמאים – רופאים, מהנדסים, פרופסורים ואנשים נוספים, מרצים – בכל תחומי העיסוק, והיום פחות מ-30% או קרוב ל-30% מהעולים הם אנשים שיש להם תואר אקדמי, וזה פחות מהממוצע הארצי.

רוברט אילטוב: המשמעות היא שהאנשים המשכילים האלה שהגיעו לישראל, שתרמו לכלכלת ישראל – ואני רוצה לצטט את ראש הממשלה, שאמר בשנת 2010, במלאות 20 שנה לעלייה הגדולה: העולים הצילו את ישראל כלכלית, ביטחונית, מדעית ודמוגרפית; כך הכריז בנימין נתניהו בשנת 2010.

רוברט אילטוב: משמעות הדבר, שקליטת העלייה הזאת לא התקיימה, העולים נכשלו פה ונכשלים פה, והמדינה לא עושה שום דבר.

רוברט אילטוב: זו בעצם הייתה צריכה להיות הצעת האי-אמון, אבל אנחנו מעלים הצעות אי-אמון קצת לפני הכותרות של הבוקר, כל בוקר.

רוברט אילטוב: אבל אני חושב שמדינת ישראל צריכה לחשוב אסטרטגית מה היא עושה בנושא קליטת העלייה ואיך נכשלנו בקליטת עלייה אדירה זו.

רוברט אילטוב: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת רוברט אילטוב.

רוברט אילטוב: אנחנו כמובן נתמוך בהצעת האי-אמון.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אורי מקלב, ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, גם חנוכה שמח, ואולי נפתח בשני משפטים על חג החנוכה – בכל אופן אנחנו ביום הראשון ותכף ממהרים להדליק את הנר השני.

אורי מקלב: צריך לזכור שחג החנוכה הוא לא רק חג של סופגניות ומסיבות אלא יש לנו מהות בחג הזה.

אורי מקלב: הייתה מלחמת תרבות נגדנו, ואנחנו ניצחנו במלחמת התרבות, וזה שונה ממלחמות שהיו נגדנו ורצו להשמיד, להרוג ולאבד.

אורי מקלב: כאן לא רצו את זה; כאן רצו בסך הכול שנהיה כמו פתאים, רצו לייוון אותנו, שכמה דברים לא נשמור, ונלך עם תרבות הגוף ותרבות ההנאה של המעצמה והעם היווני.

אורי מקלב: ורוב העם הלך עם זה; קומץ קטן הוא שנלחם נגד המעצמה הזו.

אורי מקלב: ומעניין שאנחנו מציינים את חג החנוכה דווקא בנרות חנוכה, אף שנרות החנוכה – זה בזכות זה שמצאו את פך השמן הקטן והטהור, שהיה מהדרין מן המהדרין, והנס הכפול, שהוא הספיק, במקום ליום אחד, לשמונה ימים.

אורי מקלב: אבל מכל הנס הגדול של רבים ליד מעטים, ועוד ועוד, המלחמה הזו, שהיא הירואית – לקחו את הנושא של פך השמן, שהוא לא היה העיקר.

אורי מקלב: היה אפשר, כשיש טומאה – לא אתווכח תורנית – טומאה אותרה בציבור.

אורי מקלב: את רוצה – אם הוא ייתן לי, לא על הזמן, אין לי שום בעיה – היה אפשר להשתמש בשמן אחר, ולא היו צריכים להתמקד דווקא בשמן הזה.

אורי מקלב: אבל זו הייתה מהות החג.

אורי מקלב: דווקא את השמן הזה, שהיה מהדרין, וכל החג הזה מסמל אי-ויתור ואי-פשרה על שום דבר – זה מה שהציל אותנו.

אורי מקלב: לא היינו מוכנים להתפשר.

אורי מקלב: חלקם התייוונו לגמרי, חלקם התייוונו בחלקיות, מה אפשר לעשות, והלכו עם התרבות.

אורי מקלב: אנחנו היינו נשארים עם יווני, ואולי המקור שלנו יהודי.

אורי מקלב: ועל זה אנחנו היום חוגגים, רק על הניצחון התרבותי ועל המסורת.

אורי מקלב: ואנחנו היום אומרים גם שהמלחמה הזאת נשארת.

אורי מקלב: היוונים זה שם תואר, זה לא דווקא של אז.

אורי מקלב: גם היום אנחנו – אתה יודע, רק שנה אחרי שקבעו את חג החנוכה, ראו שחג החנוכה בא לסמל לנו – אנחנו יודעים שהיום כל המעצמות האלה – לא יוון, לא הרומאים, לא הפלישתים, לא העמונים ולא המואבים, וגם מאז, כל האימפריות האלה, כל אלה פסו מן העולם, לא מכירים, לא יודעים, עד היום הזה.

אורי מקלב: יכול להיות שגם הנאציזם, גם הקומוניזם, גם הסוציאליזם וגם האביב הערבי – אנחנו רואים שכולם נכחדים, ונשארת האומה הקטנה, האומה שלנו.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: בזה אני אסיים, בכל אופן דבר תורה.

אורי מקלב: מכיוון שאנחנו שמרנו על הסמלים שלנו, על המורשת שלנו, על התרבות שלנו, ואת זה צריך לעשות גם היום.

אורי מקלב: גם היום יש מלחמה על השבת.

אורי מקלב: כשאנחנו היום באים לדבר על השבת, זה לא דבר שהמצאנו עכשיו.

אורי מקלב: על זה הייתה מלחמה אז, ואת זה אנחנו הולכים לפרוץ.

אורי מקלב: אני רק אקריא לך את מה שכותב דיזנגוף בתל-אביב – – –

בצלאל סמוטריץ': קשה לי להפסיק אותך, אבל אני מפלה.

אורי מקלב: בכל אופן, בזכות זה.

אורי מקלב: מה כותב דיזנגוף, ראש עיריית תל-אביב, מי שהיה ראש המועצה הראשון – הוא כותב ב-1933: זכרו כי השבת היא אות הסולידריות הלאומית שלנו, הנפלאה ביותר מדור ודור, וכל הפוגע בה, באחדות ישראל הוא פוגע.

אורי מקלב: ולכן הוא מבקש שהאוטובוסים הציבוריים, גם אלה השייכים למושבות – מתבקשים לא לנסוע ברחובות תל-אביב בימי שבת וחגים.

אורי מקלב: את זה כותב ראש עיריית תל-אביב.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מקלב – – –

אורי מקלב: אני מסיים, מסיים את זה.

אורי מקלב: גם היום אנחנו אומרים את זה: זה הסמל שלנו, זה הדגל שלנו, נשמור עליו.

אורי מקלב: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת מקלב.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: אני מבקשת שגם דבר התורה שלי – – –

בצלאל סמוטריץ': סוף-סוף נאום אחד יעיל שמענו פה היום.

מיכל רוזין: אבל זה לא עובד ככה, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': משהו שיש לנו מה לעשות אתו בבית.

מיקי רוזנטל: לא שמעת את כולם, למה אתה מעליב?

בצלאל סמוטריץ': שמעתי את רובם.

בצלאל סמוטריץ': סתם, סתם.

בצלאל סמוטריץ': לא לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': אני חוזר: שהפרוטוקול לא יכתוב את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא לפרוטוקול.

מיכל רוזין: יש פה אפליה – לפי התוכן אתה נותן.

בצלאל סמוטריץ': ממש לא.

מיכל רוזין: אבל חוץ מזה, קיבלתי את השלוש שלך, נכון?

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת רוזין, שלוש דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל רוזין: שלוש דקות, פלוס שלוש דקות של היושב-ראש.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבר ארבעה שבועות שאנחנו מגישים שבוע אחר שבוע הצעות לסדר-היום לדיון בנושאים מדיניים, על כל מה שקורה בזירה.

מיכל רוזין: לצערנו, נשיאות הכנסת מחליטה שבוע אחר שבוע לדחות את ההצעות שלנו, וגם ערעור לוועדת הכנסת לא צלח.

מיכל רוזין: זה משום שלא רוצים לשמוע אותנו, לא רוצים לשמוע את הביקורת.

מיכל רוזין: בעבר היו כאן מנהיגים, ראשי ממשלה שהיה להם חזון, הייתה להם תעוזה אמיתית לנהוג את עמם, והם לא פחדו להודות באמת יסודית אחת וחשובה – ששלום עושים עם אויבים.

מיכל רוזין: היום ראש הממשלה שלנו עסוק כל הזמן בגינוי, בניחומי אבלים, בהתרעמות על שרת החוץ השבדית, חיפוש אובססיבי אחרי כל אמירה של ראש הרשות הפלסטינית, והשרים שלו ממליצים – הנה אחד שנמצא פה, שר החינוך – על "חומת מגן 2", אורי אריאל מסרטט כבישים נפרדים – –

בצלאל סמוטריץ': הוא לא שר החינוך.

מיכל רוזין: הוא יחזור להיות, אני מניחה.

מיכל רוזין: – – סיפוח שטחים הפך למטבע לשון, וציפי חוטובלי עוסקת במסמכים משפטיים שנוגדים את החוק הבין-לאומי.

מיכל רוזין: צודק ג'ון קרי, שאמר השבוע בפורום סבן שהוא לא מצליח להבין איך אנחנו, אזרחי ואזרחיות המדינה, לא רואים שהמדינה הדו-לאומית צועדת בכיווננו בצעדי ענק.

מיכל רוזין: לא רק צועדים בכיוון מדינה דו-לאומית, אלא בדרך – ואת זה אני מוסיפה על דבריו של קרי – להחרבת החזון הציוני.

מיכל רוזין: זהו התוצר של ניהול הסכסוך המדיני בינינו לבין הפלסטינים ולא הבאת פתרון והבהרת אופק מדיני ותשובה.

מיכל רוזין: אבל למה אני מתפלאת כל כך?

מיכל רוזין: בממשלה שיושבים בה מכחישי הדמוקרטיה, בית-המשפט העליון, שמזמינים את יושב-ראש ארגון להב"ה, בשם חופש הביטוי, להופיע כאן בכנסת, שבמידה מסוימת מדליפים מידע מסווג על תנועות כוחות צה"ל לפעילי ימין, שגם אומרים כל הזמן: מדובר בעשבים שוטים, כשאנחנו סופרים כבר 62 אירועי "תג מחיר" בשנת 2014.

מיכל רוזין: עשבים שוטים – מעולם לא ראיתי כל כך הרבה עשבים שוטים בערוגה אחת.

מיכל רוזין: אתמול קברנו – אני אשמח אם תשמור על שקט.

מיכל רוזין: אני לא שומעת את עצמי.

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת, אנחנו מבקשים קצת שקט באולם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת נפתלי בנט.

עיסאווי פריג': – – –

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מקבלים את פניו בברכה.

מיקי לוי: – – – שחבר כנסת אחד.

עיסאווי פריג': – – –

מיכל רוזין: אי-אפשר, אני לא שמעתי את עצמי.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

בצלאל סמוטריץ': כן, חברת הכנסת רוזין.

מיכל רוזין: אוה, תודה.

בצלאל סמוטריץ': הוספנו לך חצי דקה.

מיכל רוזין: אתמול קברנו את מנהיגנו, מנהיג מרצ יוסי שריד, זיכרונו לברכה – זכרו לברכה, אחד ממנהיגי השמאל האמיצים ביותר שהיו כאן, לוחם צדק, שוויון ושלום, אדם שהצליף בנו את עמדותיו, את ביקורתו, ולא חסך את שבטו לא משונאיו ולא מאוהביו.

מיכל רוזין: אני רוצה לסיים בקריאת קטע שלו, זה דבר התורה שלי להיום.

מיכל רוזין: "מי מפחד משלום?", הוא כותב, "מי שמפחד פחות ממלחמה.

מיכל רוזין: הרי במלחמה נופלים אנשים וזה סוף החיים, אבל לא סוף העולם; ואילו בשלום נופלות ממשלות, וזה עלול להיות סוף הקריירה.

מיכל רוזין: לכן למה לקחת סיכונים מיותרים?

מיכל רוזין: אם תפרוץ, חלילה, מלחמה, כולנו נהיה מאוחדים; אך אם יפרוץ שלום נתפצל, נריב וניקלע למשברים.

מיכל רוזין: נתניהו למד מניסיונו, ובעיקר מניסיונם של אחרים – המעשה יותר מסכן מהמַחדָל, בדרך כלל.

מיכל רוזין: אל תתייראו מפני הבטלנים, גם לא מפני המלהגים, אלא רק מפני העושים.

מיכל רוזין: אם ממני תראו וכך תנהגו – מובטחות לכם ארבע שנות שלטון לפחות.

מיכל רוזין: והשלום – סובלני מטבעו, יכול לחכות.

מיכל רוזין: הוא לא בורח לשום מקום, וגם אם יתמהמה, בוא יבוא באחרית הימים.

מיכל רוזין: מי כמונו רוצה שלום?

מיכל רוזין: אך מעולם לא האמנו בשלום עכשיו, ותמיד האמנו בשלום אחר כך.

מיכל רוזין: 'מוטב מאוחר' עלול להסתבר בדיעבד כמאוחר מדי ואפילו כ'לעולם לא'.

מיכל רוזין: הזדמנויות מדיניות, מטבען, אם אינן נאחזות בקרני הזמן, גם זנבן חומק.

