ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 71, 2015-12-02 00:00

יצחק וקנין: צהריים טובים.

יצחק וקנין: היום יום רביעי, כ' בכסלו התשע"ו, 2 בדצמבר 2015.

יצחק וקנין: אני פותח את ישיבת מליאת הכנסת.

יצחק וקנין: כהרגלנו ביום רביעי, שאילתות.

יצחק וקנין: שאילתה ראשונה מופנית לשר הרווחה חיים כץ.

יצחק וקנין: אדוני השר יעלה לדוכן, ואז ניתן את האפשרות לשואלים.

יצחק וקנין: שאילתה מס' 100: צמצום פעילות סניף המוסד לביטוח לאומי בבית-שמש, של חבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יואב בן צור, השר נמצא על הדוכן – רשות הדיבור שלך.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, פורסם כי סניף המוסד לביטוח לאומי בבית-שמש מצמצם את פעילותו.

יואב בן צור: יוטעם כי העיר בית-שמש, לא זו בלבד שאינה הולכת וקטנה, אלא הולכת וגדלה, כך שהדבר לפלא.

יואב בן צור: ברצוני לשאול: 1.

יואב בן צור: האם נכון הדבר?

יואב בן צור: 2.

יואב בן צור: אם כן – מה ייעשה להרחבת הפעילות?

יואב בן צור: ואולי יש לפתוח סניף נוסף?

יואב בן צור: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק וקנין: אדוני שר הרווחה חיים כץ ישיב.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חבר הכנסת יואב בן צור, כנסת נכבדה, הכי פשוט היה להגיד שלא היה דבר כזה, זה לא כך.

חיים כץ: אבל אני אתן לך קצת פרטים.

חיים כץ: העיר בית-שמש, לשמחתנו, מתפתחת בקצב מהיר, וכך מתייחס אליה הביטוח הלאומי.

חיים כץ: בשנתיים האחרונות נעשתה פעולה רבה להרחבת השירותים בעיר בית-שמש.

חיים כץ: להלן דיווח על מגוון השירותים הניתנים לתושבי בית-שמש ועל השיפור בתחומים השונים של פעילות המוסד לביטוח לאומי בעיר: עד 2013 הביטוח הלאומי נתן 87.5 שעות, והופעלו חמש עמדות לקבלת קהל; בשנת 2014 זה עלה ל-96 שעות, זאת אומרת עלה ב-10%.

חיים כץ: עד 2013 הפונים היו יכולים לפנות בשישה נושאים בלבד; מ-2014 כל מגוון השירותים של הביטוח הלאומי, זאת אומרת כ-20 נושאים, עומדים לשירות התושבים של בית-שמש.

חיים כץ: בשנת 2014 השירות הורחב והוא כולל את כל הנושאים, כגון הבטחת הכנסה, משפחה, אבטלה, מילואים, גבייה, נכות, ילד נכה, שירותים מיוחדים, ועדות רפואיות, נכות כללית, דמי פגיעה, נכות עבודה, איבה, ועדות נפגעי עבודה, ניידות, סיעוד, זיקנה ושאירים, מעסיקים, שיקום וייעוץ לקשיש.

חיים כץ: מספר המבוטחים שניתן להם שירות בשנת 2014 היה 38,304; עד אוקטובר 2015 ניתן שירות ל-36,713.

חיים כץ: אם אנחנו מחלקים את זה בעשר – זה יגדל בעוד 7,000, וכבר יגיע כמעט ל-43,000; כשזה היה 20,000.

חיים כץ: מכאן שיש עלייה משמעותית במספר המבוטחים שניתן להם השירות – הקפצה של בערך 100% ממה שהיה ועד מה שיש.

חיים כץ: זמני המתנה – ממוצע ההמתנה ככלל בנקודות שירות של סניף רמלה עומד על 12.9 דקות – לא שזה טוב – וממוצע ההמתנה בבית-שמש עומד על 11.4 דקות.

חיים כץ: הממוצע הארצי של זמני ההמתנה הוא 28.7 דקות.

חיים כץ: אתה מבין כמה יש לי לשפר?

חיים כץ: ברור לך כמה יש לי לשפר.

חיים כץ: שביעות רצון – בשנת 2007 מדד שביעות הרצון בסניף בית-שמש עמד על 48%; היום – לא שזה גבוה מדי, אבל הוא עומד בין 65.4% ל-68%.

חיים כץ: ניכרת יציבות בשירות בשנים האחרונות.

חיים כץ: הציון הממוצע שנתנו אנשים הוא 8.4; אני לא יודע איך זה מסתדר כל כך עם 68%, אבל אלה הנתונים.

חיים כץ: הפעילות בייעוץ לקשיש נמשכת כסדרה.

חיים כץ: אני אפרט לך איך הפעילות הזאת עובדת: ארבעה מתנדבים מסייעים במילוי טפסים והכוונה בימי קבלת קהל בשעות הבוקר; 40 מתנדבים פעילים בעיר בביקורי בית ומתן ייעוץ טלפוני לקשישים בבית-שמש ובמושבים באזור; מתקיימים שיתופי פעולה עם מחלקת הרווחה בטיפול בקשיש והשתתפות בפעילות ארגוני המתנדבים בעיר; מתקיימים ימי מידע ועיון לאוכלוסייה המבוגרת בנושאים שונים.

חיים כץ: לדוגמה, ב-2013 התקיים יום מידע לגמלאים במתנ"ס בבית-שמש בארבע שפות בו-זמנית.

חיים כץ: לקחו ארבעה אולמות, ארבע שפות: עברית, רוסית, אמהרית ואנגלית; בדצמבר 2014 התקיים יום מידע לקשישים יוצאי אתיופיה הגרים בבית-שמש; בחודש הזקן הבין-לאומי 2015 התקיים יום עיון לאוכלוסייה בנושא מיצוי זכויות בביטוח הלאומי, וניתנה הרצאה של יועץ כלכלי; נמשכת פעילות גיוס מתנדבים חדשים; גם הפעילות בנושא השיקום נמשכת כסדרה, וניתן שירות בנושא זה פעמיים בשבוע באופן קבוע.

חיים כץ: לאור כל האמור לעיל, ברור לך שהשאילתה הזאת – כשנתנו לך נתונים, זה היה מזמן.

חיים כץ: היום, לא שאנחנו מרוצים עם הציון 68% – לא, אבל אנחנו נמשיך לעשות כמיטב יכולתנו כדי להשתפר ולתת מענה טוב יותר לאזרחים בבית-שמש, ולא רק בבית-שמש – בכלל במדינת ישראל.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת יואב בן צור, ואחרי כן – חבר הכנסת מקלב.

יצחק וקנין: גם לך אני אאפשר שאלה נוספת.

יואב בן צור: מכובדי השר, אין לי ספק שאתה בעל תודעת שירות גבוהה ואיש חברתי מן המעלה הראשונה.

יואב בן צור: אין לנו ויכוח על זה, ואין לנו ספק שבאת למשרד הרווחה מתוך רצון לשפר ולעשות הכול כדי שהציבור יקבל יותר נגישות ושירות טוב יותר.

יואב בן צור: אבל אני שואל אף-על-פי-כן – בית-שמש גדלה, הן בגידול הטבעי שלה כתוצאה מכך שיש בה משפחות צעירות ברוכות ילדים, והן כתוצאה מאכלוס מאות ואלפי דירות.

יואב בן צור: הנתון שדיברתי עליו נאמר על-ידי סגן ראש עיריית בית-שמש, שהוא איש רציני.

יואב בן צור: זה נכתב גם בעיתון רציני, עיתון "המבשר".

יואב בן צור: ובכל זאת אני שואל.

יואב בן צור: אני מקווה שהנתונים שמסרו לכבודו הם נכונים.

יואב בן צור: הרי כבודו לא בדק בשטח בדיוק איך שזה נקרא.

יואב בן צור: אני שואל, האם תשקלו לפתוח סניף נוסף בעיר לאור הגידול הגבוה והמהיר של האוכלוסייה?

יואב בן צור: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, גם שאלה נוספת.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני השר ואדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: השאילתה של חבר הכנסת בן צור מתבססת על פניות ציבור שהגיעו לנציגי הציבור בבית-שמש.

אורי מקלב: הם מלינים על כך שסניף הביטוח הלאומי, שבא לשרת 110,000 תושבים בבית-שמש עכשיו – והיא עיר בגידול ואמורה ממש בשנים הקרובות להכפיל את עצמה – היה פתוח חמישה ימים בשבוע, אדוני השר, והסניף צמצם את הפעילות שלו ליום וחצי בשבוע על-אף הגידול הדרמטי שיש בעיר הזאת.

אורי מקלב: לא זו אף זו, אלא היום – וזה נכון מה שמנית, שהורחבו הפעילות והמענים של ביטוח לאומי; אבל איך הם הורחבו?

אורי מקלב: על-ידי שירותי דוורות בסך הכול.

אורי מקלב: ביום וחצי הפקידים נמצאים ולא מטפלים בנושאים, אלא מקבלים את המעטפות, והסניף המטפל הוא סניף רמלה.

אורי מקלב: כאן הם מרגישים שנוצר כלפיהם עוול; מכיוון שהתשובות מתקבלות מייד, הם לא יכולים לשאול שאלה נוספת, אין איכות בטיפול בהם, ובעיקר – יום וחצי, כשזה היה עד לפני תקופת – – –

חיים כץ: רק בשאילתות אפשר לשאול שאלה נוספת.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אבל זאת האמת.

אורי מקלב: אני מדבר אתך על האמת, ואלה העובדות הקיימות.

אורי מקלב: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לשואלים.

חיים כץ: ברור לי שסגן – אורלי, הידיים ככה?

חיים כץ: הכול בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: אני שמח.

אורלי לוי אבקסיס: חכה, יש לנו עוד יום ארוך.

חיים כץ: לא מעניין, העיקר שהכול בסדר.

חיים כץ: השאר זה דברים בטלים.

אורלי לוי אבקסיס: – – –

חיים כץ: לא נורא.

חיים כץ: אבל את בסדר?

אורלי לוי אבקסיס: ברוך השם.

חיים כץ: תודה רבה.

חיים כץ: זאת הייתה השאלה.

חיים כץ: אז ברור לי שעיתון "המבשר" זה עיתון רציני, וברור לי שסגן ראש העיר הוא בן-אדם רציני, וברור לי גם שאלה שנתנו לי את התשובות פה הם אנשים מאוד רציניים.

חיים כץ: יחד עם זה, אני אבדוק את מה שאמרתם, ואני קודם כול גם שמח שהעיר מכפילה את אוכלוסייתה, את מספר התושבים בה, הן מבחינת ילודה והן מהצטרפות לעיר.

חיים כץ: ואם יהיה נדמה לי שצריך להרחיב שירותים ולפתוח עוד שעות, אני אעשה את זה.

חיים כץ: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לשר הרווחה והשירותים החברתיים, השר חיים כץ.

יצחק וקנין: תודה לשואלים.

יצחק וקנין: אני אזמין את סגן שר החינוך הרב מאיר פרוש לעלות לדוכן.

יצחק וקנין: הוא ישיב על שאילתה דחופה מס' 99: אי-אכיפת החוק למניעת העסקת עברייני מין במוסדות מסוימים, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני סגן השר, נודע לי כי נהג הסעות תלמידים, שהורשע בעבר בביצוע עבירות מין, מואשם בשנית, הפעם בהטרדות מיניות של תלמידים בהסעות.

אורלי לוי אבקסיס: ברצוני לשאול: 1.

אורלי לוי אבקסיס: האם נכון הדבר?

אורלי לוי אבקסיס: 2.

אורלי לוי אבקסיס: אם כן – מה נעשה כדי לפקח ולאכוף את החוק למניעת העסקת עברייני מין במוסדות מסוימים?

יצחק וקנין: תודה לשואלת, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יצחק וקנין: אחרי שהוא ישיב, תוכלי לשאול שאלה נוספת.

יצחק וקנין: אני רושם את חבר הכנסת טלב אבו עראר לשאלה השנייה.

יצחק וקנין: אדוני סגן השר ישיב.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, גברתי חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, קודם כול, אני מצטרף לדברי השר כץ.

מאיר פרוש: ברוך השם שאת נמצאת פה בריאה ושלמה, מתפקדת הלאה בעבודתך הציבורית כחברת כנסת.

מאיר פרוש: 1.

מאיר פרוש: המקרה אינו מוכר לגורמי המקצוע במשרד.

מאיר פרוש: ככל שנקבל את פרטיו, ואני מציע, אם אפשר, לקבל את הפרטים, נפעל מול הרשות המקומית האמונה על ההסעות בתחומה ומול משטרת ישראל כגורם אכיפת החוק.

מאיר פרוש: 2.

מאיר פרוש: נושא אי-העסקת עבריינים אלה הוא בהתאם לחוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס"א–2001, המיושם במשרד החינוך בהיקף רחב, בהתייחס לכל פעילות המשרד על אגפיו ויחידותיו, לרבות בנושא ההסעות.

מאיר פרוש: התנאי לתחילת עבודתו ולהעסקתו בפועל של נהג או מלווה או של כל מי שמבקש להיקלט כעובד במוסד חינוכי באופן קבוע סדיר או זמני, שבא במגע עם קטינים, הוא המצאת אישור מהמשטרה כי אין מניעה להעסקתו בכפוף לחוק למניעת העסקה של עבריינים כאלה, כאמור.

מאיר פרוש: משרד החינוך הסדיר את הנושא בחוזרי המנכ"ל כדלהלן: חוזר מנכ"ל התשע"ד/1(ב), כ"א אלול התשע"ג, 27 באוגוסט 2013; חוזר מנכ"ל התשע"ג/2(א), כ"ד בתשרי התשע"ג, 10 באוקטובר 2012; חוזר מנכ"ל התשע"א/10(א), כ"ח באייר התשע"א, 1 ביוני 2011.

מאיר פרוש: במכרז ובחוזה – אני עונה לחברת הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, השר משיב.

מאיר פרוש: במכרז ובחוזה שנחתם בין חברות ההסעה לבין הרשויות המקומיות, אשר מנוסח על-ידי משרד החינוך והוסכם עם מרכז השלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות, קיימת חובת המעסיק, קרי חברת ההסעה, להציג אישור משטרתי בדבר היעדר הרשעות בעבירות מין עבור נהגים ומלווים, זאת בהתאם לחוק.

מאיר פרוש: סעיף 2.11 לחוזר מנכ"ל – הסעות – התשע"ד/1(ב) קובע במפורש כי כל המכרזים לביצוע ההסעות יהיו אך ורק על-פי הנוסח שהוסכם עם משרד החינוך.

מאיר פרוש: דהיינו, הם כוללים בתוכם את הדרישה לחובת הצגת האישור לפי החוק למניעת העסקת עבריינים כאלה.

מאיר פרוש: להלן הנחיות המשרד אשר לאחריות ליישום החוק: מפקחים כוללים חייבים לוודא כי מנהלי בתי-הספר שבפיקוחם מכירים את דרישות החוק ואת ההנחיות בחוזרי המנכ"ל בנושא ופועלים ליישומם.

מאיר פרוש: המשרד מרענן מעת לעת הנחיות אלה באמצעות קיום ימי עיון והנחיות המתפרסמות בנושא.

מאיר פרוש: מנהלי מחלקות החינוך ברשות המקומית חייבים לוודא את יישום דרישות החוק וההנחיות בחוזרי המנכ"ל בנושא, ולדרוש אישור באשר להיעדר עבריינים כאלה בקרב כל המועסקים מטעמם במוסד חינוכי או כאלה הבאים במגע עם קטינים, לרבות נהגים ומלווים.

מאיר פרוש: כל אלה הם בהנחיות.

מאיר פרוש: מנהלי אגף משאבי אנוש ברשות המקומית חייבים לוודא את יישום דרישות החוק וההנחיות לגבי עובדים המועסקים במוסד החינוכי באמצעותם, לרבות נהגי הסעות ומלווים.

מאיר פרוש: דהיינו, המפקחים, מנהלי מחלקות החינוך ברשות המקומית, מנהלי אגף משאבי אנוש ברשות המקומית, יחידת בקרת הטיולים, כן?

מאיר פרוש: גם יחידת בקרת הטיולים חייבת לוודא את יישום החוק על מאבטחי הטיולים, על המלווים הרפואיים והנהגים.

מאיר פרוש: נוסף על כך, על בקרי הבטיחות לבצע בדיקות מדגמיות של עובדים מינהליים בתחום המוסד החינוכי.

מאיר פרוש: ניתן להוסיף ולציין כי אגף ההסעות במשרד מבצע ביקורות מדגמיות באשר לביצוע הנוהל בהתייחס לנהגים ומלווים ברשויות המקומיות.

מאיר פרוש: עם זאת, חשוב לציין כי הרשויות אינן מחויבות לדווח על אירועים מסוג זה לאגף ההסעות במשרד.

מאיר פרוש: יכול להיות שמכאן נובע העניין שאנחנו לא מודעים לפרטים של המקרה שעליו את מדברת.

מאיר פרוש: בכל מקרה שבו מתגלה אירוע או חשד לביצוע עבירת מין, חובת הדיווח על-פי חוק היא למשטרת ישראל.

יצחק וקנין: תודה, אדוני סגן השר.

יצחק וקנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, יש לך אפשרות לשאלה נוספת, ואחרייך – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, נמצא פה השר לוין, שיחד אתי, בכנסת השמונה-עשרה, שינה את החוק בכך שכל מי שבא במגע במסגרת עבודתו עם ילדים חייב להציג את התעודה.

אורלי לוי אבקסיס: זה שהמקרה גם לא הגיע לידיכם – זה מצער מאוד, אבל זה מראה ואולי ומוכיח שאין באמת אכיפה, כי הוא הורשע בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הנוסף שאני רוצה לשאול לגביו זה משהו שמתרחש היום.

אורלי לוי אבקסיס: רבות מחברות ההסעות המפעילות שירותים למשרד החינוך מעסיקות עובדים זרים ושוהים בלתי חוקיים.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה אני יודעת את זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי מהמקרה האחרון שדווח עולה כי נהג ההסעות הוא אזרח סורי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, גם ביחס למצב הביטחוני שאנחנו נמצאים בו, לא רק נושא ההטרדות המיניות שעלולות לקרות צריך להטריד אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה צריך להטריד כל הורה שהילד שלו נמצא בהסעות האלה – מיהו אותו נהג?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש פה פוטנציאל לפיגוע חבלני?

אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו יכולים לומר שמשרד החינוך מבצע אכיפה אמיתית?

אורלי לוי אבקסיס: וכאשר אתם מגלים שחברות ההסעות לא עומדות במסגרת החוק, מה הן הסנקציות ומה אתם מפעילים בטרם אישור ההתקשרות בין חברות ההסעות לבין הרשויות?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת אורלי אבקסיס.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת טלב אבו עראר, גם לשאלה נוספת.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מכובדי השרים, מכובדי סגן השר, מאות ילדים ערבים-בדואים בנגב, גילאי שלוש-ארבע, ביישובים הבלתי-מוכרים, בלי מסגרות חינוכיות.

טלב אבו עראר: אין גנים, אין כלום.

טלב אבו עראר: מה יעשה משרד החינוך כדי למצוא להם מסגרות חינוכיות?

טלב אבו עראר: בהיעדר מסגרות חינוכיות הם נחשפים לסכנות, כגון תאונות דרכים ואחרות.

טלב אבו עראר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: אדוני, סגן השר, ישיב גם לחברת הכנסת אורלי אבקסיס וגם לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

מאיר פרוש: קודם כול, שוב תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מאיר פרוש: אני חושב שעצם הדבר שאת מעלה את זה כאן, גם אם המשרד מבקש ממני למסור את מה שמסרתי, שהוא עושה בדיקות מדגמיות ושיש הנחיות לאגף הזה ולמנהל הזה – חשוב מאוד, ודאי שכשאת מבקשת את זה, אולי קצת לזעזע, אם מישהו צריך להזדעזע.

מאיר פרוש: ולכן אני שוב מבקש, לגבי המקרה הראשון שהצגת, לתת את הפרטים, כדי שאני אוכל לעשות עם זה משהו, ושתהיה תועלת מזה שהעלית את זה פה.

מאיר פרוש: למקרה השני, הוא חדש, ולא שאלת על זה.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שאם הייתה לך אפשרות להגיש עוד שאילתה דחופה – – –

אורלי לוי אבקסיס: אם הייתה אפשרות ליותר מילים בשאילתה הדחופה, הייתי שואלת גם את זה.

מאיר פרוש: אז אני מבקש לקבל את הפרטים, ודאי כשאת מדברת על מקרה שהוא לא רק בנושא הראשון, אלא גם בעיה ביטחונית.

מאיר פרוש: אז אני מבקש לקבל את הפרטים.

מאיר פרוש: לגבי חבר הכנסת אבו עראר, יכול להיות שיש בעיה מסוימת, אבל זה חשוב שדבר כזה – או שאתה בא לפה עם איזו הצעה לסדר-היום שעוברת אחר כך לוועדה.

מאיר פרוש: אני לא יכול לענות לך מכאן על מאות ילדים שנמצאים ביישובים לא מוגדרים ומסתובבים ואין להם – אין לי פרטים כדי לענות לך.

מאיר פרוש: או שאתה מגיש לי מסמך מפורט על מה שאתה מדבר, או שאתה, במסגרת הצעה לסדר-היום, מעלה את זה פה, וזה עובר לוועדה.

מאיר פרוש: בשאילתה נוספת שאתה רוצה לשאול באמצעות שאילתה דחופה שמישהו שאל – אני לא יודע להגיד לך.

מאיר פרוש: אני מתאר לעצמי שאם העלית את זה כאן כנראה יש בעיה.

מאיר פרוש: מה הם הפתרונות, מדוע יש בעיה – אני מבקש ממך לקבל יותר פירוט.

טלב אבו עראר: אני מקווה שההצעה הדחופה שלי תתקבל.

טלב אבו עראר: יש לי הצעה דחופה.

מאיר פרוש: להיום?

טלב אבו עראר: לשבוע הבא.

יצחק וקנין: אני מודה לסגן שר החינוך, סגן השר מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אני מודה לשואלים.

יצחק וקנין: אני עובר לשאילתה הבאה, שאילתה מס' 97.

יצחק וקנין: אבקש מהשר יריב לוין שישיב במקום ראש הממשלה על שאילתה 97:

יצחק וקנין: הדלקת נרות חנוכה בעזרת הנשים בכותל המערבי, שאילתה של חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, מדי שנה מתקיים מנהג נהדר של הדלקת נרות חנוכה ברחבת הכותל, ובו מתכבדים אישי ציבור, חברי כנסת, מכובדים, הציבור מוזמן – כמובן כולם גברים – למצוות הדלקת נרות חנוכה.

מיכל רוזין: לאחר שנודע לי כי בכוונת רב הכותל למנוע השתתפותן של נשים בטקס הדלקת הנרות בכותל המערבי, פניתי אליו ביחד עם חברת הכנסת קסניה סבטלובה וחברת הכנסת תמר זנדברג בבקשה לאפשר עריכת טקס מקביל בעזרת הנשים.

מיכל רוזין: הרב כינה את בקשתנו "פרובוקציה".

מיכל רוזין: רציתי לשאול: מה ייעשה למניעת אפליית נשים והדרת נשים באתר חשוב זה?

מיכל רוזין: תודה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אני רק רוצה להעיר הערה – מיכל אבל כבר חברת כנסת ותיקה.

יצחק וקנין: את צריכה להיצמד לטקסט, בשאילתה דחופה במיוחד, בכל שאילתה בדרך כלל.

יצחק וקנין: אחרת אנחנו נעשה מזה איזה שיח שלא נגמר.

יצחק וקנין: בכל אופן, תודה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יצחק וקנין: אדוני השר יריב לוין ישיב.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אדוני היושב-ראש, אני מוכרח לומר שכשקיבלתי את השאילתה, ברגע הראשון ממש נבהלתי, כי לא יודע למה, אבל פתאום היה נדמה לי שמבקשים להדליק נרות על הר-הבית, וחשבתי: אוי ואבוי, נשים הולכות להדליק נרות על הר-הבית, ומה יקרה?

יריב לוין: אבל אז – – –

קסניה סבטלובה: זה באגף ההוא.

קסניה סבטלובה: זה באגף השני.

מיכל רוזין: אוי, באמת.

מיכל רוזין: זו הפרובוקציה.

עליזה לביא: זה לא מתאים לשאלה ולא מתאים לשר.

עליזה לביא: השר לוין, לא מתאים לך.

עליזה לביא: לא מתאים לך.

מיכל רוזין: זו פרובוקציה, לא הנושא של הנשים בכותל.

מיכל רוזין: זו פרובוקציה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, יש לך שאילתה.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך לשאול.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חבל ששר במדינת ישראל בוחר לענות בכזאת צורה.

מיכל רוזין: הוא אפילו לא השר הממונה על הנושא.

חיים ילין: – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: חבר'ה, אני לא אאפשר לכם לעשות פרובוקציה.

חיים ילין: אני בגלל הנשים, מה.

מיכל רוזין: מי שעושה פרובוקציה זה השר, והוא אפילו לא השר הממונה על הנושא.

יצחק וקנין: חבר הכנסת חיים ילין, אנא.

יצחק וקנין: אתה רוצה להעיר הערה, שב במקומך, וגם אם תאמר אז – – –

עליזה לביא: קודם כול, בואו נדע שבזכות נשים אירע נס החנוכה.

עליזה לביא: ונשים – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, אני אאפשר לך – – –

יריב לוין: חברת הכנסת לביא, נו.

עליזה לביא: לשמוע משר במדינת ישראל, כשחברת כנסת שואלת שאלה – אולי זה החלום שלך, להדליק נרות בהר-הבית, אני לא יודעת.

מיכל רוזין: השר לוין מנסה – – –

יצחק וקנין: מיכל רוזין, רבותי, אני לא אאפשר לכם.

יצחק וקנין: אתם רוצים שאני אקרא אתכם לסדר?

יצחק וקנין: נו.

יצחק וקנין: הערתם את ההערה, הבנו את זה.

יצחק וקנין: תאפשרו – – –

מיכל רוזין: אנחנו רוצים שהשר יענה לנו ברצינות על – – –

עליזה לביא: מה עניין שמיטה – – –

מיכל רוזין: לא, זה השר שעושה פרובוקציה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אל תאלצי אותי – אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר, אוקיי?

מיכל רוזין: לא – – –

עליזה לביא: אבל, אדוני, זו ממש פגיעה בחברות כנסת.

יצחק וקנין: אמרת, הערת.

יצחק וקנין: אני אאפשר לך גם לשאול אחר כך.

יריב לוין: חברת הכנסת לביא, נו, באמת.

יריב לוין: נו, באמת.

יריב לוין: את יודעת, זה כל כך – את עושה כזאת זילות.

יריב לוין: בואי, כדי שיהיה – – –

קסניה סבטלובה: מפני שזאת שאלה על נשים, מה קרה?

יריב לוין: כדי שיהיה ברור לגמרי, למי שהבינה אבל עושה את עצמה שלא מבינה, הכוונה שלי הייתה לומר שלחרחר מלחמות יהודים זה תמיד קל, אבל להיאבק על דברים אחרים – –

קסניה סבטלובה: זה חברים שלך מחרחרים מלחמות.

קסניה סבטלובה: לזכות טבעית לנשים אתה קורא "לחרחר מלחמות"?

יריב לוין: – – נמנעים ולא עושים.

יריב לוין: לזה התכוונתי.

יריב לוין: זה היה ברור לגמרי, ואני חושב שהדברים האלה הם לגמרי ברורים.

יריב לוין: ואני אמרתי את הדברים מסיבה אחת פשוטה, משום שאני חושב שהעיר היושב-ראש שהייתה כאן חריגה מהנוסח של השאילתה, ועל הדרך גם איזו פגיעה ברב הכותל, ובעיני היא לא במקום וזה לא מכובד.

מיכל רוזין: איזו פגיעה ברב הכותל?

מיכל רוזין: ציטטתי את דבריו, שהוא טען עלינו שאנחנו עושות פרובוקציה.

מיכל רוזין: מה הפגיעה שהייתה פה ברב הכותל?

יריב לוין: עכשיו אני אומר לגוף העניין – – –

מיכל רוזין: לא, סליחה, אני מסרבת לקבל את זה.

יצחק וקנין: אבל את לא קובעת.

יצחק וקנין: את יכולה לסרב עד מחר.

מיכל רוזין: הוא אומר שפגעתי.

מיכל רוזין: במה פגעתי ברב הכותל, שערערתי על עמדתו?

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, את כנראה רוצה שאני אקרא אותך לסדר, ואני מתאפק ומתאפק.

מיכל רוזין: אבל אני מבקשת שתקשיב למה שהוא אומר ותעיר גם לשר.

יצחק וקנין: יש גבול לאיפוק.

מיכל רוזין: אבל תעיר גם לשר.

מיכל רוזין: זה לא יכול להיות – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, את מפריעה בצורה כרונית, וזה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: הוא אפילו לא מוציא מילה אחת ואת מפריעה לו.

מיכל רוזין: הוא אומר שאני פגעתי ברב הכותל.

קסניה סבטלובה: רב הכותל פגע בציבור הנשים.

יצחק וקנין: אז תני לו להשיב לך, ואחרי זה יש לך אפשרות לשאול עוד שאלה.

יצחק וקנין: תעירי את ההערות שלך במסגרת השאלה.

יריב לוין: אז אני אומר, חברת הכנסת רוזין, כך לפחות הבנתי את הדברים.

יריב לוין: אם זה לא המצב, אז טוב שהעמדנו את הדברים על דיוקם.

יריב לוין: אז כבר יצאנו נשכרים מהפתיחה של הדיון הזה.

יריב לוין: ואני אומר גם עוד דבר, אגב, שביררתי, ואני בוודאי לא מומחה בנושא הזה, אולי היושב-ראש יוכל לתקן אותי, אבל כפי שאני מבין, על-פי ההלכה היהודית נשים יכולות גם יכולות וזכאיות להדליק נרות.

מיכל רוזין: נכון.

יריב לוין: כך שבאמת אין כאן לא עניין של הדרה – – –

עליזה לביא: הן מוציאות ידי חובה, הן לא רק יכולות.

עליזה לביא: הן מוציאות ידי חובה.

יריב לוין: חברת הכנסת לביא, כך שאין פה, וזה ברור.

יריב לוין: לכן אני אומר, אין פה עניין לא של הדרה ולא של פגיעה בנשים ולא שום דבר מהסוג הזה, ובטח לא יכול אפילו להשתמע דבר כזה.

יריב לוין: אלא רק כולנו יודעים שיש מקום שיש בו רגישות מסוימת והסדרים מסוימים, וכשם שאתן לא מציעות לעשות את זה, ובצדק – שלא תהיינה אי-הבנות, ובצדק – על הר-הבית, אני חושב – –

קסניה סבטלובה: די כבר עם הר-הבית.

יריב לוין: – – שצריך היה לחשוב טוב-טוב האם זה מה שאנחנו זקוקים לו בעת הזו.

יריב לוין: ולכן אני חושב שנכון שאני אביא בפניכן את ההתייחסות של כבוד הרב רבינוביץ, שמעבר לעובדה שהוא הגורם המוסמך והוא ממלא מתוקף תפקידו כרב הכותל, נדמה לי שכל מי שמכיר אותו גם יודע להעריך אותו, להוקיר אותו ולראות שום שכל, תבונה וזהירות שבהם הוא מכלכל את העניינים במקום הכל-כך מורכב הזה, כדי שבאמת אנחנו נימצא מלוכדים ומאוחדים גם בחג החנוכה וגם במקרים אחרים, ולא – – –

קסניה סבטלובה: אבל לא מלוכדות ומאוחדות, אה?

יריב לוין: – – – ולא דברים אחרים.

יריב לוין: הנה אני אומר, חברת הכנסת סבטלובה, עדיין בעברית, כשאומרים מלוכדים ומאוחדים זה כולל את שני המינים.

קסניה סבטלובה: – – –

יריב לוין: אבל כדי שלא יהיה ספק, אנחנו נהיה מלוכדות ומלוכדים, מאוחדות ומאוחדים – –

קסניה סבטלובה: יפה, תמשיכו ככה.

יריב לוין: – – וגם מדליקות ומדליקים בצוותא את נרות החנוכה, כפי שנכון שכך יהיה.

מיכל רוזין: זה לא בצוותא, זה לא בצוותא, זה בדיוק העניין.

יצחק וקנין: מיכל, את רוצה שאלה נוספת או את לא רוצה?

מיכל רוזין: אבל למה הוא מגחיך את העניין ואותנו?

יצחק וקנין: תקשיבי, את כבר מגזימה.

יצחק וקנין: זה לא – – –

מיכל רוזין: ישבתי בשקט, הקשבתי.

יצחק וקנין: אז אני תכף מאפשר לך לשאול אותו שאלה, וגם לעליזה אני אאפשר.

יריב לוין: תראו, דמוקרטיה נבחנת, אתם יודעים, כשמישהו אומר דברים לא כל כך נעימים לאוזן.

יריב לוין: במקרה הזה אפילו לשם לא הגענו, כי אני לא מצליח להגיד משפט.

יריב לוין: אז בכל הכבוד.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: אנחנו מקשיבות, אדוני, אנחנו בקשב רב.

מיכל רוזין: אנחנו יושבות מקשיבות, אנחנו רק לא מסכימות.

יריב לוין: אדוני יודיע לי כאשר אני אמור להשיב.

יצחק וקנין: אנא, חברת הכנסת עליזה לביא וגם מיכל רוזין, תאפשרו לשר להשיב.

יריב לוין: תודה.

יריב לוין: עכשיו אני אומר כך, וכך מסר לי כמובן הרב רבינוביץ.

יריב לוין: ואני אומר לכם בצורה הברורה ביותר, שאני לא הייתי מציע – לא שאנחנו כאן מכנסת ישראל, ובטח שלא אני ממקום מושבי ממשלה – ננהל את סדרי העניינים שם בכותל.

יריב לוין: אני חושבת שתועלת לא תצמח מזה, רק נזק גדול.

יריב לוין: ואני אומַר כך – אומר רב הכותל כדלקמן: כבכל שנה, גם השנה יתקיים טקס הדלקת נרות ברחבה הממלכתית העליונה של הכותל המערבי בנוכחות הרבנים הראשיים ואישי ציבור נוספים.

יריב לוין: בטקס הזה – הייתי אומר באופן שהוא מובן מאליו לחלוטין ולא יכול להיות אחרת – תשתתפנה נשים, וגם ישתתפו גברים, ובכלל זה הוזמנו לטקס הזה השרות המכהנות בממשלה – ושוב, על-פי המידע שנמסר לי לפחות שתיים מהן הודיעו שתבואנה ותשתתפנה – נגידת בנק ישראל, החשבת הכללית במשרד האוצר, נציבת השב"ס, וודאי שהרשימה הזאת איננה ממצה.

יריב לוין: במקביל ובנוסף, יתקיים שוב – – –

מיכל רוזין: אתה בא עם תשובות כשאתה לא יודע את העובדות – – –

יריב לוין: אני יודע את העובדות, חברת הכנסת – – –

מיכל רוזין: מביאים אותו פה לעמוד ולענות – – –

יצחק וקנין: מיכל, מיכל, אמרתי שאני אאפשר לך לשאול אותו, אז בשביל מה לקרוא קריאות ביניים?

יצחק וקנין: זה סתם.

יריב לוין: חברת הכנסת רוזין, בכל הכבוד, את העובדות, מה לעשות, אני יודע ויודע טוב.

יריב לוין: אני לא יודע כמה פעמים את ביקרת בכותל מאז תחילת הקדנציה הזאת, אבל אני הייתי שם כמה וכמה פעמים כבר מאז ראשית הקדנציה הזאת.

יריב לוין: אני אפילו יכול לגלות לך – – –

מיכל רוזין: נו, באמת – – –

עליזה לביא: אדוני, לא יותר ממני.

יריב לוין: אני אפילו יכול לומר לך אפילו שבעברי הייתי דירקטור בחברה לפיתוח מזרח-ירושלים, כך שאני מכיר שם את האזור – –

מיכל רוזין: לא עשית עבודה כל כך טובה במזרח-ירושלים.

יריב לוין: – – על הסדריו, ומלווה אותם באופן אישי – – –

מיכל רוזין: אני לא הייתי מזכירה את זה, לאור המצב במזרח-ירושלים.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, אני מסכם את תשובתי בכך.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: לא, אבל אתה תצטרך – – –

יריב לוין: לא, אני אענה אם ייתנו לי.

יריב לוין: אם לא ייתנו לי, אז עכשיו אני אענה לשאלה הנוספת מה שהתכוונתי לענות, ואם לא ייתנו, אז לא אענה.

יריב לוין: יש איזה גבול, אדוני היושב-ראש.

מיכל רוזין: אנחנו יושבות ומקשיבות.

מיכל רוזין: אנחנו יושבות ומקשיבות.

יצחק וקנין: תראי, חברת הכנסת מיכל רוזין, זה שלי יש סבלנות זה לא אומר שאת צריכה לנצל את הסבלנות, וגם, אני לא רוצה לקרוא לך לסדר, כי אני לא חושב שבשאילתות זה נהוג, הדבר הזה.

יצחק וקנין: את שואלת שאילתה, את צריכה לקבל תשובה.

יצחק וקנין: את לא נותנת לשר להשיב לך.

יצחק וקנין: אנא.

יריב לוין: טוב, אדוני, אני סיימתי את תשובתי.

יריב לוין: אם יש שאלות נוספות – – –

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה – חברי הכנסת אורי מקלב ועליזה לביא.

באסל גטאס: כבר נתת שאלה – – –

קסניה סבטלובה: סליחה, אדוני, ביקשתי גם.

יצחק וקנין: לא, רבותי, מי שביקש ראשון נרשם אצלי – – –

באסל גטאס: אדוני, אני ביקשתי ראשון.

יצחק וקנין: אתה יכול לשאול את – נאזם נתן לי את הרשימה.

יצחק וקנין: אתה ביקשת אחרי שכבר – – –

באסל גטאס: הרמתי יד לפני שהוא עלה לדוכן.

קסניה סבטלובה: אני ביקשתי לפני – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, האמן לי, האמן לי שאתה לא תתעסק עם היושר שלי, כי אני לא עושה פה איפה ואיפה.

באסל גטאס: אני לא מחשיד פה, אבל אני אומר לך – וגם אתה אל תנסה את האמת שלי.

באסל גטאס: האמת שלי, אני הרמתי יד עוד לפני שעלה השר לדוכן.

קסניה סבטלובה: אני הרמתי עוד לפני השאילתה.

יצחק וקנין: בואו לא נתווכח על זה.

יצחק וקנין: תיגשו למזכיר, רבותי, תיגשו למזכיר והוא יבהיר לכם את הדברים, יותר טוב ממני.

יצחק וקנין: בבקשה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

מיכל רוזין: אני רק מבקשת, לפני שאני מתחילה לשאול – רק הערה קצרה לכבוד היושב-ראש שמנהל את הישיבה: אני לא הגבתי על העובדות שהוא אמר, על כך יש לי הרבה דברים להגיד – –

יצחק וקנין: לא, לא, את הפרעת בלי הפסקה, וזה לא מקובל.

מיכל רוזין: – – הגבתי על ההערות הפרובוקטיביות שלו.

יצחק וקנין: זה לא מקובל.

יצחק וקנין: גם אם זה לא מוצא חן בעינייך, תקשיבי ותגידי.

יצחק וקנין: יש לך אפשרות עכשיו – – –

מיכל רוזין: לא, הערות – השוואה להר-הבית – – –

יצחק וקנין: תאמרי את הדברים עכשיו.

מיכל רוזין: בסדר, אני אומר את הדברים, כי אני רוצה לדבר על העובדות, זה מה שחשוב, וצר לי שהשר לא מכיר את העובדות.

מיכל רוזין: בשנה שעברה – – –

באסל גטאס: – – –

מיכל רוזין: אם אפשר, אני אשמח אם תשמור לי בכל זאת על זכות – – –

קריאות: – – –

מיכל רוזין: חברים, אתם ממש מפריעים לי, אני לא יכולה לשאול.

יצחק וקנין: אנא.

מיכל רוזין: בשנה שעברה הוזמנו אומנם ציפי לבני ומירי רגב, אז שרה וחברת כנסת, לצפות בלבד – לא להשתתף – בטקס.

מיכל רוזין: הן צפו מהיציע, מ"האידרא" – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת גטאס, זה מפריע.

מיכל רוזין: – – בטקס המרכזי, שבו הרב, כמו שאמרתי, מארח את כל הנכבדים, בעזרת הגברים, כמובן.

מיכל רוזין: זה מה שהוא מציע גם הפעם.

מיכל רוזין: זה שקול להשלכת הנשים לאחורי האוטובוס.

מיכל רוזין: זו הדרת נשים, על-פי מה שאומרת המשנה ליועצת המשפטית לממשלה, שאני יודעת שאתה לא מעריך כנראה את דבריה.

מיכל רוזין: היא אומרת כך: – –

יצחק וקנין: תודה.

מיכל רוזין: תן לי עוד רגע.

מיכל רוזין: – – האפליה מותרת רק כשיש סיכוי גבוה לפגיעה ברגשות דתיים, ומכיוון שאין להפריד הלכתית בין נשים לגברים בטקס הדלקת נרות, הרי שהאפליה אינה מותרת כאן.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול שאלה, מכיוון שאני לא יכולה לשאול אותו שאלות שהוא אינו יודע את התשובות עליהן, כי שולחים אותו ולא מביאים את מי שעוסק בתחום – – –

יצחק וקנין: אנא תשאלי.

יצחק וקנין: תשאלי.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותו: הרי ראש הממשלה הבטיח שולחן עגול עם כל הזרמים, וזה לא בוצע.

מיכל רוזין: יש כל מיני החלטות, ואנחנו לא יודעים מהן, חדשות.

מיכל רוזין: אני רוצה לשאול אותו כשר התיירות: מגיעות לכאן הרבה מאוד משפחות יהודיות מהעולם שרוצות לקיים גם טקס חנוכה משותף, הדלקת נרות לכל המשפחה, גם טקסי בר ובת מצווה, והם מוצאים את עצמם מופרדים, מוצאים את עצמם מושפלים ברחבת הכותל.

יצחק וקנין: תודה.

מיכל רוזין: אתה, כשר התיירות, מה עמדתך בעניין?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת אורי מקלב, שאלה נוספת, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אני לא יודע אם אתה מודע לכך, אבל הציבור החרדי ממש לא משתתף באותם אירועים של הדלקת הנר, הם ממש לא מתאימים לא לאווירה ולא לצביון של הציבור החרדי.

אורי מקלב: ועם כל זה, הוא נמצא בכותל בזמן הזה שמדליקים את הנרות, כמו שהוא נמצא 24 שעות, שבעה ימים בשבוע ו-365 ימים בשנה.

אורי מקלב: ועם כל זה, הוא הציבור שמגלה מתינות ואיפוק, ומנגד, מי הציבור ומי הקבוצה שמעוררת פרובוקציה?

אורי מקלב: וכאן השאלה שלי, אדוני השר.

אורי מקלב: אני באמת לא מבין מדוע הרפיסות והחולשה שמגלה הממשלה – או אולי היא מאוימת, במיוחד ראש הממשלה – מול קבוצה קטנה מאוד, שהיא אפילו לא הפרומיל או מאית הפרומיל של המיליונים שמבקרים בכותל.

אורי מקלב: כמקום היחיד בעולם שיש בו אחדות של העם היהודי ואולי של כל העמים, ששם נדלק הזיק היהודי – ויש קבוצה שממומנת על-ידי ארגונים רפורמיים שלצנינים בעיניהם האחדות הזאת – –

מיכל רוזין: – – –

אורי מקלב: – – זה שנדלק הזיק היהודי; שכולם נמצאים בטקסי סליחות ענקיים של עשרות אלפים – –

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: – – וכל סוגי האוכלוסייה נמצאים שם, ואין מריבה ואין מדנים, אין מריבות.

יצחק וקנין: שאלה, שאלה.

אורי מקלב: השאלה, למה אתם מגלים רפיסות וחולשה מול קבוצה קטנה שממומנת, העיקר כדי לגרום, במקום היחיד שיש בעולם – –

מיכל רוזין: היא רוצה ליצור אחדות בעם.

יצחק וקנין: תודה.

אורי מקלב: – – על-ידי הספר הקדוש ביותר לעם היהודי, שזה ספר התורה – –

מיכל רוזין: היא רוצה שוויון לנשים וגברים.

אורי מקלב: – – לפגוע ברגשות הציבור שנמצא שם, שמגלה איפוק – – –

מיכל רוזין: באמת סליחה שגם נשים רוצות להדליק נרות חנוכה.

יצחק וקנין: מיכל רוזין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

יצחק וקנין: אני אוציא אותך.

אורי מקלב: וגם עכשיו – – –

מיכל רוזין: אבל לו אתה נותן לנאום – – –

אורי מקלב: – – – היה לי מה להגיד לכן – – –

יצחק וקנין: את מותחת את החבל יותר מדי.

אורי מקלב: אני מגלה איפוק ואתם מגלים – – –

מיכל רוזין: זו שאלה?

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורי מקלב: – – –

יצחק וקנין: נשארה עוד קריאה ואני לא אהסס להוציא אותך.

יצחק וקנין: את לא תפריעי לאף אחד כאן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הנושא הזה יותר מדי רציני, גם להשוות אותו למה שלא היה צריך להשוות אותו בראשית דבריו של השר, וגם לגבי הדברים שנאמרו עכשיו על-ידי חבר כנסת פה בכנסת ישראל.

עליזה לביא: חג החנוכה הוא חג של כל עם ישראל.

עליזה לביא: החנוכייה, הדלקת הנרות – בזכות נשים נעשה הנס בעם ישראל, וזה חג והדלקה של נר שבו נשים מוציאות חובה גם גברים – נשים מורשות בהדלקת הנר.

עליזה לביא: מה שקורה, אדוני השר, זה שיש לנו טקס מרכזי ממלכתי, ובטקס ממלכתי, אמרה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, לא ייתכן שנשים לא תהיינה שותפות – לא בהיבט הציבורי, לא בהיבט הממלכתי, וגם, אדוני, לא בהיבט ההלכתי.

עליזה לביא: אין לנו פה סוגיה הלכתית, הרי נשים – נשים – הן עיקר המצווה בחג החנוכה.

עליזה לביא: אז, אדוני שר התיירות, בוא נחליט איפה עושים את הטקסים הממלכתיים.

עליזה לביא: הרי רב הכותל בעצמו לא מאפשר טקסים ממלכתיים בעזרת הגברים, הוא בא ויוצא כנגד.

עליזה לביא: אז אי-אפשר איפה ואיפה.

עליזה לביא: טקסים עושים ביחד.

עליזה לביא: טקסים ממלכתיים עושים נשים וגברים ביחד.

עליזה לביא: זה לא ממקום של לבוא ולהקניט.

עליזה לביא: והנושא הזה של טוהר המניע, ששוב אני שומעת:

עליזה לביא: למה אתן רוצות את זה – אנחנו חלק מרכזי בעשייה היהודית בכלל והמתחדשת בפרט.

עליזה לביא: וזה שיותר אנשים – תראה, אדוני, מה קורה בימים שני וחמישי ברחבת הכותל – –

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, אנא שאלי את השאלה.

עליזה לביא: – – עם בר-מצווה ובת-מצווה.

עליזה לביא: בוא נכבד את זה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

יריב לוין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: אני אומר כמה דברים.

יריב לוין: קודם כול, אני בהחלט תומך, ולא צריך להרבות במילים, באמת, על חופש הפולחן והזכות המלאה של כולם לנהוג כפי שהם מאמינים, וגם צריכים לכבד כמובן האחד את השני, וזה האיזון שתמיד צריך למצוא.

יריב לוין: אני הערתי את מה שהערתי בהתחלה ולא במקרה, משום שאני חושב שאם באמת עומדים על הרגליים האחוריות, באופן דווקני, על מימוש מלא של חופש הפולחן, ובאים ואומרים – וזו בהחלט עמדה, בעיני, לחלוטין לגיטימית, שאומרת שחופש הפולחן האישי של כל אדם, עוצמתו כל כך חזקה, עד כדי כך שהוא צריך לבוא ולגבור על כל שיקול אחר של פגיעה באחרים ונזק שבראייתם הדבר הזה גורם להם; זו, בעיני, אני אומר שוב, עמדה שמעמידה את חופש הפרט מעל כל דבר אחר, זו עמדה לגמרי לגיטימית, רק שהיא צריכה להיות עקבית.

יריב לוין: ואז אמרתי, ואני חוזר על האמירה שלי, שאני הייתי מצפה מחברת הכנסת רוזין לעמוד בראש המחנה הדורש לאפשר ליהודים לקיים גם הדלקת נרות – – –

מיכל רוזין: בוא נעשה הסכם על הר-הבית, הסכם מדיני, ואז בהחלט נעמוד – – –

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, זה באמת לא ייאמן.

יצחק וקנין: סליחה, את רוצה שאני אוציא אותך?

מיכל רוזין: אבל הוא פנה אלי.

יצחק וקנין: אני לא אאפשר לך את זה.

יריב לוין: אני פניתי אלייך, לא על מנת שתעני לי; אני פניתי על מנת לומר לך את מה שאני חושב.

יריב לוין: מה שאני חושב, שאני הייתי מצפה – ציפייה נאיבית משהו, כנראה – אבל מצפה שאם זו התפיסה, היא תהיה עקבית, ושאת תעמדי בראש אלה שנאבקים כדי לאפשר לאותם אלה, שלשיטתו של חבר הכנסת מקלב הם מיעוט, אבל זה לא משנה, כי אם אנחנו הולכים לגישה הזאת, זה יכול להיות גם בן-אדם, זה מספיק – להיאבק למען זכותם גם שלהם לעלות להר, להתפלל שם, להדליק שם נרות.

יריב לוין: אבל נדמה לי ששם את מגלה עמדה הרבה יותר קרובה לאחריות הממלכתית של רב הכותל – – –

קסניה סבטלובה: שוב אתה מתבלבל עם הר-הבית.

יצחק וקנין: חברת הכנסת סבטלובה.

קסניה סבטלובה: מה זה הבלבול הזה?

יריב לוין: חברת הכנסת סבטלובה, תראי – – –

יצחק וקנין: אנא, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

קסניה סבטלובה: אלה שני דברים שונים לגמרי.

קסניה סבטלובה: עניינים מדיניים – – –

יצחק וקנין: אמרת דברים כמה פעמים.

יריב לוין: חברת הכנסת סבטלובה, תראי, אני באמת לא מצליח להבין.

יריב לוין: מה הטעם להגיש שאילתה, ומה הטעם לשאול שאלה נוספת, אם הנחת המוצא היא שהשר המשיב – – –

קסניה סבטלובה: שאלה נוספת.

יריב לוין: – – – שהשר המשיב לא יודע שום דבר, לא מכיר את החומר, לא יודע על מה מדובר, מתבלבל, וכן הלאה?

יריב לוין: אז הריני להודיעכם: אני מכיר את החומר לא פחות טוב מכם; יותר טוב.

יריב לוין: אני לא עולה לדוכן מבלי שאני לומד את החומר עד הסוף במקום שאני לא מכיר אותו.

