ישיבת מליאה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 69, 2015-11-30 00:00

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, היום י"ח בכסלו, תשע"ו, 30 בנובמבר 2015.

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: הודעה למזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הנני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראת שעה), התשע"ו–2015; הצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004) (תיקון מס' 18), התשע"ו–2015.

ירדנה מלר-הורוביץ: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון מס' 49) (מניעת עיקול מיטלטלין המשמשים לקיום תפילה), התשע"ו–2015, של חבר הכנסת יואב בן צור.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם: החל בהצעת חוק פ/2255/20 וכלה בהצעת חוק פ/2285/20 – הצעת חוק לתיקון פקודת מסי העירייה ומסי הממשלה (פטורין) (תנאים לפטור מארנונה למוסד מתנדב), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק איסור הונאה בכשרות (תיקון – כשרות בלבד ובית-אוכל הפתוח בשבת), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הנצחת נפגעי פעולות איבה, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל, יעקב מרגי, יפעת שאשא ביטון וטלי פלוסקוב; הצעת חוק שירות המדינה (גמלאות) (תיקון – קצבה ומשכורת מקופה ציבורית), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק התגמולים לנפגעי פעולות איבה (תיקון – החלת החוק על מי שנכנס לישראל שלא כדין), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואל חסון; הצעת חוק שירותי הדת היהודיים (תיקון – ביטול המועצות הדתיות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת אלעזר שטרן; הצעת חוק הרשויות המקומיות (הגבלת הזכות להיבחר) (תיקון – עובד רשות מקומית המתמודד לראשות מועצה), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק מעמד ותיקי מלחמת העולם השנייה (תיקון – קביעת תאריך עברי לציון יום הניצחון), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק התקנים (תיקון – מעבדה מוסמכת לאישור ייבוא טובין), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת רועי פולקמן, איתן כבל, דוד ביטן, איילת נחמיאס ורבין, אורי מקלב, נורית קורן, מירב בן ארי, יואב בן צור, בצלאל סמוטריץ, מכלוף מיקי זוהר ויוסי יונה; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (התקנת מצלמת דרך ברכב המשמש להוראת נהיגה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, מיכל בירן, יואב בן צור, דוד ביטן, ענת ברקו, איתן כבל, טלי פלוסקוב, דב חנין, מיקי לוי, איל בן ראובן, רויטל סויד, יחיאל חיליק בר, רועי פולקמן ואיימן עודה; הצעת חוק למניעת אלימות במשפחה (תיקון – פיקוח אלקטרוני על אדם שהוצא כלפיו צו הגנה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, דב חנין, יוסף ג'בארין, עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, טלב אבו עראר, באסל גטאס,

ירדנה מלר-הורוביץ: אוסאמה סעדי, מיכל רוזין וזוהיר בהלול; הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון – הנטל להוכחת תמיכה במאבק מזוין נגד מדינת ישראל), מאת חברי הכנסת עודד פורר, אביגדור ליברמן, אורלי לוי אבקסיס, סופה לנדבר, חמד עמאר ורוברט אילטוב; הצעת חוק בינוי ופינוי של אזורי שיקום (כפר-שלם), התשע"ו–2015, מאת חברת הכנסת נורית קורן; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – ביטול סמכות החברה למתן היתר לעבודות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק הצמדת תשלומים לחיילים בודדים למדד המחירים לצרכן, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מיכאל אורן, רועי פולקמן, אלעזר שטרן, מירב בן ארי, איציק שמולי, עודד פורר ויואל חסון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק השוואת תשלומים לחיילים בודדים ילידי ישראל וחיילים בודדים שנולדו מחוץ לישראל, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מיכאל אורן, רועי פולקמן, מירב בן ארי, איציק שמולי ויואל חסון וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון – תובענת תושב אזור עימות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי, בצלאל סמוטריץ, יואב קיש, רוברט אילטוב, אלעזר שטרן, מרדכי יוגב, עודד פורר, חמד עמאר ואיתן ברושי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – תשלום רטרואקטיבי בעד תקופה שקדמה להגשת התביעה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אלי אלאלוף, אורי מקלב, שולי מועלם-רפאלי, אורן אסף חזן ויואב בן צור; הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון – הקמת ועדת הנחות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת סופה לנדבר, רוברט אילטוב ועודד פורר; הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – פנייה מקדימה בעסקת מכר מרחוק), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת שולי מועלם-רפאלי ואיתן כבל; הצעת חוק בית-המשפט לענייני ספורט, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואל רזבוזוב, רועי פולקמן, יעקב מרגי, דוד ביטן, יואב בן צור, מיקי לוי, עפר שלח, קארין אלהרר ואבי דיכטר; הצעת חוק מתן פטור מתשלום חשבונות עבור שירותים חיוניים לחיילים בודדים, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת מיכאל אורן, אלעזר שטרן, עודד פורר, איציק שמולי, יואל חסון,

ירדנה מלר-הורוביץ: רועי פולקמן ומירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק שירותי הסעד (תיקון – עשייה מקצועית מודעת עוני והקמת מרכזי מיצוי זכויות), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת אלי אלאלוף, יעקב מרגי, רועי פולקמן, אלי כהן, מיקי לוי, עליזה לביא, קארין אלהרר, איציק שמולי, דב חנין, אורי מקלב ועמר בר-לב; הצעת חוק לתיקון פקודת היבוא והיצוא (סימון מוצרים המיוצרים במדינות שמסמנות מוצרים מישראל), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ינון מגל ושולי מועלם-רפאלי; הצעת חוק פעילי עלייה (זכאות לגמלאות), התשע"ו–2015, מאת חבר הכנסת זאב בנימין בגין; הצעת חוק מאבק בארגוני פשיעה (תיקון – תגמולים לנפגעי ארגוני פשיעה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת קארין אלהרר, אורי מקלב, משה גפני, מירב בן ארי, יעקב מרגי, שולי מועלם-רפאלי, מיקי רוזנטל, מיקי לוי, דוד ביטן, דוד אמסלם, ענת ברקו, רועי פולקמן ועיסאווי פריג'; הצעת חוק המזונות (הבטחת תשלום) (תיקון – סכום שלא יובא בחשבון במבחן ההכנסה), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יפעת שאשא ביטון, מירב בן ארי, יואב קיש ואלי כהן וקבוצת חברי הכנסת; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עדכון גובה השכר הממוצע במשק), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת נורית קורן, יעקב מרגי, אברהם נגוסה, איציק שמולי, מיכל בירן, מיקי רוזנטל, יואל חסון, אילן גילאון, יואב בן צור, דוד ביטן, איתן כבל, סופה לנדבר, דב חנין, איל בן ראובן, רויטל סויד, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר ואיימן עודה; הצעת חוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת יואב קיש, אלי כהן וישראל אייכלר; הצעת חוק הנצחת זכרם של קורבנות הטבח בכפר-קאסם, התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה, מסעוד גנאים, ג'מאל זחאלקה, אחמד טיבי, עבד אל חכים חאג' יחיא, חנין זועבי, דב חנין, טלב אבו עראר, יוסף ג'בארין, באסל גטאס, אוסאמה סעדי ועבדאללה אבו מערוף; הצעת חוק האזרחות (תיקון – שלילת זכויות תושב), התשע"ו–2015, מאת חברי הכנסת ענת ברקו,

ירדנה מלר-הורוביץ: אורן אסף חזן, מירב בן ארי, רועי פולקמן, ינון מגל, יעקב מרגי, עודד פורר, סופה לנדבר, אברהם נגוסה, יצחק וקנין, מרדכי יוגב, אלעזר שטרן, בצלאל סמוטריץ ונורית קורן.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי על-פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, עם התפטרותו של חבר הכנסת דניאל עטר, שנכנסה לתוקפה ביום י"ג בכסלו התשע"ו, 25 בנובמבר 2015, נמחק שמו מהצעות החוק שהיה שותף להן עם אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר החקלאות ופיתוח הכפר בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מיקי לוי אראל מרגלית בנושא: בגלל מחלוקת בין היבואנים לרבנות הבשר מתייקר בעשרות אחוזים.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת איציק שמולי, מירב בן ארי, עיסאווי פריג', עבדאללה אבו מערוף, אסף אורן חזן וקארין אלהרר בנושא: הגנה על ילדים מפני אלימות במסגרות חינוכיות.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה למזכירת הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, אין היום הצעות אי-אמון.

יולי יואל אדלשטיין: ראש הממשלה נמצא בחו"ל בביקור מדיני.

יולי יואל אדלשטיין: לכן אנחנו עוברים לנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מבקש מחברי הכנסת שמעוניינים בכך להצביע על מנת להירשם לדיון.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת יוסי יונה הצביע בצורה כל כך משכנעת, שנבקש ממנו לפתוח את הנאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חברת הכנסת ענת ברקו.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך שנתת לי את אפשרות הדיבור הראשונה.

יוסי יונה: אני רוצה למחות נגד ההחלטה של הממשלה לבנות את ארבעת היישובים בנגב.

יוסי יונה: זו ממשלה שבדרך כלל מתגאה בדאגה שלה ליושבי הפריפריה ויושבי הנגב.

יוסי יונה: והנה ההחלטה הבאמת-מקוממת הזו, שגורמת באחת להחלשה של היישובים הקיימים.

יוסי יונה: בונים את היישובים החדשים, שבדרך כלל הם הופכים להיות – או שהם מתוכננים להיות – יישובים קהילתיים, עם תשתיות מופלאות.

יוסי יונה: הדבר גורם לכך שאוכלוסייה חזקה מהיישובים הנמצאים, הקיימים שם, עוברת לגור ביישובים הקהילתיים, והנה נמשכת לה השרשרת של ההחלשה המתמשכת של היישובים בפריפריה.

יוסי יונה: אני קורא מכאן לממשלת ישראל לחשוב מחדש על ההחלטה – סליחה שאני חייב לכנות אותה החלטה נואלת – שלמעשה פוגעת ביכולת של היישובים הללו להתפתח ולהפוך להיות יישובים חזקים ומבוססים.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת ענת ברקו – בבקשה, גברתי.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת טלב אבו עראר.

ענת ברקו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, התנועה האסלאמית הוצאה מחוץ לחוק, ואני רוצה להקריא משהו שאמר השיח' ראאד סלאח, וזה ככה משקף את מה שהוא חושב על היהודים: "הו, העושקים, הפושעים, מפגיזי המסגדים, הו שוחטי הנשים ההרות והתינוקות.

ענת ברקו: הו, הגזלנים, אתם חיידקי כל הזמנים.

ענת ברקו: הבורא גזר עליכם להיות קופים מפסידים.

ענת ברקו: הניצחון שייך למוסלמים מהנילוס ועד הפרת".

ענת ברקו: אני לא יודעת, האם הוא לא תיאר את "דאעש", את "ג'בהת א-נוסרה", את כל אלה שמאותו מקום שהוא מגיע?

ענת ברקו: את מי בדיוק הוא תיאר?

ענת ברקו: או אנחנו שהרשינו לעצמנו – או את אלו שהרשו לעצמם לאכול ארוחה שמבוססת על לחם וגבינה ודמם של ילדים?

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: אדוני, אני יודעת שאתה מהתנועה האסלאמית, אל תפריע לי לנאום.

טלב אבו עראר: – – – להסית כל הזמן.

ענת ברקו: אני ראיתי את הצעדה.

ענת ברקו: אני ראיתי את הצעדה עם דגלי "חמאס" באום-אלפחם.

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: את הצעדה עם דגלי "חמאס".

טלב אבו עראר: את מסיתה כל הזמן.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת טלב אבו עראר, אתה בזכות דיבור.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מעכב את רשות הדיבור שלך.

ענת ברקו: "חמאס".

ענת ברקו: רשום בירוק של "חמאס", אדוני.

ענת ברקו: "חמאס".

אוסאמה סעדי: זה לא – – – זה לא של "חמאס".

ענת ברקו: היה שם גם "חמאס", תסתכל על התמונות.

טלב אבו עראר: תפסיקי להסית.

ענת ברקו: אתם כיכבתם שם.

ענת ברקו: כיכבתם.

טלב אבו עראר: גם אנחנו היינו שם.

ענת ברקו: אני רק רוצה כאן להדגיש, אדוני היושב-ראש, שבמצרים ב-2013 הוצאה התנועה האסלאמית מחוץ לחוק.

ענת ברקו: "האחים המוסלמים", כולל המדריך הכללי מוחמד בדיע, שנשפט לעונש מוות יחד עם מורסי – כל התופעה של האסלאם – סיאסי, האסלאם הפוליטי הזה, שגם פה הוא בדיוק אותו הדבר, איננו שונה – – –

טלב אבו עראר: את מסיתה ואת משקרת.

ענת ברקו: אתה מפריע לי, אדוני.

ענת ברקו: אתה יודע, אתם כל כך הרבה מדברים על דמוקרטיה – – –

טלב אבו עראר: את מסיתה.

ענת ברקו: אני ממשיכה, אדוני.

ענת ברקו: אני התרגשתי לראות את אנשי התנועה האסלאמית עושים כנס בחדר של הוועדה למעמד האישה.

ענת ברקו: הם כל כך מודאגים ממעמד הנשים – אתה במיוחד, בתור אחד שנשוי עם כמה וכמה נשים, יש לך עוד הרבה מה להגיד.

ענת ברקו: זאת אומרת – – –

טלב אבו עראר: – – –

ענת ברקו: הם מדברים על הח'ליפות האסלאמית שעומדת לקום ובירתה ירושלים.

ענת ברקו: אני חושבת שיש לנו ח'ליפות אחת יותר מדי.

ענת ברקו: כולם כל כך נהנים מ"דאעש" ומהח'ליפות האסלאמית, אז אין לנו צורך בעוד אחת.

טלב אבו עראר: – – –

יולי יואל אדלשטיין: טוב, תודה.

ענת ברקו: פשוט הוא הפריע לי, אדוני יושב-ראש.

ענת ברקו: אני רוצה להגיד שאם אנחנו כל הזמן שומעים כאן על קונפליקט של זהויות – תראו, זה הכי קל לאחד בין הזהות וההזדהות, אבל זה לא יכול להיות בתוך מדינת ישראל.

ענת ברקו: לכן – אני חושבת שרוב אזרחי מדינת ישראל הערבים הם בהחלט אזרחים נאמנים.

ענת ברקו: חשוב להם – – –

אוסאמה סעדי: את רוצה לגרש אותם?

ענת ברקו: אני לא רוצה לגרש אף אחד.

ענת ברקו: אני לא רוצה לגרש – זה לא מה שאמרתי.

יולי יואל אדלשטיין: טוב, חברי הכנסת, אנחנו בנאומים בני דקה.

ענת ברקו: אתה רואה, אדוני היושב-ראש, אני לא יכולה לסיים את הנאום שלי, משפט סיום.

ענת ברקו: אני רוצה להבהיר את הדברים שאמרתי, הם פשוט מפריעים לי ומנתקים לי את חוט המחשבה.

ענת ברקו: הנאומים שלי דורשים מחשבה, אין מה לעשות.

קריאה: – – – זה נאום – – –

יולי יואל אדלשטיין: משפט סיכום, גברתי.

ענת ברקו: אני רוצה לומר, אשר לקונפליקט זהויות, אני יכולה לומר לכם שרוב אזרחי מדינת ישראל הערבים שואפים לחיות כאן חיים טובים ותקינים.

אוסאמה סעדי: את לא מדברת בשם הערבים בישראל.

ענת ברקו: אל תגררו אותם לקיצוניות הזאת – –

אוסאמה סעדי: אני מייצג את האוכלוסייה הערבית, לא את.

ענת ברקו: – – ש-20,000 איש תומכים בתנועת רצח, בתנועה שקוראת לג'יהאד, אוּסרת אל-ג'יהאד, באחד כמו ראאד סלאח שהוא טרוריסט, ועם תנועה שהיא בעצם תומכת טרור.

ענת ברקו: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת ענת ברקו.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אבו עראר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני חושב באמת, ומאמין גם, שצריך להוציא את חברת הכנסת ענת ברקו מחוץ לחוק, כי באמת היא כל הזמן מסיתה.

טלב אבו עראר: כל הזמן מסיתה נגד האוכלוסייה הערבית.

אורן אסף חזן: זאת הסתה אישית מה שאתה עושה עכשיו.

טלב אבו עראר: זו האמת.

טלב אבו עראר: לכן, מכובדי היושב-ראש – –

ענת ברקו: אדוני – – –

טלב אבו עראר: – – אני רוצה לדבר על נושא אחר לחלוטין.

טלב אבו עראר: בית-המשפט המחוזי בירושלים דחה הבוקר את הכרעת הדין בעניינו של הרוצח הפושע הטרוריסט האכזרי ברצח הנער מוחמד אבו ח'דיר בעקבות חוות דעת פסיכיאטרית פרטית – צריך לשים דגש, לשים קו אדום על המילה "פרטית" – חוות דעת פרטית שהגיש ברגע האחרון.

טלב אבו עראר: זה תרגיל מסריח שעבד על בית-המשפט, שאימץ את חוות הדעת הזו.

טלב אבו עראר: בית-המשפט היום, נדמה לי, נתן רישיון.

טלב אבו עראר: אם באמת ההחלטה הסופית, אם ההכרעה הסופית תהיה אכן כך, ויש לי חשש גדול מזה שהוא נתן היום, האריך את הכרעת הדין, דחה אותה, יש לי חשש שכך תהיה ההחלטה.

טלב אבו עראר: באמת בכך הוא נתן רישיון לרצח הבא.

טלב אבו עראר: זו בעיני, אפילו שהוא רק דחה את זה, החלטה אומללה שנותנת אור ירוק למפגעים עתידיים, וזה דבר באמת שמסכן חיי אדם.

טלב אבו עראר: ואם באמת נקשור את זה עם משפחת דוואבשה שנשרפה כליל, נשאר רק ילד אחד שעדיין סובל ומאושפז בבית-החולים, אז מצבנו על הפנים.

טלב אבו עראר: הגיע הזמן לחשוף את הרוצחים, את הפושעים, ששרפו את המשפחה, משפחת דוואבשה.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת טלב אבו עראר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת זוהיר בהלול – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת יעקב אייכלר – ישראל אייכלר.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, איוב אלבאז הוא בחור צעיר מתל-שבע.

זוהיר בהלול: חלומו התגשם במהלך משחק ה"סופר קלאסיקו" במדריד, כאשר שם את פעמיו והגיע לשם שמח בחלקו.

זוהיר בהלול: רצה לשוב לארץ הקודש אחרי שחווה את החוויה המרטיטה, וכשהגיע לשדה התעופה במדריד כדי לעלות על מטוס "אל על", קיבלו את פניו בחיבה רבה שתיזכר לימים אנשי הביטחון של ישראל.

זוהיר בהלול: הם לקחו אותו אל המרתף, ושעה ארוכה עם עוד עשרה ערבים – הם עברו השפלה שאין השפלה כמותה.

זוהיר בהלול: הם עברו תלאות ועברו תחקורים, והם לא הצליחו לשכנע את אנשי הביטחון שהם אזרחים כתקנם.

זוהיר בהלול: וכשהאיש הזה, איוב אלבאז, חזר ארצה, אמרו לו שהכבודה שלו תגיע אליו הביתה.

זוהיר בהלול: אנשי הביטחון הגיעו לפאתי תל-שבע ולא נכנסו פנימה, וקראו לו כמושפל, כאחרון המושפלים, להגיע אל פאתי עיירתו, ושם הוא קיבל את כבודתו.

זוהיר בהלול: שמו הערבי הוא איוּב, אבל הוא עבר את מה שעבר איוב בספרי התנ"ך והתורה של היהודים.

זוהיר בהלול: תודה רבה על קבלת הפנים של אנשי הביטחון, שמעלימים ומאיידים כהרף עין את חווייתו של אזרח ערבי שומר חוק במדינתו.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ישראל אייכלר – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, הכנסת עומדת היום לבטל חוק שלפיו יש להימנע בשידורי הרשות מחד-צדדיות, ממשפטים קדומים, ממתן ציונים, מהדבקת תגים על ציבורים, מהעלמת עובדות או מהתאמתן של העובדות באורח סלקטיבי שלא לפי ערכן החדשותי.

יוסי יונה: לא חוק, סעיף.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שאין לי שום בעיה שייאמרו דעות אישיות גם על-ידי שדרנים, אף שזה נוגד את כללי האתיקה, אבל בתנאי שיהיה גילוי נאות שזו דעתו הפוליטית, החברתית והאמונית של השדרן והפרשן.

ישראל אייכלר: שלא יבוא לי מישהו בשם פרשן משפטי ויגיד את כל האג'נדות הפוליטיות האישיות שלו.

ישראל אייכלר: זאת אף שגם בחוק הרשות השנייה וגם בהוראות האתיקה של רשות השידור היה אסור להביע דעה אישית, אבל אני מוכן לזה.

ישראל אייכלר: גם אין משמעות חוקית לחוק שאתם מביאים היום, כי זה נגע לרשות שכבר איננה קיימת.

ישראל אייכלר: ויש החלטת ועדת הכנסת שדנה בעניין לדרוש מן המועצה החדשה להחיל את כללי האתיקה של מסמך נקדי על הרשות החדשה שתקום.

ישראל אייכלר: אבל איזו צביעות הייתה לדבר על ההסתה בתקשורת הפלסטינית נגד היהדות.

ישראל אייכלר: אין יום ואין שעה, מלבד בדיווחי פיגועים, שאין כתבות ואמירות ארסיות נגד הדת היהודית, נגד הרבנים, נגד החרדים ונגד מנשקי המזוזות.

ישראל אייכלר: מי שדורש להילחם בהסתה הפלסטינית, מי שמקונן על החד-צדדיות של התקשורת העולמית נגד ישראל, שקודם כול יילחם נגד ההסתה האנטישמית בתקשורת הישראלית, שמגדלת דורות של איבה ושנאה נגד תורת ישראל, ואין להם שום מושג למה.

ישראל אייכלר: הנס שלנו שעם ישראל מתגבר על זה, ולמרות כל ההסתה התקשורתית עדיין רוב העם הם מנשקי מזוזות ואוהבי תורה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אייכלר.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת מיקי לוי.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, זה כמה שבועות אנחנו מגישים הצעות לסדר-היום, אדוני, לנשיאות הכנסת, על נושא נוכח-נפקד, הנושא המדיני.

עיסאווי פריג': אנחנו מרגישים שבשבועות האחרונים ההתעלמות והבריחה מהדיון בנושא המדיני הפכו להיות מתווה ואסטרטגיה של המליאה.

עיסאווי פריג': אנחנו, בשעה טובה, אחרי לחיצת היד ההיסטורית שהייתה היום לראש הממשלה ואבו מאזן.

עיסאווי פריג': אנחנו עומדים על כך ומתריעים שכל הנושאים שאנחנו עוסקים בהם, שהם חשובים לשמם, אבל בלי הנושא המדיני, ובהמשך שתיקתנו על הקיפאון המדיני וחוסר התעסקותנו בזה – זה חוסר אחריות מצדנו.

עיסאווי פריג': לשם כך, אדוני היושב-ראש, אנחנו מגישים מדי שבוע הצעות לסדר-היום שכותרתן דיון מדיני מזוויות אחרות, ובאופן עקבי אנחנו מסורבים והדיונים שלנו לא באים למליאה.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה, אדוני, שאכן זאת לא מדיניות אלא שגגה שנפלה פה ושם, כי הנושא הזה הוא לב-לבן של שאר הבעיות מסביבנו.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת מיקי לוי – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: אחריו – חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, מנהל המחוז החרדי במשרד החינוך, מר יצחק שמעוני, שניסה למנוע שחיתות ואפליה על רקע עדתי, יועבר מתפקידו.

מיקי לוי: לכאורה, ידיעה שאף אחד מאתנו לא היה שם את לבו אליה, שעוברת ככה מתחת לרדאר של כולנו, אבל יש לה משמעות לא פשוטה.

מיקי לוי: פיטוריו של מר שמעוני הם הפתרון הקל שמצאו משרד החינוך והשר בנט, אשר נכנעו לדרישת החרדים ומועצת גדולי התורה, שהכריזו על החרמת משרד החינוך שמתקצב את מוסדות החינוך המזוהים עם מפלגת יהדות התורה ב-1.1 מיליארד שקל בשנה.

מיקי לוי: ניתנה הוראה להפסקת שיתוף הפעולה עם משרד החינוך ומפקחי משרד החינוך עד להחזרת המצב לקדמותו, קרי פיטוריו של מנהל המחוז החרדי במשרד החינוך, מר שמעוני.

מיקי לוי: אדוני שר החינוך, מר נפתלי בנט – וצר לי שהוא לא נוכח באולם, צר לי שחברי הכנסת מאגודת ישראל לא נוכחים באולם – קולך נדם, אדוני שר החינוך.

מיקי לוי: ואדוני השר לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל, שמעתי את קולך בדרישה לטבוע דיוקנאות של משוררים מעדות המזרח על שטרי כסף, ואני תומך בכך.

מיקי לוי: קולך נדם כאשר יש אפליה בקבלת בנות בנות עדות המזרח למוסדות חינוך אשכנזיים.

מיקי לוי: הכי קל לפטר את מנהל המחוז החרדי מר שמעוני.

מיקי לוי: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת מיקי לוי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואחריו – חברת הכנסת עליזה לביא.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הכרעת הדין של בית-המשפט המחוזי היום בעניינו של מוחמד אבו ח'דיר, שנרצח ונשרף בעודו בחיים, אבל אני לא יכול לעבור לסדר-היום על כך שחברתי ענת ברקו ממשיכה במסע ההסתה וההכפשה נגד האוכלוסייה הערבית ונגד המנהיגים של האוכלוסייה הזאת.

ענת ברקו: חס וחלילה.

ענת ברקו: נגד חברי הכנסת המסיתים – לא נגד האוכלוסייה הערבית.

אוסאמה סעדי: כאשר היא אומרת שיש קונפליקט וצריך לפתור את זה, אז הפרשנות היחידה היא שגם היא קוראת לטרנספר של האוכלוסייה הערבית.

ענת ברקו: אני יודעת מה שאני אומרת.

אוסאמה סעדי: ואני פה מפנה גם למה ששמעתי – –

ענת ברקו: אתה אל תגיד מה שאני אומרת.

ענת ברקו: אתה לא מדבר בשמי.

אוסאמה סעדי: – – וקראתי על הצעתו הנלוזה גם של חבר האופוזיציה רוזנטל – –

ענת ברקו: אתה לא מדבר בשמי.

אוסאמה סעדי: – – שגם הוא קרא להחלפת שטחים – –

ענת ברקו: – – – דגלי "חמאס".

אוסאמה סעדי: – – והעברת המשולש לשטח של הרשות הפלסטינית, אבל עם האזרחות.

אוסאמה סעדי: הוא רוצה להעביר את המשולש לשטחה של הרשות הפלסטינית ולשמור שהאוכלוסייה הערבית במשולש תשמור על האזרחות שלה.

אוסאמה סעדי: אני לא רואה שום הבדל בהצעות האלה.

אוסאמה סעדי: הן מצטרפות לבית-הספר של ליברמן ולאותה תוכנית טרנספר.

אוסאמה סעדי: הציבור הערבי והאוכלוסייה הערבית מתנגדים בתוקף להצעות כאלה, הצעות מגונות כאלה, ואנחנו אומרים להם רק משפט אחד בערבית, שענת מבינה: אחנא צחאב אלבלד (בערבית: אנחנו בעלי הארץ).

אוסאמה סעדי: לא יעזור לכם.

אוסאמה סעדי: בעניין רצח אבו ח'דיר – – –

ענת ברקו: – – –

יולי יואל אדלשטיין: אדוני, כבר דקה וחצי.

אוסאמה סעדי: משפט אחד.

יולי יואל אדלשטיין: משפט אחד, כן.

אוסאמה סעדי: החלטה תמוהה, מקוממת – –

ענת ברקו: – – –

אוסאמה סעדי: – – שחוט מקשר בינה לבין הרצח של משפחת דוואבשה, שהרוצחים עדיין מסתובבים חופשי ולא נעצרו עד היום, אף שמערכת הביטחון מכירה ויודעת את זהותם.

אוסאמה סעדי: בושה וחרפה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת עליזה לביא.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי חברי הכנסת, אחד התפקידים שלנו פה בכנסת ישראל הוא לבוא ולפקח.

עליזה לביא: אני רוצה להזכיר לכולנו, שבין כל הדברים שאנחנו באמת חווים כאן – הם לא פשוטים, אבל אין לנו שר תקשורת במדינת ישראל.

עליזה לביא: וכל יום אנחנו רואים את זה בצורה בולטת, חריפה וקשה יותר.

עליזה לביא: אין לנו שר תקשורת במדינת ישראל, והג'ונגל התקשורתי רק הולך ומידרדר אחורה, וכולנו גם נשלם בהרבה יותר כסף, וגם נהיה ערוכים פחות ופחות לקראת העתיד הטכנולוגי, שאנחנו כל כך אוהבים להתפאר שאנחנו ממוקמים בו במקום הראשון.

עליזה לביא: "הוט" מפרסמת לפני כמה ימים שהיא מייקרת, ו-yes בעקבותיה.

עליזה לביא: ואז המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין – היושבת-ראש פונה לממונה על ההגבלים.

עליזה לביא: אני מזכירה לכם שגם אין לנו ממונה על הגבלים.

עליזה לביא: ואז הממונה על ההגבלים, הסגן או מי שמחליף את הממונה על ההגבלים או מטעמו – עד שייבחר במדינת ישראל ממונה על הגבלים – אומר שזה בכלל לא המגרש שלו ומחזיר את הכדור.

עליזה לביא: ואנחנו רואים פה פינג-פונג שלם.

עליזה לביא: "גולן טלקום" מורידה מחירים למחירים לא ראויים ולא נכונים.

עליזה לביא: אנחנו יודעים שהיא רצתה להימכר ל"סלקום".

עליזה לביא: היא מוכרת פה, מבטיחה ששנתיים יהיו מחירים ברצפה.

עליזה לביא: אין פה פיקוח, אין פה הבנה.

עליזה לביא: השדה הזה הולך אחורה; "בזק" – אותו דבר; הייתה אמורה להתבצע הפרדה בין תוכן לבין תשתית – הצעת חוק שלי נדחית ונדחית ונדחית; ראש הממשלה אומר שיתערב – לא מתערב, כן מתערב.

עליזה לביא: אין לנו שר תקשורת, אדוני, במדינת ישראל.

עליזה לביא: והתפקיד שלנו כאן זה גם לבוא ולמחות.

עליזה לביא: תראה מה ההשלכות החמורות על כך שאין שר מתפקד ואין הבנה ואין ראייה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עליזה לביא: והג'ונגל התקשורתי הנוראי הזה שמתרחש, ההשלכות שלו קדימה תהיינה חמורות מאוד, גם בכיס שלנו וגם בכל ההשלכות העתידיות על שדה תקשורתי ראוי ונכון למדינה מודרנית.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחברת הכנסת לביא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, ואחריו – חבר הכנסת חיים ילין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסם אללה א-רחמאן א-רחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אדוני היושב-ראש, בלילה שבין 1 ל-2 ביולי 2014, לפני שנה וחצי, בוצע רצח ברברי אשר בו שלושה טרוריסטים יהודים, בוגר ושני קטינים, שרפו את מוחמד אבו ח'דיר חי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וכל זה לפי ההודאות שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מודים בזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היום בית-המשפט היה אמור להכריע את דינם של הרוצחים הנתעבים, אבל בית-המשפט בחר לא להחליט, כי לקטינים היהודים נדרש תסקיר מבחן, ולפי דוח סודי שנמסר רק בימים האחרונים, הבגיר לא שפוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כנראה כל מי שמבצע רצח כזה, וגם מי ששרף את מסגד אל-אקצא – כולם יצאו לא שפויים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והשאלות המתחייבות מזה: מי שתכנן יום לפני לחטוף ילד בן שבע כדי לרצוח אותו, מי שיודע להגיע עד יער-ירושלים ולהוציא סוללה של נייד ולשבור את ה"סים" שלו, מי שיודע לתכנן ולתת הוראות, הוא לא שפוי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך לבדוק ולחקור את הפסיכיאטר שנתן את הדוח הזה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הטרוריסט הזה היה מטופל אצל פסיכיאטר קודם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לקטינים האלה נדרש תסקיר מבחן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לערבים – או שרוצחים אותם, מחסלים אותם במקום, או שהם נכנסים מאחורי סורג ובריח לכל חייהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה גם, האם יהרסו את הבתים שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם ישללו את קצבאות הביטוח הלאומי מהמשפחות שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מההורים שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שלא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תגובה אחת של יהודי קראתי, ואני אקריא אותך, ברשותך, ואני אסיים: "מה חשבתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יורשע?

עבד אל חכים חאג' יחיא: רצח על-ידי ערבי שווה כלא לכל החיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רצח על-ידי יהודי שווה חולה נפש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: פשוט מדינה מתוקנת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גועל נפש".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חיים ילין – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חבר הכנסת חזן.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, בעצם הפנייה היא יותר אליך, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: ביום הראשון שאנחנו הגענו כחברי כנסת חדשים קיבלתי ממך שיעור מאלף – ולקחתי שני משפטים.

חיים ילין: המשפט הראשון הוא שיש חוסר אמון בין העם לבין הכנסת ואנחנו צריכים לשפר את זה; הנושא השני – הכנסת זה הבית שלכם, זה לא רק מקום עבודה.

חיים ילין: וככה אני לוקח את זה.

חיים ילין: אני לוקח את זה ברצינות ככה, ואני רואה גם את השיפורים, גם בחדר הכושר, גם במזנון – בכל מיני מקומות רואים את היד.

חיים ילין: ומעבר לזה, באמת גאווה שאנחנו באמת כנסת ירוקה, ואנחנו יכולים להשוויץ כמעט בכל מקום ובכל דבר.

חיים ילין: אבל למה הפנייה באה אליך?

חיים ילין: כי אתמול אני בעצם ראיתי, כחלק מהבית שלי ומתוך בירורים, שיש 6,500 כרטיסים לכניסה לכנסת.

חיים ילין: 6,500.

חיים ילין: זה המספר שאני קיבלתי.

חיים ילין: ואז אני שואל: אוקיי, אם זה הבית שלנו ואנחנו שותפים יחד אתך לבית הזה, לפי איזה פרמטרים נותנים?

חיים ילין: לפי מה נותנים את הכרטיסים האלה?

חיים ילין: איך יש אנשים שיש להם חניה וכאלה שאין להם חניה?

חיים ילין: מה זה האישור לאנשים שבאים בתדירות גבוהה לכנסת ומקבלים את האישור הזה?

חיים ילין: למה זה כן ולמה זה לא? איך עושים את זה?

חיים ילין: מעבר להיותנו כנסת ירוקה, אני חושב שאנחנו גם צריכים להיות שקופים ולהחזיר את האמון שלהם בנו.

חיים ילין: זה חלק מהתהליך.

חיים ילין: אני חושב ש-6,500 כרטיסים זה מעל ומעבר לכל דוגמה.

חיים ילין: גם בעניין הביטחוני שמסתובב, אבל מעל הכול, זו תחושת הבית שלנו, שאנחנו מיעוט פה בתוך הבית הענק הזה.

חיים ילין: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת חזן – בבקשה, אדוני.

יולי יואל אדלשטיין: ואחריו – חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אורן אסף חזן: חברי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, היום הגענו לשיא חדש.

אורן אסף חזן: כאשר בשבועות האחרונים מצליחים למנוע באופן דמוקרטי פעם אחר פעם מארגון המשת"פים עוכר ישראל "שוברים שתיקה" להפיץ את השנאה שלו נגד חיילי צה"ל, היום, בחסות אוניברסיטת בן-גוריון, הם קיבלו את כל הבמה.

אורן אסף חזן: בשבועות האחרונים מוזמנים הסטודנטים בקורס למחשבה מדינית של פרופסור גורדון להגיע היום להרצאה באופן כזה שהיא חובה ללא פטור מחובת נוכחות.

אורן אסף חזן: יתרה מזו, בכניסה לקורס אסרו עליהם להכניס פלאפונים ומחשבים, שמא יתעדו את ההרצאה.

אורן אסף חזן: כאשר הגיעו הסטודנטים הם גילו, הפלא ופלא, לפניהם לא את הרצאתו של הפרופסור, אלא הרצאה של נציג ארגון "שוברים שתיקה", שבמשך זמן רב עמד שם והסית נגד חיילי צה"ל, נגד הצבא המוסרי ביותר בעולם.

אורן אסף חזן: אני קורא לאוניברסיטת בן-גוריון לגנות את הדבר הזה, להחרים את התופעה הזאת ולאסור אותה איסור מוחלט, גינוי חריף.

אורן אסף חזן: לא פלא שבכנסת ישראל אנחנו עדים לתופעה שבה חבר כנסת אחד קורא למותו של חבר כנסת אחר ולא שומעים על כך שום גינוי, כאשר האוניברסיטה נותנת לארגון עוכר ישראל כמו "שוברים שתיקה" להפיץ שנאה ושטנה נגד חיילי צה"ל.

אורן אסף חזן: די לתופעה השחורה הזאת.

אורן אסף חזן: צריך להוציא גם את הארגון הזה מחוץ לחוק.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת חזן.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – חבר הכנסת נחמן שי.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, מחר אנחנו מציינים את יום הגירוש והיציאה של יהדות ארצות ערב והאסלאם.

קסניה סבטלובה: ואף שחוקק חוק בכנסת הקודמת, שמאפשר לנו לציין את היום הזה כאן בכנסת ובמקומות נוספים, השינוי התודעתי שלו ייחלנו בעצם עוד לא הופנם.

קסניה סבטלובה: היום הזה הוא יום חשוב, אבל לצערנו הוא יום שלא מספיק שמים אליו לב, וגם לא מיישמים את המשמעויות של היום הזה במשך השנה.

קסניה סבטלובה: אין מספיק תכנים במערכת החינוך.

קסניה סבטלובה: אין מספיק התייחסות בתקשורת.

קסניה סבטלובה: אין מספיק שיח תרבותי, ציבורי ופומבי, פוליטי, על מה אומר היום הזה.

קסניה סבטלובה: במהלך כל כך הרבה שנים ניסו לנשל את אותם האנשים, היהודים שבאו מארצות ערב והאסלאם, מההיסטוריה שלהם, מהשפה שלהם.

קסניה סבטלובה: המעמד של השפה הערבית היה מאוד נמוך.

קסניה סבטלובה: ניסו לגרום לאנשים האלה להתכחש להיסטוריה שלהם ולתולדות שלהם, וכרגע ממשיכים את העניין הזה כאשר מתייחסים בצורה מבזה לשפה הערבית, למשמעויות שלה, למשמעות של החיבור שלנו לאזור שלנו, למזרח התיכון, באמצעות השפה הערבית, שהיא שפתם של ערביי ישראל, כמובן, והיא גם שפתם של יהודים רבים שבאו מהארצות האלה ועלו ארצה, ועדיין ממשיכים להיות נשאים גאים של התרבות שלהם, התרבות המזרחית, התרבות הערבית גם כן.

קסניה סבטלובה: אז אני קוראת לכולנו קודם כול לציין ברצינות – להתייחס ברצינות ליום הזה, וגם לפעול, גם במערכות החינוך וגם בתקשורת, להפנמת הלקחים, לעושר תרבותי.

קסניה סבטלובה: לא לגרום לכור היתוך פה, אלא לגרום לכך שהעושר התרבותי שלנו יתבטא על כל צורותיו, בכל המשמעויות שהן רלוונטיות לבני קהילות כל כך רבות שהתאספו פה בקיבוץ גלויות בארץ-ישראל.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה לחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת נחמן שי, ואחריו – חבר הכנסת באסל גטאס.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, כאילו לא די היה במאבק הציבורי, במלחמה שראש הממשלה אסר על הנשיא אובמה, עד שהיא קרסה, הכריז אתמול ראש הממשלה שהוא יוצא לסיבוב נוסף, הפעם מול האיחוד האירופי.

נחמן שי: עכשיו, אני רוצה להבהיר: דעתי, דעת חברי, שוללת לחלוטין את מיתוג המוצרים מישראל ואת שיטת – אפילו אומר – חרם שנקט האיחוד.

נחמן שי: יחד עם זאת אני חושב שאין שום תבונה – ההפך, אני חושב שזה מטופש – לצאת במאבק פומבי נגד כל האיחוד האירופי.

נחמן שי: וגם אי-אפשר להפריד, כמו שנאמר, בין האיחוד האירופי לבין המדינות החברות בו, כי מדינה מול מדינה נוכל, ומול האיחוד לא.

נחמן שי: אי-אפשר לפסול את האיחוד האירופי.

נחמן שי: אנחנו עבדנו קשה מאוד, ואנחנו גם היום עובדים קשה, כדי להיות משקיפים באיחוד, קרובים לאיחוד, לנהל אתו יחסי מסחר, לנהל אתו יחסי כלכלה, לנהל אתו מערכות יחסים, כי אנחנו רוצים להיות חלק מהמערך הגדול הזה.

נחמן שי: המלחמה הפומבית הזאת היא מוטעית לחלוטין.

נחמן שי: אפשר וצריך לנהל ויכוח עם האיחוד האירופי, ולנסות לשכנע את המדינות החברות ואת האיחוד כולו.

נחמן שי: אסור באיסור מוחלט לצאת במערכה פומבית, כי סופה יהיה כמו הקרב הפומבי מול ארצות-הברית, מול הנשיא אובמה – כישלון.

נחמן שי: תודה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת באסל גטאס, ואחריו – חברת הכנסת תמר זנדברג.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, גם אני רוצה לדבר על אותו נושא שדיבר עליו חברי נחמן שי.

באסל גטאס: חזרתי אתמול מביקור של שבוע ימים בשבדיה, שכמובן, היא אחת המדינות השנואות ביותר בישראל, אבל באותה נשימה אפשר להגיד הדמוקרטיות ביותר, המפותחות ביותר והמכבדות ביותר את עקרונות הצדק האנושי וזכויות האדם.

באסל גטאס: שמעתי ישר מה שעשה או מה שאמר ביבי נתניהו, ובאמת, לא יודעים אם לצחוק או לבכות; הדימוי הראשוני שקיבלתי זה של דון קישוט שנלחם בטחנות הרוח; ביבי נתניהו נלחם בטחנות הרוח של העולם, שכבר אין לו קרב – הוא מפסיד ויפסיד.

באסל גטאס: העולם – במיוחד בנושא שהתחילה בו אירופה, בסימון המוצרים – אומר לישראל: מספיק.

באסל גטאס: אנחנו לא נקנה יותר את השקרים שלכם.

באסל גטאס: או שתתחילו להישמע להחלטות האו"ם ולרצון של העולם, או שאנחנו נתחיל להעניש אתכם.

באסל גטאס: זה מה שקורה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת גטאס.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג.

יולי יואל אדלשטיין: אחריה – אחרון הדוברים להיום יהיה חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

תמר זנדברג: אדוני היושב-ראש, תודה.

תמר זנדברג: לפני כשבועיים הגשתי יחד עם חברים אחרים כאן בבית הצעה לסדר-היום בנושא פגישת אובמה–נתניהו דאז.

תמר זנדברג: ישיבת הנשיאות שהתקיימה ביום שני בצהריים פסלה את הנושא בנימוק שהפגישה טרם התקיימה, אף שהיא התקיימה ביום שני בערב והנושא עמד להיות נדון בכנסת ביום רביעי.

תמר זנדברג: השבוע הוגשה על-ידי חברתי לסיעה מיכל רוזין, יחד עם חברי כנסת אחרים, הצעה דומה לסדר-היום, בנושא פגישת קרי-נתניהו, וגם היא נפסלה על-ידי נשיאות הכנסת.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר שבעבר, בכל הכנסות שאני זוכרת כעוזרת פרלמנטרית, כצופה כאזרחית בטלוויזיה וכחברת כנסת, הנושאים האלה, הנושאים המדיניים, הנושאים של שיחות מדיניות מן הסוג הזה, היו ליבת הדיונים בהצעות לסדר-היום כאן בכנסת.