מיכל רוזין: " והוא מסיים את מאמרו, הציני כמובן, ואומר: "מי מפחד משלום?

מיכל רוזין: מי שמשליך את יהבו על המלחמה הבאה, שלעולם תהיה אחרונה, וגם הכי מוצלחת, עד שייחשפו מערומיה ושקריה".

מיכל רוזין: יהי זכרו ברוך.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': אכן, יהי זכרו ברוך.

בצלאל סמוטריץ': השר יריב לוין משיב על ההצעות – יסכם את הדיון.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, נדמה לי שהתייחסתי לשלוש הצעות האי-אמון, אולי לא בהרחבה רבה, בוודאי לגופו של עניין, בחלק הקודם של הדיון, ונדמה לי שאחרי ששמענו גם את דוברי האופוזיציה האחרים, אדוני היושב-ראש, אפשר לקבוע באופן הברור ביותר – אין בסיס להצעות האי-אמון, אין שום סיבה לאשר אותן, ואני חושב שיהיה נכון שהכנסת תדחה את ההצעות האלה.

יריב לוין: הממשלה תמשיך ותפעל בהתאם למנדט שקיבלנו מהציבור – –

מיכל רוזין: אין בסיס לאמון בנושא המדיני?

יריב לוין: – – כדי להוביל את ישראל בנתיב בטוח – –

מיכל רוזין: רק בנושא של – – – לא נותנים לנו – – –

יריב לוין: – – כפי שאנחנו עושים עד היום, לחזק את הכלכלה, גם את הפלורליזם, חברת הכנסת רוזין, ואני בטוח שהממשלה תמשיך ותפעל.

מיכל רוזין: אתה רציני?

מיכל רוזין: לא הקשבת לנו?

יריב לוין: נדמה לי שאם נסתכל על נושאי הצעות האי-אמון שהיו היום, די בזה כדי להעיד שלאופוזיציה אין באמת טענות של ממש לממשלה.

יריב לוין: כל הנושאים כולם, יש להם רק דבר משותף אחד: הם בטח לא יכולים להיות בסיס לבקש אי-אמון ולבקש להחזיר את מדינת ישראל לתהליך של בחירות.

יריב לוין: לכן אני מבקש מהכנסת לדחות את הצעות האי-אמון.

יריב לוין: תודה.

מיכל רוזין: בסיס או החידלון של הממשלה?

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לאדוני השר.

בצלאל סמוטריץ': הוגשו למזכירת הכנסת 21 חתימות מהאופוזיציה להצבעה שמית.

בצלאל סמוטריץ': נעבור, אם כן, להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקריא את שמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': מי בעד הצעות האי-אמון ומי נגד – של המחנה הציוני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח

בצלאל סמוטריץ': חברי הכנסת מתבקשים לשמור על שקט, שהמזכירה תוכל לשמוע את חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – בעד אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו משתתף בהצבעה סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה את שמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת איל בן ראובן – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח משולם נהרי – נגד בנימין נתניהו – נגד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח עפר שלח – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, האם יש מישהו שנוכח באולם ומבקש להצביע?

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תספור את הקולות.

בצלאל סמוטריץ': תמה ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': תוצאות ההצבעה: 38 נגד, 36 בעד.

בצלאל סמוטריץ': הצעת האי-אמון של המחנה הציוני נפלה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עוברים להצבעה על הצעת האי-אמון הבאה.

בצלאל סמוטריץ': לבקשת האופוזיציה – הוגשו כאן 21 חתימות, ואנחנו נקיים גם את ההצבעה הזאת על הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת בהצבעה שמית.

עיסאווי פריג': מה התוצאות?

יחיאל חיליק בר: מה היו התוצאות של ההצבעה?

בצלאל סמוטריץ': קראנו את התוצאות.

בצלאל סמוטריץ': קראנו את התוצאות: 38 נגד, 36 בעד.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה נפלה, צר לנו.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בבקשה את שמות חברי הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': אני עושה רגע סדר: אנחנו מצביעים עכשיו על הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת; לבקשת האופוזיציה הצבעה היא שמית.

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון

בצלאל סמוטריץ': יואל חסון, חבר הכנסת חסון?

קריאה: לא משתתף?

בצלאל סמוטריץ': לא משתתף, אז תגיב.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואל חסון – אינו משתתף בהצבעה אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד

יואל חסון: לא אמרתי לך שאני לא משתתף, אני לא אמרתי שאני לא משתתף.

בצלאל סמוטריץ': אמרת שאתה לא משתתף.

יואל חסון: אני לא אמרתי שאני לא משתתף.

קריאה: עשית ככה – – –

בצלאל סמוטריץ': יואל, אמרת שאתה לא משתתף.

יואל חסון: אני לא אמרתי שאני לא משתתף.

בצלאל סמוטריץ': יואל, אמרת שאתה לא משתתף, אמרת שאתה לא משתתף.

בצלאל סמוטריץ': אני קראתי בשמך, אמרת שאתה לא משתתף.

יואל חסון: לא אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': אמרת שאתה לא משתתף.

יואל חסון: ככה זה "לא משתתף"?

יואל חסון: לא אמרתי במילים שלי "לא משתתף".

בצלאל סמוטריץ': יואל, אמרת שאתה לא משתתף, עזוב, נו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

בצלאל סמוטריץ': גברתי המזכירה תקרא בשמות חברי הכנסת שלא היו באולם, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת איל בן ראובן – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – בעד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת מיקי לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אראל מרגלית – בעד איילת נחמיאס ורבין – בעד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

בצלאל סמוטריץ': חברי חברי הכנסת, האם יש מישהו באולם שלא הצביע ומבקש להצביע?

יואל חסון: אני.

יואל חסון: על-פי התקנון אני יכול להצביע גם אם אני רוצה לשנות את ההצבעה.

קריאה: אתה לא יכול.

קריאה: בהצבעה שמית אתה לא יכול.

קריאה: אם קראתי את הבא בתור, אתה כבר לא יכול.

יואל חסון: אבל אני לא אמרתי – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: אבל אתה עשית ככה, יואל.

יואל חסון: מה זה אומר?

קריאה: זה אומר:

קריאה: אני לא משתתף.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת חסון, היה ברור לכולם, צעקו את זה מאחוריך – עזוב, נו – ואז כעסו עליך למה אמרת את זה.

בצלאל סמוטריץ': אז עזוב.

בצלאל סמוטריץ': ההצבעה הסתיימה, גברתי המזכירה תספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, בעד – 32, נגד – 38.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת אי-אמון מטעם סיעת יש עתיד, הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: האופוזיציה ביקשה הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בקריאת שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – נגד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – נגד מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – נגד איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – נגד יצחק כהן – נגד מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – נגד מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו משתתף בהצבעה יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – בעד סילבן שלום – נגד עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – אינו נוכח זאב אלקין – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – אינה נוכחת מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח באסל גטאס – בעד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – בעד איתן כבל – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי וחברות הכנסת, האם יש מישהו או מישהי באולם שלא קראו בשמו או בשמה ומעוניינים להצביע?

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יואל חסון.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יואל חסון – בעד

יולי יואל אדלשטיין: עוד מישהו?

יולי יואל אדלשטיין: ההצבעה הסתיימה.

יולי יואל אדלשטיין: גברתי המזכירה, נא לספור את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: מייד בתום ספירת הקולות אנחנו עוברים לנושא הבא.

עיסאווי פריג': אדוני, יש לי הצעה לסדר.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר ההכרזה על התוצאות.

יואל חסון: אדוני ראש הממשלה, הכיסא הזה יפה לך דווקא.

יואל חסון: יפה לך הכיסא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, 35 בעד, 37 נגד.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי הצעת האי-אמון לא התקבלה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעה לסדר של חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, ועדת הכנסת קבעה שהדיון היום ייגמר בשעה 16:00.

עיסאווי פריג': עכשיו קיבלנו הודעה שוועדת הכנסת מתכנסת ב-15:20 כדי להאריך את הדיון.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, לא משנים כללי משחק תוך כדי המשחק.

עיסאווי פריג': היום אנחנו גם תכננו את הימים שלנו ואת היום שלנו – שזה בשעה 16:00.

עיסאווי פריג': אני מבקש מכבוד היושב-ראש לחזור בו – –

יואל חסון: יש לו נר להדליק.

עיסאווי פריג': – – תן לנו להמשיך את סדר-היום שלנו איך שקבענו.

עיסאווי פריג': אי-אפשר שאנחנו נתנהל בצורה פרטיזנית ולא – – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: אני שמח מאוד שחבר הכנסת עיסאווי פריג' מעלה את הנושא הזה.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, לפני שעוברים לנושא הבא ברצוני לומר שני משפטים.

יולי יואל אדלשטיין: בכנסת הזאת נמצאים מאות עובדים, הם לא שייכים לא לשמאל ולא לימין, לא לאופוזיציה ולא לקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: הם משרתים אותנו נאמנה כל ימות השנה.

יולי יואל אדלשטיין: הם יודעים שמדי שנה מתקיימת הדלקת נר מסורתית בשעה 16:00 יחד עם חברי כנסת, ואנחנו היינו אמורים, כולנו, בשעה 16:00, להשתתף בהדלקת הנרות.

יולי יואל אדלשטיין: לא צפיתי – – –

עיסאווי פריג': מה זה קשור?

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו רוצים להיתמם?

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע להיתמם יותר טוב ממך.

עיסאווי פריג': תקיים אותה, אדוני.

עיסאווי פריג': תקיים אותה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: איך שראיתי את ההצבעות השמיות – נער הייתי גם זקנתי, אני מבין למה זה מוביל.

יולי יואל אדלשטיין: השעה 15:10, אנחנו עכשיו נפתח את הנושא הבא.

יולי יואל אדלשטיין: בפעם האחרונה שבדקתי – יש רוב בוועדת הכנסת לקואליציה.

יולי יואל אדלשטיין: הם יתכנסו, ישנו את ההחלטה.

יולי יואל אדלשטיין: חוץ מביזוי העובדים לא יצא מזה שום דבר.

חיים ילין: – – –

יצחק כהן: – – –

יואל חסון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אני אישית ב-16:00 אלך להדלקת נר, והדיון פה יתנהל כמה שיידרש – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – וכמה שתחליט ועדת הכנסת.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק.

יואל חסון: מה, לאופוזיציה אי-אפשר?

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאמרתי, מספיק.

יולי יואל אדלשטיין: כולנו כבר לא כאלה תמימים שנוכל פה להיתמם בפומבי.

יולי יואל אדלשטיין: מספיק עם זה.

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אני מתכבד להזמין את השר יריב לוין למסור שתי הודעות מטעם הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: הודעת הממשלה בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי חברותו בממשלה של שר החינוך ושר התפוצות נפתלי בנט נפסקה ביום 6 בדצמבר 2015 בשעה 10:00, בחלוף 48 שעות מן המועד שבו מסר השר נפתלי בנט לראש הממשלה את כתב התפטרותו מן הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשל ובהתאם לסעיף 5ב לחוק הממשלה, התשס"א–2001.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי משעה שנפסקה חברותו של השר נפתלי בנט בממשלה, החל ראש הממשלה למלא את תפקיד שר החינוך ושר התפוצות, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: כמו כן, באותה הזדמנות, ימסור השר לוין – בעצם יודיע השר לוין גם על החלטת הממשלה בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת נפתלי בנט כשר נוסף בממשלה, ובהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, למנות את נפתלי בנט לשר החינוך ושר התפוצות במקום ראש הממשלה וממלא-מקום שר החינוך ושר התפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: על הנושא הזה יתקיימו – הנושא השני – דיון והצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לגמור אותו בתוך חצי שעה וללכת בצורה מכובדת יחד עם העובדים להדליק את הנר.

יולי יואל אדלשטיין: אפשר לעשות דיון, ואני לא חוסם אף אחד.

יולי יואל אדלשטיין: כל אחד יקבל את רשות הדיבור, מי שיירשם, שלוש דקות, על-פי התקנון.

חיים ילין: אבל האשמת אותנו, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: האשמת את האופוזיציה בזה.

יולי יואל אדלשטיין: הבחירה בידיים שלכם.

יולי יואל אדלשטיין: הרשימה סגורה כרגע.

חיים ילין: אבל האשמת את האופוזיציה.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו 35 דוברים ברשימה.

יולי יואל אדלשטיין: הבחירה, כמו שאמרתי, בידיכם.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר לוין יעלה וימסור את ההודעה.

חיים ילין: זה לא בסדר.

חיים ילין: האשמת את האופוזיציה בתנאים של העובדים.

חיים ילין: עשית חיבור לא נכון, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: ממש.

יולי יואל אדלשטיין: אני מעריך מאוד – לאחר עשרות שנות כהונה בכנסת, חבר הכנסת חיים ילין – –

חיים ילין: לא, זה עניין אנושי, זו לא אשמה, זה עניין אנושי.

יולי יואל אדלשטיין: – – בהחלט נותן לי תמיד עצות טובות.

יולי יואל אדלשטיין: בהחלט.

חיים ילין: זה לא שייך בכלל לכמה שנים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, השר לוין.

יריב לוין: כבוד ראש הממשלה, השרים, חברות וחברי הכנסת, אני אודיע תחילה את ההודעה שאיננה מחייבת הצבעה – –

יולי יואל אדלשטיין: אכן.