יריב לוין: כאשר היה מקרה שהביאו לי תשובה שהייתה תשובה לא מספקת, הודעתי מעל הדוכן שלא אקריא אותה, בצעד חסר תקדים שאף אחד לא עשה.

יריב לוין: אז עם כל הכבוד, מה שאתן עושות עכשיו זה לפגוע בכבוד הכנסת; לא בכבוד של מישהו באופן ספציפי אישי.

יריב לוין: כי אם הנחת העבודה שלכן היא שאנשים – –

קסניה סבטלובה: – – –

יריב לוין: – – עולים לבמה כאן מבלי שהם יודעים על מה הם מדברים, ושולחים אותם סתם כך למסור תשובות, אז אני אומר לכן: אל תגישו שאילתות.

יריב לוין: חבל על הזמן.

יריב לוין: ולכן, רבותי – – –

קסניה סבטלובה: למה אתה – – –

רחל עזריה: – – –

יריב לוין: רגע, חברת הכנסת עזריה.

יריב לוין: לכן אני מודיע לכן בצורה הטובה ביותר, שאני מכיר את הנושא הזה הכר היטב, שהתשובה שהועברה לי תוקנה על-ידי שלוש פעמים, מכיוון שאני מכיר את העובדות לפרטיהן, מתוך הניסיון וההיכרות שלי את הנושא הזה הרבה מאוד שנים.

יריב לוין: לכן אני יודע על מה אני מדבר לא פחות טוב מכן, עם כל הכבוד.

יריב לוין: זה קודם כול, לפני כל דבר אחר.

יריב לוין: שנית – – –

רחל עזריה: האם – – –

יריב לוין: רק רגע.

יריב לוין: חברת הכנסת עזריה, אני לא מצליח לענות, לא על השאילתה, לא על השאלות שנשאלתי; עכשיו את רוצה שאענה גם על שאלות מן הסוג הזה?

יריב לוין: אני חוזר ואומר, חברת הכנסת רוזין, וחוזר עוד הפעם על מה שאמרתי קודם: צריך להחליט – או שחופש הפולחן של הפרט עומד מעל כל דבר אחר, והוא בדרגה ובמקום כזה שעל מנת לממש אותו – –

מיכל רוזין: אתה חוזר באמת – – –

יריב לוין: – – לא צריך להביא בחשבון שום דבר, לא את הפגיעה בציבורים אחרים, גדולים ככל שיהיו, ולא עניין מדיני ולא שום דבר אחר – ואני מוכן להביע הערכה עצומה לגישה הזאת, ואני מוכן להביע הבנה לגישה הזאת – –

קסניה סבטלובה: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת סבטלובה, אני קורא אותך לסדר.

יריב לוין: – – כל עוד היא עקבית.

יריב לוין: אבל אם היא לא עקבית, אם פה היא ככה ובמקום אחר פתאום היא מתהפכת, אז עם כל הכבוד, אני מתקשה מאוד להתרשם מהטיעונים הלוהטים האלה על הפגיעה בחופש הפולחן.

מיכל רוזין: מה הקשר?

קסניה סבטלובה: – – –

יצחק וקנין: רבותי, תאפשרו לו לסיים את התשובה.

קסניה סבטלובה: – – –

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: סליחה, רבותי, אני אוציא אתכם.

מיכל רוזין: אתה יכול להוציא אותנו – – –

יצחק וקנין: אני אוציא אתכם אם תמשיכו להפריע לו.

מיכל רוזין: הוא לא נותן – – –

יצחק וקנין: רבותי, אני אוציא אתכם אם תמשיכו להפריע לו.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: חברת הכנסת מיכל רוזין, אין לך איזו עדיפות יתרה פה להפריע כל שתי מילים של השר.

יריב לוין: אני אומר לכם – פשוט לא מכובד.

יצחק וקנין: אי-אפשר.

יצחק וקנין: הוא לא עונה – – –

יריב לוין: אפשר לא להסכים עם התשובה, אבל לפחות לשמוע אותה.

מיכל רוזין: – – –

יצחק וקנין: הוא יענה מה שהוא רוצה ולא מה שאת רוצה.

יצחק וקנין: את לא תקבעי לו את התשובה.

מיכל רוזין: לא נכון.

מיכל רוזין: שאילתה – הוא צריך לענות לעניין השאילתה.

מיכל רוזין: הוא עונה לי על הר-הבית – – – הוא לא מדבר על הכותל.

יצחק וקנין: סליחה, סליחה, חברת הכנסת רוזין, את באזהרה לפני שאני מוציא אותך.

יריב לוין: אני, חברת הכנסת רוזין, מוכן לחרוג מהתקנון ולהסמיך את היושב-ראש להעיר לי על כל פעם שאני לא אענה לגוף העניין.

יריב לוין: כי נדמה לי שאני עונה בדיוק לגוף העניין, גם אם התשובה איננה בדיוק מה שהיית רוצה לשמוע, ובעיקר גם אם התשובה היא מאוד כואבת, מפני שהיא חושפת, לצערי הרב, את הסטנדרט הכפול – – –

מיכל רוזין: היא ממש לא כואבת.

מיכל רוזין: הוא סוטה מהנושא לגמרי.

יצחק וקנין: את לא חייבת להגיב.

יריב לוין: מה לעשות.

יריב לוין: עכשיו אומר לחברי חבר הכנסת אורי מקלב את הצד השני של העניין, ואני אומר לו שאנחנו נמצאים – וזה לא סוד – במקום שבו אנחנו צריכים להעביר איזה קו מאוד עדין, ובצורה מאוד מאוד זהירה, בין הרצון שלנו – ואני חושב שהוא באמת משותף לכולם – לאפשר לכל בן-אדם לקיים את הפולחן שלו כפי שהוא מאמין וחושב שנכון, לבין למנוע מצב שהדבר הזה יהפוך לכר למה שאתה קורא פרובוקציות או למעשים או להתנהגויות שבסופו של דבר פוגעים בציבורים עצומים ורחבים שלא לצורך.

יריב לוין: והעברת הקו הזה היא משימה עדינה, היא משימה שלטעמי צריך לעשות כל מאמץ לבצע אותה בהידברות; היא משימה, שכפי שאדוני יודע, נעשה מאמץ מאוד מאוד גדול, לאורך זמן לא מבוטל, לא רק על-ידי הממשלה אלא גם על-ידי מנהיגים אחרים בעולם היהודי כולו, כדי לקדם אותה.

יריב לוין: ואני אומר בעניין הזה שוב, אני חוזר – אני חושב שאין בקי ואין מחויב לנושא הזה כמו רב הכותל הרב רבינוביץ.

יריב לוין: וכאשר הרב רבינוביץ בא ואומר: בואו, אנחנו נקיים את מה שקיימנו כל השנים, ונעשה את הטקס המשולב, שאין בו שום הדרה ושום דבר מן הסוג הזה, ונשים שותפות מלאות בו מצד אחד, ונמתין עוד קמעה כדי שהתהליך הזה של ההידברות יוכל להגיע למיצוי מלא – – –

אורי מקלב: בהר-הבית – – –

יריב לוין: דקה, דקה.

יריב לוין: חבר הכנסת מקלב.

יריב לוין: – – – יוכל להגיע למיצוי מלא – אני חושב שיש היגיון רב בעמדה הזאת.

יריב לוין: יש היגיון רב בעמדה הזאת, ויש היגיון רב בגישה הזאת.

קסניה סבטלובה: – – –

מיכל רוזין: – – –

קסניה סבטלובה: אז בעצם אין שום דבר הלכתי.

קסניה סבטלובה: זה מנוגד למה שאומרת המשנה ליועץ המשפטי.

יריב לוין: ולכן אני חושב שבסופו של דבר תכלית המגעים והמהלכים שנעשים היא למצוא פתרון שיאפשר באמת לכל הזרמים ביהדות להתפלל כדרכם, ולשם אנחנו מקווים להגיע.

יריב לוין: אני חושב שכל מי שמנסה לתקוע מקלות בגלגלי התהליך הזה עושה שגיאה גדולה.

יריב לוין: אני בהחלט מאמין ומשוכנע שבשום שכל, ברצון טוב ובהבנה ובמנהיגות אחראית, כפי שמגלה בעניין הזה רב הכותל, אנחנו נצליח להגיע לתוצאה שהיא טובה וחיובית.

מיכל רוזין: אפשר להגיד מתי?

יריב לוין: אני רוצה להוסיף ולומר, חברת הכנסת רוזין וחברת הכנסת סבטלובה – אגב, אני מוכרח לומר בעניין הזה שאני באמת מקווה שאם זה הקו, וזה מה שאתן מציעות מבחינת מדרג הזכויות, שאתן תעמדו על העניין הזה באופן עקבי לאורך זמן, אני מבטיח לכן שלפחות מבחינתי אתן תזכו להרבה מאוד הערכה על אומץ לב נדיר – לבחור קו ולהתמיד בו באמת לגופו של הנושא ולא לגופם של כל מיני שיקולים אחרים.

יריב לוין: אני מקווה שבסוף אנחנו נצליח לייצר את אותה מציאות של הבנה, של הידברות, שתיתן – ואת זה אומר בצורה הברורה ביותר – לנשים ולגברים כאחד את המקום הראוי והשווה בכל מקום, לרבות בכל מה שקשור לאתר הקדוש והחשוב הזה.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: רבותי, אני מתכבד להזמין את שר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר ישראל כץ, לעלות לדוכן.

יצחק וקנין: הוא ישיב על שאילתה מס' 101 של חבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: יש שניים – באסל גטאס וחיים ילין; אאפשר לכם שאלות נוספות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, רשות הדיבור שלך.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, מדי יום מתרחשות תאונות דרכים קטלניות בציר 25, המחבר בין באר-שבע לדימונה, והן גבו עשרות הרוגים ומאות פצועים.

טלב אבו עראר: רוב התאונות הן בצמתים שאין בהם אמצעי בטיחות.

טלב אבו עראר: רצוני לשאול: 1.

טלב אבו עראר: למה אין רמזורים או מחלפים בצמתים?

טלב אבו עראר: 2.

טלב אבו עראר: מה הן תוכניות המשרד לגבי צמתים אלו?

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת טלב אבו עראר, לגבי השאלות – להלן התשובות כפי שניתנו על-ידי חברת "נתיבי ישראל": צומת שגב-שלום – הפרויקט מתוקצב לביצוע, ובכלל זה רמזור והסדרת הצומת; עם סיום התכנון, באמצע 2016, יצא הפרויקט לביצוע.

ישראל כץ: צומת ערערה – קיים תקציב לתכנון.

ישראל כץ: שתי חלופות מוצעות – רמזור או מעגל תנועה.

ישראל כץ: התכנון יעלה לאישור הוועדה הבין-משרדית בשבוע הבא.

ישראל כץ: הצפי למוכנות הביצוע הנו הרבעון האחרון של שנת 2016, בכפוף לתקצוב הפרויקט.

ישראל כץ: צומת שיבולים – הפרויקט כולל הסדרת מדרכות והתקנת גדר למניעת חציית הולכי רגל במקומות שאינם מיועדים לכך.

ישראל כץ: הפרויקט טרם תוקצב, אך התכנון לקראת סיום, והצפי לביצוע הוא ברבעון הראשון של 2016.

יצחק וקנין: תודה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים, השר ישראל כץ.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחבר הכנסת טלב אבו עראר, ומייד לאחר מכן – חבר הכנסת באסל גטאס.

טלב אבו עראר: אני באמת מודה למכובדי השר על התנופה, תנופת הכבישים בנגב, ובמיוחד בקרב הבדואים שם.

טלב אבו עראר: אבל, תוך כדי העבודות המתבצעות שם, נחסמו כמה כניסות ליישובים הבלתי-מוכרים, במיוחד לבתי-הספר שם.

טלב אבו עראר: היעדר הסדרת כניסות וגישות ליישובים אלו, ובמיוחד לבתי-הספר, גרם לתאונות דרכים שבהן נהרגו ילדים, ובימי גשם תלמידי בתי-הספר לא מגיעים לבתי-הספר בהיעדר גישות וכניסות לבתי-הספר.

טלב אבו עראר: תודה, מכובדי השר.

יצחק וקנין: תודה, לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יצחק וקנין: חבר הכנסת באסל גטאס, שאלה נוספת, ואחרי כן – חבר הכנסת חיים ילין.

באסל גטאס: כבוד היושב-ראש, אדוני השר, בתור הנציג הגבוה ביותר כאן של ממשלת ישראל, אני רוצה להפנות אליך שאלה: האם הפרשה הביטחונית שהתפרסם בימים האחרונים שהיא בדרך לפתרון היא פרשת שרפתה של משפחת דוואבשה?

באסל גטאס: האם נכון, כפי שהתפרסם היום במקורות בחו"ל, שהשב"כ בעצם לא מגיש כתבי אישום, לא כדי לכסות על מקורות מודיעיניים אלא כדי לכסות על התחת שלו, ולא לחשוף פרשת אבישי רביב חדשה?

יצחק וקנין: לא יודע איזה צומת זה, אבל אדוני, זכותו לשאול כל שאלה.

יצחק וקנין: השר לא חייב להשיב, כן חייב – זו זכותו של השר.

יצחק וקנין: אדוני, חבר הכנסת ילין, שאלה נוספת.

יצחק וקנין: חשבתי שאדוני ינצל את זה לפתור איזו בעיה באחד היישובים, כי השר בדרך כלל נותן תשובות חותכות ומהירות – רואים מה קורה בארץ.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, קודם כול, אני רוצה לברך אותך על מעגל התנועה בכביש 25, בצומת סעד, אני חושב שזה הכרחי, גם בטיחותי, ואצלנו זה גם ביטחוני – שזה בעצם הייעוד.

חיים ילין: אני חושב שכביש 25 זה לא רק – הוא מתחיל כמעט ברצועת-עזה, בנחל-עוז, יש לו טווח מאוד גדול, אחד הכבישים הארוכים ביותר, עם המון תאונות, אבל אני מברך על כל מה שאתה עושה.

חיים ילין: אני עכשיו רוצה להתייחס, כבוד היושב-ראש, תרשה לי, להדרת נשים.

חיים ילין: במועצה אזורית אשכול 62% מהמנהלות הן נשים, והן ניהלו את כל מלחמת "צוק איתן", "עופרת יצוקה" ו"עמוד ענן".

חיים ילין: נשים הן טובות כנראה למלחמה, הן טובות לצבא, אבל הן לא מספיק טובות בשביל להדליק נר חנוכה בכותל המערבי.

חיים ילין: ולכן, כשבאים ועושים את מה שעושים, שמים אותן בצד לחלוטין, ומבקשים מהשרות – ממירי רגב ואני לא יודע עוד ממי – לבוא ולהדליק.

חיים ילין: אני מבקש מכל הנשים לא להדליק; לתת כבוד לנשים.

חיים ילין: הדעת חייבת לכבד את הנשים.

חיים ילין: ויותר מכול, אני חייב להגיד – נמצאת פה חברת כנסת רחל עזריה, שעשתה עבודה בלתי רגילה, יחד עם אלעזר שטרן, בדיון מדהים, אני אומר לכם, על השבת.

חיים ילין: אני חושב שהשיח הזה חייב להתקיים לא נגד – בעד מה שאנחנו רוצים במדינת ישראל, בטח בעד נשים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת חיים ילין.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב לפי ראות עיניו, מה שאדוני חושב.

ישראל כץ: לגבי השאלה הנוספת של חבר הכנסת טלב אבו עראר – השאלה הכללית לגבי בתי-ספר וכו'.

ישראל כץ: אני יכול לומר בתשובה כללית שמשרד התחבורה פועל זה שנים כדי לרשת את כל היישובים הבדואיים, במקרה הזה, ברשת כבישים, תשתיות, וכמובן חיבורים לפרויקטים הגדולים שאנחנו מקדמים.

ישראל כץ: אני חושב, וציינת את זה בתחילת הדברים, שתנופת התשתיות – כבישים, רכבות – לא פוסחת על היישובים הבדואיים; להפך.

ישראל כץ: אנחנו בכל מקום גם מבצעים מחלפים כדי לאפשר התחברות לכבישים הבטוחים והרחבים שאנחנו מקימים, במקרה הזה בנגב, כמו בכל הארץ, בעצם כדי לחבר ולאפשר לכל האוכלוסיות ליהנות מהתשתיות האלה.

ישראל כץ: כמובן שמושם דגש גם על בתי-ספר.

ישראל כץ: אנחנו גם הכנסנו בשנים האלה תחבורה ציבורית לתוך היישובים הבדואיים, דבר שבכלל במגזר הערבי, ביישובים הדרוזיים, לא היה קודם, וזה הולך וצובר תאוצה.

ישראל כץ: אני, כמובן בהמשך לשאילתה הנוספת, אוודא עם אנשי המשרד שאכן המדיניות הזאת נמשכת לכל כיווניה.

ישראל כץ: לגבי השאילתות הנוספות, חבר הכנסת באסל גטאס נצרך או הציף את נושא החקירות שמדובר עליהן וקיים לגביהן צו איסור פרסום.

ישראל כץ: מטבע הדברים לא אכנס לתכנים של חקירות, אני רק אומר, בהמשך לסיפה של הדברים, שהניסיון להטיל דופי בשיקולי השב"כ – בעניין הזה אני בקי – אין לזה כל יסוד.

ישראל כץ: שיקולי החקירה של שירות הביטחון הכללי והגופים האחרים הם שיקולים נטו לטובת חשיפה וניסיון לחשוף את מי שביצע, במקרה הזה, פשע נורא של הצתה, שרפה ורצח בני-אדם, ולא שום שיקול אחר.

ישראל כץ: אני לא אומר שהפרשה הזאת מתייחסת כרגע לדבר הזה, אבל בהמשך לדברים שלך, אני עוד פעם אדגיש: שיקולי החקירה הם שיקולים ענייניים, והחקירה מבוצעת בכל תחום, בכל אחד מהמקרים, בצורה המקצועית ביותר ובכל העוצמה.

ישראל כץ: חבר הכנסת חיים ילין, אכן, לגבי הכביש – הוא לא מתחיל רק כאן, והוא גם מגיע לאזור עוטף-עזה וצמוד מאוד גם לרצועת-עזה עצמה.

ישראל כץ: אנחנו פועלים בכל אזור הנגב, וגם בגליל, גם במרכז וגם בירושלים, אני חושב שבתנופה חריגה, כדי למחוק פיגור של עשרות שנים בחיבור של מה שהיה קרוי הפריפריה, ומהר מאוד היא תיעלם.

ישראל כץ: ביקרתי בחלק מהיישובים לאחרונה, ואני רואה את תחנות הרכבת האזוריות.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דוד ביטן והשר כץ, אתם מפריעים לדיון, אתם מדברים ממש בקול רם.

יצחק וקנין: אי-אפשר לנהל את הדיון בצורה כזאת.

יצחק וקנין: אדוני השר ימשיך.

ישראל כץ: אני רואה איך החזון הפך למציאות, ואיך המציאות עולה על כל הציפיות.

ישראל כץ: אני רואה את היקף תנועת הנוסעים מהערים – שדרות, נתיבות, אופקים, ועוד מעט גם מהתחנה – – –

חיים ילין: – – – ביום ראשון ברכבת, כבוד השר, בתוך שעתיים וחצי – – –

ישראל כץ: יפה מאוד.

ישראל כץ: כאשר תהיה הרכבת המהירה לירושלים, בכלל הנסיעה תהיה מאוד אטרקטיבית.

ישראל כץ: אנחנו מחברים את המקומות.

ישראל כץ: אני רואה היקף של עשרות-אלפי נוסעים בתחנה בשדרות – מהעיר שדרות, סטודנטים ממכללת ספיר, מהמועצות האזוריות, מהמושבים, מהקיבוצים, חיילים כמובן, וכל שאר התושבים.

ישראל כץ: עכשיו גם הורדנו בצורה דרמטית את המחירים.

ישראל כץ: מתחילת ינואר גם תהיה הוזלה ואפשרות של שימוש בכרטיס המשולב של אוטובוסים ורכבות בכל האזור ובכל החיבורים.

ישראל כץ: בהחלט – אותו דבר בצפון, אותו דבר בכל המקומות; בהחלט דבר שאני מאמין בו ובא לאפשר לחזק ולפתח ולבסס את כל האזורים במדינה.

יצחק וקנין: תודה לשר התחבורה.

יצחק וקנין: אני מודה לו מאוד על התשובות.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/2041/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: אנחנו עוברים להצעות חוק פרטיות, הצעת חוק 2041, זכויות הוריות (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת רחל עזריה וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: הצעת חוק זו היא בתמיכת הממשלה.

יצחק וקנין: עשר דקות לרשותך.

יצחק וקנין: ישיב השר יריב לוין.

רחל עזריה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, כבוד השרים, בשנים האחרונות המשפחה הישראלית עוברת שינויים משמעותיים.

רחל עזריה: אחד השינויים המבורכים הוא באבהות – ההשתתפות של האבות בגידול ילדים.

רחל עזריה: בחוק עבודת נשים משנת 1954 יש הסדרה נרחבת של האפשרות של האימא לעבוד במקביל לגידול הילדים.

רחל עזריה: הנחת העבודה הייתה שהאבא מפרנס והאימא בבית, ולכן, אם אנחנו רוצים לעודד נשים לצאת לשוק העבודה, אנחנו צריכים להתאים את העיקרון של גידול ילדים לתעסוקת נשים.

רחל עזריה: אבל העולם השתנה מהקצה אל הקצה, והיום, על-פי הנתונים, במדינת ישראל תעסוקת נשים היא מעל 80%, מלבד נשים ערביות – וזה נושא שצריך להתייחס אליו – אבל נשים חרדיות, חילוניות, דתיות, כולן, אחוז התעסוקה שלהן הוא מעל 80%, כך שברור שבישראל נשים עובדות.

רחל עזריה: נעשה מאמץ ניכר לשלב בין העבודה לבין המשפחה, והחוק מתאמץ לעזור, אבל נשים לא יכולות לטפל בילדים לבד ובמקביל לעבוד; זו בעצם לא אופציה.

רחל עזריה: זה מצד אחד; ומצד שני, מי שלא קיבלו את תשומת הלב הראויה הם האבות.

רחל עזריה: האפשרות שלהם להיות שותפים בגידול הילדים היא קטנה מאוד על-פי החוק.

רחל עזריה: כך יוצא שגם הנשים כורעות תחת הנטל, או, כמו שאנחנו קוראים לזה, מג'נגלות, וגם הגברים לא מצליחים לראות את הילדים, וכמובן הילדים מפסידים את היתרון של זה שיש להם שני הורים.

רחל עזריה: את העניין הזה החוק בא לתקן.

רחל עזריה: החוק מציע כמה צעדים, שהם צעדים קטנים בדרך ארוכה ועוד רבה אל שוויון מלא יותר.

רחל עזריה: הנקודה הראשונה היא שעת הורות.

רחל עזריה: כל אישה שחוזרת מחופשת לידה, מתום חופשת הלידה מקבלת במשך ארבעה חודשים אפשרות לצאת ממקום העבודה שעה מוקדם יותר כדי לטפל בתינוק.

רחל עזריה: בהתחלה זה היה כדי להניק, ועד שנות ה-90 היה צריך להביא הוכחות שאת אכן אישה מניקה.

רחל עזריה: בשנות ה-90 החוק שונה, ולכן לא צריך להניק, אלא כל אישה יכולה לצאת אל התינוק.

רחל עזריה: לפני כמה שנים נעשה שינוי בקרב עובדי המדינה, וגם האבות יכולים להשתמש ולנצל את הזכות הזאת, אבל הבעיה היא שצריך להכריז מראש אם הגבר או האישה – מי מקבל את הזכות הזו, ואז כמעט תמיד האישה לוקחת את הזכות.

רחל עזריה: זאת אומרת, גם אצל עובדי המדינה זה לא באמת עוזר.

רחל עזריה: לכן, מה שהחוק הזה אומר הוא שני דברים.

רחל עזריה: קודם כול, לא צריך לקרוא עוד לשעה הזו שעת הנקה, אלא לקרוא לה שעת הורות, כמו שהיא באמת; והדבר השני הוא שהגבר והאישה יוכלו לחלק ביניהם את הימים בשבוע שבהם יוצאים מוקדם הביתה, לחלוק ביניהם את השעה, שזה בעצם איך שרבות מהמשפחות מתפקדות, וגם אם הן לא מתפקדות כך, כך היינו רוצים בעצם – שחלק מהימים אחד מבני-הזוג יצא מוקדם ובחלק מהימים השני מבני הזוג יצא מוקדם, לסירוגין, והשעה הזאת של היציאה מוקדם בעצם מאפשרת את העניין הזה.

רחל עזריה: הנקודה השנייה בחוק היא חופשת לידה.

רחל עזריה: כשאני ילדתי לפני 12 שנה את בתי הבכורה, הבנתי שחופשה זה לא, והגיע הזמן לשנות את הטרמינולוגיה, ואני חייבת לומר שהעניין הזה הוא משהו שכבר הרבה זמן מעצבן אותי.

רחל עזריה: ולכן, מעתה אל תאמרו חופשת לידה, אלא תקופת לידה והורות – כי זו מעולם לא הייתה חופשה; ולגבי הורות, כבר לפני די הרבה שנים שונה החוק וגברים יכולים לקחת חלק מתקופת הלידה ולשהות בבית עם התינוק.

רחל עזריה: רק שאחד הדברים שגילינו הוא שפחות מ-500 גברים מנצלים את הזכות הזו – מתוך 180,000 לידות בשנה.

רחל עזריה: הווי אומר, הזכות הזו כמעט לא מקוימת, והחוק הזה הוא כמעט אות מתה.

רחל עזריה: כשבדקנו למה גברים לא מנצלים את הזכות הזו, גילינו כל מיני סיבות, אבל סיבה אחת שהדהימה אותנו היא שגברים לא מודעים לזכות הזו, וגם אם הם מודעים לזכות הזו, גם אם האבות מודעים לזכות הזו, הם חושבים שהם צריכים לקבל אישור מהמעסיק.

רחל עזריה: הם לא יודעים שזה יכול להיות על חשבון החל"ת.

רחל עזריה: ולכן החלק השני בחוק, שנעשה בהסכמה עם הביטוח הלאומי, והם כבר התחילו לפעול בנושא, הוא שכל המידע יועבר ישירות ליולדת מייד לאחר הלידה, כמו שקורה לגבי כל דבר אחר בנושא של תקופת לידה והורות.

רחל עזריה: החלק השלישי – סליחה, יש בעצם פה שני חלקים: גם שינוי השם וגם לאפשר ליידע את הגברים באופציה.

רחל עזריה: בחוק הזה יש רק מרוויחים: הנשים לא יצטרכו לג'נגל, והן לא יהיו הבלעדיות בטיפול בילדים, ולא תהיה להן עבודה קשה כל כך גם בעבודה וגם בבית; הגברים ייהנו מהאבהות, ובעיני זה אחד היתרונות העצומים שיש לגברים מכל המהלך הפמיניסטי, והילדים ייהנו משני ההורים.

רחל עזריה: אני רוצה להודות למשרד הכלכלה ולמשרד האוצר על השותפות והתמיכה בחוק.

רחל עזריה: אני אסיים באחד הפסוקים האהובים עלי, שאמר הנביא הושע: "והיה ביום ההוא נאֻם ה' תקראי אישי ולא תקראי לי עוד בעלי"; לעתיד לבוא הזוגיות תהיה שוויונית, השותפות תהיה אמיתית בכל דבר בתא המשפחתי, גם בגידול וטיפול בילדים.

רחל עזריה: ובחוק הזה אנחנו צועדים עוד צעד לקראת שוויון.

רחל עזריה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת רחל עזריה.

יצחק וקנין: ישיב השר יריב לוין בשם שר הכלכלה, שהוא ראש הממשלה.

דב חנין: היה פעם שר כלכלה שענה פה.

דב חנין: מה קרה לשר הכלכלה החדש?

יצחק וקנין: שאלה טובה, חבר הכנסת דב.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת – טוב, לפחות חבר הכנסת חנין לא כופר בזה שאני יודע על מה אני מדבר, אז כבר התקדמנו איזה צעד, אבל – –

דב חנין: – – –

יריב לוין: – – אני מבקש לברך את חברתי חברת הכנסת רחל עזריה – אתן לה להגיע למקומה – על הצעת החוק, שהיא הצעה חשובה שמבקשת לתקן את חוק עבודת נשים וחוק הביטוח הלאומי על-ידי שינוי המונח חופשת לידה, שהיא ייחודית לאם, לתקופת לידה והורות, באופן שידגיש התייחסות שוויונית לשני ההורים ויעודד את האבות לקחת חלק שווה בתהליך גידול הילדים.

יריב לוין: עוד מוצע לשנות את שעת ההיעדרות של נשים מעבודה, המוכרת כשעת הנקה, לשעת הורות, ולאפשר לבני-זוג המעוניינים בכך לחלק ביניהם את שעת ההיעדרות, מתוך רצון לאפשר חירות וזכות בחירה לבני-הזוג.

יריב לוין: התיקון הזה מהווה חלק ממגמה של חלוקת האחריות ההורית וסיוע לצמצום פערים בשכר בין גברים ונשים בעתיד.

יריב לוין: המשמעות המרכזית של התיקון היא ששעת הנקה תהפוך לשעת הורות ושני ההורים יוכלו לנצל אותה לסירוגין, ובלבד שיהיה מנגנון שמוודא כי אכן השעה מנוצלת לצורך זה.

יריב לוין: חברת הכנסת עזריה, הממשלה מאמינה – ואני חושב שבוודאי גם את שותפה לכך – שהכיוון הוא כיוון נכון, אבל נכון גם לקיים איזו הידברות מסודרת עם ארגוני המעסיקים והמעבידים, ולכן הממשלה מבקשת מהכנסת לאשר את הצעת החוק, והיא תומכת בה; היא רק מבקשת את התחייבותך שהדבר ייעשה כמובן בכפוף לתיאום מול משרדי האוצר והכלכלה, כפי שסוכם, ונדמה לי גם כפי שנכון לעשות.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: המציעה מסכימה להסכמות עם הממשלה.

יצחק וקנין: לכן אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה על הצעת חוק זכויות הוריות (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, של חברת הכנסת רחל עזריה.

יצחק וקנין: רבותי, מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 1 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק זכויות הוריות (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יצחק וקנין: 49 בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, הצעת החוק עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות להכנתה לקריאה ראשונה.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1903/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה על בניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ה–2015, של חבר הכנסת רועי פולקמן וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: גם הצעה זו היא בתמיכת הממשלה, רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רועי פולקמן, לרשותך עשר דקות לנמק את הצעת החוק.

יצחק וקנין: ישיב לך בשם הממשלה שר הפנים, השר סילבן שלום.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, חברות וחברי הכנסת, 32 מיליון ו-681,000 שקל, זהו הסכום שעיריית ירושלים מפסידה לקופתה, למעלה מ-650 מיליון שקל בפטורים בשנה, בגלל 1,462 מבנים נטושים ברחבי העיר הפטורים מארנונה.

רועי פולקמן: 600,000 מטר רבוע – רק הנתונים שאני מכיר – בתל-אביב, שבשטחם ממוקמים מבנים נטושים הפטורים מארנונה, ובהם כ-4,000 דירות בנות ארבעה חדרים.

רועי פולקמן: לפני 50 שנה, בשנת 1965, נכנסה פקודת העיריות לתוקף, וכיום המצב החוקי מאפשר לבעלים של מבנים נטושים שאינם ראויים למגורים לקבל פטור מתשלומי ארנונה למשך שלוש שנים, ולאחר מכן תשלום מזערי לחמש שנים נוספות.

רועי פולקמן: לאחר שתי התקופות האמורות ניתן פטור מוחלט למשך תקופה בלתי מוגבלת ללא שום סייג.

רועי פולקמן: בעיית המבנים הנטושים מאפיינת את רוב הערים בארץ.

רועי פולקמן: מדובר במבנים שעומדים כאבן שאין לה הופכין ויכלו לשמש לבניית בתי-עסק, מלונות ועוד אלפי יחידות מגורים.

רועי פולקמן: שלא לדבר, דרך אגב, על המפגע הסביבתי והאורבני.

רועי פולקמן: אנחנו נמצאים בימים של הרפורמה בדיור, שנמצאת בראש סדרי העדיפויות שלנו, והחוק הזה מבקש לפתור עוד נקודה קטנה בבעיית הדיור ויוקר המחיה – אלפי יחידות דיור שיוכלו לשמש זוגות צעירים לו בעלי הנכסים היו מבינים שלא משתלם להם להחזיק בשטחים החומים האלה או בשטחי המגורים האלה כבני-ערובה.

רועי פולקמן: רבים מהמבנים האלה ממוקמים בערים הגדולות, שם כל שטח אדמה הוא נכס עתיר ממון.

רועי פולקמן: בעלי הנכס מבינים זאת, ואין להם, לפעמים, אינטרס להפוך את הבניין הנטוש לבניין מגורים, כיוון שהם יכולים להרוויח הרבה כסף מלהחזיק אותו ולספסר בו ולהעביר אותו משנה לשנה.

רועי פולקמן: על-פי החוק הקיים, לבעלי נכסים נטושים ניתן פטור לשלוש שנים עם אפשרות הארכה, ולאחר מכן תעריף מינימלי.

רועי פולקמן: לא ייתכן שעם הצורך והביקוש לדיור אנחנו נמשיך לעצום עיניים ולא לתת את הדעת על מיליוני השקלים שלא נכנסים לקופת הרשויות המקומיות ויכולים לעשות עוד הרבה מאוד דברים ברשויות.

רועי פולקמן: לא ייתכן שמאות-אלפי מטרים רבועים יישארו נטושים כדי שאפשר יהיה לספסר בהם לאורך שנים.

רועי פולקמן: 50 שנה עברנו, ובהן הנכסים לא טופלו ויצרו מפגעים אסתטיים וסביבתיים.

רועי פולקמן: נכס הרוס אחד או דירה נטושה בבניין יכולים להשפיע על כל הרחוב ועל כל השכונה.

רועי פולקמן: כולנו יודעים שטיפול בסעיף אחד, תקנה אחת, יכול להיות לעתים מהותי לאלפי תושבים.

רועי פולקמן: ההצעה הזאת הגיעה עם שותפות מהשטח – בעבודה משותפת עם תנועת "התעוררות" בירושלים, שפנו אלי עם הצעה, עם ועד שוכרי הדירות, שאתם אני בקשר ועובד לאורך זמן, וגורמים נוספים בשלטון המקומי, כדי להביא לחקיקה ולפתור את הנושא.

רועי פולקמן: זה דבר מרכזי, השותפות הזאת בין המערכת הפרטית, המגזר השלישי וכו'.

רועי פולקמן: לפני ההצבעה על החוק, אני רוצה לציין ולהודות על עזרתו ותמיכתו של שר הפנים סילבן שלום בחוק.

רועי פולקמן: אני מאמין גדול בשיתופי הפעולה עם השר.

רועי פולקמן: אני יודע כמה חשוב לו חיזוק השלטון המקומי בארץ, ואני מאמין שיש עוד דרך ארוכה של שיתופי פעולה כדי לחזק את השלטון המקומי.

רועי פולקמן: אני יודע שיש כאן כמה סייגים שצריך לטפל בהם, למשל אם יתחילו לטפל במבנה, לתת לו הארכה, לבדוק איפה זה פריפריה ומרכז – לא בטוח שערים בפריפריה מצבן כמו הערים הגדולות ירושלים ותל-אביב, שהיו המניע מאחורי החוק הזה.

רועי פולקמן: ואני מתחייב שנדון בזה ונביא הצעה מתוקנת ואפקטיבית.

רועי פולקמן: אני גם רוצה להרגיע את ידידי חבר הכנסת דוד ביטן, שהיה מודאג.

רועי פולקמן: החוק הזה, מטרתו לחזק את הרשויות המקומיות וממש לא לפגוע באזרחים, אלא למצוא את הדרך לייצר איזון בין לעודד השמשת מבנים לבין זכויות הקניין של האזרח.

רועי פולקמן: לסיום, אני רוצה לומר, יש לנו עוד הרבה מאוד עבודה בנושא בעיית הדיור.

רועי פולקמן: אנחנו כסיעה בודקים בכל מקום איך אפשר לשחרר חסמים.

רועי פולקמן: יש רפורמות גדולות, אבל יש גם תשומת לב לפרטים קטנים, שמתגלים כגדולים, כדוגמת הנושא הזה של המבנים הנטושים.

רועי פולקמן: שינוי התקנה הזאת יביא לשינוי מהותי עבור תושבים וייתן רובד אחד נוסף בשיפור מצוקת הדיור ושיפור מצבן של הרשויות המקומיות בישראל.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב שר הפנים, השר סילבן שלום.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן תתקיים הצבעה.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, ממלא-מקום יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת יצחק וקנין, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, עד לשנת 2012 קבע סעיף 330 לפקודת העיריות כי נכס שנהרס או ניזוק במידה שלא ניתן להשתמש בו יהיה פטור מארנונה לחלוטין.

סילבן שלום: בדוח ועדת טרכטנברג הוצע לקצר את משך הפטור לנכס הרוס לתשעה חודשים, עם אפשרות להארכה לשישה חודשים נוספים, שלאחריהם יחויב הנכס בכפל ארנונה, בדומה להמלצה לעניין דירות רפאים, וזאת על מנת ליצור תמריץ להשמשת הנכסים לצורך הרחבת היצע הדיור.

סילבן שלום: הממשלה אימצה את ההחלטה באופן חלקי, ובהצעת חוק ההסדרים לשנים 2012-2011 הוצע תיקון לפקודת העיריות המגביל את הפטור לנכס הרוס לשלוש שנים בלבד, שלאחריהן תשולם הארנונה המתאימה לסוג נכס זה.

סילבן שלום: בסופו של דבר פוצל הסעיף מחוק ההסדרים ונדון בנפרד.

סילבן שלום: ועדת הכספים אישרה את הסעיף עם כמה שינויים, ובסופו של דבר החוק שהתקבל וקיים כיום קובע, כי בשלוש השנים הראשונות נכס הרוס יקבל פטור מלא מארנונה, שהיא תקופת הפטור הראשונה, בחמש השנים שלאחר מכן ישלם ארנונה בתעריף המינימלי הקבוע בהוראות הדין לנכסים מסוגו, קרי תקופת התשלום.

סילבן שלום: ולאחר מכן יחזור ויהיה פטור מארנונה בעתיד.

סילבן שלום: הצעת החוק של חבר הכנסת רועי פוקלמן קיבלה את תמיכתי ואת תמיכת משרד הפנים, ודרך זאת את תמיכת הממשלה כולה.

סילבן שלום: ההצעה מבקשת לקבוע כי לאחר תקופת הפטור הראשונה, אשר תימנה בין ברציפות ובין במצטבר, בעליו של מבנה הרוס או נטוש יחויב בארנונה בהתאם להוראות הדין לנכסים מסוגו.

סילבן שלום: זאת, כפי שנאמר בדברי ההסבר, על מנת לפעול להגדלת היצע הדיור.

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ביטן.

סילבן שלום: חבר הכנסת ביטן, קולך ערב אבל – – –

יצחק וקנין: אני לא נשמע מפה כמו שאתה נשמע משם.

סילבן שלום: הצעת החוק של חבר הכנסת רועי פוקלמן מבקשת לקבוע כי לאחר תקופת הפטור הראשונה – – –

יואב בן צור: פולקמן, פולקמן.

יפעת שאשא ביטון: פולקמן.

יצחק וקנין: חבר הכנסת רועי פולקמן.

סילבן שלום: פולקמן, סליחה.

סילבן שלום: הצעת החוק של חבר הכנסת רועי פולקמן מבקשת לקבוע כי לאחר תקופת הפטור הראשונה, אשר תימנה בין ברציפות ובין במצטבר, בעליו של מבנה הרוס או נטוש יחויב בארנונה בהתאם להוראות הדין לנכסים מסוגו.

סילבן שלום: זאת, כפי שנאמר בדברי ההסבר, על מנת לפעול להגדלת היצע הדיור על דרך עידוד המחזיקים לפעול להשמשת דירות המוחזקות על-ידם, וזאת כחלק ממתן מענה למשבר הדיור.

סילבן שלום: לצד זאת, מוצע לקבוע כי הסדר זה לא יחול על בניין שנהרס או ניזוק, כאמור, בשל פעולות איבה או אסון טבע, תוך מתן סמכות לשר הפנים לקבוע סוגי בניינים שלגביהם לא יחול הסעיף, קרי מבנים שימשיכו להיות פטורים מתשלום ארנונה.

סילבן שלום: כמו כן, מוצע לקבוע הוראת מעבר, שלפיה – היושב-ראש, אי-אפשר ככה.

יצחק וקנין: רבותי, אדוני יושב-ראש האופוזיציה, חברת הכנסת רחל עזריה, אנא מכם.

יצחק וקנין: אדוני השר כץ, השר חיים כץ, אי-אפשר לנהל את הדיון ככה, רבותי.

יצחק וקנין: בשום פנים.

יצחק וקנין: חברת הכנסת מירב בן ארי, עם הגב אלינו ועם קול רם, איך אנחנו יכולים לנהל את הישיבות ככה?

סילבן שלום: כמו כן, מוצע לקבוע הוראת מעבר, שלפיה ההסדר המוצע לא יחול על מי שהיה זכאי לפטור או ששילם תשלום מזערי לפי נוסח הסעיף ערב תחילת החוק.

סילבן שלום: הממשלה תומכת בהצעת החוק, העשויה לסייע בהקלת מצוקת הדיור ולהזרים כסף לקופת הרשויות המקומיות.

סילבן שלום: הצעת חוק דומה בעיקרה נדונה בוועדת השרים לענייני חקיקה הקודמת, אשר החליטה לתמוך בה, ובלבד שהמשך הליכי החקיקה ייעשה בהסכמת משרד האוצר ומשרד הפנים.

סילבן שלום: האם חבר הכנסת רועי פולקמן מסכים שהמשך הליכי החקיקה יהיו בהסכמת משרד הפנים ומשרד האוצר?

רועי פולקמן: כן.

סילבן שלום: אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת רועי פולקמן מודיע שהוא – –

יצחק וקנין: אדוני מסכים – –

סילבן שלום: – – מסכים.

יצחק וקנין: – – להתניות של הממשלה.

רועי פולקמן: כן.

יצחק וקנין: אני מבין שאדוני מסכים.

יצחק וקנין: אם כן – – –

סילבן שלום: נוכח האמור, הממשלה תומכת בהצעה, וזה יתקיים בתיאום עם משרד הפנים.

סילבן שלום: אני מודה לחברי הכנסת על אישור הצעת החוק.

סילבן שלום: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר סילבן שלום.

יצחק וקנין: רבותי, לפני שאני עובר להצבעה, אני שוב חוזר ואומר למזכירי הסיעות, יותר מדי רעש יש באולם, גם באזור, מה שנקרא "הדמדומים", של מזכירי הסיעות.

יצחק וקנין: אנא מכם, אני לא רוצה להוציא אתכם החוצה, אבל זה בלתי אפשרי לנהל את הדיון כך.

יצחק וקנין: מספיק חברי הכנסת, אנחנו לא משתלטים עליהם; אז המצב הוא בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: רבותי, אני עובר להצבעה על הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה על בניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: רבותי, הצבעה בקריאה טרומית.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 2 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 62 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (קיצור תקופת הפטור מתשלום ארנונה על בניין שנהרס או ניזוק וקביעת סכום מרבי לתשלום), התשע"ה–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: 62 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הצעת החוק של רועי פולקמן עברה בקריאה טרומית ותועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה – – –

אורי מקלב: ועדת כספים.

יצחק וקנין: חבר הכנסת מקלב מבקש ועדת כספים.

יצחק וקנין: אוקיי, זה יעבור לוועדת הכנסת, היא תחליט לאן זה יועבר.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/1435/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בהצעות חוק.

יצחק וקנין: הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – חובת יידוע על אלימות כלפי בן משפחה), התשע"ה–2015.

יצחק וקנין: הצעה זו היא של חברת הכנסת חנין זועבי וקבוצת חברי הכנסת.

יצחק וקנין: חברת הכנסת זועבי, יש לך עשר דקות לנמק את הצעת החוק.

יצחק וקנין: תשיב לך שרת המשפטים.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני הבנתי שמשרד המשפטים מתנגד להצעת החוק בגלל הסעיף שמדבר על עונש.

חנין זועבי: אני מוכנה לשקול מחדש את הסעיף הזה, כי העיקרון אינו העונש, אלא העיקרון הוא ליידע על חשד לאלימות, שמתנהלת אלימות נגד נשים בתוך המשפחה.

חנין זועבי: אני רוצה להסביר את חשיבות העיקרון הזה, וכמה החוק הזה יכול להציל נשים, וזה לא מבחינה תיאורטית אלא מבחינת מקרים שאנחנו מכירים אותם ממקור ראשון.

חנין זועבי: החוק אומר דבר כזה, מאוד פשוט אבל גם כן מאוד לא מובן: אישה מוכה – זה לא רציני – – –

יצחק וקנין: רבותי.

יצחק וקנין: השרה שקד, שרת המשפטים, השר סילבן שלום, חבר הכנסת מאיר כהן.

יצחק וקנין: רבותי, אנא מכם – –

חנין זועבי: אני מציעה, מי שלא רוצה להקשיב אז אולי – – –

יצחק וקנין: – – יש יותר מדי רעש באולם.

קריאות: – – –

חנין זועבי: אוקיי.

חנין זועבי: זה נותן גם תחושה של אי-רצינות.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש האופוזיציה, אדוני חבר הכנסת הרצוג, אנא מכם, תעשו את זה בחוץ, למה פה בתוך האולם וברעש כזה?

חנין זועבי: אישה מוכה לא תקום בפשטות ביום אחד ותלך, תעזוב את הבית שלה ותודיע למשטרה, בדיוק בגלל שהיא אישה מוכה; לא רק פיזית, אלא היא גם כן אישה מוכה נפשית.

חנין זועבי: להיות אישה מוכה זה תוצאה של תהליך הפנמה של תפקיד הקורבן.

חנין זועבי: היא בהרבה מקרים אישה שהפנימה שהיא לא בסדר, מגיע לה; בהרבה מקרים היא איבדה את תחושת הביטחון העצמי תוך כדי; הדימוי העצמי שלה הוא מאוד נמוך, אז אין לה האומץ אפילו ליידע את הגורמים, אפילו לספר לחברים שלה, לקרובי משפחה שלה, שהיא מוכה.

חנין זועבי: היא חיה בפחד מתמיד; היא לא בוטחת בשום גורם, והיא הפנימה שאם היא תדבר, הם ירצחו אותה.

חנין זועבי: חוץ מזה, לא יאמינו לה, או כמו שעושים את התדמית הזאת שהיא תהרוס את המשפחה שלה ושצריך קודם כול לדאוג לילדים.

חנין זועבי: עשרות תירוצים למה היא לא יכולה לדווח על מקרה אלימות: קודם כול הילדים, קודם כול המשפחה, אחר כך אולי זה "מגיע לי".

חנין זועבי: גם המשפחה שלה לפעמים מאלצת אותה, מאיימת עליה שאם היא תנתק את הקשר שלה עם המשפחה שלה, הם גם כן ינתקו את הקשר אתה.

חנין זועבי: כל פעם כאשר שואלים אותה מה הסימנים האלה שאת מנסה להסתיר, אז היא מכחישה: נפלתי מהמדרגות, נתקלתי בדלת, נתקלתי בכל דבר שעומד ממול; מדהים כמה נשים נופלות מהמדרגות כל הזמן.

חנין זועבי: יש אנשים מסביבה – מקופת-חולים, רופאות, המורות, הגננת של הילדים שלה – הם חושדים בדבר הזה; הילדים שלה מציירים ציורים מטרידים, מדאיגים; הגננת רואה את הסימנים עליה וגם רואה את ההתנהגות של הילדים שלה; המורָה רואה, המורֶה רואה.

חנין זועבי: בחלק מהמקרים האישה מנסה לרמוז, השכנים שומעים אבל שותקים, אף אחד לא מדבר על זה, וכל הזמן היא מפנימה ש"אני לא בסדר".

חנין זועבי: היא לא יכולה – גברתי שרת המשפטים – – –

יצחק וקנין: היא נמצאת.

יצחק וקנין: נמצאת באולם.

חנין זועבי: – – – היא לא יכולה לדבר, לחשוף את הסיפור שלה.

חנין זועבי: היא לא יכולה להתלונן.

חנין זועבי: היא רומזת לפעמים; אז הרגעים האלה – ופה בא החוק – הרגעים האלה שבהם היא רומזת, הממסד חייב להיות קשוב לרמזים.

חנין זועבי: הממסד, זאת אומרת גורמי הרווחה, העובדת הסוציאלית, אם היא שומעת, המורה, האחות בטיפת-חלב, כל הגורמים שדיברתי עליהם.

חנין זועבי: החוק מדבר על זרימת המידע, זרימת המידע הקריטית שיכולה להציל חיים.

חנין זועבי: רצח הוא התוצאה הגרועה ביותר, אבל החיים בצל האלימות – האלימות המתמדת היא גם רצח; רצח של הנפש.

חנין זועבי: אפשר לעצור את זה.

חנין זועבי: החוק הזה בא לתרום בצורה מאוד מאוד חלקית, לתרום לשבירת מעגל השתיקה ולהוציא את הנשים ממעגל האלימות.

חנין זועבי: אני לא אתאר פה את הסיפור של יסמין שנעלמה, וכל הסימנים היו על הפנים שלה, על הגוף שלה.

חנין זועבי: האחיות בטיפת-חלב, המורים בבית-הספר, ידעו אבל שתקו.

חנין זועבי: יסמין פנתה למחלקת הרווחה, כלומר היא דיווחה, אבל הבעיה הייתה שלא היה מקום במקלט.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים – החוק הזה מדבר על סעיף פשוט: ליידע את מחלקת הרווחה, את הגורמים במשרד הרווחה, גם אם קיים חשד לאלימות.

חנין זועבי: חשוב להתערב לא רק על מנת להציל את האישה אלא גם כן להציל את הילדים של הנשים האלה.

חנין זועבי: תת-הוועדה לאלימות במשפחה מצאה פערים מרכזיים בנושא הזה: זרימת מידע, שיתוף פעולה בין הגורמים המטפלים, סל השירותים שאינו מתאים לכל המשפחות במעגל האלימות.

חנין זועבי: הסעיף שאני מדברת עליו קורא ליידע את בעלי התפקידים במשרד הרווחה אפילו על קיום חשד למקרים של אלימות.

חנין זועבי: אפילו החובה הזאת, אפילו המודעות הזאת אינה נמצאת כיום בחוק.

חנין זועבי: משרד המשפטים אמר שהבעיה בחוק היא הסעיף שמדבר על שישה חודשים של עונש לגורמים שלא מיידעים.

חנין זועבי: אני מוכנה לשקול מחדש את הסעיף הזה.

חנין זועבי: העונש הוא לא העיקרון.

חנין זועבי: שרת המשפטים הציעה לי להפוך את הצעת החוק הזאת להצעה לסדר-היום.

חנין זועבי: אני מקבלת.

חנין זועבי: אני מסכימה.

חנין זועבי: אחר כך, אם אין בעיה אחרת, היא גם הבטיחה שזה יקבל פטור מחובת הנחה.

חנין זועבי: אני מסכימה להפוך את הצעת החוק להצעה לסדר-היום.

חנין זועבי: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת חנין זועבי.