תמר זנדברג: הרי לא יעלה על הדעת שכל התקשורת, כל הציבור, כל העולם עוסק בנושא המדיני המרכזי של אותו שבוע, ורק בכנסת מאשרים דברים – סליחה – זניחים ולא דחופים, ולעומת זאת הצעות דחופות בנושא הדחוף המרכזי שעל סדר-היום לא מאושרות, באופן עקבי, שבוע אחרי שבוע.

תמר זנדברג: חברי עיסאווי פריג' אמר קודם שהוא מקווה שאין כאן כוונת מכוון אלא שגגה.

תמר זנדברג: אני רוצה להאמין כמוהו; עושה רושם שיש כאן מדיניות עקבית.

תמר זנדברג: ואני רוצה לפנות אליך, אדוני היושב-ראש, כמי שעומד בראש הנשיאות: אל תרוקנו את הכנסת מתוכן בכל הקשור לדיונים המדיניים.

תמר זנדברג: הרי מגישים מכל סיעות הבית – כל העמדות נשמעות; ימין ושמאל, ממשלה ואופוזיציה, קואליציה והפוך.

תמר זנדברג: לא הגיוני למנוע דיונים בנושאים החשובים האלה.

תמר זנדברג: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: חברת הכנסת זנדברג, היא הנותנת, מכיוון שכמו שאת דייקת, גם בהצעה הזאת היו הצעות מכמה סיעות מימין ומשמאל, ובכל זאת הנשיאות מצאה שהיו נושאים דחופים יותר.

יולי יואל אדלשטיין: אין פה שום מניעה בזדון של שום דיון, אלא בחירה לא פשוטה בין עשרות נושאים שמוגשים לסדר-היום.

יולי יואל אדלשטיין: אחרון הדוברים להיום יהיה חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תודה רבה לך, חברי חברי הכנסת, אני מבקש לפנות לעמיתי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, שלפני כמה דקות האשים אותי בגזענות.

מיקי רוזנטל: אז קודם כול, אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת סעדי, שהזילות שאתם עושים למילה "גזענות" היא איומה ונוראה; כי כל מי שלא מסכים אתכם הוא גזען.

מיקי רוזנטל: יש גזענות בחברה הישראלית, אבל לא כל אי-הסכמה, או הסכמה, או מישהו שאומר משהו הפוך ממך – הוא גזען.

מיקי רוזנטל: ואני לא גזען.

מיקי רוזנטל: חמור מזה, קראת בפייסבוק, או מישהו כתב לך בטוויטר, שאני פרסמתי תוכנית מדינית.

מיקי רוזנטל: לא טרחת אפילו לבוא לשאול אותי: מיקי, זה נכון?

מיקי רוזנטל: זה לא נכון?

עיסאווי פריג': שמענו אותך.

עיסאווי פריג': שמענו אותך.

מיקי רוזנטל: איפה שמעת אותי?

עיסאווי פריג': שמענו אותך.

מיקי רוזנטל: איפה שמעת אותי?

עיסאווי פריג': – – –

מיקי רוזנטל: איפה?

אוסאמה סעדי: לגופו של עניין, מה אתה אומר.

אוסאמה סעדי: לגופו של עניין.

עיסאווי פריג': – – –

מיקי רוזנטל: איפה?

עיסאווי פריג': מה אתה מתבייש בזה?

מיקי רוזנטל: איפה שמעת אותי?

עיסאווי פריג': תגיד: זאת דעתי.

עיסאווי פריג': מה אתה מתבייש בזה?

מיקי רוזנטל: איפה שמעת אותי?

עיסאווי פריג': – – –

מיקי רוזנטל: תראה, רק שנייה – – –

עיסאווי פריג': אל תתבייש.

מיקי רוזנטל: אני לא מתבייש בשום דבר.

מיקי רוזנטל: תקשיב – – –

עיסאווי פריג': – – –

מיקי רוזנטל: רק שנייה, תירגע קצת.

עיסאווי פריג': – – –

מיקי רוזנטל: תירגע.

עיסאווי פריג': אני רגוע.

מיקי רוזנטל: מצוין.

עיסאווי פריג': – – –

מיקי רוזנטל: כשאני ארצה לפרסם תוכנית מדינית, חבר הכנסת סעדי, אני אפרסם אותה, ואז אתה תדע.

מיקי רוזנטל: לא מישהו שלקח איזה קטע או שקראת את זה באיזשהו מקום.

מיקי רוזנטל: כמו שאתה יודע, לא כל מה שכתוב בעיתון הוא נכון, ובטח הוא לא מדויק.

מיקי רוזנטל: אז מה שנכון זה שלא פרסמתי שום דבר.

מיקי רוזנטל: לא פרסמתי שום תוכנית.

מיקי רוזנטל: מה שאמרתי – אני רוצה לעשות עליכם ניסוי, לקהל, ואמרתי: אם הייתי מציע לכם ככה וככה.

מיקי רוזנטל: לא הצעתי את זה, רק בדקתי עם הקהל.

מיקי רוזנטל: אבל אתה קופץ ישר מראש, אז ראוי שתתנצל.

עיסאווי פריג': תלך עם האמת של עצמך, מיקי, זה לא נורא.

עיסאווי פריג': טרנספר משמאל, לא נורא, זה בסדר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, עד כאן נאומים בני דקה.

יולי יואל אדלשטיין: אני מודה לכל הדוברים.

יולי יואל אדלשטיין: ["דברי הכנסת" ה-19, מס' מ/873, מושב שני, חוב' ל"ד, עמ' 11763.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לנושא הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 76), התשע"ד–2014.

יולי יואל אדלשטיין: ימסור את ההודעה השר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: זאת הודעה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: אתה גם ערוך עם ההודעה הבאה?

יולי יואל אדלשטיין: רק תן לי להקריא את הסעיף.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בהתאם לסעיף 1 לחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג–1993, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה, על דעת הממשלה, להודיע במליאת הכנסת על רצונה של הממשלה להחיל דין רציפות על הצעת חוק בתי-המשפט (תיקון מס' 76), התשע"ד–2014; הצעות חוק, הממשלה, מס' 873, מיום 16 ביוני 2014.

יולי יואל אדלשטיין: ההודעה הבאה שימסור השר המקשר היא הודעת הממשלה על החלטתה לשנות את שמו של משרד הכלכלה למשרד הכלכלה והתעשייה.

יולי יואל אדלשטיין: בהתאם לפקודת פקידי הממשלה (שינוי תארים), 1940, תפורסם הודעה ברשומות שלפיה ישונה תוארו של שר הכלכלה לשר הכלכלה והתעשייה.

יולי יואל אדלשטיין: גם כאן הודעה בלבד.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה לשנות את שם משרד הכלכלה כך שייקרא מעתה משרד הכלכלה והתעשייה.

יריב לוין: בהתאם לפקודת פקידי הממשלה (שינוי תארים) מ-1940, תפורסם הודעה ברשומות שלפיה ישונה תוארו של שר הכלכלה לשר הכלכלה והתעשייה.

יריב לוין: למען הסדר הטוב, הממשלה מבקשת להודיע על כך לכנסת, וזאת עשינו כרגע.

יריב לוין: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

יולי יואל אדלשטיין: [מס' מ/961; "דברי הכנסת", חוב' ב', עמ' 5003; נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: אני מתכבד להזמין את חבר הכנסת איתן כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה, להציג לנו את הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: למיטב הבנתי אין הסתייגויות לחוק הזה, כך שמייד בסיום דבריו של איתן כבל נוכל להצביע.

איתן כבל: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברותי וחברי חברי הכנסת, רשמת פרלמנטרית, אני מתכבד להציג בפניכם את הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

איתן כבל: הצעת חוק זו היא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית והצעת חוק פרטית שיזמו חברי הכנסת נחמן שי ויוסי יונה.

איתן כבל: עניינה של הצעת החוק המונחת בפניכם הוא ביטול ההוראה הידועה כ"סעיף ההשתקה" בחוק השידור הציבורי, התשע"ד–2014.

איתן כבל: ודאי זכור לכם, שכן הנושא קיבל כיסוי תקשורתי משמעותי במהלך דיוני הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי (תיקון) בראשותו של חבר הכנסת צחי הנגבי, כשבחודש אוגוסט האחרון הציע חבר הכנסת ישראל אייכלר תיקון לנוסח הצעת החוק, המבוסס על כללי האתיקה שנכתבו על-ידי נקדימון רוגל, זיכרונו לברכה, הידועים כמסמך נקדי.

איתן כבל: להצעה זו נשמעו התנגדויות נמרצות, הן של חברי כנסת והן של כל היועצים המשפטיים שנכחו בדיון, ובראשם המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, עורכת-הדין אתי בנדלר.

איתן כבל: להתנגדות היו כמה נימוקים, ועיקרם הטענה – הנכונה, להבנתי – שלפיה אין זה ראוי לקבוע כללי אתיקה בחקיקה, מה גם שבדיון על הצעה זו לא נכחו מי מטעם אלה שהכללים אמורים לחול עליהם, ולפיכך הוועדה לא יכלה לשקול את כל השיקולים הרלוונטיים לעניין זה.

איתן כבל: ואומנם, בהצבעות שהתקיימו בוועדה ההצעה נדחתה, וחבר הכנסת אייכלר ביקש לכלול אותה כהסתייגות לחוק.

איתן כבל: בשל אמירות אלה או אחרות של גורמים שונים, חשוב לציין כי נוסח ההסתייגות כפי שהונח על שולחן הכנסת היה כמעט זהה לנוסח שהציע חבר הכנסת אייכלר.

איתן כבל: והנה, בעת ההצבעה בקריאה השנייה, בשעת לילה מאוחרת, הצביעו חברי הקואליציה בעד ההסתייגות, ולפיכך היא אושרה כחלק מנוסח החוק שהתקבל.

איתן כבל: אני סבור שאין מקום לפרט בפניכם את הביקורת המוצדקת שהממשלה והכנסת ספגו בשל קבלתו של סעיף זה.

איתן כבל: ואכן, עוד באותו היום הודיע ראש הממשלה כי הוא יפעל בהקדם לביטולו של הסעיף, ואני שמח שאכן כך עשה.

איתן כבל: בינתיים גם חברי הכנסת, במקרה הזה נחמן שי ויוסי יונה, יזמו הצעות חוק בעניין, ומכאן המיזוג של הצעות החוק.

איתן כבל: אם כן, בהצעת החוק המונחת בפניכם מוצע לבטל את התוספת שהוספה לסעיף, "החל מיום כניסתו של תיקון מס' 2 לתוקף".

איתן כבל: אציין כי כל חברי ועדת הכלכלה שנכחו בדיון תמכו פה-אחד בביטולו של הסעיף.

איתן כבל: עם זאת, אני חייב להבהיר שאין כאן הצהרת כוונה לכך שעיתונאי רשות השידור, ועיתונאים בכלל, יורשו לפעול במשוא-פנים וללא שמירה על כללי אתיקה בביצוע עבודתם.

איתן כבל: אני סבור, וכך גם חברי הוועדה שנכחו בדיון, שחופש הביטוי הוא עקרון-על בדמוקרטיה הישראלית, וכך גם חופש העיתונות, אולם חשוב בהחלט שהתקשורת תהיה מאוזנת, אובייקטיבית ומקצועית.

איתן כבל: להצעת החוק הזאת, אדוני היושב-ראש, לא הוגשו הסתייגויות.

איתן כבל: אני מבקש מהכנסת לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה והשלישית.

איתן כבל: תודה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה ליושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת איתן כבל.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, מקורה של הצעת החוק בהצעת חוק פרטית של חברי הכנסת נחמן שי ויוסי יונה, וחבר הכנסת כבל מביא אותה בשם ועדת הכלכלה – הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015.

יולי יואל אדלשטיין: כאמור, אין הסתייגויות, לכן אנחנו מצביעים על כל החוק בקריאה השנייה.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 2 בעד סעיפים 1–2 – 21 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–2 נתקבלו.

איתן ברושי: אני לוחץ ולא עובד.

יולי יואל אדלשטיין: אני אוסיף את קולך, חבר הכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 22, כולל חבר הכנסת איתן ברושי, אין מתנגדים ואין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני גם מודיע לפרוטוקול על כוונתו של חבר הכנסת אוסאמה סעדי לנסות ולתמוך בחוק.

מרב מיכאלי: גם אני, גם אני.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו עוברים לקריאה השלישית, ואז תוכלו להביע את הרצון שלכם בהצבעה אמיתית ולא רק דרך הפרוטוקול של הכנסת.

דוד ביטן: – – – איזו ועדה?

יולי יואל אדלשטיין: לא.

יולי יואל אדלשטיין: זו קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: זה כבר לא חוזר לשום מקום.

קריאה: זה לא זה.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא זה.

קריאה: זה משהו אחר.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, הצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, קריאה שלישית.

יולי יואל אדלשטיין: מי בעד?

יולי יואל אדלשטיין: מי נגד?

יולי יואל אדלשטיין: נא להצביע.

יולי יואל אדלשטיין: הצבעה מס' 3 בעד החוק – 32 נגד – אין נמנעים – אין חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, נתקבל.

יולי יואל אדלשטיין: חבר הכנסת ברושי, הקול נקלט?

יולי יואל אדלשטיין: הכול בסדר?

איתן ברושי: – – –

יולי יואל אדלשטיין: בעד – 32, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יולי יואל אדלשטיין: אני קובע כי התיקון לחוק אושר כנדרש בשלוש קריאות.

יולי יואל אדלשטיין: חברי הכנסת, חבר הכנסת נחמן שי רוצה להודות.

יולי יואל אדלשטיין: לאחר מכן – הודעה אישית של השר אופיר אקוניס.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברותי וחברי, יחד עם חברי חבר הכנסת יוסי יונה, אני שמח שחברנו אל הממשלה וביחד תיקנו את סעיף – לא ההשתקה – הייתי אומר "סעיף ההחשכה", שהועבר אז קצת בחשכת ליל וצורף לחוק הזה.

נחמן שי: על פעולת הממשלה בעניין הזה יש פתגם יהודי שאומר: מודה ועוזב ירוחם.

נחמן שי: אף שאני לא בטוח שהייתה הודאה מלאה כל כך, בכל זאת נפרדה הממשלה, ואנחנו כאן היום במליאת הכנסת מחקנו את הסעיף הזה, ואנחנו יכולים להתקדם עם החוק.

נחמן שי: אני מסכים עם דברי ידידי חבר הכנסת כבל, יושב-ראש ועדת הכלכלה.

נחמן שי: צריכה להיות אתיקה, תהיה אתיקה בשידור הציבורי, ובכלל בעולם השידורים צריכה להיות אתיקה, צריך להתנהל על-פי עקרונות גם מקצועיים וגם אתיים, אבל זה לא עניינה של הכנסת.

נחמן שי: וטוב יעשו בבוא הזמן קברניטי השירות החדש הזה, שיקום בעזרת השם בקרוב, וינהיגו אתיקה, כדי שגם הבית הזה וגם הציבור כולו יוכלו להבטיח שהוא יתנהל על-פי העקרונות הנכונים שהכנסת כולה מאמינה בהם.

נחמן שי: תודה על תמיכתכם, תודה רבה לך.

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת נחמן שי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מזמין את השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, תודה, אני מודה לך על ההזדמנות להעמיד דברים על דיוקם.

אופיר אקוניס: ראשית, אני מכבד את החלטת הממשלה, שלא השתתפתי בהצבעה עליה, ואת החלטת הכנסת, שהכריעה לפני 60 שניות ברוב גדול לבטל את מה שמכונה "סעיף אייכלר".

אופיר אקוניס: לא היה מעולם, אפילו לא לשנייה אחת, סעיף סתימת פיות בחוק השידור הציבורי הישראלי.

אופיר אקוניס: לא היה סעיף כזה, לא העליתי על דעתי שיהיה סעיף כזה.

אופיר אקוניס: התעוררה, אדוני היושב-ראש, סערה ציבורית גדולה על כלום ושום דבר, שרובה התבסס, אדוני היושב-ראש, על חוסר דיוקים במקרה הטוב, ועל נבזות במקרה הפחות-טוב.

אופיר אקוניס: אפילו בדיון הזה, אדוני היושב-ראש, היה צריך חבר הכנסת שי לציין את מה שהוא יודע שהיה חלק מסדר-היום הפרלמנטרי באותו יום, מדוע ההצבעה על סעיף אייכלר הייתה בשעה 03:27, לפנות בוקר?

אופיר אקוניס: מדוע?

אופיר אקוניס: האם היה מחטף לילי, כפי שציירו זאת?

אופיר אקוניס: האם זה היה במחשכים, כמו שתואר בכמה מן העיתונים?

אופיר אקוניס: או האם, אדוני היושב-ראש, על-פי החלטתך, כמי שממונה על סדר-היום בבית הזה, הכנסת עסקה באותו יום בשורה של הצעות חוק ממשלתיות, ובהן הקריאה הראשונה של תקציב המדינה ובעוד שורה של הצעות חוק שהגישה שרת המשפטים, שהביאה את הדיון – – –

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: – – – הביאה את הדיון – חבר הכנסת חנין, אני יודע על מה אני מדבר, תאמין לי שאני יודע על מה אני מדבר.

דב חנין: – – –

אופיר אקוניס: – – – הביאה את הדיון לשעה 03:27, שבה הוא עבר.

אופיר אקוניס: שלא לדבר, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת פרי – נדמה לי שהיית אבל לא בטוח – באותו דיון מיוחד בוועדת הנגבי ביום ראשון, ארבעה ימים לפני שהסעיף הזה אושר במליאת הכנסת, שבו יחד עם הייעוץ המשפטי היו חילוקי דעות בתוך הוועדה, היו אמירות כאלה והיו אמירות אחרות.

אופיר אקוניס: כל מטרתנו הייתה, וכולם יודעים זאת, וכולם עשו, אדוני היושב-ראש, שימושים פוליטיים, ספינים שקריים – – –

עיסאווי פריג': שיטת "מצליח".

אופיר אקוניס: אגב, גם גורמים ממשלתיים.

אופיר אקוניס: גם גורמים ממשלתיים לא אמרו את כל האמת לציבור, ועל כך אני מצר.

אופיר אקוניס: לא הייתה שום כוונה להעביר אותו בלילה.

אופיר אקוניס: כל הכוונה, אדוני היושב-ראש, הייתה להבטיח – ואני אחזור על עמדתי, שהיא גם נכונה לגבי שידורי הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה – שבשידורי חדשות, ברפורטז'ה, בדיווח – לא הייתה שום כוונה לפסול תוכניות אישיות או לגרום לאנשים לא להביע עמדות.

אופיר אקוניס: בשידור, ברפורטז'ה, בדיווח חדשותי, לא תהיה הבעת עמדה אישית או הבעת דעה קדומה.

אופיר אקוניס: הדבר הזה – יודע חבר הכנסת בהלול, ששנים ארוכות עבד ברשות השידור – הוא חלק מתקנון האתיקה, מתקנון האתיקה של רשות השידור, לא צריך גם אותו.

אופיר אקוניס: הרי כל אדם שלומד בחוגים לתקשורת באוניברסיטאות או במכללות יודע שברפורטז'ה, בדיווח, אין דעה אישית.

אופיר אקוניס: יש תוכניות אחרות שיש בהן דעה אישית.

אופיר אקוניס: בכלל, אדוני היושב-ראש, גם למען הדורות הבאים, אני רוצה שכל הציבור ידע שבלעדי כל הוויכוח הזה, על האם היה סעיף איייכלר או לא היה סעיף אייכלר, לא היה מתקיים בכלל, משום שבניגוד מוחלט, חבר הכנסת בהלול, בניגוד מוחלט לכל עמדה מקצועית, אני עמדתי על כך שבסוף יוני תוארך פעילותה של רשות השידור כדי להכניס תיקונים לחוק השידור הציבורי, על מנת שהוא ימשיך בכלל להיות קיים.

אופיר אקוניס: הרי אם לא הייתי עומד כחומה בצורה למען השידור הציבורי ברדיו ובטלוויזיה, הדבר הזה, אדוני היושב-ראש, שמוכר לך גם מזמן כהונתך כשר הממונה על רשות השידור, היה מסתיים ומתפוגג ב-30 ביוני.

אופיר אקוניס: ובכן, כל הבדיות, כל השקרים, כל הסטטוסים הנבזיים של חלק מעובדי רשות השידור שהשתמשו בדפי הפייסבוק שלהם כדי לנגח אותי באופן אישי בנבזות שאין שנייה לה – ציוצים של עיתונאים לענייני תקשורת, שאין להם מושג על מה הם מדברים – כל הדברים הללו עורבא פרח, שקר וכזב.

אופיר אקוניס: אנחנו, לא רק שלא רצינו בחוק סתימת הפיות, הבטחנו, לשמחתי, קיומו של שידור ציבורי ישראלי שיפעל החל ממרס 2016, והוא יהיה מאוזן ומגוון ויביא לידי ביטוי את כל העמדות בחברה הישראלית.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש – –

יולי יואל אדלשטיין: תודה.

אופיר אקוניס: – – לא סתימת פיות רציתי אלא פתיחת פיות, ואני אדאג שציבורים שלמים שמרגישים מודרים מן השיח הציבורי בישראל – וכולם יודעים על מה אני מדבר, כולם יודעים; על אנשים שמרגישים שהעמדות שלהם, אף שהם רוב בציבוריות הישראלית, לא באות לידי ביטוי – בשידורי החדשות, בשידורי רשות השידור, כן יבואו לידי ביטוי בחוק השידור הישראלי.

אופיר אקוניס: וגאוותי, אדוני היושב-ראש, למרות כל הלעג ולמרות כל הבוז והציוצים והסטטוסים והפרשנויות, שהשידור הזה יהיה השידור הישראלי.

אופיר אקוניס: ומי שלא מוצא חן בעיניו, יכול תמיד להעביר לערוצים אחרים ולהקשיב לכל ערוץ אחר מסחרי, שאיננו ישראלי, מן הארץ ומחו"ל.

אופיר אקוניס: ובכן, לא רק שלא הייתה סתימת פיות, הייתה פתיחת פיות, והובטח קיומו של שידור ציבורי ישראלי.

אופיר אקוניס: תודה.

עיסאווי פריג': הייתה שיטת "מצליח".

עיסאווי פריג': הייתה שיטת "מצליח".

יולי יואל אדלשטיין: תודה לחבר הכנסת אופיר אקוניס, השר אופיר אקוניס.

יולי יואל אדלשטיין: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/975); נספחות.

יולי יואל אדלשטיין: ]

יולי יואל אדלשטיין: הסעיף הבא: הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים), התשע"ו–2015.

יולי יואל אדלשטיין: החוק מוגש לקריאה ראשונה.

יולי יואל אדלשטיין: אנחנו מזמינים את סגן שר האוצר חבר הכנסת יצחק כהן להציג לנו את הצעת החוק.

יולי יואל אדלשטיין: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: תודה, אדוני היושב-ראש – היושבת-ראש, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים), התשע"ו–2015, מ/975, קריאה ראשונה.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, כבוד השרים, אני מתכבד להביא בפניכם היום לקריאה ראשונה את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים), התשע"ו–2015.

יצחק כהן: הצעת החוק עוסקת באסדרת השירותים הניתנים על-ידי נותני שירותי מטבע ובאסדרת שירותי האשראי הניתנים היום על-ידי עסקים שאינם בנקים ואינם גופים מוסדיים דוגמת חברות הביטוח או קופות הגמל.

יצחק כהן: ההצעה אף קובעת את הרגולטור שיפקח על השירותים שניתנים מחוץ לבנקים ומחוץ לגופים המוסדיים כתחום פיקוח חדש – הפיקוח על שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים.

יצחק כהן: הענף הראשון שהזכרתי הוא נותני שירותי המטבע, שחכמינו זיכרונם לברכה כינו אותם "השולחניים", או בשמם המוכר יותר היום, הצ'יינג'ים.

יצחק כהן: ענף זה מספק שירותים פיננסיים שונים לאוכלוסיות רבות, ובכלל זה למי שאינם מקבלים שירותים אלה מהגופים הגדולים והמוכרים כגון בנקים או גופים מוסדיים.

יצחק כהן: שירותים אלה כוללים שירותי המרת מטבע חוץ, ניכיון צ'קים, מימון עסק כנגד רכישת חובותיו, המכונה "פקטורינג", וכן העברת כספים בין מדינות.

יצחק כהן: חלק מנותני שירותי המטבע עוסקים גם במתן הלוואות חוץ-בנקאיות, וחלקם עוסק במתן שירותים מעין בנקאיים, כדוגמת ניהול פיקדונות כספיים וביצוע הוראות תשלום.

יצחק כהן: לאסדרת פעילותו של ענף חשוב זה תועלת משקית רבה, ואולם האסדרה הקיימת בו היום חלקית בלבד.

יצחק כהן: היא מעוגנת בחוק איסור הלבנת הון, התש"ס–2000, ועוסקת בעיקר בהיבטים של מניעת הלבנת הון.

יצחק כהן: אסדרת התחום בדרך זו משפיעה כמובן על התפיסה של הרגולציה בתחום.

יצחק כהן: תחום נוסף שאינו מוסדר היום הוא תחום ההלוואות החוץ-בנקאיות, בין הלוואות הניתנות באמצעות נותני שירותי מטבע ובין שלא באמצעותם.

יצחק כהן: בתחום זה יש חוק צרכני – חוק הלוואות חוץ-בנקאיות – אך אין רגולטור ואין פיקוח מקיף על נותני ההלוואות שיוכל להבטיח את טובת הצרכנים של הלוואות אלה.

יצחק כהן: חברי חברי הכנסת, הצרכנים של ההלוואות החוץ-בנקאיות הם לעתים קרובות משקי-הבית שאין באפשרותם לקבל הלוואות מהמערכת הבנקאית ועסקים קטנים.

יצחק כהן: יוצא שדווקא מי שזקוקים יותר מכול להגנה הם אלה שנותרו בלי ההגנה הזו.

עיסאווי פריג': לרוויה.

יצחק כהן: להיעדר האסדרה תוצאות בלתי רצויות.

יצחק כהן: הבולטת שבהן היא שלצד גורמים לגיטימיים פועלים גם גורמים עברייניים, ונוצרה תשתית להעלמת מסים ולהלבנת הון בהיקף נרחב.

יצחק כהן: לעתים משמשים נותני שירותי המטבע כצינור החמצן הכלכלי של ארגוני הפשע.

יצחק כהן: המעורבות של ארגוני הפשע בענף נותני שירותי המטבע משליכה לא רק על מערכת אכיפת החוק אלא גם על הצרכנים של ענף זה, הנדרשים לא אחת לקבל שירות פיננסי מגורמים עברייניים.

יצחק כהן: כמו כן, מעורבותם של גורמים עברייניים כאמור מכתימה את התחום כולו, ובכך עלולה למנוע את התפתחותו של שוק אשראי חוץ-בנקאי לגיטימי.

יצחק כהן: פיתוח אפיקי אשראי חוץ-בנקאיים הוא צורך כלכלי-חברתי מרכזי.

יצחק כהן: שוקי הכספים וההון הם שווקים בעלי חשיבות רבה לפעילותו של משק בעל כלכלה מפותחת.

יצחק כהן: שווקים אלה מספקים למשק את האמצעים הכספיים המניעים את פעילותו העסקית.

יצחק כהן: לפיכך קיימת חשיבות רבה לפעילות התקינה והיעילה של שווקים אלה, על כל הגורמים הפועלים בהם, באופן שתתאפשר פעילות עסקית הגונה, שקופה ומאוזנת.

יצחק כהן: שוק האשראי החוץ-בנקאי לא יכול להתפתח בלא רגולציה אפקטיבית שתגן, בין השאר, על הלקוחות.

יצחק כהן: מערך רגולטורי כזה אינו קיים כיום.

יצחק כהן: בהיעדר פיקוח על הלוואות חוץ-בנקאיות התפתחו בענף פרקטיקות בעייתיות.

יצחק כהן: ציבור רחב ומוחלש ניצב לבדו מול תופעות פסולות ואינו זוכה להגנה.

יצחק כהן: היעדר רגולציה מונע משוק חשוב זה להתפתח, פוגע באינטרס הציבורי ומותיר את צרכני השירותים – רבים מהם מקרב האוכלוסיות המוחלשות ובעלי עסקים קטנים – בלא ההגנה של המדינה.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע לקבוע מתווה לאסדרת פעילותם של נותני שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים, דהיינו נותני שירותי מטבע ונותני שירותי אשראי חוץ-מוסדיים.

יצחק כהן: מתווה האסדרה המוצע נועד להביא לפיתוח הענף של מתן שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים וליצירת – גברתי היושבת-ראש, את שומעת?

יצחק כהן: היושבת-ראש, אני לא שומע את עצמי.

טלי פלוסקוב: יופי, הבנתם איפה אנחנו מכוונים.

טלי פלוסקוב: אז אנחנו מבקשים שקט.

טלי פלוסקוב: בבקשה, תנו לסגן השר להציג את החוק עד הסוף.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יצחק כהן: אני חוזר: מערך רגולטורי כזה אינו קיים כיום.

יצחק כהן: בהיעדר פיקוח על הלוואות חוץ-בנקאיות התפתחו בענף פרקטיקות בעייתיות.

יצחק כהן: ציבור רחב ומוחלש ניצב לבדו מול תופעות פסולות ואינו זוכה להגנה.

יצחק כהן: היעדר הרגולציה מונע משוק חשוב זה להתפתח, פוגע באינטרס הציבורי ומותיר את צרכני השירותים – רבים מהם מקרב אוכלוסיות מוחלשות ובעלי עסקים קטנים – בלא ההגנה של המדינה.

יצחק כהן: בהצעת החוק מוצע לקבוע מתווה לאסדרת פעילותם של נותני שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים, דהיינו נותני שירותי מטבע ונותני שירותי אשראי חוץ-מוסדיים.

יצחק כהן: מתווה ההסדרה המוצע נועד להביא לפיתוח הענף של מתן שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים וליצירת חלופה הולמת למערכת הבנקאית בתחום מתן השירותים הפיננסיים, ובמקביל למנוע מגורמים עבריינים וממשפחות הפשע לעשות שימוש בענף זה למטרות שאינן כשרות.

יצחק כהן: בהתאם להצעת החוק, ימנה שר האוצר מקרב עובדי משרדו מפקח שיפקח על פעילותם של נותני השירותים הפיננסיים.

יצחק כהן: על-פי המוצע, תוטל חובת רישוי על עיסוק במתן שירות בנכס פיננסי – כלומר הצ'יינג'ים – ועל עיסוק במתן אשראי.

יצחק כהן: מוצע לחלק בין סוגי הרישיונות לפי היקף פעילותו של נותן שירות פיננסי: רישיון בסיסי – להיקף פעילות מצומצם; רישיון מורחב – להיקף פעילות משמעותי.

יצחק כהן: החוק המוצע קובע הסדרים לעניין הרישיונות של נותני שירות פיננסי, לעניין שליטה בנותן שירות פיננסי, לעניין החזקת אמצעי שליטה בו ולעניין האורגנים ובעלי התפקידים שיכהנו בהם, וכן קובע הגבלות וחובות שונות שיחולו על פעילותם של נותני השירותים הפיננסיים ומקנה סמכויות פיקוח.

יצחק כהן: החוק מקנה סמכויות למפקח גם להיבטים הצרכניים הנוגעים לפעילות של נותן שירות פיננסי.

יצחק כהן: מטרת מכלול ההוראות הנזכרות להבטיח את פעילותם התקינה של נותני השירותים הפיננסיים ואת השמירה על ענייני לקוחותיהם.

יצחק כהן: חשוב לציין כי הצעת חוק זו היא צעד אחד מהצעדים המתוכננים על-ידי משרד האוצר להגשמת המדיניות של שר האוצר ושלי לפיתוח שוק תחרותי והוגן של שירותים פיננסיים הניתנים לכול בתנאים הגונים ותחרותיים.

יצחק כהן: בהמשך נביא לכם חקיקה שתסדיר גם שירותים פיננסיים נוספים, ובכללם שירותי תשלום, שירותי סליקה והנפקה, שירותי תיווך באמצעות פלטפורמות להעברת נכסים – דוגמת פלטפורמת ה-P2P, וגם אסדרה של הבנקאות הזעירה – קופות גמילות חסדים ואגודות אשראי.

יצחק כהן: המטרה היא ליצור בסופו של התהליך אסדרה כוללת, מקיפה ושיטתית של כל שוק השירותים הפיננסיים ושל מכלול הגופים הפועלים בו, כך ששוק זה יהיה שוק משוכלל, תחרותי, הוגן, יעיל ויציב.

יצחק כהן: הצעת החוק המובאת בפניכם היום היא תוצר של עבודה מאומצת ויסודית של צוות בראשות היועץ המשפטי של משרד האוצר – על כך תודתנו כולנו לו – עורך-דין יואל בריס, ובהשתתפות חברים רבים מכל גורמי הממשלה הנוגעים לעניין: נציגי האגפים הרלוונטיים במשרד האוצר – אגף שוק ההון, אגף התקציבים, רשות המסים ואגף כלכלה ומחקר בבנק ישראל; משרד המשפטים – פה אני רוצה להודות גם למשנה ליועץ המשפטי אבי ליכט, שעשה פה עבודה יוצאת מן הכלל; המועצה הלאומית לכלכלה; הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור ורשות ההגבלים העסקיים.

יצחק כהן: אני מבקש להודות להם על עבודתם המבורכת.

יצחק כהן: אבקש אתכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה הראשונה ולהעבירה לוועדה בראשות חבר הכנסת אלי כהן להכנה לקריאה שנייה ושלישית, ועדת הרפורמות.

יצחק כהן: מקובל עליך, אדוני?

עיסאווי פריג': למה לא לוועדת הכלכלה?

יצחק כהן: זה רפורמה – ועדת הרפורמות.

יצחק כהן: אנחנו סומכים על חבר הכנסת אלי כהן.

יצחק כהן: אבקש מכולם לתמוך בה בקריאה ראשונה פה-אחד.

יצחק כהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני סגן השר.

יואל חסון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

יואל חסון: אני מודיע שהרשימה נעולה.

יואל חסון: רשימת הדוברים נעולה.

יואל חסון: בבקשה, חבר הכנסת שמולי.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

איציק שמולי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, אדוני סגן השר, שירותי מטבע זה דבר חשוב, גם אשראי לעסקים זה דבר חשוב, גם להוריד את תעריפי הביטוח לנהגת בת 16 זה דבר חשוב.

איציק שמולי: אתה יודע אבל מה יותר חשוב?

איציק שמולי: יותר חשוב זה לטפל בעניין של הביטוח הסיעודי הקולקטיבי.

איציק שמולי: אם יש משהו שכבר שלוש שנים הכנסת הזאת דורשת מכם, מהאגף הספציפי הזה במשרד האוצר, לעשות, זה לטפל בהונאה הממוסדת שנקראת "הביטוח הסיעודי הקולקטיבי".

איציק שמולי: שלוש שנים 1.2 מיליון ישראלים עומדים ומחכים, אז אנחנו שואלים אתכם: עוד כמה זמן אנחנו נצטרך לחכות?

איציק שמולי: בוא נגיד על מה אנחנו מדברים: למעלה ממיליון ישראלים שבמשך 30-20 שנה שילמו כל חודש לחברת הביטוח כסף עבור פוליסה סיעודית.

איציק שמולי: הם שילמו כי אמרו להם שאם הם ישלמו כל חודש במשך 20 או 30 שנה, אחרי גיל 60 יהיה להם ביטוח סיעודי.

איציק שמולי: אבל מה שכחו לספר להם?

איציק שמולי: שלחברת הביטוח יש סעיף קטן בפוליסה, שאומר שמותר לחברת הביטוח לשנות את תנאי הפוליסה כל שלוש עד חמש שנים, וברגע האמת חברות הביטוח לא היו שם.

איציק שמולי: אבל להאשים רק את חברות הביטוח שעשקו, לקחו וגנבו ועשו מיליארדים על הגב של המבוטחים – זה קל מדי.

איציק שמולי: יש פה שותף שני לפשע, וזה ממשלת ישראל לדורותיה; ממשלת ישראל שנתנה לחברות הביטוח את ההיתר למכור פוליסות כאלו; ממשלת ישראל שעכשיו, בעזות מצח, כאשר באים לפתור את העניין, מניחה מתווה לפתרון.

איציק שמולי: אתם יודעים מה אומר המתווה?

איציק שמולי: אנחנו לא נטפל ב-1.2 מיליון מבוטחים, אנחנו נטפל רק ב-80,000.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: אנחנו רוצים לטפל רק במבוגרים ביותר ורק באלה שאין להם ביטוח בקופת-החולים.

איציק שמולי: אתם חושבים שכאן נגמר האבסורד?

איציק שמולי: אז אלה שכבר נמצאים בתוך ה-80,000, מה אומרים להם?

איציק שמולי: אומרים להם: תשעה חודשים ראשונים, אם נקלעתם למצב סיעודי, זה עליכם.

איציק שמולי: כמה עולה חודש במוסד סיעודי, אדוני היושב-ראש?

איציק שמולי: 15,000 שקל.

איציק שמולי: במוסד סיעוד ממוצע, לא high class.

איציק שמולי: כלומר, לפני שבאים לדפוק על הדלת של חברת הביטוח, 15,000 שקל כפול תשעה חודשים.

איציק שמולי: עכשיו, נגיד שהחולה הסיעודי עבר את זה, נגיד שהוא עבר את זה והוא מתחיל לקבל כסף מחברת הביטוח, על כל חודש שעולה לו 15,000 שקל נותנים לו 4,500 שקל.

איציק שמולי: עכשיו שיבוא כחלון, שהבטיח להיות שם עבור המוחלשים, שאני מדבר אתו על זה כבר כמעט שנה, ויגיד לי שזה פתרון.

איציק שמולי: אז הקריאה שלנו, אדוני סגן שר האוצר – ואנחנו נתמוך בהצעת החוק, אבל באותה הנשימה אנחנו אומרים לך: תתחילו לטפל בדברים הדחופים באמת שנמצאים על השולחן שלכם.

איציק שמולי: זה לא פתרון.

איציק שמולי: תפסיקו לשמור על הטייקונים של חברות הביטוח, ותתחילו לראות לנגד העיניים את הקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שמולי.

יואל חסון: חברת הכנסת תמר זנדברג – מוותרת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – לא נמצאת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת אראל מרגלית – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

יואל חסון: בבקשה.

אראל מרגלית: אני רוצה לדבר על חוק שעלה אתמול בוועדת השרים ונדחה פה-אחד, אחרי שהייתה הבנה עם שר האוצר שהולכים להוביל אותו, ואיך הממשלה הזאת לוקחת רפורמות ודברים מהותיים שרוצים להעביר ונעלמת ברגע הקריטי.

אראל מרגלית: במדינת ישראל, המונופולים הפרטיים, שזה "קוקה-קולה", "ג'ילט", "תנובה" וחברות מוצרי הצריכה הגדולות, מוכרים את המוצרים שלהם במדינת ישראל בפי-שניים, פי-שלושה, פי-ארבעה, לפעמים פי-חמישה מהמחירים הממוצעים באירופה ובארצות-הברית.

אראל מרגלית: ולכן, כצעד ראשון, אנחנו רצינו, בהבנה משותפת, שתהיה שקיפות על רווח של חברה מונופוליסטית בשוק הצריכה, חברה פרטית מונופוליסטית, שיש לה יותר מ-300 מיליון שקל מכירות בתוך השוק.

אראל מרגלית: רבותי, כשאתם הולכים לסופר, רוב המדפים בסופר מכוסים על-ידי חמש-שש חברות גדולות, והעסקים הקטנים, המותגים הקטנים, אין להם קיום על המדפים במדינת ישראל.

אראל מרגלית: כשאתה הולך לבר ואתה מזמין בירה מהחבית, אתה יכול להזמין בירה משני הדואופולים, או מ"טמפו" או מ"קוקה-קולה".

אראל מרגלית: לא מאחרים.

אראל מרגלית: אתה לא יכול להזמין את הבירה הקטנה הישראלית שמיוצרת פה.

אראל מרגלית: וככה זה בכל תחום ותחום.

אראל מרגלית: אז מה אנחנו רצינו?

אראל מרגלית: אנחנו רצינו שקיפות.

אראל מרגלית: כלומר, שאם "ג'ילט" מוכרת את סכין הגילוח שלה בארצות-הברית, ואנחנו יכולים להסתכל על הדוח השנתי שלה, כי היא חברה ציבורית, ואנחנו רואים שהרווחיות של "ג'ילט" בארצות-הברית היא 30%, אנחנו שואלים, למה בישראל הרווחיות של היבואן של "ג'ילט" צריכה להיות 110%?

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: מה, אנחנו מדינת עולם שלישי?

אראל מרגלית: מה, זה כל כך קשה להביא הנה מוצרים?

אראל מרגלית: למה פחית "קוקה-קולה" צריכה לעלות פי-ארבעה ממה שהיא עולה בארצות-הברית?

אראל מרגלית: לא שאני חושב ש"קוקה-קולה" זה בריא.

אראל מרגלית: למה סבונים ושמפו, כשאתה הולך לבית-מרקחת, צריכים לעלות פי-שלושה בממוצע מאשר בלונדון?

אראל מרגלית: לונדון הזולה – בישראל זה פי-שלושה.

אראל מרגלית: אז מה ביקשנו?

אראל מרגלית: שתהיה שקיפות של אותם מונופולים, שפשוט יראו לנו מה הרווח שלהם בכל קטגוריה וקטגוריה, אם אותה קטגוריה נמכרת מעל 300 מיליון.

אראל מרגלית: ואכן סיכמנו את זה, ושר האוצר משה כחלון, לא ידעתי שהוא יכול להיות הודיני; מה זה הודיני?

אראל מרגלית: מישהו שנעלם.

אראל מרגלית: נעלם ברגע הקריטי.

אראל מרגלית: אחרי חצי שנה של עבודה, הוא פתאום נעלם.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי יש שר כלכלה חדש.

אראל מרגלית: שר הכלכלה החדש קיבל טלפונים מהמנכ"לים של "קוקה-קולה" ו"ג'ילט" ואחרים, ולא רצו שהמונופולים, תהיה להם שקיפות.

אראל מרגלית: אז אני שואל אתכם, ממשלת ישראל, האם אתם רוצים לעשות רפורמה, או אתם רוצים להיות בכיס של הלוביסטים ובכיס של המונופולים?

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת מרגלית.

יואל חסון: חבר הכנסת אלי כהן – לא נמצא; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, כנסת ישראל היא לדעתי אחד הפרלמנטים היחידים בעולם שלא עוסקים השבוע בוועידת האקלים העולמית שמתכנסת בפריז ומנסה ליצור התמודדות בין-לאומית עם משבר האקלים שמסכן את עתיד הקיום האנושי בכוכב הזה שאנחנו חיים בו.

דב חנין: האתגר הזה, של התמודדות עם משבר האקלים, הוא אתגר גלובלי.

דב חנין: ישראל, כמובן, ככלכלה קטנה באופן יחסי, יש לה גם חלק קטן בבעיה.

דב חנין: אבל לישראל יכול להיות חלק מעניין ומשמעותי בהתמודדות ובפתרונות.

דב חנין: לצערי הגדול, ראש הממשלה, שנוסע לפריז, לא נוסע כדי להשתתף בוועידת האקלים, הוא נוסע כדי לדבר בשולי הוועידה עם מנהיגים ואישים שונים בכל הנושאים שאפשר להעלות על הדעת חוץ מאשר בענייני אקלים.

דב חנין: ראש הממשלה נוסע לוועידת האקלים בפריז בלי בשורה, בלי תוכנית, אפילו בלי תירוצים.

דב חנין: התוכנית המינימליסטית שהמשרד להגנת הסביבה הציג בממשלה – – –

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, לא שומעים אותו בגלל הרעש.

יואל חסון: לא חשתי שיש כאן משהו פחות שגרתי מבדרך כלל.

יואל חסון: השר כץ – השר כץ, הדיון שלכם, אנחנו נצטט אותו מילה במילה, וזה נראה סוער ומעניין.

יואל חסון: אני החלטתי לא לשתף את הצופים בבית ולא את חברי הכנסת, אז גש לשבת לידו.