יריב לוין: – – ואחר כך את ההודעה השנייה.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, מבקשת הממשלה להודיע לכנסת כי חברותו בממשלה של שר החינוך ושר התפוצות נפתלי בנט נפסקה ביום 6 בדצמבר 2015 בשעה 10:00, בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר בנט לראש הממשלה את כתב התפטרותו מן הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה ובהתאם לסעיף 5ב לחוק הממשלה, התשס"א–2001.

יריב לוין: כמו כן מבקשת הממשלה להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(7) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי משעה שנפסקה חברותו של השר נפתלי בנט בממשלה החל ראש הממשלה למלא את תפקיד שר החינוך ושר התפוצות, בהתאם לסעיף 24(ב) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: ולבסוף, הממשלה מבקשת להודיע לכנסת, בהתאם לסעיף 9(א)(8) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי כהונתו של סגן השר במשרד החינוך, חבר הכנסת מאיר פרוש, נפסקה ביום 6 בדצמבר 2015, במועד שבו נפסקה חברותו בממשלה של שר החינוך נפתלי בנט, בהתאם לסעיף 26(2) לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: להלן ההודעה השנייה: אני מתכבד להודיע לכנסת כי הממשלה החליטה כדלקמן: א.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת נפתלי בנט כשר נוסף בממשלה; ב.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, למנות את השר נפתלי בנט לשר החינוך ולשר התפוצות במקום ראש הממשלה וממלא-מקום שר החינוך ושר התפוצות; ג.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 15 ולסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, להביא את ההחלטות הנ"ל לידיעת הכנסת ולאישורה.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר לוין.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, הסעיף השני – ההודעה השנייה, לגבי החלטת הממשלה בדבר מינוי חבר הכנסת נפתלי בנט לשר, ומינויו לשר החינוך ושר התפוצות, מחייבת הצבעה, לכן מתאפשר גם דיון.

יולי יואל אדלשטיין: יש לנו, כמו שאמרתי, 35 שנרשמו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברי הכנסת זוהיר בהלול, מנואל טרכטנברג, איל בן ראובן, וכן הלאה, על-פי הרשימה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני עולה במקומו.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה?

אחמד טיבי: אני ונחמן התחלפנו.

יולי יואל אדלשטיין: אתה ונחמן התחלפתם – אין בעיה, אבל אתה רשום לדיון?

נחמן שי: כן.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אז חבר הכנסת נחמן שי ידבר במקום חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לחברי נחמן שי, כי אני וחברי יוצאים לניחום אבלים בנגב.

אחמד טיבי: אני גם רוצה להתייחס לעניין סיום הישיבה ב-16:00 והדלקת נרות חנוכה והעובדים וכדומה.

אחמד טיבי: תפקידה של האופוזיציה להכשיל את הממשלה, עד כדי כך שהיא פועלת וחותרת להפלתה.

אחמד טיבי: זה התפקיד של האופוזיציה.

אחמד טיבי: מותר להשתמש בכל כלי פרלמנטרי.

אחמד טיבי: אחד הכלים האלה הוא לדבר, להציג את הנושא, למשוך את הזמן, כדי לא לאשר את הנושא החשוב ביותר בהיסטוריה של הכנסת – אישור מינויו מחדש של השר נפתלי בנט, שעשה תרגיל של חוק נורבגי, התפטר, אחר כך חזר.

אחמד טיבי: אז אני מבקש, פונה לכל עובדי הכנסת:

אחמד טיבי: נפתלי בנט והממשלה פגעו באפשרות שתגיעו להדלקת נרות חנוכה בזמן.

אחמד טיבי: לא חברי האופוזיציה, שעושים את מלאכתם נאמנה בזה שהם רוצים להכשיל את הממשלה – –

יצחק כהן: היית – – – ברמדאן.

קריאה: – – –

אחמד טיבי: – – ובזה שהם רוצים להכשיל את חזרתו של נפתלי בנט לתפקיד שר.

אחמד טיבי: זו עמדת האופוזיציה – –

יצחק כהן: גם ברמדאן?

אחמד טיבי: – – אנחנו מאוחדים בה, ואנחנו כאן כדי לבלום את הניסיון הזה להחזיר את השר נפתלי בנט לכאן על-ידי תרגילים פרלמנטריים לא מכובדים.

אחמד טיבי: מה שנפתלי בנט עשה – התפטר, חזר וכו', זה פארסה, זה חוסר כבוד למשטר.

אחמד טיבי: נכון, העבירו חוק, העבירו חוק מיוחד, חוק נורבגי משופר, משודרג, מצומצם, אבל אם סיכמנו שבשעה 16:00 מפסיקים את הדיון, אפשר להפסיק את הדיון, ללכת להדלקת נר חנוכה, ואולי מחר-מחרתיים, ביום שני הקרוב, אפשר להצביע מחדש על הנושא החשוב ביותר בתולדות הכנסת: מינויו מחדש של השר נפתלי בנט.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג יעלה אחריו.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשות אדוני.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, מכיוון שאני חושב שבבניין הזה כל מי שדובר אמת אומרים עליו שהוא מוטה מחמת מיאוס, אז אני כבר לא מאמין אפילו בעצמי, ולכן אני רוצה לדלות את מילותי ממסמך שהגיע לידי מ"מיתווים", המכון הישראלי למדיניות-חוץ אזורית.

זוהיר בהלול: המכון הזה ערך מדד מדיניות-חוץ ישראלית לשנת 2015, ולהלן הנתונים שאמורים להדאיג: הואיל ובנימין נתניהו יצא מן האולם, וחבל שראש הממשלה איננו שומע את דברי – הייתי יכול לומר, בהסתמך על הדברים שייאמרו להלן, שבנימין נתניהו הוא בדיוק כמו לואי ה-14, מלך צרפת, שאמר, כזכור לך, אדוני היושב-ראש: "המדינה זה אני" – –

יולי יואל אדלשטיין: מטפורה.

זוהיר בהלול: – – הואיל ובנימין נתניהו הוא ממש ההעתק של לואי ה-14, אז הנה הנתונים שמראים שהאיש הכול-יכול, שגם מנהל את מדיניות החוץ של ישראל, מקבל את הנתונים האלה: מצב ישראל בעולם – רוב הציבור בישראל חושב שמצב ישראל בעולם הוא לא טוב וששיפורו תלוי בהתקדמות בתהליך השלום.

זוהיר בהלול: נתניהו אינו מאמין בכך, והוא חושב שהעם מטופש וטיפש, ורק הוא חכם וקוגניטיבי, ולכן הוא מתעמר בתהליך השלום.

זוהיר בהלול: עוד נתון: מדיניות החוץ של הממשלה – הציבור אינו מרוצה מתפקוד הממשלה בתחום מדיניות החוץ, וחושב שראש הממשלה בנימין נתניהו נכשל במאמציו לבלימת פרויקט הגרעין האיראני.

זוהיר בהלול: מי שלא מאמין בכך שנכשל הוא ראש הממשלה שלנו, שהוא גם שר החוץ, שכל אימת שמיקרופון הזדמן לו או מצלמה הבזיקה אל מולו, הוא אמר: התהליך תקוע בשל פרויקט הגרעין האיראני.

זוהיר בהלול: הציבור מודאג מהמהלכים שהחלישו את משרד החוץ.

זוהיר בהלול: רוב הציבור חושב שמשרד החוץ אינו ממלא כיאות את ייעודו.

זוהיר בהלול: יתרה מכך, הישראלים חושבים שעל המדינה ושירות החוץ הישראלי להתבסס יותר על אמצעים דיפלומטיים מאשר על שימוש בכוח.

זוהיר בהלול: בנימין נתניהו מאמין בכוח, ואיננו מאמין בתהליך דיפלומטי.

זוהיר בהלול: היחסים עם ארצות-הברית – הישראלים חושבים שמצב היחסים עם ארצות-הברית הוא בינוני, וציונו נמוך.

זוהיר בהלול: בנימין נתניהו הצליחו אפילו להתעמת עם הידידה מספר אחת בעולם כשר חוץ וכראש ממשלה.

זוהיר בהלול: באשר לתהליך השלום – רוב הציבור חושב שמעורבות גדולה יותר של מדינת ישראל – – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת בהלול, זמנך תם.

זוהיר בהלול: שנייה, רק לסיים את המשפט.

בצלאל סמוטריץ': אה, זה משפט.

זוהיר בהלול: – – – רוב הציבור בישראל חושב שמעורבות גדולה יותר של מדינות ערב תסייע לקידום השלום – –

בצלאל סמוטריץ': תודה.

זוהיר בהלול: – – ורואה – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת בהלול.

זוהיר בהלול: – – באפשרות לכונן יחסים נורמליים עם מדינות ערב את התמריץ הבין-לאומי היעיל ביותר.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': עד כאן.

זוהיר בהלול: בנימין נתניהו לא מאמין בכך – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, בבקשה.

זוהיר בהלול: אני עוד שנייה מסיים.

זוהיר בהלול: – – ואפילו כאשר – –

בצלאל סמוטריץ': אתה צריך לסיים בתוך זמנך.

זוהיר בהלול: – – נפגש באקראי עם הנשיא אבו מאזן, לחץ לו יד ותירץ זאת – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת בהלול, זמנך תם.

זוהיר בהלול: – – בתפקוד דיפלומטי.

זוהיר בהלול: חבל לי מאוד.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

בצלאל סמוטריץ': כפי שאמרתי בדיון הקודם, אף שאנחנו פוסקים כבית הלל בחנוכה, אנחנו ננהג כבית שמאי ונקפיד על הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: מאה אחוז.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, עמיתי חברי הכנסת, אני קודם כול רוצה לברך את השר בנט על חזרתו למשכן הזה.

מנואל טרכטנברג: אני לא בטוח שהוא התגעגע אלינו, אנחנו התגעגענו אליו.

מנואל טרכטנברג: אבל הסוגיה היא לא חזרתו של השר בנט לכאן אלא התייחסותה של הממשלה הזאת, של הקואליציה הזאת, לחוקי מדינת ישראל.

מנואל טרכטנברג: הרי כל שני וחמישי אנחנו מתבשרים על כך שהממשלה, הקואליציה, מציעה לשנות חוקי-יסוד.

מנואל טרכטנברג: אז פעם אחת זה מספר השרים ומספר סגני שרים, ששינו את זה לפני כשנתיים ושוב שינו; ופעם אחרת זה המועד שבו צריך להתקיים דיון על תקציב המדינה, שנדחה פעם אחר פעם.

מנואל טרכטנברג: כך, באופן תקדימי סיימנו את השנה הזאת, 2015, בפעם הראשונה בהיסטוריה הקצרה של מדינת ישראל כאשר לא היה תקציב עד הרגע האחרון; ויש עוד דוגמאות רבות.

מנואל טרכטנברג: אם כן, ראש הממשלה מתבטא מעת לעת על כך שצריך משילות, שצריך שינויים בחוקים כדי שתהיה משילות; חוסר המשילות בא מהממשלה הזאת עצמה בכך שהיא כל פעם משנה.

מנואל טרכטנברג: אני נולדתי במדינה שבה החוקה הייתה הדבר הכי פחות יציב שאפשר להעלות על הדעת, ושינו אותה בהתאם לצרכים הפוליטיים הרגעיים לכאן או לכאן.

מנואל טרכטנברג: אני חשבתי שבמדינת ישראל זה יהיה אחרת, שיהיה כבוד לחוק, שיהיה כבוד בפרט לחוקי-היסוד – ולא כך.

מנואל טרכטנברג: לזה יש השלכות; הציבור מסתכל.

מנואל טרכטנברג: מה צריכה להיות ההתייחסות של אזרח מן השורה כשהוא רואה שהממשלה עצמה לא לוקחת ברצינות את החוקים שהיא עצמה תרמה לחקיקתם?

מנואל טרכטנברג: אני קורא לקואליציה לחדול מהנוהג הפסול הזה לשנות כל פעם את הנהלים, את התקנות, את החוקים, כדי להתאים אותם לצרכים הרגעיים הפוליטיים באותה שעה.

מנואל טרכטנברג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת טרכטנברג.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איל בן ראובן, ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני, בבקשה.

איל בן ראובן: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה להקריא לכם קטע קצר מריאיון ב"גלי צה"ל" ב-19 בנובמבר, לפני שבועיים וחצי, בבוקר שאחרי אישור התקציב.

איל בן ראובן: אני מצטט: אתה לא מאמין, זה חוק נפלא.

איל בן ראובן: מהבוקר אני מתעסק היום בחינוך המיוחד, בתוכנית המתמטיקה ובתוכנית הציונות והיהדות.

איל בן ראובן: היום היה יום מאוד פורה, ואני מברך על החוק הזה.

איל בן ראובן: ידעתי שהוא חשוב, לא ידעתי עד כמה הוא מוצלח.

איל בן ראובן: והשר ממשיך: אני מאוד ממליץ לעמיתי, לאריה דרעי, לעמיתי בליכוד או לכחלון לתפוס את זה בשתי ידיים – את החוק הנורבגי – ולהתפטר מהכנסת כדי להקדיש את עצמם במאה אחוז למשרדם.

איל בן ראובן: אני בכל מקרה מאוד מרוצה מזה.

איל בן ראובן: גם מחר בבוקר אני אקום מוקדם בשביל לעבוד כשר של מדינת ישראל.