יצחק וקנין: גברתי השרה תשיב, כן?

יצחק וקנין: גברתי שרת המשפטים חברת הכנסת איילת שקד.

יצחק וקנין: שרת המשפטים תשיב.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, תיקון החוק למניעת אלימות במשפחה, של חברת הכנסת חנין זועבי ואחרים – הם מבקשים לתקן את החוק למניעת אלימות במשפחה ולקבוע חובת דיווח פלילית על גורמים מקצועיים שונים לגבי חשד לעבירת מין או אלימות שנעברה על-ידי בן משפחה במי שטופל על-ידם או שקיבל מהם ייעוץ, כאשר על-פי המוצע הדיווח יהיה לגורמי הרווחה.

איילת שקד: כמו כן, מבקשים להרחיב את חובת היידוע שקיימת היום בסעיף 11א לחוק, כך שהיא תחול לגבי עבירה שנעברה על-ידי כל בן משפחה ולא רק על-ידי בן-זוג, כפי שקבוע היום.

איילת שקד: כיום קובע הסעיף לחוק כי רופא, אחות, עובד חינוך, עובד סוציאלי, שוטר, פסיכולוג, קרימינולוג קליני, עוסק במקצוע פארה-רפואי, עורך-דין, איש דת או טוען רבני, שעקב טיפול או ייעוץ שנתן לאדם במסגרת עיסוקו היה לו יסוד סביר לחשוב שנעברה באותו אדם עבירת מין או אלימות על-ידי בן-זוגו בהווה או על-ידי מי שהיה בן-זוגו בעבר, חייב ליידע אותו אדם על כך שבאפשרותו לפנות למשטרה או לשירותי הרווחה הרלוונטיים, ואף לתת לו כתובת ומספר טלפון של תחנת משטרה ומחלקת הרווחה הקרובים למקום מגוריו.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת להרחיב חובה זו כך שתחול לגבי העבירה שנעברה על-ידי כל בן משפחה ולא רק בן-זוג.

איילת שקד: כמו כן, ההצעה מבקשת לקבוע בנוסף, כי אותם גורמי מקצוע יחויבו לדווח בעצמם לשירותי הרווחה על החשד שהתעורר אצלם וכי הפרת חובה זו תהווה עבירה פלילית שעונשה שישה חודשי מאסר.

איילת שקד: אנו סבורים שיש להתנגד להצעת החוק, ואני שמחה שחברת הכנסת חנין זועבי הסכימה להפוך אותה להצעה לסדר-היום, מכיוון שהמניע של היוזמה של חברת הכנסת זועבי הוא מניע טוב; בסך-הכול המטרה היא למנוע, לדעת על אלימות במשפחה ולנסות למנוע מקרי רצח בתוך המשפחה.

איילת שקד: אבל חובת הדיווח והמאסר היא מאוד מאוד בעייתית, ולכן ביקשתי מחברת הכנסת זועבי, ביחד עם משרד המשפטים, לנסות לנסח הצעת חוק ברוח החוק, אבל רכה יותר, הצעת חוק שתוכל לעמוד מבחינתנו – ועל כך אני מודה לך, ונעבור להצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: תודה לשרת המשפטים איילת שקד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, בהסכמה, ודאי, הצעת החוק הופכת להצעה לסדר-היום, ואנחנו נצביע על הצעה לסדר-היום.

יצחק וקנין: מי בעד ההצעה לסדר-היום?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 3 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 39 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להפוך את הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – חובת יידוע על אלימות כלפי בן משפחה), התשע"ה–2015, להצעה לסדר-היום ולהעביר את הנושא לוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי נתקבלה.

יצחק וקנין: 39 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יחיאל חיליק בר: תוסיף אותי בבקשה.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של חבר הכנסת יחיאל חיליק בר לפרוטוקול.

יצחק וקנין: רבותי, ההצעה הזאת תועבר לוועדת החוקה, חוק ומשפט לדיון.

עאידה תומא סלימאן: – – –

יצחק וקנין: זה מה – – –

חנין זועבי: הוועדה למעמד האישה.

יצחק וקנין: ועדת הכנסת תחליט.

קריאה: – – –

יצחק וקנין: שרת המשפטים, אין לך התנגדות שהדבר הזה ילך לוועדה למעמד האישה, שההצעה לסדר-היום תועבר לשם?

איילת שקד: בסדר.

יצחק וקנין: אין.

יצחק וקנין: אם כן, אין ויכוח בכלל, זה ילך לוועדה למעמד האישה.

יצחק וקנין: אין צורך בוועדת הכנסת לכך.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/781/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – איסור התניית זכות הלימוד בתשלום), התשע"ה–2015, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן וקבוצת חברי הכנסת; ישיב לה סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, יש לך עשר דקות לנמק את הצעת החוק.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות כנסת, נכבדים ונכבדות, הצעת החוק שלי היום היא הצעת חוק זכויות התלמיד, הצעת תיקון – איסור התניית זכות הלימוד בתשלום.

עאידה תומא סלימאן: מה שאני מציעה בהצעת החוק הזאת זה לקבוע כי מוסד חינוך לא יתנה את לימודיו של תלמיד בכל תשלום שנדרש ממנו לפי דין ולא יעניש תלמיד בשל אי-תשלום.

עאידה תומא סלימאן: עם זאת, מוצע לקבוע כי מוסד חינוך יהיה רשאי להתנות השתתפות בפעילות או קבלת שירותים בתשלום אם מדובר בתשלומי רשות או ברכישת שירותים מרצון.

עאידה תומא סלימאן: כשחשבתי להגיש דווקא את הצעת החוק הזאת מבין הצעות החוק האחרות שיש לי שעברו עליהן 45 ימים, לא ידעתי שבשבוע שעבר נצטרך לדון באופן מסיבי בסוגיה שקשורה איכשהו לחוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, בתחילת השבוע שעבר, או ביום שלישי, היו חדשות על התאבדות של נערה בת 13 לאחר שלא הצליחה להשתתף בטיול של בית-הספר.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, לאחר מכן – בהתחלה כל הדיון התמקד בנושא של הקשיים הכלכליים של המשפחה ושל האי-יכולת באמת להשתתף בכל מיני פעילויות, דבר שגרם הרגשת אי-נוחות לצעירה; מאוחר יותר הבנו שהסיפור כנראה עבר וגלש לנושאים אחרים, ויש הטוענים שבכלל סיבת ההתאבדות הייתה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: אני לא באה לקבוע עכשיו אם הסיבה הייתה זו או הסיבה השנייה שדובר עליה יותר מאוחר, אבל אני רוצה להשתמש בדוגמה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: האם אנחנו חייבים לחשוב על הצעת החוק, או האם אנחנו נזדעזע ונצביע בעד – אף שזה לא הספיק לממשלה, כי בעצם ועדת השרים, העמדה שלה היא שהיא מתנגדת להצעה הזאת, דבר שאני לא מצליחה להבין: איך יכול להיות שאנחנו מדברים על זכות חינוך ועל חובת חינוך במדינה, כאשר אנחנו מתנים – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת ברושי.

עאידה תומא סלימאן: – – – כאשר הממשלה, שאמונה על יישום החוק, ואמורה לספק חינוך לכלל הילדים בחברה שלנו, מתנגדת לזה, לחוק שאומר שאסור להתנות זכות לימוד בכל תשלום שהוא.

עאידה תומא סלימאן: יש משפחות – ואנחנו יודעים שקיימות במדינת ישראל משפחות רבות, שהאחוז שלהן – או ילדים שהמשפחות שלהם לא יכולות ואין להן האמצעים לשלם כמה מהתשלומים המחויבים בבתי-הספר – כאשר זהו המצב, 30% – זה לא ייאמן.

יצחק וקנין: רבותי חברי הכנסת, אדוני שר הפנים, חברת הכנסת מיכל בירן, אנא.

עאידה תומא סלימאן: דוח העוני במדינת ישראל אומר שלפחות 30% מהילדים במדינה חיים מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: דוח העוני אומר ש-55% מהילדים הערבים במדינת ישראל חיים מתחת לקו העוני, וצריכים להביא בחשבון שדוח העוני, שאנחנו מסתמכים עליו ומקבלים את התוצאות שלו, שמצייר תמונה מאוד עגומה בעניין המצב הכלכלי של רבות מהמשפחות, לא כלל בתוכו את אוכלוסיית הערבים הבדואים בנגב.

אלי אלאלוף: אבל לא – – – במיוחד.

עאידה תומא סלימאן: לא לא לא.

עאידה תומא סלימאן: אני פניתי למנכ"ל הביטוח הלאומי, כי ידעתי שזה לא כלל, והוא הודה שזה לא כלל.

עאידה תומא סלימאן: הוא אמר שיש לו קושי לאסוף את המידע.

עאידה תומא סלימאן: כל הסטטיסטיקה בשנתיים האחרונות, אפילו של הלמ"ס, לא כללה באופן ספציפי את האוכלוסיות, במיוחד בכפרים הלא-מוכרים, כי בעצם יש להם קושי לאסוף את המידע הזה.

עאידה תומא סלימאן: יש לי סימוכין – מכתבים ממנכ"ל הביטוח הלאומי ומהלמ"ס – שאומרים שהם לא כללו.

עאידה תומא סלימאן: זאת אומרת, אם היינו מוסיפים את האוכלוסייה הזאת, דוח העוני היה מעיד על מצב אפילו יותר עגום, ויותר ילדים היו נכנסים לקטגוריה של ילדים עניים שהמשפחות שלהם לא יכולות לשלם עבור הרבה מהשירותים – שירותי החינוך או אפילו תשלומי הרשות.

עאידה תומא סלימאן: כשמדברים על תשלומי הרשות או תשלומים עבור כל מיני פעילויות שבתי-הספר מספקים, אי-אפשר לפצל את זה ולהגיד: בסדר, אם המשפחות לא יוכלו לשלם – לא לתת לילדים להשתתף בהצגה או בטיול שנתי או בכל מיני פעילויות, כי המסגרת החינוכית אמורה לעשות פעילויות שיתרמו לחינוך, שיתרמו לתהליך החינוך של הילדים.

עאידה תומא סלימאן: אם עושים אירוע כלשהו או פעילות כלשהי וילדים לא יכולים להשתתף בגלל מצב כספי, זאת אומרת שהתהליך החינוכי נפגם.

עאידה תומא סלימאן: הרבה מהאנשים שדיברתי אתם על הצעת החוק הזאת אמרו: אז איך יקבעו מי כן יכול לשלם ומי לא יכול לשלם?

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה הדבר האחרון שאפשר לדבר עליו.

עאידה תומא סלימאן: אם תצביעו עבור ההצעה הזאת, אפשר לשבת ולקבוע קריטריונים מאוד ברורים איך לפטור תלמידים מההתחלה, שלא יצטרכו כל פעם להוכיח מחדש או להביא מסמכים או להיטרטר או לעבור את העלבון הזה שהרבה תלמידים עוברים כאשר מנהל בית-הספר אומר להם: אתם לא יכולים להשתתף כי ההורים שלכם לא שילמו.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לקבוע שכל מי שמקבל קצבאות מהביטוח הלאומי, קצבאות מסוימות, הילדים שלו יהיו פטורים מהתשלומים האלה – – –

אלי אלאלוף: השלמת הכנסה.

עאידה תומא סלימאן: או משפחות שמקבלות השלמת הכנסה, או – אני לא יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אפשר לקבוע כמה קריטריונים ברורים לפי מדדים שנמצאים וקבועים, והמשפחות כבר עברו את כל התשאול שצריך ואת הבדיקה שצריכה לקבוע שהם באמת חיים מתחת לקו העוני והילדים שלהם חיים מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: נאמר לי באיזה שלב שיש חוזר מנכ"ל שנותן הוראות למנהלי בתי-הספר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש חוזר מנכ"ל, אבל תשאלו באיזו מגירה הוא נמצא בשולחן של מנהל בית-הספר.

עאידה תומא סלימאן: האם באמת מקיימים את זה?

עאידה תומא סלימאן: האם מנהלי בית-הספר, כאשר אפילו קובעים מדיניות חינוכית בתוך בית-הספר ואת הפעילויות, לא לוקחים את החוזר מההתחלה?

עאידה תומא סלימאן: למה צריך לקבוע כל מיני פעילויות שאפילו אדם נורמלי, שלא נמצא מתחת לקו העוני, לא יכול לפעמים לעמוד בהן כשיש לו שניים או שלושה ילדים בבתי-הספר?

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק הזו תיטיב לא רק עם הילדים עצמם שלא יכולים לשלם עבור הפעילויות האלה בזה שהם יקבלו את החינוך שמגיע להם – שהוא זכות אלמנטרית במדינה מתוקנת – אלא תיטיב גם עם מערכת החינוך, שתתחיל להתחשב ולהבין שאי-אפשר לקבוע טיולים בחו"ל, ויש ילדים שלא יכולים להגיע אפילו לדברים יותר אלמנטריים בתהליך החינוכי.

עאידה תומא סלימאן: ואז אפשר גם שהמדינה תתחיל לקחת אחריות על הילדים האלה שנמצאים מתחת לקו העוני; זו לא הבעיה שלהם, זאת הבעיה של כולנו – של החברה, של המדינה, של הממשלה – לקחת אחריות על הציבור.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני קוראת לכם – אני מתפלאה איך יכול להיות שממשלה, שוועדת שרים, לא תתמוך בחוק כזה.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להגיד הרבה סיבות, אבל כאשר החוק מטפל בזכות לחינוך של הילדים של כולנו, ובמיוחד לשכבות הכי מוחלשות, באים ואומרים שלא, שאי-אפשר לתמוך בחוק כזה.

עאידה תומא סלימאן: במיוחד שאין לו עלויות מיוחדות – כספיות, כלכליות, תקציביות – אף שאני לא מקבלת בכלל את הטענה הזו, כי אני יודעת שיש סדרי עדיפויות ותמיד אפשר למצוא את הכסף.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לכולם להצביע עבור הצעת החוק הזאת.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי הכנסת מהרשימה המשותפת – עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף – מבקשים להביא תיקון להצעת חוק זכויות התלמיד כך שייאמר בתיקון סעיף 11: "1.

מאיר פרוש: בחוק זכויות התלמיד, התשס"א–2000, בסעיף 11, האמור בו יסומן '(א)' ואחריו יבוא: '(ב) בלי לגרוע מכלליות האמור בסעיף קטן (א), מוסד חינוך לא יתנה את לימודיו של תלמיד בכל תשלום שנדרש ממנו לפי דין ולא יעניש תלמיד בשל אי-תשלום כאמור, לרבות באמצעים אלו: (1) עיכוב כניסת תלמיד למוסד החינוך; (2) הוצאת תלמיד מהכיתה או הרחקתו ממוסד החינוך; (3) מניעה מתלמיד לגשת לבחינות פנימיות במוסד החינוך או פגיעה בזכותו לפי סעיף 9; (4) עיכוב מסירת תעודת שליש, סוף שנה, תעודת גמר או תעודת בגרות.

מאיר פרוש: (ג) מוסד חינוך רשאי להתנות השתתפות בפעילות או קבלת שירותים בתשלום אם מדובר בתשלומי רשות או ברכישת שירותים מרצון'".

מאיר פרוש: הגישו את הצעת החוק חמישה חברי כנסת מהרשימה המשותפת, ועל פניה היא זוכה אצלי, גם באופן אישי, לאהדה, אבל, לצערי, כנראה אהדה זה דבר אחד ואימוץ הצעה זה דבר נוסף.

מאיר פרוש: החיים שלנו הם מורכבים, מה אפשר לעשות?

מאיר פרוש: האהדה האישית שלי לקביעה של המציעים שזכות הלימוד היא זכות בסיסית של כל ילד ואין להתנות אותה בתשלום, ולפיכך הם אומרים כי השימוש בענישת התלמידים על מנת ללחוץ על הורים לשלם לבית-הספר הוא רעיון פסול ומשפיל את התלמיד – כמו שאמרתי, האהדה האישית שלי לקביעה זו מתחזקת אף יותר כאשר חברי הכנסת הנכבדים מדגישים שיש לשמור על כבודם של התלמידים בפני יתר תלמידי בית-הספר.

מאיר פרוש: עד כאן, כמו שאני אומר, יש לי אהדה אישית למה שנאמר, והייתי אולי יכול גם להצביע בעד.

מאיר פרוש: אבל, אף שהצעת החוק עוסקת בעיקרון ראוי, עקרון הזכות לשוויון בחינוך – שאותו מקדמת, כידוע, גם מערכת החינוך – אני ממליץ להצביע דווקא נגד, ובהמשך תבינו גם שאין כאן סתירה.

מאיר פרוש: צריך להבין שתשלום החובה היחיד במוסד החינוך כיום הוא בגין ביטוח התאונות האישיות בלבד.

מאיר פרוש: לעומת זאת, מרביתה של הפעילות הנוספת המתקיימת במוסד החינוך נעשית ומבוצעת מכספי תשלומי הרשות.

מאיר פרוש: זאת ועוד, קיים חוזר מנכ"ל של משרד החינוך בעניין זה, וחוזר זה מתוקן בימים אלה.

מאיר פרוש: במסגרת התיקון של חוזר המנכ"ל תובא לידי ביטוי מדיניות האכיפה של משרד החינוך, והמדיניות תקבע מפורשות שאין למנוע מתלמיד להשתתף בכל פעילות במוסד החינוך, גם אם מדובר בתשלומי רשות וברכישת שירותים מרצון.

מאיר פרוש: אין למנוע, חד וחלק אין למנוע, ואני מוסיף שלושה סימני קריאה.

מאיר פרוש: מכאן, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק למעשה מצמצמת הלכה למעשה את ההנחיות של משרד החינוך, ובפועל היא עלולה רק לפגוע בתלמידים.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש – – –

יצחק וקנין: כן, אדוני.

יצחק וקנין: בינתיים, אדוני סגן השר, מודיעים לי, גם בקואליציה וגם המציעה, שהיא מבקשת להצביע במועד אחר, וגם הממשלה מסכימה, אני מבין.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, לשיטת משרד החינוך, אכיפת התשלומים, גביית התשלומים הללו צריכה להיעשות שלא באמצעות ענישת התלמיד אלא באמצעות גבייה אזרחית של הרשות המקומית.

מאיר פרוש: לאור האמור, אני מציע להתנגד להצעת החוק, אלא אם אתה אומר לי – – –

יצחק וקנין: מבקשים.

יצחק וקנין: אדוני מסכים שההצבעה תהיה – גם הקואליציה מסכימה.

מאיר פרוש: היא תהיה במועד אחר?

מאיר פרוש: אני מסכים לכך.

יצחק וקנין: אם כן, בהסכמת המציעה ובהסכמת הקואליציה, ההצבעה במועד אחר.

יצחק וקנין: רבותי, לא תתקיים הצבעה על הצעת חוק זו.

יצחק וקנין: [הצעת חוק פ/189/20; נספחות.

יצחק וקנין: ]

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – גישה לספרייה של מוסד להשכלה גבוהה), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת עליזה לביא ודב חנין.

יצחק וקנין: חברת הכנסת עליזה לביא, לרשותך עשר דקות.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, חברותי, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להביא בפניכם את הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – גישה לספרייה של מוסד להשכלה גבוהה), הצעת חוק פרטית שיזמתי ביחד עם חבר הכנסת דב חנין, כדי לבוא ולאפשר לכל הסטודנטים במדינת ישראל להיכנס לכל הספריות של מוסדות ההשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: ההשכלה צריכה להיות נגישה לכולם.

עליזה לביא: יש לנו ידע, יש לנו דעת, יש לנו ספריות טובות ומשובחות – – –

יצחק וקנין: חברי הכנסת, יותר מדי רעש באולם.

יצחק וקנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, חבר הכנסת משה גפני, אדוני השר כץ – השר כץ, השר חיים כץ, שר הרווחה, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – סדרנים, אנא מכם.

יצחק וקנין: סגן השר, סגן שר האוצר, יותר מדי רעש.

יצחק וקנין: גברתי, את יכולה להמשיך.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: על-פי ההצעה הזאת – אנחנו מבקשים שכל הספריות האוניברסיטאיות של מדינת ישראל תהיינה פתוחות לסטודנטים.

עליזה לביא: מוסדות להשכלה גבוהה ומכללות אקדמיות שהמדינה משתתפת בתקציב שלהם ימשיכו לאפשר גישה לספריות שלהם לכל סטודנטית ולכל סטודנט שלומדים במוסדות להשכלה גבוהה, וזאת ללא תשלום.

עליזה לביא: כשישבתי וכתבתי את עבודת המאסטר שלי, וגם את עבודת הדוקטורט שלי, ומצאתי חומרים גם בספריית אוניברסיטת חיפה ובספריית אוניברסיטת תל-אביב ובמקומות אחרים, יכולתי להיכנס, לבוא, ללמוד, לכתוב, לחקור, לחבר ולהשוות.

עליזה לביא: ולצערי הרב, בשנים האחרונות ספריות נוהגות לעשות לעמן ובתוכן, ולא לאפשר לסטודנטים ממוסדות אחרים להיכנס, לשבת וללמוד.

עליזה לביא: אנחנו יודעים שסטודנטים רבים, ואני כיושבת-ראש השדולה למען הסטודנטים, יחד עם חברת הכנסת מירב בן ארי, מבקשות באמת להביא כמה שיותר חיים נוחים וטובים ולאפשר לסטודנטים במדינת ישראל לשבת וללמוד.

עליזה לביא: לא יכול להיות שהסטודנטים גם כאן הופכים להיות כלי כלכלי ובאים דרכם לסחוט את המערכת, ורק סטודנטים שיכולים לשלם 30 שקלים נכנסים לשבת וללמוד בספריות.

עליזה לביא: כלומר, אין פה בעצם איזו החלטה: לא, אנחנו לא מכניסים כי עניי עירך קודמים, אלא מי שיש לו כסף, אדוני היושב-ראש, יכול או יכולה להיכנס אל הספרייה שלנו ולשבת וללמוד.

עליזה לביא: יש לנו הרבה סטודנטים שגרים במקום אחד ולומדים במקום אחר, ויש ימים שהם לא מגיעים, וחוסכים את הכסף של הנסיעות באוטובוס, או באמצעים אחרים, והם מבקשים לשבת בספרייה.

עליזה לביא: רבים נשארים לגור בבית המשפחה – גם בעיות הדיור ידועות לנו במדינת ישראל, וגם יוקר המחיה.

עליזה לביא: מדינת ישראל, לצערי הרב, שלא כמו מדינות מערביות אחרות, לא מממנת את שכר הלימוד של הסטודנטים.

עליזה לביא: הסטודנטים מנסים לחסוך.

עליזה לביא: וכשהם מבקשים ללכת לספרייה בקרבת מקום המגורים שלהם, גם אם הם לומדים במקומות אחרים, הספריות סגורות בפני מי שידו אינה משגת, ידה אינה משגת לממן זאת.

עליזה לביא: אני לא מבינה למה ממשלה בישראל מבטלת ולא מאפשרת לחוק שכזה לעבור, ומאפשרת מדיניות לא ברורה לספריות – להמשיך כל אחת על-פי הבנתה, על-פי ראייתה.

עליזה לביא: הרי ברור וידוע, אדוני היושב-ראש, שספריות ותיקות ששנים מקבלות תקציבים מהמדינה הן ספריות הרבה יותר עשירות, הן ספריות שיש בהן היכולת הרבה יותר.

עליזה לביא: למה לא לבוא ולהמשיך לאפשר?

עליזה לביא: ידע זה כוח, וכולם רשאים ורשאיות לקבל את הידע ואת הנדיבות הזאת.

עליזה לביא: כולנו חיים בעידן האינטרנט, הידע חשוף וניתן לכול בחינם בעידן האינטרנטי.

עליזה לביא: למדנו מודל שיתופי חדש; אנחנו משתפים בידע, הידע הוא חינמי.

עליזה לביא: אז למה דווקא המוסדות הוותיקים, המוסדות שבהם צריך לאפשר לבוא וללמוד, למה הם אלה שפתאום מחליטים שהם סוגרים את הספריות?

עליזה לביא: הם סוגרים את הספריות, אבל רק, שוב, אדוני היושב-ראש, בפני מי שידו, ידה, אינה משגת.

עליזה לביא: כלומר, מי שלא יכולים לשלם לא יכולים להיכנס לספריות.

עליזה לביא: וכך יוצא שאין מדיניות אחידה, משרד החינוך בא ומתחיל לענות לי תשובות מבולבלות שמלמדות למעשה על חוסר הבנה מלא של הנושא הזה.

עליזה לביא: אני לא מבינה למה לפסול את ההצעה הזאת, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: רק קודם, חברתי חברת הכנסת מיכל רוזין ואני הפנינו שאלה אל שר – היינו אמורות לקבל תשובה, אבל קיבלנו אותה מהשר לוין, ואדוני, מעבר לכל הדברים הלא-ראויים שנאמרו בתחילת התשובה, צריך היה להיכנס לספרייה וללמוד אם באמת יש בעיה הלכתית לנשים להדליק נרות חנוכה.

עליזה לביא: אנחנו יודעים שאין בעיה, אבל מי שלא יודע את זה, ראוי שייכנס לספרייה וילמד.

עליזה לביא: אבל אם מישהו רוצה לבוא ולהיכנס – אדוני שר במדינת ישראל – א.

עליזה לביא: לא יכול כי הוא לא סטודנט, וב.

עליזה לביא: ידרשו ממנו כסף; או שאולי תעודת חבר הכנסת שלו תפטור אותו מהתשלום.

עליזה לביא: אבל לסטודנטים ולסטודנטיות אין תעודת חבר כנסת ואין להם עוזרים שיכולים אולי לבוא ולחפש.

עליזה לביא: ואם הם רוצים לבוא, להיכנס, ללמוד בספריות של מדינת ישראל, לצערי הרב אנחנו רואים שנוקטים מדיניות כלכלית שתבוא ותעשוק את הסטודנטים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על ממשלה שמבקשת לבוא, לשתף, לאפשר, לקדם פריפריה למרכז, ובחוק כזה משמעותי, שבאמת יאפשר את הנגישות של ההשכלה לסטודנטים, אנחנו רואים פה הפלה של חוק, חוסר התחשבות.

עליזה לביא: אני מבקשת לקבל תשובה ולנסות להבין – התשובה מאוד עמומה, לא זכיתי להבנה סביב הנושא הזה.

עליזה לביא: אנחנו יודעים שיש עלייה גם במספר הסטודנטים החרדים והחרדיות שמגיעים לעולם ההשכלה, ורבים מהם לומדים במכללות חדשות שהספריות שלהן מאוד מצומצמות.

עליזה לביא: אני רואה הרבה בספרייה – לשמחתי הרבה, הספרייה הלאומית פתוחה לכל דורש ודורשת, וראוי שנאמץ את המודל הזה.

עליזה לביא: צריך לעגן את זה בחקיקה, אי-אפשר שהמדיניות תהיה מדיניות של כל אוניברסיטה ואוניברסיטה, אלא באמת לבוא ולשתף, לנהוג בנדיבות כלפי ציבור הסטודנטים והסטודנטיות שמבקשים לבוא בשערי ההשכלה והידע.

עליזה לביא: אני מתחייבת, אדוני היושב-ראש, כיושבת-ראש שדולת הסטודנטים, יחד עם חברתי חברת הכנסת בן ארי, וכמי שמובילות את מאבק הסטודנטים במגוון רחב של נושאים, להמשיך ולקדם חוקים ויוזמות לטובת הנגשת עולם ההשכלה לכלל הקבוצות בישראל, ואני מוחה על כך שמשרד החינוך לא לוקח את האחריות הזאת.

עליזה לביא: אולי היה אפשר לעשות את זה לא באמצעות חקיקה, ואפשר היה באמת להביא את זה – כמו שהיה תמיד, כמו שתמיד אפשר היה להיכנס לספריות וללמוד, ולשבת, ולהרחיב את הדעת, ולבוא מצוידים כראוי לעולם המשתנה.

עליזה לביא: אני קוראת לכם, חברותי וחברי חברי הכנסת, זה לא נושא של שמאל וימין, זה נושא של כולנו.

עליזה לביא: ולכן, חבר הכנסת דב חנין ואנוכי מבקשים מכם להצביע בעד הצעת החוק שלנו, הצעה שתאפשר את הפתיחה של כל ספריות האוניברסיטאות לכלל הסטודנטים והסטודנטיות במדינת ישראל.

עליזה לביא: אי-אפשר שלא לאפשר את זה, ואני קוראת לשכל הישר שלכם, למקום שלכם גם כאזרחים, גם כהורים לסטודנטים או לסטודנטים עתידיים, באמת, להמשיך ולאפשר את מודל ההשכלה הגבוהה של הספריות, פתוח.

עליזה לביא: כולנו אוהבים להיכנס לגוגל, או להיכנס לכל מה שמאפשר לנו לימוד חינמי; בואו נחזור ונאפשר לכולם להיכנס אל הספריות.

עליזה לביא: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: ישיב סגן השר מאיר פרוש, סגן שר החינוך.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברת הכנסת עליזה לביא נימקה את הצעת החוק שלה ושל חבר הכנסת דב חנין, כאשר נאמר בהצעה שלהם שמטרת הצעת החוק היא לאפשר נגישות לכלל ציבור הסטודנטים לחומרי לימוד וספריות, ואני מקריא מדברי ההסבר, כן?

מאיר פרוש: בגוף החוק מתבקש תיקון, שמוסדות להשכלה גבוהה ומכללות אקדמיות שהמדינה משתתפת בתקציביהם יאפשרו גישה לספריות המוסד לכל תלמיד הלומד במוסד להשכלה גבוהה, ללא תשלום.

מאיר פרוש: כמו שאמרתי, בדברי ההסבר נאמר שידוע כי סטודנטים רבים לומדים במוסדות להשכלה גבוהה שאינם בקרבת מקום מגוריהם – – –

מאיר כהן: חברים, בקושי שומעים את סגן השר, אנא מכם.

מאיר כהן: במיוחד בצדדים.

מאיר פרוש: ידוע כי סטודנטים רבים לומדים במוסדות להשכלה גבוהה שאינם בקרבת מקום מגוריהם.

מאיר פרוש: בחופשות ובסופי שבוע הסטודנטים עשויים להזדקק לחומרי לימוד, ויש לאפשר להם גישה לספריות במוסדות להשכלה גבוהה שבאזור מגוריהם או באזור עבודתם.

מאיר פרוש: הצעת החוק הזו מרחיבה את מגוון האפשרויות שעומדות לרשות הסטודנטים לשימוש בספריות ומאפשרת נגישות קלה יותר לחומרי לימוד.

מאיר פרוש: על פניה, הצעת החוק עושה שכל, כי החוק מבקש לחייב את המוסדות להשכלה הגבוהה והמכללות האקדמיות, את אלה שהמדינה משתתפת בתקציביהם, לאפשר גישה חופשית לספריות לכל סטודנט וללא תשלום.

מאיר פרוש: מציעי החוק קוראים לכך נגישות, כלומר, לאפשר נגישות לכלל ציבור הסטודנטים לחומרי לימוד בכל הספריות.

מאיר פרוש: הנימוק העיקרי להצעה – – –

מאיר כהן: חברים בצד ימין – סליחה, אדוני סגן השר – חבר הכנסת איציק שמולי, אנא מכם.

מאיר פרוש: הנימוק העיקרי להצעה – "ידוע כי סטודנטים רבים לומדים במוסדות שאינם בקרבת מגוריהם".

מאיר פרוש: וכך, "בחופשות" – אני לא חוזר על האמירה "ובסופי שבוע", כן?

מאיר פרוש: – וכך, בחופשות הסטודנטים עשויים להזדקק לחומרי לימוד, ויוכלו לגשת לספריות שבאזור מגוריהם או באזור עבודתם.

מאיר פרוש: כבר אמרתי בתחילת דברי שזה עושה שכל, אבל, לצערנו, זה פשוט לא ישים.

מאיר פרוש: זה לא ישים, ולכן ועדת השרים לענייני חקיקה דחתה את הצעת החוק, או ליתר דיוק היא דחתה את התיקון המוצע לחוק המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: ההתנגדות היא מהטעמים הבאים: א.

מאיר פרוש: יש כאן התערבות בעצמאות המינהלית הנתונה למוסדות ההשכלה הגבוהה, נתונה מתוקף חוק המועצה להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: להזכירכם, החוק בסעיף 15 קובע כי מוסד מוכר הוא בן-חורין לכלכל את ענייניו כטוב בעיניו; המדובר גם בענייניו האקדמיים וגם בענייניו המינהליים – בפירוש בן-חורין.

מאיר פרוש: ב.

מאיר פרוש: הצעת החוק מטילה למעשה נטל כלכלי ומינהלי, והנטל הזה עלול לפגוע, בסופו של דבר, בסטודנטים, כי המוסדות האקדמיים רוכשים כמות מוגבלת של ספרים, ומתאימים את גודל הספריות להיקפי הפעילות המתוכננת מראש.

מאיר פרוש: ג.

מאיר פרוש: כפייה בחוק על מוסד מתוקצב לאפשר לכל סטודנט שהוא להשתמש בספריות אותו מוסד עלולה להביא לפגיעה בסטודנטים הלומדים במוסד.

מאיר פרוש: לכן ועדת השרים ביקשה לדחות את הצעת התיקון לחוק.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, דברי נשמעים אולי דרסטיים וחריפים, ואני רוצה להמתיק אותם במקצת.

מאיר פרוש: ובכן, המועצה להשכלה גבוהה איננה מתנגדת לשיתוף פעולה בין המוסדות בעניין זה.

מאיר פרוש: יתר על כן, המועצה מוצאת אפילו שיש לעודד סוג כזה של שיתוף פעולה.

מאיר פרוש: אבל המועצה להשכלה גבוהה אינה רואה מקום לחקיקה בנושא, מהנימוקים שאני ציינתי.

מאיר פרוש: לפיכך, אני קורא לחברי הכנסת להתנגד להצעת החוק.

מאיר פרוש: אני רוצה להוסיף עוד משפט: המוסדות להשכלה – יש בתחום החינוך גם חוק הפיקוח.

מאיר פרוש: חוק הפיקוח מאפשר למפקחי משרד החינוך להיכנס למוסדות החינוך כאשר הם מוצאים לנכון לעשות את הפיקוח הזה.

מאיר פרוש: לעומת זאת, למוסדות להשכלה גבוהה אין רשות – – –

מאיר כהן: אדוני, אני אבקש ממך שנייה.

מאיר כהן: חברי חברי הכנסת, אי-אפשר כך.

מאיר כהן: זה לא מכבד, לא אתכם ולא את סגן השר שמשיב.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם או לשבת או לצאת החוצה.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמיר פרץ.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מבקש.

מאיר כהן: חבר הכנסת עמיר פרץ, אני מבקש.

מאיר כהן: אי-אפשר כך.

מאיר כהן: זה מפריע, זה מפריע.

מאיר כהן: אני מבקש, מי שלא מוכן להקשיב, שיצא החוצה, או לפחות שישב.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר פרוש: כן.

מאיר פרוש: אני אמרתי שיש חוק פיקוח על בתי-ספר, אם אני לא טועה מתשכ"ט, והחוק נותן סמכות למפקחי משרד החינוך להיכנס לכל מוסדות החינוך ולפקח כאשר המפקח מצא לנכון לעשות זאת.

מאיר פרוש: הוא יכול להיכנס, לברר, להתעניין, לבדוק את מערכת השעות, לבדוק את מספר התלמידים.

מאיר פרוש: מוסד חינוך שהמדינה מתקצבת, יש אפשרות למשרד לשלוח אליו מפקחים אם המפקח מצא לנכון.

מאיר פרוש: לעומת זאת – זה אולי חידוש – אבל לעומת זאת, למוסדות להשכלה גבוהה אין שום אפשרות לאף מפקח של משרד החינוך להיכנס ולבדוק ולראות מה קורה ולמה זה קורה, כיוון שהחוק נתן מעמד מיוחד למוסדות להשכלה גבוהה.

מאיר פרוש: לא כאן המקום להיכנס ולפרט ולהרחיב מדוע ניתן המעמד הזה, יש כאלה שחולקים על המעמד המיוחד שניתן למוסדות להשכלה גבוהה, אבל זה החוק, וזה מחייב, והמוסדות להשכלה גבוהה יש להם – כמו שהקראתי קודם, בסעיף 15 בחוק, יש להם אוטונומיה, הם יכולים לעשות מה שהם מבינים.

מאיר פרוש: הקראתי את סעיף 15 בחוק שאומר כי מוסד מוכר הוא בן-חורין לכלכל את ענייניו כטוב בעיניו.

מאיר פרוש: כשאנחנו מתבקשים לדון על הצעת החוק של חברי הכנסת לביא וחנין, לבוא ולבקש את הדבר הזה, זה בעצם, לטעמי – ברגע שהדבר הזה ייפתח ויבקשו לשנות את מה שנהוג במוסדות להשכלה גבוהה, אז כמו שיכול להבין את זה כל חבר קואליציה; גם אדוני היושב-ראש היה בתקופה מסוימת – איך אומר חבר הכנסת הרצוג, במשמרת הקצרצרה שיש עתיד הייתה בקואליציה – יודע.

מאיר פרוש: אדוני כיהן כשר הרווחה.

מאיר פרוש: היו הרבה הצעות חוק שהועלו כאן ושר הרווחה רצה לתמוך בהן, אבל מה?

מאיר פרוש: מה הוא יכול היה לעשות, הוא בקואליציה.

מאיר פרוש: בקואליציה אתה נמצא לטוב ולמוטב.

מאיר פרוש: גם אם אתה חושב שיש הצעת חוק שהיא טובה – – –

מיכל בירן: יאללה, תביאו כבר רוב.

מאיר פרוש: לא הבנתי את ה"יאללה" שלך.

איציק שמולי: אדוני סגן השר – – –

מאיר פרוש: מה זה "יאללה"?

מיכל בירן: אתה אומר שאתה מסיים, אז תסיים.

מאיר פרוש: מה זה "יאללה"?

מיכל בירן: סליחה.

מיכל בירן: צודק.

מיכל בירן: מתנצלת.

מאיר פרוש: אוקיי.

מאיר כהן: חברת הכנסת בירן.

מיכל בירן: צודק.

מיכל בירן: מתנצלת.

מאיר כהן: מיותר.

עליזה לביא: סליחה, זה חוק נורא חשוב.

עליזה לביא: הוא מנסה לענות.

עליזה לביא: לא שאני מבינה, אבל הוא מנסה להשיב.

מאיר פרוש: אני אומר למציעי החוק, ברגע שנפתח את העניין הזה ואת החוק של המועצה להשכלה גבוהה, העסק יתחיל להיפרם.

מאיר פרוש: זה לא הולך, רק הדבר הזה.

מאיר פרוש: יבואו אחרים ויגידו דברים אחרים.

מאיר פרוש: יבואו אחרים ויגידו: למה לא יהיה פיקוח במוסדות האלה?

מאיר פרוש: לכן אני מציע להסתפק, להשתכנע מהנימוקים שאני הבאתי על כך שגם המועצה להשכלה גבוהה סבורה שצריך לדחות את הצעת החוק, את התיקון הזה, ולהצביע נגד ההצעה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברת הכנסת עליזה לביא, הממשלה התנגדה, יש לך שלוש דקות.

מאיר כהן: אני שוב מבקש לשמור על שקט.

עליזה לביא: חברים, זה לא עניין של אופוזיציה וקואליציה.

עליזה לביא: זה השכלה של הילדים שלנו.

עליזה לביא: התשובה המבולבלת שקיבלנו עכשיו – אני לא הבנתי שום דבר.

עליזה לביא: בואו ונצביע בעד.

עליזה לביא: זה העתיד וזו ההשכלה של הילדים של כולנו, זה לא אופוזיציה וקואליציה.

עליזה לביא: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: על-פי בקשת הממשלה, ההצבעה תהיה שמית.

עליזה לביא: פחדנים.

מאיר כהן: על-פי בקשת הממשלה, ההצבעה תהיה שמית.

מאיר כהן: אדוני סגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

קריאה: – – –

מאיר כהן: בשמחה גדולה.

מאיר כהן: ההצבעה היא שמית.

קריאה: ראש הממשלה, אדוני – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת וקנין וחברת הכנסת לביא, אנחנו נקריא את השמות שלכם ראשונים כי יש לכם ישיבה של ועדת האתיקה.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

מאיר כהן: אנחנו מתחילים בהצבעה שמית.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עליזה לביא – בעד יצחק וקנין – נגד

קריאה: מה זה הסדר הזה?

נאוה בוקר: – – –

מאיר כהן: נחזור לסדר.

מאיר כהן: חבר הכנסת יואב קיש, ביקשו, גם חבר הכנסת וקנין וגם חברת הכנסת, אז עשינו את זה.

מאיר כהן: אפשר, מותר.

מאיר כהן: גם יוסף ג'בארין.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

נאזם בדר: (קורא בשמות חבר הכנסת) יוסף ג'בארין – בעד

מאיר כהן: אנא לחזור לסדר.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד דוד ביטן – נגד נאוה בוקר – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש –

נאזם בדר: נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: אדוני, עוד סיבוב, סבב של שמות.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איל בן ראובן – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – אינו נוכח חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: יש מישהו שנמצא כאן ולא קראו בשמו ולא הצביע?

מאיר כהן: תמה ההצבעה, אדוני.

נאזם בדר: אדוני, את שמו של סילבן שלום לא הקראתי שנית.

נאזם בדר: הוא אינו נוכח.

מאיר כהן: תמה ההצבעה, בבקשה.

מאיר כהן: ובכן, בעד החוק – 40, נגד – 44.

מאיר כהן: ההצעה לא נתקבלה.

מאיר כהן: אני מזמין את יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן לשתי הודעות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

): ההודעה הראשונה היא ללא הצבעה, כבוד היושב-ראש.

מאיר כהן: ההודעה הראשונה ללא הצבעה.

): ההודעה השנייה היא עם הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת קבעה כי ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6) (האזנה לאיתור או מניעה של דליפת מידע ביטחוני), התשע"ו–2015, לשם הכנתה לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

): עכשיו – הודעה עם הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הכנסת החליטה בישיבתה ביום רביעי, י"ג בכסלו התשע"ו – –

מאיר כהן: סליחה, אדוני.

מאיר כהן: אתם לא תדעו על מה להצביע.

מאיר כהן: יושב-ראש ועדת הכנסת מודיע הודעה שמצביעים עליה, אז אנא מכם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

): – – 25 בנובמבר 2015, להעביר את ההצעה לסדר-היום בנושא: מצבם הקשה של מעונות-היום והחינוך לגילאי אפס עד שלוש כפי שעולה מהדוח של מכון ברוקדייל, לדיון בוועדת החינוך, התרבות והספורט.

): חברת הכנסת רחל עזריה ביקשה להעביר את ההצעה הנ"ל מוועדת החינוך, התרבות והספורט לדיון בוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

): ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לשנות את החלטתה ולהעביר את ההצעה האמורה מוועדת החינוך, התרבות והספורט לדיון בוועדה המיוחדת לזכויות הילד.

): יושב-ראש ועדת החינוך הסכים להעברה הזאת.

): זה היה מתואם.

): אבקש את אישורה של הכנסת להמלצה זו.

מאיר כהן: ואתם ממליצים לוועדת החינוך.

קריאה: הוועדה לזכויות הילד.

מאיר כהן: הוועדה לזכויות הילד.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים אלקטרונית.

מאיר כהן: מי בעד ההודעה?

): זה בהסכמה, חבר'ה.

מאיר כהן: זה בהסכמה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 4 בעד הצעת ועדת הכנסת – 32 נגד – אין נמנעים – אין הצעת ועדת הכנסת להעביר את הנושא:

מאיר כהן: מצבם הקשה של מעונות-היום והחינוך לגילאי אפס עד שלוש כפי שעולה מהדוח של מכון ברוקדייל מוועדת החינוך, התרבות והספורט לוועדה לזכויות הילד נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 32, אין מתנגדים.

מאיר כהן: הודעתך התקבלה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להודעת סגן מזכירת הכנסת, בבקשה.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 38), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכנסת.

נאזם בדר: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק התכנון והבנייה (הוראת שעה), התשע"ו–2015; הצעת חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים) (תיקון מס' 14) (היוועצות עם עורך-דין בעבירות ביטחון), התשע"ו–2015.

נאזם בדר: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1367/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – השוואת קצבת נכות לשכר המינימום), התשע"ה–2015.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת, חברי הגיבורים והאמיצים מכל הארגונים, שאני רואה את כולם פה, כולל הקבוצה מאום-אלפחם; אביו של חבר הכנסת יוסף ג'בארין, שגם נמצא אתנו כאן.

אילן גילאון: כנראה זה לא מקרה, אדוני, שאתה יושב בראש הישיבה הזאת, כשר הרווחה לשעבר, וחברי שר הרווחה הנוכחי יושב כאן למטה.

אילן גילאון: כך שאני בין ימין ושמאל מצוינים.

אילן גילאון: ואתם תכף תיווכחו שמדובר פה, על רגל אחת, בהצעה הצודקת ביותר שאפשר להעלות, ואפשר לעשות את הצדק כולו בבת-אחת ובצורה משמעותית.

אילן גילאון: אדוני יודע שאני בדרך כלל – או הייתי אומר, אפילו תמיד – אומר את כל האמת על רגל אחת.

אילן גילאון: משום שזאת איננה הצעת חוק שלי בלבד, אלא אני יחד עם חברים נוספים, אני אומר מי החברים שחתומים על הצעת החוק הזאת:

אילן גילאון: חברי הכנסת קארין אלהרר, איציק שמולי, יואל חסון, מרב מיכאלי, דב חנין, שלי יחימוביץ, רועי פולקמן, אברהם נגוסה, יעקב מרגי, יאיר לפיד, חמד עמאר, באסל גטאס, עאידה תומא סלימאן, אורי מקלב, טלב אבו עראר, אראל מרגלית, עבדאללה אבו מערוף, זהבה גלאון, נחמן שי, מיקי רוזנטל, תמר זנדברג, ישראל אייכלר, מיכל בירן, מיכל רוזין, איתן כבל, מאיר כהן – כבודו, כמובן – איילת נחמיאס ורבין, יחיאל חיליק בר, חיים ילין, זוהיר בהלול, איימן עודה, מנואל טרכטנברג, עליזה לביא, אחמד טיבי, סופה לנדבר, מסעוד גנאים, עיסאווי פריג', סתיו שפיר, יואל רזבוזוב, חנין זועבי, יצחק הרצוג, עמיר פרץ, עפר שלח, ג'מאל זחאלקה, ירון מזוז, יוסף ג'בארין, אורלי לוי אבקסיס, עבד אל חכים חאג' יחיא, יעקב פרי, רויטל סויד, קסניה סבטלובה, רוברט אילטוב, מיקי לוי, איתן ברושי, עמר בר-לב.

אילן גילאון: אומר גם שאנחנו מודים לחברי הכנסת לשעבר שי פירון, שרון גל ודניאל עטר, שכבר אינם בכנסת.

עיסאווי פריג': אילן, כולם יהיו כאן בזמן ההצבעה?

אילן גילאון: אני פשוט ציינתי מתוך כבוד לכל מי שחתום על החוק הזה, משום שאנשים שותפים לי באותה מידה.

אילן גילאון: אני רוצה לומר על מה אנחנו מדברים, אדוני.

אילן גילאון: אנחנו מדברים על קצבה – או יותר נכון לשאול: מה אפשר לעשות, אדוני, ב-2,400 שקלים בחודש?

אילן גילאון: סליחה, לא 2,400 שקלים בחודש – 2,342 שקלים בחודש, אדוני.

אילן גילאון: סל המזון, על-פי נתונים של 2011, הוא 2,551 שקלים בממוצע למשפחה.

אילן גילאון: כלומר רק אוכל; לא ביגוד, לא הוצאות דיור, לא שום דבר אחר.

אילן גילאון: שכר דירה של 50 מ"ר בבאר-שבע, אדוני, זה 2,400 שקלים, יותר מאשר הקצבה הזאת.

אילן גילאון: ואנחנו לא מדברים על כל העניינים האחרים שיש זכות לכל בן-אדם – כמובן, ביגוד, דיור.

אילן גילאון: ואתם יודעים, אנשים מוגבלים הם אנשים שחייהם יותר יקרים.

אילן גילאון: כי הם צריכים יותר חימום, והם צריכים יותר קירור, והם צריכים יותר מים.

אילן גילאון: ומה לעשות – לצערי, אדוני, הם גם צריכים יותר תרופות בדרך כלל.

אילן גילאון: רק לפני חודש הסירה ממשלת ישראל מעל סדר-היום של הכנסת את ההצעה הקודמת שלי, שדיברה על כך שצריך להוריד את המע"מ על תרופות.

אילן גילאון: דבר מטורף קורה פה, אדוני השר.

אילן גילאון: תסתכל מה זה: מס הכנסה אנשים צריכים לשלם על רווחים – זה מה שההיגיון מחייב.

אילן גילאון: והנה לכם, במקרה התרופות – אנחנו משלמים מס הכנסה שלילי כפול; כאילו מס הכנסה שלילי הפוך.

אילן גילאון: בן-אדם משלם ככל שהוא מפסיד יותר.

אילן גילאון: ככל שהוא חולה יותר, כך הוא משלם יותר.

אילן גילאון: איפה הדברים האלה יכולים לקרות ואיפה הם יכולים להיראות?

אילן גילאון: ואני רוצה להגיד, אדוני, שקצבה היא תשלום חודשי שהחברה שבה אנחנו חיים משלמת מתוך הבנה שהיא רוצה לתת לאנשים את הרף הכי גבוה למחיה בכבוד.

אילן גילאון: ב-2,342 שקלים אין מחיה בכבוד, ואין מחיה בכלל.

אילן גילאון: ובואו נאמר את הדברים בשמם: אין מחיה ואין קיום ב-2,342 שקלים.

אילן גילאון: הדבר הזה צריך להיות ברור.

אילן גילאון: אני יודע שאתם תגידו שהעלות היא מאוד גדולה, אבל יש מקום לעשות פעם צדק היסטורי עם המקבלים ועם הנותנים.

אילן גילאון: יש פעם אפשרות להפוך את הפירמידה הזאת, שבתוכה המעטים מקבלים הרבה והרבים מקבלים מעט.

אילן גילאון: 200,000 איש ואישה במדינת ישראל מקבלים את הקצבה הזאת, מתוכם 185,000 מקבלים את הקצבה ב-100% – את אותו סכום אגדי – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת פרוש, לא נהוג לדבר בטלפון, ובטח שלא מדברים בהתרגשות.

מאיר כהן: אז אנא ממך.

אילן גילאון: מחר הוא יום הנכה הבין-לאומי, או כמו שאנחנו קוראים לו: היום הבין-לאומי לאנשים עם מוגבלויות.

אילן גילאון: אנחנו מדברים על המוגבלים במדינת ישראל, שהפכו ברבות הימים, אדוני היושב-ראש, למעמד הלא-זכיין במדינה, למעמד הפועלי במדינה.

אילן גילאון: 58 חברי כנסת חתומים על הצעת החוק הזאת.

מאיר כהן: – – –

אילן גילאון: 58.

אילן גילאון: היו 61, אבל חלקם התחלפו.

אילן גילאון: זה לא כולל את חברת הכנסת יעל גרמן, שלא יודע איך התפלק לנו שלא החתמנו אותך.