יואל חסון: חבר הכנסת יוגב, בלי טלפון במליאה בבקשה.

יואל חסון: נא לשמור על השקט.

דב חנין: אנא תוסיף לי, אדוני, גם דקה וגם קצת ווליום לרמקול.

יואל חסון: אני לווליום לא אחראי, הוספתי לך דקה.

דב חנין: אדוני סגן המזכיר, אפשר להגביר?

יואל חסון: טופל.

יואל חסון: תתקדם.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אם כן, ראש הממשלה נתניהו נוסע לוועידת פריז, לפסגת האקלים, בלי בשורה, בלי תוכנית, אפילו בלי תירוצים.

דב חנין: המהלך המינימליסטי שהמשרד להגנת הסביבה הציע בממשלה, אפילו הוא טורפד על-ידי הממשלה הזאת, שאיננה רואה לא שיקולים סביבתיים ולא שיקולים חברתיים, ואפילו לא שיקולים בין-לאומיים, מעבר למנהרה הצרה שדרכה היא רואה את העולם.

דב חנין: זה מצער, זה חבל, זה עצוב, זה פספוס גדול.

דב חנין: צריך להבין, מה שקורה בישראל בתחום ההתמודדות עם משבר האקלים איננו רק היעדר התקדמות – קדימה; זוהי במפורש הליכה אחורה, זוהי הידרדרות אחורה.

דב חנין: הייתה תוכנית להפחתת פליטות של גזי חממה, הממשלה קיצצה אותה.

דב חנין: האם ממשלת נתניהו באמת מאמינה שאנחנו לא חולקים עם בני-אדם אחרים את הכוכב הזה?

דב חנין: האם ממשלת נתניהו באמת מאמינה שישראל לא צריכה להיות שותפה במאמץ הבין-לאומי להתמודד עם משבר האקלים?

דב חנין: האם ממשלת נתניהו חושבת שהיחס עם העולם יכול להתנהל רק בדרך הזאת, של הוצאת דפי מסרים והטפות לעולם איך צריך להתנהג בכל מיני סוגיות?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, התנהלות הממשלה בסוגיה הזאת, של משבר האקלים, היא דוגמה נוספת לממשלה שמנותקת; מנותקת מהמציאות – מהמציאות בארץ, מהמציאות בעולם, וגם כשנתניהו מגיע לפסגת פריז, הוא נשאר שם לגמרי מנותק.

דב חנין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, חברי, חברותי, חברי הכנסת, כנסת נכבדה, ראשית, אני רוצה לברך את חיילינו היקרים, להצדיע להם, אלה שביציע.

אורן אסף חזן: ברוכים תהיו, אתם מוזמנים פה תמיד, אנחנו כאן לרשותכם.

אורן אסף חזן: לנושא, תראו, חברים, אנחנו מתעסקים רבות בלנסות להגיד שוק שחור, שוק אפור, שוק צבעוני, כאשר המאבק האמיתי והנכון שלנו הוא מול הבנקים.

אורן אסף חזן: אם אנחנו מסתכלים על אותו שוק חוץ-בנקאי, הרי בסוף מי מגיע אליו?

אורן אסף חזן: אלה שניגשים לבנקים והבנקים לא נותנים להם כסף.

אורן אסף חזן: כולנו מכירים את האמרה הידועה שכסף מביא כסף, כסף מייצר כסף.

אורן אסף חזן: אבל מה לעשות, לרובנו, לרוב הציבור בישראל אין הכסף הזה.

אורן אסף חזן: אנחנו נתקלים בתופעה החמורה והחריגה הזאת גם בענייני משכנתאות לדיור, גם בעניינים של עסקים קטנים, ובטח ובטח כאשר אנשים, ביניהם גם חיילים וחיילות, צריכים את הסיוע המינורי הזה לחיי היום-יום.

אורן אסף חזן: אם אנחנו באים בתלונה, ואם אנחנו קוראים "שוק אפור", "שוק שחור", אנחנו צריכים לקרוא את זה לבנקים בישראל.

אורן אסף חזן: אם ניקח, לצורך העניין, את עניין הריבית: החוק מגביל היום את השוק החוץ-בנקאי עד 9%, כאשר הבנקים לא מוגבלים.

אורן אסף חזן: לא מזמן נפתח השיח, והבנקים החליטו לעשות לנו טובה: אנחנו מוכנים שתגבילו אותנו, אבל רק ב-20%.

אורן אסף חזן: כאילו זה לא מספיק.

אורן אסף חזן: שמעתי את דבריו של חברי חבר הכנסת מרגלית, שמדבר על הפערים והרווחים העצומים של החברות הגדולות, של הטייקונים, של המונופולים.

אורן אסף חזן: חבר'ה, מתחת לאף שלנו מייצרים פה נזק כפול: פעם אחת לא נותנים כסף, ובפעם השנייה, כאשר כן מחליטים לתת אותו, נותנים רק למי שיכול, וגובים עליו ערמות של כסף אחרי זה.

אורן אסף חזן: אם אנחנו באמת רוצים לעשות שינוי, רוצים לעזור לאזרחים, נתחיל מהסוף להתחלה – בואו נגביל את עניין העמלות: עמלת שורה, עמלת נקודה, עמלת פקידים ופקידות, עמלת אירוע חברתי; אולי גם יש עמלת מסיבת אחר-הצהריים עם כוס תה.

אורן אסף חזן: מיליארדים – לא מזמן פורסם – גובה הרווחים של הבנקים.

אורן אסף חזן: מיליארדים, רבותי, מיליארדים.

אורן אסף חזן: מה נשתנו?

אורן אסף חזן: מה שונים הבנקים מיתר החברות הציבוריות או הפרטיות שכל הציבור מזדעק עליהן?

אורן אסף חזן: צריך לקחת את הנושא הזה ברצינות.

אורן אסף חזן: אני אחתור לסיום ואני אגיד לכם שאם אנחנו באמת רוצים לעזור לאותם אנשים, וכן, גם לעסקים הקטנים, להפך, אנחנו צריכים למצוא את הדרך להסדיר את השוק החוץ-בנקאי, כזה שיאפשר לאנשים למצוא כתף – או לחלופין לחייב את הבנקים לתת מה שאפשר, למי שגם יש לו כמובן יכולת ההחזרה; אנחנו לא רוצים שיקרה לנו מה שקרה בארצות-הברית.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שבו אנחנו מנצלים את הציבור מחד גיסא, וזועקים באמתלה של "עולם תחתון", "עולם עליון", "עולם קיצוני", על אותו שוק חוץ-בנקאי, שהוא היחיד היום, היחיד, שנותן מענה אמיתי – –

יואל חסון: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – לאותם אלה שהבנקים לא יכולים לתת להם.

אורן אסף חזן: אני אסכם ואומר שאם בסופו של יום אנחנו נגביל את השימוש במזומן, אנחנו נפגע אך ורק – לא בשוק הבנקאות החוץ-הבנקאי; אך ורק באזרחים, שאנחנו שלוחיהם.

יואל חסון: תודה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת חזן.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להתייחס לתופעה שהתגלתה לעיני, ומן הסתם לעינינו, לרבים מאתנו:

יוסי יונה: התפרסמה ידיעה על כך שחברת בנייה מבטיחה הקמתה של שכונה בקריית-גת, ובאופן חד-משמעי ומוצהר אומרת: לא למזרחיים, לאשכנזים בלבד.

עיסאווי פריג': – – –

יוסי יונה: זה היה בערוץ 2.

יוסי יונה: ולאחר שהדבר התפרסם – – –

שלי יחימוביץ': – – –

יוסי יונה: לא למזרחיים.

יוסי יונה: כן.

יואל חסון: צריך לראות.

יוסי יונה: צריכים לראות – – –

יואל חסון: צריכים לראות כדי להאמין.

יואל חסון: צריך לראות כדי להאמין.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: אתם לא תאמינו.

יואל חסון: – – – את זה באינטרנט.

עיסאווי פריג': – – –

יוסי יונה: אז – – –

איימן עודה: – – –

יוסי יונה: איימן, בה במידה שהערבים נכללים בתוך הקטגוריה "מזרחיים", אז זה גם לא לערבים.

יוסי יונה: בכל אופן, ובוודאי ללא מודעות לממד הגזעני, הבוטה, שנמצא – – –

שלי יחימוביץ': – – – ברורה.

שלי יחימוביץ': – – – מעבר לכל הדברים הרעים שצריך להגיד על זה – זאת עבירה על החוק.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: התכוונתי לומר זאת, שלי, בהמשך.

יוסי יונה: ודאי שהחברה הסירה מייד את הסרטון הזה כאשר באו התגובות.

יוסי יונה: כלומר, שימו לב רק לחוסר המודעות הזה.

יוסי יונה: מישהו צריך להקיש על הדלת שלהם ולהגיד, ולומר להם: גזענות.

יוסי יונה: ורק אז הם מתעוררים ואומרים: אוה, סליחה, ואנחנו נעשה חשבון נפש ונלמד את הנושא הזה לעומקו ונסיק את הלקחים.

יוסי יונה: עכשיו, הביטו, זה בעצם, אם תרצו – –

מיקי רוזנטל: אין זו אגדה.

יוסי יונה: – – זו איזו אינדיקציה לבעיה – כן, אין זו אגדה.

יוסי יונה: הגזענות בישראל אינה אגדה.

יוסי יונה: אם תרצו, באמת, זו האינדיקציה לתופעה יותר עמוקה ויותר רווחת.

יוסי יונה: הנה, החלטת ממשלת ישראל לפני כמה ימים, ב-21 בחודש, להקים חמישה יישובים בנגב – קהילתיים.

יוסי יונה: ולמה הדבר הזה יביא?

יוסי יונה: ראש מועצת מרחבים, חג'ג', אומר:

יוסי יונה: אני לעולם לא אשלח את הילד שלי לאופקים.

יוסי יונה: להיכן הוא ישלח את הילד שלו?

יוסי יונה: ישלח את הילד שלו ליישוב הקהילתי.

יוסי יונה: הנה פעולה של הממשלה.

יוסי יונה: ממשלה שמדברת כל כך המון על חשיבותה של הפריפריה וחיזוקה של הפריפריה, הנגב והגליל, הולכת באיוולתה הרבה, בונה את היישובים הקהילתיים הללו, ואולי ביודעין או שלא ביודעין מחלישה באופן דרסטי את החוסן של היישובים הקיימים.

יוסי יונה: למה לא לפתח את אופקים?

יוסי יונה: למה לא לפתח את דימונה?

יוסי יונה: למה לא?

יוסי יונה: למה להקים עוד יישוב קהילתי שמושך את האוכלוסייה החזקה, הן מדימונה, ומביא אוכלוסיות חזקות, אולי ממרכז הארץ?

יוסי יונה: ודבר מוביל לדבר.

יוסי יונה: והנה יש לנו ועדות הקבלה, שמעולם לא היה לנו אומץ לנגוע בהן; שהן מאפשרות בדרכים כאלה, עקלקלות ואחרות, סגרגציה אתנית.

יוסי יונה: אני אסיים באמת במשהו שהוא מאוד אירוני, מאוד אירוני: אחד מהיישובים האלה שהולכים להיבנות בנגב נקרא נווה-גוריון.

יוסי יונה: מה יאמר בן-גוריון, האיש שחשב להביא את כל העולים מכל קצות העולם, לשכן אותם במדינה הזו, לערבב אותם יחד וליצור איזה כור היתוך?

יואל חסון: תודה.

יוסי יונה: מה יאמר בן-גוריון על נווה-גוריון הזה, שהולך לפגוע ביישובים שנבנו בדי עמל בשנות ה-50?

יוסי יונה: לכן אמרת, חברתי שלי יחימוביץ, שהתופעה הזו שציינתי, ודאי שהיא מנוגדת לחוק.

יוסי יונה: אני חושב שגם אנחנו צריכים לשנס מותנינו ולחשוב באופן מעמיק יותר ולחוקק חוקים כאלה ואחרים שימגרו את התופעה הזו אחת ולתמיד.

יוסי יונה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אדוני, על דבריך ביקש להגיב שר השיכון, השר גלנט.

יואל חסון: במקרה הזה, אדוני השר, מוקצות לך חמש דקות בלבד.

יואל חסון: עד חמש דקות, כמובן.

יואל חסון: בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ידידי חבר הכנסת, פרופסור יונה, מאחר ששמעתי את דבריך בעניין היישובים, לא יכולתי להישאר לשבת, ואני רוצה לומר לך כמה דברים.

יואב גלנט: האמירה שאמרת עכשיו היא זריית חול בעיני הציבור; אני מקווה שהיא נעשית מתוך אי-ידיעה ולא מתוך כוונה שלילית.

יואב גלנט: ואני רוצה להסביר מה אנחנו עושים ומה אנחנו לא עושים בנגב.

יואב גלנט: ראשית, אנחנו משקיעים 95% ממאמצינו כמשרד בינוי ושיכון בערים קיימות, בחיזוקן ובשגשוגן.

יואב גלנט: אנחנו חתמנו הסכם-גג עם באר-שבע להקמת 20,000 יחידות דיור בחומש הקרוב; אנחנו חתמנו הסכם-גג עם אשקלון להקמת 31,000 יחידות דיור בחומש הקרוב; אנחנו במגעים לחתימת הסכם-גג עם ירוחם ל-4,000 יחידות דיור.

יואב גלנט: אתם מכירים היטב את ראש העיר.

יואב גלנט: אנחנו פועלים ללא הבדל באשר למנהיגות העירונית או לכל שיקול אחר, ומה שעומד לנגד עינינו הוא חיזוק הפריפריה.

יואב גלנט: היעד המרכזי בהקשר הזה הוא קודם כול חיזוקן של ערי הדרום המרכזיות, ובראשן מטרופולין באר-שבע.

יואב גלנט: אם באר-שבע העיר תהפוך להיות מה שאנחנו מתכננים – קרי, בעוד דור אחד עיר של מיליון נפש, ובעוד עשר שנים עיר של חצי מיליון נפש, שיש בה את כל המרכזים הנדרשים: ספורט, תרבות, רפואה; בית-חולים שני יוקם, אוניברסיטה, מרכזי סייבר ואחרים לתעסוקה; תחבורה מתקדמת וכדומה – אזי השמש הזו בבאר-שבע תקרין על סביבותיה, קרי, דימונה, ערד, אופקים, ירוחם, נתיבות וכדומה.

יואב גלנט: וזה חלק אחד במאמץ.

יואב גלנט: החלק השני זה אותן ערי המחוז החזקות, להפוך אותן למשהו אחר.

יואב גלנט: ואני מדבר על כל המקומות האלה, ואני בקשר אישי, הדוק, עם ראשי הערים, גם עם מיכאל ביטון בירוחם וגם עם בני ביטון – – –

יוסי יונה: אדוני השר, אתה יודע – – –

שלי יחימוביץ': לא ענית לו עדיין.

יואב גלנט: אתם – למה אתה לא – אתה הרי פרופסור.

יואב גלנט: לימדו אותך שיש קצת דרך ארץ.

יוסי יונה: נכון, אבל יש קריאת ביניים.

יואב גלנט: נכון שלא – נכון שלא הפסדתי – – –

יוסי יונה: – – – קריאות ביניים, השר.

יואב גלנט: תן לי.

יוסי יונה: לא קרה כלום.

יואב גלנט: תן לי לדבר.

יוסי יונה: לא קרה כלום.

יואב גלנט: אני בן-אדם פשוט, לא פרופסור.

יוסי יונה: דרך ארץ כוללת שאלות ביניים – – –

יואב גלנט: – – –

שלי יחימוביץ': אני שמה לב לנימה של לגלוג כשאתה מכנה אותו "פרופסור".

יואב גלנט: לא.

יואב גלנט: אני מכבד את הדבר הזה, ואני חושב שהראשונים שצריכים ללמד את הציבור דרך ארץ הם המנהיגים האקדמיים שלו, כי הם מחנכים את הדורות.

יואב גלנט: עכשיו – – –

שלי יחימוביץ': אבל אתה מתנשא עליו בדיבור הזה.

יואב גלנט: מי את שתגידי לי שאני מתנשא?

עיסאווי פריג': – – –

שלי יחימוביץ': אני אומרת לך שאתה מתנשא עליו עכשיו – –

יואב גלנט: נו, באמת.

שלי יחימוביץ': – – מטיף לו מוסר – –

יואב גלנט: את גם רוצה להטיף לי מוסר?

שלי יחימוביץ': – – איך הוא צריך להתנהג.

שלי יחימוביץ': הוא פרופסור.

שלי יחימוביץ': אני קוראת אותך לסדר – קריאת ביניים.

יואב גלנט: מה את רוצה עוד ללמד אותי?

שלי יחימוביץ': אני רוצה שתשיב לו על השאלה שלו ולא תתנשא עליו.

יואב גלנט: אני אשיב על מה שאני רוצה, ועליתי הנה – – –

שלי יחימוביץ': אתה לא תתנשא עליו, וגם בלי להיות מודע, אתה ממשיך את הקו שיוסי יונה פרס כאן מעל הדוכן.

יואל חסון: חברת הכנסת יחימוביץ, תודה רבה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואב גלנט: אני יכול להמשיך?

יואב גלנט: זה יתקזז מהחמש דקות שלי?

יואל חסון: לא.

יואב גלנט: אוקיי.

יואב גלנט: ועכשיו אני בא למעגל השני.

יואב גלנט: המעגל השני הוא אותן ערי מחוז שצריך לחזק.

יואב גלנט: וערי המחוז האלה יהיו עוגנים בסביבה שלהן.

יואב גלנט: עכשיו, לצד זה שהמדינה, דרך חיזוק היישובים הקיימים, צריכה לתמוך באזרחים שלה ולמצוא להם פתרונות, באה פאזה אחרת, והפאזה הזאת היא שהאזרחים במדינה צריכים להתנדב וללכת למקומות מרוחקים כדי שהאחיזה של המדינה במקומות האלה תגבר.

יואב גלנט: עכשיו, בואו נכניס את הדברים לפרופורציה; אנחנו מדברים על ארבעה יישובים, שבכל אחד מהם יש 400 יחידות דיור, ועל עוד יישוב אחד, שבעזרת השם יהיו בו 2,500 יחידות דיור.

יואב גלנט: הדבר הזה – – –

מאיר כהן: איזה?

יואב גלנט: נווה-גוריון, ליד רביבים פחות או יותר.

יואב גלנט: עכשיו, אני רוצה לתת לכם כמה מילים על פרופורציות: מדרום לקו של באר-שבע, אם אתה מתחיל אותו, לצורך העניין – נירים, עובר לחצרים, עובר לבאר-שבע, עובר לנבטים – מדרום לקו הזה האוכלוסייה היהודית מונה 100,000 נפש.

יואב גלנט: החזון של בן-גוריון דיבר על דבר אחר.

יואב גלנט: ואני חושב שהראשונים שצריכים לתמוך בזה הם אלה שהיו רוצים לראות את עצמם ממשיכי דרכו של בן-גוריון, ולא לבוא ולהתנגד באופן גורף כהתנגדות מפני שהדבר הזה משרת אינטרס פוליטי צר כלשהו.

יואב גלנט: ההסתכלות הזאת היא הסתכלות לא נכונה.

יואב גלנט: הדבר הזה לא יחליש את היישובים הקיימים, הוא יחזק אותם.

יואב גלנט: אני אגיד לך יותר מזה – –

יוסי יונה: – – –

יואב גלנט: – – כשאני מסתכל על המקום הנפלא הזה שנקרא "עלה נגב", שהקים האלוף במילואים, חברי דורון אלמוג, ביוזמה פרטית ובסיוע של הממשלה, והממשלה אישרה לו להקים שם בית-חולים טיפולי לילדים שגורלם לא שפר עליהם והם נמצאים שם; ולבית-החולים הזה צריך צוות, ולצוות הזה צריך מגורים, ואנחנו קבענו מגורים של 30 משפחות בתקציב מימון שלנו, של משרד הבינוי והשיכון, ונוסף על כך, אפשרות שצמוד דופן למקום הזה יהיו 400 יחידות דיור, שיגורו בהן כל האנשים שלא מוצאים מקום במרחבים או במקומות אחרים.

יואב גלנט: האם זה יחליש את הנגב?

יואב גלנט: התשובה היא: זה לא יחליש את הנגב, זה יחזק את הנגב.

יואב גלנט: תודה.

יואל חסון: תודה, אדוני.

יואל חסון: אני מודה לך.

יוסי יונה: – – –

יואל חסון: הדובר הבא – לא, זה ממש דיון בתוך דיון.

יואל חסון: חבר'ה, זה דיון בתוך דיון.

שלי יחימוביץ': אבל הוא לא ענה על השאלה – – –

יוסי יונה: אני לא מבין איך – – – מסכנים יישובים קיימים – – –

יואל חסון: חבר'ה, זה היה פה דיון בתוך דיון, בואו נחזור לדיון עצמו.

יואל חסון: חבר הכנסת זחאלקה – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת יונה, יש לך מספיק קריאות ראשונות היום, תוכל לעלות ולהגיב על דבריו מספיק פעמים.

יואל חסון: אני לא יודע אם הוא יהיה כאן, אבל – – – חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת – –

עיסאווי פריג': – – –

ישראל אייכלר: – – אני אומר קודם כול משפט אחד, על-פי התקנון.

ישראל אייכלר: אני חושב שאין בתקנון שצריך לדבר על הנושא, אבל בכל זאת, למען כבוד הכנסת.

ישראל אייכלר: אמרו לי שהחוק הזה בא לאפשר פתיחת כרטיסי אשראי בכל מיני חברות, נוסף על הבנקים, כל מיני דברים טובים.

ישראל אייכלר: אבל מה שאני קורא פה, לפחות בתקציר, זה עוד מפקחים, ועוד רגולציה, ועוד הכבדה, ועוד חובות רישוי, ועוד ועוד ועוד כבלים על האזרחים ועל המסחר.

ישראל אייכלר: אז – זה מה שיש לי לומר על החוק עצמו.

ישראל אייכלר: ועכשיו אני רוצה לתת ציון לשבח לשר אחד במוסקבה, קוראים לו אופיר אקוניס – השר היחיד שהתייצב בגבורה וגילה את הסוד, שהתעמולה הסובייטית שהפחידה את ראש הממשלה ואת שרי הממשלה, כאילו מה שנקרא "תיקון אייכלר" עמד לסתום פיות, הוא שקר וכזב.

ישראל אייכלר: הוא בא לפתוח פיות לכל הציבורים ולכל מי שרוצה, כולל עובדי רשות השידור, רק שהם יהיו חייבים בכללי אתיקה מינימליים.

ישראל אייכלר: והכנסת בפחדנותה – והממשלה בפחדנותה – ביטלה היום חוק שאומר שיש להימנע מחד-צדדיות.

ישראל אייכלר: מי לא יודע – איזה אזרח לא יודע איזה חד-צדדיות יש בתקשורת הישראלית – –

נחמן שי: – – –

ישראל אייכלר: – – מי לא יודע איזה משפטים קדומים, החברים של נחמן שי – – –

קריאות: – – –

נחמן שי: ממתי אתה מומחה לפחד?

ישראל אייכלר: – – – אתה – – – מספר אחת אתה.

יואל חסון: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה, אדוני.

ישראל אייכלר: 60 שנה סתמתם את פיות העם; 60 שנה מנעתם מהאזרחים לדעת את האמת.

ישראל אייכלר: 60 שנה שאתם מונעים חופש ביטוי מעולים חדשים, מחרדים, מיהודים, ואתם מכניסים רעל בקרב הנוער כאילו תורת ישראל היא נגד הדמוקרטיה, כאילו ערכי עם ישראל הם נגד האנושיות.

ישראל אייכלר: בדיוק ההפך שבהפך.

ישראל אייכלר: אתם ביטלתם היום חוק שמונע מתן ציונים לציבורים.

ישראל אייכלר: תארו לעצמכם שייתנו לי תוכנית ברדיו שאני אטיף מוסר ואגנה ואשמיץ כל שבוע את אלה שלא שומרים שבת, כמה הם לא בסדר.

ישראל אייכלר: וברשות השידור יש אנשים שיש להם תוכניות, והם זורקים שם את כל האיבה שלהם, את כל הרפש שלהם, על ציבורים שלמים.

ישראל אייכלר: החוק רצה לאסור הדבקת תגים על ציבורים.

ישראל אייכלר: מי יכול למנוע דבר כזה?

ישראל אייכלר: אבל מה קורה במוסקבה, למה אמרתי מוסקבה?

ישראל אייכלר: – –

קריאות: – – –

ישראל אייכלר: – – כי ברית-המועצות – אדוני, אני רוצה שתוריד לי את כל הדקות שהבולשביקים מפריעים לי.

יואל חסון: לא, אני לא אוריד, אדוני.

ישראל אייכלר: אם אתה לא תוריד, גם אתה בולשביק.

ישראל אייכלר: גם אתה בולשביק.

נחמן שי: לא להעליב את היושב-ראש.

יואל חסון: זה עוד לא כינו אותי.

ישראל אייכלר: בולשביקים.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: תם זמנך.

ישראל אייכלר: לא תם זמני.

יואל חסון: אדוני, תם זמנך.

יואל חסון: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה?

ישראל אייכלר: תעשה סצנה תקשורתית, תוריד אותי עם סדרנים – – –

יואל חסון: לא, אני לא אוריד אותך.

יואל חסון: אני מבקש ממך לרדת.

יואל חסון: אני מודה לך.

ישראל אייכלר: אז אני יורד.

ישראל אייכלר: יש לנו עוד קריאות ראשונות.

ישראל אייכלר: אנחנו לא מפחדים מכם, וצל"ש לאופיר אקוניס, הגיבור היחיד בממשלה, שלא פחד מכם, בולשביקים.

יואל חסון: אני מודה לך, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה.

קריאות: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת, חברי הכנסת – – –

נחמן שי: רב-צל"ש – – –

יואל חסון: חבר הכנסת נחמן שי.

מיקי רוזנטל: איזה אמת?

מיקי רוזנטל: – – –

יואל חסון: – – – בצעקות.

מיקי לוי: למה אתה בממשלה הזאת?

יואל חסון: לא צריך לעשות ליווי קולי כשהוא חוזר למקומו.

יואל חסון: תודה רבה.

קריאה: – – –

יואל חסון: חברת הכנסת יעל גרמן – לא נמצאת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת מיקי לוי, נמצא ואף נשמע.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן שר האוצר, הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים לגבי מוסדות חוץ-בנקאיים היא הצעה חשובה מאוד, ומי שעולה לדוכן הזה ואומר שמי שיבואו לקבל הלוואות הם אלה שלא קיבלו הלוואה בבנקים אינו מכיר את ההצעה בכללותה; אינו מכיר את הפיקוח והרגולציה שההצעה הזאת באה לשים על אותם מוסדות חוץ-בנקאיים, אותם צ'יינג'ים למיניהם, שעד לרגע זה, כי עדיין אין חוק בעניין הזה, מבצעים הלוואות, לעתים הלוואות שערורייתיות – ראו הריבית הקצוצה שאותן חברות האשראי מציעות לכל אחד ואחד מאתנו.

מיקי לוי: לא צריך להביא עדים, לא צריך כלום, ישר לטלפון הסלולרי אתה מקבל הצעה: בוא קח 50,000 שקל, רק – אלא מה?

מיקי לוי: הריבית היא ריבית קצוצה, ריבית בעייתית מאוד לגבי אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: הצעת החוק הזאת, שהיא משותפת לאגף התקציבים ולאגף שוק ההון, נוגעת בכלל הגופים המוסדיים, וכן לנותני אשראי חוץ-בנקאי, כולם תחת רגולטור אחד.

מיקי לוי: עד עכשיו היה איש הישר בעיניו יעשה, חברים.

מיקי לוי: מעתה יהיה רגולטור שיפקח על כל המהלכים של כל המוסדות החוץ-בנקאיים.

מיקי לוי: היא תאפשר חלופה הולמת גם למערכת הבנקאית, וזה הדבר החשוב ביותר – מניעה מגורמים עברייניים לעשות שימוש שהם עושים עד היום במערכות האלה.

מיקי לוי: בקדנציה הקודמת הבאנו את חוק הצ'יינג'ים, מה שנקרא "נותני שירותי מטבע", חוק שמחייב כל אחד שבא עם מזומן לבצע החלפה של כסף, של יותר מ-10,000 שקל, חייב לבוא ולהזדהות, והדיווח יישמר אצל אותו צ'יינג'.

מיקי לוי: הדבר נכון לגבי אלה שמגיעים עם צ'קים מעל 50,000 שקל.

מיקי לוי: חברים, אני לא יודע כמה מבאי הבית הזה יודעים: הצ'יינג'ים, נותני שירותי המטבע, תקשיבו, מגלגלים 80 מיליארד שקל בשנה – 80 מיליארד שקל בשנה.

מיקי לוי: אני מאוד מקווה שהרגולציה הזאת תפקח עליהם.

מיקי לוי: לא ייתכן שסכומים כאלה יתגלגלו בלי פיקוח.

יואל חסון: תודה.

מיקי לוי: חצי דקה, אדוני.

מיקי לוי: לא יכול להיות שחלק מהכספים יוברחו ככסף להלבנה אל מחוץ למדינת ישראל.

מיקי לוי: חובתו של הרגולטור לפקח לא רק על המוסדות, אלא גם על מבקשי ההלוואות ומבקשי – האזרחים.

מיקי לוי: צריך להגן, לפקח על הריבית ולפקח על מתן העמלות, כדי שהנושא הזה לא יהפוך – –

יואל חסון: תודה.

מיקי לוי: – – להתעמרות באזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך.

יואל חסון: הדובר הבא – חבר הכנסת באסל גטאס.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

באסל גטאס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, כמובן, צריך להתייחס לחוק עצמו.

באסל גטאס: עקרונית, אני בעד, אבל אני בעד שהוא יובא לדיון בוועדת הכספים; זה המקום הטבעי והמומחה לדון בהצעת חוק כזאת.

באסל גטאס: ראוי לעשות רגולציה לחוק ההלוואות החוץ-בנקאיות, למנוע ממנו להתגלגל לכיוון שוק אפור, וטוב שיהיה שוק של הלוואות חוץ-בנקאיות, ולעשות תחרות אמיתית, אבל מצד שני צריך לפקח שהוא לא יהפוך, כפי שאמרתי, לסוג של שוק אפור.

באסל גטאס: אני רוצה לעשות סיבוב פרסה ולחזור להתייחס לחוק שכבר עבר בקריאה שנייה ושלישית, לפני כמה דקות, ולהגיד לכם שבדיעבד, אומנם אנחנו בעד חופש ביטוי מלא, אבל רק לקרוא מה שכתוב בהצעת החוק, או במה שנקרא הצהרת נקדי, ולהשוות עם הכתבה שהייתה בערוץ 10 במוצאי-שבת, במגזין, על מפלגת בל"ד, ולראות שאולי היה, ואללה, דרוש מה שבהצהרת נקדי.

באסל גטאס: אם התקשורת בוחרת בעצמה להיות חד-צדדית, להיות משועבדת לתכתיבים של השב"כ, או של מוסד ביטחוני אחר, ששם לו מטרה עכשיו וכרגע, במיוחד בימים אלה, להשחיר ולהשחיר מפלגה חוקית שמיוצגת בכנסת וזוכה לאהדה ציבורית, ויש לה, לפחות בבחירות האחרונות שהיא רצה לבד, יותר מ-100,000 קולות, ולנסות באופן שפל לקשור אותה למעשים של טרור, לעבירות ביטחוניות – אני פשוט מזדעזע לראות תקשורת מגויסת ומתגייסת שהופכת את עצמה לכמעט שפחה – איך אומרים?

באסל גטאס: – –

יואל חסון: שִפחה.

באסל גטאס: – – למסרים או לתכתיבים ביטחוניים.

באסל גטאס: בל"ד היא המפלגה אולי הדמוקרטית ביותר המיוצגת בכנסת – –

ענת ברקו: אוה – – –

באסל גטאס: – – עם אג'נדה ברורה.

באסל גטאס: לא צריך לחפש במחבואים לבוא לראות את – –

ענת ברקו: חתרנות נגד מדינת ישראל.

באסל גטאס: – – את רבי-השיח שאנחנו עושים, לבוא לבקר במחנות הילדים, איך אנחנו מחנכים את הילדים, את הדור הצעיר הערבי, את אחדות הצעירים שלנו, על איזה ערכים אנחנו מחנכים – –

איציק שמולי: – – – בשבת.

באסל גטאס: – – ערכים של דמוקרטיה, ערכים של כבוד לאחר, אבל ערכים של גאווה לאומית, כן – –

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: תודה לך.

באסל גטאס: – – גאווה של אנשים שהם ילידים, של בעלי המולדת.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: אני מאוד מודה לך.

יואל חסון: חבר הכנסת עפר שלח – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', אחרון הדוברים, ואנחנו אחר כך ניגשים להצבעה.

יואל חסון: שלוש דקות.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, לשם שינוי, אני רוצה להתייחס לעצם החוק עצמו.

עיסאווי פריג': עוברת לנו מתחת לרדאר, חברים, מה שקרוי הרפורמה בבנקאות, שחילקו אותה לשלושה חלקים.

עיסאווי פריג': החלק הראשון עבר במה שקרוי חוק הבנקאות, חוק אשראי חוץ-בנקאי, ועכשיו אנחנו באים כאן ומציעים הצעת חוק לשם פיקוח, רגולטור על הגופים החוץ-בנקאיים למתן אשראי.

עיסאווי פריג': חברים, תקשיבו, עובר לנו דבר מאוד מסוכן בימים האחרונים בכל מה שקרוי רפורמת הבנקאות.

עיסאווי פריג': המדיניות שהתחילה וממשיכה בכל הרפורמה יש לה מטרה אחת – על פניו המילים המכובסות: עידוד צמיחה ותחרות בענף האשראי, אבל מה קורה בפועל?

עיסאווי פריג': יש מצעד איוולת כלכלי מסוכן, שאנחנו – ואזרחים רבים ישלמו את המחיר.

עיסאווי פריג': דוחפים אשראי למשקי-הבית בכל מיני שיטות ובכל מיני תעלולים, שימים יגידו כמה זה יעלה לנו.

עיסאווי פריג': התחילו באפשרות לתת אשראי דרך – – –

מיקי לוי: שוק שחור זה יותר גרוע.

עיסאווי פריג': אני יודע טוב מאוד מה שאני אומר.

עיסאווי פריג': תקשיבו, מעודדים אותנו – הקימו את הגופים החוץ-בנקאיים בחוק נאוי, לקחת 2.5 מיליארד שקל עד 5 מיליארד מכספי הפנסיה, לקחת את הכסף הזה ולתת את זה כאשראי, כביכול, לעסקים קטנים.

עיסאווי פריג': מה התוצאה, חברים?

עיסאווי פריג': חברים, נותנים את האשראי, רוצים לתת את האשראי הזה, למשקי-בית.

עיסאווי פריג': ואני אומר, ורק מצטט מחקר שהיה בעיתון "אקונומיסט" בשבוע האחרון: הסכנה מחובות משקי-הבית, ברגע שאני דוחף הלוואות למשקי-בית, ועל אחת כמה וכמה לא דרך בנקים אלא דרך עבריינים, וצ'יינג'ים, וגופים חוץ-בנקאיים שחייבים לגבות את הכסף הזה, ואתם קוראים לזה בכל מיני שיטות וכותרות יפות.

עיסאווי פריג': אני מתריע כאן.

עיסאווי פריג': מתקיים כאן מצעד איוולת מסוכן.

עיסאווי פריג': אנחנו עוד נשלם ביוקר – –

יואל חסון: תודה.

עיסאווי פריג': – – על מה שקרוי רפורמת הבנקאות.

עיסאווי פריג': להקים רגולטור זה דבר טוב, אבל המהלך הזה מסוכן, מסוכן, ובא לשרת את בעלי ההון, ובא להרביץ בכל כיוון נגד משקי-הבית והאזרח הפשוט.

עיסאווי פריג': תודה, אדוני.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים).

יואל חסון: ההצבעה עכשיו.

יואל חסון: הצבעה מס' 4 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (שירותים פיננסיים חוץ-מוסדיים), התשע"ו–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יואל חסון: 60 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יואל חסון: אני קובע שהצעת החוק עברה.

יואל חסון: סגן שר האוצר ביקש להעביר את זה לוועדת הרפורמות של חבר הכנסת אלי כהן, אבל הייתה כאן הצעה לוועדת הכספים.

יואל חסון: לפיכך זה יעבור לדיון בוועדת הכנסת.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/974); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: הצעת החוק הבאה, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 105), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

יואל חסון: יציג אותה סגן שר האוצר יצחק כהן.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

עיסאווי פריג': מה לך ולתכנון ובנייה?

יואל חסון: חבר הכנסת, אני מבקש לא להפריע לסגן השר.

יצחק כהן: אדוני היושב-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, חבר הכנסת עיסאווי פריג', הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 105), קריאה ראשונה.

יצחק כהן: אני מתכבד להביא בפניכם היום לקריאה ראשונה את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 105), התשע"ו–2015.

יצחק כהן: בדצמבר 2013 התקבלה החלטה בעניין הפרטת – – –

טלי פלוסקוב: סליחה, אדוני, דקה בבקשה.

טלי פלוסקוב: דקה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת היקרים, אנחנו מבקשים קצת שקט באולם.

טלי פלוסקוב: סגן השר מציג את הצעת החוק ואי-אפשר לשמוע אותו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

יצחק כהן: תודה רבה.

יצחק כהן: להתחיל מההתחלה?

יצחק כהן: אני מתכבד להביא בפניכם היום לקריאה ראשונה את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 105), התשע"ו–2015.

יצחק כהן: בדצמבר 2013 התקבלה החלטה בעניין הפרטת חברת תע"ש, ותהליך ההפרטה נמצא בעיצומו.

יצחק כהן: הצעת החוק המונחת בפניכם נועדה לפתור קושי הצפוי להתעורר מבחינת דיני התכנון והבנייה בקשר למבנים של תע"ש לאחר ההפרטה, מבנים אשר בעקבות ההפרטה יהפכו לכאורה ממתקנים ביטחוניים למתקנים אזרחיים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זאב בנימין בגין, אני מבקשת.

טלי פלוסקוב: אני שומעת כאן את השיחות שלכם.

טלי פלוסקוב: רבותי, קצת כבוד לסגן השר בבקשה.

יצחק כהן: לא, לחוק, לכנסת, לא לי.

יצחק כהן: אני מוחל על כבודי.

יצחק כהן: כיתר המתקנים המשרתים את פעילותן של חברות ממשלתיות ביטחוניות, המתקנים של תע"ש הוקמו במהלך השנים כמתקנים ביטחוניים, מכוח היתרים שנותנת הוועדה למתקנים ביטחוניים וללא צורך באישור תוכנית מתאר.

יצחק כהן: בהתאם להוראות החוק הקיימות היום, עם ההפרטה, כאשר המתקנים עוברים לבעלות רוכש פרטי ואינם עוד מתקנים של חברה ממשלתית ביטחונית, הם כבר אינם מתקנים ביטחוניים בהתאם לחוק ומחויבים בתוכנית מתאר והיתרים ככל מבנה אזרחי אחר.

יצחק כהן: כך שלמעשה מרגע ההפרטה הם הופכים לבלתי חוקיים.

יצחק כהן: מיקי, איך תצביע בעד?

יצחק כהן: אתה לא שומע.

יצחק כהן: מיקי, איך תצביע בעד אם אתה לא מבין אותי?

יצחק כהן: לא תבין.

מיקי לוי: אני מצביע בעדך.

מיקי לוי: הרוב בעדך – – –

יצחק כהן: הצעת החוק מבקשת לקבוע תקופות ביניים, אשר במהלכן ימשיכו לראות במתקנים אלו מתקנים ביטחוניים ויתאפשר בינוי חדש, כפי שמתאפשר במתקנים ביטחוניים.

יצחק כהן: במהלך תקופה זו צפויה המדינה להשלים את תהליך אישור תוכניות המתאר למתחמים שבהם ממוקמים מתקני החברה, תהליך שכבר התחיל.

יצחק כהן: בסיומו יהיה ניתן להסדיר את מעמד המתקנים האמורים כדין.

יצחק כהן: בהתבסס על ההנחה שהמדינה ולא הרוכש היא זו הממונה על קידום התוכנית, מוצע כי תקופת הביניים תימשך ארבע שנים לאחר אישור התוכנית.

יצחק כהן: עם זאת, נקבעו בהצעת החוק מנגנונים המגבילים פרק זה במצב שבו אישור התוכנית מתמהמה; נקבע פרק זמן מוגבל להפקדת התוכנית, וכן פרק זמן מוגבל ממועד הפקדת התוכנית ועד אישורה, וזאת כדי למנוע מצב שבו קידום התוכנית מתעכב והמתקנים נהנים ממעמד של מתקנים ביטחוניים במשך תקופה בלתי מוגבלת.

יצחק כהן: אשר על כן אבקש מכם, חברי חברי הכנסת, לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעבירה לוועדת הפנים להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יצחק כהן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לסגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בדיון.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: ראשון הדוברים, חבר הכנסת איציק שמולי – מוותר; חברת הכנסת תמר זנדברג – אינה נוכחת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – מוותרת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני מוצא חובה להגיב על השיח שהיה בין האלוף גלנט, שר השיכון – אדוני האלוף גלנט, שר השיכון, אני מבקש שתקשיב – למה שהיה עם פרופסור יוסי יונה.

מאיר כהן: וליוסי יונה אני רוצה להגיד – איציק כהן, בבקשה – פרופסור יוסי יונה שימש כפרופסור באוניברסיטת בן-גוריון בבאר-שבע.

מאיר כהן: אני חייב להגיד, כמנהל בית-ספר, לא היה איש שכיבד את המקצוע, שהתואר כל כך הלם אותו בנגישות לבני עיירות הפיתוח.

מאיר כהן: מעולם לא פניתי לפרופסור יוסי יונה בבקשה שיגיע לפגוש את התלמידים והוא סירב, והוא עשה את זה בהרבה חן.

מאיר כהן: כי כאן הייתה איזו נימה של זלזול.

מאיר כהן: ובאשר להתיישבות בנגב, אדוני שר השיכון, כל מי שרוצה לבנות יישובים בכביש הערבה ובאזור בן-גוריון יבורך.

מאיר כהן: בניית יישובים שהם יישובי שינה באזור אשל-הנשיא, אדוני השר, היא פסולה, ולבוא ליד דימונה ולהקים יישוב שינה זה פסול.

מאיר כהן: ואני חייב לציין, שראשי היישובים שם מתנגדים לרעיון הזה.

מאיר כהן: בדימונה יש פיתוח של שכונות נהדרות.

מאיר כהן: מי שרוצה לגור בנגב, שיבוא לדימונה; ומי שרוצה לגור בנגב, שיבוא לירוחם.

מאיר כהן: לא צריך לייצר עוד הפעם יישובים כמו גבעות-בר, איציק, שאתה מכיר, שאני התנגדתי.

איציק שמולי: תגיד לו מה מודיעין ושוהם עשו ללוד ורמלה.

מאיר כהן: בוודאי.

מאיר כהן: הקימו את היישובים האלה, גבעות-בר, והיום לקנות שם חצי דונם עולה, חברת הכנסת שלי, 800,000 שקלים.

מאיר כהן: אז ממה נפשנו?

מאיר כהן: רוצים להקים יישובים?

מאיר כהן: בבקשה, תלכו לכביש הערבה.

מאיר כהן: כל יישוב יבורך.

מאיר כהן: אל תביאו יישובים צמודים לאופקים ולדימונה ולירוחם, אין בזה טעם.

מאיר כהן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת כהן.

יואל חסון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – לא נמצאת; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, נשיא בית-המשפט העליון השופט ברק היה ידוע באמירה שלו: מלוא הארץ משפט.

דב חנין: וכנראה הממשלה מאמינה באמירה אחרת: מלוא הארץ ביטחון.

דב חנין: ולכן מנסים פה לקדם הצעת חוק שבעצם מרחיבה את הפטור מדיני תכנון ובנייה מהמתקנים הביטחוניים שמשמשים את מערכת הביטחון הרחק אל מעבר להם, לחברות שעברו הפרטה והן כבר לגמרי, לכל דבר ועניין, לא חלק ממערכת הביטחון.