איל בן ראובן: אני מניח שאתם כולכם מבינים במי מדובר – כמובן, בשר החינוך נפתלי בנט, שעכשיו בחר לחזור לכנסת.

איל בן ראובן: אני שואל אתכם, יושבי השולחן הקדמי, שלצערי ריק לפני: לאיזו קומה עוד אפשר לרדת ברמת ההתייחסות למילים שאומרים נבחרי העם מהממשלה לציבור?

איל בן ראובן: אני שואל אותך, אדוני שר החינוך, שלא נמצא פה כרגע: אין בושה?

איל בן ראובן: לפחות תעלה ותתנצל על דברים שאמרת.

איל בן ראובן: ואני יודע שקשה לך, כי אתה ממפלגה שבה לא מתנצלים, אבל לא התייחסת ברצינות לאף אחד מאלו שדיברת אליהם.

איל בן ראובן: ומי הם?

איל בן ראובן: – עם ישראל, שכנראה כבר התרגל שלמילים שלכם אין באמת משמעות.

איל בן ראובן: עברו רק שלושה חודשים מאז העברת החוק.

איל בן ראובן: מסתבר שהשר בנט כבר לא מברך על החוק הזה, כבר לא חושב שחשוב להקדיש את מאה אחוז זמנו לחינוך, וכנראה כבר איננו ממליץ לעמיתיו להצטרף אליו ולנצל את החוק הנורבגי.

איל בן ראובן: מה הסיבה?

איל בן ראובן: מעניין – אולי השר בנט יודע; אולי משרד החינוך שבו הוא לא כל כך רצה להיות באמת – אולי הוא כבר התחיל לשעמם אותו.

איל בן ראובן: כבוד השר, בפוזיציה הזאת, אני מודה שהייתי מרגיש מאוד לא נוח.

איל בן ראובן: אני מניח שבתום ההצבעה היום שר החינוך יחזור להיות שר החינוך, והוא בטח יחזור ויסביר לנו בלי למצמץ כמה חשוב ונכון להיות שר חינוך וחבר כנסת בו-זמנית.

איל בן ראובן: אני ממליץ לחברי שולחן הממשלה לנהוג להבא בקצת יותר ממלכתיות ובאחריות לאומית.

איל בן ראובן: אם חוק אכן מסייע למדינה, אז עשו מה שצריך כדי לקדם אותו; אם חוק איננו אלא אתנן פוליטי, עדיף לוותר עליו.

איל בן ראובן: אנא מכם, תנו כבוד לכנסת, תנו כבוד לעם ישראל.

איל בן ראובן: אתם פשוט לא מכבדים את עצמכם, וחבל.

איל בן ראובן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת איל בן ראובן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית, ואחריו – חברת הכנסת חנין זועבי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אראל מרגלית: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני יודע, אני גם מסתכל בטלוויזיה, הנורבגים טובים בכמה ענפי ספורט.

אראל מרגלית: מי שעוקב עכשיו רואה שיש אליפות העולם בסקי, "קרוס קאנטרי סקי", עם יריות בסוף, והנורבגים מצטיינים בזה.

אראל מרגלית: במה שהנורבגים לא מצטיינים זה בפליק-פלאק לאחור, נחיתת צוקהרה וסלטה ערבית.

אראל מרגלית: זה מה שבנט עושה לנו מהחוק הנורבגי.

אראל מרגלית: אם רצית ורציתם ששרי הממשלה יצאו מהכנסת ושכנסת ישראל תקבל יותר תשומת לב, זו עמדה – מסכים אתה או לא מסכים אתה, אבל זאת עמדה שלמה.

אראל מרגלית: כשהבאתם את זה, הבאתם את זה בחצי גז.

אראל מרגלית: עשיתם על זה וריאציות.

אראל מרגלית: חלק זה התאים להם, חלק זה לא התאים להם; לא הבנו איזה מהלך חוקתי אתם מעבירים, והעברתם אותו בצורה קלוקלת.

אראל מרגלית: בלבלתם את המדינה.

אראל מרגלית: אבל מה, כמה מפלגות – עשיתם מעשה.

אראל מרגלית: עכשיו אתם חוזרים בכם.

אראל מרגלית: אני אומר לעצמי, מה אזרח, מה נערים, נערות, שגדלים פה צריכים להבין לגבי המשילות של ממשלת ישראל ואיך היא מושלת ומנסה למשול בצורה הדמוקרטית בתוך מדינת ישראל?

אראל מרגלית: לא ברור, לא מובן ורע.

אראל מרגלית: עכשיו, נפתלי בנט, בוא תשאל את עצמך, מה אתה עשית בתוך שר הכלכלה ומה אתה עושה בתור שר החינוך?

אראל מרגלית: אז בתור שר הכלכלה, בגדול, אפשר לסכם את התקופה שלך בכך:

אראל מרגלית: 60,000 עסקים קטנים נסגרו בשנה האחרונה לכהונתך; התעשייה הישראלית פתחה בשנה הזו חמישה מפעלים חדשים, ובשנה טיפוסית נורמלית היא פתחה 56 מפעלים חדשים; הטכנולוגיה נעצרה, והרבה מאוד מההאטה במשק שקורית היום היא תחת המשמרת שלך.

אראל מרגלית: בחוק שקיפות המונופולים נעלמת, לא היית שותף; דיברת על הורדת מחירים, אבל כשהגיע הזמן לתמוך בחוק של הורדת מחירים נעלמת והיית כלא היית.

אראל מרגלית: ועכשיו בחינוך, אותו דבר – אתה עוסק בגימיקים, אתה לא עוסק בעיקר.

אראל מרגלית: העיקר מובן ומורכב מהאופן שבו מערכת החינוך לא מותאמת למאה ה-21 ולאופן שבו במאה ה-21 לומדים ברוב המקומות המתוקנים בעולם.

אראל מרגלית: הלימוד צריך לעבור מהפכה – – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

אראל מרגלית: רגע, רק התחלתי.

בצלאל סמוטריץ': לא רק התחלת, זמנך תם.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אראל מרגלית – – –

אראל מרגלית: עוד שני משפטים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': משפט אחד, לא שניים.

אראל מרגלית: אל תדאג, הוא לא יוציא אותך בגלל החוק הנורבגי, שבדי.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת חנין זועבי – –

אראל מרגלית: הדבר המרכזי הוא כזה – – –

בצלאל סמוטריץ': – – איננה נוכחת.

אראל מרגלית: הפערים נשארו – –

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין – –

אראל מרגלית: – – צורת הלימוד נשארה – –

בצלאל סמוטריץ': – – בבקשה.

אראל מרגלית: – – ונפתלי בנט – לך לעבוד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יוסף ג'בארין, בבקשה.

עיסאווי פריג': אתה איש משימות, חבר הכנסת סמוטריץ, קיבלת משימה.

קריאה: קצת נימוס.

קריאה: קצת נימוס.

אראל מרגלית: נימוס אין, אבל הכדור עגול.

בצלאל סמוטריץ': הנימוס מחייב קודם כול להקפיד על הזמנים.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות זה די והותר בשביל לחזור על מה שאמרו קודמיך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, חבר הכנסת ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

יוסף ג'בארין: חברי הנכבדים, כבוד היושב-ראש, חבר הכנסת מרגלית, אל תדאג אני אמשיך את אותו קו של טיעון ואתחבר לסוף דבריך.

יוסף ג'בארין: האמת היא שמאז שקיבלתי את ההודעה על ההצבעה שתהיה היום אני מנסה להבין מה בתוך החוק גורם לכל הבלגן הזה – חוזר להיות חבר כנסת, מתפטר, שר, לא שר.

יוסף ג'בארין: עד שהבנו שהחוק הזה נעשה ונחקק בפזיזות כזאת, שפשוט לא חשבו על הסיטואציה הזאת, ולכן אנחנו שוב, עוד פעם בסאגה הזאת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שבתקופה הקצרה ששר החינוך בתפקיד הדאיגו אותי שני דברים מאוד בולטים.

יוסף ג'בארין: הדבר הראשון הוא הנתונים שנחשפו על הפערים בין יהודים לערבים בהשקעות התקציביות של משרד החינוך, והדאיגה אותי יותר העובדה שמשרד החינוך הכיר ויש לו תוכניות בעניין תקצוב דיפרנציאלי בתחום החינוך היסודי וחטיבת הביניים, אבל דווקא בעל-יסודי, שם הפער צועק לשמים, אין שום תוכנית שיכולה לענות כיום על הפערים הקיימים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, משרד החינוך ומשרד האוצר אומרים לנו במפורש: קיימים פערים תקציביים מאוד משמעותיים בין יהודים לערבים בתחום החינוך העל-יסודי, ואנחנו בינתיים לא מטפלים בזה.

יוסף ג'בארין: אני מדבר על כך שתלמיד ערבי בתיכון מקבל בממוצע כ-18,000 שקל, ותלמיד יהודי מקבל בממוצע כ-24,000 שקל.

יוסף ג'בארין: ואגב, את התקציב הכי גבוה בתוך החינוך היהודי מקבל תלמיד יהודי בחינוך הממלכתי-דתי, שם ההשקעה יכולה להגיע ל-28,000 ו-29,000 שקל.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, שתלמיד יהודי בחינוך הממלכתי-דתי מקבל בחינוך העל-יסודי 67%, 68% יותר מתלמיד ערבי.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אתה מודע לנתונים הללו?

עיסאווי פריג': – – – של היושב-ראש.

יוסף ג'בארין: לכן אני שואל אותו.

יוסף ג'בארין: אני גם מקווה שאתה לא מרגיש טוב עם נתונים כאלו.

בצלאל סמוטריץ': תרשה לי לבדוק את הנתונים; בסדר?

יוסף ג'בארין: כן, בשמחה.

יוסף ג'בארין: אני גם אשמח לשתף.

יוסף ג'בארין: פשוט לקבל 68% יותר, זה כמעט כפול.

יוסף ג'בארין: לכן נתונים כאלה צועקים לשמים.

יוסף ג'בארין: הנושא השני הוא שבימים הללו יש ניסיון לשכתב את ספר הלימוד בנושא האזרחות; חברי מסעוד גנאים התייחס לזה.

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, בבקשה.

יוסף ג'בארין: והשכתוב הזה קורה בלי כל מעורבות של אנשי אקדמיה מהחברה הערבית, אבל גם בכלל ללא שיתוף של אנשי אקדמיה עם תפיסות ליברליות, שיכולים פשוט לאזן את הדיון המחודש בחומר הלימוד.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת ג'בארין.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת דב חנין, ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה, עמיתי חברי הכנסת, מה שקורה היום בכנסת מסתכם במילה אחת: ביזיון.

דב חנין: אין מילה אחרת.

דב חנין: כך נראה ביזיון.

דב חנין: היכן להתחיל?

דב חנין: בואו נגיד כמה מילים על התרגיל המשונה הזה.

דב חנין: יש לנו רשימת הודעות ארוכה שממלאת כמעט עמוד שלם: השר בנט התפטר, סגן השר פוטר, נתניהו הפך לשר חינוך – היה לנו קשה להתרגל לזה – והנה פתאום השר בנט חוזר.

דב חנין: איזו דרמה בפוליטיקה הישראלית.

דב חנין: והכול, עמיתי חברי הכנסת, רק כדי לחסום את דרכו של אבי וורצמן לכנסת?

דב חנין: זה היה מצחיק אלמלא הבדיחה הזו הייתה באמת על חשבון כולנו.

דב חנין: על חשבון הכנסת ועל חשבון הציבור בישראל.

דב חנין: בואו נמשיך – חוק נורבגי.

דב חנין: לפני שלושה שבועות השר בנט כותב מכאן פוסט נרגש כמה שהוא מודה לנורבגים על כך שהם נתנו השראה לחוק ששחרר אותו מעולן של ההצבעות האיומות של התקציב בעיצומו של הלילה.

דב חנין: והנה, נעלמו הנורבגים ונעלם השחרור הגדול שהנורבגים נתנו לנו.

דב חנין: איזה מכנה משותף יש בינינו לבין נורבגיה חוץ מהקור ששורר עכשיו בחוץ?

דב חנין: כלום.

דב חנין: זה נורבגיה?

עפר שלח: תסביר לנורבגי שזה קור.

אראל מרגלית: הם הולכים לים ביום כזה.

דב חנין: הייתם מביאים את התרגיל המשונה הזה לנורבגיה, ואף נורבגי לא היה מבין על מה אנחנו מדברים כאן.

דב חנין: החוק הנורבגי הוא מהלך שאפשר להתווכח עליו, אבל כאן אין חוק נורבגי אלא יש סדרת קומבינות.

דב חנין: קומבינות שכל קישור בינן לבין הנורבגים יזכה את הנורבגים בעילה לתביעת לשון הרע.

דב חנין: אין קומבינות כאלה בנורבגיה, חברות וחברים.

דב חנין: בואו נמשיך.

דב חנין: כללי משחק בכנסת: נקבעו כללים ליום הזה; נקבע שהכנסת מסיימת את עבודתה בשעה 16:00, אז מה?

דב חנין: צריך לחסום את אבי וורצמן, זה יותר חשוב מאשר שהכנסת תסיים את עבודתה לפי הכללים שהיא סיכמה, אז משנים גם את ההחלטה הזאת.

דב חנין: ובואו נגיע לנקודה האחרונה.

דב חנין: הרי למה סיימנו ב-16:00?