אילן גילאון: כל סיעתכם, כמובן, חתומה.

אילן גילאון: להיות אדם מוגבל, אדוני היושב-ראש, זה איננו סטטוס נרכש.

אילן גילאון: לכל איש ואישה בבית הזה יש סיכוי פי-מיליון להיות אדם מוגבל, כי קרה משהו לא צפוי:

אילן גילאון: כי עברת לא נכון את הכביש, כי לא קיבלת מספיק חמצן בלידה, כי לא קיבלת את החיסון בזמן, כמו שקרה לי, או כהנה וכהנה.

אילן גילאון: לכן אין דבר כזה אנשים מוגבלים ובלתי מוגבלים – כל האנשים הם או מוגבלים או נשאי מוגבלות או מוגבלים לפרקים, או שיש להם מוגבלים במשפחה, או שהם יזדקנו ויהיו בסופו של דבר מוגבלים.

אילן גילאון: לכן לא מדובר כאן, לא בחמלה ולא בפרו-בונו.

אילן גילאון: נמאסה מדינת הפרו-בונו, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: מדובר בזכויות של ביטוח של כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

אילן גילאון: וכאשר הוא מגיע למצב הזה – –

מאיר כהן: חברים למעלה.

אילן גילאון: – – הוא יודע בסופו של דבר שהוא ייפול לבדו עם 2,342 שקלים.

אילן גילאון: כל סיעות הבית מצאו לנכון לחתום על ההצעה הזאת שעושה מן הצדק החלוקתי שהוא כל כך דרוש במדינה הזאת, למעט סיעה אחת – הבית היהודי.

אילן גילאון: הבית היהודי נוסעים ב-D-9, יורים לראשי ממשלה בין העיניים – אין להם זמן לנכים כאלה ולמוגבלים כאלה.

אילן גילאון: אין להם זמן.

אילן גילאון: הם, כנראה, חושבים שב-2,342 שקל כן אפשר להסתדר.

אילן גילאון: לכן אני אומר, אדוני, יש לכולנו היום באמת הזדמנות לעשות פעם אחת צדק.

אילן גילאון: יבוא המרכיב הכספי של עלות החוק הזה – כן, העלות של החוק הזה היא יקרה ביותר – – –

חיים כץ: כמה?

אילן גילאון: היא 6 מיליארד שקלים בשנה הראשונה.

חיים כץ: לדעתי יותר.

אילן גילאון: לא, בדוק.

אילן גילאון: אלא אם כן אנחנו – – –

חיים כץ: לא, יש השלכות רוחב.

אילן גילאון: בדוק.

אילן גילאון: בשנה הראשונה.

אילן גילאון: אבל אני רוצה להזכיר לכולכם שרק לפני חודש זה היה, הורדתם את המע"מ, בלי לשכוח כמובן להוריד גם קצת את מס החברות בעלות של 4 מיליארד שקלים.

אילן גילאון: ולאן זה הלך?

אילן גילאון: אף אחד לא נהנה מן הדבר הזה.

אילן גילאון: ואני, אל תאלצו אותי, כי אני בתוך 30 שניות, אדוני, יכול להביא מאה מקורות מאיפה אפשר לקחת את הכסף הזה ואיפה לשים.

אילן גילאון: השאלה, מה אנחנו רוצים ואיך אנחנו מבטיחים את רצפת הקיום במדינת ישראל, וזה נכון לגבי כל אחד ואחד מאתנו.

אילן גילאון: אני רוצה להצביע על הארגונים שנלחמים כל הזמן ונאבקים כל הזמן, אבל לא צריך כל החיים להיאבק על דברים שהם מובנים מאליהם, לא צריך תמיד לעבוד כל כך קשה כדי לתקן את המובן מאליו.

אילן גילאון: את מה שהיה צריך להיות באותה חברת מופת, של אור לגויים, פנס לגויים – אנחנו לא שם, חברים וחברות.

אילן גילאון: ולכן, אני בשם כל חברי כאן וכל חברי בתוך הבית אומר: בואו נלך על ההזדמנות הזאת ונעשה צדק היסטורי, כי לא רמת ההצהרה של החברתיות של כל אדם ואדם בכנסת היא שמוכיחה את מידת החלוקה.

אילן גילאון: הצדק חייב להיות חלוקתי.

אילן גילאון: הצדק חייב להסתכם, בסופו של דבר, בחלוקה אוניברסלית.

אילן גילאון: לא בחמלה, לא בפרו-בונו, לא בשום תכונה כזאת.

אילן גילאון: בזכויות, והזכויות קיימות.

אילן גילאון: זאת עוולה שנמשכת יותר מדי זמן.

אילן גילאון: היום אפשר לעשות תיקון למצב הזה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב חבר הכנסת חיים כץ, שר הרווחה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי אילן גילאון, כמה הייתי רוצה – – –

אילן גילאון: – – –

חיים כץ: כמה הייתי רוצה לתת לך את מבוקשך.

חיים כץ: ומאחר שאתה גם מאמין לי, אז הייתי רוצה לתת לך את מבוקשך, אבל אני נאבקתי וביקשתי והגעתי להיות שר הרווחה, ואתה בא ואומר לי: תשמע, חיים – והדרישה שלך צודקת.

חיים כץ: אי-אפשר לחיות מ-2,300 שקל, וצריך לתת שכר מינימום.

חיים כץ: יחד עם זה, אתה אומר לי: חיים, אני החלטתי בשבילך שאנחנו סוגרים את המשרד, נותנים לכולם שכר מינימום ולא נוגעים יותר בכלום, כי אין תקציב עוד לדברים אחרים.

חיים כץ: אז אם אתה מבקש – ואתה צודק, אני אומר לך, נו מה, אני אגיד לך שאתה לא צודק?

חיים כץ: שצריך להעלות את השכר ולא צריך לבטל את אלה שעובדים ומקבלים השלמת הכנסה לשכר מינימום, והם עובדים ולא מגיעים לשכר מינימום – לא צריך להוריד ולתת להם מינימום שכר מינימום בשביל שיהיה להם אופק ויהיה להם עתיד?

חיים כץ: אבל הצעת החוק הזאת, אם אנחנו נוגעים בה באמת, היא לא 6.5 מיליארד, היא הרבה מעבר ל-10 מיליארד.

חיים כץ: ואם מעבר ל-10 מיליארד, אם אני נוגע גם בקצבאות הסיעוד והנכות, הכול, אני הולך על השלכת רוחב מקיפה – אז תשמע, הצעת חוק בסדר גודל כזה, מן הראוי שתיעשה כהמלצה ממשלתית לאחר בחינת כל ההיבטים הכלכליים, ההשלכות שתהיינה להצעה ממין זאת על התנהגות שוק העבודה וכיוצא בזה.

חיים כץ: זה קל לבוא ולהניח הצעת חוק כזאת, זה קל, בטח באופוזיציה.

חיים כץ: אז זה בסדר.

חיים כץ: אז אני עונה לך בלב קל ואני אומר לך: חברי – אתה יודע שאנחנו חברים, ואתה יודע שדעותי לא שונות מדעותיך החברתיות, אבל אני יודע גם שאתה לא רוצה לסגור לי את המשרד.

חיים כץ: אני יודע.

חיים כץ: את רוצה?

חיים כץ: את לא רוצה.

חיים כץ: הייתי נותן לך את הדף, כמו שנתתי לאוצר כשבניתי את התקציב, ואמרתי: תמחקו שורות.

חיים כץ: תחליטו למי אנחנו נותנים.

חיים כץ: אז מה אתה בא ואומר לי?

חיים כץ: אנחנו הולכים לתת שכר מינימום ומוחקים לכולם.

חיים כץ: אני יודע שאתה לא רוצה את זה.

חיים כץ: לכן, אני מבקש מחברי הכנסת להצביע נגד הצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

מאיר כהן: שלוש דקות.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, המשרד האחרון שאני רוצה לסגור זה המשרד של חיים כץ.

אילן גילאון: הוא יודע שלו היה הדבר תלוי בי, הוא היה נקרא משרד העבודה והרווחה – ביחד.

אילן גילאון: אבל הדבר הזה איננו קורה, ומשום מה, כל הכוונות הטובות האלה, ברגע שאנחנו מגיעים אל שיבר החלוקה, אנחנו תקועים.

אילן גילאון: אני מבין את אילוציך.

אילן גילאון: אני רק רוצה לבקש כאן שלפחות אותם חברי כנסת שחשבו שההצעה הזאת נכונה, שהם יצביעו כמו שאנחנו קוראים "בנתיב לבם" פעם אחת.

אילן גילאון: כולנו רוצים בה, וכולנו בעד ההצעה הזאת – – –

חיים כץ: אני גם חושב שהיא נכונה, אבל אתה לא מצפה שאני אצביע בעדה.

אילן גילאון: אז אני אומר שהיא גם נכונה.

אילן גילאון: עכשיו תראה, לו באתם ואמרתם: בוא – – –

מאיר כהן: חברי הכנסת – – –

אילן גילאון: אני בא ואומר לכם, תצביעו על זה ברמה טרומית – זה נכון, אתה עושה לי נכון.

אילן גילאון: אני רגיל לכך שגם מישהו אמר שמכיוון שאילן הגיש את ההצעה הזאת, זה לא מתקבל.

אילן גילאון: אני מוכן לתת לכם את כל הקרדיט.

אילן גילאון: קחו אתם את ההצעה הזאת, תקומו כאן ותתחייבו שאתם מקבלים אותה, שאלה סדרי הגודל שאנחנו מציעים כאן.

אילן גילאון: אנחנו בסופו של דבר מדברים על כמה?

אילן גילאון: האיכות במקרה הזה היא הכמות, היא כמות הכסף שבן-אדם יוכל לקבל כדי להתקיים בו כל חודש וחודשו.

אילן גילאון: ולכן, אדוני השר, אני הייתי לגמרי שמח להגיד: בוא נהפוך את זה למשהו אחר.

אילן גילאון: נצביע טרומית על ההצעה ונמשיך לקבל את מה שאתם אומרים.

אילן גילאון: דברו.

אילן גילאון: אתם חושבים שזה צריך להיות סביב שכר המינימום – פחות משכר המינימום?

אילן גילאון: יותר משכר המינימום?

אילן גילאון: בוא נדבר על הכול.

אילן גילאון: הרי זה כל הרעיון בחקיקה.

אילן גילאון: נצביע על הצעה טרומית, שאתה אומר שהיא צודקת, והיא הנותנת.

אילן גילאון: הדבר המשמעותי כאן – אין קיום ב-2,342 שקל.

אילן גילאון: אין קיום כזה.

אילן גילאון: לכן, אם הולכים על רפורמה, צריך ללכת על רפורמה שמצד אחד היא מכפילה את זה, ומצד שני היא מאפשרת ללא מבחן הכנסה ובצורה אוניברסלית גם לאנשים מוגבלים ללכת לעבוד, ותתחילו למסות כסף, חברים בממשלה.

אילן גילאון: תתחילו למסות כסף בממשלה הקפיטליסטית שלכם, לא סטטוס של אנשים.

אילן גילאון: מי שירוויח הרבה, תיקחו ממנו הרבה.

אילן גילאון: אבל אצלכם, מה לעשות, הקפיטליזם שלכם נמשך עד הקו הירוק, ואז מתחיל משהו אחר.

אילן גילאון: אז אני יודע שיש לכם רעיונות אחרים, ושמעתי וראיתי את סדר העדיפויות שלכם.

אילן גילאון: 220,000 איש במדינת ישראל נמצאים בתת-קיום.

אילן גילאון: עכשיו, אני מבקש שתסתכלו על האנשים האלה ותגידו להם איך אתם מצביעים.

אילן גילאון: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: חברי חברי הכנסת, על-פי בקשת האופוזיציה, אנחנו נצביע שמית.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, להתחיל להקריא את השמות.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – בעד אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבידיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – בעד תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר –

נאזם בדר: בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – נגד מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – בעד איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

מאיר כהן: בבקשה להקריא את שמותיהם של אלה שלא הצביעו.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד איל בן ראובן – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת יצחק וקנין – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסי יונה – בעד משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד עליזה לביא – אינה נוכחת מיקי לוי – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – אינה נוכחת חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח

מאיר כהן: מישהו נמצא באולם ולא קראו בשמו?

נאזם בדר: (קורא בשם חבר הכנסת) ירון מזוז – נגד

מאיר כהן: תמה ההצבעה.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אנחנו ננצל את הזמן שאדוני סופר – שרת המשפטים איילת שקד, לפי סעיף 34(א), בבקשה; מבקשת להגיב על דבריו של אילן גילאון.

מאיר כהן: אני מבקש רק שלוש-ארבע דקות.

איילת שקד: חבר הכנסת גילאון, פשוט נמאס לי.

איילת שקד: נמאס לי שחברי כנסת – – –

אילן גילאון: תתפטרי, תתפטרי.

איילת שקד: נמאס לי שחברי כנסת במקרה הטוב, במקרה הטוב, לא דוברים אמת ומשקרים ומשמיצים – במקרה הרע הם משקרים.

איילת שקד: אז הכי קל – – –

אילן גילאון: תתפטרי, תתפטרי.

איילת שקד: – – – הכי קל להכפיש תמיד תמיד את סיעת הבית היהודי.

איילת שקד: לי נמאס.

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון.

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: שתתפטר.

איילת שקד: השר נפתלי בנט – כן, תקשיב קצת לעובדות, לא רק לססמאות.

איילת שקד: לא רק ססמאות.

אילן גילאון: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

איילת שקד: אנחנו עובדים ואתם משקרים; אנחנו עובדים ואתם מסיתים.

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

איילת שקד: השר נפתלי בנט – מיליארד שקל להנגשה במוסדות לימוד במשך חמש שנים.

אילן גילאון: – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, אני קורא אותך לסדר בפעם הראשונה.

איילת שקד: מיליארד שקל להנגשה – למעליות, לרמפות לילדים, למלווים בטיולים, לטאבלטים ללקויי ראייה.

איילת שקד: אבל העובדות לא מעניינות אותך.

איילת שקד: סגן השר לשירותי דת דאג לכך שבכל עיר יהיה מקווה עם הנגשה, כי גם לאישה נכה מגיע לטבול.

מירב בן ארי: – – –

אילן גילאון: מה את מתגאה בכך שאת שומרת על החוק?

אילן גילאון: מי את בכלל?

איילת שקד: יושב-ראש ועדת הכספים ניסן סלומינסקי, כשהוא היה יושב-ראש ועדת הכספים, דאג לכך – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, אני מבקש ממך.

מאיר כהן: אנא ממך.

איילת שקד: – – שגם נכי צה"ל יקבלו הנחה בחשמל ומים.

איילת שקד: הסיעה שעבדה הכי הרבה בשביל בעלי מוגבלויות היא סיעת הבית היהודי.

איילת שקד: אני דורשת ממך להתנצל.

אילן גילאון: אתם חוצפנים – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, מיותר.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: להלן התוצאות.

אילן גילאון: – – – ושקרנית.

מירב בן ארי: מעניין מי משקר פה.

מירב בן ארי: למה אתם לא מביאים את העובדות?

איילת שקד: איך אתה מעז?

איילת שקד: איך אתה מעז?

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון.

מאיר כהן: שרת המשפטים.

מירב בן ארי: – – –

מאיר כהן: מירב בן ארי, גם את?

מאיר כהן: זהו.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל איך אתם מאפשרים את הסגנון הזה?

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון, חבר הכנסת גילאון.

אילן גילאון: חבורה של קנאים שמשתלטים על הבית ועל הדמוקרטיה – – –

אילן גילאון: (הצעת קבוצת חברי הכנסת)

מאיר כהן: להלן תוצאות ההצבעה: 44 בעד ההצעה, 45 נגד ההצעה.

מאיר כהן: ההצעה הוסרה מסדר-היום.

מאיר כהן: אני ממשיך להצעת החוק הבאה, בבקשה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/667/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק שירות המדינה (מינויים) (תיקון – ייצוג הולם לעולים חדשים), התשע"ה–2015.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: עשר דקות, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: מטרת החוק שאני מציע – וחשוב לי שדווקא בצד הימני של הבית, בצד הקואליציוני, אבל גם הימני, הציוני, המתיימר להיות כזה, יסבירו לי את פשר ההתנגדות להצעת החוק הבאה.

יחיאל חיליק בר: בוא אני אספר לך, מייקל אורן, דווקא לך, מה ביקשתי: ביקשתי שבהצעת חוק שירות המדינה (תיקון) (ייצוג הולם לעולים חדשים), יוסיפו את המילים – במקום שכתוב "ושל מי שהוא" יכתבו "ושל מי שהוא או אחד מהוריו נולדו באתיופיה" – ופה זה נוגע לך – "ושל עולים חדשים שעלו לישראל בחמש השנים" האחרונות.

סופה לנדבר: – – –

יחיאל חיליק בר: בואי אני אסביר לך למה, חברתי.

יחיאל חיליק בר: אני אסביר לך למה.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אתה יודע, ידידי מייקל אורן, באיזו מצוקה אדירה – הרי מי עולה בחמש השנים האחרונות, בדרך כלל?

יחיאל חיליק בר: אני מדבר בעצם ומכוון לעולים ממדינות המערב, לעולים, נקרא להם החזקים, אלה שעוזבים את אנגליה, את צרפת, את ספרד, ומבקשים לבוא לפה, ולרובם יש השכלה.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: לרובם כבר היה מקום עבודה במקום שהם עלו ממנו.

יחיאל חיליק בר: לא ממדינות חלשות.

יחיאל חיליק בר: הם עולים מתוך ציונות גרידא, לא מפני שהמצב הביטחוני פה מזהיר, לא מפני שהאופק המדיני פה נראה באופק.

יחיאל חיליק בר: הם עולים כי הם ציונים במאה אחוז.

יחיאל חיליק בר: היו אחרים שאמרנו, אולי עלו כי פה, כי שם.

יחיאל חיליק בר: ברור שכולם ציונים, אבל אלה אומרים לך: אני עולה כי אני ציוני.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר יריב לוין, אני הייתי לא מזמן בסיור ב"נפש בנפש"; בין היתר, הגשתי את הצעת החוק הזאת בגללם.

יחיאל חיליק בר: עולים לפה אנשים מאנגליה, מצרפת, שהם באמת ציונים ברמ"ח איבריהם.

יחיאל חיליק בר: אחוזים מדאיגים מהם, השר לוין, יותר ויותר – ויש הסטטיסטיקות האלה – אחרי ארבע-חמש שנים חוזרים למקום המגורים שלהם – לפריז, שטובחים שם אנשים ורוצחים שם יהודים; ללונדון, שעוד מעט הופכת גם כן לבירה של מדינה אסלאמית.

יחיאל חיליק בר: כי – אומרים לי: תשמע, שם לפחות הייתה לנו עבודה, היו לנו חיים, הרווחנו בפאונדים, ביורו, אני לא יודע מה.

יחיאל חיליק בר: פה אנחנו לא מוצאים עבודה.

יחיאל חיליק בר: ולפעמים שנים הם מתבזים בעבודות שלא ראויות, לא למעמד שלהם ולא להשכלה שלהם.

יחיאל חיליק בר: והמטרה של החוק הזה היא לסייע לעולים החדשים להשתלב בשוק העבודה בסך הכול, לתת להם העדפה מתקנת באמצעות הבטחת ייצוג הולם בשירות הציבורי – וידוע שעבודה היא אחד החסמים שיש לעולים הללו.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה לספר לך, השר יריב לוין, וגם לחברתי מירי רגב, ששלחתי לה סמ"ס שתעזור לי בוועדת שרים אבל היא סיננה אותי – רשמתי את זה.

יחיאל חיליק בר: אבל אני רוצה שתקשיבו רגע, מירי וגם יריב.

יחיאל חיליק בר: בחור בשם זאב פורטנר, סתם איש שבגללו הגשתי את הצעת החוק, עלה לפה מאנגליה אחרי שהיה יועץ בכיר לשרים – יהודי כשר – לשרים וחברי פרלמנט בפרלמנט האירופי ובבית-הלורדים.

יחיאל חיליק בר: עלה לפה, לא התייאש – היה מאבטח ב"סופר-פארם".

יחיאל חיליק בר: הבן-אדם עם תואר שני, יועץ בכיר לפרלמנטרים ושרים בקבינט הבריטי, עם תואר שני, עם השכלה.

יחיאל חיליק בר: לא התייאש, אמר: אני לא אמצא שנה, שנתיים.

יחיאל חיליק בר: עבד כמאבטח, עבד כשומר ב"סופר-פארם", בן-אדם עם השכלה וידע שאתה לא מבין בכלל.

יחיאל חיליק בר: אמר לי, חיליק, תעשו משהו עם אנשים כמוני.

יחיאל חיליק בר: לא בגללי, מכיוון שאני מתעקש ונשאר, אבל אני רואה את החברים שלי שהיו אתי באולפן לפני ארבע וחמש שנים הולכים.

יחיאל חיליק בר: לא כי הם רוצים – הם רוצים להיות פה, להילחם על זהותה של המדינה, אבל אין להם כבוד, אין להם עבודה, אין להם כסף להישאר.

יחיאל חיליק בר: לפני חצי שנה גם זאב הזה, שנחמן שי מכיר אותו וליווה אותו גם כן, עזב גם הוא לאנגליה.

יחיאל חיליק בר: ואתה יודע מה, יריב, אני אומר לך, עזב בדמעות.

יחיאל חיליק בר: הוא כל כך אוהב את המדינה הזאת, אבל להרוויח 5,000 שקל ב"סופר-פארם" בכפר-סבא, עם התארים שיש לו, עם הניסיון הפרלמנטרי שיש לו.

יחיאל חיליק בר: שירות המדינה לא יפתור את הכול, יריב, הוא לא יפתור את הכול.

יחיאל חיליק בר: אבל אם היינו מוסיפים את התיקון הבאמת קטנצ'יק הזה של אלה שעולים, בחמש השנים האחרונות, שהם בעיקר אלו שעולים מאנגליה, צרפת, ספרד וארצות-הברית, כמובן – אגב, לא כולם צריכים את זה, הרבה מהם משתלבים – אבל היינו, א.

יחיאל חיליק בר: מראים להם באופן סמלי שאנחנו מבינים שהם רוצים להשתלב בשוק העבודה, והנה, זה מה שהמדינה עושה בשבילכם בשירות שאנחנו אחראים לו; במגזר הפרטי אנחנו לא יכולים.

יחיאל חיליק בר: עכשיו, אנחנו אוהבים לדבר גבוהה-גבוהה, גם בצדק, אתם בממשלה, על הצורך של יהודים לעלות לפה, לסייע במאבק הדמוגרפי שקיים; ראש הממשלה קרא ליהודי צרפת לבוא.

יחיאל חיליק בר: אבל המינימום שצריך לתת להם זה את הכבוד לעבוד, את היכולת להתפרנס במדינה הזאת.

יחיאל חיליק בר: רק מלהיות ציוני אתה לא יכול להרוויח כסף, רק מלהיות ציוני אתה לא יכול להתכלכל בכבוד במדינה שלנו, מדינת הלאום של העם היהודי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו כל כך אוהבים לדבר גבוהה בזה, אבל כשבא צעד כזה קטן, פרקטי, ועדת השרים – אני באמת לא מבין למה היא דחתה אותו, אני באמת לא מבין מה ההיגיון, מה המסר שאנחנו רוצים להעביר – למגזר הפרטי, אגב.

יחיאל חיליק בר: כשאנחנו במגזר הציבורי – אגב, לא ציינתי אחוזים, לא באתי להקשות, לא כפיתי קווטות של אנשים, רציתי לעשות תיקון לשני מגזרים עיקריים: האחד, לקהילה האתיופית, שגם היא מתקשה, והשני, לאותם עולים ממדינות המערב.

יחיאל חיליק בר: אדוני השר לוין, אני באמת – – –

סופה לנדבר: – – –

יחיאל חיליק בר: זה לא נגדך, סופה, אני לא נגד עולי רוסיה.

יחיאל חיליק בר: ברוך השם, את יודעת כמה הייתי פעיל בנושא הזה, גם אצלך בוועדה וגם כשהיית שרה.

יחיאל חיליק בר: אם דואגים לאחרים זה לא על חשבון מישהו אחר, חס וחלילה.

סופה לנדבר: לא – – –

יחיאל חיליק בר: לא על עולים חדשים של חמש שנים, לא על מדינות המערב.

סופה לנדבר: – – –

יחיאל חיליק בר: אם זה עבר, אז אני לא יודע.

יחיאל חיליק בר: אני אומר לך שזה לא עבר, ואם זה עבר ולא מיושם אז זה עוד יותר גרוע.

מאיר כהן: תשמעו את תגובת השר.

יחיאל חיליק בר: בחוק זה לא קבוע, לדעתי.

יחיאל חיליק בר: את יודעת מה, אם יעלה השר לוין ויתקן אותי שיש כבר ייצוג הולם כזה, אז אני אתנצל ואוריד את הכובע.

יחיאל חיליק בר: אבל אני לא יודע שמה שאת אומרת נכון.

יחיאל חיליק בר: אני יודע שזה קיים, וזה משרת בהחלט – וחשוב מאוד שזה משרת – את העולים היותר-ותיקים שהגיעו ממדינות ברית-המועצות, אבל לא את העולים החדשים שמגיעים ממדינות המערב והמדינות החזקות, וגם לא את העולים יוצאי אתיופיה.

יחיאל חיליק בר: לכן אני מבקש, גם מאדוני השר וגם מחברי בקואליציה, לשקול את הדבר הזה שוב.

יחיאל חיליק בר: זאת מחווה שהיא קצת מעבר לסמלית, שהיא קצת מעבר לסמלית, וחס וחלילה, אם היא גם לא תהיה סמלית ואשכרה – – –

מאיר כהן: מזכירת הקואליציה, עד כאן שומעים אותך, יקירתי.

יחיאל חיליק בר: לא, זה אישי נגדי, עליזה, אני לוקח את זה.

יחיאל חיליק בר: יואל, אתה בא להפריע לו בגלל העלייה מרוסיה, שאתה לא רוצה את זה?

יחיאל חיליק בר: אני רוצה שיקשיב רגע.

יואל רזבוזוב: אתה דואג למערב-אירופה, אז אני לא – – –

יחיאל חיליק בר: תקשיב, תקשיב, לא, אני רק רוצה להגיד: הדברים האלה בדרך כלל גם לא תמיד נאכפים ולא תמיד מיושמים.

יחיאל חיליק בר: יש פה קצת יותר מסמלי.

יחיאל חיליק בר: אבל אם גם חלילה יקרה וניישם ונעשה את התיקון הזה ונקלוט את החבר'ה הצעירים, הציונים, המשכילים האלה שבאים ממדינות אירופה, המדינה רק תרוויח.

יחיאל חיליק בר: הם יישארו פה, הם יעודדו את החברים שלהם להגיע למדינת ישראל, להשתלב בשוק.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נראה כממשלה, כשירות ציבורי, שאנחנו מאותתים למגזר הפרטי לעשות – אם הוא ירצה, כי אותו אנחנו לא יכולים לחייב אבל אותנו אנחנו כן יכולים לחייב – לעשות את התיקון הזה.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אדוני השר, אני יודע שאתה בסך הכול מבין את החשיבות של הדבר הזה ושל העלייה מאותם מקומות.

יחיאל חיליק בר: זה יהיה צעד קטן עם מסר מאוד מאוד גדול.

יחיאל חיליק בר: אני קורא גם לך לשנות את ההתנגדות שלכם, וגם לקואליציה לתמוך בחוק הקטן והטיפה יותר מסמלי הזה, ולאפשר לאנשים האלה לעבוד ולהתפרנס בכבוד, ולהראות להם שלפחות במגזר הציבורי אנחנו מסייעים להם.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: ישיב השר המקשר בין הממשלה לכנסת, שר התיירות חבר הכנסת יריב לוין.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, חברי חבר הכנסת חיליק בר, אין לי אלא להסכים עם עיקר הדברים בוודאי, עם הצורך לעודד עלייה ולעודד קליטת עולים.

יריב לוין: ואכן, כאשר הובאה בפני הכנסת, וקודם לכן בפני ועדת שרים לחקיקה, אך לא מזמן, הצעת החוק בנושא ייצוג הולם של יהודים בני המגזר החרדי בשירות הציבורי, הצעה מס' 1371, של חבר הכנסת משה גפני, אנחנו בוועדת שרים לחקיקה, כאשר דנו בה קיבלנו החלטה לתמוך בה, אבל בכפוף לכך שהיא תוצמד ותתלווה להצעת חוק ממשלתית שנבחנת בימים אלה ואשר תכלול את ההתייחסות המתאימה גם לאוכלוסיית העולים.

יריב לוין: ומכיוון שכך המצב, ברור לגמרי – ואני חושב שזה גם לא נכון מבחינת עבודת הכנסת, שנבוא ולאחר שכבר אושר חוק בקריאה הטרומית ולאחר שהממשלה כבר הודיעה שהיא מכינה את הצעת החוק הממשלתית וכוללת בתוכה את המרכיב הנכון והצודק שאתה רוצה להכניס – שעכשיו אנחנו נדון ונאשר את הדבר הזה עוד הפעם, ובהליך מקביל.

יריב לוין: ומכאן ההחלטה של ועדת השרים לחקיקה שלא לתמוך בהצעת החוק.

יריב לוין: אני רוצה להעיר גם שכבר היום – וזה כמובן ידוע – פועלים במרץ ונעשית עבודה, גם במשרד העלייה והקליטה וגם אצל גורמים אחרים, על מנת להסיר חסמים, לעודד קליטת עולים חדשים בשירות המדינה.

יריב לוין: נדמה לי שבצדק העירה כאן קודם חברתנו חברת הכנסת לנדבר, שעסקה בתפקידה כשרת העלייה והקליטה בנושא הזה בהיקף רחב, ואנחנו בוודאי ממשיכים.

יריב לוין: גם שר העלייה והקליטה המכהן, חבר הכנסת אלקין, ממשיך בוודאי לקדם את הנושא.

יריב לוין: אני משוכנע שתבוא לכאן הצעת החוק הממשלתית ואנחנו נוכל לאשר אותה ולקדם את הנושא החשוב הזה.

יריב לוין: ובהחלט, אני מביע הערכה לעובדה שאתה מעלה ומציף עניין שהוא באמת בעל חשיבות, אבל אני חושב שמבחינת סדרי העבודה התקינים והנכונים, משעה שאושרה כבר הצעת חוק טרומית – –

יואב קיש: כבוד השר, לא שומעים.

יריב לוין: – – ומשעה שהממשלה מקדמת את הצעת החוק הממשלתית, ראוי בכך להסתפק.

יריב לוין: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני השר.

מאיר כהן: אדוני חבר הכנסת חיליק בר, הממשלה דחתה.

מאיר כהן: אתה רוצה להגיב?

מאיר כהן: לעבור להצבעה.

מאיר כהן: הצבעה.

מאיר כהן: שמית.

מאיר כהן: על-פי בקשת – – –

יחיאל חיליק בר: שמית?

יצחק הרצוג: מי ביקש?

יריב לוין: מבקשים הצבעה שמית.

יריב לוין: הממשלה מבקשת.

מאיר כהן: הממשלה מבקשת הצבעה שמית.

מאיר כהן: אוקיי, אדוני.

מאיר כהן: זהו, אנחנו מתחילים את ההצבעה.

יואב קיש: שמית?

מאיר כהן: שמית.

מאיר כהן: נכבד את בקשתכם.

מאיר כהן: אדוני, בבקשה.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד אלי בן-דהן – נגד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – אינו נוכח זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – אינה נוכחת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – בעד ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – נגד קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן –

נאזם בדר: נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – אינו נוכח יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: אדוני יקרא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו באולם.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח יוסף ג'בארין – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – אינה נוכחת אורן אסף חזן – נגד דב חנין – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח

מאיר כהן: ישראל כץ ענה.

נאזם בדר: אתה הצבעת נגד.

חיים כץ: – – –

מאיר כהן: אתה קראת עוד פעם.

חיים כץ: – – –

מאיר כהן: בסדר, הבנתי, בסדר גמור.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד אביגדור ליברמן – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח ירון מזוז – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת מיקי רוזנטל – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מאיר כהן: יש חברת כנסת או חבר כנסת שלא קראו בשמם?

מאיר כהן: תמה ההצבעה, בבקשה.

מאיר כהן: ובכן, 37 בעד, 42 נגד.

מאיר כהן: הצעת החוק נדחתה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/1227/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015 [הצעת חוק פ/214/20; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט', עמ' 1166.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדר), התשע"ה–2015 [הצעת חוק פ/215/20; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט', עמ' 1168.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדר), התשע"ה–2015 [הצעת חוק פ/1228/20; "דברי הכנסת", מושב ראשון, חוב' ט', עמ' 1168.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

מאיר כהן: הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015.

מאיר כהן: יציג את הצעת החוק דב חנין.

מאיר כהן: דב חנין – בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני, עשר דקות לרשותך, בבקשה – שלוש דקות, סליחה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אני רק מבקש שיגבירו לי את המיקרופון, כי אני אפילו לא שומע את עצמי בווליום הזה של הדיבורים במליאה; עמיתי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני מתכבד להביא בפני הכנסת את הצעת החוק שלי ושל חברי חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן, יוסף ג'בארין ועבדאללה אבו מערוף, לתיקון חוק הפרשנות ולהוספת הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, הגיע הזמן להביא את איסורי ההפליה שבחוק הישראלי למאה ה-21, ואיסורי הפליה במאה ה-21 כוללים, כן, איסור על הפליה מטעמי גזע ולאום, איסור על הפליה מטעמי מגדר ועדה, וגם איסור על הפליה מטעמי זהות מגדרית או נטייה מינית.

דב חנין: אי-אפשר להמשיך הפליה על הרקע הזה.

דב חנין: גברתי שרת המשפטים, אני יודע שאת מייד הולכת לענות לנו בעניין הזה, ואני מציע שאת תשקלי והממשלה תשקול – – –

מאיר כהן: אני אוסיף לך את זמנך.

מאיר כהן: אני מבקש שקט מכולם.

מאיר כהן: אנא מכם שבו במקומות, אנא מכם.

מאיר כהן: חברי הכנסת אורלי לוי וז'קי לוי, בבקשה מכם.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, תמשיך.

דב חנין: תודה לך, אדוני.

דב חנין: אי-אפשר שבחוק הישראלי אנחנו נישאר עם איסור הפליה שהוא כשלעצמו חלקי.

דב חנין: איסור הפליה חלקי הוא בעצמו סוג של הפליה.

דב חנין: כל המטרה של איסורי ההפליה בחוק היא ליצור שוויון רוחבי, לאפשר לכל קבוצה, לכל אדם, לכל אזרח את מקומו הראוי בחברה, את ההגנה מפני סכנת ההפליה ואיום ההפליה על רקע שאיננו נוגע ואיננו קשור לעניין, ולכן הוספת איסור ההפליה הזה כל כך חשובה.

דב חנין: בלי איסור ההפליה הזה, החוק שלנו לוקה, חסר ומפלה.

דב חנין: הגיע הזמן שבמאה ה-21 תהיה הוראה רוחבית, כללית, שמתייחסת לכל החקיקה הישראלית ואוסרת אצלנו הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית.

דב חנין: הדבר הזה מתבקש, הדבר הזה מתחייב, הדבר הזה דרוש.

דב חנין: כשראש מממשלה מגיע לכל מיני ארצות בעולם ומתהדר במצב השוויון על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית בישראל, הוא יצטרך להשיב גם על זה, גם על החוק הזה שהקואליציה היום – כך אני חושש – מתגייסת כדי להפיל.

דב חנין: אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע היום הצבעה מצפונית, ולהצביע נגד ההפליה הזו, שהגיע הזמן לבער אותה.

דב חנין: אנחנו בכנסת, אדוני היושב-ראש, הצלחנו להכניס את איסור ההפליה הזה, ככל שהוא מדבר על מערכת החינוך, וזה היה הישג מאוד חשוב, אני גאה בכך שהייתי אחד היוזמים של התיקון הזה.

דב חנין: אבל הפליה כזאת קיימת לא רק במערכת החינוך, ואין שום סיבה שהפליה שכבר היום נאסרה במערכת החינוך וכבר היום נאסרה, ככל שמדובר בהפליה של תלמידים ובני-נוער, תמשיך להתקיים, כשמדובר באזרחים אחרים.

דב חנין: הכנסת כולה חייבת, צריכה, יכולה, להצביע בעד התיקון הזה.

מאיר כהן: תודה, אדוני.

מאיר כהן: תודה רבה לאדוני.

מאיר כהן: אני מזמין את שרת המשפטים חברת הכנסת שקד, בבקשה.

מאיר כהן: הנה יש שקט, איזה כיף, תישארו כך.

מאיר כהן: בבקשה.

איילת שקד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת דב חנין, הצעות החוק השונות, חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), של חברי הכנסת השונים – כי אני מבינה שיש כמה הצעות חוק מוצמדות – מבקשות לתקן את חוק הפרשנות ולהוסיף הגדרה חדשה למונח "הפליה", כך שייאמר בה: לרבות הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, בשים לב למטרות החיקוק.

איילת שקד: אנו סבורים כי האיסור על הפלייתו של אדם מחמת נטייתו המינית או זהותו המגדרית מבטא את התפיסה החוקתית המקובלת.

איילת שקד: על רקע זה, אף בהיעדר תיקון החקיקה המוצע, פרשנות תכליתית סבירה של הביטוי הפליה בחיקוקים שונים היא כהפליה מחמת נטייתו המינית או זהותו המגדרית של אדם, שהיא הפליה אסורה מכוחם, ולראיה – כך פירש אך לאחרונה בית-הדין הארצי לעבודה את סעיף 2 לחוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, וזאת אף מבלי שהחוק אמר זאת מפורשות.

איילת שקד: הצעת החוק מבקשת ליתן עיגון סטטוטורי לפרשנות האמורה באמצעות תיקון לחוק הפרשנות, ואולם חוק הפרשנות אינו ככלל אכסניה מתאימה לקביעת הסדרים מהותיים ורחבי היקף.

איילת שקד: משכך, נכון כי האיסור על הפליה מחמת נטייה מינית או זהות מגדרית ייקבע בחוקים הרלוונטיים, וזאת במקום שבו מזוהה חוסר נורמטיבי אמיתי, וכמובן על-ידי מנגנון מתאים.

איילת שקד: בדרך זו אף יתאפשרו בחינה ודיון במשמעות הכללת איסור ההפליה כאמור באותו הקשר.

איילת שקד: נוכח כל האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אם כן, הממשלה מתנגדת.

יעל גרמן: יש לי שאלה לשרה.

מאיר כהן: שאלה קצרה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי השרה.

מאיר כהן: גברתי השרה, אולי תעלי לדוכן להשיב לה?

יעל גרמן: שאלתי, בקשר לתשובתך – האם תתמכי והאם הממשלה תתמוך בהצעת חוק שאת יודעת ואנחנו יודעים שמדברת בדיוק על ההליך שאת אומרת, שנכנס לכל חוק וחוק, ומדבר בכל חוק וחוק על כך שנוסיף את איסור ההפליה על רקע נטייה מינית והגדרה?

מאיר כהן: כן, גברתי.

איילת שקד: חברתי חברת הכנסת יעל גרמן, כל הצעה שכזאת, נקודתית, תובא לוועדת שרים לחקיקה.

איילת שקד: אנחנו נדון בה, ובהתאם להצעה נחליט אם לקבל או לא.

יעל גרמן: האם את תתמכי?

מאיר כהן: ובכן, הממשלה מתנגדת לכל ההצעות.

מאיר כהן: בבקשה, חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: תודה, אדוני היושב-ראש.

עפר שלח: היטיב לתאר חבר הכנסת דב חנין את פשטותה וכוליותה של ההצעה שהוא מעלה, שהיא זהה להצעה שאני העליתי, שהיא זהה גם להצעה שהעלה חבר הכנסת ניצן הורוביץ עוד בכנסת השמונה-עשרה, ואת הצורך להצביע בעדה.

עפר שלח: אבל מה שעומד פה הרי למבחן אינו הפשטות והצדק שיש בהצעת החוק הזאת, אלא הצביעות של הקואליציה.

עפר שלח: ואני אתאר לכם ב-40 שניות את התהליך שעברה הצעת החוק הזאת.

עפר שלח: אחרי שאני העליתי אותה, ניגשו אלי חברי כנסת מהקואליציה ואמרו לי: אם זה יעלה מהצד הקואליציוני, אנחנו נתמוך.

עפר שלח: אז לא רק שוויתרתי, הסכמתי לחתום על הצעת חוק של חברי כנסת מהקואליציה.

עפר שלח: ואחר כך הם אמרו שאם זה יעלה לוועדת השרים, יש בעיה של מכסות, אז נתתי מכסה משלי.

עפר שלח: לכל האורך אנחנו, חברי האופוזיציה, הראינו שמה שחשוב לנו הוא העניין עצמו ולא מי מציע אותו ומי יצביע בעדו, ועכשיו אותה קואליציה תצביע נגד הצעת החוק הזאת.

עפר שלח: אגב, חבר הכנסת חנין, אני לא צריך להזכיר לך שבכנסת התשע-עשרה, כשאני העליתי את אותה הצעה כחבר הקואליציה, הקואליציה הצביעה בעדה, והקואליציה הזאת הורכבה מרוב חברי הכנסת שעכשיו הולכים להצביע נגד.

עפר שלח: אז רק שיהיה ברור פה מי בעד הפליה, מי בעד שספר החוקים הישראלי יישאר מוכתם, ומי צבוע.

עפר שלח: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה, חבר הכנסת שלח.

מאיר כהן: אני מזמין את חבר הכנסת דב חנין; בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אוקיי, זהבה גלאון.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: דב, אנחנו מן הסתם נשמע אותך עוד הרבה היום.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, כנסת ישראל, שחוקקה חוק נגד הפליה, כנסת ישראל, שחוקקה חוקים שמבקשים להיטיב עם הקהילה הגאה, לא חושבת שצריך להכניס לסעיף ההפליה גם סיבות של נטייה מינית, זהות ומגדר?

זהבה גלאון: מה יש לכם?

זהבה גלאון: ממה אתם פוחדים?

זהבה גלאון: מה הדבר הזה?

זהבה גלאון: מה קרה?

זהבה גלאון: שבספר החוקים נדבר על זהות מינית, נדבר על מגדר – זה מפחיד אתכם?

זהבה גלאון: אני לא מבינה את ההתנהלות שלכם.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את ההתנהלות השערורייתית בחוק הקודם, של חברי אילן גילאון.

זהבה גלאון: אני לא מבינה את ההשתוללות של הקואליציה.

זהבה גלאון: אני אומנם לא קיבלתי מנדט מאנשי יש עתיד להילחם על הצעת החוק שלהם, אבל אני לא מבינה את ההתנהלות של הקואליציה לגבי הצעת החוק של יש עתיד.

זהבה גלאון: יש עתיד – לא; ישראל ביתנו – כן.

זהבה גלאון: מה קורה לכם פה?

זהבה גלאון: ממתי תמיכה בהצעות היא לגופם של אנשים ולא לגופן של ההצעות?

זהבה גלאון: אה, בעצם זה תמיד ככה.

זהבה גלאון: אני חושבת שההחלטות של הקואליציה בשבועות האחרונים לגבי יוזמות חקיקה של האופוזיציה הן החלטות שערורייתיות.

זהבה גלאון: אני כבר שנה-שנתיים בכנסת הזאת, ולא ראיתי קואליציה שמתנהלת בצורה כזו מחפירה ביחס להצעות של חברי כנסת מהאופוזיציה.

זהבה גלאון: פשוט תתביישו לכם.

זהבה גלאון: האופוזיציה הקודמת, אדוני שר ה-, שר, שר – תזכיר לי?

אריה מכלוף דרעי: את לא יודעת להוציא את המילה – – –?

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: בכל זאת, חבר הכנסת דב חנין.

מאיר כהן: שלוש דקות לרשותך, אם אתה רוצה.

מאיר כהן: אני רואה שכן.

מאיר כהן: בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, רבותי השרים, אני שמעתי בצער גדול את תשובתה של שרת המשפטים, שבעצם אומרת לנו: לא צריך חוק, כי בתי-המשפט כבר עושים את העבודה.

דב חנין: אני רק רוצה שאנחנו כולנו נזכור את התשובה הזו בפעם הבאה שאנשים מהצד הפוליטי ההוא יבואו בטענות לבית-המשפט שמנהל את המדינה.

דב חנין: אתם משתמטים מאחריות

דב חנין: כם לקבוע חוקים שיעשו כאן צדק; אתם בורחים מהאחריות להילחם בהפליה; אתם משאירים אנשים עזובים בצדי הדרך.

דב חנין: חבר הכנסת יואב קיש, חבל שאתה לא מקשיב, כי זה גם על אחריותך וגם על מצפונך, וחבל.

דב חנין: חבל שאתם עושים את הדברים האלה.

דב חנין: ואל תבואו אלינו בפעם הבאה ותסבירו לנו שבתי-המשפט מנהלים את המדינה, כי בתי-המשפט עושים את זה רק כאשר אתם בורחים.

דב חנין: תודה רבה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

מאיר כהן: אנחנו מצביעים על ארבע הצעות החוק בנפרד.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015, של חברי הכנסת עפר שלח ויעל גרמן.

מאיר כהן: סליחה.

מאיר כהן: שוב, בבקשה.

מאיר כהן: ההצבעה החלה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – 41 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

מאיר כהן: בעד ההצעה – 36, נגדה – 41.

קריאות: – – –

מאיר כהן: ההצעה לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה השנייה – של חבר הכנסת עמר בר-לב.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – 43 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדר), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

מאיר כהן: 37 בעד, 43 נגד.

מאיר כהן: ההצעה לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצבעה שלישית – הצעת חוק הפרשנות, של חבר הכנסת דב חנין וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 37 נגד – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע זהות מגדרית או נטייה מינית), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

מאיר כהן: 37 בעד, 43 נגד.

מאיר כהן: ההצעה לא התקבלה.

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת חוק הפרשנות של חברת הכנסת זהבה גלאון וקבוצת חברי הכנסת.

מאיר כהן: בבקשה.

מאיר כהן: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 36 נגד – 43 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפרשנות (תיקון – הגדרת הפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדר), התשע"ה–2015, לא נתקבלה.

מאיר כהן: בעד – 36, נגד – 43.

מאיר כהן: גם הצעה זו נדחתה.

מאיר כהן: לפי סעיף 34(א) לתקנון, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: עד חמש דקות, אשמח אם זה יהיה פחות.

מאיר כהן: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, אני ישבתי כאן והקשבתי לחברת הכנסת זהבה גלאון, שיכול להיות שבאמת מאי-הבנה חשבה שבכל מה שקשור להצעת חוק האוטיסטים, יש פה העדפה פרסונלית של מציע כזה או אחר.

אורלי לוי אבקסיס: חברתי זהבה, הצעת החוק שלי הייתה הצעת החוק הראשונה שנכתבה – – –

זהבה גלאון: לא דיברתי עלייך – – –

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, שנייה, שנייה, שנייה, זהבה.

זהבה גלאון: – – –

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הייתה ביחד עם חבר הכנסת אילן גילאון, עם יצחק בוז'י הרצוג, עם שי פירון ואחרים.

זהבה גלאון: איך זה עובד?

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש – – –

מאיר כהן: חבר הכנסת גילאון?

מאיר כהן: בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: והצעת החוק המקורית בעצם נכתבה גם עם האוטיסטים והייתה על דעת רוב האוטיסטים או ההורים לאוטיסטים על הרצף.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שאדוני השר מאיר כהן הגיש – שר הרווחה לשעבר מאיר כהן – דרך אגב, להזכיר לכם, שהיא גם עברה בקריאה טרומית בכנסת הקודמת, הוגשה לוועדת העבודה והרווחה, והמתנו להצעת חוק ממשלתית שבוששה להגיע, לצערי, ולכן לא עברה את הקריאה הראשונה ולא קודמה בחקיקה.

אורלי לוי אבקסיס: כעת באמת היו שתי הצעות חוק שנוגעות לאוטיסטים שנמצאות על שולחן המליאה בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אפשרות היום להביא בשורה, בשורה אמיתית טובה לאוטיסטים.

אורלי לוי אבקסיס: אותה הצעת חוק מקורית – – –

מאיר כהן: חברת הכנסת לוי, תהיה הזדמנות לעשות את זה, אז אנא ממך.

אורלי לוי אבקסיס: כן, כן.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא תהיה כי זה רק הצבעה.

מאיר כהן: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק האוטיסטים – ההצעה המקורית הייתה מקובלת על רוב האנשים או ההורים ברצף.

אורלי לוי אבקסיס: היא באה לתת פתרונות.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק השנייה הייתה יותר המתווה שהציע וגשל.

אורלי לוי אבקסיס: במתווה הזה יש חורים כאלה ואחרים שהטרידו – ואנחנו כחברי כנסת יודעים – שהטרידו אוכלוסיות גדולות שמייצגות את האוטיסטים.

מאיר כהן: גברתי, תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים פרסונלית.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על התוכן.

מאיר כהן: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: עדיין נגיע לוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתגבש להצעה הטובה ביותר ואנחנו גם נקדם אותה, מה שהתחלנו בכנסת השמונה-עשרה.

אורלי לוי אבקסיס: היא הייתה על דעתו של חברי, חבר הכנסת אילן גילאון, על דעתו של בוז'י הרצוג, על דעת חברים טובים נוספים אחרים מהקואליציה ומהאופוזיציה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: והיום אנחנו מתעלים על הפרסונליות ומעדיפים את התוכן.

אורלי לוי אבקסיס: זה היפוך היוצרות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/659/20; נספחות.

מאיר כהן: ]

מאיר כהן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, בבקשה.

מאיר כהן: הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון – בעל השפעה מהותית והוראות שונות), התשע"ה–2015 – יציג את הצעת החוק חבר הכנסת אראל מרגלית.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: עשר דקות לרשותך, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברי השרים, חברי חברי הכנסת, הצעת החוק שאני מדבר עליה באה לענות לסוג חדש של מונופולים, שעליהם לא מדברים בתקופה האחרונה.

אראל מרגלית: לא, אדוני ראש הממשלה, ולא, אדוני השר שטייניץ, אני לא מדבר על מונופול בתחום הגז.

אראל מרגלית: אני מדבר על העובדה שישראל היא המדינה שיש בה מספר המונופולים הרב ביותר בתחום מוצרי הצריכה.

אראל מרגלית: ובמדינת ישראל, המחירים בסופרמרקטים, בבתי-המרקחת, בחנויות למוצרי חשמל, במקומות שבהם אתה פוגש את מוצרי הצריכה, הם פי-שניים, פי-שלושה, פי-ארבעה ואפילו פי-חמישה מהמחירים באירופה ובארצות-הברית.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם על איזה מוצרים אני מדבר.

אראל מרגלית: אני מדבר על קולה ומשקאות קלים, שם יש לנו מחירים של פי-שלושה ופי-ארבעה.

מרב מיכאלי: פי-שלושה.

אראל מרגלית: פי-שלושה ופי-ארבעה – כן, אבל זה דיאט.

מאיר כהן: חבר הכנסת מרגלית, חבר הכנסת, להערכתי לא שומעים אותך.