דב חנין: אדוני השר לביטחון פנים, כאשר אתה היית השר להגנת הסביבה אתה ניהלת התמודדות חשובה עם מערכת הביטחון, בין היתר בניסיון לומר גם למערכת הביטחון שגם מערכת הביטחון צריכה להיות כפופה לחקיקה סביבתית ולנורמות סביבתיות.

דב חנין: כי מה לעשות, כאשר יש זיהום, זה לא משנה לנו אם הוא הגיע ממתקן ביטחוני או ממתקן אזרחי.

דב חנין: הפטור שניתן לכל מתקני הביטחון בישראל מדיני התכנון והבנייה הוא אחת הלקונות הבעייתיות והמסוכנות ביותר בחוק התכנון והבנייה.

דב חנין: זו לקונה שהמשמעות שלה היא שחלקים גדולים מאוד ממדינת ישראל אינם כפופים לחוק הרגיל, המסודר, המאוזן, של תכנון ובנייה, שמאפשר בחינה מקצועית, מאפשר התנגדות, מאפשר דיון ציבורי.

דב חנין: אני אינני טוען שמתקן ביטחוני יכול להידון במוסדות תכנון בדיוק כמו שמתקן אזרחי יכול להידון, בוודאי יש הבדלים בין הדברים.

דב חנין: אבל הפטור הגורף שיש למתקני הביטחון בדיני תכנון ובנייה הוא המקור, למשל, לזיהומי הקרקע והמים הקשים שקיימים באזור גוש-דן; שקיימים למשל באזור מתחם תע"ש לשעבר בגבול גבעתיים–תל-אביב; שקיימים למשל במתחם התעשיות הביטחוניות באזור רמת-השרון.

דב חנין: כל הדברים האלה קרו בגלל פטורים מהוראות תכנוניות, בגלל פטורים מהוראות סביבתיות, בגלל פטורים מהגנה סביבתית.

דב חנין: מה שהממשלה מציעה היום הוא מהלך מרחיק לכת.

דב חנין: הם לא מסתפקים בפטורים למתקנים ביטחוניים ששייכים למערכת הביטחון; הם אומרים, את הפטור הזה אנחנו נרחיב גם למקומות שעברו הפרטה וכבר אינם שייכים למערכת הביטחון.

דב חנין: אז אם הייתה לנו, עמיתי חברי הכנסת, בעיה עם הפטור כאשר הוא חל על מערכות הביטחון – הפטור הגורף הסביבתי והתכנוני כאשר הוא חל על מערכות הביטחון per se, צאו וראו איזה בעיות תהיינה לנו כאשר הפטור הזה יורחב על כל הגורמים והגופים המופרטים.

יואל חסון: תודה.

דב חנין: אני מציע לכנסת להתנגד להצעת החוק הרעה הזאת.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: חברת הכנסת קארין אלהרר – מוותרת; חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה – מוותר; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – לא נמצא; חברת הכנסת רויטל סויד – לא נמצאת; חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא; חבר הכנסת נחמן שי – לא נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא; חבר הכנסת ישראל אייכלר – לא נמצא; חברת הכנסת יעל גרמן – מוותרת; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת ברושי – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: אחרון הדוברים.

יואל חסון: רשימת הדוברים נעולה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו עוד הפעם עוסקים בנושאים של בנייה, ואני לא רואה פה את שר האוצר או את סגנו, אבל אני יכול לומר, גם על-פי נתונים כלליים שאנחנו רואים בתקשורת, וגם לקראת דיון שמתקיים מחר במה שנקרא המועצה הארצית לתכנון ובנייה, שמי שעומד בראשה זה שר האוצר באמצעות אביגדור יצחקי.

איתן ברושי: אנחנו רואים – במקומות שאין מגבלות ואין סיבה לקשיים אנחנו רואים גורמים שמערימים קשיים בלי סוף על בנייה.

איתן ברושי: מחר אמורים לאשר את הבנייה הנוספת במושבים ובקיבוצים.

איתן ברושי: זאת בנייה שאושרה כבר, על-פי כל הקריטריונים, לפני כמה שנים בוועדות המקצועיות, והנה, אנחנו רואים מחלוקת שחלקה באה גם פה לידי ביטוי בביקורת על דבריו של שר הבינוי והשיכון גלנט.

איתן ברושי: לא ניכנס למחלוקת שבאה לידי ביטוי בדבריו של חברי ראש העיר לשעבר בדימונה.

איתן ברושי: אני חושב שיהיה נכון לומר שישראל זקוקה במובן הדמוגרפי ליישובים עירוניים גדולים, וישראל חייבת במובן הגיאוגרפי גם יישובים כפריים קטנים.

איתן ברושי: הצירוף של יישובים עירוניים גדולים נותני שירותים, בעלי יכולת לתת את הנדרש במאה ה-21 לתושבים רבים, לרבות בפריפריה, יחד עם פריסה גיאוגרפית של יישובים שמבטיחים רצף טריטוריאלי ולא איים-איים – הנה, הגיע סגן שר הבינוי והשיכון.

איתן ברושי: אתה בטח יודע שבהמשך לתשובתך על תמ"א 35 מחר מתקיימת ישיבה במועצה הארצית.

איתן ברושי: אני אומר לחברי הכנסת, עדיין לא הפנימו בפקידות של האוצר וברשות מקרקעי ישראל את המתחייב ממדיניות הממשלה שמטרתה לעודד בנייה, להקל את הבנייה, ולהפוך כל מקום אפשרי לפתרון של מצוקת הדיור.

איתן ברושי: לכן אני אומר כאן שהשאלה היא לא רק השאלה שעליה נצביע תכף, לצערי בחלוקות ההיסטוריות של קואליציה–אופוזיציה – –

יואל חסון: תודה.

איתן ברושי: – – אלא קודם כול צריך לקדם את הבנייה בכל מקום.

איתן ברושי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 105).

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: הצבעה מס' 5 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42 נגד – 32 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 105), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

יואל חסון: בעד – 42, נגד – 32.

יואל חסון: הצעת החוק עברה.

אראל מרגלית: אדוני, אני נגד.

יואל חסון: אני מוסיף את חבר הכנסת אראל מרגלית, שמצביע נגד; חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל חסון: זה לא משפיע, כמובן, על תוצאת ההצבעה, אבל רשמנו את זה בפרוטוקול.

יואל חסון: הצעת החוק תועבר לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/970); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק האזנת סתר (תיקון מס' 6) (האזנה לאיתור או מניעה של דליפת מידע ביטחוני), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

יואל חסון: תציג את הצעת החוק שרת המשפטים – או השר לביטחון הפנים במקומה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעת חוק האזנת סתר (האזנה לאיתור או מניעה של דליפת מידע ביטחוני), התשע"ו–2015, מבקשת להתאים את הוראות סעיף 4א לחוק האזנת סתר להתפתחויות הטכנולוגיות, וכן לעדכן את חלוקת העבודה בין גורמי הביטחון השונים.

גלעד ארדן: סעיף 4א לחוק האזנת סתר, התשל"ט–1979, מאפשר להאזין בהיתר לשיחות של עובד מערכת הביטחון במכשיר קשר אלחוטי או בטלפון נייד שניתנו לאותו עובד על-ידי מעסיקו.

גלעד ארדן: היתר זה יינתן לצורך מניעה של דליפת מידע ביטחוני רגיש שעלול לגרום נזק חמור לביטחון המדינה וכפוף לבקשה בכתב מאת ראש רשות ביטחון.

גלעד ארדן: התיקון המוצע מבקש לאפשר מתן היתר האזנה למניעת דליפת מידע ביטחוני גם ביחס לאמצעי תקשורת נוספים שניתנים לעובד מערכת הביטחון על-ידי מעסיקו, כגון מחשב נייד; שהרי טלפון נייד או מכשיר קשר כבר מזמן אינם מכשירי התקשורת היחידים המשמשים אותנו.

גלעד ארדן: כמו כן מוצע לתקן את הגדרת המונח "עובד מערכת הביטחון", ולהחילה גם על עובדים של שירות הביטחון הכללי, עובדי המלמ"ב ועובדי המוסד.

גלעד ארדן: הצעת החוק גם קובעת את חלוקת הסמכויות בין גופי הביטחון השונים.

גלעד ארדן: ההצעה מאפשרת לראש רשות ביטחון – ראש המוסד, ראש השב"כ או הממונה על הביטחון במערכת הביטחון, לבקש מהשר הממונה עליו היתר לביצוע האזנה לגבי עובדי מערכת הביטחון הקשורים אליו, לצד הותרת סמכות לראש השב"כ לבקש היתר האזנה לעובדי גופי ביטחון אחרים.

גלעד ארדן: נוכח האמור לעיל, הממשלה מבקשת לאשר את הצעת החוק בקריאה ראשונה ולהעביר אותה לדיון בוועדת החוץ והביטחון לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: תודה.

יואל חסון: אדוני, לי מופיע כאן ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גלעד ארדן: הממשלה מבקשת ועדת חוץ וביטחון.

יואל חסון: טוב.

יואל חסון: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת תמר זנדברג – לא נמצאת; חברת הכנסת קסניה סבטלובה – לא נמצאת; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין – לא נמצאת; חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין – לא נמצאת; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת דב חנין – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, הנה מובא בפנינו עוד חוק שמרחיב את מנגנוני האזנת הסתר בישראל.

דב חנין: אפשר היה לחשוב שחסרים לנו מנגנונים כאלה.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, מדינת ישראל היא אחת המדינות שבהן מנגנוני האזנת הסתר מפותחים במיוחד.

דב חנין: אני לא אגלה פה סוד לחברי הכנסת באמירה שיש טענה רצינית שבישראל הידע בענייני האזנת סתר והיכולות בתחום האזנת הסתר הם מהמפותחים ביותר בעולם.

דב חנין: האם צריך – – –

יואל חסון: אתה אומר את זה מניסיון אישי?

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: אני אומר את זה ברמה האקדמית הכללית.

דב חנין: אני לא רוצה לגלות סודות מדינה מעל הדוכן הזה.

יואל חסון: לא, לא, חשבתי אם האזינו לך.

דב חנין: לא, לא.

דב חנין: אתה יודע, לחברי כנסת טוענים שאסור להאזין, אז בוא נאחז באמונה התמימה הזאת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, האם צריך להרחיב את מנגנוני האזנת הסתר בישראל?

דב חנין: האם באמת חסרים לנו מנגנונים נוספים של האזנת סתר?

דב חנין: התשובה שלי, עמיתי חברי הכנסת: לחלוטין לא.

דב חנין: אני רוצה להמשיך ולומר שבכלל השאלה של האזנת סתר הולכת והופכת לשאלה רלוונטית ומשמעותית, לא רק בהתמודדות שלנו כאן בישראל אלא בהתמודדות בעולם בכלל.

דב חנין: תמיד זה נעשה בחסות של הצרכים הביטחוניים, מאבק בפשיעה וכל מיני מטרות חברתיות מאוד ראויות ורצויות, אבל בחסות המטרות והדיבורים היפים והחשובים האלה, כולנו, עמיתי חברי הכנסת, הולכים ונדחקים לחברה של אח גדול.

דב חנין: אנחנו לא רוצים להיות במקום הזה.

דב חנין: בתוך מערכת האיזונים שבין יכולתן של רשויות חוק להגן על הציבור מפני פשיעה, מפני טרור, מפני פגיעות אחרות, לבין זכותם של אזרחים לשמור על פרטיות, להגן על חסיון השיחה שלהם – וזה לא משנה כרגע באיזו מערכת אנחנו מדברים – נדמה לי שהכף מתחילה לנטות לכיוון של יותר ריסון.

דב חנין: הצעת החוק הזו לא הולכת בכיוון הזה, היא הולכת בכיוון ההפוך.

דב חנין: לגופם של הדברים, המנגנונים שהיא מציעה הם מיותרים, כי יש למנגנונים האלה תשובות מספיקות לחלוטין בחקיקה הקיימת.

דב חנין: אני לא אפרט כי זמני מסתיים כאן, אבל אני מציע לכנסת לדחות את הצעת החוק ולהתנגד לה.

יואל חסון: תודה רבה לך, דב חנין.

יואל חסון: חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: מוותרת.

יואל חסון: מוותרת.

יואל חסון: חבר הכנסת אורן חזן, בבקשה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, לא תכננתי לעלות לדבר, אבל כאשר אני שומע את חבר הכנסת דב חנין, אני תוהה, ממה הוא כל כך חושש?

אורן אסף חזן: ממה החברים באופוזיציה כל כך חוששים?

אורן אסף חזן: כמה פעמים צריך להגיד שבמדינת ישראל אנחנו חיים, לא בשווייץ וגם לא בשבדיה – ועוד כל מיני פנינים של שקט בעולם?

אורן אסף חזן: אם אין לנו ממה לפחד ואין לנו מה להסתיר, אז מדוע אנחנו לא תומכים?

אורן אסף חזן: רק לפני כמה ימים התברר שבן של אלוף בצבא, גם הוא קצין בדרגה בכירה – רק מכיוון שאינני רוצה לעשות שיימינג ולחטוא במה שאני טוען שהוא אחד הדברים הכי חמורים שקורים היום בחברה הישראלית אני לא אזכיר את שמו, אבל רק לפני כמה ימים גילינו איך קצין בכיר, בן של אלוף בצבא, לא עובר את בדיקת הפוליגרף השגרתית ונופל בשאלה בעניין מסירת מידע ביטחוני.

אורן אסף חזן: חברים, במציאות שבה אנו חיים, שבה אנחנו שולחים חיילים יום-יום, שעה-שעה – חיילים וחיילות – גם בתוך שטחי מדינת ישראל, וגורמים ביטחוניים אחרים הרבה מעבר לכך, אנחנו צריכים לזכור שיש לנו אחריות מלאה כלפיהם, ומעל כל זה יש לנו אחריות מלאה כלפי אזרחי מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אם אנחנו חושבים שבאמתלה של איזו זכות לפרטיות אנחנו יכולים להפקיר את זכות הביטחון – מי שחושב כך שוגה.

אורן אסף חזן: קטונתי מלהטיף מוסר, קטונתי מללמד, הרי לא מכבר היו החודשים שבהם זעקתי על גל הטרור שהולך ומתהווה לנגד עינינו.

אורן אסף חזן: אמרו: חבר הכנסת חזן הוא אותו ילד שצועק "המלך הוא עירום".

אורן אסף חזן: מסתבר שצדקתי, היום כולם יודעים.

אורן אסף חזן: אבל אתם חייבים להבין דבר פשוט: במציאות שבה אנחנו חיים בארץ-ישראל, במציאות שבה כולם נגדנו ואין לנו אלא את עצמנו, כבר אמרתי ואני אומר את זה בצורה ברורה: בטרור לא ניתן להילחם בכלים דמוקרטיים, ובמקרה הזה ספציפית, זה יכול גם להוביל לטרור מבית.

אורן אסף חזן: אנחנו צריכים לנצל את כל האפשרויות שיש לנו, את כל היכולות, את כל מה שקיים אצל כוחות הביטחון, בשביל לשמור על אזרחי מדינת ישראל, לשמור על חיילינו וחיילותינו.

אורן אסף חזן: כאשר אני מסתכל על ארגון "שוברים שתיקה", אלה שמנסים לשבור את צה"ל אבל לא יצליחו, אלה שמנצלים ניצול ציני עמוק חיילים בצבא ההגנה לישראל, תוך כדי שקרים ועדויות עלומות, כאלה שמנצלים אף את האקדמיה – היום ברור יותר מכול הצורך לעתים גם בהאזנות סתר.

אורן אסף חזן: רווינו מפרשיות, רווינו מפרשות, הגיע הזמן שנעשה לזה סוף.

אורן אסף חזן: אל לנו, מתוך מקום של רצון לפרטיות, לבטל את ביטחונה של מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: משפט אחרון.

אורן אסף חזן: חברת הכנסת שפיר, אני רוצה להודות לך שנכחת במליאה וזכית לשמוע את הנאום שלי.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה – לא נמצא; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת אייכלר, אתה צריך להשלים את הנאום הקודם.

יואל חסון: ידענו שלא תחסוך מאתנו את הדבר, אדוני.

יואל חסון: תדאג רק שיהיה מרתק מספיק.

יואל חסון: שלוש דקות, שנעמוד בהן, אדוני.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, רציתי להגיד לך, אדוני, שנהוג אצלך ואצל כל סגני היושב-ראש שמי שעומד על הדוכן ומפריעים לו, אז מוסיפים לו עוד דקה על חשבון ההפרעות שהיו לו.

ישראל אייכלר: לכן, כשאמרת – – –

יואל חסון: נמצא פה תקנון הכנסת, לא מכיר כזה דבר, אדוני.

ישראל אייכלר: כן, אבל את הנוהל שלך אתה מכיר, שאתה נותן למישהו שמפריעים לו.

יואל חסון: לא, לא מכיר.

יואל חסון: זה תלוי בחשק, במצב הרוח.

ישראל אייכלר: אוה, עכשיו אמרת נכון.

ישראל אייכלר: לכן הגבתי כפי שהגבתי.

ישראל אייכלר: אבל לא שחשדתי חס וחלילה שאתה בולשביק, אל תדאג.

ישראל אייכלר: רק אמרתי שסתימת פיות – לא יכול להיות שכשעולה חבר הכנסת x נותנים לו עוד דקה מפני שהפריעו לו, וחבר כנסת y לא נותנים לו.

ישראל אייכלר: אבל אני אעמוד, בעזרת השם, בזמנים.

ישראל אייכלר: לגבי הצעת החוק הזאת אין לי הרבה מה לומר, כי אני מאמין שבעידן של היום מאזינים לכולם, כל הזמן, כל אחד, וכל מי שרוצה.

ישראל אייכלר: כל החוקים האלה היו נכונים כשהטמינו תחת השולחן של חזן ושל וראש מפ"ם מאיר יערי – אז היו צריכים אישורים.

ישראל אייכלר: היום כולם מאזינים לכולם.

ישראל אייכלר: אבל בקשר למה שדיברתי קודם, הסיפור השקרי שנאמר, כאילו ניסו לסתום פיות והורידו את זה, את זה אני חייב להשלים ולומר בקצרה: אני בעד – לא רק בעד, אני נלחם כל השנים בעד שיהיה חופש דעות לכולם בכל מקום ציבורי, שידור ציבורי.

ישראל אייכלר: אינני מתכוון לעיתונות פרטית.

ישראל אייכלר: עיתון פרטי, שיודעים בדיוק מה הוא רוצה, אין לי שום בעיה.

ישראל אייכלר: האזרח והקורא יכולים להעניש ולהגיד: אני לא מוכן לקרוא עיתון שלא מביא את הדעה שלי.

ישראל אייכלר: למשל, יש עיתון שכל המיליה השלטוני קורא אותו הרבה שנים, ואני לא נוגע בו כי אני יודע שהוא תמיד נגדי.

ישראל אייכלר: אז אני לא נוגע בעיתון הזה, אבל הוא עיתון פרטי, אין לו שום דבר.

ישראל אייכלר: אבל כאשר רשות ציבורית שממומנת מכספי, ועד היום היו צריכים גם לשלם לה אגרה, מביאה למשל משפטן, שמוצג כפרופסור למשפטים, הפרשן המשפטי, וכל המאזינים יודעים כבר היום שכל הפירושים המשפטיים שלו הם חד-צדדיים לפי האג'נדה שלו – אז שילך לעבוד ברדיו פרטי; או, שהוא יגיד: אני איש שמאל, אני חושב שמי שצריך לשלוט זאת לא הדמוקרטיה, לא הבוחר, לא הנבחרים, לא הממשלה, אלא הבג"ץ, ולכן אני תמיד אהיה בעד הבג"ץ ונגד הממשלה – ואז אני אדע איך להתייחס לדבריו.

ישראל אייכלר: או שנותנים תוכנית רדיו למישהו או למישהי, אז צריך להגיד לו: גברת או אדוני, אתה צריך לכבד את כל האזרחים.

ישראל אייכלר: אל תטיף מוסר לאף אחד אם אתה לא אומר מפורשות, אלא אם כן אתה מוכן שיגידו לך.

ישראל אייכלר: תאר לעצמך – ואמרתי את זה קודם – שיזמינו אותי ואני אסביר למה כל מי שלא שומר שבת פוגע בביטחון ישראל, כי יש לי ירמיהו וישעיהו וכל הנביאים.

ישראל אייכלר: לא ייתנו לי יותר משלוש דקות לדבר ויגידו לי: תודה, זמנך תם, שמענו את דעתך.

ישראל אייכלר: ופה נותנים שידורים לאנשים שהם מטיפים לציבור החרדי כל הזמן בצורה מאוד אגרסיבית, וגורמים לשנאה בקרב הציבור, בקרב הנוער.

ישראל אייכלר: על זה מחיתי ועל זה נמשיך למחות.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

יואל חסון: הנביא יואל מודה לך.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת טלב אבו עראר – לא נמצא; חברת הכנסת יעל גרמן – לא נמצאת; חבר הכנסת מוזס – לא נמצא; חבר הכנסת ברושי – לא נמצא; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת מיקי לוי – לא נמצא; חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר, אירוע דרמטי; חבר הכנסת עפר שלח – לא פה.

יואל חסון: אחרון הדוברים, חבר הכנסת עיסאווי פריג' – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: השר, אם תרצה לסכם לאחר מכן.

יואל חסון: אתה שומר את האופציה, אתה אומר.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מכובדי החברים, חברי חבר הכנסת דב חנין הקדים ואמר: עוד אח גדול.

עיסאווי פריג': עוד האזנות.

עיסאווי פריג': אכן, עוד אח גדול.

עיסאווי פריג': מה לעשות, יש משטרים שפוחדים מהדמוקרטיה, ויש משטרים שאוהבים לקרוא לעצמם משטרים דמוקרטיים אבל הפחד מהדמוקרטיה מביא אותם לפעמים לאבד את הבושה ולהגיע למצב של הכול-יכול.

עיסאווי פריג': יש לי הזדמנות, הכול-יכול.

עיסאווי פריג': למה הדמוקרטיה?

עיסאווי פריג': תן לי להשתולל.

עיסאווי פריג': אין גבול לגבולות שלכם.

עיסאווי פריג': הרי אמרנו, עכשיו אתם רוצים להרחיב את החוק של האזנות סתר ובשם מונחה-שב"כ.

עיסאווי פריג': מונחה-שב"כ – החוק קיים, בוא נרחיב את זה ונחיל עוד קבוצה עם עוד הרחבה.

עיסאווי פריג': נכניס את המחשב, ונכניס גם אלמנטים בטיעון "קדמה טכנולוגית".

עיסאווי פריג': זה מזכיר לי, חברים, את חוק המישוש.

עיסאווי פריג': חוק המישוש התחיל: כשיש חשד, עושים את החיפוש.

עיסאווי פריג': בא חוק המישוש שלכם, מבית-היוצר של הדמוקרטיה שלכם, ולא צריך חשד; בלי חשד מותר לי לעשות מישוש.

עיסאווי פריג': ואותו דבר גם בחוק האזנות הסתר.

עיסאווי פריג': פרטיות?

עיסאווי פריג': מה זה פרטיות?

עיסאווי פריג': חשוב לי פרטיות?

עיסאווי פריג': אני הוא הריבון.

עיסאווי פריג': אני הוא השליט.

עיסאווי פריג': אני הוא הכול.

עיסאווי פריג': אני אעשה – זה מזכיר לי מה שקורה עכשיו בוועדת הכלכלה, חברים.

עיסאווי פריג': יש חוק שנקרא חוק נתוני אשראי, שגם שם לפרטיות אין ערך.

עיסאווי פריג': עוד מחלקה של המוסד שמגיעה לכל בית ולכל צרכן.

עיסאווי פריג': אין לכם גבולות.

עיסאווי פריג': ואני אומר לכם את האמת, ההרחבות שאתם עושים, למה לכם שיטת הסלאמי?

עיסאווי פריג': בואו נטיל את זה על כו-לם.

עיסאווי פריג': כולם מונחי-שב"כ.

עיסאווי פריג': נאזין לכולם.

עיסאווי פריג': הרי לזה אתם רוצים להגיע.

עיסאווי פריג': לזה אתם רוצים להגיע.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': שיהיה שלטון הפחד.

עיסאווי פריג': שלטון הפחד שמניע אתכם, שבוחר אתכם, אתם רוצים לתת לו עוד חיזוק.

עיסאווי פריג': שלטון הפחד בעוד חיזוק בכל מיני האזנות שאתם מעלים.

עיסאווי פריג': חברים, אין לכם בושה.

עיסאווי פריג': אני קורא לחברים להתנגד לחוק הזה.

עיסאווי פריג': תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: השר ירצה להתייחס?

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני הקשבתי לדוברים שהתייחסו להצעת החוק, אני חייב לומר שלעתים אני תוהה עבור מה הם עולים ומה הקשר בין הדברים שנאמרים לבין תוכן הצעת החוק שהוצגה על-ידי.

גלעד ארדן: חבר הכנסת עיסאווי פריג', מה הקשר בין החוק הזה לחוק שמאפשר סמכויות חיפוש למשטרת ישראל כדי למנוע את המשך גל הדקירות?

גלעד ארדן: מה הקשר?

גלעד ארדן: אתה חושב שאין למשטרת ישראל מה לעשות, רק ללכת ולבצע חיפושים?

גלעד ארדן: יש לה כל כך הרבה עודף כוח-אדם שהיא צריכה ללכת ולבצע חיפושים גופניים על אנשים שאינם חשודים או שלא נמצאים במקום עם פוטנציאל לאירועי אלימות או טרור?

גלעד ארדן: אני בטוח שגם אתה לא מניח את ההנחה הזאת.

גלעד ארדן: ובכל מקרה, אין שום קשר בין החוק של סמכויות החיפוש של משטרת ישראל לבין הצעת החוק המונחת כעת בפני – – –

עיסאווי פריג': כבוד השר, תורת השלבים.

גלעד ארדן: תורת השלבים – בזה אולי אתה כן מבין יותר.

גלעד ארדן: אולי אתה מבין יותר בתורת השלבים, אבל אנחנו לא.

גלעד ארדן: אנחנו – כל דבר לחוד.

גלעד ארדן: הצעת חוק האזנת סתר, שאני הצגתי כאן לפני כמחצית השעה, עוסקת בכלל ביכולת של מערכת הביטחון למנוע הדלפות מתוכה.

גלעד ארדן: זה דבר שאני בטוח שגם אתה רוצה לסייע בו.

גלעד ארדן: זה לא רלוונטי לציבור.

גלעד ארדן: אני מניח שגם אתה רוצה שעובדי מערכת הביטחון יהיו מחויבים, עם חובת נאמנות למערכת שהם משרתים, כי הרי הם משרתים את ביטחון מדינת ישראל ואזרחיה כולם, והתיקונים שהצענו כאן הם תיקונים – אפילו אפשר לומר – מינוריים.

גלעד ארדן: כיוון שממילא העיקרון של אפשרות להאזין להם הוא עיקרון שקיים היום בחקיקה, אבל מה לעשות שהטכנולוגיה התפתחה; אם בעבר אנשים היו מדליפים באמצעות טלפון נייד, או, אני יודע, מכשיר קשר, היום הם יכולים גם לעשות את זה באמצעות אייפד או לפטופ או כל דרך תקשורת אחרת.

גלעד ארדן: ולכן, התיקונים כאן הם תיקונים מינוריים שנועדו לשמר את האפקטיביות של הפיקוח של הפיקוד של מערכת הביטחון על עובדי המערכת, מרחיבים למעשה את הכלים שניתנים להם לפקח עליהם ולהאזין להם, וגם בעצם מרחיבים את ההגדרה, או מחדדים את ההגדרה, של המונח "עובד מערכת הביטחון", ומחילים אותה גם על עובדים של שירות הביטחון הכללי, גם על עובדים של המוסד וגם על עובדים של המלמ"ב במשרד הביטחון.

גלעד ארדן: אני ביקשתי קודם שהחוק יאושר ויועבר לדיון לשם הכנתו לקריאה שנייה ושלישית בוועדת החוץ והביטחון.

גלעד ארדן: ניגש אלי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט – משהו לא ברור, אדוני שר הפריפריה?

אריה מכלוף דרעי: – – –

גלעד ארדן: אותך שכנעתי, אבל עד שגם עליזה לא משתכנעת אני לא מרגיש נוח עם עצמי.

יואל חסון: אה, חשבתי שאתה משקיע באופוזיציה דווקא.

גלעד ארדן: האופוזיציה כבר השתכנעה.

גלעד ארדן: אני מפחד מהקואליציה.

גלעד ארדן: בכל מקרה, ניגש אלי יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט וביקש שהחוק יידון אצלו.

גלעד ארדן: אז ראשית, אמרתי לו, זה לא חוק שלי, זה חוק של השרה שקד, שרת המשפטים, תסגרו את זה בבית – היהודי – ודבר שני, הזמן שלך לטעון את הטענה זה לאחר ההצבעה.

גלעד ארדן: ובנימה אופטימית זו אני – – –

יואל חסון: אתה נשאר בוועדת החוץ והביטחון?

גלעד ארדן: אני נשאר בוועדת החוץ והביטחון.

גלעד ארדן: אלה ההנחיות שקיבלתי משרת המשפטים.

גלעד ארדן: אבל אני מבקש מהכנסת קודם כול לתמוך בחוק, ואני מניח שיושב-ראש ועדת החוקה יטען את טענותיו וועדת הכנסת תכריע.

גלעד ארדן: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני השר.

יואל חסון: אנחנו עוברים להצבעה.

יואל חסון: ההצבעה, חברי חברי הכנסת, החלה.

יואל חסון: הצבעה מס' 6 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 61 נגד – 21 נמנעים – 1 ההצעה להעביר את הצעת חוק האזנת סתר (האזנה לאיתור או מניעה של דליפת מידע ביטחוני), התשע"ו–2015, לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

יואל חסון: 61 בעד, 21 מתנגדים, נמנע אחד.

יואל חסון: אני קובע שההצעה עברה.

יואל חסון: מי מחברי הכנסת ביקש לצרף את קולו?

יואל חסון: חברת הכנסת קורן, בבקשה.

יואל חסון: ההצעה תועבר לוועדת הכנסת.

יואל חסון: מכיוון שאתה מציע אותה, חבר הכנסת סלומינסקי, לוועדת החוקה, והשר ביקש ועדת החוץ והביטחון, היא תועבר לוועדת הכנסת.

יואל חסון: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/977); נספחות.

יואל חסון: ]

יואל חסון: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק סדר הדין הפלילי (עצור החשוד בעבירת ביטחון) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו–2015.

יואל חסון: יציג את החוק, שוב, השר לביטחון פנים, השר ארדן.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: אני מקווה שהיא תחזיר לך על זה, על ההחלפה.

גלעד ארדן: היא תחזיר לי בשמחות.

יואל חסון: היום אין שמחות שם, נראה לי.

גלעד ארדן: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, בהצעת החוק לתיקון חוק סדר הדין הפלילי (עצור החשוד בעבירת ביטחון) (הוראת שעה), התשע"ה–2015, הממשלה מבקשת להאריך את תוקפו של חוק סדר הדין הפלילי (עצור החשוד בעבירת ביטחון), אשר נחקק כהוראת שעה ועתיד לפקוע ביום 31 בדצמבר השנה.

גלעד ארדן: הארכת הוראת השעה נדרשת למשך שנתיים נוספות, עד סוף שנת 2017, במטרה להשלים בתקופה זו את הפיכתו של ההסדר להסדר של קבע במסגרת הצעת חוק המאבק בטרור.

גלעד ארדן: עם השלמת חקיקתו של חוק המאבק בטרור תבוטל הוראת השעה.

גלעד ארדן: בחוק האמור נקבעו הסדרים מיוחדים הנוגעים בחקירתו של עצור החשוד בעבירת ביטחון, נוכח הצרכים המיוחדים המתעוררים בחקירות אלה, אשר לעתים קרובות נועדו לא רק לפענוח עבירות ביטחון שנעשו, אלא גם לסיכול פעולות טרור נוספות בטווח קצר.

גלעד ארדן: יש לציין כי בחוק זה הוכנסו תיקונים מהותיים בשנת 2010, בין היתר לאור פסיקתו של בית-המשפט העליון, אשר הורה על בטלותו של סעיף 5 לחוק בנוסחו הקודם.

גלעד ארדן: הוראת השעה בנוסחה הנוכחי מאזנת באופן זהיר ומוקפד בין צורכי החקירה החיוניים של גופי הביטחון והצורך למנוע פגיעה בחיי אדם ובין שמירה על זכויות הנחקרים וצמצום הפגיעה בזכויות אלה ככל האפשר.

גלעד ארדן: בין היתר, נקבעו בחוק הוראות הנוגעות בהארכת משך המעצר של חשוד לצורכי חקירה ולפני הגשת כתב אישום, וכן נקבעו הוראות מיוחדות לגבי האפשרות לקיים דיונים בנושא המעצר שלא בנוכחות החשוד, כאשר הדבר מתחייב.

גלעד ארדן: מדובר בסמכויות מצומצמות הכפופות לביקורת קפדנית של בתי-המשפט ומותנות בתנאים מחמירים, שעיקרם קיומה של אפשרות קרובה לוודאי כי הפסקת החקירה תגרום לסיכול של מניעת פגיעה בחיי אדם.

גלעד ארדן: בהתאם להוראות החוק ניתן כל שישה חודשים לוועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת דיווח על היקף השימוש בסמכויות לפי החוק.

גלעד ארדן: הדיווחים שהועברו לאורך השנים מלמדים כי גורמי הביטחון עושים שימוש מצומצם וזהיר בסמכויות מכוח חוק זה.

גלעד ארדן: ועם זאת, במקרים שבהם נעשה שימוש בסמכויות, מדובר בחקירות רגישות ביותר, לגבי עבירות טרור חמורות שבוצעו או הנמצאות בשלבי תכנון והכנה.

גלעד ארדן: הארכת תוקפו של החוק כמבוקש הכרחית לצורך מתן כלים ממשיים לגורמי הביטחון במסגרת המאבק בטרור ולצורך הגנה על הציבור.

גלעד ארדן: לפיכך, אבקש מחברי הכנסת הנכבדים לתמוך בהצעת החוק.

יואל חסון: והצעתך?

יואל חסון: לאיזו ועדה?

גלעד ארדן: מה כתוב לך?

יואל חסון: לי כתוב ועדת החוקה, חוק ומשפט.

גלעד ארדן: אז חוקה, חוק ומשפט.

יואל חסון: חוקה, חוק ומשפט.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: ראשון הדוברים, חבר הכנסת אראל מרגלית – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה.

אראל מרגלית: אני כן נמצא.

יואל חסון: אתה רוצה?

אראל מרגלית: אני נמצא ואני מוותר.

יואל חסון: נמצא ומוותר.

יואל חסון: בדרך כלל אתה מגיב מהר יותר.

יואל חסון: משהו בערנות שלך לא – – –

אראל מרגלית: אני יושב – – –

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: כבר יהיה.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסי יונה.

יואל חסון: סגן המזכירה, אין רשימה במחשבים.

יואל חסון: רשימת הדוברים: חברת הכנסת נחמיאס ורבין – לא נמצאת; חבר הכנסת שמולי – לא נמצא.

קריאה: – – –

יואל חסון: אנחנו מעדכנים את זה, זה בטיפול.

יואל חסון: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

יואל חסון: מבקשת?

יואל חסון: אבל מבקשת.

יואל חסון: אפילו מתעקשת.

יואל חסון: בבקשה, גברתי.

יואל חסון: שלוש דקות עומדות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, הצעת חוק זו – שוב, בכל פעם אנחנו עומדים מול הצעת חוק שבאה בעצם לתת יותר כוח להחלטות שרירותיות אצל מבצעים ואצל מקבלי ההחלטות.

עאידה תומא סלימאן: החלטה להאריך מעצר, אפילו של חשוד, עד שנתיים, היא דבר שנשמע קצת הזוי, במקרים מסוימים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אנשים שהם חשודים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על אנשים שיכול להיות – לרוב, כנראה בהרבה מהמקרים – שהם גם חפים מפשע, שחשדו בהם, שחשבו שהם ביצעו מעשים מסוימים.

עאידה תומא סלימאן: לתת למישהו את הסמכות להאריך את המעצר שלהם לשנתיים שלמות, זה נשמע לקוח ממשטרים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אפשר אולי באותם החודשים, למען הרגעת היסטריה קיימת, לשדר כאילו אנחנו בשליטה, שהממשלה תשדר שהיא בשליטה, שהיא יודעת מה היא עושה – אני מרגישה שאני צועקת כדי לשמוע את עצמי, אדוני היושב-ראש.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יכול להיות.

יואל חסון: חבר הכנסת זוהר, חבר הכנסת גפני, אני מבקש להפסיק עם שיחות הצד האלה.

יואל חסון: מספיק.

יואל חסון: אלו עניינים מול המזכיר, זה בסדר.

יואל חסון: השר דרעי, אולי יום אחד תבוא להיות גם פה, במקום בממשלה?

יואל חסון: מה אתה אומר?

יואל חסון: אתה נותן לי עצות, אתה מציע לי.

יואל חסון: יכול להיות שאתה תהיה טוב פה.

אריה מכלוף דרעי: – – –

יואל חסון: לא, אני לא נפגע.

יואל חסון: באמת, זה לא מהמקום הזה.

יואל חסון: חבר הכנסת רזבוזוב, נא לתפוס את מקומך.

יואל חסון: חבר הכנסת סלומינסקי, נא לשבת ליד חברת הכנסת גרמן, או לא – לא לעמוד בצורה הזאת.

יואל חסון: אני מבקש.

יואל חסון: אנחנו נוסיף לך עוד שתי דקות.

יואל חסון: עכשיו תתחילי.

יואל חסון: בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת גפני.

יואל חסון: חבר הכנסת זחאלקה.

יואל חסון: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ניסיון הממשלה, על כל שריה, לשדר לציבור שיש לו ממה לדאוג, שהוא קיים במצב של פחד, לשדר לציבור הזה שאנחנו בשליטה, על-ידי ייצור בלתי נשלט של עוד חוק, ועוד חוק, ועוד תיקון של חוק אחר, שכולם בנויים על כרסום אמיתי בזכויות בסיסיות, אפילו של חשודים – גם חשודים בעבירות ביטחוניות יש להם זכויות לפי האמנות הבין-לאומיות.

עאידה תומא סלימאן: יש להם זכות לדעת על מה הם עצורים, ואם קיים נגדם חשד רציני ואפשר להאשים אותם, להביא אותם בפני בית-משפט צודק.

עאידה תומא סלימאן: אבל להאריך את המעצרים עד כדי כך שיגיעו לשנתיים מאסר בפועל בתוך בית-סוהר כדי שהממשלה רק תיתן הרגשה של ביטחון לציבור הכללי – ביטחון שהוא אפילו מזויף, ביטחון שגורר בעצם חוסר ביטחון, והוא גורר למצב של חוסר יציבות יותר מהמצב שמנסה היום הממשלה להילחם בו.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להגיד אחת ולתמיד שאי-אפשר, תחת המעטה של כאילו סיבות ביטחוניות, תחת המעטה של ניצול הפחד של הציבור הכללי, להעביר במחטף חוקים דרקוניים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת מיקי לוי – מוותר; חבר הכנסת אורן חזן – לא נמצא; חבר הכנסת עמר בר-לב – מוותר.

יואל חסון: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – – –

דב חנין: דילגת.

דב חנין: דילגת.

יואל חסון: נכון, דילגתי על דב חנין.

יואל חסון: אני מתנצל.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות לרשותך, אפילו קצת יותר.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה לך, עמיתי השרים, עמיתי חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת, שמוצגת בפנינו כהארכה של חוק, כעוד הוראת שעה שמאריכה הוראת שעה קודמת, בעניין עצור החשוד בעבירות ביטחון, היא הצעת חוק מאוד מאוד בעייתית.

דב חנין: מה בעצם הצעת החוק הזאת קובעת?

דב חנין: היא קובעת שורה של מנגנונים שפוגעים באופן רציני ביותר בזכויותיהם של חשודים ושל נחקרים; היא מאפשרת הארכת מעצר נוספת בלי להביא בפני שופט; היא מאפשרת הארכה נוספת של הזמן הארוך ממילא שבו ניתן למנוע פגישה עם עורך-דין; היא מאפשרת פגיעה משמעותית נוספת בזכויות המצומצמות ממילא של עצורים בעבירות ביטחון.

דב חנין: לא במקרה בית-המשפט העליון התערב בחוק הזה.

דב חנין: הטכניקה הזאת, שבה אחרי שמעבירים הצעת חוק בעייתית מאריכים אותה מפעם לפעם בהוראת שעה והדיון הופך מדיון עקרוני לדיון טכני – הטכניקה הזאת כשלעצמה היא בעייתית ומסוכנת.

דב חנין: אנחנו חייבים, עמיתי חברי הכנסת, לבחון, לא את ההארכה בשנתיים, אלא את ההוראות שאנחנו מתבקשים להאריך היום את תוקפן.

דב חנין: אני עדיין לא ראיתי אפילו נייר אחד שמצביע ומראה איך החוק הזה תורם, איך המנגנונים יוצאי הדופן והקיצוניים שאומצו בחוק הזה בשנת 2006, כאשר הוא אומץ לראשונה – איך הם סייעו, במה הם סייעו.

דב חנין: אנחנו יכולים לקבל סוף-סוף את הנתונים האלה ולראות במה הדבר הזה, שפוגע בצורה כל כך דרמטית בזכויותיהם של חשודים ונחקרים – במה הדבר הזה סייע?

דב חנין: אין חומר?

דב חנין: אין ראיות?

דב חנין: ככה אפשר להמשיך ולפגוע בזכויות של נחקרים ושל חשודים?

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, אין שום סיבה להאריך הארכה נוספת תוקף חוק שמיסודו פוגע בצורה לא מידתית בנחקרים ובחשודים.

דב חנין: למדינה יש הרבה מאוד כוח כשמדובר במאבק בעבירות ביטחון, עוד הרבה הרבה לפני החוק הזה.

דב חנין: חשודים בעבירות ביטחון ממילא נתונים לסדר דין אחר, למנגנוני חקירה אחרים.

דב חנין: יש למדינה ולרשויות הביטחון, לרשויות החקירה, המון המון אמצעים מול חשודים כאלה.

דב חנין: לא צריך להוסיף אמצעים נוספים מיותרים וכל כך פוגעניים.

דב חנין: תודה רבה.

יואל חסון: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

יואל חסון: חבר הכנסת ג'בארין, בבקשה.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

יוסף ג'בארין: כבוד היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, ההצעה שבפנינו רק מעמיקה את העובדה שיש לנו בעצם שתי שיטות משפט רחוקות לגמרי בסטנדרטים שלהן ובהתייחסות שלהן לנאשמים ולנחקרים.

יוסף ג'בארין: כשהיה ניסיון בחוק בישראל להאריך את התקופה שבה ניתן לחקור נחקר מבלי להביא אותו בפני שופט, קמה זעקה, ובצדק, כי מדובר בפגיעה קשה בזכויותיו של הנחקר, בזכויותיו של האזרח בישראל.

יוסף ג'בארין: אבל כשאותם נושאים מגיעים לדיון בעניינם של הפלסטינים תושבי השטחים הכבושים, פשוט הדברים עוברים בשקט, כאילו אין שם שום פגיעה.

יוסף ג'בארין: ומהי מילת הקסם?

יוסף ג'בארין: מילת הקסם – עבירת טרור.

יוסף ג'בארין: ברגע שאומרים: יש כאן חשודים בטרור, נחקרים בטרור, מואשמים בטרור, פשוט הכול מותר, ולא מנהלים שום שיח משמעותי על הנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: בכל מדינה מתוקנת ההגנה על זכויות הנחקרים וההגנה על זכויות הנאשמים נועדה להבטיח שיש הליך הוגן שיכול להבטיח שאכן מי שנחשד, מי שנחקר, אכן ביצע את המעשים המיוחסים לו.

יוסף ג'בארין: אבל כשזה מגיע לפלסטינים תחת שליטה צבאית של כמעט חמישה עשורים, הכול אפשרי והכול מותר.

יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שדווקא כשמדובר במקרים כאלה של תושבים פלסטינים, אנחנו יודעים שדווקא שם קיימת האפשרות לפגוע בזכויות שלהם, האפשרות להפר את הזכות שלהם להליך הוגן.

יוסף ג'בארין: כולם יודעים שהחוקרים, אנשי השב"כ, מתייחסים אל הנחקרים בעצם כאל חלק מהאויב, ולכן מה שאני אומר, שדווקא כשמדובר בהקשר הביטחוני, דווקא שם צריך לשמור מכל משמר על זכויותיהם של הנחקרים.

יוסף ג'בארין: ואני כאן מדבר על זכויות בסיסיות של הבאה בפני שופט בתקופה מינימלית, של הבטחת הופעתו של הנאשם או של הנחקר בפני שופט לפני שמאריכים את המעצר שלו – כל אלה נועדו להיות ביטחונות – – –

באסל גטאס: – – –

יואל חסון: חבר הכנסת גטאס, מספיק עם קריאות הביניים האלה.

יואל חסון: זה לא עוזר לאף אחד.

באסל גטאס: לא שומעים.

יואל חסון: אני לא צריך את ההנחיות שלך ולא את ההוראות שלך.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: אתה מפריע יותר מכולם.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת גטאס רוצה לשמוע, בצדק.

יואל חסון: מאה אחוז.

יואל חסון: תם זמנך.

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: נא לסיים.

יואל חסון: בבקשה.

יוסף ג'בארין: אני מסיים ואומר: אלה היו אמורים להיות ביטחונות משפטיים להליך הוגן, וצר לי שחברי חברי הכנסת מהאופוזיציה מתעלמים כמעט לגמרי מהחשיבות של ההגנות הללו.

יואל חסון: תודה רבה.

יואל חסון: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

יואל חסון: חבר הכנסת רזבוזוב, חברת הכנסת פלוסקוב, חבר הכנסת אילטוב, העמידות האלה ככה והשיחות הללו נשמעות עד לכאן.

יואל חסון: זה באמת קשה.

יואל חסון: שומעים כל מה שאתם אומרים.

יואל חסון: האקוסטיקה פה מעולה.

יואל חסון: האקוסטיקה פה טובה, מה לעשות.

יואל חסון: פשוט כל השיחות האלה מגיעות עד לכאן.

יואל חסון: בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חברי חברי הכנסת – – –

יואל חסון: חבר הכנסת בן צור, נא לשבת.

יואל חסון: סגן השר קרא, נא לשבת.

אוסאמה סעדי: אנחנו דנים, אדוני היושב-ראש, בהצעות חוק שנוגעות לזכויות בסיסיות, זכויות יסוד, כמעט זכויות חוקתיות; מדברים על זכויות של חשודים, של עצורים; מדברים על זכות בסיסית להיפגש עם עורך-דין.

אוסאמה סעדי: זכותו של חשוד לפגוש עורך-דין בימים הראשונים של המעצר היא זכות מאוד בסיסית, על מנת שאותו חשוד ידע מה הן זכויותיו.

אוסאמה סעדי: מדברים על זכות של ייצוג של חשודים על-ידי עורכי-דין; מדברים על זכותו של החשוד להיות נוכח בעת הארכת מעצרו.

אוסאמה סעדי: באים ומבקשים למנוע את הזכויות האלה ולהאריך את הזמן שאסור לאותו חשוד לפגוש את עורך-הדין שלו, ועורך-הדין צריך להגיש כמה בג"צים על מנת לתת לו את האפשרות לפגוש את מרשו, את הלקוח שלו, ועל סמך חומר חסוי ועל סמך חומר מודיעיני מונעים ממנו את הזכות הבסיסית הזאת – אני חושב שהצעות החוק האלה צריכות להידון, וצריך לשקול אותן בכובד ראש רציני ולא כלאחר יד.

אוסאמה סעדי: עושים הוראת שעה, אדוני היושב-ראש, משנת 2006, וכל שנתיים באים אלינו ואומרים: אנחנו רוצים להאריך את זה, ולוקחים רבע שעה, חצי שעה, מקיימים דיון ולא מתקדמים לשום מקום, ואחרי זה מצביעים ואומרים: עבירות ביטחון, מצב ביטחוני, עבירות טרור, ולכן חייבים להאריך את זה.

אוסאמה סעדי: מה, אנחנו נבוא לתחילת השנה בלי שתהיה לנו הארכה?

אוסאמה סעדי: כאשר אומרים שאנחנו רוצים להחליף את הוראות החוק האלה ואת הוראת השעה הזאת בחוק המדובר, חוק המאבק נגד הטרור – ואנחנו עסוקים בוועדת החוקה בחוק הזה כמה שבועות, וייקח לנו עוד כמה שבועות – אני אומר לכם, מה שהולך להיות בחוק הזה, חוק המאבק בטרור, הוא יותר חמור – –

יואל חסון: תודה.

אוסאמה סעדי: – – הרבה יותר חמור ממה שיש בזה.

אוסאמה סעדי: ולכן אני חושב שצריך לדחות את הצעת החוק של הממשלה ולא להסכים לה.

אוסאמה סעדי: תודה.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת אייכלר – לא נמצא; חברת הכנסת עליזה לביא – לא נמצאת.

יואל חסון: חבר הכנסת באסל גטאס – בבקשה, אדוני.

יואל חסון: שלוש דקות.

באסל גטאס: אדוני, הערה בתחילת דברי.

באסל גטאס: זה שהכנסת, הצד החזק שלה הוא לא תרבות הדיבור, זה אנחנו יודעים, וזה שזה הגיע בכנסת הזאת לשיאים חדשים, חוסר התרבות בדיבור, זה גם ידוע.

באסל גטאס: אז לפחות לפעול שתהיה תרבות של הקשבה.

באסל גטאס: כשעולים שרים, לא רק חברי כנסת מהאופוזיציה, גם שרים, עולים ומדברים ולא מקשיבים להם.

באסל גטאס: מה קורה כאן?

באסל גטאס: אני חושב שעניין של משמעת עצמית, להקשיב לחבר – מי שרוצה לדבר, יצא, מוזמן לצאת.

באסל גטאס: ואני חושב, תרשה לי, תקבל את ההערה שלי, אני לא שמעתי את חבר הכנסת ג'בארין, כשהוא דיבר מתוך המיקרופון, כשהצטופפו עשרה חברי כנסת ומדברים בקול רם.

באסל גטאס: זה פשוט לא לעניין.

באסל גטאס: לענייננו, העניין עצמו.

באסל גטאס: רבותי, אני חושב שמה שקורה זה ממש איבוד עצמי לדעת בכל מה שקשור לחקיקה שבאה לפגוע בזכויות פרט, להצר צעדים, להחליש את השיח הדמוקרטי, ממש ממש כאילו שעת החירום – כל מה שקורה בהוראות לשעת-חירום לא מספיק, כאילו המדינה היא תחת מתקפה גרעינית.

באסל גטאס: מספיק עם השבטיות הזאת, המחשבתית, שמכרסמת בכול, עומדת בפני הרס של – עלי ועל אויבי, שכמובן באה לשיא לא רק בתחום של הרגולציה ושל מסכת החוקים האנטי-דמוקרטיים, אנטי-אנושיים, אנטי-זכויות-אדם, אלא גם, כמובן, בצורת ההתנהלות המדינית של ראש הממשלה.

באסל גטאס: והיום הגיע השיא למשהו הזוי, כאילו משא-ומתן – גברתי, הגברת לבני – מתרחש, רק חסר ללכת לגרש את האירופים מאותו שולחן של משא-ומתן, להעניש אותם, להרים בפניהם את הכרטיס האדום.

באסל גטאס: על מה אתה מרים כרטיס?

באסל גטאס: אם זה לא היה באמת רציני, זה היה מצחיק.

באסל גטאס: באמת, אם זה לא היה גם כרוך בקורבנות – –

יואל חסון: תודה.

באסל גטאס: – – ובהמשך הסכסוך, ועוד מעגל, ועוד מעגל.

יואל חסון: תודה.

באסל גטאס: אז מספיק עם כל ההתנהלות הזאת, גם המדינית וגם כאן בתוך הכנסת.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת טרכטנברג – לא נמצא; חבר הכנסת שלח – לא נמצא.

יואל חסון: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

יואל חסון: שלוש דקות, אדוני.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברי, מכובדי השרים, חברים, המילים, לצערי הרב, עומדות להיגמר בתיאור כל החקיקה הבלתי-נתפסת שמועלית כאן כל שבוע, הכול בשם הביטחון.

עיסאווי פריג': מה לעשות, חברים, יש דבר שנקרא זכויות אדם, שמעתם על זה?

עיסאווי פריג': הפגיעה בזכויות אדם, מה לעשות, יש מונח כזה, וזה מאוד מדבר אלינו וחשוב לנו.

עיסאווי פריג': תראו מה קורה לנו היום, הכול בשם הביטחון: מובאת לנו כאן הצעת חוק למנוע עורכי-דין מחשודים.

עיסאווי פריג': אפשר לעצור ללא עורך-דין, אפשר למשש ללא חשד ממשי, גם אפשר להעלים – אולי יש לנו עוד x-ים ו-y-ים – אבל מה שמעניין כאן, שבהצעות החוק האלה, אני שם לב, חברי הכנסת הערבים עולים ומדברים, וחברי הכנסת, במיוחד מהאופוזיציה, כאילו שותקים ופוחדים שאם יבואו, יגידו מילה או ישמיעו קול, יאשימו אותם באנטי-פטריוטיזם.

עיסאווי פריג': זה מוזר, רק חברי הכנסת הערבים עומדים כאן ואומרים את מחאתם ואת דברם.

עיסאווי פריג': אני חזרתי לספרות כדי להזכיר לכם, חברי חברי הכנסת היהודים, במיוחד מהאופוזיציה; חשבתי להזכיר לכם את שירו של הכומר הגרמני מרטין נימלר – ולא, אני לא משווה שום דבר לנאציזם, אבל אסור להתעלם מהלקח החשוב, ואני אקריא מה הכומר הגרמני אמר: "בגרמניה לקחו הנאצים תחילה את הקומוניסטים – אני לא הרמתי את קולי, כי לא הייתי קומוניסט; ואז הם לקחו את היהודים – ואני לא הרמתי את קולי, כי לא הייתי יהודי; ואז הם לקחו את חברי מהאיגודים המקצועיים – ואני לא הרמתי את קולי, כי לא הייתי חבר איגוד מקצועי; ואז הם לקחו את הקתולים – ואני לא הרמתי את קולי, כי הייתי פרוטסטנטי; ואז הם לקחו אותי – אך באותה עת כבר לא נותר אף אחד שירים את קולו למעני".

יואל חסון: תודה.

יואל חסון: סיום חזק ביותר, אדוני.

יואל חסון: חבר הכנסת זחאלקה.

יואל חסון: שלוש דקות, אדוני.

יואל חסון: בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: להגיד אדוני היושב-ראש או גברתי היושבת-ראש?

ג'מאל זחאלקה: גברתי היושבת-ראש, רבותי וגבירותי חברי וחברות הכנסת, זו הצעה של הפרת זכויות אדם – –

אורן אסף חזן: לטרוריסטים לא מגיע זכויות אדם.

ג'מאל זחאלקה: – – והפרת זכויות אדם בכלל.

ג'מאל זחאלקה: אני לא יודע בדיוק מה הסטטיסטיקה המדויקת, אבל לפי המספרים שמתפרסמים על מספר העצורים הפלסטינים, מדובר על לפחות יחס של 1 ל-10.

ג'מאל זחאלקה: רק אחד מכל עשרה עצורים נחקרים באמת מובא למשפט ויש כנגדו כתב אישום, והתהליך מתנהל בבתי-משפט.

ג'מאל זחאלקה: הרוב המכריע של האנשים הנחקרים הם אנשים – בשיטות שהחוק הזה מתיר, בתנאים שהחוק הזה מתיר – הם אנשים שבכלל אין להם קשר לשום דבר.

ג'מאל זחאלקה: ומכאן שזו באמת באמת פגיעה על-פי כל דין ועל-פי כל סטנדרט בעולם, אפילו על-פי הסטנדרט הישראלי ואפילו על-פי הסטנדרטים של הימין הישראלי, באנשים חפים מפשע.

ג'מאל זחאלקה: לשיטתי, כולם חפים מפשע.

ג'מאל זחאלקה: הפשע הוא הכיבוש.

ג'מאל זחאלקה: אבל אתם אומרים כאן שאפשר; החוק הזה אומר שאפשר להחזיק אדם במעצר, ומאריכים את מעצרו בלי להביאו לידי שופט, שהשופט לא יראה אותו.

ג'מאל זחאלקה: למה לא רוצים שהשופט יראה אותו?

ג'מאל זחאלקה: כדי לאפשר לענות אותו.

ג'מאל זחאלקה: כדי שיהיה אפשר להמשיך לענות אותו במרתפי השב"כ והמשטרה.

ג'מאל זחאלקה: ממה חוששים?

ג'מאל זחאלקה: על-פי החוק הזה, תקופה ארוכה הוא לא יכול לראות את העורך-דין שלו.

ג'מאל זחאלקה: למה לא רוצים שהוא יראה את העורך-דין שלו?

ג'מאל זחאלקה: גם כדי לאפשר לנתקו מהעולם, שלא ידע את זכויותיו, ולאפשר גם לשב"כ ולמשטרה באמת שאף אחד לא יראה אותו.

ג'מאל זחאלקה: ואם יש סימנים על גופו או על פניו, שלא יראו אותם.

ג'מאל זחאלקה: זו עבודה במחשכים.

ג'מאל זחאלקה: זה באמת מנגנון חושך.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

ג'מאל זחאלקה: החוק הזה הוא חוק מנגנון החושך, כדי שיוכל מנגנון החושך לעבוד באמת בחושך.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

זוהיר בהלול: גברתי היושבת-ראש, שרירותי, מופרך ועצוב.

זוהיר בהלול: עצוב שהמדינה שמכנה את עצמה הדמוקרטיה היחידה במרחבי המזרח התיכון עדיין נזקקת להארכת תוקפם של חוקים דרקוניים או הוראת שעה.

זוהיר בהלול: אז למען הגילוי הנאות, אני כמובן מבין את צרכיה הביטחוניים של מדינת ישראל; אני גם מבין את החרדה הביטחונית שמלווה את כל העולם.

זוהיר בהלול: ובכל זאת, אני בטוח שגם בלי ההארכה השרירותית הזו, מדינת ישראל, על זרועותיה הביטחוניות, יכולה עדיין לדעת בדיוק, באמצעות האח הגדול שלה, מה זז ימינה או מה נע שמאלה.

זוהיר בהלול: ולכן תמהני כיצד מדינת ישראל מסכימה באמצעות כנסת ישראל שהמדינה תחבור להוראות שעה ולחוקים ששוללים את זכויותיו של הפרט.

זוהיר בהלול: מובן שההוראה הזו – הארכת תוקפה מיועדת אך ורק לאוכלוסייה הערבית, ורק תמול-שלשום התוודענו לכמה וכמה הפרות משפילות כלפי אזרחים ערבים.

יעל גרמן: גם יהודים.

זוהיר בהלול: גם יהודים, אבל בעיקר ערבים, גברת גרמן.

זוהיר בהלול: בתוך עמנו אנחנו חיים, ואני כמובן אינני פופוליסט, אני רק אומר את מה שבוודאי משתקף באספקלריה שלי על מה שקורה בקרב בני עמי.

זוהיר בהלול: מבחינתי אזרחי ישראל, כולם שווים, ואני חרד כמובן גם לזכויותיו של היהודי, זכויות אדם שהולכות לעתים ומתאיידות דווקא בבניין הזה, שאמור לשקף את המיטב שבמיטב שבדמוקרטיה, שכוללת כמובן זכויותיו של אדם.

זוהיר בהלול: לא כל שכן כאשר מדובר בזכויותיו של חשוד, שעדיין לא נקבעה הפללתו באמצעות בית-משפט.

זוהיר בהלול: אני חושב שבמדינה דמוקרטית חשוד ראוי להגנה בסיסית של אי-הארכת תוקפו של חוק ששולל ממנו מפגש עם עורך-דין.

זוהיר בהלול: אז אני מבין שהביטחון הוא הפרה הקדושה הבודהיסטית החשובה ביותר במדינת ישראל, אבל מצד שני אתם, חברי הכנסת, ואתן, חברות הכנסת, אמורות ואמורים להיות חרדים וחרדות לעובדה שאנחנו מאיידים במו-ידינו את זכויות הפרט וזכויותיו של האדם במדינת ישראל.

זוהיר בהלול: ולכן אני חושב שצריך להסיר מן המדף את ההוראה, הוראת השעה הזו, שהיא כאמור גם שרירותית, גם מופרכת וגם אנטי-דמוקרטית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת זוהיר בהלול.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן, ולאחר מכן – השר יסכם לנו.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות שלך, בבקשה.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברי וחברותי חברי הכנסת, אני שומע פה – האחד אחרי השני עולים חברי הכנסת של הרשימה הפלסטינית המשותפת, ואני תוהה על מה הם מגינים.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול אתכם שאלה – גם אותך, ההוא שהשם שלו מתחיל באות השביעית שאת שמה לא נזכיר.

אורן אסף חזן: אני רוצה לשאול אותך שאלה: אם מחר בבוקר, חלילה וחס, יהיה פיגוע, ובן משפחה שלך או של כל אחד מכם ייהרג באותו פיגוע; האם הקריאה שלכם תישאר אותו דבר?

אורן אסף חזן: אתה, אדוני חבר הכנסת, אני רוצה להבין, על מי אתם מגינים, על טרוריסטים, על עבריינים מועדים, שכל מה שעובר להם בראש זה רק לשפוך עוד דם יהודי ברחובות?

אורן אסף חזן: אם הדבר היה תלוי בי, זו לא הייתה הוראת שעה, זו הייתה הוראה קבועה, וגם היינו מחזקים אותה עוד.

אורן אסף חזן: אני אומר את זה בצורה הכי בוטה: לטרוריסטים לא מגיעות זכויות.

אורן אסף חזן: הם לא בני-אדם.

אורן אסף חזן: כמו שאמרתי בעבר, שאת אלה שהצלחנו לחסל – הלוואי שנצליח לחסל כמה שיותר מהם; כמו שאמרתי בעבר שמגיעה להם קבורה של כלב, כי הם אינם בני-אדם, אני מודיע לכם בצורה הכי ברורה שיש: גם אלה העומדים על רגליהם הם לא בני-אדם, חיות הם, חיות.

אורן אסף חזן: ואתה, גטאס, גטאס, אתה שמפנה לי הגב, אתה חושב שזה מפריע לי בכלל?

אורן אסף חזן: אתה עובר לידי, אתה כמו הרוח שנושבת מעל הים.

אורן אסף חזן: אתה והמשטים שעליהם אתה מפליג למרחקים.

אורן אסף חזן: אפשר לכתוב ספרים רבים על התמיכה שלכם בטרור.

אורן אסף חזן: הציבור בישראל, אזרחי ואזרחיות מדינת ישראל, יהודים וערבים כאחד, ראו אתכם יושבים והולכים יד ביד עם ארכי-טרוריסט, עם השיח' ראאד סלאח.

אורן אסף חזן: הוא ותנועתו הוצאו מחוץ לחוק, ובקצב הזה גם אתכם נוציא מחוץ לחוק.

אורן אסף חזן: ובבוא העת נוציא אתכם גם מגבולות מדינת ישראל.

אורן אסף חזן: אנחנו לא מפחדים מכם.

אורן אסף חזן: אתם לא יכולים לנצח אותנו.

נחמן שי: מה?

נחמן שי: מה הוא אמר, שהוא יוציא אותם מגבולות מדינת ישראל?

אורן אסף חזן: אני אומר, ואני אחזור על דברי: כל מי שיסייע לטרור, כל טרוריסט, אם טרוריסט פיזי או טרוריסט מילים, אין לו מקום במחוזותינו.

אורן אסף חזן: אין לו.

אורן אסף חזן: אנחנו נעשה את הכול – ואתם יודעים מה, אני רוצה גם להגיד מילה טובה לשרים.

אורן אסף חזן: לשר ארדן, שר אמיץ, שפעם אחרי פעם מוכיח איך אפשר להילחם בטרור חד-משמעית.

אורן אסף חזן: אני מודיע לכם בצורה – ואתה יודע כמה קטן ונמוך אתה יכול לרדת?

אורן אסף חזן: מִפקד?

אורן אסף חזן: דם יהודי נשפך ברחובות, אתה מדבר אתי על מִפקד?

יחיאל חיליק בר: אני מתרשם מהם.

אורן אסף חזן: למה אני לא שומע אותך פונה אליהם, לרשימה הפלסטינית המשותפת – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורן אסף חזן: – – זו שכל מהותה היא חירוב מדינת ישראל?

אורן אסף חזן: אני אסכם במשפט אחד: מדינת ישראל הייתה ועודנה מהירדן לים.

אורן אסף חזן: מהחרמון ועד אילת יש רק מדינה אחת, ואנחנו בכוח הזכות ובזכות הכוח – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: – – נעשה הכול כדי למגר אתכם ואת תופעת הטרור הבזויה – –

טלי פלוסקוב: תודה.

אורן אסף חזן: – – מגבולות המדינה ובכלל.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן חזן.

טלי פלוסקוב: יסכם את הדיון השר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

גלעד ארדן: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, האזנתי רוב קשב לחברי הכנסת מהאופוזיציה שדיברו נגד הצעת החוק.

גלעד ארדן: ושוב – זו לא הצעת חוק, דרך אגב, של המשרד לביטחון הפנים, חשוב להדגיש, אני מחליף כאן בסך הכול את שרת המשפטים איילת שקד, שביקשה ממני להציג את החוק, ואני חושב שחשוב לזכור שהחוק הזה מגיע ממשרד המשפטים.

גלעד ארדן: וכידוע לכם, ומי שלא יודע אז אחדש לו, אי-אפשר להניח הצעת חוק ממשלתית בלי שהיועץ המשפטי לממשלה בוחן היטב וסומך את ידיו על הצעת החוק.

גלעד ארדן: ומה הוא בודק?

גלעד ארדן: הוא בודק אם באמת הצעת החוק איננה סותרת את חוקי-היסוד ואת זכויותיו של החשוד.

גלעד ארדן: עכשיו, על מה אנחנו מדברים כאן?

גלעד ארדן: הרי אנחנו בעיצומו של גל טרור.

גלעד ארדן: עומדת להסתיים חקיקה – הרי אנחנו לא מבקשים לקבוע כאן עיקרון חדש – עומדת להסתיים חקיקה שבעצם מאפשרת למערכת הביטחון כלים להציל חיי אדם, ולא משנה אם מי שייפגע הוא יהודי או ערבי.

גלעד ארדן: חברי חברי הכנסת הערבים, אחד מאלה שנפגעו בגל הטרור רק בימים האחרונים היה פלסטיני, שנורה על-ידי מחבל צמא דם שלא עשה הבחנה, העיקר להרוג את מי שהוא רואה מולו.

גלעד ארדן: ואנחנו מדברים כאן על מצבים שמוגדרים "פצצה מתקתקת", כאשר הדבר מתחייב.

גלעד ארדן: מדובר על סמכויות מצומצמות, שכפופות לביקורת קפדנית של בתי-המשפט.

גלעד ארדן: וכששואל כאן, אינני זוכר אם זה היה דב חנין או חבר כנסת אחר:

גלעד ארדן: אז למה אתם לא מציגים דוגמאות לאפקטיביות?

גלעד ארדן: – מי אמר שאנחנו לא מציגים?

גלעד ארדן: דווקא אתה שואל את זה?

גלעד ארדן: הרי החוק הקיים קובע שאחת לשישה חודשים צריך לתת דיווח לוועדת החוקה על היקף השימוש ועל הסמכויות ועל המקרים.

גלעד ארדן: מי מנע מחברי הכנסת, במסגרת הדיווח לוועדת החוקה שמוכיח פעם אחר פעם שגורמי הביטחון גם עושים שימוש מצומצם וזהיר בסמכויות שניתנות מכוח החוק, וגם – – –

אוסאמה סעדי: כבוד השר, אין דיווח – – –

גלעד ארדן: אז יכול להיות שהיה דיווח – קודם כול, הכנסת לדעתי עוד לא מכהנת שמונה חודשים.

גלעד ארדן: ואם תפנה ליושב-ראש ועדת החוקה, אני מניח שהוא יספר לך מתי ניתן דיווח בפעם האחרונה.

גלעד ארדן: ואם לא, אתה יכול לדרוש אותו והוא יינתן.

גלעד ארדן: מדובר על חקירות רגישות, מספר מצומצם, בעבירות טרור חמורות – או שכבר בוצעו או שנמצאות בשלבים של תכנון והכנה.

גלעד ארדן: ולכן, הארכת התוקף של החוק המבוקש, כפי שאמרתי, היא הכרחית לצורך מתן כלים לגורמי הביטחון, ואני שוב מבקש לתמוך בהצעת החוק ולהעביר אותה לוועדת החוקה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

גלעד ארדן: אני מזכיר: זאת אך ורק הארכת הוראת שעה בשנתיים נוספות.

גלעד ארדן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר לביטחון הפנים חבר הכנסת גלעד ארדן.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומם.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 7 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 58 נגד – 16 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק סדר הדין הפלילי (עצור החשוד בעבירת ביטחון) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), התשע"ו–2015, לוועדת החוקה, חוק ומשפט נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 58 חברי כנסת בעד, 16 נגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק סדר דין הפלילי (עצור החשוד בעבירת ביטחון) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4) עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת החוקה, חוק ומשפט להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הודעה למזכירות הכנסת.

נאזם בדר: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הנני מתכבד להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, לקריאה שנייה ולקריאה שלישית, הצעת חוק הטבות במס וייעוץ מס (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, שהחזירה ועדת הכספים.

נאזם בדר: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/981); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, קריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה, כפוף להנחה על שולחן הכנסת כמובן.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, מטרת החוק המוצע היא להאריך את תוקפו של החוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה), התשע"א–2011, לתקופה של שנתיים נוספות.

סילבן שלום: במסגרת החוק עוגנה סמכותה של רשות מקומית לפעול ולהסדיר בתחומה את השמירה, האבטחה והסדר הציבורי.

סילבן שלום: קביעת סמכות זו כחלק מסמכויותיה של רשות מקומית נועדה ליתן גושפנקה חוקית להסדרי שמירה שונים הנעשים בידי רשויות מקומיות שונות, ולאפשר לרשות מקומית לפעול בתחום השמירה, האבטחה והשמירה על הסדר הציבורי.

סילבן שלום: למותר לציין שסמכויות אלה אינן באות להחליף את סמכויות המשטרה, אלא להתקיים לצדן במסגרת הדין.

סילבן שלום: יצוין כי הוראות בעניין סמכותה של רשות מקומית לפעול בתחום ביטחון הציבור והסדר הציבורי נכללו בטיוטת הצעת חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010, בפרק שעניינו ביטחון הפנים, אולם בסופו של דבר פוצל פרק זה מחוק המדיניות הכלכלית ונכלל בהצעת חוק נפרדת מטעם הממשלה – הצעת חוק לייעול האכיפה ולשמירה על ביטחון הציבור (חילוט וסמכויות פיקוח) (תיקוני חקיקה), התשע"א–2010.

סילבן שלום: בהמשך להצעת חוק זו אושר על-ידי הכנסת החוק שפורסם ברשומות ביום 4 באפריל 2011, ובו נקבעה סמכותה של רשות מקומית להסדיר עניינים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי בתחומה בנושאים, בתנאים ובסייגים שקבעו שר הפנים והשר לביטחון הפנים כאחד, בהסכמת שר המשפטים.

סילבן שלום: עוד נקבע, כי בחוק עזר בעניין זה לא יוטלו אגרה או היטל אלא בסכום שאינו עולה על הסכום שקובע שר הפנים.

סילבן שלום: חוק זה נקבע כהוראת שעה, שתוקפה עד יום 31 בדצמבר 2011.

סילבן שלום: ביום 29 בדצמבר 2011 פורסם תיקון לחוק, ולפיו הוארך תוקפה של הוראת השעה עד יום 31 בדצמבר 2013.

סילבן שלום: ביום 28 בנובמבר 2013 פורסם תיקון נוסף לחוק, ובמסגרתו הוארך תוקפה של הוראת השעה פעם נוספת, עד יום 31 בדצמבר 2015.

סילבן שלום: נוסף על כך נקבעה בחוק הוראת מעבר, שלפיה אם נקבעו אגרה או היטל בעד שירותי שמירה בחוק עזר שהיה בתוקף ערב תחילתו של החוק, תהיה רשות מקומית רשאית לגבות, כפוף להוראות חוק העזר, את האגרה או ההיטל בעד התקופה שמיום תחילת החוק עד 31 בדצמבר 2011, אף אם גובה האגרה או ההיטל שנקבעו לפיו עולה על הסכום המרבי שקבע שר הפנים.

סילבן שלום: עם הארכות תוקפה של הוראת השעה הוארך גם תוקפה של הוראת המעבר, עד יום 31 בדצמבר 2015.

סילבן שלום: יש לציין כי ביום 13 בדצמבר 2011 פורסמו תקנות העיריות (שמירה, אבטחה וסדר ציבורי ברשות מקומית), התשע"ב–2011, שבהן נקבעה רשימת הנושאים שרשות מקומית מוסמכת להסדיר במסגרת סמכותה להסדרת עניינים של שמירה, אבטחה וסדר ציבורי.

סילבן שלום: נושאים אלה כוללים שמירה ואבטחה נייחת וניידת במרחב הציבורי ובמתקני הרשות המקומית, לרבות לצורך מניעת פעילות חבלנית עוינת, סיוע למשטרת ישראל בפעולותיה לשמירת שלום הציבור והסדר הציבורי, לרבות באבטחת אירועים המוניים ומניעת פגיעה ברכוש של הרשות המקומית.

סילבן שלום: עוד יצוין כי בתאריך 8 בינואר 2013 פורסמו תקנות העיריות (סכום מרבי של אגרה או היטל בעד שירותי שמירה, אבטחה וסדר ציבורי ברשות מקומית) התשע"ג–2013, ובהן נקבע הסכום המרבי בהתאם להוראות החוק.

סילבן שלום: מאחר שסמכותה של רשות מקומית כאמור קבועה כהוראת שעה שתוקפה עד ליום 31 בדצמבר 2015, יש צורך בתיקון החקיקה כך שרשויות מקומיות יוכלו לפעול בתחום השמירה והאבטחה והסדר הציבורי ולהסדירו גם לאחר מועד זה.

סילבן שלום: בהתאם לכך, מוצע להאריך את תוקפה של הוראת השעה בשנתיים נוספות, לאור הצרכים המצביעים על הצורך בהמשך מתן השירותים בתחום האמור על-ידי הרשויות המקומיות, ועל מנת שבמהלך תקופה זו ניתן יהיה לשוב ולבחון את הנושא ואת מידת הצורך בקביעת סמכותה של רשות מקומית להסדיר ענייני שמירה וסדר ציבורי בטרם עיגונה כסמכות של קבע.

סילבן שלום: אודה לכם על התמיכה בהצעת החוק.

סילבן שלום: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לדיון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: אדוני, שלוש דקות.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, שרים נכבדים, השר סילבן שלום הסביר את החוק בצורה מפורטת וממש דיבר על זה הרבה הרבה, אבל מה שמפריע זה מה שאנחנו אמורים לקבל מהחוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: החוק בא לתת סמכות לרשות מקומית לפעול ולהסדיר את העניינים בתחום של אבטחה וסדר ציבורי.

עבדאללה אבו מערוף: מה משתקף מאחורי זה ומה הלאה?

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו עושים הפרטה של המשטרה, מה שהיא צריכה לעשות – סדר ציבורי; להפקיע את הסדר הציבורי מהמשטרה, שהיא האחראית לסדר הציבורי, לרשות מקומית.

עבדאללה אבו מערוף: עניין הרשות המקומית הוא עניין מאוד נרחב.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו יודעים מה זה רשות מקומית ואיך הדברים מתנהלים שם ברוב המקרים, לצערי הרב.

עבדאללה אבו מערוף: אז יהיו שם חוקים, לא חוקים, הפרטה של המשטרה, הפרטה של השירות הציבורי, ומי יפקח על זה?

עבדאללה אבו מערוף: אחר כך יבואו עוד ארגונים, קבלנים, לבקש חסות מהעיר או מהרשות.

עבדאללה אבו מערוף: ומה עוד?

עבדאללה אבו מערוף: אין לזה הגבלה, מה הסמכויות של הרשות בכלל, וכל רשות תגיד: אני שומרת על הסדר הציבורי כפי שאני רואה לנכון.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה מאפשר לה לעשות תמרון מה זה סדר ציבורי.

עבדאללה אבו מערוף: זה הפקר, זה כאוס.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק שהוא – נכון שיש רשות מקומית; היא לא רוצה להיות אחראית.

עבדאללה אבו מערוף: הממשלה עושה הפרטה גם של המשטרה; אפילו למשטרה הממשלה עושה הפרטה.

עבדאללה אבו מערוף: לא מספיקה ההפרטה של כל מיני דברים אחרים – באה המשטרה.

עבדאללה אבו מערוף: ייווצר כאוס, ייווצר הפקר, וביטחון הציבור ושלום הציבור לא יהיו טובים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן, צריך להתנגד לחוק הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, לפי דעתי יש שתי נקודות קשות שמלוות אותנו הרבה מאוד שנים כשמדברים על חסמים וביורוקרטיה מיותרת.

איתן ברושי: אחת מהן, שלא נדבר עליה הערב, אבל היא מאוד מעסיקה, לפחות אותי – אני יודע על רבים – יחסי הגומלין בין אגף התקציבים במשרד האוצר ומשרדי הממשלה.

איתן ברושי: אין ספק שמעמד משרד האוצר בניהול משרדי הממשלה מכביד במידה רבה על עבודת הממשלה והופך את פקידי האוצר למשרד-על, עד כדי התערבות באין-סוף נושאים.

איתן ברושי: על זה, אני חושב, צריך להרחיב את הדיבור.

איתן ברושי: אני חושב שצריך ליזום חקיקה שתסדיר את מערכת היחסים בין האוצר ומשרדי הממשלה.

איתן ברושי: אבל מה שעומד פה הערב זה שאלת השלטון המקומי, והשאלה השנייה, באותו משקל של ביורוקרטיה, של קושי לטפל בנושאים, היא יחסי השלטון המרכזי והשלטון המקומי.

איתן ברושי: אני חושב שגם במקרה הזה, ביחס לעולם המתקדם, הסמכויות שנתונות בידי העיריות והשלטון המקומי הן פחות ממה שצריך.

איתן ברושי: מה שמובא פה היום, אדוני השר, זה הוכחה שהשגרה היא הבעיה, ולא החירום.

איתן ברושי: אם בחירום – יושבים פה באולם הזה כמה אנשים שהיו ראשי רשויות; אני בטוח שמי שהיה ראש רשות יודע שמה שאני אומר הוא לא הגיוני.

איתן ברושי: אדוני השר סילבן שלום, בעיני, יחסי השלטון המקומי והשלטון המרכזי מחייבים רפורמה.

איתן ברושי: הסמכויות בידי ראשי הרשויות הן פחות ממה שנחוץ לנהל ארגונים גדולים, והתיקון בחירום מראה את הבעיה בשגרה.

איתן ברושי: אני חושב שזה לא רק ביחסי שלטון מקומי–מרכזי, זה גם בתוך משרדי הממשלה.

איתן ברושי: מי שמכיר את החלוקה למחוזות יודע שבמידה רבה זו פיקציה.

איתן ברושי: כמעט אין סמכות רצינית בידי מחוז, כמעט הכול מתנהל מירושלים.

איתן ברושי: נכון שירושלים היא הבירה, אבל זו לא עיר של כל החוכמה.

איתן ברושי: לא פעם, כראש מועצה, הייתי אומר: נדמה לפקידות שכל השכל בירושלים, קצת נשאר לתל-אביב, אבל זהו.

איתן ברושי: אין כמעט מצב של שוויון בהתייחסות לשאלות גדולות בין השלטון המקומי לשלטון המרכזי, בין המחוזות לבין העיר.

איתן ברושי: לכן אני חושב שהדיון הזה, גברתי היושבת-ראש, וגם את היית ראש רשות, הוא לא רק בעיה של החירום.

איתן ברושי: יש בעיה בסיסית בניהול המדינה.

איתן ברושי: חייבים לשנות את היחס בין האוצר ואגף התקציבים למשרדי הממשלה – זאת הביורוקרטיה הכי גדולה; זה הכישלון הכי גדול של ניהול המדינה – ובאותה מידה, את יחסי השלטון המקומי והשלטון המרכזי.

איתן ברושי: התיקון הוא לא לחירום.

איתן ברושי: השגרה מחייבת פעילות יותר גדולה.

איתן ברושי: החירום מתחייב מתיקון השגרה ולא ממצבי חירום.

איתן ברושי: הממשלה תיקח לתשומת לבה שנחוץ כאן שינוי, וזאת רפורמה שתלויה בממשלה; היא לא תלויה בהרבה מאוד ועדות, היא תלויה באומץ של הממשלה לוותר על חלק מהסמכויות כדי להקל על האזרחים שאותם אנחנו משרתים.

איתן ברושי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, חברי השרים, חברותי וחברי חברי הכנסת, זהו אחד החוקים שמראה את פשיטת הרגל של הממשלה.

יעל גרמן: מה, האם אין חובה לממשלה לשמור על הביטחון של האזרחים שלה, של התושבים שלה?

יעל גרמן: מה, האם הרשויות, שהם משלמים להן את הארנונה, צריכות לדאוג גם לביטחון של התושבים שלהן?

יעל גרמן: לא מספיק שהן דואגות לניקיון, לחינוך, לרווחה, לכול, גם לביטחון הן צריכות לדאוג?

יעל גרמן: את מס ההכנסה והמע"מ וכל המסים משלמים לממשלה, וזו אחריותה של הממשלה לדאוג לביטחון.

יעל גרמן: אבל המציאות מוכיחה שאין ביטחון ברחובות, וראשי הערים שאחראים לתושבים שלהם לוקחים על עצמם גם את האחריות לביטחון, אף שהם לא צריכים לקחת את זה.

יעל גרמן: אני כראש עיר בהרצליה, ומאיר כראש עיר בדימונה, וטלי בערד, שלושתנו החלנו את החוק והטלנו אגרת שמירה.

יעל גרמן: אבל גם אז אמרנו: מה פתאום אנחנו צריכים להטיל אגרת שמירה?

טלי פלוסקוב: אני לא הספקתי.

טלי פלוסקוב: כשאני רציתי כבר לא הספקתי.

יעל גרמן: אבל העברת את החוק.

יעל גרמן: ודאי שראשי העיר יטילו את אגרת השמירה, כי הם רוצים לשמור על הביטחון, כי השוטרים באמת לא מסוגלים היום, בכוח האדם, בסד"כ שיש לרשותם, הם לא יכולים לשמור גם על הביטחון, גם על הסדר בערים וגם על מה שקורה בשטחים ובירושלים.

יעל גרמן: ודאי שכולנו רוצים שקודם כול יהיה לנו ביטחון, אבל השאלה היא, האם צריך להטיל את זה על התושבים?

יעל גרמן: האם ראשי הערים הם אלה שצריכים לדאוג?

יעל גרמן: והתשובה היא לא.

יעל גרמן: זהו חוק שמראה איך הממשלה פשטה את הרגל ולא מסוגלת לדאוג לביטחון תושביה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת יעל גרמן.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ולאחר מכן השר יסכם את הדיון ואנחנו נגיע להצבעה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, מדובר בהצעת חוק מאוד מסוכנת, ואני מבקש להתנגד להצעת החוק הזאת.

אוסאמה סעדי: מדובר למעשה ולאמיתו של דבר בהפרטת שירותי השמירה, שירותי האבטחה והסדר הציבורי.

אוסאמה סעדי: ובמקום שאנחנו נטיל את זה – וזה ההיגיון אומר – על השלטון המרכזי, מעבירים את זה לשלטון המקומי, והשלטון המקומי צריך להתקין תקנות, ולקבוע אגרות והיטלים, ולגבות, גברתי היושבת-ראש – ומי כמוך יודעת, היית גם ראש עירייה – לגבות את האגרות ואת ההיטלים האלה מהתושבים.

אוסאמה סעדי: העניין הזה, של שירותי שמירה ואבטחה, שצריך להיות בסמכותו של השלטון המרכזי, ולמעשה, מדובר בהפרטה של השירותים האלה, ולכך אנו לא יכולים להסכים.

אוסאמה סעדי: כאשר, אדוני השר, שר הפנים, אנחנו מדברים על השלטון המקומי, במיוחד במגזר הערבי שכורע בשל חוסר תקציבים – ולמעשה, שירותים בסיסיים שהשלטון המקומי צריך לספק לתושבים בכפרים, בערים – ולא מסוגל לספק את השירותים האלה, ואדוני השר שמע את זעקתם של ראשי הרשויות הערביות בפגישה האחרונה, כשהיינו במשרד שלך, כשהם ביקשו תוספת תקציבים כדי שיוכלו לספק שירותים מינימליים לתושבים.

אוסאמה סעדי: באים פה בהצעות חוק כדי לתת סמכויות לעיריות בתחומים של שמירה ואבטחה, אבל שוכחים שלמעשה את השירותים הבסיסיים ששלטון מקומי – עיריות ומועצות מקומיות – אמור לספק לתושבים, בתחומי חינוך, תעסוקה, בריאות, רווחה, מלחמה בסמים – אין תקציבים לדברים האלה.

אוסאמה סעדי: ולכן אנחנו נתנגד להצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את השר לסכם את הדיון.

סילבן שלום: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, חברת הכנסת יעל גרמן, את עמדת בראש עיר שנחשבה או נחשבת עיר איתנה.

סילבן שלום: ובמסגרת הזאת, הערים האיתנות דורשות כל הזמן עוד ועוד סמכויות, שלא כל הסמכויות יהיו בידי השלטון המרכזי.

סילבן שלום: והן אומרות לעצמן: אנחנו יכולות לנהל את זה הרבה יותר טוב מהשלטון המרכזי.

סילבן שלום: הנה חידוש: היום הגיעה יקירתנו, שהייתה ראש עיר מצוינת, דרך אגב, ועשתה את אגרת השמירה, ואומרת: לא, מה פתאום אנחנו צריכים לקחת את הסמכויות של השלטון המרכזי?

יעל גרמן: לא אמרתי – – –

סילבן שלום: אז אני לא הבנתי.

יעל גרמן: לא אמרתי את זה.

סילבן שלום: אז לא הבנתי.

יעל גרמן: אני אמרתי שחובתה של הממשלה לשמור על הביטחון.

יעל גרמן: זו חובתה.

יעל גרמן: ובאין ברירה אנחנו לוקחים הכול, אנחנו עושים הכול, הרשויות.

יעל גרמן: אבל זו החובה שלכם, של הממשלה, לשמור על הביטחון – – –

סילבן שלום: חובתה של הממשלה לתת חינוך, והרשות המקומית עוסקת בחינוך.

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: יש ראש עיר ומנהל בית-ספר, מנהל תיכון – חבר הכנסת כהן.

יעל גרמן: – – – ומה שאתה – – –

סילבן שלום: לא – – –

יעל גרמן: – – – צריך לעשות – – –

סילבן שלום: תביני, חלוקת הסמכויות – – –

יעל גרמן: אתם צריכים למצוא את התקציבים ולשמור על הביטחון של התושבים.

סילבן שלום: יעל – חברת הכנסת גרמן – – –

יעל גרמן: ומה שאתם עושים – אתם – – – את זה לתושבים.

יעל גרמן: לא עיריית הרצליה לקחה את זה לעצמה.

סילבן שלום: כן, אבל את צריכה להבין – –

יעל גרמן: ולא דימונה.

סילבן שלום: – – שיש הרבה מאוד – – –

יעל גרמן: – – – תושבי דימונה ותושבי הרצליה.

סילבן שלום: אני לא רוצה – את, ברשותך, אין לך מיקרופון, ולי יש.

סילבן שלום: אני לא רוצה לנצל את זה.