דב חנין: כדי לאפשר לחברי כנסת לחגוג עם משפחתם.

דב חנין: גם אני רציתי לציין עם חברים ובני משפחה את החג ולהדליק נרות חנוכה.

דב חנין: אבל אין כמו הבית האנטי-יהודי כדי לקלקל לנו אפילו את השמחה הזאת.

דב חנין: זו מפלגה מיוחדת – אלה שעושים מעשה זמרי ומבקשים שכר כפנחס.

דב חנין: מפלגת הלא-מתנצלים – –

בצלאל סמוטריץ': משפט סיכום, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: – – הצבועים חסרי הגבולות, שאוחזים ומנפנפים בדגלי היהדות עד שזה מגיע לשאלה גורלית כמו לחסום את אבי וורצמן.

דב חנין: אז כל היהדות נעצרת, כל הכללים מופרים, והשר בנט, שחזר להיות חבר הכנסת בנט, יהיה שר חינוך לתפארת מדינת ישראל ולתפארת היהדות.

דב חנין: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

בצלאל סמוטריץ': אחריה – חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, גברתי, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי וחברותי – המעטים שנמצאים פה, יש לומר, ובמיוחד בחלק של הקואליציה, לצערי הרב – צדיקה אחת בסדום מייצגת את הקואליציה כולה – כבוד הוא לנו, אבל ביזיון גדול לקואליציה כמובן.

קסניה סבטלובה: מה זה הבית הישראלי של הדמוקרטיה?

קסניה סבטלובה: מה זה כנסת?

קסניה סבטלובה: מה זה חוקי-יסוד?

קסניה סבטלובה: החוקים היסודיים, שהם בעצם בסיס לחקיקה שלנו, בסיס לחקיקה במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: המושגים האלה, חברי וחברותי, צריכים לעורר יראה של כבוד – כבוד.

קסניה סבטלובה: אז איך וכיצד הבית הישראלי של הדמוקרטיה, של הדמוקרטיה הישראלית, הפך למגרש משחקים של הבית היהודי?

קסניה סבטלובה: ברצותם הם ממנים חברת כנסת, בעצם לקדם אותה ולהכניס אותה לכנסת, ברצותם הם מדירים חבר כנסת אחר, מישהו שמיועד להיות חבר הכנסת; הוא כבר היה סגן של שר החינוך.

קסניה סבטלובה: אז בעצם מדוע אנחנו רואים שמשחקים בקלות כזאת כמו ביו-יו?

קסניה סבטלובה: ואני הייתי מציעה להחליף את השם של החוק הזה, שכמובן לנורבגים, באמת, כמו שאמר חברי דב חנין, יש עילה נכבדת עכשיו להגיש תביעת דיבה על שימוש בשמם ובחוקים שלהם – להחליף את השם של החוק הנורבגי הקטן לחוק היו-יו, כי משתמשים בו כמו ביו-יו.

קסניה סבטלובה: עכשיו פתאום מרימים ושולפים איזו חברת כנסת – בלי לפגוע בכבודה של חברתנו שולי מועלם, כמובן – אבל זה בהחלט לא מוסיף כבוד לא לבית היהודי, לא לדמוקרטיה הישראלית, וכמובן לא לנו, חברי הכנסת שנמצאים כאן.

קסניה סבטלובה: אז כדי לוודא באופן סופי מה חושבים בנורבגיה בעניין הזה, התקשרתי היום לנורבגיה ושאלתי אותם, כמו ששאלתי אותם גם לפני כמה חודשים, כשהתקבל החוק הזה – מה אתם חושבים על מה שקורה שם.

קסניה סבטלובה: הם אמרו: אולי אנחנו לא מבינים עברית; אנחנו מדברים נורבגית, אנחנו מדברים אנגלית, אולי אנחנו לא מבינים עברית, בגלל זה התפספס.

קסניה סבטלובה: הנקודה של החוק הזה התפספסה.

קסניה סבטלובה: אנחנו לא מבינים בעצם למה התכוון המשורר – למה התכוון נפתלי בנט כשהוא אמר שהוא באמת ישקיע את כל-כולו במערכת החינוך הישראלית.

קסניה סבטלובה: ותראו מה קורה.

קסניה סבטלובה: אנחנו מפגרים בכל הסקרים של ה-OECD.

קסניה סבטלובה: התלמידות והתלמידים בבתי-הספר הישראליים אינם לומדים מתמטיקה בהיקף חמש יחידות; לא מסוגלים ללמוד פיזיקה, כי אין מספיק מורים.

קסניה סבטלובה: מי חושב על זה בכלל?

קסניה סבטלובה: מי נותן את הדעת?

קסניה סבטלובה: אלימות בבתי-ספר – העניין הזה, של האלימות, שבעצם מדברים עליו ואומרים: בסדר, אנחנו יצאנו ידי חובה, אנחנו גינינו – גיניתי בבית – סליחה, זה לא מספיק.

קסניה סבטלובה: שר החינוך נפתלי בנט, ובקרוב חבר הכנסת נפתלי בנט, אנחנו קוראים לך באמת לעסוק במלוא מאודך בנושא החינוך במדינת ישראל, ולא להשתמש בחוקים, חוקי-יסוד, שאל לנו לנגוע בהם בלי שיהיה צורך מיוחד בכך – ואין צורך מיוחד בכך, חוץ מאשר למנוע, כמובן, את כניסתו של אבי וורצמן לבית הזה – אין שום צורך לגעת בידיים לא טהורות, ידיים שהן נגועות בעסקנות פוליטית – צריך למנוע את הדבר הזה.

קסניה סבטלובה: אני קוראת לכולם להתנגד לשינויים מרחיקי הלכת האלה, שבעצם עושים מאתנו צחוק, שעושים מהבניין הזה, שהוא בית הדמוקרטיה הישראלית, קרקס.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

בצלאל סמוטריץ': אחריו – חבר הכנסת עודד פורר.

בצלאל סמוטריץ': חמש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, נאמרו פה הרבה דברים, אני כבר באמת לא יודע עד לאן נגיע עם הברברת וחוסר הכבוד הזה, ומה אנחנו בעצם משדרים לעם ישראל שרואה אותנו מדברים גבוהות וגדולות – שמע את בנט מדבר על כמה חשוב לו, וכמה הוא אציל וגדול נפש בזה שהוא עוזב ונותן לשולי להיכנס, ועושה את עבודתו, ועכשיו הוא הופך את זה; ורואה ששרים בממשלה – דרעי לא מאמין במתווה הגז אז הוא עוזב את זה, והשר להגנת הסביבה לא מאמין אז נתניהו מעניש אותו.

יחיאל חיליק בר: ואני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, באמת, מה אנחנו מראים לעם ישראל כשמילה של הכנסת היא לא מילה, שמילה של שר היא לא מילה?

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה, מילא המילים לא היו חשובות, הרי הקואליציה הזאת מתמודדת עם כל הדברים בעולם – עם הנושא הכלכלי, שהיא החריבה; עם נושא הגז, שהיא שדדה; עם הנושא הביטחוני – מילים, מילים, מילים, מילים – פה אנשים נרצחים ברחובות, ירושלים שותתת דם – לא אוהבים לקרוא לזה אינתיפאדה, כי אנשי המילים, שרק יודעים לדבר, לא יודעים מה להגיד, אבל ההתמודדות עם זה בפועל – רק מילים: נבנה עוד בטונדות, נכניס עוד שוטרים, נכניס עוד צבא, לא תהיה מדינה כזו, לא תהיה.

יחיאל חיליק בר: ואני שואל, אם גם למילים – הרי במעשים הבנו שנכשלתם; הממשלה הזאת לא עושה כלום, היא לא עושה כלום לא בחברתי, לא ברווחה, לא בביטחוני, לא במדיני, מובילה אותנו למדינה דו-לאומית, לחיסול החזון הציוני – אז נשארו לנו רק המילים, מילים שיעודדו את עם ישראל שאולי יש תקווה – ריקה ממעשים, אבל אולי יש תקווה.

יחיאל חיליק בר: ואז גם נותן שר בממשלה נפתלי בנט מילה, אחרי שאתם מקדמים את החוק הנורבגי הזה, שהוא חוק גרוע, הוא לא בצורה הנכונה, הוא לא באופן הנכון, אבל נותנים מילה, וגם המילה הזאת נשברת היום.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: כי לא בא לו שוורצמן ייכנס?

יחיאל חיליק בר: או לא בא לו שאורבך, מנכ"ל המפלגה שלכם, ייכנס?

יחיאל חיליק בר: זה לא מתאים לו לשיקולים?

יחיאל חיליק בר: פתאום הוא לא רוצה להיות שר חינוך במשרה מלאה?

יחיאל חיליק בר: פתאום חשוב לו להיות חבר כנסת?

יחיאל חיליק בר: עכשיו, זה היה לפני שעה ורבע – ואני שואל אותך, אדוני היושב-ראש, אתה גם, יחד אתנו בנשיאות, אמון גם על התדמית של הפוליטיקה בישראל, של המערכת הפוליטית, שהיא תדמית רעה וגרועה, ותרבות הקומבינה שולטת בה, ואי-אפשר להאמין לשום דבר שאנחנו אומרים, כשהשר שאמון על מתווה הגז אומר: אני לא מאמין בו, ומתפטר כדי לאפשר את זה, ובנט אחרי זה עושה אותו דבר עם החוק הנורבגי.

יחיאל חיליק בר: ואני באמת שואל אתכם: לאן נגיע?

יחיאל חיליק בר: אני מוטרד – מילא זה היה רק התדמית של הכנסת, ואני אומר לכם שלשפר את התדמית של הכנסת, אדוני היושב-ראש, יהיה מאוד קשה.

יחיאל חיליק בר: זה תהליך של שנים, שנים, וזה בטח לא תורם לתדמית שלה.

יחיאל חיליק בר: אני באמת קורא לשר בנט להתמקד בנושא הזה – החינוך הוא לב החברה הישראלית, שיתמקד בתיק שלו, שיפטור אותנו מהסיפור – העוד-תרגיל-מסריח הזה, ושיאפשר לבא בתור להיכנס, כדי שאולי ייתן גם דוגמה לחברי כנסת או שרים אחרים לעשות את זה.

יחיאל חיליק בר: אני היום פשוט באמת מתבייש, אפילו עוד יותר באופן שבו אנחנו מנהלים את החיים הפוליטיים פה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת פורר.

בצלאל סמוטריץ': ועד שהוא יגיע לדוכן מזכיר הכנסת יקרא הודעה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 39), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכנסת; וכן הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכנסת.

נאזם בדר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני המזכיר.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, חבר הכנסת פורר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

עודד פורר: תודה רבה.

עודד פורר: אני חייב לומר שזה מעמד קצת מבייש, וזה מעמד קצת מבייש את הבית הזה שממשיך עוד מעמדים מביישים שקרו.

עודד פורר: אני חושב שגם הקואליציה מסכימה על זה.

עודד פורר: אני חושב שחוסר הנוכחות שלהם כאן

עודד פורר: מראה שקשה להם לתמוך באמת במהלך הזה.

עודד פורר: תראו, אני מאמין בחוק הנורבגי, אני חושב שהוא חוק נכון.

עודד פורר: אני חושב שזה נכון לבצע את ההפרדה הזאת בין השרים – – –

סופה לנדבר: – – –

עודד פורר: השר מדבר בטלפון מאחור – העיקר שיש שר.

עודד פורר: זה ממשיך את אותו יחס של הממשלה הזאת לבית הזה.

עודד פורר: אני חושב שנכון שתהיה הפרדה בין חברי הכנסת לשרים, וששרים לא יכהנו גם כחברי הכנסת, והיה נכון לעשות חוק נורבגי מה שנקרא "מלא מלא".

עודד פורר: אבל מה עשתה הממשלה הזאת?

עודד פורר: היא לא עשתה חוק נורבגי; היא עשתה, וזכתה, לצערי, כן, חברת כנסת מצוינת, חברת הכנסת שולי מועלם, שהחוק ייקרא על שמה; זה לא חוק נורבגי, זה חוק חברת הכנסת שולי מועלם.

עודד פורר: הוא הכניס אותה לכנסת, וברגע שנגמר הפתרון הזה – אין חוק נורבגי.

עודד פורר: אף אחד מהסיעות האחרות בקואליציה לא טרח להתפטר כמו שאפשר החוק הנורבגי.

עודד פורר: וברגע שפתאום זה לא מתאים, הופ, עושים את אותה סלטה ואת אותו פליק-פלאק לאחור ומחזירים את המצב לקדמותו.

עודד פורר: חברים, מדינה קיימת בזכות כללים ובזכות חוקים שקובעים את המסגרת שלה.

עודד פורר: וגם הבית הזה צריך את הכללים האלה ואת המסגרת הזאת.

עודד פורר: אבל כללים לא נועדו לכך שכשביום ראשון הם נוחים לי – הם הכללים, וכשביום שני הם לא נוחים לי, הם כבר לא כללים.

עודד פורר: אלה כללי המשחק.

עודד פורר: משנים אותם באמת אחרי דיונים, אחרי שמבינים שאין ברירה.

עודד פורר: תראו כמה זמן לקח במשחק כדורסל להוסיף עוד שופט במדינת ישראל, שיהיו שלושה שופטים על המגרש, או לשנות לרבעים.