מאיר כהן: אני מבקש מכולם, אני חוזר, מי שרוצה לדבר שיעשה את זה בצד ובשקט, או שישב ליד חברו.

מאיר כהן: באמת, לא יעלה על הדעת שעולים לכאן חברי כנסת להציג – – –

אראל מרגלית: השר כץ.

מאיר כהן: באמת.

מאיר כהן: בבקשה, הסדרנים.

אראל מרגלית: אני מדבר על סכיני גילוח, "ג'ילט", שבדוח השנתי שלהם בארצות-הברית אתה יכול לראות את הרווחיות שלהם, שהיא בערך 30%, אבל בישראל הם עולים פי-שלושה והרווח הגולמי שלהם הוא כנראה 90%, אדוני השר.

אראל מרגלית: אני מדבר על בתי-מרקחת, על חנויות ספורט, על חנויות חשמל; אני מדבר על העובדה שכדי להוריד את המחירים של החבר'ה האלה, שסוגרים לך הסכמים בסופרים בין חמש-שש חברות שמכסות לך את המדפים; אני מדבר על זה שחוק שקיפות המונופולים, אדוני ראש הממשלה ושר הכלכלה, היה אמור לשפוך אור על הרווחים של חברות פרטיות, שלהן בעצם מחזור של למעלה מ-300 מיליון שקל, והן מחזיקות אותנו, מחזיקות אותנו במקומות הרגישים ביותר, ושבמוצר אחרי מוצר המחירים הם פי-שלושה, פי-ארבעה ולפעמים פי-חמישה מאשר באירופה.

אראל מרגלית: אז מה אני ביקשתי?

אראל מרגלית: אני הלכתי לשר האוצר, חברי השר כחלון, ושאלתי אותו אם הוא מוכן לעבוד אתי על הנושא הזה ולעשות סדר.

אראל מרגלית: ובששת החודשים האחרונים אנחנו ניסחנו ביחד חוק שעשה את הדברים הבאים: 1.

אראל מרגלית: לא היה זקוק לרשות להגבלים העסקיים להגדיר מה זה מונופול, אלא אמרנו – מחזור של 300 מיליון שקל ומעלה; 2.

אראל מרגלית: צמצמנו את זה לשוק מוצרי הצריכה והמזון, כך שיהיה ברור על מה אנחנו מדברים, בדומה לחוק המזון; 3.

אראל מרגלית: הפרדנו את חוק מובילי השוק, שהוא חוק נפרד, ושמנו אותו לרשות ההגבלים העסקיים.

אראל מרגלית: ואז הבאנו את החוק להצבעה.

אראל מרגלית: ואז שר האוצר, אותו שר אוצר שחשבתי שיש לי אתו הבנה – פתאום הגיע שר כלכלה חדש, ראש ממשלת מדינת ישראל.

אראל מרגלית: ושם אותם בעלי המונופולים, נגיד הבעלים של הזיכיון של "קוקה-קולה" ושל "ג'ילט" ושל "פרוקטר אנד גמבל" ואחרים, הרימו טלפון.

אראל מרגלית: כן.

אראל מרגלית: ופתאום פתאום חברו להם יחדיו קובי מימון, "תנובה", "ג'ילט", "קוקה-קולה" ו"סופר-פארם".

אראל מרגלית: ושר האוצר – מה המשותף בין כולם לשר האוצר?

אראל מרגלית: הוא נעלם ברגע הקריטי.

אראל מרגלית: ואתה, אדוני ראש הממשלה, שאתה שר הכלכלה, אמרו לי שבעצם משרד הכלכלה מתנגד ברגע האחרון.

אראל מרגלית: אתה, שעבדת על חוק הריכוזיות – שם בפירוק הפירמידות עשינו עבודה.

אראל מרגלית: הבנתי שהגיעה הוראה ממשרד הכלכלה להתנגד בצורה חד-משמעית לחוק.

אראל מרגלית: אותו תמיר, מנכ"ל "קוקה-קולה", אתה יודע איך הוא קרא לי? קומוניסט.

אראל מרגלית: הוא קרא לי קומוניסט.

אראל מרגלית: פופוליסט וקומוניסט.

אראל מרגלית: הנפקתי 14 חברות בנאסד"ק, מכרתי עוד 13 חברות לחברות גדולות, אבל מנכ"ל "קוקה-קולה", כשזה מגיע לרווחים ולשים שקיפות על שורת הרווח שהיא פי-שלושה או פי-ארבעה מאשר שורת הרווח של "קוקה-קולה" שאתה יכול לראות בארצות-הברית – הוא קורא לנו קומוניסטים.

אראל מרגלית: אז אני גאה להיות קומוניסט – –

קריאה: צודק.

אראל מרגלית: – – אם כדי לחשוף את הרווחים הבלתי-מתקבלים על הדעת של החברות המונופוליסטיות במדינת ישראל, שתופסות את האזרחים במדינת ישראל במקום הרגיש ומביאות כל סל צריכה של משפחה שיהיה 2,000 שקל, 3,000 שקל יותר מאשר באירופה, בארצות-הברית, על אותם מוצרים – אם אנחנו רוצים להתנגד לזה, לשים על זה אור, הם קוראים לנו קומוניסטים.

אראל מרגלית: ואני אומר לכם, שאם אנחנו לא נשים על זה אור, אנשים לא יראו שמלבד זה שהמחיר גבוה יותר, גם הרווח הוא רווח מונופוליסטי וחזירי.

אראל מרגלית: חברי חברי הכנסת שהגישו אתי את החוק – עמיר פרץ, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, דב חנין, מרב מיכאלי, עמר בר-לב וזהבה גלאון – ביחד אנחנו עושים את זה כבר בפעם השנייה.

אראל מרגלית: עוד פעם הגענו להסכמה, וברגע האחרון שר האוצר לא עונה, לא מגיע להצבעה ולא נותן את ההוראה להמשיך לעבוד.

אראל מרגלית: מה אמרו לי?

אראל מרגלית: אין דוגמה כזאת בעולם, זה באמת דבר מאוד קיצוני.

אראל מרגלית: עם אותם חבר'ה ממשרד האוצר מצאנו שש ארצות בעולם שבהן זה קיים, שברגע שיש לך מונופול והוא שולט בשוק, הוא צריך לגלות את הרווחיות שלו גם אם הוא חברה פרטית, אם הוא מספיק גדול.

אראל מרגלית: אבל הם נעלמו.

אראל מרגלית: עכשיו אני רוצה לומר: משה כחלון ובנימין נתניהו מאפשרים לזה להמשיך כי ראש הממשלה ושר האוצר לא מפחדים משקיפות, הם מפחדים מהמונופולים.

אראל מרגלית: הם מעדיפים את המונופולים על הציבור, במקום שבו יש עוול גלוי לעין אבל לא גלוי מספיק.

אראל מרגלית: מנתניהו – שגם עזב – אין לי ציפיות.

אראל מרגלית: אני מצפה שברגע האחרון הוא יבוא, ירימו אליו טלפון איזה מנכ"ל או שניים של חברות, והוא יגיד: תורידו את זה, תורידו את זה, תורידו את זה.

אראל מרגלית: אבל מכחלון דווקא היו לי, ולא רק לי, גם לאזרחים רבים במדינת ישראל – –

מאיר כהן: חברי הכנסת והשרים.

אראל מרגלית: – – היו ציפיות, וברגע הקריטי אדון כחלון נעלם.

אראל מרגלית: הלך.

אראל מרגלית: הלך ועשה את דברו של נתניהו על-פי הוראתו, נעלם ונתן לחוק הזה להתמסמס אחרי שעבדנו עליו שישה חודשים.

אראל מרגלית: המונופולים האלה, אומרים לי שחוק בעד שקיפות המונופולים הוא אנטי-עסקים.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד לכם – מר לוי, הכול בסדר?

יחיאל חיליק בר: סגן השר לוי והשר אלקין, בבקשה, ויכוחים לנהל בחוץ.

יחיאל חיליק בר: תודה.

דוד אזולאי: יש בעיות במרכז הליכוד.

אראל מרגלית: יש בעיות במרכז הליכוד?

חיים כץ: יש.

קריאה: כן.

חיים כץ: יש שמחה ויש חיים – – – בית-השואבה – – –

יחיאל חיליק בר: זה תומכי מזוז נגד תומכי מזוז?

אראל מרגלית: אז אני רוצה להגיד לך, השר כץ, ולשר דרעי – השר דרעי, העניין הזה שאותם מונופולים מחזיקים – אמרו לי שזה אנטי-עסקי.

אראל מרגלית: המונופולים הולכים נגד העסקים הקטנים במדינת ישראל ולא נותנים להם להיכנס למדפים; המונופולים הולכים נגד האזרחים ומעלים להם את המחירים פי-שלושה ופי-ארבעה; המונופולים של החברות הפרטיות שולטים לנו ביוקר המחיה בצורה דרמטית, במוצרי הצריכה.

אראל מרגלית: ממשלת ישראל ברחה.

אראל מרגלית: ראש הממשלה ושר הכלכלה ברח.

אראל מרגלית: שר האוצר נעלם כמו הודיני ברגע שהגענו לרגע ההכרעה ולרגע ההצבעה.

אראל מרגלית: ועכשיו אנחנו מבינים שבמקום לייצג את האזרחים, אתם קשובים לאותן חברות מונופוליסטיות שממשיכות לעשות את העסקאות בסופרמרקטים שלנו, לסגור את המדפים בעסקאות כלליות, ושמחיר של מוצר אחרי מוצר יהיה פה פי-שלושה ופי-ארבעה ממחירי המוצרים המקבילים באירופה ובארצות-הברית.

אראל מרגלית: ברחתם.

אראל מרגלית: הלכתם למונופולים, ברחתם מהאזרחים, חטאתם לחובת הנאמנות שלכם כלפי אזרחי מדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת אראל מרגלית.

יחיאל חיליק בר: ישיב השר יריב לוין.

אראל מרגלית: רק רצו שאני אראה את זה.

אראל מרגלית: מותר?

יחיאל חיליק בר: אסור להציג מוצגים.

אראל מרגלית: מוצר לדוגמה.

אראל מרגלית: פשוט מוצר לדוגמה, "קוקה-קולה" – – –

יחיאל חיליק בר: אסור, אסור – –

אראל מרגלית: אסור?

יחיאל חיליק בר: – – אדוני אראל מרגלית.

אראל מרגלית: הבנתי.

יחיאל חיליק בר: נא לקפל את המיצג.

חיים ילין: לא ידעתי.

חיים ילין: לא ידעתי.

יחיאל חיליק בר: השר לוין ישיב, בבקשה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, חברי חבר הכנסת מרגלית, אני לא יודע, בעיני התשובה היא לא סתם איזה הליך פורמלי, אני באמת רוצה לענות לך.

אראל מרגלית: אני מקשיב.

יריב לוין: אני גם רוצה לומר, חבר הכנסת מרגלית, די לנו בצרות שיש לנו שפוגעות בכבודה של הכנסת, אם גם אתה תצטרף למחול הזה, באמת מצבנו יהיה גרוע.

יריב לוין: אני חושב שאתה אחד האנשים שמוסיפים כבוד לבניין הזה, אז אנא ממך.

יריב לוין: המיצגים האלה והדברים האלה, באמת, אני חושב שזה פשוט לא לעניין.

יריב לוין: אנחנו במו-ידינו גורמים לעצמנו נזק קשה, וחבל.

יריב לוין: הצעת החוק – – –

יחיאל חיליק בר: נא לשמור על השקט.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת לפיד וחבר הכנסת אלאלוף, תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: אתם מפריעים לכבוד השר.

יריב לוין: הצעת החוק שהגיש חבר הכנסת מרגלית היא באמת לא כדרך – לפעמים אנחנו נתקלים בכל מיני הצעות שהן לא מעובדות.

יריב לוין: מדובר באמת בהצעה מעמיקה ורצינית שבאה, להבנתנו, לתקן את חוק ההגבלים העסקיים בשלושה נושאים.

יריב לוין: הראשון, לבצע תיקון כך שתהיה תוספת לרשימת ההתנהגויות המהוות ניצול לרעה של מעמד מונופוליסטי – התניית התקשרות בדבר נכס או שירות שבמונופולין בתנאים שעניינם היקפי קנייה או מכירה של הנכס או השירות, או יעדי קנייה, שלא במסגרת תחרותית הוגנת.

יריב לוין: הנושא הנוסף, תוספת פרק לחוק ההגבלים העסקיים שעניינו בעל השפעה מהותית, המסמיך את הממונה לקבוע כללים ואמות מידה שיגדירו מיהו אדם בעל השפעה מהותית בשוק; הממונה גם יוסמך, לפי ההצעה, לקבוע כי אדם מסוים הוא בעל השפעה מהותית בשוק ולהשית עליו את כל האיסורים והחובות שהחוק מטיל על בעל מונופולין, לרבות הטלת אחריות פלילית ועיצומים כספיים.

יריב לוין: העניין השלישי, הסמכת הממונה על ההגבלים העסקיים לקבוע כללים בדבר פרסום דוחות כספיים של בעל מונופולין, של בעל השפעה מהותית ושל חברי קבוצות ריכוז, ובכלל זה הוראות בדבר מתכונת הדוחות, הפרטים והמידע שייכלל בהם.

יריב לוין: הרשות להגבלים עסקיים היא כידוע גוף עצמאי, בלתי תלוי לחלוטין בממשלה, בעל יכולות מקצועיות מהגבוהות ביותר, גם אם כמובן לא תמיד כולנו מסכימים עם כל החלטה שמתקבלת שם.

יריב לוין: בשנים האחרונות, בעקבות עליית יוקר המחיה, נתנה הממשלה מגוון כלים חדשים ועוצמתיים לרשות.

יריב לוין: בין היתר, הוקמה מחלקת מחקר, ניתנו סמכויות לבצע מחקרי שוק יזומים, ניתן סל כלים להכרזות על קבוצות ריכוז ולפעולה כנגדן, כלים של טיפול פרטני בשוק המזון, ועוד.

יריב לוין: כרגע נמצאת בקנה, אגב, הצעת תיקון שתשנה גם את ההגדרה של בעל מונופולין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, אתה לא מפסיק לדבר מאז נכנסת.

יחיאל חיליק בר: ביטן, תודה.

יריב לוין: הממשלה קידמה רפורמה של ייבוא מקביל במוצרי מזון, החליטה על הקלות בייבוא מוצרי צריכה דרך ועדת לנג, ועוד.

יריב לוין: מדובר – נדמה לי שלא יכול להיות כאן חולק – בממשלה שמקדמת תחרותיות, שעושה מאמץ גדול לעודד ולקדם את התחרות במשק ולהוריד את יוקר המחיה.

יריב לוין: כך בממשלה הזאת; אגב, כך גם בשתי קודמותיה.

יריב לוין: הצעת החוק שלפנינו עוסקת בלתת כלים שכבר קיימים לרשות להגבלים עסקיים לתיקון התנהגויות אסורות – לתת כלים שהרשות להגבלים עסקיים, בראייה המקצועית שלה, איננה חפצה בהם.

יריב לוין: לדוגמה, ההגדרה של בעל השפעה משמעותית – עדיף בעיני אנשי הרשות להגבלים עסקיים לשנות את הגבלת בעל מונופולין, כפי שבאמת אנחנו פועלים לעשות, ולעסוק במתן סמכות לניתוח דוחות כספיים, בעוד שהרשות סבורה שנכון לעסוק לא בניתוח דוחות כספיים אלא דווקא בניתוחי שוק.

יריב לוין: לנוכח הדברים האמורים, הממשלה מתנגדת להצעת החוק הזאת, אם כי, אני שוב אומר – באמת בנימוקים מקצועיים ענייניים, בעיקר של אנשי הרשות להגבלים עסקיים, וחרף ההערכה והעובדה שהכוונה מאחורי ההצעה היא באמת כוונה טובה, ובהרבה מאוד מקרים גם משתלבת במטרה שמשותפת לכולנו.

יריב לוין: יש מחלוקת על הדרך להשגת המטרה הזאת, ולכן הממשלה מתנגדת להצעה.

יריב לוין: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר יריב לוין.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצבעה על החוק.

קריאות: שמית.

קריאות: שמית.

אופיר אקוניס: – – –

יחיאל חיליק בר: אתם ביקשתם שמית.

עמיר פרץ: לא, לא.

עמיר פרץ: מי ביקש?

יחיאל חיליק בר: לא, הם.

יחיאל חיליק בר: הממשלה.

יחיאל חיליק בר: אקוניס שואל.

יחיאל חיליק בר: הממשלה מבקשת שמית?

קריאות: שמית.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור להצבעה שמית על הצעתו של חבר הכנסת מרגלית.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש ממזכיר הכנסת להתחיל להקריא את שמות חברי הכנסת.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – בעד אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – בעד זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – נגד גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד מירב בן ארי – נגד אלי בן-דהן – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – בעד משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – נגד צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – נגד דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – בעד ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – נגד אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר –

נאזם בדר: בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – בעד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – נגד עאידה תומא סלימאן – בעד

יחיאל חיליק בר: נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא נכחו.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח ציפי לבני – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: האם יש חברת או חבר כנסת באולם שרוצה להצביע ולא קראו בשמו או שלא נכח ורוצה להצביע עכשיו?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אדוני, נא לספור את הקולות.

יחיאל חיליק בר: אם כן, הצעת חוק ההגבלים העסקיים (תיקון – בעל השפעה מהותית והוראות שונות), של חבר הכנסת מרגלית – 28 בעד, 43 מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק לא עברה.

יחיאל חיליק בר: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות ועדת הכספים בעקבות דיון מהיר בהצעה שהעלו חברי הכנסת זהבה גלאון, אראל מרגלית, יצחק וקנין ובאסל גטאס בנושא: הבנקים הגדולים ממזגים לתוכם את חברות הבת כדי למנוע תחרות עתידית; ובעקבות דיון מהיר בהצעה שהעלו חברות הכנסת מיכל בירן ונורית קורן בנושא:

נאזם בדר: הפחתת דמי הניהול בקרנות הפנסיה על-ידי הפרדת תגמול סוכני הביטוח מדמי הניהול.

נאזם בדר: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעה שהעלו חברי הכנסת מירב בן ארי, מאיר כהן ורויטל סויד בנושא: שינוי מדיניות משרד החינוך באבחון תלמידים לקויי למידה וזכאותם להתאמות.

נאזם בדר: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/30/20; "דברי הכנסת", חוב' ז', עמ' 6913.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: הצעת חוק שיקום, קידום ושילוב אנשים עם אוטיזם בקהילה, התשע"ה–2015 [הצעת חוק פ/83/20; "דברי הכנסת, חוב' ז', עמ' 6914.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים להצעת חוק פ/30, הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשע"ה–2015.

יחיאל חיליק בר: ישיב במשולב על שתי הצעות חוק בנושא, של חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד ושל חברת הכנסת אבקסיס, שר הרווחה והשירותים החברתיים חיים כץ.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: זו תשובה והצבעה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, אני חושב שאנחנו מגיעים פה היום לעוד הישג לא מבוטל של כנסת ישראל שתעזור לאוכלוסיות המוחלשות במדינת ישראל.

חיים כץ: אני רוצה להגיד ולתת פה כמה מספרים.

חיים כץ: במדינת ישראל יש כ-12,000 אוטיסטים מדווחים לשירותי הרווחה; 9,000 מהם הם עד גיל 18; 550 בין הגילים 18 ו-21; 2,450 הם מעל גיל 21.

חיים כץ: לצערי, האוכלוסיות האלה לא קיבלו מענה מספיק במדינת ישראל.

חיים כץ: כשהגעתי למשרד רציתי להניח הצעת חוק ממשלתית שעבדו עליה, והצעת החוק הממשלתית הזאת, אני חושב שהייתה יוצרת ביורוקרטיה קשה והיינו יכולים למצוא את עצמנו כאלה שבאים לעזור ומוצאים את עצמנו כאלה שפוגעים.

חיים כץ: ואין לנו מטרה, לאף אחד בכנסת ישראל, הן באופוזיציה והן בקואליציה, לנסות לפגוע באזרח כלשהו במדינת ישראל.

חיים כץ: ופניתי לאוצר.

חיים כץ: אמר לי האוצר: עלויות – כן עלויות, לא עלויות.

חיים כץ: נכון להיום ממשלת ישראל או מדינת ישראל מקציבה כ-180.5 מיליון ש"ח לשנה לטיפול באוכלוסיית האוטיסטים.

חיים כץ: ראיתי את התקציב שלי והחלטתי לנסות לשפר את איכות החיים שלהם.

חיים כץ: נכון להיום – בשנת 2014 היו שבעה עובדים סוציאליים ברשויות dedicated לאוטיסטים.

חיים כץ: שבעה.

חיים כץ: מ-2016 יהיו 107 עובדים סוציאליים שיטפלו באוטיסטים.

חיים כץ: 107 עובדים סוציאליים, זאת אומרת – גם לשחרר עובדים לפעילות אחרת וגם ניתן מענה של פי-14 ממספר העובדים הסוציאליים שהיו.

חיים כץ: נכון להיום, בפעילות קהילתית – מה?

קריאה: – – –

חיים כץ: נכון להיום, בפעילות קהילתית השקענו באוטיסטים 27.5 מיליון שקל.

חיים כץ: 2015 נגמרה.

חיים כץ: ב-2016 נוסיף ל-27.5 מיליון עוד 24 מיליון ש"ח.

חיים כץ: בסך הכול יהיו לנו פה, במקום 27.5, 51.5 מיליון ש"ח.

חיים כץ: אחת הבעיות הגדולות שלנו במשרד הרווחה הנוגעת לילדים בסיכון ולאוטיסטים, זה שאנחנו נותנים מענה עד גיל 18.

חיים כץ: מעבר לגיל 18 יש לנו בעיה קשה, גם בילדים בסיכון.

חיים כץ: נכון שבגיל 18 אצלנו רגילים ללכת לצבא ואומרים שיש כאלה שמטיסים מטוסים.

חיים כץ: הילדים בסיכון לא הגיעו לבגרות, אף שהם הגיעו לגיל הכרונולוגי, וצריך למצוא להם מענה; צריך למצוא להם מענה, וזאת בעיה קשה.

חיים כץ: היום יש 1,105 מקומות לינה המיועדים לאוטיסטים מעבר לגיל 21, ויש 2,450 – – –

יצחק הרצוג: יש ממתינים בתור.

חיים כץ: לא, סך הכול מעל גיל 21 יש 2,450.

חיים כץ: בשנת 2015/16 התווספו 360 מקומות.

חיים כץ: אי-אפשר להקיף ולהכיל מעבר למספרים האלה.

חיים כץ: 360 מקומות התווספו ל"בית לחיים" לבני יותר מ-21, וזה 35% ממה שקיים היום.

חיים כץ: אני יודע שזה לא מאה אחוז, אני יודע שזה לשנה אחת, ואני יודע שאני אמון על המשרד, ואני יודע שאני אמשיך ואשפר את איכות החיים של האוטיסטים ושל המשפחות שלהם, שנותנות להם תמיכה והחיים שלהן קשים.

חיים כץ: לא רציתי שיהיו פה מנצחים ולא שיהיו פה מפסידים; רציתי שתבוא פה הסכמה – שתבוא הסכמה של הבית שכולם רוצים לנסות, לשפר ולאחד את חיי אלה שזקוקים להם.

חיים כץ: אני יודע שהבאתי פה תוצאה שמדינת ישראל, במקום 180.5, מ-1 בינואר 2016 תשקיע 280.5 – 100 מיליון שקל נוספים שילכו למשתייכים לספקטרום האוטיסטי.

חיים כץ: יש לנו בעיה: בכל שנה גדל מספר האוטיסטים ב-15%–20%.

חיים כץ: אז נכון שאני שמח שיש אבחנה יותר טובה, ואנחנו יכולים לתת טיפול נאות יותר, אבל אנחנו צריכים יותר משאבים, ואנחנו צריכים יותר כסף.

חיים כץ: והנה, אני עומד פה ואני אומר: אני אתן כסף, ואני אשקיע.

חיים כץ: בתקופה הקרובה תונח הצעת חוק ממשלתית.

חיים כץ: הגענו להסכמה עם שני המציעים, שיש להם שתי הצעות חוק שונות.

יעקב ליצמן: ועדת הכספים הצביעה נגד, אז אתה לא יכול.

חיים כץ: יש להם שתי הצעות חוק שונות, ואני אצביע בעד.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול.

חיים כץ: במאה אחוז.

יעקב ליצמן: אתה לא יכול – – – הממשלה נגד החוק – – – נגד החוק.

חיים כץ: ואני אצביע בעד.

חיים כץ: יש שתי הצעות חוק שונות.

חיים כץ: יש פה סיכום של חבר הכנסת יאיר לפיד – – –

יעקב ליצמן: – – –

חיים כץ: רב ליצמן, רב ליצמן.

יחיאל חיליק בר: סליחה, חברים, לנהל את הדיון הזה לא פה, בבקשה.

חיים כץ: רב ליצמן, ליצמן, אחר כך תעשה מה שאתה רוצה, אבל אל תפריע לי, בבקשה.

חיים כץ: – – –

חיים ילין: ליצמן, זה לא הלכה, זה חוק.

חיים כץ: יש פה שתי הצעות חוק לא זהות, האחת כזאת והשנייה כזאת, והוסכם עם המציעים – וחבר הכנסת יאיר לפיד יעמוד על הבמה ויגיד את זה – שהצעת החוק שלו תוצמד להצעת החוק של אורלי לוי, גם בהצמדה וגם בניסוח.

חיים כץ: שתי ההצעות האלה יחכו להצעת החוק הממשלתית שתבוא במהרה, ואנחנו נקדם ונשפר את איכות החיים של האוטיסטים במדינת ישראל, כי מחובתנו לעשות את זה.

חיים כץ: לכן, אני קורא לכנסת ישראל לתמוך בהצעת החוק.

חיים כץ: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר חיים כץ.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עכשיו עוברים להצבעה – לא לא לא, אין זכות לרשות דיבור.

קריאה: חייב.

חיים כץ: יש, יש.

חיים כץ: אחרי השר הם יכולים להגיב.

חיים כץ: זה טרומי.

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: לא.

חיים כץ: לא, הוא חייב להציג.

קריאה: חיליק, אל תעשה בלגן.

קריאה: תן לו להציג, הוא חייב להציג.

יחיאל חיליק בר: ראשית, אנחנו נשאל את המציע אם הוא מסכים להתניות.

יאיר לפיד: מסכים.

יחיאל חיליק בר: גם המציעה?

אורלי לוי אבקסיס: מסכימה.

יחיאל חיליק בר: נסביר לשר כץ למה אי-אפשר לדבר.

יחיאל חיליק בר: רק כאשר יש התנגדות אפשר לאפשר לו לדבר.

יחיאל חיליק בר: מאחר שהסכמתם וכבר דיברתם – – –

דוד ביטן: זה בהסכמה.

קריאות: – – –

חיים כץ: תן לו לדבר.

חיים כץ: אני תקפתי אותו, תן לו לדבר, להגיב.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נצביע, ואחר כך אשקול את דעתי בנושא.

יחיאל חיליק בר: בכל מקרה, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, של חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משנים את ההצמדות.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

יחיאל חיליק בר: אז אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק פ/83, הצעת חוק שיקום – אומר סגן המזכירה שההצעה של חבר הכנסת לפיד היא ההצעה המובילה, וזו המוצמדת, וזה חייב לעבוד לפי התקנון.

קריאות: – – – לא – – –

אורלי לוי אבקסיס: מה שחיים רוצה לאשר זה את הנוסח הזה.

יחיאל חיליק בר: אני מצביע לפי התקנון, השר.

יחיאל חיליק בר: אורלי, אני מצטער, בסדר?

יחיאל חיליק בר: אנחנו, לפי הסדר, קודם כול מצביעים על הצעת חוק פ/30, הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשע"ה–2015, של חברי הכנסת מאיר כהן ויאיר לפיד.

יחיאל חיליק בר: אני מפעיל את ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 52 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 52 בעד, עם נוכח אחד, ללא מתנגדים, ללא נמנעים.

יחיאל חיליק בר: הצעת החוק עברה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים מייד להצבעה על הצעתה של חברת הכנסת אורלי לוי, הצעת חוק שיקום, קידום ושילוב אנשים עם אוטיזם בקהילה, שמספרה פ/83.

יחיאל חיליק בר: אני מפעיל את ההצבעה.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 10 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 55 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק שיקום, קידום ושילוב אנשים עם אוטיזם בקהילה, התשע"ה–2015, לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות נתקבלה.

יחיאל חיליק בר: 55 בעד, ללא מתנגדים.

יחיאל חיליק בר: גם הצעת חוק הזאת עברה.

יחיאל חיליק בר: מזל טוב.

יחיאל חיליק בר: לפנים משורת הדין אני מנצל את סמכותי ונותן לכל אחד מכם שלוש דקות להגיב ולדבר.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, וברכותי.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: מזל טוב.

יאיר לפיד: תודה רבה.

יאיר לפיד: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כשנכנסתי לבית הזה אמרו לי שאני שליח ציבור.

יאיר לפיד: שליח ציבור הוא אדם שצריך להיות לפה לאלה שאין להם פה ולכל אלה שאין להם קול.

יאיר לפיד: זה התפקיד שלנו.

יאיר לפיד: היום אני לפה לבתי ונותן קול שאין לה אל מול הבית הזה.

יאיר לפיד: הבית הזה התגייס בשביל להיות בית של שליחי ציבור אמיתיים, שנותנים קול לאלה שאין להם קול.

יאיר לפיד: אני רוצה להודות לשר הרווחה על מעשה של גדלות רוח היום.

יאיר לפיד: זה שהצלחנו לשים בצד – לא רק הוא; יש פה חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת לוי, אלי אלאלוף שנמצא פה, כמובן אורלי שותפתנו.

יאיר לפיד: אדוני חבר הכנסת הרצוג, לפעמים אפילו האופוזיציה הזאת מצליחה לתפקד.

יאיר לפיד: אני מודה לך ולמפלגתך ולמרצ.

יאיר לפיד: אנחנו היום שליחי ציבור – וכולנו, חברי הכנסת של כולנו – נתנהג גם בהמשך ככה.

יאיר לפיד: נוסח החוק הזה, כאמור, ישתנה לנוסח החוק של אורלי, והוא יוצמד להצעה הממשלתית.

יאיר לפיד: נהיה החיילים, כולנו יחד, של החוק, של הנושא.

יאיר לפיד: זה גדול מאתנו, זה גדול מהפוליטיקה שלנו.

יאיר לפיד: אלי, בוועדה נבוא בשביל לעשות מה שאתה אומר לנו, לטובת הנושא עצמו.

יאיר לפיד: ואנחנו נעשה.

יאיר לפיד: אני יודע שיש הרבה פחדים אצל הציבור האוטיסטי.

יאיר לפיד: בשביל זה יש כנסת, בשביל זה יש תהליך, בשביל זה יש ועדות, כדי להקשיב לכולם, כדי לשמוע את כולם.

יאיר לפיד: המהות הפנימית היסודית של הורים של ילדים אוטיסטים היא הפחד המתמיד, החרדה המתמידה, שתטעה.

יאיר לפיד: אז אני מבין את עוצמות החרדה של הימים האחרונים.

יאיר לפיד: אבל אנשים, כשיכירו את התהליך – ואנחנו לא יכולים להפקיד אותו בידיים טובות יותר מאשר הידיים של אלי אלאלוף וחיים כץ – יבינו שהכול פה נעשה לטובת העניין עצמו.

יאיר לפיד: אני מודה לכנסת.

יאיר לפיד: יעלי הייתה השבוע בגדנ"ע והייתה עם מדים.

יאיר לפיד: בפעם הראשונה ראיתי צילום שלה עם מדים.

יאיר לפיד: והסתכלתי עליה וקיוויתי שאוכל לעמוד פה היום ולהגיד: היא, כמיטב יכולתה, ממלאה את חובתה, והבית הזה היום כמיטב יכולתו מילא את חובתו.

יאיר לפיד: אני מודה לכולכם.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת לפיד, על הדברים המרגשים.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: יאיר, יש פה סימבוליות מסוימת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה זוכר מה הייתה הצעת החוק הראשונה שעליה חתמת כשנכנסת לכנסת?

אורלי לוי אבקסיס: זו הייתה הצעת החוק שהיום הופכת להיות גם ההצעה המובילה בזכות גם – – –

חיים כץ: ומי חתם עליה אז?

אורלי לוי אבקסיס: אם אצטרך למנות את כולם – חיים כץ, בוז'י הרצוג, אילן גילאון ידידי, יאיר לפיד.

חיים כץ: לא, הוא לא היה בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה היה היום הראשון שהוא נכנס, רצתי כי ראיתי ורצינו.

אורלי לוי אבקסיס: וזה גם הנוסח שמוביל היום.

אורלי לוי אבקסיס: ואדוני שר הרווחה, אני רוצה לומר לך משהו: אני מצדיעה לך היום בשמי ובשם כל אלו שחיכו יותר מדי זמן לראות איזו התקדמות בנושא.

אורלי לוי אבקסיס: אז היום אלה האוטיסטים, אבל האוטיסטים יהפכו להיות – אדוני השר – – –

מאיר כהן: אפשר לחבק אותו?

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, בוודאי, מאיר ידידי.

אורלי לוי אבקסיס: האוטיסטים יהפכו להיות אלו שמובילים את כל אותם ילדים בעלי המוגבלויות שכל כך זקוקים וראויים להתייחסות אמיתית, כי כשאתה מגיע לגיל 21 אתה לא נרפא.

סופה לנדבר: – – –

אורלי לוי אבקסיס: גברתי השרה לשעבר וידידתי סופה לנדבר, הייתם עדים למאבק שאני חושבת שרוב הציבור לא ראה, הוא נעשה מאחורי הקלעים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה להודות גם לאחי, גם לדוד ביטן, לבני בגין שנלחם יחד אתנו היום, ולשר הרווחה בכבודו ובעצמו – כן, יואב, גם אתה וגם אחרים, אבל שר הרווחה בכבודו ובעצמו, שנעמד על הרגליים האחוריות כנגד כל מיני שיקולים, גם פוליטיים וגם אחרים, וקיבל החלטה שמנהיג מקבל.

אורלי לוי אבקסיס: חיים, אני מודה לך היום בשם כולם, ואנחנו מצפים שתביא הצעה טובה, טובה יותר מההצעה שלי וטובה יותר מההצעה של יאיר.

אורלי לוי אבקסיס: תתעלה עלינו, אנחנו רק מכוונים ואתה זה שתיקח את זה צעד קדימה.

אורלי לוי אבקסיס: איך היית אומר בתור יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות?

אורלי לוי אבקסיס: צריך את הסדק כדי לפעור חור.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו עשינו את הסדק, עכשיו אנחנו בונים עליך שאתה תרחיב את זה כמה שיותר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לכם, אני מודה לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: ובימים כאלו הכנסת מתעלה על עצמה ומוכיחה שאנחנו יודעים לעבוד ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: הלוואי שנראה עוד המון ימים כאלו.

אורלי לוי אבקסיס: וחיים, שוב פעם, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה לכל מי שפה ולכל מי שתמך.

אורלי לוי אבקסיס: עוד נוסיף ונתקן בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ביחד עם היושב-ראש והחברים הנוספים.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לחברת הכנסת לוי, שזאת הפעם היחידה שאני זוכר, לפרוטוקול לפחות, שהיא סיימה לפני הזמן שניתן לה.

יחיאל חיליק בר: זה כבר הישג.

יחיאל חיליק בר: ובאמת מברוכ.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/1561/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: אנחנו עוברים עכשיו להצעת חוק שימוש – לא, לא, לא, הוא ויתר, ויתר, ויתר – הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים, של חבר הכנסת חיים ילין וקבוצת חברי כנסת.

יחיאל חיליק בר: יציג אותה חבר הכנסת חיים ילין, ויענה עליה ועל עוד הצעה במשולב שר הבריאות יעקב ליצמן.

יחיאל חיליק בר: רגע, ניתן להם חצי דקה.

חיים ילין: לא, רק בינתיים כשהם מדברים, אל תשים זמן.

חיים ילין: לעבור מנושא כל כך רגשי, שכנסת ישראל מתאחדת – הלוואי שראש הממשלה היה פה להבין מה זו מנהיגות ואיך צריך לאחד.

חיים ילין: האמן לי, אני יודע מה שאני אומר, זה נדיר לראות את הדבר הזה – ולעבור למים אפורים, כבוד השר ליצמן, זו נראית לי התדרדרות אדירה.

חיים ילין: אבל ניתן להם את הברכות.

יחיאל חיליק בר: אז הזמן שלך מתחיל עכשיו, אדוני, טוב?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני, חבר הכנסת ילין.

חיים ילין: אדוני היושב-ראש – – –

דוד ביטן: – – –

יחיאל חיליק בר: מה הוא מלכלך?

יחיאל חיליק בר: מה הוא מלכלך?

חיים ילין: כבוד השר, זה מים אפורים.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת – – –

חיים ילין: האמן לי, זה מים אפורים, זה לא שוק אפור.

חיים ילין: האמן לי, אני יודע מה שאני אומר לך.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ביטן, אני מבקש ממך, סטופּ.

דוד ביטן: – – – יש לך מזל.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, אדוני.

חיים ילין: מה אני אעשה?

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים אמורה להוביל לחיסכון כספי של כ-35% בחשבון המים של משק-הבית המשפחתי, ולסייע, נוסף על זה, בשמירת איכות הסביבה.

חיים ילין: הקואליציה, למרות מה שראינו לפני חמש דקות, כתוב לה שם בדף להצביע נגד.

חיים ילין: היא אפילו לא יודעת למה היא הולכת להצביע נגד, אפילו לא יודעת למה.

חיים ילין: הרי מה, יש תמיכה מהקואליציה, יש תמיכה מכל ארגוני הסביבה, יש תמיכה אפילו ממשרד הבריאות, אין תמיכה רק מבן-אדם אחד – משר הבריאות.

חיים ילין: כל ועדת השרים נלחמה מול השר ליצמן כדי להעביר את הצעת החוק, אבל, כידוע, מספיק שהנושא הזה מגיע לשר הבריאות וזה תחתיו והוא מתנגד – אין שום אופק בכלל שהחוק הזה יצליח לעבור את ועדת השרים.

חיים ילין: ולכן אני מביא אותו לפה.

חיים ילין: זה חוק שבכלל לא עולה כסף; הוא לא עולה כסף, אבל הוא כנראה מפחיד את שר הבריאות.

חיים ילין: הוא נועד לקדם פעולות חיסכון במשק המים באמצעות אישור ואסדרה של מערכת למחזור מים אפורים.

חיים ילין: מה זה מים אפורים?

חיים ילין: שכולנו נבין – – –

אראל מרגלית: למה זה מפחיד את שר הבריאות?

חיים ילין: תכף אסביר לך.

חיים ילין: לפחות הוא ינמק.

חיים ילין: אני לא יודע למה זה מפחיד אותו.

חיים ילין: ישבתי אתו, הוא לא נימק לי.

חיים ילין: המקור של המים האפורים הוא בדיוק המים שאנחנו רואים במין צבע אפור כזה שיוצאים מהכיורים, ממכונות הכביסה, מהאמבטיות, והם מהווים 35% מצריכת המים הביתית.

חיים ילין: רמת הזיהום שלהם מאוד נמוכה, ולכן הם מאוד קלים לטיהור במתקנים ביתיים, עוד יותר בשכונות חדשות ובבניינים חדשים שבעצם נבנים בימים אלו ממש, ואפשר להשתמש במים האלה להדחות אסלה ולגינות.

חיים ילין: עכשיו, שימו לב, כשכולם באים ומדברים בוועדת הפנים על מחיר המים – את אותם מים שאנחנו שותים, שיכולים לעלות בין 2.5 ל-10 שקל לקוב, אנחנו זורקים לכל מקום אפשרי.

חיים ילין: וזה לא מובן.

חיים ילין: אנחנו מדברים על יוקר המחיה, אנחנו מדברים איך להוזיל, אנחנו מדברים על הרבה מאוד דברים.

חיים ילין: הנה, בבקשה, פניתי לשר בשיחה אישית, אמרתי לו: תקבע איזה תקן שאתה רוצה, תקבע איזו מכונה אתה רוצה שתעמוד בכל בניין, תקבע מה שאתה רוצה, אבל תקדם את הדבר הזה.

חיים ילין: הוא לא בא מרוסיה, אבל המילה הייתה "נייט" – בשום פנים ואופן, ועד עכשיו לא הצלחתי להבין למה.

חיים ילין: מדינות העולם – – –

מאיר כהן: יואל אומר: עוד פעם רוסים?

מאיר כהן: תעזבו אותנו.

חיים ילין: לא לא, "נייט" פשוט יוצא לי.

חיים ילין: מדינות העולם השכילו להבין את הצורך בניצול יעיל של מקורות המים לנוכח התדלדלות מקורות המים וירידה באיכותם ולנוכח הגידול המתמשך של האוכלוסייה ושל צריכת המים באופן כללי.

חיים ילין: מערכת המים האפורים היא טכנולוגיה מוכרת הפועלת בהצלחה בעולם זה שנים רבות, ובפרט במדינות מתקדמות הסובלות ממחסור במים – אוסטרליה, אירופה, יפן ומדינות שונות בארצות-הברית.

חיים ילין: הצעת החוק תוביל לחיסכון במים שפירים, להפחתת עומס על מערכת הביוב, לשמירה על עתודות המים הלאומיים וכמובן לחיסכון כלכלי והורדת יוקר המחיה.

חיים ילין: אבל על אף כל היתרונות הרבים שאני כרגע ציינתי וההבנה שבמדינות העולם זו טכנולוגיה ויש חקיקה עליה, הקואליציה בעוד כמה דקות כנראה תגיד לא, כי כתוב להם שם "לא".

חיים ילין: כי ככה רשום בדף ההצבעות, כמו שגם לפעמים אצלנו רשום, אבל אנחנו מבינים ומקיימים את הדיונים.

חיים ילין: על הצעת החוק חתומים בין היתר חברי הקואליציה שאמרו לי: חיים, אין פה שום סיבה שלא נצביע בעד, זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, זה עניין של שכל ישר.

חיים ילין: רועי פולקמן, מכלוף מיקי זוהר.

חיים ילין: בוועדת השרים לחקיקה – וזה בעצם הדבר שהכי כואב לי – הצעת החוק זכתה לתמיכה של יושבת-ראש הוועדה, שרת המשפטים, והשר להגנת הסביבה, שפעל רבות בניסיון לקדם את החוק.

חיים ילין: אבל שר הבריאות לא מוכן לשמוע.

חיים ילין: הוא נגד.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: ככה.

חיים ילין: השר מתנגד להצעה מבלי לשמוע את גורמי המקצוע, מבלי לעשות דיון ענייני ומקיף בנושא.

חיים ילין: הוא פשוט נגד.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: ככה.

חיים ילין: בין הדרישות שאני יכול עכשיו לפרט, מתוך ניסיון של 30 שנה, שכבוד השר כנראה לא מכיר, ומשרד הבריאות קצת התחיל: בשנות ה-80 הגיע מפעל השפד"ן לנגב המערבי.

חיים ילין: מפעל השפד"ן הוא אחד המפעלים הגדולים להשבת מים.

חיים ילין: אני רק רוצה לסבר את האוזן לכל מי שלא מבין מה זה השבת מים: מדינת ישראל מובילה בעולם בהשבת מים; 80% מהמים במדינת ישראל מושבים לצורכי חקלאות.

חיים ילין: 80%.

חיים ילין: המדינה הבאה בתור, ספרד – 19%.

חיים ילין: שתבינו איזה פער, איך אנחנו מובילים בעולם.

חיים ילין: ולפני 30 שנה אף אחד לא רצה לקחת את המים האלה, של השפד"ן.

חיים ילין: פחדו מהם.

חיים ילין: הפחידו אותם.

חיים ילין: אני אומר לכם עכשיו – בלי השפד"ן לא היה עוטף-עזה ולא היה נגב.

חיים ילין: לא היה.

חיים ילין: בשום פנים ואופן.

חיים ילין: מפעל השפד"ן המשיך את המפעל של לוי אשכול שחיבר את כל ההתיישבות למים, ועכשיו יש חקלאות.

חיים ילין: ישראל כץ, כשהיה שר החקלאות, אמר: העליתי מטוס באוויר לראות את השטחים החקלאיים בנגב.

חיים ילין: דונם אחד לא היה חופשי, בגלל מפעל השפד"ן.

חיים ילין: צינור השפד"ן נצבע בצבע סגול.

חיים ילין: כל אחד שמטייל בנגב יודע שזה צינור שפד"ן.

חיים ילין: אף אחד לא נוגע בזה.

חיים ילין: עכשיו, לפני 30 שנה זה קרה.

חיים ילין: משרד הבריאות התנגד לכך שהמים האלה ילכו לגינות, שילכו להרבה מאוד מקומות שהיום הם הולכים אליהם.

חיים ילין: בהתחלה ביקשו שכל השקיה של הגינות תהיה בטפטוף טמון; חס וחלילה שהאוויר והמים האלה יזהמו את הסביבה.

חיים ילין: היום כבר חופשי משקים בזה.

חיים ילין: תראו איזו התפתחות אנחנו עברנו.

חיים ילין: סיפרתי לשר את כל ההיסטוריה של השפד"ן – המים האפורים הם מים יותר נקיים מהמים שמגיעים למפעל השפד"ן, והוא מתנגד לזה.

חיים ילין: לא יעלה על הדעת דבר כזה.

חיים ילין: החקלאות מתפתחת רק בגלל זה.

חיים ילין: אנחנו יכולים להחזיר לנגב ולהרבה מאוד מקומות את הירוק, את אותן גינות של אותן משפחות מעוטות יכולת, שלא מסוגלות לשלם את 8 השקלים לקוב מים.

חיים ילין: זה יעלה להן – חינם; בקושי ישלמו אגורות.

חיים ילין: אבל שר הבריאות מתנגד.

חיים ילין: והקואליציה כנראה תצביע עם שר הבריאות, כי הרי לא מפילים ממשלה בגלל מים אפורים, לא יעלה על הדעת בכלל דבר כזה.

חיים ילין: כבוד שר הבריאות, אני אומר לך, זה לא שוק אפור, זה מים אפורים.

חיים ילין: זה הדבר הכי טבעי שיש, ואנחנו למדנו שבמדינת ישראל, בנגב, באותם מקומות שאין מים, אנחנו יודעים להפריח את השממה.

חיים ילין: זה המקום שהתיעוש שלנו, יחד עם הבינוי המסיבי שהיום הממשלה מובילה, יביא לעומס על הביוב, יהיה עומס יתר של כמויות מים, ואנרגיה שאנחנו מבזבזים תרד לטמיון.

חיים ילין: זה יחסוך כל כך הרבה דברים.

חיים ילין: ואל תפחיד אותנו.

חיים ילין: כבר מספיק הפחידו אותנו עם מלחמות, עם איראן, עם כל מה שאתה רוצה.

חיים ילין: אל תפחיד אותנו במחלות, כי במשך 30 שנה ומשהו שאנחנו משקים בשפד"ן לא קרה כלום.

חיים ילין: שום כלום לא קרה למדינת ישראל, להפך.

חיים ילין: באים כולם היום להעתיק את המודלים של מדינת ישראל.

חיים ילין: זאת גאווה.

חיים ילין: לא משנה מי שר החקלאות ומאיפה הוא בא ומה הדעות הפוליטיות.

יחיאל חיליק בר: נא לסיים.

חיים ילין: כשהוא נוסע לחוץ-לארץ – האמינו לי, כשהוא נוסע לחוץ-לארץ הוא אומר לי כשהוא חוזר: גאווה גדולה למדינת ישראל על שיש לנו עם כזה, שיש לנו מוחות כאלה, שמסוגלים לפתח בלי פחד.

חיים ילין: כבוד השר, לא בטוח ששכנעתי אותך, כי אם לא שכנעתי אותך בשיחה אישית, אז בטח עכשיו אני לא אשכנע אותך, אבל לפחות אני קשוב לשמוע למה לא.

חיים ילין: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חבר הכנסת חיים ילין.

יחיאל חיליק בר: [הצעת חוק פ/358/20; נספחות.

יחיאל חיליק בר: ]

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מרב מיכאלי תקבל שלוש דקות להציג את הצעתה המוצמדת, הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים, התשע"ה–2015.

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי וחברותי חברות הכנסת, קודם כול, תודה לחברי חיים ילין שהציג באמת בצורה יוצאת מן הכלל את התועלת המאוד-רבה שיש בדבר הזה שנקרא מים אפורים ובהצלחה האדירה שישראל כבר משתמשת בשיטה הזו.

מרב מיכאלי: להגיד שאנחנו – מה שאנחנו מבקשות ומבקשים זה להחיל את ההצעה, את ההצלחה הזאת, על המגזר העירוני.

מרב מיכאלי: פשוט, כאילו, באמת, זה צריך להיות נורא פשוט.

מרב מיכאלי: אני אגיד עוד דבר: לא זו בלבד שאנחנו מפצירות ומפצירים בממשלה לאשר את התועלת הרבה שתצמח משימוש במים אפורים גם במגזר העירוני – קודם כול, חיסכון במים, בעלויות חשבון המים לציבור; 2.

מרב מיכאלי: עלות כלכלית למשק – פחות מי ים שיהיה צריך להתפיל; וכמובן, מבחינה סביבתית, פחות מים מתבזבזים.

מרב מיכאלי: אבל יש פה עוד דבר, אדוני השר: זאת מציאות שכבר קיימת בחלק מהבתים בישראל.

מרב מיכאלי: יש מערכות לסינון ולטיהור ולשימוש מחדש במים אפורים, שכבר קיימות.

מרב מיכאלי: הצעת החוק שלנו מבקשת להסדיר את זה, מבקשת לוודא שאכן השימוש במים האלה הוא רק לצרכים שאנחנו כולנו מסכימות ומסכימים שזה הגיוני – להדחת אסלות, לצורכי גינון ולמילוי בריכות נוי; שלא יקרה בטעות שישתמשו בהם למשהו אחר.

מרב מיכאלי: הצעת החוק מבקשת להסדיר את ההתקנה שתיעשה כראוי, על מנת שלא יקרו תקלות.

מרב מיכאלי: זאת אומרת, יש משהו טוב, משהו מצליח, אפשר להחיל אותו, לעשות אותו רחב הרבה יותר, מצליח בכל המגזרים, ולוודא שהוא עובד כמו שצריך.

מרב מיכאלי: לחסוך מים, לחסוך כסף, לשפר את איכות הסביבה.

מרב מיכאלי: אדוני השר, והממשלה, והכנסת, אנחנו מפצירות ומפצירים בכם לתמוך בחוק.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

יחיאל חיליק בר: תודה, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור לשר ליצמן, שישיב במשולב על שתי הצעות החוק.

יעקב ליצמן: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מטרת הצעת החוק לאפשר שימוש בשפכים שמקורם במקלחות, אמבטיות ועו, להשקיה, גינון, הדחות מים באסלות ומילוי בריכות נוי.

יעקב ליצמן: מים אפורים מכילים ריכוז גבוה של גורמי מחלות, חיידקים ונגיפים, ולכן עלולים לסכן את בריאות הציבור בעת מגע עמם.

יעקב ליצמן: ההסדרים הכלולים בהצעת החוק אינם תואמים את העקרונות של שמירה על בריאות הציבור, ועלולים לסכן את הבריאות.