סילבן שלום: אז אני רוצה להגיד לך שהרבה מאוד מהסמכויות הן סמכויות משותפות.

סילבן שלום: גם חיים ילין היה ראש מועצה.

יעל גרמן: – – – אני לא מדברת על סמכויות.

יעל גרמן: אני מדברת על תקציבים.

סילבן שלום: רגע.

סילבן שלום: זה כבר אופרה אחרת.

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: זה כבר דבר אחר.

סילבן שלום: אם את מדברת על הקצבות, זה עניין אחר.

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: מדברייך אני הבנתי שאת אומרת:

סילבן שלום: הכיצד המדינה שצריכה לשמור על הביטחון – והיא משיתה את זה על השלטון המקומי?

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: אז המדינה גם אמונה על החינוך, אבל השלטון המקומי שותף.

סילבן שלום: המדינה אמונה על הרווחה, אבל השלטון המקומי שותף.

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: וגם על התשתיות, וגם על המים, וגם על החשמל.

סילבן שלום: הרבה מאוד דברים.

סילבן שלום: כך שהשיתוף הזה הוא שיתוף מבורך.

סילבן שלום: להפך, אני כשר הפנים היום רוצה לתת יותר ויותר סמכויות לשלטון המקומי.

יעל גרמן: לא סמכויות – תקציבים – – –

סילבן שלום: אז זה סיפור אחר.

סילבן שלום: בואו נעשה את ההבחנה.

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: אז בואי נעשה את ההבחנה.

סילבן שלום: בואו נעשה את ההבחנה.

סילבן שלום: ההבחנה היא פשוטה: קודם כול, לגבי האפשרות של לפעול בתחום הזה – את לא נגד שהרשויות המקומיות תפעלנה בתחומי הביטחון.

סילבן שלום: זה לא.

סילבן שלום: אין בעיה.

סילבן שלום: יש היום שיטור עירוני, יש היום "עיר ללא אלימות", יש פקחים, יש המון דברים שעושים – עושים – יש עניין של שמירה בבתי-ספר, יש הרבה מאוד דברים שהרשות המקומית עושה, ואלה הם דברים נכונים, הם דברים טובים.

יעל גרמן: – – – היית עושה את זה עם חברות פרטיות – אתה רוצה שתהיה משטרה פרטית?

סילבן שלום: קודם כול, יש הרבה מאוד מקומות שיש גם משטרה פרטית.

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: אני לא אומר שתהיה משטרה פרטית.

סילבן שלום: מה שאני אומר הוא שהיום השלטון המקומי כבר עוסק המון בנושא הביטחון.

סילבן שלום: ואני תמיד חשבתי שהשלטון המקומי רוצה יותר סמכויות מאשר יש לו; אבל אם לגבי הסמכויות את אומרת שזה בסדר, אז בואו נדבר על התקציב.

סילבן שלום: גם לגבי נושא התקציב, גם לגבי חינוך ורווחה, טוענים תמיד בשלטון המקומי – למה הם צריכים לשאת ב-25% מהעלות.

סילבן שלום: למה המדינה לא מממנת 100% העלות?

סילבן שלום: למה רק 75%?

סילבן שלום: למה – כי, בסופו של דבר, אם המדינה תממן גם 100% החינוך, וגם 100% הרווחה, וגם 100% השמירה, אז על מה בכלל גובים ארנונה?

סילבן שלום: על פינוי האשפה?

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: אז רגע, אז על מה?

סילבן שלום: על מה גובים את הארנונה?

סילבן שלום: בשביל פינוי האשפה?

יעל גרמן: – – –

סילבן שלום: ולכן אני אומר – לא.

סילבן שלום: יש כאן צורך להבין שהשלטון המקומי צריך לייצר לעצמו פעילות עצמאית – שיותר ויותר סמכויות הוא לוקח לעצמו מהשלטון המרכזי.

סילבן שלום: לא להרגיש כמו איזה ינוקא, שהשלטון המרכזי אומר לו כל הזמן מה לעשות ואיך לעשות.

סילבן שלום: אני דוגל בשיטה אחרת לגמרי: לתת כמה שיותר, אבל עד שזה מגיע לאזרח.

סילבן שלום: אני, למשל, בשנה הזאת, ב-2016, לא מאפשר לשום רשות מקומית לקבל אישור להעלאת ארנונה חריגה.

סילבן שלום: את יודעת את זה?

סילבן שלום: אין אישור להעלאות ארנונה.

סילבן שלום: אמרו לי: אתה תריב עם כל ראשי הערים בישראל.

סילבן שלום: נכון.

סילבן שלום: אבל שום אזרח לא ישלם שקל נוסף על ארנונה חריגה ב-2016.

סילבן שלום: לראשונה מאז הקמת המדינה.

סילבן שלום: מה פתאום?

סילבן שלום: למה?

סילבן שלום: יש ארנונה, יש עדכון.

סילבן שלום: דרך אגב, גם לגבי העדכון האוטומטי – גם פה שיניתי; העדכון האוטומטי הוא רק אם הרשות רוצה.

סילבן שלום: לא יבואו עכשיו ויגידו: שר הפנים או משרד הפנים מכריח אותנו בעדכון מקומי.

סילבן שלום: השנה זה היה 1.27%.

קריאה: – – –

סילבן שלום: לא.

סילבן שלום: מי שרוצה, שיעלה.

סילבן שלום: אבל אם יש לך סמכות, יש לך גם אחריות.

סילבן שלום: תבוא לציבור, תגיד: אני העליתי; סמכותי.

סילבן שלום: אבל לא להסתתר ולהגיד: אני בכלל לא רציתי, שר הפנים הכריח אותי.

סילבן שלום: לא מכריח.

סילבן שלום: מי שרוצה – שיעלה, מי שרוצה – שלא יעלה.

סילבן שלום: זה בעדכון האוטומטי, אבל בהעלאות חריגות – אף רשות מקומית בישראל לא קיבלה ממני השנה; אני חותם על "שלילי" לכל הרשויות בארץ.

סילבן שלום: אין דבר כזה.

סילבן שלום: לא ישלמו יותר ארנונה חריגה.

סילבן שלום: בשנה הבאה נבחן.

מיקי לוי: הם אומרים שאתה אישרת.

סילבן שלום: שמה אני אישרתי?

מיקי לוי: שאתה אשם – – –

סילבן שלום: אם יהיה – אתה צודק.

סילבן שלום: יפה, חבר הכנסת מיקי לוי.

סילבן שלום: גם כשיש העלאה חריגה זה משרד הפנים.

סילבן שלום: אוקיי, הבנתי, לא חשבתי על זה עד הסוף.

סילבן שלום: אבל לא אישרתי לאף אחד.

סילבן שלום: אין העלאות ארנונה חריגות.

סילבן שלום: לא קיים.

סילבן שלום: כל רשות תעלה את הארנונה לפי המתבקש על-פי חוק – 1.27%.

סילבן שלום: זה הכול.

סילבן שלום: תסתדר, תתייעל, תייצר הכנסות, תעשה דברים נוספים, אבל ב-2016 לראשונה אין העלאות חריגות.

סילבן שלום: לא קיים.

סילבן שלום: אמרו לי: התאבדות, כל ראשי הערים כועסים.

סילבן שלום: מה אני יכול לעשות?

סילבן שלום: אנחנו מייצגים את האזרחים, ובסופו של דבר האזרחים לא ישלמו יותר ארנונה.

סילבן שלום: הכי קל לשר הפנים לחתום על כל ההעלאות החריגות.

סילבן שלום: מאיפה יודע תושב מי חתם?

סילבן שלום: הכי קל.

סילבן שלום: אבל אני רואה את האזרח, ובסופו של דבר לא מאפשר שקל נוסף.

סילבן שלום: לכן, אני מבקש מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת, היא הצעה נכונה.

סילבן שלום: חבר הכנסת מאיר כהן, אתה העלית אגרת שמירה; חברת הכנסת יעל גרמן, את העלית אגרת שמירה; חברת הכנסת טלי פלוסקוב וחבר הכנסת חיים ילין – כולם העלו אגרות שמירה, זה דבר נדרש ודבר מתבקש כדי לתת לשלטון המקומי סמכויות נוספות ואפשרויות נוספות.

סילבן שלום: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכבוד השר, שר הפנים חבר הכנסת סילבן שלום.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: לא, לא חוזרים לכאן.

טלי פלוסקוב: אנחנו מגיעים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומותיכם.

טלי פלוסקוב: ההצבעה הופעלה.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 8 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47 נגד – 30 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, לוועדת הפנים והגנת הסביבה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 47 חברי כנסת בעד, 30 נגד, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת העיריות (הוראת שעה) (תיקון מס' 3), התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה, ועוברת לוועדת הפנים והגנת הסביבה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, סעיף 4(ה) לחוק האזנת סתר, התשל"ט–1979, קובע חובת דיווח שנתית לוועדה משותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט ושל ועדת החוץ וביטחון.

): ועדת הכנסת החליטה על הקמת ועדה משותפת כאמור.

): הוועדה תהיה בת שישה חברים, שלושה מכל ועדה.

): מטעם ועדת החוקה, חוק ומשפט: חברי הכנסת ניסן סלומינסקי, אלעזר שטרן ויואב בן צור.

): מטעם ועדת החוץ והביטחון: חברי הכנסת אבי דיכטר, ציפי לבני ונחמן שי.

): יושב-ראש הוועדה יהיה חבר הכנסת ניסן סלומינסקי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/982); נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

טלי פלוסקוב: הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראת שעה), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

טלי פלוסקוב: ההצעה קיבלה פטור מחובת הנחה.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק שר התחבורה והבטיחות בדרכים חבר הכנסת ישראל כץ.

ישראל כץ: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 111), התשע"ד–2014, תיקן את פקודת התעבורה והוסיף לסעיף 69א את סעיף קטן (ה).

ישראל כץ: בסעיף האמור הוטלה חובה על רשות הרישוי לציין בטופס חידוש רישיון הנהיגה, בין השאר, את מספרן הכולל של הנקודות התקפות הרשומות לחובת הנהג.

ישראל כץ: התיקון נכנס לתוקף ביום י"ב בשבט התשע"ה, 1 בפברואר 2015.

ישראל כץ: כמה חודשים לאחר כניסתו של התיקון לתוקף התברר כי החישוב שמבוצע ברשות הרישוי לעניין מספרן הכולל של הנקודות התקפות שנרשמו לחובת הנהג אינו מבוצע בדרך הנכונה, וכתוצאה מכך הנתון שמצוין בטופסי חידוש רישיון הנהיגה אינו משקף נכונה את מספר הנקודות התקפות.

ישראל כץ: כדי לעמוד בהוראות החוק ולמנוע את הטעיית הציבור, מוצע לקבוע כי סעיף קטן (ה) האמור לא יחול מיום ז' בכסלו התשע"ו, 19 בנובמבר 2015, שהוא היום שבו הופסק הרישום של הנקודות כאמור על-גבי טופסי חידוש הרישיונות עקב הבעיה האמורה, עד יום ב' בטבת התשע"ז, 31 בדצמבר 2016, מתוך ההנחה שעד יום זה יושלמו ההתאמות הנדרשות במערכות המידע שברשות הרישוי וניתן יהיה לספק מידע נגיש וברור לכל נהג ולשרת נאמנה את מטרת החוק.

ישראל כץ: אשר על כן, אבקש לאשר את הצעת החוק ולהעבירה לוועדת הכלכלה לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר התחבורה והבטיחות בדרכים.

טלי פלוסקוב: אין דוברים.

טלי פלוסקוב: לכן, רבותי, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת מחברי הכנסת לחזור למקומותיכם ולהצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 9 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 49 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראת שעה), התשע"ו–2015, לוועדת הכלכלה נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 49 חברי כנסת בעד, אחד מתנגד.

טלי פלוסקוב: זה בטעות?

טלי פלוסקוב: לא יודעת.

קריאה: בעד.

טלי פלוסקוב: להוסיף אותך?

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת טרכטנברג מבקש להוסיף כתומך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת סלומינסקי מבקש להוסיף כתומך.

סופה לנדבר: – – –

טלי פלוסקוב: סופה לנדבר הצביעה נגד במקום בעד, וחמד עמאר מצטרף לבעד.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

איתן כבל: גברתי, גם פה – יש גם באופוזיציה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן כבל מצטרף כתומך, ומרב מיכאלי מצטרפת כתומכת.

טלי פלוסקוב: רבותי, הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הוראת שעה), התשע"ו–2015, עברה בקריאה ראשונה ועוברת לוועדת הכלכלה להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להודעת הממשלה בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, בדבר העברת הסמכויות הנתונות לשר הכלכלה על-פי הסעיפים 4, 6, 7, 7א, 10, 11א, 15, 15א, 16א ו-17 לחוק בית-הדין לעבודה, התשכ"ט–1969, לשר דוד אזולאי.

טלי פלוסקוב: החלטה זו תעמוד בתוקף כל עוד ראש הממשלה ממלא את תפקיד שר הכלכלה כאמור בסעיף 24 לחוק-יסוד: הממשלה.

טלי פלוסקוב: בשם הממשלה יציג את ההודעה השר יריב לוין.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

יריב לוין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, כבוד השרים, חברות וחברי הכנסת, אני מתכבד – – –

קריאות: – – –

יריב לוין: לא שמעתי, סליחה?

קריאה: התגעגענו להעברת סמכויות.

קריאה: מזמן לא היה.

יריב לוין: כל עוד זה לא עובר אלי, זה בסדר.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת לא להפריע.

יריב לוין: אני מתכבד להודיע לכנסת, כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכויות הנתונות לשר הכלכלה על-פי סעיפים 4, 6, 7, 7א, 10, 11א, 15, 15א, 16א ו-17 לחוק בית-הדין לעבודה, התשכ"ט–1969, לשר דוד אזולאי.

יריב לוין: החלטה זו תעמוד בתוקפה כל עוד ראש הממשלה ממלא את תפקיד שר הכלכלה, כאמור בסעיף 24 לחוק-יסוד: הממשלה.

יריב לוין: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זו.

יריב לוין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לשר המקשר בין הממשלה לכנסת חבר הכנסת יריב לוין.

טלי פלוסקוב: אנחנו מתחילים בדיון.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים נעולה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: הבאתי בחשבון.

אראל מרגלית: רבותי, אתם מתבקשים להעביר סמכויות של משרד הכלכלה, ואני אומר לכם שאתם השתגעתם.

אראל מרגלית: כלכלת ישראל נמצאת בהאטה הגדולה ביותר שלה זה שנים.

אראל מרגלית: יש לנו שר אוצר שמתפקד כמו שר שיכון; כל הכבוד, אני רואה שהוא עובד, אני רואה שהוא בונה תוכניות לשיכון, אני רואה שהוא עובד על השיכון, אבל אני רואה שהכלכלה הישראלית נשארת ללא מענה וללא טיפול.

אראל מרגלית: עכשיו, לקחתם את ראש הממשלה, אחרי שהיו לו סמכויות רבות, העברתם את דרעי לנגב ולגליל, ונתתם לו את משרד הכלכלה.

אראל מרגלית: ריבונו של עולם, ההשקעות הפרטיות במשק הישראלי ירדו לרמה חסרת תקדים; אנחנו בהאטה יותר גדולה מיוון.

אראל מרגלית: 60,000 עסקים קטנים ובינוניים ומפעלים נסגרו במדינת ישראל ב-12 החודשים האחרונים.

אראל מרגלית: התעשייה הישראלית כבר שנים לא הייתה במצב של האטה כמו שהיא כיום – חמישה מפעלים הוקמו בשנה האחרונה; ב-2005 היו 56.

אראל מרגלית: מה אתם עושים?

אראל מרגלית: אני רוצה להבין.

אראל מרגלית: מה התוכנית שלכם?

אראל מרגלית: איך אתם מתכוננים להעביר את המשק הישראלי בחזרה לצמיחה?

אראל מרגלית: יש למישהו מכם מושג?

אראל מרגלית: מי אצלכם אמון על זה?

אראל מרגלית: שר האוצר משחק בדיור; שר הכלכלה – אין; שר התחבורה בונה תשתיות, כל הכבוד, אבל מישהו צריך לעבוד במקומות האלה כשמגיעים אליהם, לא?

אראל מרגלית: אז אתם עושים מחר ועידה של נגב וגליל?

אראל מרגלית: שר אחרי שר ופוליטיקאי אחרי פוליטיקאי, שלא מבינים כלום מהחיים שלהם איך לבנות מקום עבודה אחד במדינת ישראל, הולכים לדבר שם.

אראל מרגלית: איזה תוכן אתם מביאים לשם?

אראל מרגלית: מה התוכנית שלכם?

אראל מרגלית: מי אוחז בהגה הזה של הכלכלה הישראלית, אתם מוכנים להסביר לי?

אראל מרגלית: מי מכם מנהל את הכלכלה?

אראל מרגלית: מה אתם עושים?

אראל מרגלית: איפה עובד בחור שגומר את "אורט בראודה" בכרמיאל?

אראל מרגלית: יש לו מקום עבודה ברמה, או שהוא צריך להיות מלצר או איש ביטחון?

אראל מרגלית: איפה עובדת בחורה שגומרת את מכללת תל-חי?

אראל מרגלית: את ספיר?

אראל מרגלית: את כל המקומות האלה?

אראל מרגלית: את גליל מערבי?

אראל מרגלית: איזה בשורה אתם מביאים למשק הישראלי ולחבר'ה הצעירים האלה?

אראל מרגלית: איזה?

אראל מרגלית: אני רוצה להבין.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אראל מרגלית: מה התוכנית שלכם?

אראל מרגלית: אז עכשיו אתם מעבירים סמכויות של משרד הכלכלה.

אראל מרגלית: שימו שר כלכלה שעובד בבניית הכלכלה הישראלית.

אראל מרגלית: ואם אתם לא יודעים לעשות את זה, תבקשו עזרה.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, תודה, באמת אי-אפשר לספור כמה פעמים מאז התכנסה הכנסת הזאת העברנו סמכויות בממשלה – משר לשר לשר לשר, לראש הממשלה, לשר זה; אין לתאר פשוט, אין לתאר כמה זמן השקיעה הכנסת הזאת בהעברת סמכויות בממשלה.

מרב מיכאלי: עכשיו כבר אי-אפשר לדעת מי מטפל במה.

מרב מיכאלי: לא פלא שהממשלה כל כך לא מתפקדת.

מרב מיכאלי: והיא כל כך לא מתפקדת, לא רק בתחום הכלכלה, כמו שאמר כאן עכשיו חברי אראל מרגלית בצדק.

מרב מיכאלי: בתחום הביטחון היא כושלת כישלון כואב ונורא, בתחום התשתיות היא מפגרת – באמת, איפה שלא תשימו אצבע, ממשלה לא מתפקדת.

מרב מיכאלי: וכאמור, לא פלא, בלגן, אי-אפשר לדעת מה שייך למי.

מרב מיכאלי: עכשיו אנחנו מעבירות סמכויות ומעבירים סמכויות; נותנים לשר הדתות למנות שופטות ושופטים בבית-הדין לעבודה.

מרב מיכאלי: שר הדתות שהוא בכלל לא באמת שר של כל הדתות, רק של הדת היהודית, הדתות האחרות בכלל נמצאות במשרד אחר.

מרב מיכאלי: ומשרד אחר, לכו תדעו איזה סמכויות כבר הועברו אליו.

מרב מיכאלי: בקיצור, חברות וחברים, אלמלא זה היה לא רק עצוב, אלא גם כל כך גורלי לחיי האזרחיות והאזרחים במדינת ישראל, זה היה סוג של מצחיק.

מרב מיכאלי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, עמיתי השרים, אדוני השר לביטחון פנים, השאירו אותך פה, מה שנקרא עם החבר'ה; אתה בכוונה לא מקשיב, אני יודע.

אלעזר שטרן: לא, דוגרי, דוגרי, אתה צודק אבל, לא, תמשיך.

אלעזר שטרן: דוגרי אני אומר לך.

גלעד ארדן: אני מקשיב, למה לא מקשיב?

אלעזר שטרן: תשמע, אתם הופכים את הכנסת, את החוקים, לקומבינה.

אלעזר שטרן: תגידו, מה, אנחנו השתגענו?

אלעזר שטרן: יש משרד הכלכלה, בתי-דין לעבודה, ומה אנחנו עושים?

אלעזר שטרן: הופכים אותם לבתי-דין רבניים.

אלעזר שטרן: מה יקרה?

אלעזר שטרן: לא שמישהו באמת – אני אומר, איפה הגבולות?

אלעזר שטרן: מה הקשר בין השר לענייני דתות, נדמה לי שכך קוראים לו, שגם ממנו לקחנו סמכויות, העברנו לראש הממשלה, כי על סוגיות דתיות של גיור לא סומכים עליו – אז אתם יודעים שהעבירו ממשרד הדתות למשרד ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: עכשיו מפצים אותו, אז נותנים לו כלכלה.

אלעזר שטרן: בואו נגיד את האמת.

אלעזר שטרן: החוק – גברתי היושבת-ראש, אולי את יכולה להסביר איזה רעיון, איך אפשר לכתוב בחוק שמות.

אלעזר שטרן: בסדר?

אלעזר שטרן: כי זה מה שאנחנו רוצים לעשות, נגיד את האמת.

אלעזר שטרן: לא מעניינים אותנו המשרדים.

אלעזר שטרן: אנחנו סתם עובדים על עצמנו בעיניים.

אלעזר שטרן: רוצים שלמפלגה או למנהיג של מפלגה יהיו סמכויות למנות שופטים – זה מה שאנחנו עושים פה.

מאיר כהן: הסמכות של דרעי.

אלעזר שטרן: לוקחים את ש"ס, ואומרים: עכשיו, אתם הרי בניתם מערכת בתי-דין רבניים לתפארת, נשים מרגישות שם נהדר, זה כל הזמן מקרב אנשים ליהדות, בואו נעשה את אותו דבר עכשיו בבתי-הדין לעבודה.

אלעזר שטרן: לא ניתן לש"ס?

אלעזר שטרן: ניתן לשר דרעי.

אלעזר שטרן: אז למה לא לכתוב בחוק שמעכשיו יש לנו תוכנית למדינה הזאת, השופטים עכשיו בבתי-הדין הרבניים – אנחנו יודעים איך הם נקבעים, לפי מפתח פוליטי: שליש לחרדים, שליש לציונות הדתית, שליש שרת המשפטים.

אלעזר שטרן: ואנחנו מכירים את התוצאות.

אלעזר שטרן: עכשיו אנחנו הולכים לעשות בבתי-הדין לעבודה – השתדרגנו – ש"ס יקבעו לפחות שליש מהשופטים – ש"ס או מנהיג ש"ס, ואחר כך – בוא, בוא, השר מרגי, בוא תשמע קצת – – –

יעקב מרגי: – – –

אלעזר שטרן: ואחר כך מה יהיה בבתי-המשפט?

אלעזר שטרן: אני אומר לכם את האמת, מזה אני חושש, שכנסת ישראל, במעטפת של העברת סמכויות ממשרד למשרד, לא ממפלגה למפלגה, לא משר לשר – כי כבר מזמן הגענו למסקנה שראש הממשלה, לצערי הרב, בהסכמים הקואליציוניים האחרונים, ובהתנהלות הממשלה הזאת, באופן אישי הוא שם את המדינה בצד, ואת הממשלה, או ליתר דיוק, אותו עצמו, מעל הכול, ומה שאכפת לו זה לא איך נראית פה המדינה – עכשיו מביא לנו, אומר לנו: לא אכפת לי איך נראים מערכת המשפט או בתי-המשפט לתעבורה – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אלעזר שטרן: – – מה שאכפת לי זה שה-61, רק ה-61, ימשיך להתקיים.

אלעזר שטרן: ולכן, באמת, גם שם כל ממזר מלך וכל חבר כנסת הופך להיות משרד ממשלתי.

אלעזר שטרן: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אלעזר שטרן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורן חזן – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, העברת הסמכויות שמבקשים להעביר משר הכלכלה, שהוא ראש הממשלה, לשר דוד אזולאי, אלו סעיפים 4, 6, 7, 7א, 10, 11א, 15, 15א, 16א ו-17 – אני לא בטוח שרבים מחברי הכנסת יודעים מה הם הסעיפים האלה ומה הן הסמכויות האלה.

אוסאמה סעדי: מדובר בסמכויות של מינוי שופטים, נשיאים לבית-הדין האזורי לעבודה, רשמים בבית-הדין הארצי לעבודה, מינוי נציגי ציבור בבית-הדין לעבודה – נציגי ציבור, מעבידים, מעסיקים ונציגי ציבור של עובדים.

אוסאמה סעדי: למעשה, מדובר בסמכות החשובה ביותר של מינוי שופטים ונשיאים בבית-הדין לעבודה, ומי כמוני – במשך יותר מ-20 שנה הופעתי בבתי-דין לעבודה ואני מכיר את המערכת הזאת באופן הקרוב ביותר, ומכיר רבים מהשופטים האלה.

אוסאמה סעדי: אל לנו לגעת בערכאה החשובה הזאת, בית-הדין לעבודה, שדנה בתביעות של עובדים, של שכר עבודה, פיצויי פיטורים, זכויות מוקנות מכוח חוקי המגן של דיני העבודה; דנים בתביעות של קצבאות של ביטוח לאומי, של נזקקים, אנשים עניים, אנשי עמך – השכבות החלשות ביותר.

אוסאמה סעדי: לא נראית לי הסיבה, עם כל הכבוד, שפתאום ראש הממשלה לא רוצה להשתמש בסמכות הזאת כי יש לאשתו תביעה בבית-הדין לעבודה בירושלים.

אוסאמה סעדי: עם כל הכבוד, הסיבה הזאת היא לא סיבה.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים שיש תביעה, התביעה הזאת מתנהלת, התביעה הזאת על סף סיום, נשמעו עדים, ואנחנו מדברים על מינוי שופטים חדשים.

אוסאמה סעדי: מה קשורה הסיבה הזאת להעברת סמכויות גורפת, כללית, משר הכלכלה לשר הדתות?

אוסאמה סעדי: אלא אם יש דיל – וכנראה יש דיל, וזו הסיבה היחידה להעברת הסמכויות.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות, אדוני.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, תודה, כנסת נכבדה, אין לי מה להגיד, מלבד כותרת: מכירת חיסול.

מיקי לוי: מה לא העברתם כבר?

מיקי לוי: אתם לא זוכרים כבר מה העברתם.

מיקי לוי: מעבירים סמכויות מצד לצד השכם והערב; שר לא יודע מה התפקיד שלו, מה העיסוק שלו, והכול בלגן אחד גדול.

מיקי לוי: לא מכבר העבירו את הסמכות משר הבינוי והשיכון לשר החקלאות ופיתוח הכפר, סמכות שניתנת לו על-פי חוק יישום תוכניות ההתנתקות – אפילו אנחנו כבר לא זוכרים את זה – וכל יום מעבירים סמכויות חדשות.

מיקי לוי: מכיוון שהסמכויות האלה מועברות ואינן נמצאות בליבת העשייה של אותו שר, אז גם הן לא מטופלות.

מיקי לוי: ומה זה העניין הזה של העברת בתי-הדין לעבודה?

מיקי לוי: נו, אני שואל אתכם: מקומם באמת במשרד הדתות?

מיקי לוי: מה עניין שמיטה להר-סיני, לעזאזל?

מיקי לוי: תחליטו לאן פניכם מועדות.

מיקי לוי: אבדה הדרך.

מיקי לוי: מה קורה פה?

מיקי לוי: אז עכשיו גם זה לא יהיה מטופל, או שגם שם תבואו, תיתנו הוראה לשופטים בבתי-הדין לעבודה מה לעשות – לא על-פי כללי המשפט; על-פי כללים שאתם תמציאו או על-פי כללי משרד הדתות.

מיקי לוי: לפחות היו מעבירים את זה – אני יודע מה, חבר הכנסת שטרן – אולי לגברת איילת שקד, לשרת המשפטים.

מיקי לוי: אולי.

מיקי לוי: אבל לא, שרת המשפטים לא חיה בשלום עם ראש הממשלה, איך הוא יעביר לה סמכויות הנתונות לו?

מיקי לוי: חלם, חברים.

מיקי לוי: זה פשוט לא ייאמן.

מיקי לוי: ראש ממשלה שהוא גם ראש ממשלה, הוא גם שר החוץ, הוא גם שר הכלכלה, הוא גם שר התקשורת והוא השר לשיתוף פעולה אזורי – חמישה תיקים.

מיקי לוי: לא יאומן כי יסופר.

מיקי לוי: הוא לא יכול להשתלט על הכול, אז הוא מעביר סמכויות לכל מיני שרים אחרים.

מיקי לוי: רק לך, אדוני השר לביטחון פנים, לא העבירו שום דבר.

מיקי לוי: לבי עליך, אולי היו נותנים לך משהו, היית עושה את זה אולי יותר טוב מאחרים.

מיקי לוי: לא יאומן כי יסופר, חברים.

מיקי לוי: אני אומר לכם: אבדה הדרך, אבד הכיוון, והממשלה הזו אין לה שום דרך, אין לה שום כיוון.

מיקי לוי: ככה ימשיכו לשחק במגרש המשחקים ועל לוח השחמט – העברת סמכויות מהאחד לשני.

מיקי לוי: לא יבדקו, לא יעשו, לא יפעלו, כי אף אחד לא זוכר מה הועבר.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עמר בר-לב – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: לפרוטוקול – היית באולם אבל ויתרת.

טלי פלוסקוב: תודה.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אנחנו מדברים על ראש ממשלה שמחזיק בכמה תיקים, והתקווה שלנו היא שלפחות בתיק אחד הוא יוכל לנהוג בהוגנות כלפי כלל אזרחי המדינה.

יוסף ג'בארין: ואני בעניין הזה של הכלכלה רוצה להתייחס לניסיון החודשיים האחרונים, שבהם אנחנו, כנציגי הציבור הערבי – ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות ברשימה המשותפת – היינו במשא-ומתן כמעט על בסיס יומי, הייתי אומר, גם עם משרד ראש הממשלה וגם עם משרד האוצר, משרד הכלכלה ומשרדים אחרים, מתוך תקווה שאולי הפעם בתקציב המדינה נצליח לקבל חלק מהתקציבים שמובטחים כמעט בכל שנת תקציב בדיבורים אבל לא מוצאים שום ביטוי במספרים כשבאים לסגור את התקציב.

יוסף ג'בארין: רק לפני חודש היו הבטחות להעביר תקציבים משמעותיים במסגרת תקציב המדינה ליישובים הערביים מתוך מגמה, כך נאמר לנו, לצמצם פערים.

יוסף ג'בארין: כמובן, אנחנו לא מדברים על סגירת פערים, כי סגירת פערים תהיה כנראה עוד הרבה שנים, אבל לפחות צמצום פערים.

יוסף ג'בארין: בהתחלה דיברנו על 7-6 מיליארד שקל לתקציב הנוכחי, של 2015–2016; לקראת השבוע האחרון לאישור התקציב צמצמנו את הבקשות שלנו ל-1.5 מיליארד – ל-1.5 מיליארד מתוך 400 מיליארד שקל של תקציב המדינה.

יוסף ג'בארין: ומה הפלא?

יוסף ג'בארין: כל הדיבורים על יחס חיובי לציבור הערבי, דווקא מצד משרד האוצר, מצד השר כחלון עצמו, לא מצאו בסוף שום ביטוי בתקציבים שעברו במסגרת התקציב השנתי לשנתיים 2015 ו-2016.

יוסף ג'בארין: הדוגמה שנתנו לגבי הרשויות המקומיות הערביות – אמרנו:

יוסף ג'בארין: לפחות תתקנו עוול אחד שקיים בתקציבי האיזון.

יוסף ג'בארין: נוסחת תקציבי האיזון מניחה הכנסה מדומיינת בכל רשות מקומית כדי לחשב את נוסחת האיזון המתאים, וכשבדקנו ראינו שאין כמעט אף יישוב ערבי שעונה על אותה הכנסה מדומיינת.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, מניחים שבעיר אום-אלפחם יש הכנסה ממוצעת כזו, ובכלל העיר לא מגיעה אליה.

יוסף ג'בארין: בגלל זה ראינו בחישובים שלנו, שהציבור הערבי מפסיד כחצי מיליארד שקל רק בגלל הנוסחה הזו.

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

יוסף ג'בארין: ולכן הבאנו את הנוסחה הזו בתור דוגמה ברורה של תוצאה של נוסחה מפלה ביחס ליישובים הערביים.

יוסף ג'בארין: לצערנו, למרות ההוכחה הברורה על הנוסחה המפלה, זה לא עזר, וגם הפעם עבר התקציב ללא שום יישום משמעותי של ההבטחות ששמענו.

טלי פלוסקוב: תודה.

יוסף ג'בארין: האם יש שינוי בתקופה הקרובה?

יוסף ג'בארין: סימן-שאלה גדול.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה לך, אדוני השר, עמיתי חברי הכנסת, הממשלה הזאת לא מחמיצה שום הזדמנות לעשות משהו עקום.

דב חנין: אם יש אפשרות לעשות משהו עקום, הממשלה הזאת לא תיתן לאפשרות הזאת לחמוק.

מיכל בירן: זאת עקביות.

דב חנין: זאת עקביות.

דב חנין: כך נראית העקביות של ממשלת נתניהו.

דב חנין: אכן, מר נתניהו נקלע שלא בטובתו למצב ביש: הוא גם שר החוץ, הוא גם שר התקשורת, הוא גם השר לשיתוף פעולה אזורי – אני לא יודע אם אתם זוכרים שיש כזה דבר, שנקרא שיתוף פעולה אזורי.

דב חנין: אז שיתוף פעולה אזורי אין, אבל שר לשיתוף פעולה אזורי יש ויש, ושמו בישראל בנימין נתניהו, והוא גם – מה לעשות – בזמן שנותר לו בין לבין הוא גם ראש ממשלה, ועכשיו הוא גם שר הכלכלה.

דב חנין: בתור שר הכלכלה הוא, בין היתר, צריך למנות או להשתתף במינוי של שופטים בבתי-הדין לעבודה, אבל ברור לכול שהוא לא יכול למנות ולהשתתף במינוי של שופטים בבתי-הדין לעבודה כאשר לו ולרעייתו יש תיק פתוח בבית-דין לעבודה.

דב חנין: לכן נדרש המנגנון המסובך הזה של העברת סמכויותיו של שר הכלכלה לשר הדתות.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, כל כך מסובך, וכל כך מיותר, וכל כך פגום.

דב חנין: מדוע ראש הממשלה בכלל צריך להיות שר הכלכלה?

דב חנין: מהדבר הזה, הרי, אנחנו צריכים להתחיל.

דב חנין: הוא צריך להיות שר הכלכלה מכיוון שכנראה אין מישהו אחר שמוכן לחתום על המעקף הדרמטי שמציע מר נתניהו לעשות לחוק ההגבלים העסקיים; מעקף שנועד לפתוח את הפתח למונופול מסוכן, דורסני, שישלוט על משק הגז ועל כל שוק האנרגיה של ישראל.

דב חנין: הנה, אתם רואים, עמיתי חברי הכנסת, איך הקלקול הזה, של הניסיון להכשיר את המונופול, של הניסיון לדרוס את שומרי הסף – במקרה הזה הממונה על ההגבלים העסקיים – יוצר תוצאות לוואי; ומעתה, מי שימנה את הנציגים בבתי-הדין לעבודה הוא לא שר הכלכלה, אלא שר הדתות.

דב חנין: תראו כמה עקום, ותראו כמה אופייני לממשלת נתניהו.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת עליזה לביא – אינה נוכחת.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

טלי פלוסקוב: שלוש דקות.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על מה שקרה היום בבית-המשפט המחוזי בירושלים, על ההחלטה לדחות את ההרשעה של הנאשם המרכזי, יוסף חיים בן דוד, או יוסף בן דוד.

מסעוד גנאים: ההחלטה מעוררת בנו חשדות, וזה למה?

מסעוד גנאים: כי לנו הערבים יש בעיה עם הטענה שזה משוגע, שהוא סובל מהפרעות נפשיות, כאילו כל אחד שסובל מהפרעה מכוון את הסבל ומתרגם אותו להרג ולרצח נגד ערבים.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, שני המקרים המזעזעים, האכזריים, החמורים ביותר שחווינו בחודשים האלה – לפני שנה הרצח המזעזע והברברי של מוחמד אבו ח'דיר, ואחר כך שרפת משפחת דוואבשה; שני המקרים האלה, המזעזעים – הממשלה – הרשויות בישראל היו יכולות, דרך תפיסת הפושעים והעמדתם לדין, להוכיח לכולם שאכן יש שוויון, אכן הממשלה הזאת תקינה, ובצדק רוצה לתפוס את הפושעים הרוצחים האלה, כדי להרגיע את האנשים.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, הצדק במקרים האלה – או בכל מקרה – מציל חיים וחוסך בחיי אדם ובשפיכות דמים.

מסעוד גנאים: כאשר משפחה שלמה, כמו משפחת דוואבשה, נשרפה על-ידי טרוריסטים; כאשר מוחמד אבו ח'דיר נרצח ונשרף בצורה האכזרית הזאת – במקום שייעשה משפט צדק, להעמיד לדין את האנשים ואת הנאשמים האלה, בית-המשפט היום דוחה את ההאשמה, דוחה את ההעמדה לדין, במיוחד של הנאשם, הפושע המרכזי.

מסעוד גנאים: ולמה?

מסעוד גנאים: כי יש להם דוח פסיכיאטרי חסוי שיש לו הפרעות נפשיות.

מסעוד גנאים: היו כמה מקרים של טרוריסטים יהודים שרצחו ערבים ושרפו מסגדים, ואמרו עליהם שהם משוגעים, או שהם מעורערים בנפשם.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, הצדק, כאשר ייעשה – כולם נרגעים.

מסעוד גנאים: אבל כאשר אנשים רואים את האי-צדק, רואים שנותנים לפושעים ולרוצחים להסתובב חופשי, משום שהם רצחו בן-אדם ערבי או פלסטיני – כולנו נוכחנו לדעת מה קרה אחרי הירצחו המזעזע של מוחמד אבו ח'דיר – כל העימותים שהיו בגלל הזעם של כולנו על הרצח הזה.

מסעוד גנאים: צדק המשורר ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מסעוד גנאים: – – כאשר אמר: (אומר בערבית: הצדק עלי אדמות היה גורם לשֵׁדִים לבכות אילו היה ביכולתם לשמוע, והיה גורם למתים לצחוק אילו היה ביכולתם לראות).

מסעוד גנאים: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחבר הכנסת מסעוד גנאים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר; חבר הכנסת עפר שלח – מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יואב קיש, אחרון הדוברים.

יואב קיש: כבוד היושבת-ראש, שרים, חברות וחברי הכנסת, האמת היא שאני מופתע; אני מופתע, אני לא מבין מדוע האופוזיציה בחרה להתנגד עכשיו.

יואב קיש: לפעמים אני שואל את עצמי, אם כל פעם שיהיה משהו אנחנו ישר נצטרך לחשוב אם אנחנו מתעסקים בדברים ענייניים או לא – לפני דיברו פה גם על דברים ממש לא קשורים, ניצלו את הבמה.

יואב קיש: בסדר, זה חלק מחוקי המשחק, זה ברור.

יואב קיש: אבל בסופו של דבר לדבר על דומא כשבסך הכול אנחנו מדברים על – אני מקריא – "הודעת הממשלה בדבר העברת סמכויות משר הכלכלה" – נראה לי קצת, בואו נגיד ככה, לא קשור.

חיים ילין: אתה לא מרגיש כמו לגו?

חיים ילין: שבא בן-אדם אחד ומשחק עם כל השרים ועם כולם?

חיים ילין: – – –

יואב קיש: אבל זה בדיוק מה שאני לא מבין – – –

חיים ילין: – – – אתה יודע מה – – – השרים שמפחדים – – –

יואב קיש: חיים, אבל זה מה שאני לא מבין.

יואב קיש: אז תסביר לי למה אתה מתנגד, כשבאמת יש פה החלטה שמעבירה את הסמכויות כדי להקל עם הנושא של שר הכלכלה.

יואב קיש: באמת, עושים פה סדר – –

אלעזר שטרן: אתה מאמין בזה?

יואב קיש: – – ובמקום לתמוך, אז חייבים להתנגד.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: כי ברגע שזה נוגע לראש הממשלה בנימין נתניהו – רק אומרים את הדבר הזה, רק מזכירים את זה – מייד האופוזיציה קופצת ומזדעקת.

יואב קיש: החלטה מאוד פשוטה, שאין שום סיבה שהאופוזיציה לא תתמוך בה.

יואב קיש: החלטתם לא לתמוך – עולם כמנהגו נוהג, כנראה – שאני לא אתאכזב, לא מאלעזר שטרן, ולא מחיים ילין – –

אלעזר שטרן: לא, אתה – – –

יואב קיש: – – אני יכול לדעת מה תעשו ומה תצביעו רק לפי הכיסא שאתם בחרתם לשבת בו.

אלעזר שטרן: אני לא מאמין שאתה מאמין למה שאתה אומר.

יואב קיש: כל מילה, ידידי.

יואב קיש: כל מילה.

אלעזר שטרן: אתה לא מאמין.

יואב קיש: גם חיליק בר, אני יכול לצרף אותו לחבורה הזאת, שלפי הכיסא שבו הוא יושב אני יודע מה הוא יצביע.

חיים ילין: יואב, יש לך עוד דקה לסיים – – –

יואב קיש: אני כבר מסיים, אני יודע לאן להסתכל.

יואב קיש: אבל אני אומר לך בצורה הכי פשוטה: אני מחכה ליום שהאופוזיציה תפתיע אותי בהצבעה שלהם.

יואב קיש: בסדר?

יואב קיש: אני מחכה ליום שבו אני אראה אופוזיציה שפעם אחת אומרת לי: צודקים, אנחנו אתכם.

יואב קיש: בסדר?

אלעזר שטרן: תצביע על השוויון בנטל ואנחנו נצביע יחד אתך.

יואב קיש: דרך אגב, אני מודה שבישראל ביתנו אני רואה את זה.

יואב קיש: נכון?

יואב קיש: אני מודה, שם אני רואה יותר עניין.

יואב קיש: אבל גם שם יש לפעמים נטייה רק להתנגח.

יואב קיש: ברגע שמזכירים ראש הממשלה בנימין נתניהו, נפסק השקט ומייד אנחנו מוצאים את עצמנו שוב בדיונים ארוכים שלמעשה אין מאחוריהם שום דבר.