עודד פורר: ופה עושים את החוק הנורבגי ואת ההתפטרויות האלה כלאחר יד, בצורה מבישה, בצורה שלא מכבדת את הבית הזה, ולצערי, גם בצורה שלא מכבדת את שר החינוך.

עודד פורר: אני רוצה לברך אותו, מצד אחד, בשולחן הממשלה הריק הזה, אבל פשוט הדעת לא נותנת.

עודד פורר: תודה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת אילן גילאון, ואחריו – חברת הכנסת מיכל בירן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת גילאון, עליך אני בונה שתחדש לנו משהו.

בצלאל סמוטריץ': חזקה עליך שלא תחזור על דברי קודמיך.

אילן גילאון: תנוח דעתך, אדוני.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אנחנו נאפס.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשות אדוני.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

אילן גילאון: אתמול, אדוני היושב-ראש, טמנו באדמת קיבוץ גבעת-השלושה את שר החינוך ה-19 של מדינת ישראל.

אילן גילאון: וגם בחייו תמיד סקרן אותי מה היה אומר על זה יוסי, ובוודאי היום אני חושב הרבה מה היה אומר על זה – על הנאום הזה – יוסי.

אילן גילאון: אגב, אני נזכר בו כי הוא היה כל מה ששר החינוך הנוכחי איננו.

אילן גילאון: הוא היה האנטי-תזה המוחלטת לשר החינוך הנוכחי.

אילן גילאון: ונדמה לי שאם יוסי היה כרגע פה ליד השולחן, הוא היה מכנה את הדיון הזה על נפתלי בנט אולי "החיים כחארטה", "החיים כפוזה", "החיים כניסיון של מנהיג של קבוצה קנאית, של אנשים משיחיים, להיות מגניב".

אילן גילאון: הוא, שעמד על הדוכן הזה ודיבר בשבחי החוק הנורבגי; עד כדי כך מגניב רצה להיות שהוא אפילו הסכים לעטות איזו פאה בלונדינית כדי להיראות נורדי וסקנדינבי.

אילן גילאון: ופתאום זה נגמר.

אילן גילאון: ואגב, החוק הנורבגי צודק לגופו של עניין, אדוני היושב-ראש, אבל זאת איננה הבעיה.

אילן גילאון: הבעיה היא שמדובר באדם שמזגזג מכאן לכאן ומתאים את המציאות לצרכים שלו.

אילן גילאון: וזה מה שבדיוק מבדיל בינו לבין מנהיגים מסוגו של יוסי שריד, שהבין שהשליחות שלו חשובה ממנו אלף מונים.

אילן גילאון: ולכן, כאשר אנחנו מדברים כאן על השר המגניב, שפעם יוצא ופעם נכנס, האיש המגניב הזה, שיורה לאנשים בין העיניים, שמנהיג כנופיה של מפעילי ציוד מכני כבד, ששרה אחת, אדוני היושב-ראש, כשראיתי את הביטוי שלה בהליכתה לקראתי, חשבתי שזאת שפת גוף של סלקטור במועדוני לילה, ואתה בכבודך ובעצמך, שהתנדבת להיות תליין חובב – לכל אלה, לחבר המרעים האלה נפתלי בנט הוא המנהיג.

אילן גילאון: ולכן אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, שהתרבות הזאת, הסקטוריאלית, מביישת אפילו את תקופת ימי הפוילעשטיק של המפד"ל בתקופות הכי גרועות שלה, שהיו מתאמים ועושים את ה"קניפלים" האלה, כמו שאתם עושים אותם היום – כדי לחסום את וורצמן.

אילן גילאון: על זה כבר נאמר, זה מבזה, זה מבייש.

אילן גילאון: הצירופים אליכם מביישים; הפרישות מכם מביישות.

אילן גילאון: אתם הבית היהודי – אוי ליהדות הזאת.

אילן גילאון: ואם יש לי מישהי שיש לי פנייה, באמת, מקרב לב אליה, היא אלונה פרנקל, סופרת הילדים, כדי להגיד לה שהסיר של נפתלי עלה על גדותיו.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, חבר הכנסת גילאון.

בצלאל סמוטריץ': חברת הכנסת מיכל בירן.

בצלאל סמוטריץ': לא התאכזבתי, אילן.

אילן גילאון: – – –

בצלאל סמוטריץ': הפוך, לא התאכזבתי, אני אומר.

בצלאל סמוטריץ': היה נהדר.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות לרשותך, גברתי.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיכל בירן: אילן הוא הסטנדאפיסט המוכשר ביותר בכנסת ישראל; לדעתי, לפחות.

אילן גילאון: סטנדאפיסט על רגל אחת.

מיכל בירן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, דבר ראשון, אני מבקשת שכל החברים שלנו שיושבים עכשיו בוועדת הכנסת ועושים שם את תפקידם, ומפספסים בשל זאת את הזמן שבו אמורים לנאום במליאה – אני מבקשת שכשהם יגיעו בסוף הדיון בוועדת הכנסת, שגם ככה זה חריג ולא סביר שאישרתם, שאישרו, ששני הדברים האלה יהיו במקביל – אני מבקשת שכשהם יגיעו, לפחות תינתן להם האפשרות למלא את תפקידם, שהציבור שלהם בחר אותם למלא, שהם יוכלו לעשות את זה גם כאן.

מיכל בירן: לעניין עצמו, אני תוהה לעצמי מה חושב לעצמו עכשיו תלמיד תיכון, תלמידת תיכון, על שר החינוך שלהם.

מיכל בירן: הוא אמור לשמש מודל, הוא אמור להוות דוגמה.

מיכל בירן: ומה הוא מלמד אותם?

מיכל בירן: שהכול הכול פרסונלי.

מיכל בירן: אין כללים.

מיכל בירן: תארו לכם שמערכת החינוך הייתה נראית ככה: שכשמישהו היה חושב שהוא טוב בגיאוגרפיה הוא היה אומר שיהיה בזה מבחן, אבל אם הוא לא טוב בגיאוגרפיה, אז אולי בכלל צריך למחוק את המקצוע הזה.

מיכל בירן: זה לא הולך ככה.

מיכל בירן: במציאות יש כללים.

מיכל בירן: לפחות את כללי המשחק מכבדים, גם כשלא מסכימים על העניין עצמו, ודאי וודאי בפרלמנט, כשאנשים לפעמים למעלה, לפעמים למטה – לפעמים אתה בקואליציה, לפעמים אתה באופוזיציה.

מיכל בירן: אתה צריך להבין שהחוקים ולשמור על החוקים זה אינטרס שלך כחבר כנסת.

מיכל בירן: אני חשבתי שהליכוד, שאולי היו פעם באופוזיציה – הם כבר לא זוכרים מה זה; זה מראה איך השלטון משחית – אמורים להבין את זה.

מיכל בירן: הבית היהודי בגלגוליו היה גם הוא באופוזיציה.

מיכל בירן: הם אמורים להבין את זה שלפעמים אתה למעלה ולפעמים אתה למטה.

מיכל בירן: והנה, מה אנחנו רואים כאן?

מיכל בירן: מעבירים בכנסת שלמה הליך מזורז של חוק נורבגי, שכל-כולו בא בשביל להכניס חברת כנסת אחת – מוצלחת, מוכשרת, מוערכת, חברתנו חברת הכנסת שולי מועלם.

מיכל בירן: אבל זה לא עניין פרסונלי.

מיכל בירן: ממציאים חוק שלם רק כדי להכניס חברת כנסת אחת שהציבור לא הכניס אותה בבחירתו ביום הבוחר.

מיכל בירן: ובניגוד לכל המפלגות האחרות, שקיבלו את הדין – אין מה לעשות, קיבלנו את מספר המנדטים שקיבלנו; אתה מפיק מזה לקח לפעם הבאה, אבל אתה מקבל את דין הבוחר – הלכו ועשו חוק מזורז בשביל להכניס את שולי מועלם.

מיכל בירן: עכשיו פתאום זה לא נוח, כי הוא לא רוצה שוורצמן ייכנס.

מיכל בירן: גם, מביאים את כולנו להליך כמעט מבזה – מבזה את ההליך: שר חינוך מתפטר, שר חינוך חוזר.

מיכל בירן: חושב לעצמו אותו תלמיד תיכון, אותה תלמידת תיכון, יושבים וחושבים לעצמם: מה קרה פה?

מיכל בירן: מה הוא עשה שהוא בשל כך מתפטר?

מיכל בירן: ואם הוא עשה משהו, אז למה הוא חוזר?

מיכל בירן: כל ההליך הזה הוא פשוט מגוחך.

בצלאל סמוטריץ': – – –

מיכל בירן: יש לי עוד 14 שניות.

מיכל בירן: 13.

בצלאל סמוטריץ': רק הערתי את תשומת לבך, שתתכנני את הזמן נכון.

מיכל בירן: אני מקווה מאוד שאצליח לסיים את הטיעון בזמן.

מיכל בירן: הוצאת אותי – אני מבקשת שתחזיר לי שניות על זה שהוצאת אותי מקו המחשבה.

מיכל בירן: בקיצור, אני תוהה מה חושבים לעצמם אותם תלמידי תיכון שזה שר החינוך שלהם, מה הם חושבים עלינו ככנסת.

מיכל בירן: אנשים לא מבחינים, אגב, בין אופוזיציה לקואליציה.

מיכל בירן: ההליך הזה מבזה את כולנו; הוא מבזה אותי, הוא מבזה את כל חברי שיושבים כאן.

מיכל בירן: וראוי שתנהגו במינימום המינימום שנדרש בשביל לכבד את המשכן הזה: שהמליאה תסתיים בשעה 16:00 כפי שהוסכם, שאנשים יוכלו ללכת לחגוג את חג החנוכה עם משפחותיהם ופעיליהם, כל אחד בדרך ובמסורת שנראית לו הקרובה ביותר ללבו.

מיכל בירן: ואני מאוד מקווה שהביזיון הזה לא יימשך.

מיכל בירן: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה לחברת הכנסת מיכל בירן.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואחריו – חבר הכנסת יעקב פרי.

בצלאל סמוטריץ': שלוש דקות, אדוני, לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אפשר לשאול אותך מה קורה בשעה 16:00?

בצלאל סמוטריץ': שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': הדיון נמשך.

מיקי רוזנטל: ממשיכים את הדיון?

בצלאל סמוטריץ': הכול כרגיל.

מיקי רוזנטל: אף שוועדת הכנסת טרם הכריעה בסוגיה?

בצלאל סמוטריץ': אה, זה – אני לא יודע.

בצלאל סמוטריץ': תכף יגידו לנו פה.

מיקי רוזנטל: לא, שאלה עקרונית, אתה יודע.

בצלאל סמוטריץ': אתה תגמור את זמנך עד 16:00.

מיקי רוזנטל: לא, אני יכול לשתוק גם, אולי.

מיקי רוזנטל: אני אבחר.

מיקי רוזנטל: אני שואל אותך מה יקרה בשעה 16:00.

מיקי רוזנטל: זה עוד שלוש דקות, זה בזמן הדיבור שלי.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נבדוק את העניין.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, השעה 16:00, לצורך העניין.

אראל מרגלית: אני מוכן לעשות את הפיפסים.

מיקי רוזנטל: הדיון נפסק?

בצלאל סמוטריץ': אנחנו, לפי החלטת היושב-ראש, כרגע ממשיכים.

מיקי רוזנטל: הדיון נמשך עד שיסתיים הדיון בוועדת הכנסת?

מיקי רוזנטל: זה מה ששאלתי.

מיקי רוזנטל: זה הכול.

מיקי רוזנטל: כי בכל מקרה, ממשלת ישראל – – –

מיכל בירן: זה לא יכול להיות.

מיכל בירן: כל עוד לא הוחלט אחרת, ב-16:00 צריך לסיים.

יעל גרמן: בדיוק.

יעל גרמן: אבל ההחלטה הייתה לסיים ב-16:00.

מיקי רוזנטל: תקשיב, יכול להיות שאז אני אחסוך מילים – – –

עיסאווי פריג': עוד אין החלטה של ועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': איך אתה ממשיך את הדיון?

עיסאווי פריג': אין לך אישור – – – במליאה.

עיסאווי פריג': אין החלטה של ועדת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לכבד את העובדים גם בזה.

יעל גרמן: המזכיר.

עיסאווי פריג': אין החלטה של ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת עיסאווי פריג' – –

עיסאווי פריג': – – – של ועדת הכנסת.

עיסאווי פריג': זה התקנון.

בצלאל סמוטריץ': – – מה לעשות שלא אתה מחייב אותי.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו בודקים את התקנון.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שהוא בלי ניקוד – – –

עיסאווי פריג': הגיעה השעה 16:00.

בצלאל סמוטריץ': מכיוון שהוא בלי ניקוד, אני לא יודע לקרוא אותו לבד, אז בודקים פה אנשים קצת יותר אינטליגנטיים ממני.

בצלאל סמוטריץ': אולי גפני, שלא למד ליבה, יודע לקרוא בלי ניקוד.

בצלאל סמוטריץ': תכף, אנחנו לומדים את הסוגיה, אז ניתן תשובה.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש – – –

בצלאל סמוטריץ': אני מרגיש שחבר הכנסת רוזנטל – –

עיסאווי פריג': נכון, גפני, על-פי התקנון?

בצלאל סמוטריץ': – – מאמץ את הרטוריקה של ראש הממשלה באו"ם.