יעקב ליצמן: אני רוצה להעיר כמה דברים מחוץ לפרוטוקול, מחוץ לנאום.

יעקב ליצמן: חבר הכנסת ילין יודע להגיד שבוועדת שרים כולם היו בעד ורק ליצמן היה נגד.

יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע: פה-אחד נגד.

יעקב ליצמן: אז אם יש לך רוח הקודש ואתה משתמש בזה, תנסה לקבל מקורות יותר טובים, כי העובדות פשוט לא נכונות.

יעקב ליצמן: אתה יודע להגיד שאפילו לא התייעצתי עם מומחים.

יעקב ליצמן: השבוע המומחים היו אצלי במשרד על זה, וניסו לשכנע אותי בעד – המומחים שאתה מדבר עליהם.

יעקב ליצמן: אז מאיפה אתה לוקח את הביטחון פשוט להגיד שלא התייעצתי?

יעקב ליצמן: תגיד שאתה לא יודע, תגיד שהתייעצתי ולא רציתי לקבל, אבל להגיד סתם שקר שאני לא רוצה ושלא התייעצתי?

יעקב ליצמן: 3.

יעקב ליצמן: אתה אמרת: משרד הבריאות בעד.

יעקב ליצמן: אולי תראה לי פקיד אחד במשרד הבריאות שהוא בעד?

יעקב ליצמן: אחד.

יעקב ליצמן: אני ישבתי אתם, לא אתה.

יעקב ליצמן: כולם שם נגד.

יעקב ליצמן: פרופסור גרוטו, שהוא מומחה והוא הממונה על זה, נגד.

יעקב ליצמן: אז אנא, עם כל הכבוד.

יעקב ליצמן: אדוני, אתה אומר לי שזה יביא לחיסכון של כסף, עלות, וכאן אנחנו נכנסים לדבר נורא ואיום שקרה אתמול, שאני רוצה להתייחס אליו.

יעקב ליצמן: שדה-בריר.

יעקב ליצמן: מסַכנים פשוט אנשים.

יעקב ליצמן: לא אכפת לאף אחד ממחלות.

חיים ילין: מה הקשר בין זה לבין מים אפורים?

יעקב ליצמן: שניהם אותו דבר: כסף, בצע כסף.

חיים ילין: – – –

יעקב ליצמן: בצע כסף.

יעקב ליצמן: זה מה שאתה רוצה.

חיים ילין: בצע כסף?

יעקב ליצמן: זה מה שאמרת.

יעקב ליצמן: חיסכון בכסף.

יעקב ליצמן: איזה חיסכון?

חיים ילין: זה חוסך למים.

יעקב ליצמן: אתה יודע מה קורה כשמים אפורים יהיו בבית.

יעקב ליצמן: זה מסוכן לילדים לשתות – – –

חיים ילין: תגיד את זה – – –

יעקב ליצמן: איך אתה תשמור על ילדים שלא ישתו את המים האלה?

מרב מיכאלי: אבל בשביל זה – – –

יעקב ליצמן: איך תגיע לזה שלא ישתו?

חיים ילין: – – –

יעקב ליצמן: אתה מסכן את הילדים שלך.

מרב מיכאלי: אבל, אדוני, בשביל זה בדיוק החוק.

מרב מיכאלי: בשביל – – –

יעקב ליצמן: מסכנים את הילדים שישתו את המים האלו.

מרב מיכאלי: בשביל – – – בדיוק בשביל זה.

חיים ילין: תמשיך להפחיד – אחרי איראן מגיעים המים האפורים.

חיים ילין: זה בסדר, אנחנו רגילים להפחדות.

יעקב ליצמן: זה בדיוק מה שקרה אתמול עם שדה-בריר.

יעקב ליצמן: יושב ועד עובדים פושעים שמנסים להכניס, בגלל בצע כסף, מחלות איומות כאן.

חיים ילין: – – –

יעקב ליצמן: זה מה שקורה כאן, ואתם חוזרים על הטעות הזאת עוד פעם כאן.

מרב מיכאלי: זה בכלל לא דומה לשדה-בריר, אדוני.

מרב מיכאלי: עם כל הכבוד, אין שום קשר.

מרב מיכאלי: שום קשר.

יעקב ליצמן: שום קשר?

יעקב ליצמן: ועוד איך קשר.

מרב מיכאלי: אין שום קשר.

חיים ילין: לא.

יעקב ליצמן: אתם – – –

חיים ילין: גם מה שאתה, משרד הבריאות, מתנגד – – –

יעקב ליצמן: משרד הבריאות אומר נגד.

יעקב ליצמן: הוא אומר: זה מסוכן.

יעקב ליצמן: ואתה בא לחלוק עליהם.

יעקב ליצמן: הם המומחים, לא אתה.

חיים ילין: ברור, ברור, ברור.

חיים ילין: אני אומר לך את זה.

יעקב ליצמן: אתה אומר את זה.

יעקב ליצמן: מי אתה?

יעקב ליצמן: משרד הבריאות זה מישהו אחר.

חיים ילין: חד-משמעית.

יעקב ליצמן: הם מבינים יותר ממני ויותר ממך.

חיים ילין: כבוד השר, משתמשים בזה היום בלי רישיון.

חיים ילין: אתה יודע את זה?

מרב מיכאלי: זה מה שאנחנו אומרים.

חיים ילין: זה מה שאתה לא מבין – – –

מרב מיכאלי: – – –

יעקב ליצמן: אתה יודע כמה אנשים מעלימים מסים היום?

יעקב ליצמן: אז מה, אז יש פושעים במדינה.

יעקב ליצמן: אז יש כאלה שעושים נגד החוק.

מרב מיכאלי: אבל אפשר – – –

יעקב ליצמן: אז מה?

יעקב ליצמן: מסוכן לילדים, ואתם רוצים לסכן את חייהם של הילדים.

יעקב ליצמן: אף אחד לא יכול להשתלט על זה – שלא ישתו את המים האלה.

מרב מיכאלי: אנחנו רוצים – – –

יעקב ליצמן: אתם גם מודים שהמים מסוכנים.

חיים ילין: לא.

יעקב ליצמן: כן.

חיים ילין: לא.

מרב מיכאלי: אנחנו – – –

יעקב ליצמן: לכן, מאותו הטעם שהיה על שדה-בריר אתמול ואותו דבר שיקרה היום – אתם, בשביל בצע כסף, מוכנים לסכן את כל החיים שלכם, של כולם.

יעקב ליצמן: לכן, רבותי, ועדת השרים החליטה נגד, ואנחנו נגד החוק הזה.

יעקב ליצמן: הממשלה החליטה נגד.

יעקב ליצמן: תודה.

יחיאל חיליק בר: תודה לשר ליצמן.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת ילין, אתה מבקש להגיב?

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

חיים ילין: לא מגיב.

יחיאל חיליק בר: אתה לא מגיב.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת מיכאלי, את מבקשת להגיב?

מרב מיכאלי: לא.

יחיאל חיליק בר: לא מגיבה.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה.

קריאה: שמית?

יחיאל חיליק בר: לא, לא שמית.

יחיאל חיליק בר: הצבעה רגילה.

קריאות: – – –

קריאה: לא, לא, לא.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: נא להצביע.

יחיאל חיליק בר: הצבעה מס' 11 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 בעד ההצעה להסיר מסדר-היום את הצעת החוק – 34 נמנעים – אין

קריאה: שמית.

קריאה: ביקשנו שמית.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: אם כן – –

קריאה: ביקשנו שמית.

יחיאל חיליק בר: – – 34 – החוק לא עבר.

יואב קיש: שמית.

יואב קיש: הצבעה שמית.

יחיאל חיליק בר: על זה של מרב?

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: זה היה על של חיים.

יחיאל חיליק בר: אוקיי.

קריאה: – – –

יחיאל חיליק בר: בסדר.

יחיאל חיליק בר: חברים, החוק של חיים ילין לא עבר.

יחיאל חיליק בר: זה תיקו.

יחיאל חיליק בר: על החוק של מרב מיכאלי הקואליציה מבקשת הצבעה שמית.

עמיר פרץ: התחלת, ואתה לא יכול – – –

יחיאל חיליק בר: נאזם, מותר להם באמצע זה לבקש שמית?

יחיאל חיליק בר: מותר להם עכשיו?

קריאה: בטח – – –

יחיאל חיליק בר: מזכיר הכנסת אומר שמותר לממשלה לבקש שמית.

יחיאל חיליק בר: אם כן, אנחנו עוברים להצבעה שמית על החוק של מרב מיכאלי.

יחיאל חיליק בר: אני מבקש מסגן מזכירת הכנסת להתחיל בהקראת שמות החברים.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח

קריאה: לא שומעים, לא שומעים.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח

קריאה: לא שומעים אותך, נאזם.

קריאה: לא שומעים אותך.

יחיאל חיליק בר: תגבירו, תגבירו.

יחיאל חיליק בר: יש פה בעיה.

יחיאל חיליק בר: אם אפשר בבקשה להגביר את המיקרופונים.

יחיאל חיליק בר: בבקשה.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) מיכאל אורן – נגד דוד אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – נגד קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד זוהיר בהלול – בעד נאוה בוקר – נגד דוד ביטן – נגד מיכל בירן – בעד אלי בן-דהן – נגד מירב בן ארי – נגד יואב בן צור – נגד איל בן ראובן – בעד יחיאל חיליק בר – בעד איתן ברושי – בעד עמר בר-לב – בעד ענת ברקו – נגד יוסף ג'בארין – בעד באסל גטאס – אינו נוכח אילן גילאון – בעד זהבה גלאון – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח משה גפני – נגד יעל גרמן – בעד אבי דיכטר – נגד אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – נגד יצחק הרצוג – בעד שרן השכל – נגד יצחק וקנין – נגד מכלוף מיקי זוהר – נגד חנין זועבי – בעד ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – נגד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – בעד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – בעד מרדכי יוגב – נגד יוסי יונה – בעד שלי יחימוביץ – בעד חיים ילין – בעד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – בעד אלי כהן – אינו נוכח יצחק כהן – נגד מאיר כהן – בעד יעל כהן-פארן – בעד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח עליזה לביא – בעד ציפי לבני – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת ז'קי לוי – נגד מיקי לוי – בעד יריב לוין – נגד אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – נגד סופה לנדבר – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – נגד שולי מועלם-רפאלי – נגד ירון מזוז – נגד מרב מיכאלי – בעד אורי מקלב – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח אראל מרגלית – בעד אברהם נגוסה – נגד משולם נהרי – נגד איילת נחמיאס ורבין – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – בעד רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – נגד בצלאל סמוטריץ – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה – נגד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – נגד עודד פורר – בעד טלי פלוסקוב – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יעקב פרי –

נאזם בדר: אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח עמיר פרץ – בעד נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – נגד איוב קרא – אינו נוכח מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד מיקי רוזנטל – בעד יואל רזבוזוב – בעד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – נגד אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – בעד איציק שמולי – בעד סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

יחיאל חיליק בר: תודה, אדוני.

יחיאל חיליק בר: נא להקריא סבב שני של השמות.

נאזם בדר: (קורא בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח קארין אלהרר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – אינו נוכח אורי אריאל – אינו נוכח באסל גטאס – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – נגד ג'מאל זחאלקה – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת אביגדור ליברמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח רויטל סויד – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח טלי פלוסקוב – אינה נוכחת יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת איוב קרא – נגד מירי רגב – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח נחמן שי – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח סתיו שפיר – אינה נוכחת איילת שקד – אינה נוכחת

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: האם יש חבר כנסת או חברת כנסת באולם שרוצה להצביע ולא הצביע?

יחיאל חיליק בר: מיקי מכלוף הצביע?

יחיאל חיליק בר: רועי פולקמן, הצבעת?

יחיאל חיליק בר: נאזם, אתה יכול לבדוק אם הצביע?

יחיאל חיליק בר: האם יש מישהו שלא הצביע ורוצה להצביע?

יחיאל חיליק בר: לא.

יחיאל חיליק בר: אם כן, נעבור לספירת הקולות.

יחיאל חיליק בר: אם כן, חברות וחברים, בחוק של מרב מיכאלי, הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים, 39 בעד ו-39 נגד.

יחיאל חיליק בר: לכן החוק לא עבר.

יחיאל חיליק בר: קשיים ברפורמה בשירות המדינה

יחיאל חיליק בר: אנחנו נעבור להצעות לסדר-היום.

יחיאל חיליק בר: קשיים ברפורמה בשירות המדינה, הצעות לסדר-היום מס' 1747, 1751, 1800, 1803 ו-1809, של חבר הכנסת פולקמן ועוד – זוהי ההצעה הראשונה.

יחיאל חיליק בר: ישיב השר יריב לוין.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת פולקמן?

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: הצעה לסדר-היום: קשיים ברפורמה בשירות המדינה.

עאידה תומא סלימאן: איפה רועי?

יחיאל חיליק בר: הוא לא פה.

יחיאל חיליק בר: חבר הכנסת וקנין, סגן היושב-ראש וקנין, אפשר?

יחיאל חיליק בר: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני למדתי בדרך הקשה לפחד כל פעם שמדברים על רפורמה במדינה.

עאידה תומא סלימאן: צודקת, לא? כל פעם שרוצים לכסות צעדים שהם דרסטיים, שהם בסופו של דבר בנויים על החלטות שלא לוקחות בחשבון את מילוי הצרכים הבסיסיים של האזרחים ומתן השירות הנאות וניסיון לעקוף כל מיני פרוצדורות שמחייבות שההחלטה תהיה בצורה הנכונה ותוביל לתוצאה הנכונה – קוראים לזה רפורמה.

עאידה תומא סלימאן: ואז זה מתלבש – ברגע יש לבוש שהוא כאילו חיובי למין החלטה כזאת.

עאידה תומא סלימאן: כאשר מדברים על רפורמה בשירות המדינה, היה ברור, או לפחות הציפייה כאשר מדברים על רפורמה בשירות המדינה היא, שזה יביא למצב של ייעול יתר של השירות, לשירותים מונגשים יותר לאזרחים, עם התייעלות כלכלית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא נגד התייעלות כלכלית של משרדי הממשלה, אבל במובן שלנו, כשאומרים "התייעלות כלכלית"; לא בשפה המוסתרת, המכובסת, כדי להגיע לתוצאות אחרות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כן רוצים שהשירותים שיוגשו לציבור הרחב ולאזרחים יהיו מונגשים ויהיו ברמה גבוהה, שיספקו את מה שהם צריכים לספק, אבל רפורמה מסוג זה – אחרי שמופעלת הרפורמה, אם צריך לפעול ולהאריך – ואני בטוחה שחברי הכנסת האחרים ידונו גם בחלקים אחרים של הרפורמה – אם רק נסת

עאידה תומא סלימאן: כל על מה שקורה באוכלוסייה הערבית ונחשוב איך הרפורמה הזו תרמה לשירות המדינה במובן של ייצוג האוכלוסייה הערבית בשירות המדינה – מספר האנשים שהתקבלו לעבוד תחת הכותרת "ייצוג הולם" ו"העדפה מתקנת", שהיא מחויבת לפי החוק – אנחנו רואים שהרפורמה הזו לא תרמה למצב הזה; אם מסתכלים על השירותים ששירות המדינה אמור להנגיש לציבור – האם באמת נעשתה פה רפורמה שמנגישה את השירותים?

עאידה תומא סלימאן: לכו לכפרים הערביים, לכו לערים הערביות, ואז תראו באמת מהו מצב הנגשת השירותים.

עאידה תומא סלימאן: לא רק שלא הנגישו יותר, אלא הבריחו חלק מהשירות הזה, הוציאו אותו מהכפרים.

עאידה תומא סלימאן: סגרו לפעמים משרדים, כמו משרדי הביטוח הלאומי, או משרדים אחרים, כמו של משרד הכלכלה ושל – אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: השאלה המהותית היא, האם זה עזר ליותר הנגשה של השירותים לאוכלוסייה הערבית או לאוכלוסיות השונות בפריפריה של מדינת ישראל?

עאידה תומא סלימאן: ברור שלא.

עאידה תומא סלימאן: האם זה תרם לקבלת אנשים יותר מיומנים, לקליטתם בשירות המדינה, ועזר באמת בפיתוח השירותים הניתנים?

יחיאל חיליק בר: תודה.

עאידה תומא סלימאן: התשובה היא גם כן לא, והכישלון הוא צורם מאוד בעניין הזה.

יחיאל חיליק בר: תודה.

יחיאל חיליק בר: אני מודה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יחיאל חיליק בר: יעלה אחריה חבר הכנסת שמולי – איננו.

יחיאל חיליק בר: חברת הכנסת נאוה בוקר, ולאחריה – ישראל אייכלר.

יחיאל חיליק בר: וגם אתה, אני אאפשר לך.

יחיאל חיליק בר: שלוש דקות לרשותך.

נאוה בוקר: ערב טוב לכולם.

נאוה בוקר: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לפני שאדבר על נושא הדיון, אני חייבת לומר לכם שהיום אנחנו מציינים חמש שנים בדיוק לאסון השרפה בכרמל, שבו נספו 44 סוהרים, כבאים ושוטרים, וביניהם בעלי, תת-ניצב ליאור בוקר.

נאוה בוקר: הרבה קרה מאז האסון הנורא הזה, ואנחנו עשינו כברת דרך משמעותית מאוד: הוקמה מחדש טייסת הכיבוי "אלעד", הוקמה רשות הכבאות, הוקמו תחנות כיבוי, אך עדיין אנחנו בתחילת הדרך, ויש לטפל בבעיות רבות, כמו יצירת קווי חיץ שימנעו את התפשטות השרפות לכיוון הבתים.

נאוה בוקר: לפני יומיים קיימתי דיון שני בנושא הזה בוועדת המשנה לכבאות והצלה שאני עומדת בראשה, ואני אומרת לכם בצורה הברורה והחדה ביותר שחייהם של התושבים שחיים בסמוך ליערות האלה הם כרגע בסכנה.

נאוה בוקר: נושא נוסף שעלה בוועדה, ושמתחבר לדיון כאן היום, הוא תנאי העסקתם של לוחמי האש.

נאוה בוקר: חברים, לפי מצב הדברים היום, אנשי כוחות הביטחון והמשטרה יכולים לצאת לפנסיה הרבה לפני הגעתם לגיל הפרישה, 67.

נאוה בוקר: אולם כאשר מדובר בלוחמי האש, שעושים עבודת קודש לילות כימים, רצים אל תוך האש תוך סיכון חייהם ובריאותם, אין כל התייחסות להקדמת גיל הפרישה.

נאוה בוקר: לצערי, גם אחרי הרפורמה, בנציבות שירות המדינה לא ניתן מענה למצב האבסורדי הזה.

נאוה בוקר: הרי ברור לכולנו שכבאי בן 60 פלוס, בנוסף לניסיון הרב שלו – למרות הניסיון הרב שלו, סליחה – הוא לא מסוגל לתפקד כפי שתפקד כשהוא היה בן 30.

נאוה בוקר: ככל שבדקתי את נושא הרפורמה בנציבות שירות המדינה, כך עלו יותר ויותר שאלות לגבי יעילותה.

נאוה בוקר: אני לא אכביר מילים, שכן רועי ידבר על רוב הדברים, אבל אני חייבת לומר שאני חושבת שהליך המיון לשירות המדינה עדיין מסורבל מאוד, ארוך ומתיש, ולצערי, גם בנושא השקיפות ובנושא שוויון ההזדמנויות ישנם ליקויים רבים.

נאוה בוקר: נוסף על כך, נראה לנו שהמרוויחים העיקריים מהרפורמה הזאת הם מכוני ההערכה שאליהם מופנים מאות-אלפי המועמדים לשירות המדינה בכל שנה.

נאוה בוקר: לפי מצב הדברים היום, הליך המיון לתפקיד מסוים יכול להימשך למעלה משנה, גם למשרות זוטרות וגם למשרות בכירות.

נאוה בוקר: ישנם מאות-אלפי מועמדים שרוצים להצטרף לשירות המדינה, אבל הם ממתינים לתשובה במשך חודשים ארוכים מבלי לדעת מה יעלה בגורלם בסוף ההליך.

נאוה בוקר: כך לא עובדים.

נאוה בוקר: זאת לא הגדרה של רפורמה.

נאוה בוקר: אני חושבת שצריך לקיים דיון דחוף באופן קידומה של הרפורמה הזו, תוך מתן דגש על קיצור זמן הליך המיון.

נאוה בוקר: ובעניין הזה, ההצעה שלי היא לקיים הליך מיון מרוכז, מין גיבושון של כמה ימים מרוכזים, לשירות המדינה, שיועבר על-ידי עובדי הנציבות ונציגי המוסדות הרלוונטיים לתפקיד, ולא על-ידי קבלן חיצוני.

נאוה בוקר: בסיום המיון הזה המועמדים יוכלו לקבל תשובה סופית – בדומה למיון ליחידות המובחרות בצה"ל.

נאוה בוקר: בנוסף, הרפורמה הזאת צריכה לכלול גם מענה לעובדי המדינה הקיימים שמגיעים לגיל שבו הם אינם יכולים עוד לשמש בתפקידם הנוכחי, כפי שציינתי קודם.

נאוה בוקר: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת נאוה בוקר.

יצחק וקנין: אנחנו נמשיך.

יצחק וקנין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו; חבר הכנסת רועי פולקמן, אחרון הדוברים.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, ראשית, אני כמובן רוצה להשתתף בתנחומים למשפחות הנספים וביום הזיכרון הזה – חמש שנים לאסון הכרמל.

רועי פולקמן: כמו שאומרים, זה אחד האירועים האלה שאתה זוכר איפה היית באותו זמן; אחד האירועים שנצרבים לך בזיכרון כאזרח המדינה הזאת.

רועי פולקמן: וזה חשוב שאת נושאת, כמובן, את הלקחים שנלמדו מאז, שלא יקרה שוב אסון – וטרגדיה כזאת.

רועי פולקמן: אגיד כמה מילים נקודתית על סיפור הרפורמה ולמה ההצעה הזאת מבחינתי דחופה.

רועי פולקמן: על בסיס ההחלטה שהתקבלה ביוני 2013, בהמשך לדוח טרכטנברג, יצאה לדרך רפורמה בניהול ההון האנושי בשירות המדינה.

רועי פולקמן: מדובר על רפורמה מרכזית ומשמעותית באחד הנושאים הכי קריטיים במדינת ישראל.

רועי פולקמן: לא הרבה מדברים על זה, זה אולי לא הכי סקסי ציבורית, אבל זה דבר קריטי – האפקטיביות והיכולת של הממשל לתפקד, והרפורמה הזאת מהותית לנושא איכות המגזר הציבורי בישראל.

רועי פולקמן: כדי ליישם את הרפורמה הזאת, שהיו לה הרבה פרקים, הוחלט על הקמת מטה יישום, מטה מינהלת, בנציבות שירות המדינה.

רועי פולקמן: הקמת המטה הייתה הפקת לקחים מניסיונות קודמים.

רועי פולקמן: היו הרבה ניסיונות והרבה החלטות ממשלה על רפורמות בשירות הציבורי, וסוף-סוף הבינו שכדי שזה יקרה צריך להקים מינהלת.

רועי פולקמן: בין המהלכים החשובים שהחלו להיות מקודמים על-ידי מטה הרפורמה היה נושא קציבת הכהונה של חלק מבעלי תפקידים בכירים; קידום סמנכ"לים על בסיס הערכת ביצועים; כל תהליך הערכת הביצועים, שכבר קורה בחלק מהמשרדים; ביצוע הערכת עובדים דיפרנציאלית; הקמת מדרשה למנהיגות, שנמצאת בתהליכים; שיפור מערך ההדרכה; וכמובן קיצור תהליכי קבלה, שהתייחסתי אליהם.

רועי פולקמן: אגע בזה.

רועי פולקמן: אבל יש עוד הרבה מאוד דברים שלא הושגו, ובצדק, אגיד, יש לא מעט ביקורת גם של שרי הממשלה – האזרחים פחות מכירים – על מה שקורה בפועל בלוחות הזמנים, כמה זמן, והאם המשרדים מקבלים, ברפורמה, מענה אמיתי לצרכים שלהם.

רועי פולקמן: בנוסף לאלה, אחד הדברים המרכזיים זה הנושא של הרפורמה בתחום הגיוס והמיון.

רועי פולקמן: אומנם הוקמה מינהלת סגל בכיר, אבל עדיין לא הושלם שם התהליך של קבלה מהירה וניהול אחר.

רועי פולקמן: כמו שדיברת על אולי גיבושון, על אותה קבוצה שנקראת "סגל בכיר" – דבר שמעסיק מאוד את השרים וצריך להעסיק את כולנו, אזרחי המדינה.

רועי פולקמן: על-פי המתווה של הרפורמה, מטה היישום היה אמור להוביל את הרפורמה במשך שלוש שנים, ואחריהן המטה יפורק.

רועי פולקמן: פירוק המטה אמור לקרות בסוף שנת 2015, תוך המשך ההטמעה של תהליכי הרפורמה והרחבת תהליכי ההטמעה מכ-20 משרדי ממשלה ל-80 וכו'.

רועי פולקמן: כל הדבר הזה עדיין לא סגור.

רועי פולקמן: חלק מהתפקידים לא אוישו, ולא מעט דברים לא קרו.

רועי פולקמן: נקודה זו לא יושמה, והיא מהווה אתגר מפתח ביחס לעתיד הרפורמה.

רועי פולקמן: שאלת המשך תהליך ההטמעה והרחבת היישום עם משרדי הפיילוט לכל משרדי הממשלה לא הוכרעה גם היא, והיא מעמידה בספק את המשך היישום של הרפורמה.

רועי פולקמן: אני מציע שיתקיים על זה דיון מורחב יותר באחת מוועדות הכנסת.

רועי פולקמן: באופן כללי, אני כמובן פונה לשר לוין, אני חושב שהעניין שלנו כציבור, כחברי כנסת, הוא שהרפורמה הזאת תמשיך, כולל תיקונים שאני יודע, אדוני השר, שחשובים לך ואנחנו מדברים עליהם.

רועי פולקמן: אבל אנחנו חייבים להמשיך לתת תשומת לב לרפורמה הזאת, כיוון שהיא מהותית, ואסור לתת לה להיעלם.

רועי פולקמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת רועי פולקמן.

יצחק וקנין: ישיב לכל המציעים השר יריב לוין בשם הממשלה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, ראשית, אני רוצה להודות לחברות וחברי הכנסת שהגישו את ההצעה הזו, משום שהנושא מאוד חשוב מצד אחד, ומאוד לא מעניין תקשורתית מצד שני.

יריב לוין: ולכן, לא תמיד אנחנו מוצאים את עצמנו במקום שבו עוסקים דווקא בדברים המהותיים ולא בדברים התקשורתיים.

יריב לוין: ובמובן הזה, אני חושב שההצעה הזו בהחלט חשובה.

יריב לוין: ואני רוצה, בוודאי, גם להצטרף לדברים של חברי חבר הכנסת פולקמן, ולשוב ולהעלות את זכרם של הנספים באסון הכרמל, ולחזק גם את חברתנו חברת הכנסת נאוה בוקר, וגם באמת את כל בני המשפחות, בתקווה שלא תדעו עוד צער.

יריב לוין: הרפורמה במנגנוני ניהול ההון האנושי בשירות המדינה היא יוזמה של ראש הממשלה בנימין נתניהו.

יריב לוין: היא אושרה על-ידי הממשלה בהחלטה מס' 471 ביוני 2013.

יריב לוין: מאז אישורה מתנהל תהליך סדור להטמעתה בהתאם למתווה שהוצע בדוח הוועדה לשיפור מנגנוני ניהול ההון האנושי.

יריב לוין: אכן, כפי שעולה בהצעות לסדר-היום, זו אחת הרפורמות הממשלתיות החשובות ביותר שנעשו בישראל – אפשר לומר שהנושא הזה נמצא על סדר-יומה של הממשלה שנים ארוכות, היה אפילו דוח של ועדת קוברסקי בשנת 1989 שלא יושם מעולם.

יריב לוין: נדמה לי שהאינטרס ביישומה המוצלח של הרפורמה המאוד-מורכבת הזו הוא אינטרס עליון על מנת לאפשר את טיוב המשילות, לתת גמישות ניהולית, לשפר את תפקוד המנהלים והעובדים בשירות המדינה, לייצר מנגנון של ניידות מנהלים ועובדים, לחזק את שכבת הניהול הבכירה – והכול על מנת שבאמת משרדי הממשלה יתנהלו באופן היעיל והטוב ביותר, יינתן שירות טוב לאזרחי המדינה, ואם מותר לי לומר, אדוני היושב-ראש, גם יקרה הנס וחלק מהמדיניות שהשרים מנסים לממש גם יתבצע.

יריב לוין: הליכי יישום הרפורמה נמצאים בעיצומם, הם מתנהלים תחת ליווי של ועדת היגוי שבראשה עומד נציב שירות המדינה וחברים בה, בין השאר, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מנכ"ל משרד האוצר, ראש אגף התקציבים, הממונה על השכר והמשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

יריב לוין: עד כה אפשר בהחלט כבר לומר שהושגו לא מעט הישגים שכבר יושמו במסגרת הרפורמה, וכל הישג כזה, כפי שכולנו מבינים, הוא כמעט בבחינת קריעת ים-סוף: קציבת כהונה לסגל בכיר; קידום בהתייחס להערכת תפקוד וביצועים; ביצוע הערכות עובדים דיפרנציאליות שמתבצעות לכ-20,000 עובדים.

יריב לוין: רק כדי להבין – בעבר לא היו הערכות עובדים בכלל, אחר כך היו הערכות עובדים, רק שכולם קיבלו משהו שנע בין "טוב מאוד" ל"מצוין פלוס".

יריב לוין: המעבר למנגנון דיפרנציאלי, שבו בסוף ההתייחסות היא לא לגובה הציון – אלא לוקחים את אותם אלה שנמצאים באחוז הנמוך ומתייחסים אליהם כאל הקבוצה שטעונה שיפור, ובמקרים הקיצוניים ביותר גם החלפה.

יריב לוין: אני חושב שזו בהחלט מהפכה משמעותית.

יריב לוין: וכן: שופרו מערכות ההדרכה ופיתוח ההון האנושי; הוקמה מדרשה לאומית להכשרת בכירים; ישנו איזשהו תהליך של אצילת סמכויות למשרדי הממשלה מהנציבות; הוקם מערך תכנון אסטרטגי, מערך בקרת ניהול ההון האנושי, ועוד שורה ארוכה של פעולות מן הסוג הזה.

יריב לוין: אנחנו מקווים שבשנה הקרובה תהליכי השינויים הארגוניים בנציבות אכן יגיעו לסיומם, כאשר בתוך הנציבות הוקמו באמת גופים מתאימים מתוך מטרה ליישם את הרפורמה הזאת.

יריב לוין: הדבר הזה ייעשה, ובמקביל אליו צפויה גם הרחבתה של הטמעת הרפורמה בעשרות משרדי ממשלה נוספים לאחר הצלחת הפיילוט שבוצע במשרדי הממשלה שהצטרפו לתוכנית עד עכשיו.

יריב לוין: המטרה היא שכבר בינואר 2016 נעמוד במצב שבו הרפורמה הזאת חלה ומשפיעה על כ-40,000 עובדי מדינה.

יריב לוין: יש מרכיב חשוב מאוד ברפורמה הזו, והוא הרפורמה במערך הגיוס והמיון בשירות המדינה.

יריב לוין: הרפורמה הזו נועדה להתאים את מערך הגיוס והמיון למגמות המודרניות שקיימות כיום בשוק העבודה, מתוך רצון לחולל שינוי ושיפור בהון האנושי.

יריב לוין: הרפורמה הזאת, ברגע שנשלים את יישומה, אכן תקנה לנציבות שירות המדינה יתרון אסטרטגי בגיוס ובמיון עובדים, שכן היא צפויה לייעל באופן ניכר את תהליך בחירת העובדים הטובים והמתאימים ביותר.

יריב לוין: אני רוצה גם לתת דוגמה, כדי להבין על מה מדברים: נוצרה מציאות שבה מספר האנשים שניגשים למכרזים בשירות המדינה גדל פי-חמישה תוך שלוש שנים.

יריב לוין: המשמעות של הדבר הזה היא, שבהליכי מיון הקיימים, שלמשל בוחנים אם אדם עמד בתנאי סף, ברגע שהוא הגיש את המועמדות התוצאה הייתה שצריך לבדוק מספרי מועמדים כל כך גדולים, כשהבדיקה הולכת ומתמשכת ומתארכת, עם עלויות עצומות וכן הלאה.

יריב לוין: וכאן יש באמת ניסיון לייצר איזושהי מערכת אחרת, שבעצם תקצר את כל התהליכים האלה ותביא למצב שיתבצעו אותם תהליכים שאפשר לבצע ללא צורך בסינונים האלה, ורק בשלב שבו הדבר הכרחי ומספר המועמדים כבר הצטמצם – אז תיעשה הבדיקה הפרטנית, באופן כזה שהיקף הבדיקות יצטמצם משמעותית, וגם הקצב שבו יתקדמו המכרזים יהיה מהיר הרבה יותר.

יריב לוין: צריך לומר שבנושא הזה יש באמת שילוב של כלי אבחון חדשניים, מיכון ומחשוב של כל המערך הזה – דבר שגם הוא היה רחוק מלהיות מושלם.

יריב לוין: נשכרו שירותיהם של שלושה מכוני מיון בפריסה ארצית, שוב, כדי לייעל ולעשות את התהליך הרבה יותר מהיר וכן הלאה.

יריב לוין: אני מוכרח לומר שהצורך בהשלמת הרפורמה הזו הוא צורך דחוף.

יריב לוין: כל מרכיב שלה הוא מרכיב חיוני.

יריב לוין: אני יכול לומר לכם שהזמן שלוקח היום להוציא מכרז ולקלוט עובד בשירות המדינה הוא בלתי סביר, פשוט בלתי סביר לחלוטין.

יריב לוין: אני יכול אפילו להעיד, רק ממשרדי שלי, שכאשר סמנכ"ל השיווק החליט לפרוש, לאחר שנים ארוכות של עשייה טובה וחשובה – אם אנחנו נצליח בתוך חצי שנה לאייש את המשרה הזאת זה יהיה מצוין, רק המשמעות היא שבמשך חצי שנה אנחנו נשארים בלי סמנכ"ל שיווק, בזמן שהממשלה בתקציב המדינה כמעט הכפילה את תקציב השיווק מתוך הכרה בצורך ובחשיבות של העניין הזה.

יריב לוין: איך אפשר לעבוד ככה?

יריב לוין: התשובה היא שאי-אפשר לעבוד ככה.

יריב לוין: ולכן, אני מאוד מאוד מקווה שבאמת התהליך הזה יסתיים כמה שיותר מהר ובאמת יאפשר את ביצוע תהליכי המכרזים ואת תהליכי המיון בצורה המהירה והטובה, כפי שהדברים צריכים להיות.

יריב לוין: נוסף על כך, כחלק מיישום הרפורמה – ישנו כמובן מרכיב מאוד חשוב של קציבת כהונות, מתוך תפיסה שמוביליות בתוך השירות הממשלתי היא מאוד מאוד חשובה.

יריב לוין: כאשר אדם מתקבע במקום אחד לאורך השנים – זה טבע האדם, טבענו, של כולנו – הדבר הזה הוא בדרך כלל, ברוב המקרים, לא טוב.

יריב לוין: והצורך הזה בהכנסת רוח חדשה, במוביליות, בחדשנות, בכוחות שבאים עם המוטיבציה הדרושה, הוא חיוני, וגם הנושא הזה נמצא בהחלט במוקד העשייה של הרפורמה.

יריב לוין: למען הסר ספק – ונדמה לי שזה היה ברור מכל הדברים שאמרתי עד עכשיו – ביטול הרפורמה לא עומד על הפרק.

יריב לוין: אף אחד כמובן לא מעלה את זה על דעתו.

יריב לוין: ההפך הגמור.

יריב לוין: הממשלה פועלת באמת במאמץ גדול כדי להשלים את הרפורמה הזאת, ובוודאי שכל עזרה מצד הכנסת תהיה חיובית.

יריב לוין: אני, כמובן, אדוני היושב-ראש, מוכן – יותר מאשר מוכן – שהנושא הזה יעבור גם לדיון באחת מוועדות הכנסת על מנת שאפשר יהיה להציג שם את כל הפעילות הזאת שנעשית, ובהחלט שמח על הרוח הגבית שיש כאן מהבניין הזה כדי לקדם את העניין, וחושב שחברי הכנסת יכולים בהחלט לתרום, גם בהערות לגופו של עניין וגם בהפעלת הלחץ הדרוש כדי שהדברים האלה יתקדמו בקצב מהיר.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, גם השר מסכים, ואני מבין שגם אתם מעוניינים שהנושא יועבר לוועדת הכנסת.

יצחק וקנין: אנחנו נצביע, רבותי.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד העברה לוועדת הכנסת?

יצחק וקנין: הנושא ימשיך להיות נדון בוועדת הכנסת.

רועי פולקמן: אין לו ועדה.

יצחק וקנין: אין לו ועדה, נכון.

יריב לוין: זאת ברירת המחדל.

יריב לוין: הצבעה מס' 12 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 9 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הכנסת נתקבלה.

נאוה בוקר: זה לא נקלט.

יצחק וקנין: תשעה בעד – זה כן נקלט.

יצחק וקנין: ההצבעה שלך נקלטה.

נאוה בוקר: לא, לא הצבעתי, כי היה כתוב:

נאוה בוקר: הצעת חוק שימוש חוזר במים אפורים.

יצחק וקנין: לרשמות, אני מוסיף את קולה של חברת הכנסת נאוה בוקר, אם לא נקלט.

יצחק וקנין: אם זה נקלט, אפשר לראות את זה בהצבעות.

יצחק וקנין: אם לא – להוסיף את שמה בעד.

יצחק וקנין: היא גם הצביעה בעד.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, הנושא יועבר לוועדת הכנסת להמשך דיון.

יצחק וקנין: הודעה לסגן מזכירת הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושב-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת החלטת ועדת האתיקה בקובלנות נגד חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נאזם בדר: תודה.

יצחק וקנין: תודה לסגן מזכירת הכנסת.

יצחק וקנין: המלצתו המתגבשת של מנכ"ל משרד ראש הממשלה להשאיר את הטיפול בתחום צער בעלי-חיים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר ולא להעבירו למשרד להגנת הסביבה

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

יצחק וקנין: הצעה לסדר-היום של חבר הכנסת עמיר פרץ בנושא: המלצתו המתגבשת של מנכ"ל משרד ראש הממשלה להשאיר את הטיפול בתחום צער בעלי-חיים במשרד החקלאות ופיתוח הכפר ולא להעבירו למשרד להגנת הסביבה, מס' 1769.

יצחק וקנין: אדוני, שלוש דקות לרשותך.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, למה?

עמיר פרץ: אני לבד.

עמיר פרץ: היו שניים.

עמיר פרץ: אני לקחתי את הזמן של יעל גרמן.

יצחק וקנין: אתה יודע שאם תצטרך עוד דקה ועוד שתיים אני אאפשר לך.

עמיר פרץ: הכול בסדר.

יצחק וקנין: לא נחסום אותך כשאתה דש.

עמיר פרץ: הכול בסדר.

עמיר פרץ: כבוד השר, מאוד מאוד הפליא אותי כאשר נודע לפתע שמנכ"ל משרד הממשלה ממליץ על השארת הסמכויות של צער בעלי-חיים בידי משרד החקלאות.

עמיר פרץ: ומדוע הפליא אותי?

עמיר פרץ: אני מבין שהעניין של רציפות שלטונית מבחינת שרים, חברי כנסת, אנשים פוליטיים, זה לא דבר משמעותי; איש לא מתייחס לכך.

עמיר פרץ: כל שר רוצה להמציא את הגלגל, כל שר אומר שהוא מחדש, שמה שעשו השרים הקודמים לא כל כך חשוב.

עמיר פרץ: אבל פקידים מקצועיים – פקידים מקצועיים שיבואו וישנו החלטות של קודמיהם?

עמיר פרץ: ממה נפשך, הרי מנכ"ל משרד ראש הממשלה הקודם המליץ על העברת הסמכויות ממשרד החקלאות למשרד להגנת הסביבה.

עמיר פרץ: היועץ המשפטי לממשלה, ועדיין זה אותו יועץ, יהודה וינשטיין, המליץ וקבע שמבחינה משפטית יש ניגוד אינטרסים בין העובדה שיחידת הגנה על צער בעלי-חיים נמצאת במשרד החקלאות לבין תפקידו של שר החקלאות כמגן החקלאים.

עמיר פרץ: ואני – אין לי בעיה, אני לא נגד החקלאים.

עמיר פרץ: אבל ברור לחלוטין שכששר חקלאות צריך לקבוע מה יהיה אורח הטיפול באותן מטילות או מה יהיה אורח הטיפול באותם אזורים שבהם מטפלים בבעלי-חיים ברפתות וכאלה, או אפילו – אני בטוח שרוב חברי הכנסת יופתעו – גם בבעלי-החיים הביתיים.

עמיר פרץ: אני בטוח שהשר יריב לוין לא מכיר את זה; אתה יודע, השר יריב לוין, שאפילו בעלי-החיים, מה שקרוי חיות מחמד, גם הם בסמכות משרד החקלאות?

עמיר פרץ: כלומר, זו לא רק ההפרדה בין בעלי-חיים שלכאורה משמשים את המשרד, שהם חלק מהייצור החקלאי, שהם נמצאים על פסי הייצור, לצערי הרב, על פסי השחיטה למיניהם, לצערי; אני מדבר אפילו על בעלי-חיים שנחשבים לחיות מחמד.

עמיר פרץ: הם גם בסמכות משרד החקלאות.

עמיר פרץ: זה לא יאומן.

יוסי יונה: צריך להביא לשם גם בני-אדם.

עמיר פרץ: ואני חושב שההפרדה הזאת בין בעלי-חיים שהם, מה שנקרא, בעלי-חיים שחיים בבר לבין בעלי-חיים אחרים, צריכה להיות ברורה.

עמיר פרץ: צער בעלי-חיים, היחידה לצער בעלי-חיים – ודנים בזה כבר הרבה מאוד שנים – חייבת לעבור למשרד להגנת הסביבה, על כל מרכיביה.

עמיר פרץ: המשרד להגנת הסביבה הוא המתמחה בעניין, הוא שיכול ליצור את השקלול הנכון, ואין לי ספק שאיזון נכון בין שר החקלאות, שאמור לדאוג לחקלאים, לבין השר להגנת הסביבה, יכול ליצור את הפורמולה הטובה ביותר, שתכבד את מדינת ישראל.

עמיר פרץ: תודה, אדוני.

עמיר פרץ: אני, כמובן, אשמח שנמשיך לדון בזה בוועדה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: אני מודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

יצחק וקנין: יעלה השר יריב לוין להשיב בשם הממשלה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברות וחברי הכנסת, אני תוהה, אדוני היושב-ראש, מה עם צער השר המקשר, שצריך לעלות ולרדת, לעלות ולרדת, כל כך הרבה נושאים וכל כך הרבה משרדים.

יריב לוין: חבר הכנסת פרץ, נו, איזו הצעה לסדר-היום לשבוע הבא.

עמיר פרץ: לפחות אתה שומר על הדיאטה.

יריב לוין: כן, אתה יודע, יש דרכים אחרות שאני מכיר לעניין הזה.

אוסאמה סעדי: כבוד ראש הממשלה חושב שאתה – – –

יריב לוין: כן, כן, זה המצב.

יריב לוין: אני יכול להגיד לך שאני בעד הרחבת הממשלה, על כל המשמעויות שיש לעניין הזה, אבל לעת הזאת אני אומר לשר פרץ – – –

עמיר פרץ: חבר הכנסת.

יריב לוין: בשבילי אתה – מה לעשות, זה מה שעובר אצלי טבעי.

יריב לוין: אני מודיע כאן – זה לא רמז לשום משא-ומתן שמתנהל עם חבר הכנסת פרץ.

יריב לוין: לצערי, אני מוכרח לומר, אבל זה המצב.

יריב לוין: בכל אופן, המצב הוא כזה: קודם כול, אין פה לא עמדה של מנכ"ל משרד ראש הממשלה ולא דבר מן הסוג הזה, אלא ישנו צוות מנכ"לים שדן ועוסק בנושא בחינת האחריות המיניסטריאלית לתחום צער בעלי-החיים, שבו חברים משרדי החקלאות, הגנת הסביבה, האוצר, הכלכלה והמשפטים, וכמובן משרד ראש הממשלה.

יריב לוין: הצוות הזה ביצע עבודת מטה יסודית – הם שמעו את עמדות המשרדים בדבר המצב הקיים על יתרונותיו וחסרונותיו; נבחנו דוחות שונים, לרבות דוח מבקר המדינה ודוח זיילר; נבדקו סטטוס התקנת התקנות בתחום, פעולות אכיפה שבוצעו והמשאבים שהוקדשו לנושא, וכן השוואה בין-לאומית של האחריות המיניסטריאלית לתחום.

יריב לוין: כמו כן, הוועדה שמעה את עמדות הארגונים הנוגעים בדבר.

יריב לוין: בין היתר, הופיעו בפני הוועדה נשיא התאחדות האיכרים בישראל, מזכ"ל התאחדות חקלאי ישראל, נציג עמותת "תנו לחיות לחיות" ונציג עמותת "אנונימוס", יו"ר הסתדרות הרופאים הווטרינרים, נציג ארגון הרופאים הווטרינרים לחיות הבית ויו"ר ארגון הרופאים הווטרינרים ברשויות המקומיות.

יריב לוין: אני אעיר בהקשר הזה, חבר הכנסת פרץ, שההסדר הקיים הוא הסדר ארוך שנים; נדמה לי שמקורו בתפיסת האבות המייסדים מבית מפא"י, תפיסה מפ"איניקית ככה שורשית אמיתית – –

עמיר פרץ: נכון.

יריב לוין: – – שאמרה: אם אנחנו מייצגים ודואגים לסקטור החקלאי, הבה נדאג שכל דבר שיכול אולי להיות קשור אליו, ובנקודה מסוימת אולי להפריע או להתנגש עם האינטרס שלו, יהיה תחת אותה אחריות, ובכך – –

עמיר פרץ: לא היה אז המשרד להגנת הסביבה.

יריב לוין: כן.

יריב לוין: – – ובכך יישמר הסדר.

יריב לוין: ולכן גם כשאחר כך קם המשרד להגנת הסביבה, סביר להניח שהוא לא קיבל את הסמכויות האלה, בין היתר מתוך איזושהי ראייה כזאת ומציאות פוליטית כזאת.

יריב לוין: אבל אין ספק שהדבר הזה ראוי לבחינה.

יריב לוין: רק צריך לומר בצורה ברורה, שלא אחת משרדי ממשלה מחזיקים באחריות לאינטרסים שונים והרבה פעמים גם נוגדים, והשר הנוגע בדבר צריך לקבוע מדיניות ולקבוע מה עדיף על-פני מה.

יריב לוין: אין ספק שקביעה קטגורית ועקרונית שאומרת ששני נושאים שיש ביניהם ניגוד לא יוכלו להיות תחת אחריותו של אותו שר, היא מצב בלתי אפשרי שלא יכול לקרות באף תחום ובאף משרד.

יריב לוין: אפשר לתת פה הרי אין-סוף דוגמאות, אבל אני יכול להביא רק דוגמה אחת, מתחום החיים של משרדי: זה ברור לגמרי שבחלק מהמצבים, אם אתה תעודד הקמה של מלונות חמישה כוכבים ותחליט שזה בראש סדרי העדיפויות שלך, זה יבוא על חשבון האינטרסים של בעלי מלונות של שלושה כוכבים או בעלי אכסניות או מי שמתעתדים להקים אכסניות, שירצו לקבל את המענקים.

יריב לוין: יש פה אינטרסים, והאינטרס פה הוא בהחלט סותר, כי הקופה היא אחת – – –

עמיר פרץ: זו דוגמה לא מוצלחת.

יריב לוין: לא, זו דוגמה טובה.

יריב לוין: האינטרסים הם סותרים – –

עמיר פרץ: לא ביקשתי ששר החקלאות – – –

יריב לוין: – – ובסוף אתה צריך להכריע בין האינטרסים הסותרים האלה.

יריב לוין: זה טבעו של העניין, וזה קיים בכל דבר.

יריב לוין: זה קיים במשרד התחבורה, שצריך להכריע בין האינטרסים הסותרים לפעמים של חברות האוטובוס ומוניות השירות, והדוגמאות הן הרי רבות מאוד.

יריב לוין: לכן ברור שהעיקרון הזה, שכביכול יש לנו איזה מצב נדיר ואבסורדי שבו יש ניגוד עניינים – זהו פשוט דבר שמתקיים בכל המשרדים כל הזמן, מטבע הדברים, ולא זו הסיבה – בוודאי לא סיבה מספקת לבצע שינוי כזה.

יריב לוין: אני רוצה גם לציין שתוך כדי עבודת הוועדה, ובשל המודעות הרבה יותר לנושא הזה, יש התקדמות בקידום חקיקה ותקנות בתחום צער בעלי-חיים, הרבה מזה גם בזכות יוזמות שישנן כאן בכנסת.

יריב לוין: בכל אופן, חבר הכנסת פרץ, אני מציע שלא נעסוק במסקנות הסופיות, כי בשלב הזה הן עדיין בגדר ניחוש, מהסיבה הפשוטה שהוועדה נמצאת בשלבים סופיים של עבודת המטה.

יריב לוין: בתחילת השבוע הבא כבר יתכנס הצוות למה שאני מקווה שיהיה אכן דיון מסכם בהמלצות שלו.

יריב לוין: ברגע שההמלצות האלה יינתנו, הן יובאו כמובן לאישור הממשלה, ושם בוודאי תישמע גם עמדת המשרד להגנת הסביבה, שלהבנתי סבור כמוך, וגם עמדת גורמים אחרים, ובהם – – –

עמיר פרץ: מה עמדת היועץ המשפטי לממשלה?

יריב לוין: תראה, אני אומר שוב, היועץ המשפטי לממשלה – אני אוכל לומר בצורה ברורה שהיו חילופי מכתבים בינו לבין שר החקלאות בנושא הזה.

יריב לוין: היועץ המשפטי דיבר במה שהוא קורא במכתבו "עמדה משפטית ראויה"; אני לא לגמרי יודע מה זה אומר.

יריב לוין: דבר אחד, נדמה לי, הוא ברור לחלוטין: הסמכות לחלוקת תפקידים בין משרדי הממשלה – אתה יודע, משהו עוד נשאר בידינו איכשהו.

יריב לוין: זה עדיין נתון לממשלה, ובמקרים מתאימים זה גם מגיע כאן בפני מליאת הכנסת.

יריב לוין: אני מאוד מאוד מקווה שאף אחד לא מציע שגם את הסמכות הזו אנחנו נעביר למישהו אחר.

יריב לוין: וכפי שגם הבהרתי קודם, גם מבחינת הטיעון המשפטי שפשוט ברור שאין כאן – לו נאמץ את הטיעון הזה, אני לא יודע, אולי נצטרך להקים 120 משרדי ממשלה – –

עמיר פרץ: לא, לא.