יואב קיש: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

טלי פלוסקוב: רבותי, על-פי בקשת הממשלה, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד מיכאל אורן – בעד דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח גלעד ארדן – בעד אורי אריאל – בעד זאב בנימין בגין – בעד זוהיר בהלול – נגד נאוה בוקר – בעד דוד ביטן – בעד מיכל בירן – נגד מירב בן ארי – בעד אלי בן-דהן – בעד יואב בן צור – בעד איל בן ראובן – נגד יחיאל חיליק בר – נגד איתן ברושי – נגד עמר בר-לב – נגד ענת ברקו – בעד יוסף ג'בארין – נגד באסל גטאס – נגד אילן גילאון – נגד זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מסעוד גנאים – נגד משה גפני – אינו נוכח יעל גרמן – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח שרן השכל – בעד יצחק וקנין – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח תמר זנדברג – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח ציפי חוטובלי – בעד אורן אסף חזן – אינו נוכח דב חנין – נגד יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח מנואל טרכטנברג – נגד מרדכי יוגב – בעד יוסי יונה – אינו נוכח שלי יחימוביץ – נגד חיים ילין – נגד משה יעלון – אינו נוכח איתן כבל – נגד אלי כהן – בעד יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יעל כהן-פארן – נגד משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת אורלי לוי אבקסיס – נגד ז'קי לוי – בעד מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח סופה לנדבר – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח מנחם אליעזר מוזס – בעד שולי מועלם-רפאלי – בעד ירון מזוז – בעד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – בעד אראל מרגלית – נגד אברהם נגוסה – בעד משולם נהרי – בעד איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת ניסן סלומינסקי – בעד בצלאל סמוטריץ – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – אינו נוכח רחל עזריה –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד חמד עמאר – אינו נוכח רועי פולקמן – בעד עודד פורר – נגד טלי פלוסקוב – בעד מאיר פרוש – בעד יעקב פרי – אינו נוכח עיסאווי פריג' – נגד עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת יואב קיש – בעד איוב קרא – בעד מירי רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד מיקי רוזנטל – נגד יואל רזבוזוב – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח אלעזר שטרן – נגד נחמן שי – נגד סילבן שלום – אינו נוכח עפר שלח – נגד איציק שמולי – נגד סתיו שפיר – נגד איילת שקד – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

טלי פלוסקוב: גברתי, נא להתחיל בסיבוב השני, של חברי הכנסת שלא השתתפו עדיין בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עבדאללה אבו מערוף – אינו נוכח טלב אבו עראר – אינו נוכח דוד אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – בעד רוברט אילטוב – אינו נוכח אלי אלאלוף – אינו נוכח קארין אלהרר – אינה נוכחת זאב אלקין – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח זהבה גלאון – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח אריה מכלוף דרעי – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח יצחק הרצוג – אינו נוכח חנין זועבי – אינה נוכחת ג'מאל זחאלקה – נגד עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח אורן אסף חזן – אינו נוכח יואל חסון – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסי יונה – אינו נוכח משה יעלון – אינו נוכח יצחק כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח משה כחלון – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח עליזה לביא – אינה נוכחת ציפי לבני – אינה נוכחת מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח אביגדור ליברמן – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח ינון מגל – אינו נוכח איילת נחמיאס ורבין – אינה נוכחת בנימין נתניהו – אינו נוכח קסניה סבטלובה – אינה נוכחת רויטל סויד – אינה נוכחת איימן עודה – אינו נוכח חמד עמאר – אינו נוכח יעקב פרי – אינו נוכח עמיר פרץ – אינו נוכח נורית קורן – אינה נוכחת מירי רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח סילבן שלום – אינו נוכח איילת שקד – אינה נוכחת

טלי פלוסקוב: האם נמצאים באולם חברות או חברי כנסת שלא קראו בשמם?

טלי פלוסקוב: אין.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תמה.

טלי פלוסקוב: נא לסכם את ההצבעה.

טלי פלוסקוב: בעד – 37 חברי כנסת, נגד – 35.

טלי פלוסקוב: הודעת הממשלה התקבלה.

טלי פלוסקוב: 37 נגד 35.

טלי פלוסקוב: אני חוזרת, הודעת הממשלה התקבלה.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/784; חוב' ד', עמ' 5480.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים לסעיף הבא: הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת החוק כדלקמן.

טלי פלוסקוב: ההודעה נמסרה ביום 2 בנובמבר 2015.

טלי פלוסקוב: הנמקת הערעורים של סיעות המחנה הציוני ומרצ.

טלי פלוסקוב: הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 57) (הרשות והמועצה לשידורים מסחריים), התשע"ג–2013, מס' פ/784.

טלי פלוסקוב: מטעם המחנה הציוני ינמק חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: מיקי רוזנטל נמצא?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

מיקי רוזנטל: נמצא.

טלי פלוסקוב: יש לך חמש דקות.

מיקי רוזנטל: חמש דקות.

מיקי רוזנטל: אני חושב שזה יספיק.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

מיקי רוזנטל: העניין הוא לא מאוד סבוך – גברתי היושבת-ראש, חברי השרים וחברי הכנסת, תארו לעצמכם מדינה דמיונית – דמיוני, דמיוני – שיש בה ראש ממשלה שהוא גם שר החוץ וגם שר הכלכלה.

יעקב מרגי: – – – שנפעיל את הדמיון.

מיקי רוזנטל: תפעיל את הדמיון.

מיקי רוזנטל: תעצום את העיניים.

מיקי רוזנטל: אין דברים כאלה בעולם.

מיקי רוזנטל: תנסה לתאר.

מיקי רוזנטל: אוקיי?

מיקי רוזנטל: ויש אתר שקוראים לו "קוואלה", שכותב עליו כל הזמן.

מיקי רוזנטל: כותב עליו דברים טובים.

מיקי רוזנטל: ויש גם עיתון שקוראים לו "ישראל דהיום".

מיקי רוזנטל: סתם, דמיוני, אין דברים כאלה.

מיקי רוזנטל: וראש הממשלה במדינה הדמיונית הזאת, הוא גם – – –

יואב קיש: – – – עם הטלוויזיה, מיקי?

מיקי רוזנטל: חכה, נגיע גם לטלוויזיה.

מיקי רוזנטל: הוא גם שר החוץ, גם שר הכלכלה וגם שר התקשורת.

מיקי רוזנטל: יש לו עוד איזה תפקידים, נכון?

מיקי רוזנטל: אבל לא חשוב.

מיקי רוזנטל: כי אנחנו מתעסקים רק בתקשורת.

מיקי רוזנטל: וראש הממשלה הזה – – –

מיקי לוי: השר לפיתוח אזורי.

מיקי רוזנטל: והשר לפיתוח אזורי הוא גם?

מיקי רוזנטל: ואללה?

מיקי רוזנטל: קוואלה?

מיקי רוזנטל: לא ידעתי.

מיקי רוזנטל: בכל מקרה, ענייננו בתקשורת במדינה דמיונית.

אראל מרגלית: אתה לא רואה איך האזור מתפתח?

מיקי רוזנטל: במדינה דמיונית.

מיקי רוזנטל: אין דברים כאלה במציאות.

מיקי רוזנטל: לא יכולים להיות באמת דברים כאלה במציאות, שראש ממשלה מתעסק עם אחרון העיתונאים ומתעסק עם כל כלי תקשורת, וכל היום מתעסק במה כתבו עליו ולא כתבו עליו; היו נגדו ולא היו נגדו.

מיקי רוזנטל: וראש הממשלה הזה, במדינה הדמיונית הזאת, מנסה להשתלט על השידור הציבורי.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות.

מיקי רוזנטל: ויש מיליארדר אחד שמממן עיתון לטובת ראש הממשלה של המדינה הדמיונית, שקוראים לו "ישראל דהיום".

מיקי רוזנטל: ויש אתר אינטרנט שקוראים לו "קוואלה" שכותב בעד ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: וראש הממשלה נותן או מעכב בתפקידו כשר התקשורת הטבות שעוזרות לבעלים של האתר "קוואלה".

מיקי רוזנטל: ועוד ועוד סיפורים מארץ מדומיינת, שלא יכולים כמובן להתרחש במציאות.

מיקי רוזנטל: כי זה באמת עולה על כל דמיון.

מיקי רוזנטל: ועכשיו הממשלה, שראש הממשלה הזה עומד בראשה הדמיוני, באה ואומרת: למה שראש הממשלה יצטרך להתאמץ כל כך הרבה וללכת לכל עיתון בנפרד ולכל גוף תקשורת בנפרד ולכל ערוץ טלוויזיה בנפרד?

מיקי רוזנטל: בוא נעשה רשות אחת, מין "ברית המועצות", קוראים לזה בחוק, שמאחדת את כל המועצות שבמדינה הממש-לא-מדומיינת שלנו: יש המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין, ויש הרשות השנייה שאחראית לערוץ 2, ויש מועצת הרשות השנייה שאחראית לרדיו ולטלוויזיה – נאחד אותן לרשות אחת תחת משרד התקשורת, כשראש הממשלה הוא שר התקשורת, שכל היום מתעסק בתקשורת.

מיקי רוזנטל: דמיוני.

מיקי רוזנטל: ובכן, חברים, זה ממש לא דמיוני.

מיקי רוזנטל: זו בדיוק הרוח של הצעת חוק התקשורת שמונחת על שולחנה של הכנסת.

מיקי רוזנטל: והצעת החוק היא מצוינת, אגב; שלא יהיה לכם ספק.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק מצמצמת בהוצאות; מייעלת – במקום שלושה רגולטורים, שיהיה רגולטור אחד; היא תקל במידה רבה על הזכיינים ועל ההוצאות שלהם, כמו שנימק מי שהיה שר התקשורת בממשלה הקודמת כשהוא הביא את זה, או בעצם הפריד את זה מחוק ההסדרים – בהתחלה זה בא בחוק ההסדרים – השר ארדן, שהיה שר התקשורת.

מיקי רוזנטל: הצעת החוק היא טובה בעיקרון, חוץ מדבר אחד שהופך אותה באחת להצעה גרועה מאוד.

מיקי רוזנטל: כי במקום להקים רשות, כמו שמקובל ברוב הדמוקרטיות המערביות, שהיא רשות עצמאית, כמו הרשות להגבלים עסקיים, כמו הרשות השנייה – וכל מי שמתעסק בתקשורת יודע שכשפוליטיקאים דוחפים את ידיהם לתקשורת התוצאה היא – ערוץ 1.

מיקי רוזנטל: מין משהו מגעגע כזה, מסכן, אומלל, שכל הפוליטיקאים מתעללים בו, ושידור אין בזה.

מיקי רוזנטל: אז החוק הזה, כמובן, לא עוסק בשידור הציבורי, רק בשידור המסחרי.

מיקי רוזנטל: אבל כוונת המשורר, אותה כוונה – להשתלט על השידורים המסחריים במדינת ישראל באמצעות חוק שהוא כאילו מייעל את המצב.

מיקי רוזנטל: ובכן, אי-אפשר לתמוך בחוק הזה כשהמועצה הזאת, המרכזית, תהיה מועצת הצנזורה והפעלת הלחץ על התקשורת של ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: כל ראש ממשלה, אגב, לא רק במדינות דמיוניות.

מיקי רוזנטל: גם אם בראש הממשלה הזאת יעמוד נציג של מפלגת העבודה, ברגע שפוליטיקאים יכולים לחבק את התקשורת, זה נהיה חיבוק דוב.

מיקי רוזנטל: לכן צריך להרחיק את הפוליטיקאים מהתקשורת.

מיקי רוזנטל: וההצעה הזאת מאפשרת לפוליטיקאים להשתלט על התקשורת.

מיקי רוזנטל: ולכן, אם אנחנו באמת מתכוונים להפוך את הרשות הזאת לרשות אפקטיבית, יעילה, שתשיג את מטרות החוק, צריך לעשות אותה רשות עצמאית שלא קשורה למשרד התקשורת.

מיקי רוזנטל: כל זמן שהצעת החוק היא כזאת שהיא במשרד התקשורת, תחת ראש הממשלה שיש לו בעיות קשות עם התקשורת, אנחנו נתנגד לחוק הזה.

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

מיקי רוזנטל: מצווה על כל מי שחופש הביטוי יקר לו והדמוקרטיה יקרה לו, להתנגד לחוק הגרוע הזה.

מיקי רוזנטל: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי רוזנטל.

טלי פלוסקוב: מטעם סיעת מרצ ינמק חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, בכנסת התשע-עשרה הוקמה ועדה לצורך חקיקת חוק חדש – רשות השידור הציבורי.

עיסאווי פריג': אז היה שר התקשורת, שאני מאמין שהיו לו כוונות טובות, השר גלעד ארדן, שיושב במקרה אתנו.

עיסאווי פריג': חלם יחד עם שר האוצר לשעבר על שידור ציבורי עצמאי.

עיסאווי פריג': חלמו ופנטזו על חומה סינית שתפריד בין הפוליטיקה לרשות השידור, ושיהיה לנו שידור ציבורי עצמאי, שישקף את כל מה שקורה, ללא שום קשר לאופוזיציה–קואליציה, לכל הרבדים בחברה.

עיסאווי פריג': הגענו לכנסת העשרים, ושר התקשורת – שהתעקש להיות שר התקשורת – הרי הוא ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': ראש הממשלה הכניס בסעיף הקואליציוני מול המפלגות, שכל החקיקה בתחום התקשורת, אין להתנגד לה, ויש לו מונופול מוחלט על כל מה שקורה בתחום.

עיסאווי פריג': ומאז, אפילו שמדובר במשרד עם תקציב של 70 מיליון שקל בסך הכול, על פניו אמור להיות משרד קטן, מבחינה תקציבית, קם לו משרד התקשורת.

עיסאווי פריג': התחלף שר ממונה, בתוך משרד ראש הממשלה, אופיר אקוניס, והמשרד ממשיך לבעוט, הוא קיים, והוא מעסיק אותנו יותר ממשרד החינוך.

עיסאווי פריג': עכשיו מונחת בפנינו הצעה בשם "איחוד הגופים והרגולציה".

עיסאווי פריג': קראו לה "ברית המועצות", שם מפחיד, שם מפחיד.

עיסאווי פריג': דיברו על זה בעבר, אבל עכשיו יש בה מתכון.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם, חברים – אני לא פוחד מברית המועצות ומהצעת החוק שמובאת לנו כאן.

עיסאווי פריג': אני שואל אתכם: היה היה שידור ציבורי; היה היה שידור ציבורי מיני-עצמאי.

עיסאווי פריג': ומאז שהחוק של תאגיד השידור הציבורי הישראלי, כדברי אופיר אקוניס, שגילה את אמריקה אחרי 68 שנים – אני שואל אתכם, מה מסתתר מאחורי הצעת החוק שמונחת בפנינו היום?

עיסאווי פריג': ואני רוצה ללכת צעד אחד יותר קדימה.

עיסאווי פריג': וזה לא מופרך, חברים.

עיסאווי פריג': ותזכרו מה שאני הולך להגיד, זה לא מופרך.

עיסאווי פריג': תהליך הייבוש שעובר על הרשות הציבורית הממלכתית, שהיא נעדרה מתקציב המדינה; תהליך הייבוש שאנחנו רואים את הזעקה ואת השליטה של האוצר שם; תהליך הייבוש הזה יביא למצב שגם ברית המועצות, שמונחת היום, תכלול בתוכה את רשות השידור הציבורי.

עיסאווי פריג': ואם אי-פעם היה לנו שידור ציבורי, תשכחו מכך; כי מה שקורה היום ברשות השידור הציבורי, הייבוש המוחלט של כתבים, של מערכת, פיטורי עובדים, זאת זעקה.

עיסאווי פריג': וזאת זעקה שהחוק היום מכשיר את הקרקע שיאכל את כולם.

עיסאווי פריג': מה אני צריך שידור ציבורי?

עיסאווי פריג': אני צריך סתימת פיות.

עיסאווי פריג': אני צריך חוק השתקה.

עיסאווי פריג': והחוק שהונח היום הוא המכה הראשונה שתאכל את כולם, והלך עלינו – "רחת עלינו".

עיסאווי פריג': לא שידור ציבורי, לא בטיח.

עיסאווי פריג': משרד תקשורת שאוכל את הכול.

עיסאווי פריג': הרי הוזהרתם.

עיסאווי פריג': הרי הוזהרתם לפני שאתם מצביעים על כך.

עיסאווי פריג': הדברים הנסתרים מעבר לחוק הזה הם הרבה יותר מסוכנים ונוגעים לכל אחד ואחד מאתנו.

עיסאווי פריג': הוזהרתם.

עיסאווי פריג': בשל כך אני ממליץ שלא להצביע על החוק הזה, אלא להבין בדיוק לאן הדברים הולכים.

עיסאווי פריג': תודה לך, גברתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת פריג'.

טלי פלוסקוב: רבותי, על-פי בקשת הממשלה, אנחנו שוב מצביעים – דקה.

טלי פלוסקוב: אוקיי, כאמור, ההצבעה תהיה שמית.

טלי פלוסקוב: גברתי מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

טלי פלוסקוב: איפה הסגן?

טלי פלוסקוב: אלקטרונית?

טלי פלוסקוב: אוקיי, רבותי, אני מבקשת מחברי הכנסת להגיע למקומכם.

מיקי רוזנטל: דחלילים.

מיקי רוזנטל: אתם מצביעים באוטומט.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: החלת דין רציפות על חוק התקשורת.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 10 בעד הודעת הממשלה – 37 נגד – 23 נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 57) (הרשות והמועצה לשידורים מסחריים), התשע"ג–2013, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 37 בעד, 23 מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: חל דין רציפות על חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון מס' 57).

טלי פלוסקוב: רבותי, הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה.

נחמן שי: רגע, רגע, רגע, אני בטעות הצבעתי בעד.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת נחמן שי הצביע בטעות בעד, ומבקש לשנות את ההצבעה לנגד.

טלי פלוסקוב: אנחנו משנים את ההצבעה בהתאם, כי התוצאה לא משתנה.

טלי פלוסקוב: [מס' מ/826; חוב' ד', עמ' 5480.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 112), התשע"ד-2013.

טלי פלוסקוב: מנמקים: חברת הכנסת תמר זנדברג מטעם סיעת מרצ.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי.

טלי פלוסקוב: הנמקה שלכם.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, תודה, החוק הזה – מדובר בחבילה שלמה של שינויים, שרובם הגדול הם חיוביים, בפקודת התעבורה.

תמר זנדברג: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לשינוי שקשור לנהיגה בשכרות ונהיגה תחת השפעת סמים.

תמר זנדברג: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם למקרה של עישון קנאביס, אם לעישון בשימוש חברתי, מה שנקרא, אם למטופלי הקנאביס הרפואי.

תמר זנדברג: למעשה, השתת העונש של נהיגה תחת השפעת סמים על מטופלי קנאביס רפואי – וכיום יש לנו כ-22,000 כאלה – הופכת את כל אותם המטופלים, את כל אותם חולים, למשוללי רישיון נהיגה בפועל, מפני שלעולם אנחנו לא נמצא מטופל קנאביס רפואי שלא יימצאו בדמו שרידי קנאביס.

תמר זנדברג: אני מפנה את תשומת לבכם לכך שקנאביס הוא חומר שאפשר למצוא שרידים, שיירים שלו בדם גם שבועיים ושלושה שבועות אחרי השימוש, מה שבאופן אוטומטי משפיע גם על אנשים שאינם תחת השפעה ולא קרובים להיות תחת השפעה, דבר שלא משפיע כהוא-זה על הנהיגה שלהם והם מועדים לפסילה אוטומטית של רישיון הנהיגה של עד חצי שנה.

תמר זנדברג: לשמחתי, משרד התחבורה וועדת הכלכלה של הכנסת עמדו על השינוי הזה, שמו לב אליו, והיום אנחנו עומדים בפני המלצות של ועדה מטעם משרד התחבורה, משרד הבריאות וגורמים נוספים על מנת לפתור את הפלונטר ולא להפוך כמיליון איש לעבריינים בפוטנציה וכ-22,000 מטופלים למשוללי רישיון דה פקטו.

תמר זנדברג: ולכן אנחנו בקריאה הראשונה, או בשלב הזה, נתמוך בהצעה הזאת, אבל לקראת הקריאה השנייה והשלישית מצפים שתיקון כזה ייכנס בהסכמת הממשלה ויחד עם המשרדים.

תמר זנדברג: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת תמר זנדברג.

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו מגיעים להצבעה.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אני מבקשת לחזור למקומכם.

טלי פלוסקוב: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי זוהר, אנחנו מצביעים אלקטרונית?

טלי פלוסקוב: יואב קיש?

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד להחיל דין רציפות?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 11 בעד הודעת הממשלה – 52 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הממשלה על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 112), התשע"ד–2013, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 52 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: החלת דין רציפות על הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 112), התשע"ד–2013, אושרה.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת הכלכלה.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/602; "דברי הכנסת", חוב' ד', עמ' 5520; נספחות.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה: הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41), התשע"ו–2015.

טלי פלוסקוב: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת דוד ביטן.

): מדובר בקריאה שנייה ושלישית – חוק חסינות חברי הכנסת.

): אני מתכבד להציג לקריאה השנייה והשלישית הצעת חוק מטעם ועדת הכנסת אשר עוסקת בסמכויות ועדת האתיקה והסנקציות שהיא רשאית להטיל.

): מדובר בשתי הצעות שאושרו בנפרד בקריאה הראשונה, וועדת הכנסת החליטה למזגן תוך הוספת תיקונים שונים שהביאו לכך שלא הוגשו להצעה כל הסתייגויות.

): כיום החוק מסמיך את ועדת האתיקה, ברוב של שלושה לפחות מארבעת חבריה, להטיל סנקציות על חבר הכנסת, החל בהערה ונזיפה וכלה בהגבלות על פעילותו בכנסת והרחקתו מישיבות מליאת הכנסת והוועדות.

): ואולם, הוועדה מוסמכת לשלול שכר מחבר הכנסת רק בשל היעדרות מעבר לתקופה הקבועה בחוק או בשל הפרת הכללים בעניין עיסוק נוסף אסור, ולא בשל כל הפרה של כלל מכללי האתיקה.

): מוצע בהצעת החוק להרחיב את סמכויות ועדת האתיקה ולקבוע כי במקרה שבו היא קבעה שחבר הכנסת הפר כלל מכללי האתיקה הפרה חמורה, ובשל כך הורחק מישיבות מליאת הכנסת או ועדות הכנסת, היא תהיה רשאית להורות, בהחלטה מנומקת, על שלילת שכרו בעד תקופת ההרחקה – כולה או חלקה – ובלבד שהשלילה לא תעלה על שבועיים.

): בקריאה הראשונה דובר על חודש, אך בוועדה הוסכם על שינוי, לאור דיונים שהיו עם האופוזיציה.

): החלטה בדבר שלילת שכר בפעם הראשונה בעניינו של חבר כנסת תתקבל פה-אחד על-ידי כל ארבעת חברי הוועדה, ובפעמים הבאות, ככל שיהיו, ברוב של שלושה מתוך ארבעה, כפי שזה קורה היום.

): הצעה נוספת עוסקת במקרה שבו קבעה ועדת האתיקה כי חבר הכנסת הפר כלל מכללי האתיקה וגרם בכך לנזק לציוד של הכנסת במשכן הכנסת, ועשה זאת בכוונה לגרום לנזק כאמור, או צפה או היה צריך לצפות כאפשרות סבירה את קרות הנזק.

): לפי ההצעה, תוכל הוועדה, נוסף על הסנקציה שהטילה, לקבוע כי סכום הנזק, כולו או חלקו, ינוכה משכרו של חבר הכנסת, עד לתקרה של 5,000 ש"ח.

): בקריאה הראשונה דובר על 10,000 ש"ח, ובדיון בוועדה בהסכם עם האופוזיציה זה הופחת ל-5,000.

): ההצעה עצמה כוללת איזונים שנועדו, מצד אחד, להרחיב את סמכויות ועדת האתיקה מתוך תקווה שהדבר יחזק אותה ויצמצם מקרים של הפרת הכללים, ומצד שני, להבטיח שהפגיעה שיכולה להיגרם לחבר הכנסת כתוצאה מהחלטת ועדת האתיקה תהיה סבירה.

): כאמור, ההצעה תוקנה בהתאם להערות שהשמיעו חברי הכנסת בדיונים, לא הוגשו לה הסתייגויות, ולכן אבקש את אישורה של הכנסת בקריאה השנייה והשלישית.

): את הדיון הענייני והמשמעותי עשינו בקריאה הראשונה, ולכן אני לא אחזור על כל הטיעונים שהועלו אז.

): תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

טלי פלוסקוב: לא הוגשו הסתייגויות, אלא יש לנו בקשות רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חמש דקות, אדוני, שלך.

דב חנין: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, רבותי השרים, עמיתי חברי הכנסת, כולנו בכנסת בעד שמירה על כבודה של הכנסת; כולנו נגד מקרים שבהם חברי כנסת בהתנהלותם ובהתנהגותם פוגעים בכבודה של הכנסת, פוגעים במעמדה של הכנסת, ולכן יש לנו כללי אתיקה, ולכן גם לעתים אין ברירה אלא להפעיל את כללי האתיקה ולהטיל עונשים על חברי הכנסת.

דב חנין: השאלה, עמיתי חברי הכנסת, היא תמיד שאלה של איזון.

דב חנין: יש בידי ועדת האתיקה אמצעים, אבל האמצעי החשוב ביותר, והוא האמצעי שמשרת אותנו, הוא האמצעי של הסנקציה הציבורית שנוצרת כאשר יש עמדה של ועדת האתיקה, כאשר יש החלטה של ועדת האתיקה, כאשר יש קביעה ואולי גם ענישה של חבר הכנסת.

דב חנין: עמיתי חברי הכנסת, רק ביממה האחרונה ראינו שאפילו בלי פעולה של ועדת האתיקה, פעולה ציבורית, מחאה ציבורית, דרישה ציבורית, יכולות אפילו להביא להתפטרותו של חבר כנסת, וזה דבר נכון וראוי.

דב חנין: ראוי בהחלט שדעתו של הציבור, עמדתו של הציבור, מחאתו של הציבור, התנגדותו של הציבור ישפיעו ויובילו גם להחלטות בעלות משמעות לגבי חברי הכנסת.

דב חנין: עם זאת, עמיתי חברי הכנסת, אנחנו צריכים מאוד להיזהר ממצב שבו אנחנו נותנים כלים שיכולים לשמש אחר כך לפגיעה במעמדם, בזכויותיהם ובמקומם של חברי הכנסת.

דב חנין: הקושי הגדול ביותר נוגע לנושאים שיש בהם נגיעה לפוליטיקה.

דב חנין: אנחנו נמצאים בכנסת שיש בה מחלוקות קשות מאוד; אנחנו נמצאים במציאות במדינה שבה יש באמת לעתים מלחמות ואירועים קשים, איומים, כשיש בהם בציבורים שלנו מחלוקות מאוד קשות, וקל מאוד להגיע למצב שבו הרוב בכנסת יפעיל את הכלים החוקתיים, יפעיל את הכלים החוקיים ויפעיל את הכלים האתיים נגד חברי כנסת שבסך הכול מבטאים – אולי בצורה נוקבת, אולי בצורה מרגיזה, אולי אפילו בצורה מקוממת – דעה שאיננה מקובלת על הרוב.

דב חנין: זו הסכנה הגדולה.

דב חנין: ואנחנו כחברי כנסת תמיד צריכים לשקול היכן נמצאת הטעות הגדולה יותר, היכן נמצאת הסכנה הגדולה יותר.

דב חנין: האם הסכנה הגדולה יותר נמצאת באופן קונקרטי במצב שבו אנחנו נמנעים מלפעול כנגד פגיעה באתיקה מצד חבר כנסת, או אולי באופן קונקרטי הסכנה הגדולה יותר נמצאת בצד השני, במקום שבו הרוב משתמש בכוחו, עלול להשתמש בכוחו הדורסני, כדי לפגוע במעמדם, בכבודם ואפילו בזכויותיהם של חברי הכנסת שמבטאים דעה או עמדה בלתי מקובלת על הרוב הזה?

דב חנין: ולכן, עמיתי חברי הכנסת, התנהל סביב הצעת החוק הזאת ויכוח כל כך קשה, לכן התנהל כאן מאבק כל כך קשה, והמאבק הזה יתנהל על החוק ברמה העקרונית הכללית וגם על סעיפי החוק ברמה הפרטנית.

דב חנין: אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת – אני רוצה לציין דווקא לחיוב את העובדה שבוועדת הכנסת, למרות הוויכוחים הקשים שהיו לנו, אתה, אדוני, הובלת דיון שהייתה בו גם הקשבה, גם נכונות להגיע ככל הניתן להסכמות.

דב חנין: אנחנו נשארים בעמדתנו שאנחנו מתנגדים לחוק, כי אנחנו מתנגדים לעיקרון שיש בחוק הזה, אבל ברמת התוצאות האופרטיביות בהחלט הייתה במהלך דיוני הוועדה הרבה מאוד הקשבה, ואני מעריך את זה שגם כאשר יש בינינו ויכוח וגם כאשר העמדות הן שונות מאוד יש ניסיון להקשיב, יש ניסיון למצות את המשותף.

דב חנין: לכן אנחנו מצביעים נגד החוק, אבל אנחנו לא השארנו הסתייגויות אופרטיביות, כי למעשה הדברים שאנחנו דרשנו בדיוני הוועדה, בעיקרם התקבלו על-ידי הוועדה.

דב חנין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: – – –

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: כן, גברתי, חמש דקות שלך.

עאידה תומא סלימאן: גברתי היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, יש כנראה בבית הזה אנשים שחושבים שהם באים בבוקר לאיזו משרה או מקום עבודה שהוא מקום עבודה רגיל, שהוא מקום שמשתכרים בו ומקבלים משכורת, והדרך להעניש – כמו שקיים במשק בהרבה מהמקומות – היא להוריד מהמשכורת ולעשוק מהמשכורת, וזה מה שיניע את חבר הכנסת בדיונים שלו ובעמדות שלו.

עאידה תומא סלימאן: כמי שיודעת טוב מאוד שאנחנו מגיעים למקום הזה בשליחות, אנחנו מגיעים למקום הזה כדי לייצג את כלל האוכלוסיות שבחרו בנו, את האזרחים ואת האזרחיות שבחרו בנו בגלל הדעות שלנו, בגלל העמדות שלנו, בגלל הפרוגרמה הפוליטית שאנחנו מייצגים, והחברתית, אנחנו אמונים על השמעת כל אלה שבחרו בנו, אנחנו אמורים לעמוד מולכם ולהתדיין ולהשמיע את הקול שבדרך כלל לא מגיע לתוך האולם הזה, והרבה פעמים גם לא מגיע לאוזניים של הרוב בתוך האולם הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו אמורים להשמיע את הדעות שלנו לפי הכללים המקובלים בכל מקום שהוא נדרש להיות הבית המחוקק והוא נדרש לטפל בסוגיות הקשות בכל חברה וכל מדינה מתוקנת.

עאידה תומא סלימאן: ולבוא ולטעון שכדי שהרוב יוכל באמת להעביר ויוכל להעניש תוך כדי העברת הערכים שהוא מאמין בהם או העמדות שהוא מאמין בהן, זה דבר שהוא אנטי-דמוקרטי בעליל – שהשלטון של הרוב ייקח לידיים שלו גם את האחריות להחליט מי חורג ומי באמת אינו הולך לפי הכללים המקובלים, כאשר אנחנו יודעים שברוב המקרים ועדת האתיקה היא כוח פוליטי שמחליט לפי החלטות פוליטיות.

עאידה תומא סלימאן: כמה שירצו חברי ועדת האתיקה להיות כביכול אובייקטיביים עד הסוף ולשמש ככלי שמירה על הכללים בתוך הבית הזה, בסופו של דבר הצבעות והחלטות מתקבלות בצורה פוליטית לגמרי כדי לשרת מטרות של הרוב בתוך הבית הזה.

עאידה תומא סלימאן: לבוא ולתת עוד כוח או כלי הענשה שהוא מעבר להענשה המקובלת, שהיא מניעת השמעת הקול הזה, ולצפות שחברי הכנסת מעכשיו והלאה יצטרכו למדוד את העמדות שלהם לפי איזה נזק יכול להיגרם להם מבחינת הכנסה, אני חושבת שזה ביזיון.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, אנחנו מבזים את עצמנו, אנחנו מבזים – אם נקבל דבר כזה – את כלל האזרחים שבחרו בנו, וקודם כול אנחנו נבזה את ערכי הדמוקרטיה שאנחנו כאילו – ואני אומרת "אנחנו" בלשון של כלל הבית הזה – אמונים לשמור עליהם, אבל לצערי הרב בתקופה האחרונה נותנים יד, הרוב נותן יד, לכרסום נוסף ונוסף ונוסף בערכים האלה.

עאידה תומא סלימאן: לכן אנחנו נגד.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת חנין זועבי – אינה נוכחת; חבר הכנסת טלב אבו עראר – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: – – –

טלי פלוסקוב: מוותר.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס.

קריאות: – – –

חיים ילין: – – –

זוהיר בהלול: – – –

קריאה: אל תעשה לנו את זה – – –

עמר בר-לב: מה סדר הדוברים?

באסל גטאס: איזו אופוזיציה זו?

באסל גטאס: – – –

טלי פלוסקוב: לא מעדכנים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בר-לב, לשאלתך, לא מעדכנים את הרשימה הזאת כי זו רשימה באמצעות החוק – לפי החוק הולכת, לא מעדכנים אותה במחשב.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

באסל גטאס: רבותי, גברתי היושבת-ראש, חברי, אני חושב שכל דבר שיש לו אופי של יכולת הענשה, כשברקע הכוונה היא פוליטית – וכמעט כל דבר הוא כזה בכנסת – אסור שיעבור.

באסל גטאס: לתת אפשרות לצמצם יותר את החסינות של חברי הכנסת במציאות הנוכחית, זה חלק מאותו "עליהום" על הדמוקרטיה, על חופש הביטוי, על חופש הדיבור – –

אורן אסף חזן: אתה חושש שהקרוז הבא יעלה לך ביוקר – – –

באסל גטאס: – – על היכולת של חבר כנסת לפעול על-פי מצפונו, על-פי מה שהוא נבחר לייצג.

באסל גטאס: וכמובן – –

אורן אסף חזן: – – –

באסל גטאס: – – הנושא של ענישה על-ידי הטלת קנס הוא לא דבר שיביא חבר כנסת לחשוב פעמיים או לשנות את עמדתו, את צורת עבודתו בגלל זה.

באסל גטאס: אבל זה מצטרף לכל מה שעובר כאן בחודשים האחרונים, בעצם בשנים האחרונות, ומראה שהדמוקרטיה, שכביכול היא נקודת הכוח של המדינה היהודית – מדינה יהודית ודמוקרטית, אני דיברתי על זה בשבוע שעבר או בשבוע לפניו, שהדמוקרטיה הולכת ומצטמצמת והיהודית הולכת ומתעצמת – –

אורן אסף חזן: אנחנו גאים בכך.

באסל גטאס: – – זה עוד יותר.

באסל גטאס: פחות דמוקרטיה, פחות חופש ביטוי, פחות ערכים אוניברסליים ויותר דיקטטורה.

באסל גטאס: זה הופך להיות יותר ויותר של דיקטטורה.

באסל גטאס: אני למדתי על בשרי בחודשים האחרונים איך חברי כנסת עומדים כאן, מסיתים, מדברים דברים שהם רחוקים, לא מהעובדות – –

אורן אסף חזן: אתה שומע את עצמך?

באסל גטאס: – – עובדות, אני מזמן – – –

אורן אסף חזן: אתה שומע את עצמך?

ענת ברקו: – – –

אורן אסף חזן: – – – טלטלה בים – – –

באסל גטאס: עובדות, אני יודע שאתם מתבלבלים עם עובדות.

קריאות: – – –

באסל גטאס: עם עובדות אתם מתבלבלים.

באסל גטאס: לא צריך עובדות, אבל צריך יושרה – –

אורן אסף חזן: אתה, שמוביל טרור מילולי – – –

באסל גטאס: – – קצת יושר, קצת הגינות – – –

אורן אסף חזן: – – – הקשבתי לך בקשב רב – – –

באסל גטאס: קצת הגינות, קצת הגינות, זה כמובן גם כן – כנראה – הפך להיות מצרך נדיר במקומות האלה, במיוחד בצד הזה; לצערי לפעמים גם בצד הזה, אבל לרוב בצד הזה, זה מצרך נדיר – – –

אורן אסף חזן: אי, אי, אי.

באסל גטאס: – – – וההשתלחויות, ההשחרה, הניסיון להשחית, לעשות רצח אופי לאנשים רק בגלל הדעה הפוליטית שלהם, שהיא דעה שונה.

באסל גטאס: אנשים פה שהתבטאו, ועדיין מתבטאים, כמו שזורקים את המילים שלהם – לא רוצה, בערבית יש פתגם שאני לא אוהב להגיד: זורק את המילה שלו – כמו מה – – –

אורן אסף חזן: תגיד, תגיד לנו.

באסל גטאס: – – – על משט של טרור, על משט טרור, כשבסוף התברר שזו הייתה ספינה של שלום, ספינה שבאה להעביר מסר פוליטי לגיטימי נגד מצור לא לגיטימי על 2 מיליון אנשים, ועדיין נמשך המצור.

באסל גטאס: ובסוף ועדת האתיקה לוקחת ונוקטת אמצעים והענשה.

אורן אסף חזן: כמה שעות הייתה ההפלגה לעזה – – –?

באסל גטאס: אז, רבותי, היום אתם חושבים שיש לכם שעת כושר של רוב של 61 להעביר את כל הדברים האלה.

באסל גטאס: אבל תדעו לכם שזו חרב פיפיות, ולא רק בהיסטוריה היה מושלט – חרב הפיפיות הזו הייתה נגדכם, היא גם תהיה בעתיד.

באסל גטאס: תודה.

אורן אסף חזן: תראה איך חסכת לנו 40 שניות לשמוע את השטויות שלך.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

נורית קורן: ואחריו – עבדאללה אבו מערוף.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על הצעת החוק הזאת לא במושגים ובמונחים של קואליציה–אופוזיציה או במונחים של משהו פוליטי או מפלגתי או סיעתי, אלא לדבר על הצעת החוק הזאת מבחינה משפטית, אדוני יושב-ראש ועדת הכנסת.

אוסאמה סעדי: אני לא חושב שזה מתאים לכנסת לחוקק חוק כזה.

אוסאמה סעדי: לבוא ולהתעסק בדברים, בזוטות, כמו גרימת נזק עד 5,000 שקל – לחייב חבר כנסת שיפצה את הכנסת ב-5,000 שקל?

אוסאמה סעדי: יותר חמור – לבוא ולשלול שכר מחבר כנסת בגין עבירת אתיקה, שאולי היא קשורה בהבעת דעה, בהבעת מחאה?

אוסאמה סעדי: אז נגיד שחבר הכנסת, ועדת האתיקה מצאה אותו אשם בעבירת אתיקה, שהוא התבטא במשהו בניגוד לעמדתה של ועדת האתיקה.

אוסאמה סעדי: האם זה מצדיק שנטיל עליו עונש של שלילת שכר?

עודד פורר: גרם נזק.

אוסאמה סעדי: אני לא מדבר עכשיו, חבר הכנסת עודד, על נזק.

אוסאמה סעדי: אני מדבר על שלילת שכר.

אוסאמה סעדי: בחוקי העבודה, תדע לך, בחוקי העבודה – מדברים על חוקי מגן בדיני העבודה – יש איסור על שלילת שכר עבודה, ואפילו יש איסור על קיזוז, גברתי היושבת-ראש.

אוסאמה סעדי: על קיזוז, גם אם זה בהסכמה; על קיזוז בשכר עבודה, כי שכר עבודה מוגן בחוקי מגן שבאים להגן על העובדים.

אוסאמה סעדי: ואנחנו פה, חברי הכנסת, אנחנו עובדים, אנחנו כוח עבודה.

אוסאמה סעדי: ולכן, פה משנים סדרי עולם, סדרי בראשית, בשיטת המשפט שלנו.

אוסאמה סעדי: וכל זה על מה, גברתי היושבת-ראש?

אוסאמה סעדי: לתת סמכות לוועדת האתיקה להוסיף עונש של שלילת שכר של עד שבועיים?

אוסאמה סעדי: זה מה שאתם חושבים שיניא את חבר הכנסת מלעשות את אותו מעשה או לא לקיים משהו שהוא חושב שראוי לעשות או לא לבטא עמדה?

אוסאמה סעדי: שהוא יחשוב שישללו לו שכר של שבועיים?

אוסאמה סעדי: די, לאן אנחנו מגיעים?

אוסאמה סעדי: אתם מדרדרים את הכנסת הזאת במדרון חלקלק, לבור בלי תחתית.

אוסאמה סעדי: תודה, גברתי.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושב-ראש – היושבת-ראש.

נורית קורן: שלום.

עבדאללה אבו מערוף: שלום, ערב טוב.

עבדאללה אבו מערוף: חברי כנסת נכבדים, כבוד השר, שהוא כמעט לא מקשיב, אבל בכל זאת, כבוד השר, אני אתייחס להיבט אחד – ההיבט המוסרי, הפן המוסרי של ההצעה, ורק לחלק ממנה.

עבדאללה אבו מערוף: אני באמת מבין, ויש הערכה ליושב-ראש ועדת הכנסת ביטן, כי באמת היה ויכוח והיה דיון, ובסוף הייתה משוואה שבאמת הייתה יכולה להיות מתאימה בעניין החלק הראשון, העבירה הראשונה שתהיה, ברוב של כולם – ארבעה מתוך ארבעה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל בכל זאת מפריע לי העניין המוסרי, המסר לציבור כשאנחנו מדברים על כסף.

עבדאללה אבו מערוף: באמת זה אפילו מפריע מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו משדרים לציבור שחבר כנסת יכול לעשות עבירה של אתיקה, התנהגות, אבל ישלם שבוע או כמה ימים מהמשכורת שלו.

עבדאללה אבו מערוף: זה מסר לא חינוכי, לא תרבותי; אלה הפנים של הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: יש בוועדת האתיקה אמצעים אחרים שמאפשרים גם לחנך ולהעניש את חבר הכנסת שהפר את כללי האתיקה, ויש הרבה, אבל העניין של הכסף בכל הממדים לא מתאים.

עבדאללה אבו מערוף: אפשר לדבר על זה הרבה, לא רק חמש דקות ושבע דקות ועשר דקות.

עבדאללה אבו מערוף: ובא החלק השני של אותו חוק – בסדר, קורה שחבר כנסת, מאיזו סיבה, נגע ברכוש הכנסת.

עבדאללה אבו מערוף: אם זה בזדון אפשר להתפשר על משהו, עניין של פיצוי – יכול להיות שאני אבין את זה.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לכלול בסל אחד עם האתיקה עונש של כסף, של הורדה מהמשכורת, וגם עניין של רכוש – זה בא ביחד בצורה לא כל כך נכונה ולא כל כך אתית אפילו.

עבדאללה אבו מערוף: לכן מן הראוי – החלק הראשון, שהוא בכלל מסר לא תרבותי, לא חינוכי לציבור, והפנים של חברי הכנסת ייראו לא רק לא טובים, וזה לא מתאים.

עבדאללה אבו מערוף: החלק השני של החוק היה אמור לבוא לבד, ועל זה אפשר להתווכח ואפשר להסכים.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן קשה, בסל אחד, לתמוך בחוק הזה.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת אילן גילאון כאן?

אילן גילאון: מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת עיסאווי פריג'; חברת הכנסת מיכל רוזין; חברת הכנסת תמר זנדברג; חברת הכנסת מרב מיכאלי – אין אף אחד ממי שביקש בקשות דיבור.

נורית קורן: אנחנו נמשיך.

נורית קורן: יושב-ראש ועדת הכנסת מבקש להשיב.

נורית קורן: בבקשה.

): אני רוצה להשיב על חלק מהטענות.

): האמת, אני מתפלא גם על הטענות.

): קודם כול, גם הפסיקה וגם החוק מכירים בשלילת שכר.

): זה קורה בבתי-דין משמעתיים של שירות המדינה, למשל, שמפחיתים 50% מהשכר כל עוד העובד נמצא בהשעיה.

): אז זו לא הפעם הראשונה שהחוק והפסיקה מכירים בזה, ולכן צריך להביא את זה בחשבון.

): דבר שני, אין פה עניין של פגיעה בחסינות.

): החסינות נותרת כפי שהיא.

): אומנם זה בחוק החסינות, אבל זה לא אומר שיש פגיעה בחסינות.

): יש פה הרחבה של סמכויות ועדת האתיקה; הסמכויות שלה נמצאות בחוק החסינות, אבל אין פה פגיעה בחסינות המהותית של חברי הכנסת.

): ולכן, גם הטענה הזאת, אין לה על מה לסמוך.

): לגבי הטענה של הרוב שהוא בעצם נגד המיעוט – גם הטענה הזאת אין לה על מה להתבסס, מכיוון שהחלטות ועדת האתיקה, כפי שראיתם, במקרה הספציפי הזה צריכות להיות פה-אחד.

): ופה-אחד זה אומר, מכיוון שוועדת האתיקה בעצם כוללת את מגוון הסיעות בכנסת, אין מצב של עריצות הרוב נגד המיעוט, בגלל הצורך בהחלטה פה-אחד של הוועדה.

): ודבר נוסף, הכי חשוב, הוועדה לא פועלת בחלל ריק.

): יש לה יועצים משפטיים.

): היא נסמכת גם על החלטות העבר, היא נסמכת על ייעוצים משפטיים, על פרשנות משפטית; ההחלטות שלה עוברות ביקורת שיפוטית.