בצלאל סמוטריץ': זה בסדר, אתה יכול לשתוק.

מיקי רוזנטל: אין לי שום בעיה.

בצלאל סמוטריץ': הזמן הוא אותו זמן.

מיקי רוזנטל: אני יכול לספר לכם בינתיים – – –

בצלאל סמוטריץ': בטוח שזה מזל.

מיקי רוזנטל: אני יכול לספר לכם בינתיים שממשלת ישראל הופכת במהירות גדולה לפרודיה על מדינת חוק.

מיקי רוזנטל: אתם יודעים – – –

קארין אלהרר: – – –

עיסאווי פריג': אדוני, אתה לא קיבלת את הזמן שלך, קודם כול.

מיקי רוזנטל: הדיון הסתיים?

קריאה: תתחיל לו את שלוש הדקות.

עיסאווי פריג': הדיון הסתיים.

עיסאווי פריג': על-פי התקנון, הדיון הסתיים, אדוני.

יעל גרמן: – – –

מיקי רוזנטל: אוקיי, אין פה אף אחד מהקואליציה, בואו נצביע.

מיכל בירן: זה לא – – – יש לך שלוש דקות.

מיקי רוזנטל: הזדמנות נדירה.

מיקי רוזנטל: בואו נצביע.

מיקי רוזנטל: מי בעד?

חיים ילין: מיגור הטרור?

עיסאווי פריג': הדיון, אדוני היושב-ראש, הסתיים.

מיכל בירן: – – – והשעה 16:00.

מיקי רוזנטל: השעה 16:00, מה – – –

עיסאווי פריג': אדוני, השעה 16:00, והדיון הסתיים.

בצלאל סמוטריץ': תסיים את חצי הדקה שלך.

מיקי רוזנטל: – – – ולכן זה היה מינוי לא ראוי.

מיקי רוזנטל: זה לא היה חוק נורבגי, זה היה סלמון מסריח בסך הכול.

מיקי רוזנטל: נורבגי, אבל מסריח לאללה.

מיקי רוזנטל: זה "כולה" היה סידור ג'וב, כולם יודעים את זה.

מיקי רוזנטל: עכשיו גם בנט הודה בזה בעצמו.

מיקי רוזנטל: לפיכך ראוי שלפחות הוא ייקח שבוע חופש ממשרד החינוך.

מיקי רוזנטל: לפחות שיודה במשהו.

יעל גרמן: הוא צריך להתנצל.

מיקי רוזנטל: ויתנצל.

מיקי רוזנטל: שיקרה משהו.

מיקי רוזנטל: כי אתם יודעים שמדינת ישראל – מאז כוננה הכנסת העשרים, ממשלת ישראל שינתה חמישה חוקי-יסוד – –

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מיקי רוזנטל: – – וזה כבר לא צחוק.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת רוזנטל, תודה רבה.

עיסאווי פריג': אדוני, השעה 16:00, והדיון – – –

בצלאל סמוטריץ': אני – – –

מיקי רוזנטל: תם הדיון?

בצלאל סמוטריץ': אני קובע שאנחנו עושים כרגע הפסקה בישיבת המליאה.

מיקי רוזנטל: מעולה.

בצלאל סמוטריץ': ישיבת המליאה תתחדש ברגע שתהיה החלטה של ועדת הכנסת.

בצלאל סמוטריץ': תבוא על כך הודעה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

מיכל בירן: אבל חבר הכנסת מיקי רוזנטל יצטרך לסיים את דבריו, כי דבריו הופסקו באמצע.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אני מחדש את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו ממשיכים בדיון, ובעקבות ההודעה על החלטת הממשלה בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, אנחנו – – –

מיכל רוזין: אפשר לשאול שאלה?

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה, גברתי, את יכולה לשאול מן המיקרופון.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, אני מנסה להבין מתקנון הכנסת, ואני מודה שלא הצלחתי – אולי במהירות שבה בדקתי – אם הדיון נקבע עד 16:00, וההחלטה של ועדת הכנסת בעצם עברה אחרי רוויזיה, רק ב-16:40, 16:45, האם אפשר לפתוח ישיבה מחדש בלי שניתנה הודעה על כך לחברי הכנסת, שחשבו שהישיבה נגמרת ב-16:00 והלכו הביתה להדליק נרות?

יולי יואל אדלשטיין: אני באמת מאוד מצטער.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב זיכרוני, אף פעם לא היה מצב כזה בכנסת, שלא כיבדנו את הסיכום לגבי תום הישיבה.

יולי יואל אדלשטיין: אני דרך אגב לא מאשים צד אחד, כולם תרמו – חבל שכולם תרמו – אבל כרגע המצב הוא, לאחר כל הבדיקות, עם כל גורם משפטי מוסמך בכנסת, שהגורם היחידי, ודאי, שמוסמך לשנות את ההחלטה הקודמת של ועדת הכנסת הוא ועדת הכנסת עצמה.

יולי יואל אדלשטיין: לכן, ההצבעה המקורית התקיימה לפני השעה 16:00, והוכרז על הפסקה מכיוון שביקשו רוויזיה.

יולי יואל אדלשטיין: אני כרגע, כפי שהודעתי, מחדש את הישיבה, ואנחנו ממשיכים בדיון.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, ההחלטה היא שעד סיום הנושא הזה הישיבה תימשך, עד סיום והצבעה.

מיכל רוזין: אבל אם הרוויזיה הייתה מתקבלת ההחלטה הייתה מתהפכת – – –

יולי יואל אדלשטיין: נכון.

יולי יואל אדלשטיין: נכון, כנראה.

מיכל רוזין: – – –

קריאה: – – –

יולי יואל אדלשטיין: כן, בבקשה, אדוני, ובזה אנחנו נסיים את – – –

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, אני רק רוצה להעיר שראוי שבמקרה כזה, גם אם יש בסיס משפטי בתקנון, ראוי ששינוי משמעותי כזה יהיה מטעמים מיוחדים, פשוט שיוצהר עליהם.

יוסף ג'בארין: מה שמפריע לי בכל מה שקרה עכשיו, שפשוט אפילו לא הסבירו לנו מדוע יש צורך כל כך גדול לעשות את זה ולסטות מסדר-היום.

יוסף ג'בארין: אז לפחות – – –

יולי יואל אדלשטיין: אתה צודק.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק – עוד פעם, אני לא – –

אילן גילאון: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – מביע עמדה לגבי תוכן הדיונים, אני רק מאוד מצר על כך שסביב האירוע הזה היו עובדים שהתכוננו כבר – –

אילן גילאון: לא, אדוני – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – ואתם שמתם לב שלא רציתי להכריז, לא על אוכלוסיות מיוחדות שהוזמנו לכאן – – –

אילן גילאון: כן, אבל הנושא מופרך, אדוני – – – שנפתלי בנט – – – מה הדחיפות?

יולי יואל אדלשטיין: אני לא יודע מה הדחיפות.

יולי יואל אדלשטיין: אני רק יודע שפתחו את הנושא, וכמו שאמרתי – –

אילן גילאון: – – –

קריאות: – – –

יולי יואל אדלשטיין: – – כמו שוועדת הכנסת קבעה שזה עד 16:00, היא הייתה יכולה לקבוע אחרת.

יולי יואל אדלשטיין: חבל.

יולי יואל אדלשטיין: יכולנו לגמור את כל הדיון, כמו שאתה יודע, ב-15:55 ולכבד את כל המוזמנים הנוכחים.

יולי יואל אדלשטיין: אני, דרך אגב, מודה לכל חברי הכנסת שבחרו להגיע לאולם ולכבד גם את העובדים וגם את האורחים המיוחדים שהיו לנו היום.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: כרגע מי שסובל זה רק המשפחות שלנו והילדים שלנו, אבל מה לעשות, זאת העבודה שלנו.

יולי יואל אדלשטיין: יעקב פרי – לא נמצא.

יולי יואל אדלשטיין: חיים ילין – בבקשה, אדוני; עד שלוש דקות לרשותך.

יולי יואל אדלשטיין: מי שלא נמצא, ודאי שהפסיד את תורו.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא דיון סיעתי, זה דיון אישי, אז אין חזרות ברשימה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה, אני מאוד שמח שחזרת בעצמך מההאשמה לגבי האופוזיציה והיית יותר מאוזן.

חיים ילין: אני רוצה לקרוא לנאום הזה בשם "כיסאות מוזיקליים", ואומנם אני לא איש ארכיון, אבל אני רוצה להקריא לכם, כבוד היושב-ראש, מה קרה מ-15 במאי עד היום: 15 במאי – מינוי בנימין נתניהו לשר התקשורת; 25 במאי – מינוי השר גלעד ארדן במקום השר יריב לוין; 25 במאי – העברת שטח הפעולה של רשות מקרקעי ישראל משר הבינוי לשר האוצר; 25 במאי – חלוקת משרד המודיעין לשניים, משרד המודיעין ומשרד לנושאים אסטרטגיים; 26 במאי – העברת סמכויות משרד החוץ – שימו לב, הסברה ומאבק בדה-לגיטימציה ובחרם על ישראל, לגלעד ארדן; "נתיב", לשכת הקשר עם יהודי ברית-המועצות לשעבר – לזאב אלקין; הדיאלוג האסטרטגי עם ארצות-הברית והמשא-ומתן עם הפלסטינים – לסילבן שלום; המגעים הבין-לאומיים במאבק נגד הגרעין האיראני – ליובל שטייניץ, ואחריו – לגלעד ארדן.

חיים ילין: ב-1 ביוני 2015 – הקמת משרד חדש, המשרד לירושלים ומורשת.

חיים ילין: סמכויות בעניין ירושלים מועברות ממשרד ראש הממשלה למשרד זה, למעט האחריות לקרן מורשת הכותל; ב-1 ביוני 2015 – העברת סמכויות בתחום מעמד האישה ממשרד ראש הממשלה למשרד לאזרחים ותיקים, שינוי שם המשרד לאזרחים ותיקים למשרד לשוויון חברתי; 1 ביוני 2015 – פיתוח כלכלי של המגזר הערבי ממשרד ראש הממשלה למשרד לשוויון חברתי; 15 ביוני 2015 – העברת הטיפול במפונים בהתאם לתוכנית ההתנתקות משר הבינוי והשיכון לשר החקלאות ופיתוח הכפר; 29 ביוני – העברת הסמכות לפי סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים מידי שר הכלכלה לידי הממשלה; 7 ביולי – השר נפתלי בנט מתפטר מהכנסת ומפנה את מקומו לשולי מועלם, מה שנקרא החוק הנורבגי.

חיים ילין: חוק הפיורדים, בכלל לא נורבגי, על שם שולי מועלם.

חיים ילין: אם הייתה ממתינה עוד חודש, בכלל לא הייתה בעיה היום פה בכנסת.

חיים ילין: החזרת הסמכות למנות נציג במועצת מקרקעי ישראל ממשרד האוצר למשרד הבריאות – הבינוי, סליחה; 27 ביולי – העברת האחריות לתחום השירות הלאומי-אזרחי מהמשרד לשוויון חברתי למשרד החקלאות ופיתוח הכפר; 2 בספטמבר – מינוי השר אופיר אקוניס למשרד המדע, הטכנולוגיה והחלל במקום דני דנון; 2 בספטמבר – מינוי סגן שר הבריאות יעקב ליצמן לשר הבריאות במקום בנימין נתניהו; 24 באוקטובר – העברת סמכויות שר האוצר בנושאים הקשורים לגז הטבעי לידי שר התיירות יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

חיים ילין: מסיים מייד.

חיים ילין: 1 בנובמבר – מינוי בנימין נתניהו לשר הכלכלה במקום אריה דרעי, שעובר לכהן כשר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל; 30 בנובמבר – העברת הסמכויות בעניין בית-הדין לעבודה משר הכלכלה בנימין נתניהו לשר לשירותי דת דוד אזולאי.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני.

חיים ילין: אני מסיים.

חיים ילין: 3 בדצמבר – נשארו לי עוד שניים – השר נפתלי בנט מתפטר מתפקידו כשר החינוך; 7 בדצמבר – נפתלי בנט עוד מעט אמור לשוב ולכהן כחבר הכנסת וכשר החינוך.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, לימדת אותנו שאין אמון בכנסת, ואחרי כל מה שהקראתי, והעבודה הבלתי-רגילה של הקואליציה ושל ממשלת ישראל, תגיד לי אתה, איך העם ימשיך להאמין לנו.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת יעל גרמן – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: עד שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש – – אני לא רואה פה שר, אני משערת לעצמי שהוא נמצא באיזה מקום.

יולי יואל אדלשטיין: כן.

יעל גרמן: – – חברותי חברות הכנסת, חברי חברי הכנסת, בראשית דברי אני פשוט מבקשת לקבל חוות דעת, האם זה תקין שוועדת הכנסת קיבלה החלטה והודיעה לנו שב-16:00 מסתיימת המליאה, כולנו הסתמכנו על ההחלטה הזאת ועשינו תוכניות, עד השעה 16:00 לא התקבלה החלטה חלוטה, מפני שהייתה עדיין רוויזיה, זאת אומרת, לא הייתה החלטה אחרת, זאת אומרת שההחלטה שבתוקף, שעמדה, היא זו שהמליאה צריכה להסתיים בשעה 16:00, וקיבל כאן, ממלא-מקום היושב-ראש קיבל כאן החלטה לצאת להפסקה.