יריב לוין: – – כחול אשר על שפת הים, וברור שהדבר הזה הוא תוצאה אבסורדית.

יריב לוין: לכן אני מציע שניתן לצוות לסיים באמת את העבודה שלו.

יריב לוין: העבודה הזאת תוצג לממשלה, ואני בהחלט מסכים, שוב, שהנושא הזה יעבור לדיון – – –

יצחק וקנין: ועדת הכלכלה או ועדת הפנים?

עמיר פרץ: ועדת הפנים.

יצחק וקנין: פנים?

יצחק וקנין: אוקיי.

יריב לוין: כן, זה יכול לעבור לוועדת הפנים.

יריב לוין: מבחינתי לפחות – – –

עמיר פרץ: זו ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יריב לוין: כן, אני אומר, מבלי שיש בזה כדי להעיד או לומר משהו על המסקנות וכן הלאה, אני מוכן שזה יעבור לכל מקום שחבר הכנסת פרץ ימצא לנכון, כדי ששם גם יקיימו באמת גם מעקב אחר ההמלצות ואחר ההחלטות, וודאי יוכלו גם לקיים את הדיון בצורה מעמיקה.

יריב לוין: אנחנו נשמע בוודאי בנפש חפצה כל הצעה וכל הערה, ברגע שיונח בפנינו הדוח של הוועדה.

יריב לוין: תודה.

יצחק וקנין: תודה לשר יריב לוין.

יצחק וקנין: עמדה נוספת לפני הצבעה לחבר הכנסת דב חנין, ומייד ניגש להצבעה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה להודות לחבר הכנסת פרץ, לשעבר השר להגנת הסביבה, על העלאת הנושא החשוב הזה בפני מליאת הכנסת.

דב חנין: הגיע הזמן שנושא הטיפול בבעלי-החיים יעבור למקומו הטבעי, המשרד להגנת הסביבה.

דב חנין: משרד החקלאות הוא משרד חשוב; יש לו הרבה משימות, הרבה תפקידים והרבה אחריויות.

דב חנין: הוא צריך לטפל בחקלאות, הוא צריך לקדם חקלאות.

דב חנין: אני שמעתי, אגב, ששר החקלאות טרוד כל כך במשימות אחרות ובפרויקטים אחרים ובעניינים אחרים שמעניינים אותו, שהוא לא לגמרי מתפנה לענייני חקלאות.

דב חנין: אתמול, למשל, התקיים דיון מאוד קשה בעניין מצבם של הגנים הבוטניים, ומסתבר שלשר החקלאות אין מספיק זמן, אנרגיה וגם לא כסף כדי לממן את הפרויקט הזה של הגנים הבוטניים.

דב חנין: לכן הצעתו של חבר הכנסת פרץ, שנושא הטיפול בבעלי-החיים יעבור למקומו הטבעי, למשרד להגנת הסביבה – ויש לנו שר להגנת הסביבה שאפילו איננו חבר כנסת והוא מאוד פנוי ונמרץ לעשות את תפקידו – – –

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: הגיע הזמן שהדבר הזה יתבצע, הגיע הזמן שהדבר הזה יקרה.

דב חנין: חבל על כל רגע נוסף שעובר.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

יצחק וקנין: אני מבין שגם השר מסכים שזה יועבר לוועדה.

יצחק וקנין: מי בעד העברת הנושא המלצתו המתגבשת – – –

עמיר פרץ: ועדת הפנים והגנת הסביבה.

יצחק וקנין: אני לא הצעתי משהו אחר, אני רק, עלה לי שאמרתי ועדת הכלכלה, כי בדרך כלל חקלאות הולך לכלכלה, אבל – – –

עמיר פרץ: הגנת הסביבה נמצאת בַפְּנים.

יצחק וקנין: אדוני, ועדת הפנים.

יצחק וקנין: מי בעד, רבותי?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 13 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 10 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: עשרה בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת הפנים להמשך דיון.

יצחק וקנין: מוכנות ישראל לוועידת האקלים בפריז

יצחק וקנין: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: מוכנות ישראל לוועידת האקלים בפריז.

יצחק וקנין: המציעה הראשונה – חברת הכנסת יעל כהן-פארן, ולאחריה – חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: ישיב להן השר אבי גבאי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל מציעה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: כבוד היושב-ראש, תודה, חברי הכנסת, השר גבאי, השר להגנת הסביבה, אם הייתי רוצה לדבר על שינוי אקלים, פליטות גזי חממה ועל המשמעות של זה לפני משהו כמו עשר שנים, אפילו אולי חמש שנים, אני בטוחה שקצת פחות היו מבינים כאן על מה אני מדברת ולמה זה חשוב.

יעל כהן-פארן: אבל היום, אחרי השנים שסבלנו בישראל גלי חום, סופות חול ממושכות, סופות שלג, רוח, הצפות, אני מקווה שאין צורך להסביר שמשהו טוב לא קורה במקום הזה בעולם, והאקלים די, בואו נגיד, משתגע.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא ערוכים לזה, התשתיות שלנו לא ערוכות לזה, יש לזה משמעויות כלכליות עמוקות, וכתוצאה מזה גם משמעויות פוליטיות.

יעל כהן-פארן: בעצם המערכת הפוליטית העולמית לא באמת הצליחה בשני העשורים האחרונים לגלות בגרות ולהסכים להתחייב על פעולות דרמטיות שנדרשות לעצור את ההתחממות הגלובלית, את משבר האקלים.

יעל כהן-פארן: בינתיים התופעה רק הואצה, וההתדרדרות יותר ויותר מחריפה בכל העולם.

יעל כהן-פארן: בימים אלו, ממש השבוע, התחילה להתכנס בפריז ועידת האקלים, ועידת האו"ם בנושא משבר האקלים, בניסיון נוסף, די הרה גורל – יש לנו חלון הזדמנויות מצומצם – לגייס את מנהיגי העולם ואת כל מדינות העולם כדי לעשות משהו משמעותי ולפעול באופן רציני לצמצום פליטות גזי חממה ולהתמודדות ולעצירת משבר האקלים.

יעל כהן-פארן: לפני יומיים נאם ראש הממשלה, הוא גם נסע כראש המשלחת הישראלית לוועידת האקלים בפריז.

יעל כהן-פארן: אני קראתי את הנאום.

יעל כהן-פארן: כדי לא להגיד שאנחנו משקרים לעצמנו ולעולם, אני אגיד שראש הממשלה, כנראה פשוט לא ממש מבין בנושא ולא בקי בפרטים.

יעל כהן-פארן: זה נהדר שאנחנו שיאני העולם במחזור מים וביעילות בתחום המים, אבל זה לא העניין המרכזי.

יעל כהן-פארן: בכל מה שקשור לאנרגיה, לאנרגיה מתחדשת להפחתת פליטות גזי חממה, אנחנו עדיין הרבה הרבה מאחור, ונראה שאת ראש הממשלה לא כל כך עדכנו שלמשל ייצור מים דורש הרבה אנרגיה ויוצר עוד פליטות גזי חממה.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו יכולים אבל להביא את התחום ברמה העולמית: תעשיית הקלין-טק הישראלית היא מהמובילות בעולם; דיבר ראש הממשלה על מים – היא יכולה להיות והיא צריכה להיות גם באנרגיה.

יעל כהן-פארן: אנחנו מפתחים פה פתרונות חדשניים בהרבה תחומים של אנרגיה והפחתת גזי חממה, וזאת הזדמנות כלכלית רצינית לישראל, כי הולכים לתקציבי עתק בכל העולם כדי להפחית פליטות גזי חממה, כדי להביא את משק האנרגיה העולמי למקום אחר.

יעל כהן-פארן: אבל את כל ההזדמנויות האלה אנחנו הולכים לפספס, זה החשש שלי, בגלל המאבקים שאנחנו רואים בין המשרדים.

יעל כהן-פארן: משרד האנרגיה והמשרד להגנת הסביבה לא יכולים להסכים על מה ישראל צריכה ויכולה לעשות – היא יכולה לעשות הרבה מאוד – מה ישראל צריכה לעשות כדי להפחית את פליטות גזי החממה שלה, ולהתייחס באופן רציני, ולהראות לעולם שהיא מתייחסת באופן רציני למשבר האקלים.

יעל כהן-פארן: אז המשרד להגנת הסביבה, לזכותו בוודאי ייאמר שהכין תוכנית ועבד עליה תקופה ארוכה, ובסופו של דבר הגיש גם יעדים.

יעל כהן-פארן: אומנם משרד האנרגיה חתך לו את היעדים בערך בחצי, אבל הגשנו איזשהם יעדים לאו"ם.

יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר – יהיה לך זמן להשיב – בסופו של דבר אנחנו הגשנו יעדים, בוא נגיד, מאוד צנועים, שלא לומר עלובים, לאו"ם, כדי להצדיק את קיומנו בתוך המסגרת הזאת שנקראת אמנת האו"ם למשבר האקלים.

יצחק וקנין: תודה.

יעל כהן-פארן: רק אסיים.

יעל כהן-פארן: אבל תוכנית – הגענו לפריז, ואין לנו תוכנית, וזה, שוב, בגלל מאבק בין משרד האנרגיה והמשרד להגנת הסביבה.

יעל כהן-פארן: ראש הממשלה שעמד בראש המשלחת לפריז צריך להכריע, והוא עדיין יכול לעשות את זה, כי הוועידה בפריז רק מסתיימת בעוד שבוע וחצי.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת יעל כהן-פארן.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: גם לך שלוש דקות.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, קודם כול, היה מאוד מעניין ומשמעותי לשמוע אותך הבוקר בוועדת הכלכלה.

תמר זנדברג: נדמה לי שזה היה ככה שיאו של איזשהו זובור שעברת, לא באופן אישי, בשם משרדך.

תמר זנדברג: גם בנושא – – –

יצחק וקנין: הייתי מציע שנעדן טיפה את הביטוי.

תמר זנדברג: לא – פוליטי.

תמר זנדברג: וגם זה לא אישי, ואנחנו יודעים על מה מדובר.

תמר זנדברג: אבל זה לא הנושא היחיד, כלומר גם הנסיעה בראשות ראש הממשלה, חשוב לציין – פעם ראשונה שראש הממשלה של ישראל נוסע לוועידת האקלים; גם ההתנהלות בנושא הגז, ודברים נוספים.

תמר זנדברג: קראנו השבוע שמשרד האנרגיה, שחברתי יעל כהן-פארן דיברה על המתחים, אפשר לקרוא לזה, שאולי הם טבעיים, אבל הם אולי טיפה גם חורגים מהטבעי, בין משרד האנרגיה למשרד להגנת הסביבה בנושא הכנת תוכנית להתייעלות אנרגטית ואנרגיות מתחדשות וכו'.

תמר זנדברג: אז באמת, מעבר לנושאים הפוליטיים, מעבר לנושאים של המתיחויות, נדמה לי שיש כאן איזשהו חוסר הפנמה בסיסי.

תמר זנדברג: לממשלת ישראל – להוציא לרגע את המשרד להגנת הסביבה, והקו שאתה מוביל – עדיין לא נפל האסימון מה משמעותו של משבר האקלים שאנחנו ניצבים בפניו; מהי משמעותה של המילה הזו, הגנת הסביבה – זה עדיין נדמה כמו איזו חבורה של מחבקי עצים שרוצים לבוא – איזה כמה ירוקים שרוצים לעמוד ליד הבולדוזרים, וזה כרגע לא משנה אם הבולדוזרים זה בולדוזרים של בנייה או בולדוזרים של אסדות הגז או כל דבר אחר.

תמר זנדברג: חסרה כאן הפנמה משמעותית של העובדה שמדיניות אקלימית, אנרגטית, עירונית, תחבורתית וסביבתית היא-היא מדיניות – כל הדברים האלה הם לא פחות חשובים, והם אפילו עומדים בשורה אחת עם מדיניות ביטחונית, כלכלית וחברתית.

תמר זנדברג: למעשה, היא-היא מדיניות כלכלית לאומית, בין-לאומית, כלכלית וחברתית.

תמר זנדברג: פירטה יעל כהן-פארן בדברי הפתיחה שלה בנושא שינויי מזג האוויר ומשבר האקלים.

תמר זנדברג: אפשר להוסיף את המשמעויות האלה למשברי הפליטים שהעולם חווה כרגע, למשברים כלכליים, אנרגטיים.

תמר זנדברג: היכולת שלנו לעבור מנפט בלבד למדיניות אנרגיה שמבוססת על פחם, גז, ומכאן שגם גז הוא בסופו של דבר משאב מתכלה, לעבור לאנרגיות מתחדשות, ויותר חשוב מזה – להתייעלות אנרגטית, כי הרי האנרגיה שלא הוצאנו היא האנרגיה הטובה ביותר שחסכנו – היא עומדת בבסיס היכולת שלנו לחיות כאן לאורך זמן ובאופן בר-קיימא.

תמר זנדברג: אלה-אלה החיים עצמם במובן שמדברים על החיים עצמם, לא במובן אלטרנטיבי.

תמר זנדברג: ולכן, העובדה שמדינת ישראל מגיעה לוועידת האקלים שמתקיימת בימים אלה, ונדמה לי שכולנו ניפגש בה בימים הקרובים – –

יצחק וקנין: נא לסיים.

תמר זנדברג: – – מגיעה לשם ללא תוכנית רצינית, לא מתוקצבת, בניגוד לתוכנית השאפתנית והמעניינת שהגיש המשרד להגנת הסביבה – ואני חייבת לציין בהקשר הזה גם את התוכנית להתחדשות עירונית אמיתית שהנחתם על השולחן רק לא מזמן.

תמר זנדברג: נדמה שהכוונות הטובות האלה עדיין לא חדרו לממשלה, עדיין לא חדרו למובילי הכיוון בממשלה, ובראשם לראש הממשלה.

תמר זנדברג: ועד שאנחנו נמשיך כולנו – ארגונים חוץ-פרלמנטריים, חברי הכנסת והמשרד להגנת הסביבה בראשותך – נמשיך ללחוץ לכיוון הזה, אבל נדמה לי שהדרך לשם עדיין ארוכה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

יצחק וקנין: אדוני השר להגנת הסביבה, השר אבי גבאי, ישיב למציעות.

אבי (אברהם) גבאי: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אני אתייחס לדברים.

אבי (אברהם) גבאי: קודם כול, אני שמח שאתן מעלות את הנושא הזה לדיון, זה דיון חשוב.

אבי (אברהם) גבאי: כל אזכור של הנושא הזה מוסיף ליכולת שלנו לקדם אותו.

אבי (אברהם) גבאי: אני אתחיל רגע מנושא המודעות – המודעות היא שלב ראשון ביכולת לבצע דברים.

אבי (אברהם) גבאי: הייתי עם ראש הממשלה כמה שעות בכנס ביום ראשון, או שני; אני נוסע בשבוע הבא לפגישות עצמן.

אבי (אברהם) גבאי: אין ספק שנוכחות של ראש הממשלה בוועידה כזאת מייצרת מודעות בארץ, וגם מייצרת מודעות אצלו.

אבי (אברהם) גבאי: אני יכול לומר לך שראש הממשלה, כשהוא סיים את הנאום שלו, שהיה נאום מצוין, אגב – אני מסכים אתך שמים זה לא בדיוק – ושזה מייצר גם – – –

דב חנין: – – –

אבי (אברהם) גבאי: תקשיב טוב, זה ראש הממשלה היחידי מבין כל ה-30 ומשהו, 50 ומשהו, שאני שמעתי – אני לא זוכר כמה שמעתי, שמעתי עשרות – שדיבר על סמרט-גריד.

אבי (אברהם) גבאי: וסמרט-גריד, למי שלא יודע, בעיני זה, לפחות, הפתרון האולטימטיבי, זה הדבר החשוב בסוף.

אבי (אברהם) גבאי: אם נגיע לשם, נגיע באמת לחיסכון אנרגטי אמיתי.

אבי (אברהם) גבאי: אז בסך הכול הדברים שהוא אמר היו דברי טעם, נקודה.

אבי (אברהם) גבאי: גם כשיצאנו מהוועידה, אמר לי ראש הממשלה: תשמע, זה סיפור רציני הדבר הזה.

אבי (אברהם) גבאי: זאת אומרת, זה כאילו משהו שבן-אדם עובר שלבי תודעה, וזה גם חשוב.

אבי (אברהם) גבאי: עכשיו אני רוצה להתייחס למה שאנחנו עשינו, ואני פה מייצג את הממשלה, אני לא מייצג את המשרד להגנת הסביבה, ואני אסביר.

אבי (אברהם) גבאי: מעבר לשלב הראשון, שבו בעצם נעשתה עבודה מקצועית של מה צריכים להיות יעדי הפליטות של מדינת ישראל וכו', עבודה שנעשתה על-ידי הרבה מאוד משרדי ממשלה, יחד עם פרופסור יוג'ין קנדל שהוביל את זה יחד עם המנכ"ל הקודם של המשרד; נקבעו יעדים, הבאנו את זה לממשלה; בממשלה הייתה איזושהי פשרה קטנה – לא 50% ולא 30% ולא 20% – פשרה קטנה ביעדים, לא באמת חשובה, כי בסופו של יום מה שחשוב זה שנכניס את הדבר הזה לתוך המסילה; כי ברגע שהדבר הזה יהיה בתוך המסילה, אנחנו נגיע גם ליעדים יותר גבוהים מה-17% וכו', אבל זה מה שחשוב בסופו של יום.

אבי (אברהם) גבאי: אז הממשלה קיבלה החלטה על היעדים, הממשלה קיבלה החלטה על תקציב, על חצי מיליארד בערבויות ועוד 300 מיליון שקל במענקים – סכום לא קטן, לא סכום קטן, 800 מיליון שקל, ואני אומר לך שיש לי הבטחה משר האוצר, הבטחה מאוד פשוטה וברורה, שאם תצטרך עוד – הוא יוסיף, כי הוא מסתכל על זה לא דרך האקלים, הוא מסתכל על זה דרך התייעלות אנרגטית ותעשיות חדשות שייבנו כאן.

אבי (אברהם) גבאי: זה הסיפור האמיתי.

אבי (אברהם) גבאי: הסיפור האמיתי הוא לא איך מדינת ישראל, עם ה-0.2% שלה בסך כל פליטת גזי חממה, תצליח לשנות את העולם; היא לא תצליח לשנות את העולם.

אבי (אברהם) גבאי: מה שחשוב זה איך אנחנו – 1.

אבי (אברהם) גבאי: לא מתנהגים כסוציומטים שאומרים: זאת לא בעיה שלנו, אנחנו מתייחסים ואנחנו לוקחים חלק בדבר העולמי הזה; 2.

אבי (אברהם) גבאי: איך אנחנו הופכים את זה לנושא שבעצם מייצר פה תעשיות.

אבי (אברהם) גבאי: אני מסכים אתך בעניין הזה, זאת סוגיה מאוד מאוד חשובה, ולכן גם שר אוצר, שהסברתי לו את הנושא, היה מאוד מאוד חיובי.

אבי (אברהם) גבאי: הוא לא נתן חצי מיליארד שקל ל – את קראת לזה "מחבקי עצים"?

אבי (אברהם) גבאי: אני לא קורא לזה "מחבקי עצים".

יעל כהן-פארן: לא קראתי.

אבי (אברהם) גבאי: אז לא את, אז תמר קראה לזה.

אבי (אברהם) גבאי: איפה תמר?

יעל כהן-פארן: היא הייתה צריכה לצאת.

אבי (אברהם) גבאי: הלכה, טוב.

אבי (אברהם) גבאי: הוא נתן לדבר הזה, ככה שזה השלב הראשון.

אבי (אברהם) גבאי: השלב השני היה השלב של התוכנית, ואכן פה נקלענו לוויכוח לא קטן עם משרד האנרגיה סביב שני נושאים מרכזיים: 1.

אבי (אברהם) גבאי: הנושא של התחנות הפחמיות של חברת החשמל.

אבי (אברהם) גבאי: אני בעניין הזה לא מוכן לוותר; אני חושב שאי-אפשר להתעסק רק בדברים הקטנים, חייבים להתעסק בדברים הגדולים קודם כול.

אבי (אברהם) גבאי: ואנחנו ראינו שאנחנו לא מצליחים להגיע בנושא הזה להבנות.

אבי (אברהם) גבאי: יכולתי להעביר תוכנית שתעבור את הממשלה וכו' ונעשה כותרות בעיתונים, אבל תכל'ס לא יהיה בה הרבה, והעדפנו שלא.

אבי (אברהם) גבאי: אגב, היום אנחנו הוצאנו הוראה לחברת חשמל לגבי יחידות 5 ו-6 בחדרה, שכתוצאה מזה שהם מאחרים הם צריכים להקטין את הפליטות ביחידות האלה כבר עכשיו.

אבי (אברהם) גבאי: בעצם זה אומר שהם יעברו יותר לגז ופחות לפחם כבר עכשיו, וזה חלק מהעניין.

אבי (אברהם) גבאי: אמרתי: אוקיי, אי-אפשר לעשות את זה במסגרת כוללת, אני אשתמש בסמכויות שלי, וזה מה שאנחנו עושים.

אבי (אברהם) גבאי: 2.

אבי (אברהם) גבאי: הסוגיה של מי מנהל חלק מהתהליכים, כשפה משרד האנרגיה בא ורוצה להיכנס לחלק מהנושאים ולנהל אותם בעצמו, ואני לא מסכים.

אבי (אברהם) גבאי: אני לא מסכים, אני לא חושב שנותנים לחתול לשמור על השמנת, וזה בעיני העניין.

אבי (אברהם) גבאי: יש פה עניין שבסופו של יום מי שהכין את התוכנית, מי שמתכלל אותה, מי שקם וחושב על זה כל בוקר הם אנשי המשרד להגנת הסביבה, ולכן הם צריכים להוביל את הנושא הזה.

אבי (אברהם) גבאי: זה לא עניין של אגו וזה לא עניין מי עושה מה, אלא בסופו של יום, היום שר האנרגיה רוצה לטפל בזה, מחר יהיה מישהו אחר שפחות יעניין אותו הנושא הזה, ונחזור עוד פעם אחורה.

אבי (אברהם) גבאי: המשרד להגנת הסביבה – צריך סוג של תשתית, שזה מה שהמשרד הזה עושה.

אבי (אברהם) גבאי: ולכן, אנחנו בוויכוח על זה.

אבי (אברהם) גבאי: בשבוע הבא אנחנו נוסעים לפריז שוב פעם, וגם מנכ"ל משרד האנרגיה נוסע, ואני מניח ששם אנשים ידברו ויעשו סוג של bonding כזה, שאולי יוביל אפילו לתוצאות טובות יותר.

אבי (אברהם) גבאי: אני בסך הכול אופטימי.

אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שבסך הכול הדברים שאנחנו רוצים לעשות קורים.

אבי (אברהם) גבאי: יש לנו הרבה דברים בתוך התוכנית, שקשורים בבנייה ירוקה ובחינוך וכו', שאנחנו מבצעים.

אבי (אברהם) גבאי: אני לא מחכה להחלטת ממשלה כדי לעשות את זה.

אבי (אברהם) גבאי: אני יכול להגיד לך שבסך הכול אני מסתכל על מי השחקנים הנוספים במגרש, אז נגיד מנכ"ל משרד הבינוי אשל ארמוני, שהיה מנכ"ל עיריית כפר-סבא, והוא מאוד מאוד מאמין בבנייה ירוקה והוא עשה את זה בכפר-סבא, אז הוא מאוד משתף פעולה בנושא הזה ויש לו גם ערך מוסף בתהליך.

אבי (אברהם) גבאי: בסך הכול יש כמה שחקנים שמאוד רוצים לעשות את זה.

אבי (אברהם) גבאי: אני חושב שהנושא של האקלים ירד מפוזיציית מחבקי העצים והוא עבר לפוזיציית הכלכלה ואיכות החיים של האנשים, וזה מה שאנחנו עושים.

יצחק וקנין: תודה, אדוני השר.

יצחק וקנין: מה אדוני מציע?

יעל כהן-פארן: – – –

יצחק וקנין: את מסתפקת בתשובה, או להעביר לוועדה או למליאה?

יעל כהן-פארן: אני מבקשת להעביר לוועדת הפנים.

יצחק וקנין: אדוני מסכים?

אבי (אברהם) גבאי: בוודאי, דודי אמסלם היושב-ראש היה עכשיו בפריז גם כן, אז הוא גם כן נחשף לדברים.

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אז אני מודה לשר להגנת הסביבה.

אבי (אברהם) גבאי: תודה רבה.

יצחק וקנין: חבר הכנסת דב חנין, עמדה נוספת, ומייד אחרי כן נצביע.

אבי (אברהם) גבאי: הוא שואל שאלה.

יצחק וקנין: לא לא, זו לא שאלה, זו דעה נוספת.

יצחק וקנין: אתה לא צריך לענות עליה.

יצחק וקנין: אדוני יכול לשבת, אין צורך.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אכן משבר האקלים הוא משבר כזה שמסוגל לכנס 160 מנהיגים מכל רחבי העולם.

דב חנין: זוהי סכנה אמיתית, זוהי בעיה אמיתית, זו לא שאלה עתידית, זו שאלה של הווה, וצודק השר להגנת הסביבה שישראל היא חלק קטן מהבעיה, אבל אנחנו יכולים להיות חלק מעניין ומשמעותי מההתמודדות ומהפתרון, ולצערי זה לא המצב.

דב חנין: אנחנו הגענו לוועידת פריז במצב של החמצה גדולה, החמצה היסטורית.

דב חנין: המשרד להגנת הסביבה צדק לחלוטין בוויכוח שהתנהל בממשלה.

דב חנין: אדוני השר, אני חושב שצדקת בכך שלא הסכמת לעשות כאילו-תוכנית, ועמדת ודרשת גם בעניין הסמכויות וההובלה וגם בעניין התחנות הפחמיות.

דב חנין: אני חושב שעמדתכם הייתה נכונה.

דב חנין: הטענה שלי איננה למשרד להגנת הסביבה, הטענה שלי היא לממשלה.

דב חנין: הממשלה הובילה למצב שראש הממשלה הגיע לפריז בלי בשורה, בלי תוכנית ממשית, ואפילו בלי תירוצים.

דב חנין: ואומנם ראש הממשלה נסע לפריז בעיקר כדי להיפגש בשולי הוועידה עם כל מיני מנהיגים בכל מיני נושאים, אבל חבל בוועידה כזו רק להישאר בשוליים.

דב חנין: יש את שולי הוועידה עם כל מיני מפגשים, אבל קורה גם משהו במרכז, ובמרכז ראש הממשלה לא הביא שום דבר אמיתי.

דב חנין: זה חבל, זה עצוב, וטוב שנדון בנושא הזה ונמשיך לעסוק בו בוועדה של הכנסת.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אנחנו מצביעים על ההצעות לסדר-היום של חברות הכנסת יעל כהן-פארן ותמר זנדברג.

יצחק וקנין: מי בעד העברת הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה?

יצחק וקנין: מי נגד?

מירב בן ארי: תוסיף את סגן השר, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תמיד אני – – – הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יצחק וקנין: שמונה, כולל קולו של סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: שמונה בעד להעביר את הנושא לוועדת הפנים.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להמשך דיון.

יצחק וקנין: אני מודה לשר אבי גבאי ולמציעים.

יצחק וקנין: הכרזת ההסתדרות על סכסוך עבודה במגזר הציבורי

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הכרזת ההסתדרות על סכסוך עבודה במגזר הציבורי, הצעות לסדר-היום מס' 1742, 1746, 1775, 1790 ו-1793.

יצחק וקנין: ראשון הדוברים – חבר הכנסת יוסי יונה, ולאחריו – חבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: שלוש דקות לכל מציע.

יצחק וקנין: חבר הכנסת יוסי יונה, לרשותך שלוש דקות.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, סגן השר יצחק כהן חברי, תראו, להשבית את המשק זה לא עניין של מה בכך.

יוסי יונה: אף אחד אינו מעוניין בהשבתת המשק, ואף אחד אינו רוצה בהשבתת המשק.

יוסי יונה: אבל עם זאת, האיום בהשבתת המשק או השבתתו הלכה למעשה זה המוצא האחרון שעומד בפני העובדים במאבק הצודק שלהם להבטיח את תנאי העסקתם ואת הסדרי הפנסיה שלהם.

יוסי יונה: והפעם האיום הוא באמת הכרחי, גם בגלל חוסר היענות של משרד האוצר לעדכן את ההסכם הקיבוצי, גם בגלל הפגיעה בקצבאות הפנסיה של מבוטחים בקרנות החדשות וגם בגלל הפגיעה בביטוח הסיעודי הקיבוצי.

יוסי יונה: חברות וחברי הכנסת, השר אקוניס, סגן השר איציק כהן, אכן חוקק או עודכן שכר המינימום לפני זמן לא רב.

יוסי יונה: אבל אתם יודעים שעל-פי הנתונים – גם של הממ"מ וגם נתונים אחרים – המשק הישראלי הוא למעשה, אחד מהמאפיינים הבעייתיים שלו – – –

אופיר אקוניס: השכר עודכן לשיא של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: זה דבר חשוב להזכיר, כבודו.

יוסי יונה: אם הייתי באמת סתם פופוליסט, לא הייתי מזכיר את זה.

יוסי יונה: הזכרתי את זה כדבר טוב.

אופיר אקוניס: ברור.

אופיר אקוניס: לחדד.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: עדיין אני מבקש לציין – הנתונים הללו, בואו נחשוב עד כמה הם שופרו באופן דרסטי.

יוסי יונה: על-פי הדוח של הממ"מ, הרי שכ-30% מהעובדים בגופים הציבוריים – מדובר על 102,000 עובדים – קיבלו בשנת 2013 השלמה לשכר מינימום, ושכרם הממוצע היה 8,800 שקל; כ-40% מהעובדים במשרדי הממשלה, 25,000 עובדים לערך, קיבלו השלמה לשכר המינימום, ושכרם הממוצע היה 11,786 שקלים; כ-14.5% מעובדי ההוראה קיבלו בשנת 2013 השלמה לשכר המינימום, ושכרם הממוצע היה 7,900 שקל בערך; כ-25% מכלל משרתי צה"ל – משרתי צה"ל – קיבלו השלמה לשכר המינימום.

יוסי יונה: כלומר, גם כאשר שכר המינימום שופר ועודכן, ואני מסכים שהעדכון היה מאוד משמעותי, אנחנו מדברים על בעיה מאוד כאובה, מאוד כרונית, מאוד עמוקה של המשק הישראלי, והיא גם פערי השכר וגם השכר החציוני, שעומד, כפי שאנחנו יודעים, גם עכשיו, על 6,541 שקלים לחודש.

יוסי יונה: זה אומר שחצי מהמשתכרים במשק מרוויחים פחות מהסכום הזה, כך שאפשר לומר בבטחה, בוודאות, שבעיית השכר היא עילה מאוד מאוד טובה לצאת למאבק.

יוסי יונה: עכשיו, ברור – משרד האוצר, כפי שאנחנו יודעים, כשהוא בא לנהל את המשא-ומתן עם ההסתדרות, אז הוא בדרך כלל מציג את הדרישות שלו – להגמיש את שוק העבודה למיקורי חוץ כאלה ואחרים.

יצחק וקנין: נא לסיים.

יוסי יונה: ואנחנו יודעים שהרבה פעמים מיקור חוץ, אדוני היושב-ראש, הוא בעצם עוד דרך לפגיעה בתנאי השכר של העובדים.

יוסי יונה: ולכן אני טוען שזו בעיה חמורה.

יוסי יונה: לא היה לי זמן לדבר על הבעיות האחרות, שהן באמת בעיות אקוטיות, כיצד המדינה למעשה – שני משפטים, בבקשה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: בסדר.

יצחק וקנין: תקצר.

יוסי יונה: אנחנו לא יכולים לנהל את הפנסיה של העובדים בישראל כמשק כספים סגור.

יוסי יונה: אנחנו פשוט לא יכולים.

יוסי יונה: הגם שאנחנו יכולים לומר אולי שהפנסיה התקציבית, אפשר שהיו בה הפרזות – אפשר, בהנחה שהיו בה הפרזות.

יוסי יונה: אנחנו לא יכולים אבל ללכת לקיצון האחר, שבו הפנסיה הופכת למשק כספים סגור והמדינה אינה ערבה לכך שהגמלאים במדינת ישראל יזכו לפנסיה שיכולה להבטיח להם חיים בכבוד לאחר פרישתם.

יוסי יונה: לכן אני בא ואומר: האיום בהשבתה הוא איום מוצדק.

יוסי יונה: אני מקווה שההשבתה לא תצא לפועל, אבל זאת, אני מקווה, גם בתנאי שממשלת ישראל תתעשת ותבוא לקראת העובדים בישראל.

יוסי יונה: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת דב חנין, ולאחריו – חברת הכנסת שרן השכל.

יצחק וקנין: אם היא לא תהיה – חברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: עוד לא התחלתי.

יצחק וקנין: לא נלך לרב אם תרצה עוד דקה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, סכסוך העבודה שההסתדרות הכריזה הוא סכסוך עבודה מוצדק.

דב חנין: הגיע הזמן להעלות את השכר בישראל, והגיע הזמן להעלות אותו בצורה משמעותית.

דב חנין: אני רוצה לשתף אתכם בכמה מספרים, עמיתי חברי הכנסת.

דב חנין: בשנות ה-80, שימו לב, התוצר בישראל בשנה בממוצע עלה ב-3.3%; השכר הממוצע הריאלי עלה ב-2.95%.

דב חנין: זה היה פיגור של השכר אחרי התוצר הריאלי, אבל לא בהרבה.

דב חנין: בשנות ה-90 התוצר עלה ב-5.3%; השכר הממוצע עלה בשנה ב-1.07%.

דב חנין: זה אומר שהתוצר עלה פי-חמישה מאשר השכר.

דב חנין: העשור שעבר, העשור של נתניהו, הוא העשור האיום.

דב חנין: התוצר עולה – אגב, לא עולה בצורה דרמטית, עולה ב-3.7%, אבל עלייה מכובדת בתוצר – אבל השכר הממוצע ב-12 השנים האחרונות עלה ריאלית רק – שימו לב – ב-0.39% בשנה.

דב חנין: זאת אומרת, התוצר עלה פי-18 מהשכר.

דב חנין: התוצר עלה פי-18 מהשכר, וזו, עמיתי חברי הכנסת, תמונה של כלכלה שמתקדמת אבל העובדים נשארים הרחק מאחור.

דב חנין: העובדים נשארים הרחק מאחור.

דב חנין: השכר של העובדים בישראל הוא נמוך, והוא נמוך מדי גם למי שעובד פה מאוד מאוד קשה.

דב חנין: אנחנו מדברים על מדינה שבה שיעור המשפחות העובדות שנמצאות מתחת לקו העוני הוא מהגבוהים בארצות המפותחות.

דב חנין: אנחנו מבחינה זו נמצאים במחנה אחד עם המדינות הלא-מפותחות – לא עם המדינות המפותחות.

דב חנין: שיעור מאוד גבוה של עובדים בישראל, למעלה מ-70%, עובדים שעות נוספות, יותר מ-40 שעות בשבוע.

דב חנין: זה הרבה יותר מהממוצע במדינות המפותחות, ועדיין העובדים האלה משתכרים מעט, משתכרים מעט מדי, גם בהשוואה בין-לאומית, גם בהשוואה לעלייה בתוצר וגם בהשוואה לעלייה בפריון.

דב חנין: אני יודע שהממשלה אולי תענה לי שהעלינו את שכר המינימום.

דב חנין: לא אתם העליתם את שכר המינימום; מאבק ציבורי העלה את שכר המינימום.

דב חנין: אני גאה במאבק הזה.

דב חנין: לפני שנתיים העליתי את היוזמה להעלות את שכר המינימום ל-30 שקל לשעה, ואני שמח על כך שהיוזמה הזאת אומצה, אדוני סגן השר, על-ידי מפלגתך – – –

יצחק וקנין: חבר הכנסת חנין, אתן לך עוד דקה.

דב חנין: תודה.

דב חנין: – – – על-ידי מפלגתך, אדוני סגן השר; והעליתם את זה כדרישה מרכזית, ואני שמח על כך.

דב חנין: אני שמח על כך שגם ההסתדרות הצטרפה לדרישה הזאת.

דב חנין: ושכר המינימום אכן עלה.

דב חנין: זה חשוב.

דב חנין: עדיין לא הגענו, אגב, ל-30 שקל לשעה, שזה המספר הריאלי והאמיתי שיבטיח יציאה של אנשים עובדים ממעגל העוני.

דב חנין: אני שמח על כך ששר הפריפריה, הנגב והגליל, השר דרעי, חזר לאחרונה שוב על המחויבות של ש"ס לעמוד על כך ששכר המינימום אכן יעלה ל-30 שקל לשעה.

דב חנין: עליית שכר המינימום היא חשובה והיא חיונית, אבל אי-אפשר להסתפק בכך.

דב חנין: אי-אפשר להסתפק בכך שעובדות סוציאליות יעבדו קשה ויישארו מתחת לקו עוני; אי-אפשר להסתפק בכך שמורים ומורות יעבדו בשכר רעב.

דב חנין: הגיע הזמן להעלות באופן אמיתי את שכרם של העובדים והעובדות בשירות הציבורי, של האחיות בבתי-החולים – – –

יצחק וקנין: תודה.

דב חנין: כל אלה ראויים לשכר אמיתי וראוי עבור העבודה הקשה שלהם.

דב חנין: אני מקווה שההסתדרות תנהל פה מאבק נחוש, ואני מקווה שלממשלה לא תהיה ברירה אלא להיענות לדרישות הצודקות.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת דב חנין.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת סופה לנדבר, אחרונת הדוברים.

יצחק וקנין: מייד אחרי כן ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: גם לך, חברת הכנסת סופה לנדבר, שלוש דקות.

יצחק וקנין: אני מפעיל את השעון.

סופה לנדבר: אדוני השר, סגן השר, אדוני היושב בראש הישיבה הזאת, יושב-ראש הישיבה, חברי חברי הכנסת, הכרזת סכסוך עבודה במגזר הציבורי – בצדק או לא בצדק?

סופה לנדבר: בוודאי שבצדק.

סופה לנדבר: אם אנחנו כאן והממשלה, אדוני השר, לא הסתדרנו עם המצב של הביטוח הסיעודי, ולא מסוגלים לדאוג לאינטרס של המבוטחים, אז מי שידקלם זה כנראה רק ההסתדרות.

סופה לנדבר: אנחנו נתמוך בזה.

סופה לנדבר: אם אלפי אנשים במדינה מגיעים לגיל הפרישה ואין להם פנסיה, ואנחנו לא מסוגלים לדאוג להם – המדינה, הממשלה, לא מסוגלים לדאוג לאנשים האלה שמגיעים לגיל הזהב, אבל הוא הופך להיות גיל מאוד פרובלמטי לאנשים האלה.

סופה לנדבר: ורבותי, זה לא שייקספיר, זה לא "המלט", זה לא "להיות או לא להיות"; זה חיים בקצה המדינה, בשוליים של המדינה.

סופה לנדבר: ואנחנו בכנסת – לא בקואליציה, וודאי שאנחנו באופוזיציה – לא מסוגלים לעשות את זה.

סופה לנדבר: אומנם מעמידים את השאלה הזאת מול הממשלה שוב ושוב.

סופה לנדבר: ואז נכנסת ההסתדרות.

סופה לנדבר: סוכני ביטוח, אדוני היושב-ראש, התרגלו לגזור קופון.

סופה לנדבר: כיסוי פוליסה קבוצתית נגמר; נעלם הביטוח הסיעודי לקבוצות ביטוח, ואף אחד לא קם כאן במדינה?

סופה לנדבר: ואיזו רוויזיה?

סופה לנדבר: ואיזה רפורמה?

סופה לנדבר: ומה קורה כאן עם כספים שאנשים שילמו והיום לא מקבלים ביטוח סיעודי?

סופה לנדבר: זה, רבותי, פלילי.

סופה לנדבר: אני לא רוצה עכשיו להביא דוגמאות.

סופה לנדבר: אנחנו ראינו, ואני חושבת שכל אחד מאתנו מקבל מכתבים עם מקרים שפשוט עושים פצע בלב, ולא מתרפא הדבר הזה.

סופה לנדבר: הביטוח הסיעודי הקולקטיבי נעלם, ואין שקיפות.

סופה לנדבר: ומה קורה עם אלו שמאבדים את הביטוח?

סופה לנדבר: איפה הממשלה?

סופה לנדבר: איפה שר האוצר?

סופה לנדבר: מי מגן על אותם אנשים שאיבדו את הביטוח הקבוצתי?

סופה לנדבר: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, הפנסיה.

סופה לנדבר: תסתכל מה שקורה: אלפי אנשים, אלפי אנשים מגיעים לגיל פרישה, והם הופכים להיות מסכנים ועניים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני מעלה בשבוע הבא חוק, ואני מאמינה, אדוני השר, שאתה תהיה השר שבעצם יעזור להעביר את החוק.

סופה לנדבר: בשנת 2008 המדינה הגיעה לפנסיה צוברת.

סופה לנדבר: ומהפנסיה הצוברת, משנת 2008 עד היום, אנשים צברו סכומים לא גדולים.

סופה לנדבר: הסכומים האלה לא יכולים לעזור להם להגיע לסכום מכובד שיעזור להם לחיים כפנסיה ממשית.

סופה לנדבר: אבל כאשר הם רוצים למשוך את הכסף, בגלל שחלק נכנסו לחובות וחלק רכשו דירות – – –

יצחק וקנין: אם אפשר לסיים.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: אבל כאשר הם רוצים למשוך את הכסף ולחסל את החובות שיש להם, אז הם צריכים לשלם 30% על הכסף שלהם.

סופה לנדבר: אז אם המדינה לא מסוגלת לתת פנסיה מינימלית במדינת ישראל, לפחות על הכסף שהם חסכו לתת להם פטור מהחובות האלו.

סופה לנדבר: כרטיס ההטבות של הפנסיונרים במדינת ישראל – אלו שמקבלים קצבת זיקנה ואלו שיש להם חלק סוציאלי, הם בוודאי מקבלים כל מיני הטבות, שזה שווה כסף.

סופה לנדבר: אני מסיימת.

סופה לנדבר: אבל אם פנסיונר מגיע לגיל פרישה, אדוני היושב-ראש, אני חושבת שמדינת ישראל וממשלת ישראל צריכות לדאוג לא לכרטיס כניסה לסרט ב-10 שקלים, אלא לסל הטבות – –

יצחק וקנין: תודה.

סופה לנדבר: – – תעריפי חשמל, ארנונה, והלאה והלאה.

סופה לנדבר: ואני מסיימת עם זה שהפנסיה, מהרווחים של הגז – אנחנו היום מדברים בכל הוועדות ובכנסת על מתווה הגז, אבל אנחנו לא מדברים על זה שמהרווחים שהמדינה תגיע אליהם, בעזרת השם, המדינה צריכה לדאוג לאותם אנשים שאין להם ביטוח סיעודי, לאותם אנשים שאין להם פנסיה.

סופה לנדבר: ואני מסיימת ואני אומרת, אם המדינה והממשלה לא מסוגלות, אז מי יצטרך לעשות את זה?

סופה לנדבר: עם כל הצער, ההסתדרות.

סופה לנדבר: ואנחנו אתם.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת סופה לנדבר.

יצחק וקנין: ישיב סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה, חברי חברי הכנסת, כבוד השר, פרופסור יונה, המציע, בין המציעים, בעניין הכרזת ההסתדרות על סכסוך עבודה – חברי, זה תקופה ארוכה התנהל וממשיך להתנהל משא-ומתן בין נציגי המעסיקים במגזר הציבורי לבין ההסתדרות הכללית החדשה במטרה לצמצם את הפערים בין עמדות הצדדים ולהגיע להסכם לשביעות רצון הצדדים.

יצחק כהן: זה היה בעבר ואין שום סיבה שלא יקרה בהווה.

יצחק כהן: זה יקרה גם בעתיד, בעזרת השם.

יצחק כהן: במסגרת המשא-ומתן הציג כל צד את דרישותיו.

יצחק כהן: המעסיקים הציבוריים דרשו תיקון עיוותים בהסכמי העבודה במטרה לשפר את המערכת הציבורית.

יצחק כהן: ההסתדרות דרשה עוד תוספות שכר ושינויים בתחום השכר.

יצחק כהן: על כל פנים, מטבע הדברים – אדוני היושב-ראש, מטבע הדברים, משא-ומתן הוא שיח – כבודו – הוא שיח של נושאים ונותנים, ואין להסכים למצב שבו רק צד אחד למשא-ומתן נדרש להיענות לתביעות של הצד השני.

יצחק כהן: יחד עם זאת, יצוין כי לטעמנו רוב המחלוקות, כבוד השר, רוב המחלוקות ניתנות לגישור באופן שיאפשר חתימה על הסכם קיבוצי לטובת שני הצדדים ולטובת המגזר הציבורי כולו.

יצחק כהן: נעדכן אתכם שהיום נפגשו שר האוצר מר משה כחלון ויושב-ראש ההסתדרות אבי ניסנקורן.

יצחק כהן: יש לציין את הקשר הטוב בין משרד האוצר להנהלת ההסתדרות, וההוכחה לכך, ידידי יושב-ראש הישיבה חבר הכנסת הרב יצחק וקנין, ההוכחה לכך היא ההסכם ההיסטורי שהתקבל לאחרונה – דב חנין, אתה מקשיב לי?

דב חנין: לגמרי, כל הזמן.

יצחק כהן: ההסכם ההיסטורי שאתה אמור להיות שמח עליו, המטפל בעובדי קבלן בשירות הציבורי; ההסכם המשפר את תנאיהם של כ-15,000 עובדי קבלן.

יצחק כהן: משהו חסר תקדים.

יצחק כהן: ועוד היד נטויה.

יצחק כהן: לא מכבר העברנו תקציב, תקציב חברתי, ל-2015 ול-2016, שאין בו גזירות, יש בו רק הטבות.

יצחק כהן: אין בו העלאות מסים; יש בו תוכניות לטובת המשק כולו, לטובת העובדים, לטובת ילדי ישראל, לטובת מערכות החינוך, לטובת מערכת הביטחון.

יצחק כהן: אנחנו מצפים גם שהרפורמות שיעברו, בשעה טובה, גם יחוללו את הצמיחה, כי הן מנועי צמיחה אדירים.

יצחק כהן: על כל פנים, אדוני היושב-ראש, אני חושב – אתם רוצים להסתפק בדברי?

יצחק כהן: תסתפקו.

יצחק כהן: לא רוצים להסתפק?

יצחק כהן: תעבירו את זה.

יצחק כהן: אני תומך בכל בקשה שלכם.

יצחק וקנין: כן.

יצחק וקנין: אם כן, מה מציעים?

יצחק וקנין: ועדה?

יוסי יונה: ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: אוקיי, אנחנו נצביע, רבותי.

יצחק כהן: או כלכלה או כספים.

יצחק וקנין: הם רוצים כלכלה – כלכלה.

יצחק וקנין: הם רוצים כלכלה – כלכלה.

יצחק כהן: אני עם העבודה והרווחה.

יצחק כהן: שוועדת הכנסת תחליט.

יצחק וקנין: העבודה והרווחה?

יצחק וקנין: ועדת הכנסת.

יצחק וקנין: אם כן, מי בעד להעביר את זה לוועדה?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יצחק וקנין: אני מוסיף את קולו של סגן השר.

יצחק וקנין: תכף אנחנו נראה כמה מצביעים, ואז נוסיף את קולו של סגן השר.

יצחק וקנין: שמונה, כולל קולו של סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת הכנסת, שתכריע בין ועדת הכלכלה לוועדת העבודה והרווחה.

יצחק וקנין: כן, אדוני?

אופיר אקוניס: לא רציתי להפריע באמצע הדיון, אם אפשר להתייחס לדיון הזה, אפילו מהצד.

יצחק וקנין: לדיון הזה?

אופיר אקוניס: כן, לדיון הקודם.

יצחק וקנין: לא, אני לא יכול.

יצחק וקנין: אחרי אי-אפשר.

יצחק כהן: הוא חבר ממשלה.

יצחק וקנין: בתוך הנושא הוא יכול לקום ולדבר כשעוד לא הצבעתי.

יצחק וקנין: אבל אני אתן לך, אם תרצה, בנושא הבא, להתייחס.

יצחק וקנין: אם אדוני יושב פה, אני אאפשר לך.

אופיר אקוניס: אחרי ההצבעה אי-אפשר?

יצחק וקנין: על-פי התקנון אני לא יכול.

יצחק וקנין: אם היית אומר לי – ודאי, ודאי, אני מכיר את התקנון.

יצחק וקנין: האמינו לי.

יצחק וקנין: אני כבר מכיר את זה ישר והפוך.

אופיר אקוניס: מהצד גם אי-אפשר?

יצחק וקנין: אדוני, זה לא ראוי שאני אתן לך מהצד.

יצחק וקנין: אני אתן לך מעל הדוכן בנושא הבא, אוקיי?

יצחק וקנין: כשהשר ישיב, אתה תוכל להשלים עוד ותדבר על מה שאתה רוצה.

יצחק וקנין: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, רבותי.

יצחק וקנין: הכרזתי על התוצאות בעצם, והנושא יובא לוועדת הכנסת, הנושא הקודם.

יצחק וקנין: בנושא של הכרזת ההסתדרות על סכסוך עבודה הודעתי שהנושא יועבר לוועדת הכנסת, שם יוחלט בין ועדת העבודה והרווחה לבין ועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: דוח ה-OECD על הישגים נמוכים של תלמידים בישראל לעומת מדינות אחרות בארגון

יצחק וקנין: דוח ה-OECD על הישגים נמוכים של תלמידים בישראל לעומת מדינות אחרות בארגון, הצעות לסדר-היום מס' 1725, 1726, 1730, 1745, 1805 ו-1820, של כמה חברי הכנסת.

יצחק וקנין: ראשונת הדוברים – חברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: ולאחריה – חברת הכנסת עליזה לביא.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני השר, השבוע פורסם הדוח – סליחה, חברי וחברותי חברי הכנסת.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: השבוע פורסם הדוח של ה-OECD – – דווקא, פרופסור יוסי יונה, אני רוצה שתשמע את זה.

מירב בן ארי: זה מאוד רלוונטי לך.

יוסי יונה: אני מקשיב לך בקשב רב, מירב.

מירב בן ארי: – – והדוח הזה שפורסם בעצם שפך אור על מה שקורה במערכת החינוך הישראלית, אבל בעיקר, כמובן, כיושבת-ראש השדולה ביחד עם חברת הכנסת עליזה לביא, מה שהטריד אותי במיוחד זה הנושא של ההשכלה הגבוהה.

מירב בן ארי: אדוני היושב-ראש, יש כאן דגל אדום שמתנוסס מעל ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל – סגן השר, זה בהמשך לשיחתנו.

מירב בן ארי: ישראל היא המדינה השנייה בעולם, מבין 43 מדינות ה-OECD, פרט לדרום-אפריקה, שבה חלה ירידה בשיעור הצעירים מקרב בעלי ההשכלה הגבוהה אל מול שיעור המבוגרים.

מירב בן ארי: כלומר, השנה – אני לא יודעת אם ראיתם את הנתונים – אבל התחילו פחות סטודנטים מהשנה שעברה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד שבשבוע שעבר היינו בוועדת חוץ וביטחון עם שר הביטחון, ושר הביטחון אמר שהוא הגיע מגיוס נובמבר עכשיו, מהבקו"ם, וכל שנה מספר המתגייסים עולה.