יעל גרמן: להערכתי, ההחלטה הזאת לא מעוגנת בתקנון הכנסת ולא תקפה, ואני רוצה לקבל עליה חוות דעת.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: את שואלת אותי?

יולי יואל אדלשטיין: אני עניתי פשוט לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יולי יואל אדלשטיין: גם סגן היושב-ראש סמוטריץ לא קיבל את ההחלטה להכריז על הפסקה ללא הודעה מן הלשכה המשפטית שעליו להכריז על ההפסקה, וגם כל ההמשך נעשה בליווי משפטי צמוד, ואני כידוע יכול להשתמש – ועושה את זה בשמחה ובאמון מלא – רק בייעוץ המשפטי של הכנסת, לא בעורכי-דין אחרים.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: אז בכל זאת אני אודה לך אם אני אקבל תשובה מסודרת.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יעל גרמן: אוקיי.

יעל גרמן: וכרגע, לבקשה שעומדת לפנינו.

יעל גרמן: אני זוכרת את עצמי עומדת כאן, ולא לפני זמן רב, מביטה בכיסאות של חברי הקואליציה, שהיום הם ריקים, ומסבירה להם אחת לאחת מדוע החוק הנורבגי הוא לא נכון, מדוע אינו בא במקומו ומדוע הוא גם לא יהיה יעיל.

יעל גרמן: ומובן שלמרות, באמת, חוות דעת רבות שאמרו שהחוק הנורבגי, שאינו חוק נורבגי, הוא חוק פרסונלי, חוות דעת שאמרו שחוק צריך להיות חוק אוניברסלי, שעומד בכל תנאי, הוא לא בא לשרת איזה מינוי פרסונלי כזה או אחר, יהיה ראוי ככל שיהיה.

יעל גרמן: למרות כל חוות הדעת האלה העבירה הממשלה את החוק הנורבגי.

יעל גרמן: היום ברור לנו, ברור לנו ללא ספק, שהחוק הועבר אך ורק כדי שחברת הכנסת שולי מועלם – חברתי, ידידתי, שאני מאוד מעריכה אותה – תיכנס לכנסת.

יעל גרמן: זה עוד צעד בשורה שלמה של צעדים שבה הממשלה מבזה אותנו, את הכנסת.

יעל גרמן: אמרתי לך, אדוני היושב-ראש, גם אז: אני הרגשתי מבוזה.

יעל גרמן: אני חושבת שהכנסת מבוזה.

יעל גרמן: להביא לכנסת חוק רק כדי להכניס חבר כנסת ועכשיו לעשות שוב מה שאני קוראת "ביסלי", לעשות עוד פעם סלטה מורטלה – לקחת את השר, במסגרת החוק הנורבגי הוא מתפטר מכהונת שר וחוזר להיות חבר כנסת, אבל מייד כשהוא יהיה חבר כנסת ימנו אותו שוב לשר.

יעל גרמן: חברים, אנחנו רוצים שתהיה לנו כנסת עצמאית, אנחנו רוצים שתהיה לנו כנסת שמישהו מעריך אותה, אנחנו רוצים שתהיה לנו כנסת שמחוקקת חוקים שאחר כך הציבור צריך לשמור עליהם – או שאנחנו רוצים שהציבור יבוא ויאמר: עם כנסת כזאת, שלא יודעת מה היא עושה, שבחודש אחד היא מחוקקת חוק ובחודש אחר היא מבטלת אותו, או שלפני חצי שנה חוקקה חוק אחד ואחרי חצי שנה ביטלה אותו, שהיא מקבלת החלטות על העברת סמכויות עשר פעמים בחודש, עד שאף אחד לא יודע איזו סמכות נמצאת בידי איזה שר – –

יולי יואל אדלשטיין: נא לסיים.

יעל גרמן: – – מין כנסת כזאת – אנחנו הציבור לא נשעה לה, לא נעריך אותה אבל גם לא נשעה לחוק?

יעל גרמן: האם אנחנו רוצים את זה?

יעל גרמן: לא, אנחנו לא רוצים את זה.

יעל גרמן: ולכן, ראוי שהממשלה תוריד את ההחלטה הזאת ותבוא ותפעל על-פי הדין, על-פי הצדק, על-פי החוק, ולא תעשה צחוק מאתנו ומהציבור.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת גרמן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא.

מיקי לוי: אם אפשר, בבקשה, להפנות תשומת לבך, אדוני, שאין שר.

יולי יואל אדלשטיין: אני יודע, זה באישור שלי.

יולי יואל אדלשטיין: שחררתי את השר לתפילה של עשר דקות – חג חנוכה, בכל זאת – והוא עשה זאת באישור שלי.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: חברותי וחברי חברי הכנסת, אמר יושב-ראש הכנסת: בכל זאת חנוכה – לכולנו חנוכה, לכולנו ילדים, משפחה וחברים בבית, ורוצים להדליק ביחד נרות.

עליזה לביא: אבל השאלה היא אם התירוץ הזה זה מה שגם שר החינוך היה עונה לתלמידי בית-הספר רמת-כרמים, שבו הוא בחר לפתוח את שנת הלימודים יחד עם ראש הממשלה.

עליזה לביא: הם בחרו ללכת לבית-הספר הזה ולדבר ולשוחח עם ילדי כיתות א' בבית-הספר רמת-כרמים.

עליזה לביא: אבל הילדים הרכים הללו צומחים, גדלים, לומדים.

עליזה לביא: ואני תוהה: בשיעור האזרחות הבא ששר החינוך יחליט – חבר הכנסת בנט, כרגע הוא לא שר – לבוא ולדבר, בשם איזו אמת, בשם איזו אחריות, בשם איזו יושרה ציבורית הוא יבוא ויספר לילדים, לנערים, לציבור, וגם לחיילים שהוא כל כך אוהב לבוא ולהתהדר במערכים שהוא מעביר להם – על איזו יושרה הוא ידבר?

עליזה לביא: באיזו מוסריות הוא יבוא ויפנה?

עליזה לביא: הרי כל הקרקס הזה שנעשה כאן על החוק הנורבגי, שבא לשרת את החוליים של מפלגת הבית היהודי, שרק יוצאים ועולים – אנחנו צריכים לבוא ולאפשר את הקרקס הזה?

עליזה לביא: זאת לא אזרחות, וזאת תעודת עניות לכנסת ישראל ולממשלה, ואנחנו לא יכולים להיות שותפים.

עליזה לביא: ולכן, אנחנו נשארים בשעה הזאת, מוותרים על להיות יחד עם המשפחות שלנו, כדי לבוא ולמחות, כדי לבוא ולומר שזה לא ראוי וזה לא מוסרי.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, מוקדם יותר הבוקר דיברנו על "באנו חושך לגרש", ואני חזרתי לקרוא את השיר, שיר הילדות המקסים הזה: "באנו חושך לגרש / בידינו אור ואש / כל אחד הוא אור קטן / וכולנו אור איתן".

עליזה לביא: אם אנחנו לא נהיה ביחד, לא נהיה אור איתן.

עליזה לביא: אבל, אדוני, אתה יודע, יש עוד בית בשיר הזה; אני לא יודעת אם כולם מכירים את השיר הארוך הזה, כי כולנו מכירים רק את "באנו חושך לגרש", זה באמת תפס כשיר ילדות, אבל שרה לוי-תנאי הוסיפה עוד בית: "אנו שובבים גדולים / עליזים והוללים / אך נדע יפה מאוד / לספר, לשיר, לרקוד".

עליזה לביא: אז אנחנו לא יכולים להיות עליזים והוללים בכנסת ולא בממשלה, ואנחנו לא יכולים לא לגרש את החושך, שהולך ומתקדר, והולך ונהיה פה עוד יותר חשוך – גם חורף, גם מחשיך מוקדם יותר בחורף, אבל גם התנהגות לא ראויה, לא מוסרית, ובטח לא אזרחית, שלא מלמדת על אחריות, ומלמדת על ביזיון בשל כל מה שאנחנו פה היינו צריכים לשדר אחרת.

עליזה לביא: אז אחרי זה, אדוני יושב-ראש הכנסת, תבוא ותשאל, ובצדק: למה אמון הכנסת יורד בעיני האזרחים?

עליזה לביא: ומה נאמר?

עליזה לביא: ומה נגיד?

עליזה לביא: אנחנו בט"ו בשבט קוראים לכולם לבוא, ללמוד ביחד ולדבר על אזרחות, לדבר על ערכים ומערכים, מילדי הגן, שאותם נארח ונקרא להם סיפור, ועד לדיונים בבמה הזאת של הכנסת, דיונים שמעסיקים אותנו מאוד.

עליזה לביא: אז מה, באיזה פנים יבוא שר חינוך במדינת ישראל?

עליזה לביא: איזו יושרה תהיה לו?

עליזה לביא: ומעניין מה השאלות שהוא ינתב שיהיו במבחן האזרחות הבא.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: במקום חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – חבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: למען הסר ספק, אני מוחק את חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין מהרשימה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

מיקי לוי: אדוני, אני מודה לאדוני על זה שקידמת אותי, אבל אני מדבר בשם כל האופוזיציה: אנחנו מוותרים על זכות הדיבור שלנו.

מיקי לוי: אין לנו מול מי לדבר.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: אוקיי.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים הצבעה.

יולי יואל אדלשטיין: בסדר גמור.

יולי יואל אדלשטיין: אז אנחנו – – –

קריאה: רגע, אבל השר עונה.

עליזה לביא: אין שר במדינת ישראל.

מיקי לוי: אנחנו מבקשים הצבעה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אני שומע את הקולות.

יולי יואל אדלשטיין: אני עדיין חייב לשאול: חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר?

יולי יואל אדלשטיין: מוותר; מיכל רוזין – מוותרת?

יולי יואל אדלשטיין: מוותרת; מיקי לוי – ויתר; אלעזר שטרן – לא בבניין; ג'מאל זחאלקה – איננו; אוסאמה סעדי; יואל חסון; נחמן שי; עיסאווי פריג'; עבד אל חכים חאג' יחיא; מרב מיכאלי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקבל בשם כל הסיעות את ההודעה של מיקי לוי שהוא ויתר.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אנחנו נצביע.

יולי יואל אדלשטיין: השר צריך לסכם, אבל שחררתי את השר התורן להתפלל, אז לכן, אתם מבקשים הצבעה שמית – נבצע הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי המזכירה, הצבעה שמית על החלטת הממשלה.

מאיר פרוש: – – –

יולי יואל אדלשטיין: מה ההתלהבות?

יולי יואל אדלשטיין: החלטת הממשלה, בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הממשלה, לצרף את חבר הכנסת נפתלי בנט כשר נוסף בממשלה, ובהתאם לסעיף 31(א) לחוק-יסוד: הממשלה, למנות את השר נפתלי בנט לשר החינוך ושר התפוצות במקום ראש הממשלה וממלא-מקום שר החינוך ושר התפוצות.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים להצבעה, הצבעה שמית.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: פשוט בושה וחרפה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת לוי.

מאיר פרוש: – – –

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – אינו נוכח מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח אלי כהן – בעד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – אינו נוכח אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – בעד עודד פורר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – בעד עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא ענו לך בסיבוב הראשון של ההצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – בעד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זוהיר בהלול – אינו נוכח נאוה בוקר – אינה נוכחת דוד ביטן – בעד מיכל בירן – אינה נוכחת מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – אינו נוכח איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – אינו נוכח איתן ברושי – אינו נוכח עמר בר-לב – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – אינה נוכחת אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – אינה נוכחת חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – אינה נוכחת משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת אראל מרגלית – אינו נוכח משולם נהרי – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח עודד פורר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – אינו נוכח איציק שמולי – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חברות הכנסת, יש מישהו באולם שלא הצביע, לא קראו בשמו?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) גילה גמליאל – בעד

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, נא לשבת.

יולי יואל אדלשטיין: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 28 קולות, נגד – אין.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודיע שפה-אחד אישרנו את ההחלטה של צירוף חבר הכנסת נפתלי בנט לממשלה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מזמין את חבר הכנסת נפתלי בנט לעלות לדוכן ולהצהיר אמונים.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, למי שתוהה ומי שלא הכיר את הנושא, על-פי חוות דעת של היועץ המשפטי לכנסת, אין צורך במקרה כזה בהצהרת אמונים מחודשת כחבר כנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בעצם הופסקה לפרק זמן כהונתו, אבל הוא נבחר כדין לכנסת העשרים, ואין צורך להצהיר אמונים מחדש.

יולי יואל אדלשטיין: אבל כשר, צירוף שר – ודאי שנשמע.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

נפתלי בנט: אני, נפתלי בנט בן ג'ים יעקב, זיכרונו לברכה, ומירנה לאה, תיבדל לחיים ארוכים, מתחייב כחבר הממשלה לשמור אמונים למדינת ישראל ולחוקיה, למלא באמונה את תפקידי כחבר הממשלה ולקיים את החלטות הכנסת.

נפתלי בנט: (חותם על ההצהרה)

שולי מועלם-רפאלי: מזל טוב.

קריאה: מזל טוב.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: הישיבה הבאה תתקיים, אם ירצה השם, ביום שלישי, כ"ו בכסלו תשע"ו, 8 בדצמבר 2015, בשעה 13:00.

יולי יואל אדלשטיין: ישיבה זו נעולה.