מירב בן ארי: אז חשבתי לעצמי, ברור שמספר המתגייסים עולה כי יש יותר אנשים, אנחנו גדלים מ-8 מיליון, 10 מיליון, אז איך יכול להיות שמספר המתגייסים עולה אבל מספר הסטודנטים יורד, והמדינה היחידה שיש לנו תחרות אתה זה דרום-אפריקה?

מירב בן ארי: בניגוד למדינות אחרות ב-OECD, לא רק שזה יורד, וזה אמור לעלות, זה לא אמור גם להשתוות, יש תנופה גבוהה, ודווקא בישראל מספר הסטודנטים יורד.

מירב בן ארי: יכול להיות, גם יש הטוענים שבעצם בגלל שיש לנו אוכלוסייה מבוגרת שהיא בעלת תואר ראשון, אז לכן יש יותר מבוגרים מצעירים, אבל גם הנתון הזה לא מסתדר, כי בסופו של דבר אותם חבר'ה צעירים הם אלה שצריכים להשפיע על שוק העבודה, להוריד את האבטלה, להגדיל את השכר של האקדמאים, וגם כאן אני רואה עתיד עוד יותר מטריד.

מירב בן ארי: בזמן שבמדינות אחרות באמת מבינים את חשיבות פיתוח ההשכלה – אני רוצה לתת לך את הנתונים: אצלנו, 46% מהצעירים בישראל הם בעלי השכלה גבוהה, וזה שיעור נמוך יותר – נגיד בבריטניה – 49%; קנדה – 58%; רוסיה – 58%; ליטא – 53%; דרום-קוריאה – 68%.

מירב בן ארי: אלה נתונים מאוד מאוד קשים, כמובן, בעיקר כשה-OECD גם מציינים את רמת האבטלה, וידוע שבקרב בעלי תואר אקדמי, לדוגמה, שיעור האבטלה הוא 3.9%, לעומת אזרחים אחרים שאינם בעלי תואר אקדמי, ששיעור האבטלה בקרבם הוא 12% בממוצע במדינות ה-OECD, וכמובן השכר גבוה.

מירב בן ארי: אני יודעת, וגם חברי וחברותי חברי הכנסת יודעים, שגידול בהשכלה הגבוהה וגידול במספר הסטודנטים גם מוריד את האבטלה, גם מגדיל את השכר, אבל בעיקר הופך אותנו באמת לחברה משכילה יותר והרבה יותר משמעותית.

מירב בן ארי: תראה, עומדת לפתחנו התוכנית הרב-שנתית של מערכת – סגן השר פרוש – –

מאיר פרוש: שומע – – –

מירב בן ארי: – – אני רק רוצה שתתייחס, כי זה הדבר שאני רוצה שתתייחס אליו, כי בסופו של דבר מזה שהצגתי את הנתונים הבעייתיים של ההשכלה הגבוהה ומזה שהנתונים ירדו, יש לי כאן איזשהו משהו שאני גם באה עם הצעה, כי אני גם יושבת-ראש השדולה, וגם חברה בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: ההצעה שלי היא שבמסגרת התוכנית הרב-שנתית – יש תוכנית רב-שנתית למערכת החינוך, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: היא התחילה בתשע"א והיא מסתיימת השנה, בתשע"ו.

מירב בן ארי: אחת מהמטרות של התוכנית הרב-שנתית הזאת – היא צריכה לבוא עם תוכנית איך להגדיל את מספר הסטודנטים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: פשוט מאוד.

מירב בן ארי: אם היה בתוכנית הרב-שנתית הקודמת – אני מסיימת – להכניס את המגזר החרדי, להכניס את המגזר הערבי, ואלה מטרות חשובות, אני אומרת: בואו נכניס את המגזרים, אבל בואו בכלל נקבע כיעד שהמטרה של התוכנית הרב-שנתית היא להעלות את מספר הסטודנטים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יצחק וקנין: תעלה חברת הכנסת עליזה לביא, ולאחריה – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: שלוש דקות לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אני אמתין עד שתגיעי לדוכן, מרגע זה שלוש דקות.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, היום אני בענייני סטודנטים.

עליזה לביא: גם אני באה מהאקדמיה ואני גם יושבת-ראש משותפת של שדולת הסטודנטים.

עליזה לביא: תראו, חברים, יש לנו פחות סטודנטים.

עליזה לביא: אנחנו מקבלים אזהרה חמורה מהדוח של ה-OECD, ואנחנו צריכים לראות ולקרוא ולהתבונן על האזהרה הזאת כתמרור אדום.

עליזה לביא: העתיד של כולנו בסכנה.

עליזה לביא: ההשכלה, הידע, הדעת, שתמיד אפיינו את מדינת ישראל, את הצעירים של מדינת ישראל, בנסיגה לאחור.

עליזה לביא: מהו טווח הראייה של הממשלה?

עליזה לביא: אנחנו לא יכולים לראות את זה לבד ולהבין שלשם אנחנו הולכים?

עליזה לביא: צריכים לראות פתאום את שמנו ככה מתנוסס על הדוח המזהיר הזה של ה-OECD?

עליזה לביא: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, להתחיל במשפט ידוע של יאנוש קורצ'אק, המחנך הדגול, וכך אני מצטטת: "הדואג לימים – זורע חיטים; הדואג לשנים – נוטע עצים; הדואג לדורות – מחנך אנשים".

עליזה לביא: אני בטח לא צריכה לפרט כאן עד כמה ציבור הסטודנטים הם העתיד של מדינת ישראל, את זה כולנו יודעים.

עליזה לביא: ואם אתם יודעים את זה, אז איך זה שישנה הזנחה כלפי ציבור הסטודנטים?

עליזה לביא: רק לפני כמה שעות הצבעתם פה נגד החוק שלי שמבקש להמשיך ולאפשר את הכניסה לספריות באוניברסיטאות לכלל הסטודנטים במדינת ישראל.

עליזה לביא: ואחרי שההצעה שלי נפלה ניגשתי לראש הממשלה ושאלתי אותו: אדוני ראש הממשלה, איך אתה נותן להצעה כזאת ליפול?

עליזה לביא: אתה זה שנכנס לפה כל פעם עם ספרים יותר עבים אחד מהשני, ורק בליל התקציב ישבת וקראת כאן את הסאגה של משפחת אהרנסון, וגם ככה באת וסיפרת לכולנו – לא כולם יכולים לרכוש את הספרים הללו, וכולם רוצים השכלה, ותמיד היה – לפחות להיכנס לספריות.

עליזה לביא: אמר לי ראש הממשלה: את צודקת, תני לי ללמוד את החומר הזה ואני אקח את זה לתשומת לבי.

עליזה לביא: ואני מקווה באמת שראש הממשלה ימשיך ויורה לספריות של האוניברסיטאות המתוקצבות ואלה שמקבלות תרומות להישאר פתוחות.

עליזה לביא: חברים, מספר הלומדים לתואר ראשון ירד ב-1% מהשנה שעברה.

עליזה לביא: באוניברסיטאות הירידה היא ב-2%, ואנחנו בנסיגה לאחור.

עליזה לביא: אחרי דרום-אפריקה – זו הירידה הגדולה ביותר בקרב המדינות החברות ב-OECD.

עליזה לביא: אנחנו רוצים לצמצם אבטלה, אנחנו רוצים לאפשר אופק הזדמנויות, אנחנו צריכים לעודד את הצעירות והצעירים שלנו ללכת ולרכוש השכלה.

עליזה לביא: השכלה במדינת ישראל עולה כסף.

עליזה לביא: אנחנו צריכים לבוא ולראות איך אנחנו באים ומסייעים, וזאת הסיבה שאני מאוד מחויבת לציבור הסטודנטיות והסטודנטים.

עליזה לביא: אנחנו דנים ומקדמים בשדולה, אבל זה לא מספיק; דרושה פה התגייסות של כל חברי הבית הזה לטובת הסטודנטים.

עליזה לביא: הסטודנטים הם העתיד שלנו.

עליזה לביא: האופק של התעסוקה, של תעסוקת המחר, לא נמצא בהלימה, וייתכן שחלק מהסטודנטים בוחרים אולי לא ללכת כי הם באים ואומרים: מה יהיה אתנו מחר?

עליזה לביא: יש פחות השקעות במדינת ישראל, פחות מקומות עבודה, יש חוסר התאמה בין מקצועות המחר הנלמדים והנרכשים לבין עולם הידע, ובשל כך ביקשתי מיושב-ראש הכנסת לערוך כאן יום על תעסוקת המחר ועל השכלת המחר, ואני מזמינה את כל היושבים פה לבוא ולהצטרף; זה יהיה בראשית פברואר.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש וחברי וחברותי חברי הכנסת – –

יצחק וקנין: אם אפשר לסכם.

עליזה לביא: – – אני מבקשת שתצטרפו אלינו בקריאה שלנו לתמיכה בסטודנטים, שהם עתיד המדינה.

עליזה לביא: יש יושבת-ראש מל"ג חדשה ויש תוכנית "קדימה" – בואו נשים את התקציבים, את ההבנה ואת האחריות של כולנו גם בתוכנית הרב-שנתית וגם בתוכניות מיוחדות כדי לעצור את הנסיגה לאחור.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

יצחק וקנין: שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אדוני סגן שר החינוך, חברי חברי הכנסת, לא פלא שרבים מחברי הכנסת כמעט מכל סיעות הבית הגישו הצעה דחופה בנושא כל כך חשוב, דוח ה-OECD על הישגים נמוכים של תלמידים בישראל לעומת המדינות האחרות באותו ארגון.

אוסאמה סעדי: קדמו לי חברותי מירב בן ארי ועליזה לביא ונתנו מספרים על מספר הסטודנטים ומצב ההשכלה הגבוהה, ואני השתתפתי בכנס שקיימו בשדולה שלהן להשכלה גבוהה.

אוסאמה סעדי: ואני, שהייתי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הערביים באוניברסיטאות, אדוני השר, בישראל, חושב שהמספרים האלה והנתונים האלה הם מאוד חמורים, ולא רק שהם מדליקים נורה אדומה אלא יותר מכך, שבאמת צריך להשקיע יותר בחינוך ויותר בהשכלה גבוהה.

אוסאמה סעדי: אני רק נותן מספר אחד שנתתי בכנס, אדוני השר.

אוסאמה סעדי: יש היום 4,000 סטודנטים ערבים, אזרחים, במדינת ישראל שלומדים באוניברסיטה בג'נין, והם לומדים רפואת שיניים, מקצועות פארה-רפואיים כמו פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק; 90% מהפקולטה לפיזיותרפיה, לסיעוד ולריפוי ועיסוק – 90% הם סטודנטים ערבים אזרחי מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: הסטודנטים האלה לא מוצאים את מקומם באוניברסיטאות במדינת ישראל, ואז הם נאלצים לנדוד לאוניברסיטאות בג'נין, א-נג'אח בשכם, לירדן, למולדובה ולרומניה, ואני חושב שיש לתת להם את ההזדמנות לעשות את הלימודים שלהם באוניברסיטאות בארץ.

אוסאמה סעדי: רק, אדוני, מספר אחד כדי להמחיש את ההשקעה בהשכלה הגבוהה.

אוסאמה סעדי: במדינות ה-OECD, הממוצע שהמדינות משקיעות בחינוך הוא 14,000 דולר לסטודנט, בעוד שבמדינת ישראל – 11,000.

אוסאמה סעדי: ישראל משקיעה פחות בחינוך גם לגבי תלמידים, לא רק לגבי סטודנטים; הממוצע במדינות ה-OECD הוא 8,000 דולר לתלמיד בשנה, בעוד שבישראל הוא 6,000 דולר, כ-25,000 שקל, אבל מובן שהתלמידים הערבים מופלים גם לעומת המספר הזה, ותלמיד ערבי זוכה לכ-4,000 דולר.

אוסאמה סעדי: גם המצב של הצפיפות בכיתות זה חלק מהעניין – ישראל היא אחת המדינות בעלות הכי הרבה, אדוני השר וסגן שר החינוך, הכי הרבה תלמידים בכיתות.

אוסאמה סעדי: הממוצע בחינוך היסודי בעולם – במדינות ה-OECD – הוא 21 תלמידים בכיתה, לעומת 27 במדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: ואני רק נותן כמה מספרים ונתונים לגבי הכרה ותקציב ותקצוב כיתות לימוד במגזר הערבי, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: הטבלה הזאת, אדוני היושב-ראש – תסתכל, אדוני היושב-ראש; זו טבלה ממשרד החינוך, שאומרת שזה התקציב לכיתות לימוד במגזר הערבי – יש טור של "הוכר בצורך" ויש טור של "תוקצב".

אוסאמה סעדי: למשל, באום-אלפחם יש צורך ב-119 כיתות, תוקצבו 19; ג'דיידה-מכר: 54 – 0; ג'לג'וליה: 48 – 0; נצרת: 42 – 1; נחף: 40 – 0; הכפר שאני בא ממנו, עראבה: 56 – תוקצבו 14; תמרה, עיר גדולה: 40 – 0.

אוסאמה סעדי: הנתונים האלה הם מאוד מאוד חמורים, ומראים שבאמת יש להשקיע יותר בחינוך.

יצחק וקנין: תודה.

אוסאמה סעדי: ולכן, לסיכום, אדוני היושב-ראש, אני מבקש רק להגיד שהנתונים האלה צריכים להדליק נורה אדומה אצל קברניטי מערכת החינוך, שנדרשים לא רק להנהיג שיטת תקצוב דיפרנציאלית, אלא גם לבנות תוכנית רב-שנתית לסגירת הפערים, תוך העדפה מתקנת לחינוך הערבי, שסובל מחוסרים מצטברים.

אוסאמה סעדי: ואני קורא למשרד החינוך לשים את נושא סגירת הפערים בראש מעייניו ולהקד

אוסאמה סעדי: יש לכך את המשאבים הדרושים, לרבות טיפול מערכתי בנושא הכשרת מורים והקטנת הצפיפות בכיתות, ולא ללכת עם ראש בקיר ולהוסיף חטא על פשע, כשעומדים לקצץ עוד 150 מיליון שקל מהתקציב של הרשויות המקומיות.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: יעלה חבר הכנסת משה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים, ואחריו – יעקב מרגי; איננו.

יצחק וקנין: אחרי כן ישיב סגן שר החינוך.

יצחק וקנין: שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הבריאות, סגן שר החינוך, חברי הכנסת – – –

יעקב ליצמן: שמת לב שיש רוב חרדי?

משה גפני: לא חרדי, יהדות התורה.

משה גפני: היא יכולה להעביר עכשיו כל החלטה פה.

יעקב ליצמן: על הסטודנטים יש – – – בחרדים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, סגן שר החינוך, מדובר בדוח ה-OECD שמדבר על תקופת שי פירון במשרד החינוך – –

יעקב ליצמן: מי זה?

משה גפני: – – שהדירוג של המבחנים, מבחני פיז"ה, היה באופן יחסי נמוך.

משה גפני: האמת היא שזה לא רק בתקופה הזאת.

משה גפני: מבחני פיז"ה, כפי שאני עוקב אחריהם, המבחנים הבין-לאומיים, מעמידים את ישראל במקום לא טוב מבחינת הדירוג שלה בקרב מדינות ה-OECD ובכלל בעולם המערבי.

משה גפני: אני בדקתי את המבחנים הללו, והתברר שדווקא במבחני פיז"ה שעשו הבנות החרדיות בבתי-הספר התיכוניים – דווקא אצלן היה יותר מהממוצע.

משה גפני: אני מדבר על מקצועות החול, אני לא מדבר על מקצועות שהם מקצועות קודש, יהדות וכדומה.

משה גפני: במקצועות החול, אפילו במדעים, באנגלית, במתמטיקה, הדירוג של הבנות של "בית יעקב" הוא דירוג גבוה יותר.

משה גפני: הן מעלות גם את הרף או את הממוצע הרגיל שיש במבחני פיז"ה, וזה דבר שהוא מאוד מעניין.

משה גפני: שי פירון – – –

מירב בן ארי: איך אתה מסביר את זה?

משה גפני: מה?

משה גפני: מה?

מירב בן ארי: איך אתה מסביר את זה?

מירב בן ארי: מה עושים טוב – – –

משה גפני: למה הבנות החרדיות?

משה גפני: שאלו אותי חלק מגדולי התורה שהראיתי להם את זה, שאלו למה באמת זה ככה, אז אמרתי, כשבת מגיעה לתיכון חרדי, תיכון "בית יעקב", אין לה בראש דברים אחרים, יש לה לימודים.

משה גפני: היא לא הולכת למקומות, היא לומדת.

משה גפני: היא לומדת מתמטיקה, אז היא לומדת.

משה גפני: אני רואה את הנכדות שלי היום, הן משקיעות גם את היום וגם את הלילה בלימודים, וממילא הן גם מגיעות לתוצאות טובות.

משה גפני: אני רוצה לדבר על העיקרון הזה.

משה גפני: שאלתי פעם בוועדת החינוך, ואני רוצה לשאול גם פה, במליאה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, מדינת ישראל היא מדינה מתקדמת, היא בין המדינות המפותחות בעולם, ומכל היבט אפשרי היא צריכה להיות מדינה שההישגים של התלמידים שלה בחינוך הם גבוהים.

משה גפני: למה אנחנו לא כמו צרפת?

משה גפני: למה אנחנו לא כמו אנגליה?

משה גפני: למה אנחנו שונים מהם?

משה גפני: למה אנחנו למטה?

משה גפני: למה תמיד במבחנים הבין-לאומיים אנחנו נמצאים בתחתית המדרג?

משה גפני: יש שנים שאנחנו נמצאים במבחנים כמעט במקום האחרון.

משה גפני: למה?

משה גפני: שאלתי את זה בוועדת החינוך, ואמרתי: הקדוש-ברוך-הוא ברא את היהודי עם גנים מאוד מיוחדים: כשהם עולים, עולים עד לרקיע, וכשהם יורדים, יורדים עד התהום.

משה גפני: אין אצל יהודי באמצע.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: הוא לא יכול להיות כמו הצרפתי.

משה גפני: כשקמה המדינה, הנוער הישראלי היה לשם דבר בעולם.

משה גפני: הצבר הישראלי שייבש ביצות ועשה, הקים מדינה, והקים צבא, והכול – בסדר; כמה זמן מקימים צבא?

משה גפני: חמש שנים, אחרי זה מחזיקים אותו.

משה גפני: מדינה מקימים כמה שנים, אחרי זה מחזיקים אותה.

משה גפני: ביצות מייבשים כשיש, כשהן התייבשו – נגמר.

משה גפני: הנער ישראלי הרגיל, שקם בבוקר, איזה ערכים יש לו?

משה גפני: אני מדבר על ערכים קבועים, לא ערכים מזדמנים, כי הנוער הישראלי הוא מצוין, וזה בסדר, אבל ערכים קבועים, שאתם הוא קם בבוקר והוא יודע שזה הייעוד שלו בחיים – כמה יש, דברים כאלה?

משה גפני: הוא לא יכול להיות באמצע, הוא לא יכול להיות כמו הצרפתי והאנגלי והבלגי; הוא לא יכול להיות ככה – או שהוא טוב לגמרי, או שהוא למטה.

משה גפני: ולכן, כשהוא לומד מתמטיקה, נער בתיכון הישראלי, או בבית-הספר היסודי, אם לא ייתנו לו ערכים קבועים, אמיתיים, רציניים, הוא ידשדש למטה, הוא יהיה במדינות ה-OECD בתחתית המדרג.

משה גפני: הוא יהיה בעולם המערבי – הוא לא יהיה באמצע, הוא לא יהיה כמו כל המדינות האחרות, ככה, אי-שם.

משה גפני: אם רוצים שהוא יעלה – במקצועות החול אני מדבר – אם רוצים שהוא יעלה, והוא יהיה מהטובים ביותר במדינות ה-OECD, צריך להקנות לו ערכים קבועים, וליהודי אפשר להקנות ערכים, שאנחנו יודעים מה הם.

משה גפני: הבת החרדית, כשהיא הולכת לבית-הספר "בית יעקב" ללמוד מתמטיקה, היא באה עם ערכים.

משה גפני: מתמטיקה זה לימוד שצריך ללמוד, אבל אם אין לו ערכים שהוא יודע למה הוא קם בבוקר, למה הוא הולך לבית-ספר ולמה הוא חוזר, מה זה כיבוד הורים ומה כל הדברים שצריכים להתלוות לעניין הזה, אנחנו במשך שנים נמצאים בתחתית המדרג של כל מדינות המערב, פעמים אפילו אנחנו בתחתית המדרג.

יצחק וקנין: נא לסיים.

משה גפני: היום במדינות ה-OECD אנחנו גם למטה.

משה גפני: אין לזה סיבה.

משה גפני: אנחנו טובים, אנחנו יותר טובים מאחרים.

משה גפני: ערכים, רבותי.

משה גפני: ערכים.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת משה גפני.

יצחק וקנין: ישיב לכל המציעים סגן שר החינוך חבר הכנסת מאיר פרוש.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חברי חברי הכנסת, שמענו כאן את חברי הכנסת הגברת מירב בן ארי, הגברת עליזה לביא, חבר הכנסת סעדי אוסאמה וחבר הכנסת הרב גפני, יושב-ראש ועדת הכספים – –

מירב בן ארי: זה חוצה מגזרים, ה-OECD.

מאיר פרוש: נכון.

מאיר פרוש: – – ואני מבקש כך לומר: הנתונים שהתפרסמו לאחרונה במסגרת 2015 Education at a Glance, מתבססים על נתוני מחקר פיז"ה 2012 – הזכיר זאת פה גם חבר הכנסת הרב גפני – שפורסמו לפני כשנתיים.

מאיר פרוש: מחקר פיז"ה האחרון התבצע באביב 2015, ותוצאותיו צפויות להתפרסם בעוד כשנה.

מאיר פרוש: מחקר פיז"ה נערך על-ידי הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי – ה-OECD – וזה נעשה במחזוריות של אחת לשלוש שנים.

מאיר פרוש: מטרת המחקר היא לבדוק באיזו מידה תלמידים בני 15 מוכנים לחיים הבוגרים – רכשו כלי חשיבה כלליים והבנה באופן המאפשר התמודדות טובה ויעילה עם סביבתם.

מאיר פרוש: המחקר בישראל נערך בחודש מרס 2012 בקרב מדגם מייצג של 5,055 תלמידים הלומדים ב-172 בתי-ספר, רובם בכיתה י'.

מאיר פרוש: המחקר בודק את רמת האוריינות בשלושה תחומים: מתמטיקה, קריאה ומדעים.

מאיר פרוש: מגמות לאורך שנים שאנחנו מקבלים – בסיכום עשור של השתתפות במחקר פיז"ה, הישגי ישראל משתפרים לאורך השנים; מגמה זו באה לידי ביטוי בכל תחומי האוריינות – מתמטיקה, כפי שאמרתי קודם, קריאה ומדעים – ומציבה את ישראל בין המדינות בעלות השיפור הגדול ביותר.

מאיר פרוש: ככלל, השיפור לאורך השנים נרשם הן בקרב דוברי העברית והן בקרב דוברי הערבית.

מאיר פרוש: השיפור בא לידי ביטוי גם בצמצום בשיעור התלמידים המצויים ברמות הבקיאות הנמוכות ובעלייה בשיעור התלמידים ברמות הבקיאות הגבוהות, בעיקר בקריאה.

מאיר פרוש: מקומה של ישראל במדרג המדינות המשתתפות השתפר בתחום הקריאה, במדעים ובמתמטיקה, ומקומה של ישראל נותר פחות או יותר זהה למקומה בעבר.

מאיר פרוש: משרד החינוך נמצא בתהליך של העמקת הלמידה המשמעותית, בדגש על מיומנויות אלה.

מאיר פרוש: הדבר בא לידי ביטוי בתחומים רבים: בתוכניות הלימודים, במאפייני חומרי הלמידה, בפיתוח מקצועי של מורים, בהדרכה ובתהליכי הערכה.

מאיר פרוש: בכל שנות הלימוד, מכיתה א' ועד כיתה י"ב, משלבים חלופות בהערכה המדגישות את מיומנויות החשיבה והחקר.

מאיר פרוש: בימים אלה שוקדים במשרד החינוך על מהלך רב-שנתי של העלאת מרכיב החשיבה בבחינות הבגרות החיצוניות.

מאיר פרוש: מהלך זה ישמש מצפן עבור המערכת, שיכוון את תהליכי ההוראה, הלמידה וההערכה בשנים הבאות.

מאיר פרוש: בשנים האחרונות מערכת החינוך חווה עלייה מתמדת בתקציב; השנה הוא עומד על 50 מיליארד שקל.

מאיר פרוש: במבט על נתוני המבחנים הבין-לאומיים PIRLS ופיז"ה אנחנו רואים כי לאורך השנים מערכת החינוך משפרת את הישגיה.

מאיר פרוש: האם זה מספיק?

מאיר פרוש: גם לדעת משרד החינוך לא.

מאיר פרוש: המערכת צריכה להמשיך ולשפר עוד ועוד את ההישגים.

מאיר פרוש: הדרך עוד ארוכה, ואנחנו חותרים לשם.

מאיר פרוש: ההישגים במבט הבין-לאומי הם כאלו: אכן, בכל תחומי האוריינות, הן במבחנים המודפסים והן במבחנים הממוחשבים, הציון הממוצע של ישראל נמוך מהציון הממוצע של מדינות ה-OECD.

מאיר פרוש: הישגי ישראל באוריינות קריאה טובים יחסית; בתחום זה הפער בין הציון הממוצע בישראל לבין הציון הממוצע של מדינות ה-OECD הוא בכעשר נקודות, ואילו בתחום האחרים הפער גדול יותר – בכ-30 נקודות ויותר.

מאיר פרוש: כמו כן קיים פער בכל תחומי האוריינות בין תלמידים הלומדים בבתי-ספר דוברי עברית לבין תלמידים הלומדים בבתי-ספר דוברי ערבית.

מאיר פרוש: בכל תחומי האוריינות, למעט מתמטיקה – ממוחשב – ההישגים של דוברי עברית דומים לממוצע של מדינות ה-OECD, ובקריאה הם גם אולי טובים יותר.

אוסאמה סעדי: אז מה עושים, אדוני סגן השר?

מאיר פרוש: אתה הזכרת – אתה הזכרת, בוודאי שאני לא יכול לבוא פה לומר מה עושים.

מאיר פרוש: המשרד משתדל לקבל עוד ועוד תקציבים מדי שנה.

מאיר פרוש: עוד מעט אציע מה צריך לעשות לגבי ההצעות האלה.

עליזה לביא: זאת הייתה הפתעה בשבילך, נתוני הדוח הזה?

מאיר פרוש: אני לא חושב שהייתה הפתעה.

מאיר פרוש: תמיד המשרד מצפה לקבל ציונים טובים יותר.

עליזה לביא: אתם מודעים – – –?

מאיר פרוש: בוודאי שמודעים.

מאיר פרוש: אם מישהו רוצה לעיין, יכול לקבל את זה.

מירב בן ארי: אני מצטערת, אבל אנחנו בכלל דיברנו, לפחות אני, עליזה ועוד כמה – גפני באמת הוסיף את הנושא של – – – אנחנו דיברנו על סטודנטים בהשכלה הגבוהה.

מאיר פרוש: אגיע גם לזה.

מירב בן ארי: אה, בסדר.

עליזה לביא: סבלנות.

מאיר פרוש: בכל תחומי האוריינות – משרד החינוך משתדל, על כל פנים מצייד אותי תמיד עם כל מה שהוא עושה בכל התחומים של כל נושא שמעלים כאן, כי זו ההזדמנות של המשרד לומר מה שהוא עושה.

מאיר פרוש: בכל תחומי האוריינות פיזור הציונים בישראל הוא מן הגדולים בעולם.

מאיר פרוש: נרשמו פערים ניכרים בהישגיהם של תלמידים דוברי ערבית בהשוואה לתלמידים דוברי עברית, וכן פערים בהישגיהם של תלמידים מרמות שונות של רקע חברתי-כלכלי – ככל שהרקע החברתי-כלכלי גבוה יותר כך ההישגים גבוהים יותר.

מאיר פרוש: שונות דומה נמצאה בכל מחזורי פיז"ה הקודמים.

מאיר פרוש: משרד החינוך עורך באופן שוטף בקרה אחר הנתונים ומאתר קשיים ופערים.

מאיר פרוש: כמענה לפערים וכדי לצמצם החל המשרד גם בהרחבת ההשקעות התקציביות באוכלוסיות היותר-מוחלשות, במסגרת תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי.

מאיר פרוש: החל בשנת תשע"ה, ובאופן מדורג על פני חמש שנים, יתווספו כמיליארד שקלים לטובת תוכנית התקצוב הדיפרנציאלי בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים, בהגדלת שעות הטיפוח.

מאיר פרוש: מדד הטיפוח הוא הפרמטר הקובע את הקצאת השעות.

מאיר פרוש: כמו כן הורחבו מענים הניתנים לאוכלוסיית יוצאי אתיופיה, ולצורך זה אפשר גם להיעזר בתוכנית שאושרה בממשלה לאחרונה לשילובם המיטבי של יוצאי העדה האתיופית בחברה.

מאיר פרוש: תחת הכותרת "ירידה בשיעור הצעירים בעלי ההשכלה הגבוהה" יש לומר כך: שנת הלימודים האקדמית תשע"ו נפתחה ב-63 המוסדות להשכלה גבוהה – אוניברסיטאות מחקר, האוניברסיטה הפתוחה, מכללות אקדמיות, מתוקצבות ושאינן מתוקצבות, ומכללות אקדמיות לחינוך.

מאיר פרוש: 306,370 סטודנטים לומדים השנה לקראת תואר אקדמי בכל המוסדות הנ"ל, כולל המסלולים האקדמיים באחריות אוניברסיטאית ובאוניברסיטה הפתוחה.

מאיר פרוש: מניתוח האגף לתכנון ולמדיניות במל"ג עולה כי בשנים האחרונות אכן הואט מאוד קצב הגידול במספר הסטודנטים, ל-1.5% בלבד בשנה, ומספרם של הלומדים בכלל המערכת גדל מ-245,720 בתשע"א ל-260,580 בתשע"ה.

מאיר פרוש: בקרב הלומדים לתואר ראשון נרשם גידול שנתי קטן עוד יותר, של 1.1%, מ-183,000 תלמידים בתשע"א ל-191,700 בתשע"ה.

מאיר פרוש: לשם השוואה, בשנות ה-90 גדל מספר הסטודנטים הכולל בקצב של יותר מ-8% בשנה, וב-8.7% בקרב הלומדים לתואר ראשון.

מאיר פרוש: מגמת האטה זו צפויה להתחזק, ולכן מערכת ההשכלה הגבוהה עוברת ממצב של גידול למצב של חיזוק וביסוס המוסדות הקיימים.

מאיר פרוש: לפיכך, אתגרי המערכת הם חיזוק המוסדות הקיימים, העצמתם ופיתוחם האקדמי; מתן מענה לביקוש ולהיצע; הגברת שיתוף הפעולה בין המוסדות הקיימים בארץ ובעולם; קידום איכות ההוראה והמשך דגש על מצוינות מחקרית.

מאיר פרוש: בשנים האחרונות אנו עדים למיצוי שכבת הגיל הפונה ללימודי תואר ראשון.

מאיר פרוש: מגמה זו נובעת מכמה גורמים: ההתייצבות בשיעור הזכאות לבגרות; ההתייצבות בשיעור הזכאים העומדים בדרישות הסף של האוניברסיטאות, וכן ההאטה בקצב הגידול של קבוצת הגיל הרלוונטית לכניסה למערכת ההשכלה הגבוהה.

מאיר פרוש: בעשור תש"ן–תש"ס גדלה קבוצה הגיל הממוצעת של בני 20–24 בשיעור ממוצע של כ-3.5%, אולם במהלך שנות האלפיים הוא הואט משמעותית והגיע ל-0.9% בשנים תש"ס–תשע"ד.

מאיר פרוש: הגורמים הללו יחד משפיעים על ההאטה הכללית בקצב הגידול של המערכת, והערכתנו היא, כאמור, כי מגמות אלה צפויות להימשך אף בשנים הקרובות, ולכן המגמה כרגע היא לחזק את מה שיש.

מאיר פרוש: אני מבקש לסכם את דברי בחלוקה לשניים: 1.

מאיר פרוש: מערכת החינוך בשנים האחרונות משפרת את הישגיה.

מאיר פרוש: הדבר בא לידי ביטוי במבחנים הבין-לאומיים.

מאיר פרוש: נכון שהדרך עוד ארוכה, ויש עבודה רבה לעשות, ואנו מכוונים לשם באמצעות תוכניות ייחודיות, העמקת התקצוב הדיפרנציאלי והעמקת תהליך הלמידה המשמעותית.

מאיר פרוש: מערכת החינוך עורכת באופן שוטף בקרה על נתוניה ומאתרת קשיים, אתגרים ופערים, ובהתאם לזה פועלת לחזק במקומות הדורשים חיזוק; 2.

מאיר פרוש: מערכת ההשכלה הגבוהה גם היא מאתרת חסמים וקשיים העומדים בפני אוכלוסיות שונות בכניסה ללימודים גבוהים ופועלת להנגיש בעבורם לימודים אלה.

מאיר פרוש: הנתונים בדבר האטה בקצב הכניסה להשכלה הגבוהה מקורם בגורמים אובייקטיביים המשקפים את מצב אוכלוסיית הגיל.

מאיר פרוש: בשל כך הולַכת ההשכלה הגבוהה מנתבת לחיזוק המוסדות הקיימים, העצמתם ופיתוחם.

מאיר פרוש: לכן אני מציע לחברים, אלה שהעלו כאן את ההצעה – יכולתי גם לומר להסתפק במה שאמרתי, אבל בכל אופן, אני חושב שחשוב מאוד שהדבר הזה יקבל ביטוי במסגרת דיון שהכנסת תקיים, ואני מציע שההצעות האלה תעבורנה לדיון בוועדת החינוך.

יצחק וקנין: תודה לסגן השר הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: אם כן, רבותי, אני מבין שגם המציעים מסכימים להעביר את זה לוועדת החינוך.

יצחק וקנין: רבותי, אנחנו נצביע על העברת הנושא לוועדת החינוך.

יצחק וקנין: מי בעד?

יצחק וקנין: מי נגד?

יצחק וקנין: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדת החינוך, התרבות והספורט נתקבלה.

מאיר פרוש: שים גם את הקול שלי.

יצחק וקנין: ודאי, ודאי, אני אודיע מייד.

יצחק וקנין: שמונה קולות, כולל קולו של סגן השר הרב מאיר פרוש.

יצחק וקנין: הנושא יועבר לוועדת החינוך להמשך דיון.

יצחק וקנין: אנחנו מגיעים לנושא האחרון בסדר-היום, שאילתות לשר הבריאות.

יצחק וקנין: שאילתה מס' 203: הסרת חסמים בקבלה ללימודי רפואה.

יצחק וקנין: סגן השר יעלה לדוכן.

יצחק וקנין: חברת הכנסת ענת ברקו שאלה – סליחה, סליחה, שר הבריאות.

יצחק וקנין: שר הבריאות הרב יעקב ליצמן ישיב על שאילתה מס' 203.

יצחק וקנין: חברת הכנסת, רשות הדיבור שלך.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר ליצמן, ידוע כי קיים מחסור חמור ברופאים במערכת הבריאות הישראלית.

ענת ברקו: עם זאת, חסמי הקבלה ללימודי הרפואה בישראל הם מן הגבוהים בעולם, וסטודנטים פוטנציאליים איכותיים רבים אינם מתקבלים, ולצערנו הרב מוצאים את מקומם במקומות אחרים בעולם, ולפעמים גם לא חוזרים.

ענת ברקו: ברצוני לשאול: 1.

ענת ברקו: מדוע קיימים חסמים כה רבים בקבלה ללימודי הרפואה? 2.

ענת ברקו: מדוע חסמים אלה אינם מוסרים, או יש איזו הקלה – – –

יצחק וקנין: הייתי מציע שתתמקדי בטקסט הכתוב.

יצחק וקנין: זה הכלל בדרך כלל בשאילתות.

ענת ברקו: אוקיי.

ענת ברקו: מדוע בעצם אין הסרה או הקלה בחסמים הללו, בהתחשב במחסור ברופאים?

ענת ברקו: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יצחק וקנין: אדוני, שר הבריאות, ישיב.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: תשובה לשאילתה של חברת הכנסת ענת ברקו: 1.

יעקב ליצמן: בעקבות המלצות ועדת חורב מ-2010 הציב משרד הבריאות יעד לשיעור הרופאים באוכלוסייה: 2.9 רופאים ל-1,000 נפש בשנת 2025.

יעקב ליצמן: השיעור כיום הוא כ-3.1 רופאים פעילים ל-1,000 נפש, והתחזית היא כי היעד יושג.

יעקב ליצמן: השגת היעד באה, בין השאר, מפעילות של משרד הבריאות בשיתוף המועצה להשכלה גבוהה ומשרד האוצר להגדלת מספר הסטודנטים לרפואה בישראל.

יעקב ליצמן: בשנתיים האחרונות החלו כ-700 סטודנטים את לימודי שנה א' בבתי-הספר לרפואה, מספר גדול בהרבה מהמספרים שהיו בשנים שלפני כן.

יעקב ליצמן: על-פי הסיכומים, מספר זה עתיד להמשיך לגדול בשנים הקרובות.

יעקב ליצמן: יש להדגיש כי ברמה הארצית אין מחסור ברופאים בישראל.

יעקב ליצמן: יש מחסור ברופאים בתחומים מסוימים, באזורים מסוימים, ואף מחסור בתקנים במקומות מסוימים, אולם ברמה הארצית אין מחסור ברופאים בישראל.

יעקב ליצמן: הקביעה בשאילתה כי יש מחסור חמור ברופאים במערכת הבריאות הישראלית אינה נכונה.

יעקב ליצמן: 2.

יעקב ליצמן: בהתאם לסעיף 15 לחוק המועצה להשכלה גבוהה, התשי"ח–1958, מוסד מוכר הוא בן-חורין לכלכל ענייניו האקדמיים והמינהליים, במסגרת תקציבו, כטוב בעיניו, כלומר לכל אחד מבתי-הספר לרפואה בישראל יש עצמאות מלאה בקביעת תנאי הקבלה.

יעקב ליצמן: על-פי החוק, המועצה להשכלה גבוהה היא הגוף האחראי להשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

יעקב ליצמן: לאור האמור, ברור שלמשרד הבריאות אין כל סמכות, אחריות או יכולת להתערב בתנאי הקבלה ללימודים אקדמיים בישראל; בתי-הספר לרפואה עצמאיים בקביעת תנאי הקבלה ללימודי הרפואה.

יעקב ליצמן: בשולי הדברים יש להבהיר כי משרד הבריאות עוקב אחר מספר הסטודנטים לרפואה, כפי שהוזכר בסעיף 1 לעיל; כל זמן שמכסת הסטודנטים לרפואה מתמלאת במועמדים ראויים ובוגרי בתי-הספר לרפואה בישראל עומדים ברמה הנדרשת, משרד הבריאות אינו מתערב בדרכי המיון והקבלה של בתי-הספר לרפואה.

יעקב ליצמן: בשורה התחתונה, מכל הדברים האלה, אין מחסור ברופאים.

יעקב ליצמן: בשנה הבאה יהיה לנו אפילו עודף.

יעקב ליצמן: אני קורא את זה מחוץ לתשובה.

יעקב ליצמן: אני מקווה להשתמש ברופאים האלה גם לחדרי מיון.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות.

יצחק וקנין: את רוצה לשאול שאלה נוספת?

יצחק וקנין: אני אאפשר לך.

אוסאמה סעדי: גם אני רוצה לשאול.

ענת ברקו: תודה, אדוני השר, על התשובה המנומקת.

ענת ברקו: בכל אופן, אני שמחה לשמוע שאין מחסור ברופאים בישראל, אבל אני חושבת שכל אדם שמגיע לחדר מיון לקבל טיפול רפואי לא חש בעניין הזה.

ענת ברקו: לכן, גם אם אין מחסור ברופאים, נגישות הטיפול רפואי, גם באזורי מרכז הארץ, היא לא כל כך נוחה.

ענת ברקו: אני בטוחה שאם היו יותר – אני מניחה שהיה יותר קל.

ענת ברקו: מעבר לזה, צריך לאפשר לצעירים לממש את הפוטנציאל שלהם.

ענת ברקו: אנשים על שבריר של נקודה בפסיכומטרי נוסעים ללמוד בכל מיני מקומות בעולם, ובסופו של דבר נחטפים, נתקעים שם, או מגיעים אלינו כרופאים; אז מה עשינו בזה?

יצחק וקנין: תודה.

יצחק וקנין: אדוני רוצה להשיב?

יעקב ליצמן: הוא ביקש עוד שאלה.

יצחק וקנין: בשאילתות כאלה, מהסוג הזה, אין נוהג לתת לשואל נוסף.

יצחק וקנין: בדרך כלל זה לשואל עצמו.

יצחק וקנין: אני יכול לחרוג, אבל אני לא רוצה שהחריג הזה יהיה חריג – – –

יעקב ליצמן: חד-פעמי, בסדר.

יצחק וקנין: חד-פעמי.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני היושב-ראש, על מתן אפשרות חריגה.

אוסאמה סעדי: בכל זאת, הנושא הזה, דיברתי עליו עכשיו, בנושא הקודם, של ההשכלה הגבוהה.

אוסאמה סעדי: באמת אני רואה, ומרגיש, ומקבלים המון פניות מסטודנטים בכלל ומסטודנטים ערבים בפרט, שבאמת קיימים חסמים בקבלה לרפואה באוניברסיטאות בישראל.

אוסאמה סעדי: ולא רק הפסיכומטרי, חברתי ענת ברקו – גם כאלה שיש להם בגרות של יותר מ-100 ופסיכומטרי כמעט קרוב ל-800, לא מתקבלים, כי אחרי זה יש גם ועדות קבלה וועדות מיון, וגם זה חסם רציני בפני קבלת סטודנטים ללימודי רפואה.

אוסאמה סעדי: לכן אלפים, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, אלפים מהסטודנטים הערבים שלומדים רפואה היום, נאלצים ללכת, כפי שאמרתי, לאוניברסיטת א-נג'אח בשכם, לירדן, למולדובה, לבודפשט, במקום שילמדו כאן, באוניברסיטאות פה.

יצחק וקנין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יצחק וקנין: אדוני השר יכול להשיב.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: בעצם – שאלה אחת לכולם.

יעקב ליצמן: הרופאים, מה שאנחנו מתכננים – בשנה הבאה יש עודף, בגלל צפת, יש בית-ספר ובאמת יש הרבה רופאים.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכננים גם אותם – אני אתחיל את זה מהכיוון שדיברת עליו, חדרי מיון.

יעקב ליצמן: חדרי המיון – הבעיה שם, למשל, אורתופדיה: ניקח לדוגמה מקצוע אחד – אותו רופא אורתופדיה במחלקה, הוא גם הרופא של המיון.

יעקב ליצמן: זה ברוב בתי-החולים, כמעט בכולם.

יעקב ליצמן: אז מה קורה?

יעקב ליצמן: כשרופא מטפל במחלקה, או שיש לו ניתוח דחוף, אז מחכים לו.

יעקב ליצמן: במיון מחכים לו, כי אותו רופא הוא עסוק.

יעקב ליצמן: זה אחד הדברים.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכננים כרגע להוסיף רופאים מקצועיים בחדרי מיון, שלא קשורים, שלא יעבדו במחלקות.

יעקב ליצמן: הם יהיו אך ורק בחדרי המיון, כדי שלא יצטרכו לחכות.

יעקב ליצמן: לכן – זה מקשר את זה.

יעקב ליצמן: אין שום דבר שנוגע במגזר הערבי או בסטודנטים ערבים.

יעקב ליצמן: אנחנו בודקים את זה לפי הצורך, לפי מה שטוב.

יעקב ליצמן: אין כאן איזו אפליה, תאמין לי שאני בודק.

ענת ברקו: לא, דווקא נראה לי שיש העדפה מתקנת לסטודנטים ערבים.

ענת ברקו: יש העדפה לסטודנטים ערבים אפילו לעומת חיילים משוחררים.

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: בואו נסתפק בזה.

יצחק וקנין: תודה לשואלים.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לשר הבריאות, שאילתה מס' 227: ייצוג שוויוני לנשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה בהרכב ועדת סל התרופות.

יצחק וקנין: תשאל חברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: תודה.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, תודה, אדוני שר הבריאות, בניגוד להרכב הקודם של ועדת סל התרופות, שבה היה ייצוג של 50% לנשים, בוועדה החדשה נשים הן רק כשליש מהוועדה.

עליזה לביא: ועדת סל התרופות היא ועדה ציבורית שבכוחה לחרוץ גורלות וחשיבותה רבה.

עליזה לביא: ברצוני, אדוני, לשאול: מדוע אין ייצוג הולם לנשים ממגוון קבוצות האוכלוסייה בוועדה, ולמה למעשה חזרנו אחורה?

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

יעקב ליצמן: לא חזרנו בשום דבר אחורה, ואסביר: א.

יעקב ליצמן: חברי ועדת הסל נבחרו בשקיפות מלאה ועל-פי מקצועיותם וניסיונם.

יעקב ליצמן: מינוי חברי ועדת הסל הנוכחית לא נעשה בשונה ממינוי ועדות קודמות; ב.

יעקב ליצמן: הוועדה מונה 18 חברים: ארבעה רופאים, ארבעה נציגי ציבור, ארבעה נציגי קופות-חולים, ארבעה כלכלנים, פלוס יושב-ראש, פלוס ראש מינהל טכנולוגיות.

יעקב ליצמן: הוועדה ממונה על-ידי שר הבריאות ושר האוצר; ג.

יעקב ליצמן: החלוקה היא ככה: יש שוויון מגדרי בין היושב-ראש וראש מינהל טכנולוגיות, יש שוויון מגדרי בין הכלכלנים, יש שוויון מגדרי בין הרופאים.

יעקב ליצמן: את כל אלה אני ממנה, אז יש שוויון, גם בזה וגם בזה יש שוויון.

יעקב ליצמן: נציגי הקופות הם מנכ"לי קופות או המנהלים הרפואיים של הקופות.

יעקב ליצמן: אין מדובר במינוי, אלא מי שמכהן בתפקיד, ובפועל הם כולם גברים.

יעקב ליצמן: בכל אופן, זה מינוי של קופות-חולים וזה לא מינוי שלי, וזה אוטומטי, הם נכנסים לזה.

יעקב ליצמן: נציגי ציבור – בחירה של שר הבריאות ושר האוצר, תוך הגדרת רב, אתיקאי ושני נציגי ציבור נוספים.

יעקב ליצמן: ברוב שנות דיוני הוועדה לא היה שוויון מגדרי, כתוצאה מכך.

יעקב ליצמן: אף פעם לא היה שוויון ממש.

יעקב ליצמן: אוסיף כי כל העוסקים בנושא במינהל הטכנולוגיות הם נשים, כל העוסקים בנושא הזה.

יעקב ליצמן: מה לעשות, אגיד לכם דבר שלא מקובל עליכם: צריך לחפש את האנשים הטובים ביותר.

יעקב ליצמן: אז חיפשתי את הרופאים הכי טובים, מה שחשבתי, חיפשתי גם את זה – אני, מבחינתי, עומד בדבר, ואני לא חושב שיש חריגה משנים קודמות.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יצחק וקנין: שאלה נוספת לחברת הכנסת עליזה לביא, ובזה נסכם את הדיון.

עליזה לביא: גם את הדיון וגם את המליאה, אדוני.

עליזה לביא: תראה, זה נושא של חיים.

יעקב ליצמן: חיים?

עליזה לביא: חיים.

עליזה לביא: אדוני, זה נושא של חיים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על סל התרופות, על מה יהיה בתוך הסל ומה לא יהיה בתוך הסל, איזה טכנולוגיות תיכנסנה ומה לא ייכנס.

עליזה לביא: כן, ראינו שינוי, אתה יודע, לא רק בסל התרופות – ברגע שיש יותר נשים – זה לא שנשים יותר טובות, אלא יש חשיבה נוספת, יש יותר התבוננות על הנעשה והיכרות עם נושאים שמעולם לא היו בסל התרופות.

עליזה לביא: ברגע שיש שוויון, בכלל, אז יש לנו עולם טוב יותר, עולם נכון יותר.

עליזה לביא: והגענו למקום הזה שפעמיים היה שוויון בסל התרופות.

עליזה לביא: עכשיו, אני מבינה, אדוני, שבמקומות שאתה בחרת באמת יש שוויון מגדרי, והצבעת על קופות-החולים, שאפנה ואמשיך ואבדוק.

עליזה לביא: אבל בתוקף התפקיד שלך כשר הבריאות אנחנו מבקשות ומבקשים ממך לתת תשומת לב מיוחדת גם למחלות שמאופיינות ומאפיינות נשים, גם לטכנולוגיות שניתנות במרכזים ולא בפריפריה, יותר נשים מוחלשות.

עליזה לביא: אנחנו גם רואים את המדדים, יש לנו במדינת ישראל הרבה מאוד נשים עניות, שלא יכולות להגיע למקומות הללו, איך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת.

עליזה לביא: ואני מבקשת ממך, זאת המציאות, הסל הוא לא מאוזן מגדרית.

יצחק וקנין: תודה.

עליזה לביא: תן את תשומת לבך ואת האחריות שלך לבריאותן של נשים.

עליזה לביא: תודה.

יצחק וקנין: תודה לחברת הכנסת עליזה לביא.

יצחק וקנין: אדוני השר ישיב.

יעקב ליצמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: האם הכוונה שלך שלמשל במינהל הטכנולוגיה, שיש רק נשים, שאזרוק חצי ואכניס גברים שם?

יעקב ליצמן: לא הבנתי, השוויון עושה את – – –

עליזה לביא: אדוני, דיברתי על – – –

יעקב ליצמן: אני שואל: יש שם רק נשים.

יעקב ליצמן: האם אני צריך שם לזרוק חצי מהנשים ולקחת רק גברים, כי זה עניין של פיקוח נפש?

יעקב ליצמן: אז אנא, זה לא, זה נראה לי מוזר.

יעקב ליצמן: אני מבין שאתם רוצים שפה ושם צריך להיות איזון.

יעקב ליצמן: אין לי בעיה, בעיקרון, כל מיני דברים – אין הדרת נשים כאן.

יעקב ליצמן: דבר אחד שכן יש – מבחינת משרד הבריאות, אמרתי לך: הקפדנו.

יעקב ליצמן: קופות-חולים – אני לא בוחר, הם בוחרים לעצמם מי שהם רוצים וזה לא שייך אלי.

יעקב ליצמן: לגבי העיקרון, צריך לבחור באנשים הטובים ביותר.

יצחק וקנין: תודה לשר הבריאות, תודה לענת ברקו, תודה לעליזה לביא, תודה לשואלים.

עליזה לביא: תודה.

יצחק וקנין: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

יצחק וקנין: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, כ"ה בכסלו התשע"ה, 7 בדצמבר 2015, בשעה 13:00.

יצחק וקנין: ישיבה זו נעולה.

יצחק וקנין: תודה.