): כל אדם שנפגע יכול לפנות לבית-המשפט ולטעון נגד אותה החלטה, במיוחד כשהיא פוגעת בשכרו, כך שהטענה הזאת אין לה בסיס.

): אני רוצה להפנות את החברים לכך שזאת לא הפעם הראשונה שהדבר הזה מומלץ.

): השופט זמיר, בחוות דעת שלו – השופט זמיר שהיה יועץ משפטי ושופט בית-המשפט העליון – המליץ לכנסת בכללי אתיקה שהוא העביר לכנסת – נכון שהכללים האלה לא הובאו לדיון ולהחלטה, אבל הוא המליץ במפורש להוסיף לוועדת האתיקה סמכות לשלילת שכר של עד חודש.

): אני מפנה אתכם להחלטה.

): וברור שהשופט הזה לא היה איש ליכוד, לא היה איש ש"ס ולא איש העבודה ולא המחנה הציוני.

): זה דבר שהוא סביר והגיוני להוסיף לוועדת האתיקה סמכויות, כי בסופו של דבר אם רק משעים, אז אני רואה בזה פרס.

): למה פרס?

): גם לא מגיע לעבודה וגם לא צריך להסביר למה לא הגיע לעבודה, מכיוון שהוא מושעה.

): אז זה דבר שלא יעלה על הדעת.

): אדם שעושה עבירה אתית חמורה – ואנחנו גם בוועדת הכנסת וגם בחוק לא מגדירים מהי עבירה אתית חמורה; זה יוגדר על-ידי ועדת האתיקה.

): דבר נוסף, כללי האתיקה לא באים לפגוע בדמוקרטיה, הם באים להגן על הבית הזה על מנת שיפעל לפי כללים מוגדרים מראש, כללים שישמרו על כבוד הבית הזה, ושחברי הכנסת ידעו אותם מראש וייזהרו בכל מה שהם עושים.

): יש תוצאות למעשים שלהם וגם למחדלים שלהם, ואנחנו צריכים לשמש דוגמה.

): לכן אני מבקש מחברי הכנסת להצביע בעד הצעת החוק הזאת.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

נורית קורן: אני מבקשת מכולם לשבת.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41), התשע"ו–2015.

נורית קורן: אנחנו עוברים לקריאה שנייה.

נורית קורן: אין בקריאה השנייה הסתייגויות, ואנחנו נעבור להצבעה – רק שנייה, רק רגע.

נורית קורן: הצבעה מס' 12 בעד סעיפים 1–2 – 46 נגד – 12 נמנעים – 1 סעיפים 1–2 נתקבלו.

נורית קורן: התוצאות הן: בעד – 46, נגד – 12, ואחד נמנע.

אורן אסף חזן: – – –

נורית קורן: מה קרה?

אורן אסף חזן: שרן הביאה לתשומת לבנו שיש הצבעה – – –

מירב בן ארי: היא הצביעה ויצאה.

נורית קורן: מי זאת?

מירב בן ארי: הצביעה ויצאה.

נורית קורן: אני לא שומעת על מי היא מדברת.

נורית קורן: סליחה, לא שמעתי, מירב.

מירב בן ארי: הכול בסדר.

נורית קורן: הכול בסדר?

נורית קורן: כן, טוב.

נורית קורן: החוק עבר בקריאה שנייה.

נורית קורן: 46 בעד, נגד – 12, ואחד נמנע.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית על החוק.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: רק רגע, רק רגע.

נורית קורן: בבקשה, נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 13 בעד החוק – 47 נגד – 11 נמנעים – 1 חוק חסינות חברי הכנסת, זכויותיהם וחובותיהם (תיקון מס' 41), התשע"ו–2015, נתקבל.

נורית קורן: בעד – 47, נגד – 11, ואחד נמנע.

נורית קורן: החוק עבר בקריאה שלישית והתקבל לספר החוקים של מדינת ישראל.

נורית קורן: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 38) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2015 [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/604); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת חוק הבאה:

נורית קורן: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 43) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), מטעם ועדת הכנסת, קריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג במשולב את הצעות החוק יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן.

נורית קורן: רק רגע, אנחנו עושים דיון משולב, ובדיון המשולב יש גם הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 38) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת, קריאה ראשונה.

נורית קורן: שוב אני מזכירה לכם, זה דיון משולב שבסופו יהיו שתי הצבעות נפרדות.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש ועדת הכנסת.

): טוב, תודה, גברתי היושבת-ראש, אני מתכבד להציג לקריאה ראשונה שתי הצעות חוק מטעם ועדת הכנסת שעניינן כהונת יושב-ראש הכנסת בתחילת כהונתה של כנסת חדשה.

): מדובר בהצעות נפרדות נוכח העובדה שמדובר בתיקון לחוק-יסוד לצד תיקון לחוק רגיל.

): חוק-יסוד: הכנסת קובע כיום כי מתחילת כהונתה של הכנסת ועד לבחירת יושב-ראש הכנסת הקבוע יכהן הוותיק שבחברי הכנסת כיושב-ראש הכנסת בפועל.

): תקופת כהונתו של היושב-ראש בפועל יכולה להימשך בין שעות ספורות לכמה שבועות, שכן תקנון הכנסת קובע כי יושב-ראש הכנסת ייבחר עד לכינון הממשלה.

): בדומה להוראות בדבר רציפות הממשלה, מוצע לתקן את חוק-יסוד: הכנסת ולקבוע כי אם מי שכיהן כיושב-ראש הכנסת היוצאת שב ונבחר לכנסת, הוא ימשיך לכהן בתפקידו עד לבחירת היושב-ראש הקבוע בכנסת החדשה.

): רק אם יושב-ראש הכנסת היוצאת לא נבחר מחדש, יכהן ותיק חברי הכנסת כיושב-ראש הכנסת בפועל, כקבוע כיום.

): לצד התיקון של חוק-היסוד יש לתקן גם את ההוראות המשלימות בחוק הכנסת, העוסקות בסמכויות יושב-ראש הכנסת בפועל בישיבת הפתיחה של הכנסת.

): ליושב-ראש הכנסת תחומי אחריות החורגים מהפן הפרלמנטרי, כמו אחריות לניהול המשכן, סמכויות רבות בקשר לעובדי הכנסת ועוד.

): ועדת הכנסת סברה כי במקרה שבו יושב-ראש הכנסת נבחר לכנסת החדשה, יש היגיון רב בהשארתו בתפקיד עד שייבחר יושב-ראש קבוע.

): מדובר בעצם בתיקון שהוא קונסטיטוציוני, לדעתי, והוא לא – אין שום כוונה לפגוע בחבר כנסת מסוים שיושב פה.

יחיאל חיליק בר: למה אין כוונה?

): אסביר למה.

): אסביר למה.

יחיאל חיליק בר: מה השם שלו, קודם כול?

): לא משנה, זה לא חוק אישי.

): אבל אין שום כוונה – – –

מיקי רוזנטל: זה החוק הכי אישי שחוקק פה אי-פעם.

): ואגיד למה.

): ואגיד למה.

מיקי רוזנטל: הכי אישי.

מיקי רוזנטל: הכול מפני שעמיר נאם לכם נאום שכאב לכם.

נורית קורן: חברים, בבקשה.

): אגיד מדוע.

יחיאל חיליק בר: – – – יומיים-שלושה.

): קודם כול, אני מזכיר לכם שפעם זה לא היה הוותיק, זה היה הזקן.

): וזה תוקן.

): זה תוקן.

): כך שהיה התיקון – – –

יחיאל חיליק בר: אז תוקן לוותיק, מעולה.

): רגע, תנו רגע.

): חבר'ה, נרשמתם, לא?

): תגידו, אשיב לכם אחר כך.

מיקי רוזנטל: מה אכפת לך?

מיקי רוזנטל: תן ליהנות קצת.

): אני רק רוצה לומר לכם שתיקון כזה בוצע בעבר, ואף אחד לא אמר שזו פגיעה באיזו מערכת שעבדה פה בכנסת, כי חשבו שהתיקון הזה הוא סביר, מכיוון שהוותיק מכיר יותר את הנהלים ואת הכנסת ויכול להיות טוב יותר מהזקן – יש זקן שנבחר פעם ראשונה.

): לכן עכשיו אני בא ואומר – – –

יחיאל חיליק בר: תקשיב למה זה אישי.

): תן לי רגע, תן לי שנייה.

יחיאל חיליק בר: אנחנו לא יודעים מי יהיה הכי זקן, אבל אתה יודע מי יהיה הכי ותיק.

דוד ביטן: תן לי רגע.

דוד ביטן: אתייחס לזה, אתייחס לזה.

דוד ביטן: גם את זה אנחנו לא יודעים, ואני אגיד לך למה.

יחיאל חיליק בר: למה?

): תכף.

): ולכן אנחנו באים בחוק שהוא קונסטיטוציוני ממדרגה ראשונה.

): כמו שבממשלה יש דין רציפות, כך צריך להיות גם יושב-ראש שהוא נבחר והוא מכהן.

): עכשיו, למה זה לא החבר שיושב לידך מצד ימין?

יחיאל חיליק בר: יש לו שם.

): זה לא אישי, אז אני לא מזכיר את השם שלו.

יחיאל חיליק בר: הוא היה יושב-ראש הכנסת, תכבד.

): למה זה לא?

): אתן לך דוגמה למה יכול להיות שהוא לא יהיה – שתי דוגמאות: א.

): הוא יכול שלא להיבחר לכנסת הבאה, זה לא כתוב – על הקרח – שהוא יהיה חבר הכנסת בפעם הבאה, כמו שלא כתוב שאני אהיה.

יחיאל חיליק בר: לא נבחר – הרווחתם, תכבד מישהו אחר.

): ודבר שני – בוא נגיד שמפלגת המחנה הציוני מצטרפת לממשלה והוא נבחר לשר.

): אז גם כשזה שוב יבוא, שוב הוא לא יהיה זה שישב פה על הכיסא.

): אז זה לא חוק אישי, כי זה חל בכל מיני נסיבות, ואין שום ביטחון – מה שחשוב הוא שאם יושב-ראש מכהן נבחר לכנסת שוב פעם, והוא כבר יושב-ראש, מה הטעם להחליף אותו ליום-יומיים, לארבע שעות?

): אין לזה שום היגיון, זה לא קונסטיטוציוני, זה לא בריא, וזה פוגע במערכת באופן קבוע.

קריאות: – – –

יחיאל חיליק בר: זה נוהג שמכבדים את הוותיקים, אבל מה הלחץ?

יחיאל חיליק בר: מה קרה?

יחיאל חיליק בר: מתי הפסקנו לכבד ותיקים?

יחיאל חיליק בר: מתי הפסקנו לכבד ותיקים?

): תודה רבה.

): אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את שתי ההצעות כפי שאישרה ועדת הכנסת, ולהחזירן לוועדה לשם הכנתן לקריאה שנייה ולקריאה שלישית.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יחיאל חיליק בר: דוד, לא מתאים לך.

נורית קורן: סליחה, חבר הכנסת חיליק בר, אנחנו רוצים להתחיל בדיון המשולב.

): – – –

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, בואו ננהל דיון ענייני, בשקט ובסבלנות, אנחנו עוד רק בתחילת הערב.

נורית קורן: הדיון הוא דיון משולב.

נורית קורן: אני מבקשת מחברת הכנסת תמר זנדברג – היא הראשונה.

נורית קורן: בבקשה – לא נמצאת.

נורית קורן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – גם איננו; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת עמר בר-לב; חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת אורן אסף חזן.

יחיאל חיליק בר: אורן, יש לך הזדמנות להגן על – – –

אורן אסף חזן: אוה, זה מה שאני מתכוון לעשות.

אורן אסף חזן: הנה, אני אפתיע אותך.

נורית קורן: חברי הכנסת – לפני שאתה מתחיל לדבר, חבר הכנסת חזן, אני סוגרת את הרשימה.

נורית קורן: בבקשה.

אורן אסף חזן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השרים, חברותי, חברי חברי הכנסת, לעתים אני מורט את שערות ראשי בניסיון להבין עד כמה גחמות אישיות עולות על כבוד הכנסת.

אורן אסף חזן: לא רבות הפעמים שבהן אנחנו לא מפסיקים לדבר על כבודה, על המסורת, על המורשת, על הסמל, והנה שוב אנחנו נתקלים במקרה שבו, למען גחמה אישית ופרטית, למען כיסא ולא נושא, מטריחים את כולנו, ועוד בשעה שדם יהודי נשפך ברחובות, כאילו אין במה להתעסק, רק בשביל לסדר ג'וב.

אורן אסף חזן: חברים, כל כך הרבה שנים קיימת פה מסורת כל כך יפה, שגם מצביעה ומראה לציבור עד כמה אנחנו מכבדים את אותם אלה שנותרו בשירות הציבורי שנים רבות, ששירתו את עם ישראל נאמנה, את האזרחים והאזרחיות שמסתכלים עלינו מבעד לזכוכית, מבעד לעדשת המצלמה.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן אולי שגם אנחנו בקואליציה נדע להפריד את הפוליטיקה מהמציאות.

אורן אסף חזן: לא פעם אנחנו מדברים על המוסר הכפול שנמצא כאן בכנסת הזאת, בבית הזה, ואני אניח אותו בצד לרגע.

אורן אסף חזן: בשביל לפגוע באדם אחד ולסדר ג'וב לאדם פרטי אחר מנסים לסובב את כל כנסת ישראל?

אורן אסף חזן: עד לאן הגענו?

אורן אסף חזן: לאן התדרדרנו?

אורן אסף חזן: איפה אבדנו?

אורן אסף חזן: אין מה להרחיב במילים, הדבר הזה, הניסיון הזה – אצלנו ביהדות גם אומרים שמנהג הופך לדין, והמורשת והמסורת יש להן חשיבות מעל הכול.

אורן אסף חזן: בפעם הזאת אני חושב שיש פה טעות חמורה, לפחות בעת הזו; כמו שאמרתי, דברים רבים נוספים וחמורים שיש לטפל בהם בבית הזה.

אורן אסף חזן: רק לא מכבר שמענו חברת כנסת אחת שמאחלת לחבר כנסת אחר: תמות.

אורן אסף חזן: לא פחות ולא יותר.

אורן אסף חזן: ועד לרגע זה, עם כל כבוד הכנסת, לא שמענו אף גינוי.

אורן אסף חזן: אבל לדאוג לכיסא ולא לנושא – בשביל זה מתרוצצים באמצע הלילה.

אורן אסף חזן: חברים, אני מודיע לכם, אני מתנגד לחוק הזה, אני מתכוון להצביע נגדו, אני מתכוון ללכת עם הלב שלי מסיבה אחת פשוטה: איננו יכולים לדבר בקול כפול – מצד אחד לדבר על כבוד הכנסת, על ההדר, על המורשת, על הדוגמה, ומצד שני לסדר ג'ובים חדשות לבקרים.

אורן אסף חזן: אני מתכוון להצביע נגד החוק הזה, ואני קורא לכולם להצטרף לדבר הזה, מסיבה אחת: יש אנשים – ובזה אסכם – שעמלים ופועלים שנים על-גבי שנים בשליחות הציבורית, ואת מעט הכבוד שעוד אפשר לתת להם בבית הזה, אסור לקחת מהם.

אורן אסף חזן: אני קורא לכם להצביע נגד החוק.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

נורית קורן: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לרשותך.

איציק שמולי: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אדוני השר, תראו, יש פה שני דברים.

איציק שמולי: האחד – חבר הכנסת ביטן וחברי הקואליציה, באמת, אין במה להתעסק?

איציק שמולי: נגמרו הבעיות במדינת ישראל?

איציק שמולי: אנחנו נשארים פה, ואין בעיה להישאר פה גם עד הבוקר, אבל באמת, כשאתה מסתכל על רשימת האתגרים שאנחנו מתמודדים אתה היום, חבר הכנסת ביטן, במדינת ישראל, במציאות הישראלית, גם במצב הביטחוני וגם במצב הכלכלי, זה הדבר הדחוף ביותר שהקואליציה מקדמת?

איציק שמולי: זה מעט מגוחך.

איציק שמולי: עכשיו אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

איציק שמולי: אומנם זו הכהונה השנייה שלי בכנסת, אבל אני עדיין מחשיב את עצמי חבר כנסת צעיר, ואני אומר לך, יש משהו נכון וטוב בחוויה האישית כשאתה מגיע לבית הזה כחבר כנסת צעיר וותיק חברי הכנסת מקבל אותך ומדריך אותך ולוקח אותך ביד ומסביר לך איך להסתדר פה.

איציק שמולי: המרחק בין חבר כנסת שזה עתה הגיע לבית לבין יושב-ראש הכנסת, ובכלל לא משנה מי הוא – אני לא נותן ציונים לא ליושב-ראש הכנסת הזה, לא לקודמיו, ולא לאלה שיבואו אחריו, אבל הדבר האחרון שחבר כנסת צעיר שמגיע לבית הזה יעשה זה ללכת לחדרו של יושב-ראש הכנסת כדי לקבל ממנו הדרכה.

איציק שמולי: ברור שיש פה ערך מוסף לעובדה שיש משהו קצת פחות פורמלי עם חבר כנסת ותיק שראה פה הכול ועשה פה כמעט הכול בבית הזה, והוא זה שנושא בדבר הזה.

איציק שמולי: כשאני מסתכל עליך, ותיק חברי הכנסת, אז יש סיבה נוספת – למה צריך להתנגד לחוק הזה.

איציק שמולי: בסופו של דבר, אני חושב, אתה רק לפני שנה, פחות משנה, אתה יודע, אחד הדברים שהקסימו אותי היה העובדה שאתה נהגת בכזאת ג'נטלמניות.

איציק שמולי: פשוט עשו מעשה כל כך מכוער, ואתה בשלוותך, כבר כנראה ראית פה כמעט הכול, וקיבלת את זה בכזאת שלוות נפש.

איציק שמולי: אני חושב שדווקא העובדה שחברי כנסת ותיקים יכולים לתת יותר לחברי הכנסת הצעירים, לתמוך בהם, להדריך אותם, היא זו שצריכה להדריך אותנו כאן בהצבעה הזו.

איציק שמולי: אני קורא לחברי הקואליציה להתעשת ולתמוך בשינוי שהאופוזיציה מציעה ולהתנגד להצעת החוק.

איציק שמולי: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת איציק שמולי.

נורית קורן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה – גם הוא איננו; חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חברת הכנסת יעל גרמן; חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: מוותר.

נורית קורן: חברת הכנסת מרב מיכאלי.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, חברי וחברותי חברות הכנסת, הממשלה הזאת פשוט רומסת ברגל גסה כל חלקה טובה.

מרב מיכאלי: פה מדובר באחד המפגנים הממלכתיים, היפים, באחד המנהגים באמת מעוררי הכבוד של הכנסת.

מרב מיכאלי: כל כנסת חדשה נפתחת כשיושב בראשה חבר או חברה – עוד לא היה לנו חברת הכנסת הוותיקה ביותר, אבל בקצב הזה גם זה יגיע – חבר הכנסת הוותיק ביותר ועושה לכנסת את הכבוד שהיא עושה לו.

מרב מיכאלי: באנגלית האמריקנית יש ביטוי שאומר: אם זה לא שבור, אל תתקן את זה.

מרב מיכאלי: אחד הדברים שמוכיחים את עצמם.

מרב מיכאלי: מעולם לא הייתה אף בעיה עם אף יושב-ראש זמני.

מרב מיכאלי: כל הפחדים האלה שהביאו בוועדת הכנסת כתירוץ למה להחליף ולמה לשנות, אמרו: יושב-ראש זמני יכול להחליף את כל הצוות; הוא בא רק ליום אחד, הוא יכול לשנות סדרי עולם – מעולם לא קרה.

מרב מיכאלי: מעולם לא הייתה סכנה כזאת.

מרב מיכאלי: גברתי היושבת-ראש, את חושבת שאת יכולה לסדר לי ציבור קצת פחות רועש במליאה?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: סליחה.

נורית קורן: אני מבקשת מחברי הכנסת קצת יותר שקט.

נורית קורן: חברי הכנסת, בבקשה.

נורית קורן: תודה רבה.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שהחוק הזה, התיקון הזה, שמבקש לקבוע שבתחילת כל כנסת יכהן היושב-ראש שנבחר על-ידי הכנסת הקודמת, ועוד קוראות לזה "רציפות" – מה רצוף בזה שיושב-ראש שנבחר על-ידי כנסת שאיננה עוד, שכבר התפזרה, יכהן כיושב-ראש של כנסת חדשה לגמרי?

מרב מיכאלי: שלא הספיקה לבחור בו בכלל.

מרב מיכאלי: ואולי הוא לעומתי לה?

מרב מיכאלי: ואולי הוא לעומתי לממשלה שאמורה לקום?

מרב מיכאלי: זה לא רק חסר היגיון, זה גם מריח ריח פרסונלי קשה ולא נעים.

מרב מיכאלי: חברותי וחברי, יש פה חבר כנסת אחד ותיק, ויש חבר כנסת אחד שיהיה הוותיק אחריו, ומאוד מאוד ברור שהממשלה הזאת לא רוצה לראות, לא את חבר הכנסת הזה ולא את הבא אחריו יושב, אפילו לא ארבע שעות, בראש הכנסת הזאת.

מרב מיכאלי: וזה, כמו שאמרתי, מריח מאוד מאוד לא טוב.

מרב מיכאלי: אני מצטרפת לקריאתו של חברי איציק שמולי: חברי וחברותי בקואליציה, זה הזמן להתעשת.

מרב מיכאלי: זה תיקון אחד יותר מדי; זה יהיר מדי, זה בוטה מדי, זה גס מדי, זה מיותר מדי.

מרב מיכאלי: חזרו בכם והצביעו נגד הצעת החוק המזיקה הזאת.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת מרב מיכאלי.

נורית קורן: אחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; מוותרת.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: לא מוותר.

נורית קורן: לא מוותר.

נורית קורן: הבמה לרשותך.

נורית קורן: לאט לאט.

נורית קורן: מיקי לוי.

נורית קורן: מיקי לוי.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, אני באמת שואל את חברי מהצד הזה: מה פשר החוק הזה?

מיקי לוי: לאן אצה לכם הדרך?

מיקי לוי: מה קרה לכם?

יואב קיש: אני אסביר לך אחר כך.

מיקי לוי: אל תסביר לי, אני מבין טוב.

יואב קיש: – – –

מיקי לוי: אני לא צריך שתסביר לי.

יואב קיש: לא, שאלת.

מיקי לוי: לא.

יואב קיש: שאלת.

מיקי לוי: אני קובע עובדה.

יואב קיש: אוקיי.

מיקי לוי: בקדנציה הקודמת, ותיק חבר הכנסת, חבר הכנסת עמיר פרץ, ישב באותו טקס מכובד, כפי שנהוג בבית הזה זה עשרות שנים, והיו לחשושים: חבר הכנסת פרץ יישאר חודש ימים על כיסאו כיושב-ראש, עד לכינונה של הממשלה, והוא מתכנן את זה כדי למלא ולהיות היושב-ראש בטקס הדלקת המשואות בהר-הרצל.

מיקי לוי: רודף כבוד, חבר הכנסת פרץ.

מיקי לוי: הוא ירצה לצעוד על המסלול, לזכות בכבוד המוענק לו בטקס, שכל מדינת ישראל וכל אזרחי מדינת ישראל כמעט מסתכלים עליו.

מיקי לוי: וכמה לחצים, וכמה מסרונים.

מיקי לוי: וחבר הכנסת פרץ, שאותו אני מכיר היטב כקצין ב-890, ברוב הגינותו ויושרו ישב על הכיסא הזה שעתיים בלבד במקום חודש ימים, והעביר את זה בצורה מכובדת ליושב-ראש, אף שלא היה מחויב לעשות זאת, כי לא כוננה הממשלה.

מיקי לוי: אז לאן?

מיקי לוי: למה לקחת טקס כזה מכובד שמנוהל פה?

מיקי לוי: איזה ריח יש לזה?

מיקי לוי: למה אתם רוצים לעשות את זה?

מיקי לוי: בשביל מה?

מיקי לוי: ולמיטב הבנתי, חבר הכנסת פרץ יהיה כאן גם בקדנציה הבאה.

מיקי לוי: הוא ישב עוד הפעם כאן, ועוד הפעם הוא יעביר את זה בצורה מכובדת.

עמיר פרץ: – – – ראש הממשלה הכי ותיק – – –

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: אתה יודע מה?

נורית קורן: אפשרות.

מיקי לוי: קיבלתי את זה: שהוא יהיה ותיק חברי הכנסת.

מיקי לוי: ואז מה?

מיקי לוי: תגידו: חבל שהוא לא יושב פה?

מיקי לוי: חברי, תתעשתו.

מיקי לוי: זה לא לעניין.

מיקי לוי: זה לא מכבד את הבית הזה.

מיקי לוי: זה אולי כשר, אבל מסריח מהראש.

מיקי לוי: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת באסל גטאס – מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: גברתי היושבת-ראש, לפעמים נדמה לי שאיזה סטיריקן מוכשר במיוחד השתלט על מערכות השלטון במדינת ישראל.

עפר שלח: באמת.

עפר שלח: כאילו יש פה איזה – כל הזמן אתה מחפש מאחוריך את המצלמה הנסתרת.

עפר שלח: מה שהיו, עמיר, קוראים פעם: איפה יגאל שילון?

עפר שלח: ואז, ממש – הכנתי לי את זה עכשיו.

עפר שלח: הסתכלתי במקור של הציטטה על הלחם והשעשועים; אני לא יודע אם אתם מכירים את זה.

עפר שלח: אומר יובנליס: נדמה היום, כשזכות ההצבעה שלנו כבר אינה מעניינת איש, נדמה שהיא – כל איש השליך מאחוריו את דאגותיו ויש רק לחם ושעשועים.

עפר שלח: אז לחם אין פה, כן?

עפר שלח: בזה עסקנו.

עפר שלח: באמת, באיזה דבר טריוויאלי, באיזה דבר מגוחך, באיזה דבר נלעג, מטרידים את הבית הזה ואת ספר החוקים הישראלי?

עפר שלח: אבל זה לא באמת נלעג, כי יש פה עוד משהו שהוא עמוק.

עפר שלח: הבית הזה אמור להיות – אני לא יודע אם אתה יודע, חבר הכנסת פרץ, בפרלמנט הבריטי, אתה יודע מה המרחק בין האופוזיציה והקואליציה בפרלמנט הבריטי?

עפר שלח: כמרחק חרב הם יושבים, אם ראית את זה פעם.

עפר שלח: זה בדיוק המרחק שחרב יכולה להגיע, כדי שלא ידקרו האחד את השני.

עפר שלח: וכמובן, בליל פתיחת הפרלמנט יורדים כולם למטה עם מנורות לחפש, שמא ימצאו את הפצצה שהטמין גאי פוקס, לדעתי במאה ה-17.

עפר שלח: למה?

עפר שלח: מפני שהבית הזה הוא גם בית של טקס.

עפר שלח: הוא גם בית שבו אנחנו מראים שמפני שיבה אנחנו קמים, ומפני שפם-שיבה עוד יותר, עמיר, כמובן.

עפר שלח: אנחנו מכבדים את המסורות שלנו, את מסורת הדיבור שלנו, את המסורת שבה אנחנו אומרים: כן, עד שהבית הזה מתחלק לקואליציה ואופוזיציה, ישב בראשו זקן הבית.

עפר שלח: כמו שיושב זקן המשפחה בראש המשפחה.

עפר שלח: ואת כל זה רומסים.

עפר שלח: ואני לא אחזור על דברים שאמרו פה חברי, כי חס וחלילה – –

נורית קורן: חברים, אני מבקשת שקט.

נורית קורן: קצת יותר שקט, בבקשה.

עפר שלח: – – מישהו יוכל לאחוז בכיסאו עוד איזה חודש; או כפי שהציע לי מישהו פה: מתברר שזקן החברים שאחרי זקן החברים הוא מי שמכהן היום כראש הממשלה.

עפר שלח: אז יכול להיות שמאחורי ההצעה יש בכלל דברים שאנחנו לא הבנו.

עפר שלח: בואו נדחה את הדבר הזה.

עפר שלח: בואו נוריד אותו מסדר-היום.

עפר שלח: בוא ניתן לעצמנו ולבית הזה קצת כבוד.

עפר שלח: תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת, מי שרוצה לדבר – תצאו החוצה ותדברו.

נורית קורן: זה מאוד מפריע.

מיקי רוזנטל: כן, טוב.

מיקי רוזנטל: קודם כול – – –

נורית קורן: בבקשה.

מיקי רוזנטל: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה לך, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, תראו, אני לא רוצה לחזור על דברים של קודמי, אז אני אומר כך: יש חוקים טובים ויש חוקים רעים; יש חוקים ראויים ויש חוקים בלתי ראויים; יש חוקים שהם הרבה פעמים לטובת הציבור, ויש כאלה שדופקים את הציבור.

מיקי רוזנטל: אבל החוק הזה הוא לא אף אחד מהחוקים האלה.

מיקי רוזנטל: זה חוק נקמני, נקודה.

מיקי רוזנטל: הוא כולו-כולו-כולו רשום על שמך, חבר הכנסת עמיר פרץ.

מיקי רוזנטל: אני נורא מצטער, אתה אשם.

מיקי רוזנטל: הנאום שלך בתחילת הכנסת, תחילת המושב של הכנסת הזאת, פגע בכמה אנשים.

מיקי רוזנטל: הוא היה טוב מדי.

מיקי רוזנטל: הוא היה נחוש מדי.

מיקי רוזנטל: הוא חשף את ערוותם.

מיקי רוזנטל: הוא גילה אותם במלוא מערומיהם, כמו שאומר ידידי.

מיקי רוזנטל: לא נעשה מזה צחוק.

מיקי רוזנטל: זה רציני, הנושא הזה.

מיקי רוזנטל: ולכן החליטו, מכיוון שעמיר פרץ הוא ותיק חברי הכנסת, והוא גם יהיה, מן הסתם, אני מעריך, בכנסת הבאה – שהוא לא ישב פה על כיסא הכבוד הזה.

מיקי רוזנטל: כל היתר זה תירוצים עלובים.

מיקי רוזנטל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת יואב קיש, אתה רוצה לעלות לדוכן?

נורית קורן: בבקשה.

יואב קיש: קודם כול, סליחה, כבוד היושב-ראש, השר, חברי חברי וחברות הכנסת, שלום – קודם כול, אני שמח שאתם מתעניינים במה שאני הולך להשמיע לכם, זה סימן טוב.

יואב קיש: התחלנו ברגל ימין.

יואב קיש: דבר שני, אני הולך בכלל קצת להשוות את העניין הזה לעולם העסקי, בסדר?

יואב קיש: אני מלא כבוד והערכה לחבר הכנסת עמיר פרץ, אני לא קושר את העניין אליו בכלל, למרות כל הטיעונים ששמעתי פה.

יואב קיש: אבל בואו נחשוב שעכשיו יש מנכ"ל של חברה מאוד גדולה, שצריך להתחלף – כן, אראל מרגלית, בבקשה – צריך להתחלף, ואנחנו צריכים להחליט מה יותר נכון לעשות: להביא מישהו שיחליף אותו לחודש ואז מישהו שיחליף אותו עוד פעם – – –

חיים ילין: יואב – – – מה אתה מדבר?

מיקי לוי: זה לא דומה – – –

יואב קיש: מה לא דומה?

קריאות: – – –

יואב קיש: זה המצב.

יואב קיש: זה המצב.

יואב קיש: אני מדבר עכשיו ממאה אחוז ניסיון של חבר כנסת חדש.

מיקי לוי: – – – הוותיק ביותר.

חיים ילין: לא יכול להיות.

יואב קיש: מאה אחוז ניסיון של חבר כנסת – היושבת-ראש – – –

נורית קורן: סליחה, חברים, תנו לו לדבר.

יואב קיש: אני מבקש עוד דקה.

נורית קורן: לא עוד דקה, אבל תדבר.

חיים ילין: לא יכול להיות – – –

יואב קיש: מה לא יכול להיות?

חיים ילין: – – –

יואב קיש: מה לא יכול להיות?

נורית קורן: חבר הכנסת חיים ילין, הוא יכול – אל תענה לו.

נורית קורן: תדבר – – –

יואב קיש: אני אומר לך עוד פעם:

יואב קיש: אני מדבר מניסיון מאה אחוז שלי בכנסת הזו, בסדר?

יואב קיש: היה יושב-ראש שהיה אמור להיות מוחלף לחודש ולאחר מכן לחזור לתפקידו.

יואב קיש: זו תמונת המצב שאני מכיר.

יואב קיש: דיברתם על החוקים – איפה מיקי?

יואב קיש: חוקים לטובת – וזה, בשוק הפרטי זה לא עובד, העניין הזה, רק בתקלה חמורה, ופה הכול טוב.

מנואל טרכטנברג: – – –

יואב קיש: אז אנחנו רוצים למנוע את התקלה החמורה הזו.

יואב קיש: אין שום סיבה, שום סיבה, שיושב-ראש מכהן שנבחר שוב לחבר כנסת לא ימשיך בתפקידו – –

מיקי רוזנטל: אתה לא מבין את הכנסת.

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: – – ואם יחליטו להחליף אותו, תהיה החלפה אחת.

יואב קיש: למה לעשות שתי החלפות?

יואב קיש: מה קרה?

יואב קיש: אז עם כל הכבוד – – –

חיים ילין: – – –

מיקי לוי: – – –

יואב קיש: עם כל הכבוד לשמות ולחוקים כאלה וחוקים אחרים – מיקי, ברגע האמת, או שהיושב-ראש ימשיך וייבחר עוד פעם ויהיה לכל אורך הדרך, או שהוא יתחלף ויגיע מישהו אחר במקומו.

יואב קיש: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: ולשנות את השם של משרד הכלכלה פעם בשבועיים.

מיקי רוזנטל: שטויות.

מיקי רוזנטל: בזה אתם עסוקים כל היום.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת יוסף ג'בארין – לא, הוא לא רוצה.

נורית קורן: חבר הכנסת נחמן שי, בבקשה.

נחמן שי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הזריזות שבה משנים חוקי-יסוד במדינת ישראל היא מפחידה.

נחמן שי: חוקי-יסוד נועדו להיות התשתית שעליה אולי תהיה חוקה פעם, אבל בכל מקרה יהיה להם מעמד מיוחד שיכול להקנות איזה משקל כובד, שכל מדינה זקוקה לו, בוודאי מדינה דמוקרטית.

נחמן שי: מה שאנחנו רואים בחודשים האחרונים זה מחזה סוריאליסטי, שחוקי-יסוד הפכו להיות דבר נזיל, בא והולך, ובמיוחד חוקים שעוסקים במה שקרוי משילות.

נחמן שי: כאילו החוקים הם הדבר שהגדיר את חולשתה או חוזקה של ממשלה.

נחמן שי: מה שמגדיר בסוף זה כמה קולות אוספים בקלפי ביום הבחירות.

נחמן שי: גם החוק הזה נופל באותה קטגוריה.

נחמן שי: למה צריך היה אותו בכלל?

נחמן שי: 67 שנה המדינה זאת התקיימה על-פי איזו מסורת.

נחמן שי: למסורת יש כוח.

): – – –

נחמן שי: כמה?

): היה זְקַן, ואחר כך היה – – –

נחמן שי: אוקיי, עשרות שנים.

נחמן שי: אם אני אומר עשרות שנים, זה יפה.

נחמן שי: במדינה שאין בה שום דבר יציב, שכל הזמן מרגישה שמאיימים עליה והיא גם קצת מאיימת על אחרים, הכול פה זז, האדמה רועדת – אז יש איזו מסורת.

נחמן שי: בואו נלך עם המסורת, בואו נלך עם חוקי-היסוד, בואו נעשה משהו – ניתן כבוד לדברים שהיו ושנמשכים, ושעוד פעם מקנים להם משקל כובד.

נחמן שי: אז היה פה איזה איום בלתי צפוי בפעם האחרונה, אולי איזו גלישת יתר לטריטוריה הזאת שמשמאלי, ומייד עושים את השינוי.

נחמן שי: אני אומר לכם שזה חבל, בין היתר מפני שבדמוקרטיה גם מתחלפים לפעמים.

נחמן שי: אני יודע שזה יהיה חידוש מרענן לממשלה ולקואליציה הזאת לשמוע שלפעמים גם הדברים מתהפכים.

נחמן שי: ויכול להיות שמה שהיה נכון עכשיו, לא יהיה בפעם הבאה; ויכול להיות שחבר הכנסת הוותיק לא ישב בצד הזה אלא בצד ההוא, ודווקא הוא יצטרך או היא תצטרך לשבת על הכיסא הזה.

נחמן שי: לכן, בעיני זה רעיון רע, שמוטב שלא היה בא לעולם.

נחמן שי: יש לנו דרך ארוכה, כנראה, עד הבחירות הבאות.

נחמן שי: שום דבר לא בוער.

נחמן שי: נראה מה יקרה בפעם הבאה.

נחמן שי: המחשבה שעכשיו צריך לעשות חאפ-לאפ, חאפ-לאפ ולשנות, היא עלבון לדמוקרטיה הישראלית.

נחמן שי: זה עלבון לכנסת, זה עלבון לספר החוקים של מדינת ישראל.

נחמן שי: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת חיליק בר, בבקשה.

נורית קורן: ואחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

יחיאל חיליק בר: חברי לקואליציה, ובמיוחד ידידי דוד ביטן, אני רוצה להגיד לכם שבאמת אני מתבייש היום ואתם צריכים להתבייש היום, ואני לא אגיד פה דברים כלליים כמו במה הכנסת בחרה להתעסק.

יחיאל חיליק בר: דיברו פה חברי כנסת; הרבה מהם, אולי חוץ מכמה, דיברו על הקטע הכללי של כמה שזה מביך ומביש ולא ראוי וזה לא הזמן – וזה מביך ומביש ולא ראוי, וזה לא הזמן.

יחיאל חיליק בר: אבל יש הקטע המהותי, של למה לתת כבוד למבוגרים ולוותיקים.

יחיאל חיליק בר: אותי לימדו בבית, אבא שלי, לכבד את המבוגרים ממני והוותיקים ממני.

יחיאל חיליק בר: אבא שלי, ספציפית, גם לימד אותי למה לכבד את עמיר פרץ, אבל זה על רקע אישי.

יחיאל חיליק בר: אבל התעלמו פה בכלל בדיון מזה שיושב פה האיש שעליו מדובר.

יחיאל חיליק בר: ואגב, אני לא בא מהמקום של ידידי אורן חזן.

יחיאל חיליק בר: אני מכבד את יושב-ראש הכנסת, אני מכבד את יולי אדלשטיין – –

אורן אסף חזן: סליחה חיליק, אל – – – על הדברים – – –

יחיאל חיליק בר: – – אבל כנסת שרוצה שיכבדו אותה, צריכה גם לכבד את עצמה.

יחיאל חיליק בר: ואני אומר לכם היום שכשאתם יושבים פה, ובאיזה מצמוץ ועפעוף עיניים לא יכולים להסתכל לעמיר פרץ בפנים – –

אורן אסף חזן: חיליק, תחזור בך ממה שאמרת.

יחיאל חיליק בר: – – ולהגיד לו שאתם יודעים שהחוק הזה הוא גם נגדו – ואתה יודע מה, ביטן?

יחיאל חיליק בר: אם מישהו נתן לך הוראה לעשות את זה, לפחות תתנצל ותבקש את מחילתו של איש שהוא לא רק ותיק חברי הכנסת – – –

אורן אסף חזן: חיליק, תחזור בך.

יחיאל חיליק בר: – – – שהוא לא רק ותיק חברי הכנסת; שהוא גם עשה איזה משהו בחיים: קצין בצה"ל, נכה צה"ל, ראש עירייה – אחד הצעירים; יושב-ראש ההסתדרות – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – גיבור ישראל, מגן ישראל ב"כיפת ברזל" – –

אורן אסף חזן: – – –

יחיאל חיליק בר: – – יושב-ראש מפלגה בישראל, שר בישראל, שר בממשלה שלכם עד לא מזמן וחבר הכנסת הוותיק ביותר.

יחיאל חיליק בר: אף אחד לא יודע להגיד לאיש רב-הזכויות הזה, שגם הכנסת וגם המדינה חייבות לו הרבה תודה – אנחנו מתביישים, כפו עלינו; מתנצלים, אדוני.

יחיאל חיליק בר: יושבים פה ואומרים: הגיע הזמן.

יחיאל חיליק בר: יואב קיש, מה זה התירוצים הטכניים האלה, יואב קיש ידידי?

יחיאל חיליק בר: אתה היית טייס בצבא – –

יואב קיש: איזה תירוצים?

יחיאל חיליק בר: – – אתה יודע מה זה ביטחון ישראל – –

יואב קיש: על איזה תירוצים – – –?

יחיאל חיליק בר: – – ומה זה כבוד למבוגרים.

יחיאל חיליק בר: מה זה הרציפות?

יואב קיש: איזה תירוצים – – –

יחיאל חיליק בר: בוא אני אגיד לך למה הרציפות לא חשובה.

יחיאל חיליק בר: בוא אני אגיד לך למה הרציפות לא חשובה.

יחיאל חיליק בר: הנה הרציפות.

יחיאל חיליק בר: אותו עמיר פרץ, היה יכול, מתוך כבודו, להתעקש על העוד-חודש שהיה מגיע לו.

יחיאל חיליק בר: הוא לא עשה את זה.

יחיאל חיליק בר: עשה את זה בצורה מכובדת, העביר שרביט אחרי שעתיים וחצי.

יחיאל חיליק בר: עמדו פה ומחאו לו כפיים בצדק.

יואב קיש: אמת, נכון.

יחיאל חיליק בר: ואני, כחבר כנסת חדש, גם התגאיתי שמקבל אותי – לצורך העניין לא עמיר – ותיק חברי הכנסת, אבל כן, גם הייתי גאה שעמיר פרץ הוא זה שמברך אותי.

יחיאל חיליק בר: אז קודם כול, אל תגידו שאין פה עניין אישי, כי זה שקר.

יחיאל חיליק בר: תגידו: יש פה עניין אישי – –

יואב קיש: מה הקשר?

יואב קיש: מה הקשר?

יחיאל חיליק בר: – – כי יושב פה בן-אדם שאתה יודע שיהיה בכנסת הבאה, בעזרת השם.

יחיאל חיליק בר: שיהיה בכנסת הבאה – –

מיקי רוזנטל: זה הקשר היחידי.

מיקי רוזנטל: כל היתר זה קשקושים.

יחיאל חיליק בר: – – ואתה יודע שאפילו את הכבוד הקטן הזה – – –

יואב קיש: אבל אני לא עושה את זה פרסונלי.

יחיאל חיליק בר: זה פרסונלי.

יואב קיש: לא – – –

יחיאל חיליק בר: זה פרסונלי.

יואב קיש: זה לא נכון – – –

יחיאל חיליק בר: יואב, אתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: אני אתקן את עצמי: זה גם פרסונלי.

יחיאל חיליק בר: כי אם לא היינו יודעים שהאיש רב-הזכויות הזה הוא זה שכנראה יעשה את המעבר של השרביט – –

נורית קורן: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: – – כמו שעשה בצורה מכובדת, גם בפעם הבאה, אז מילא.

יחיאל חיליק בר: אבל אתם יודעים שזה יהיה הוא, ואתם יודעים שמגיע לו, ומעבר לזה שמגיע לו, מגיע לוותיק בינינו הכבוד הזה, כי הכנסת זה גם עניין של כבוד, גם מול העם.

נורית קורן: נא לסיים.

יחיאל חיליק בר: והאיש הזה, הזכויות שלו בעם הן רבות יותר משל הרבה אנשים בקואליציה.

יחיאל חיליק בר: ולכן אני מבקש מכם או לסגת מהחוק המיותר והלא-מכבד הזה, או לפחות להסתכל לעמיר פרץ בעיניים ולהגיד לו: אנחנו נעביר את החוק הזה, אבל בבושה, בחמלה, במחילה ממך, וסליחה, אדוני עמיר פרץ.

יחיאל חיליק בר: לפחות את זה תעשו.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת חיליק בר.

נורית קורן: חבר הכנסת אראל מרגלית – –

מיקי לוי: אמרת הפוך; אם הוא לא נבחר אז הוותיק יחליף אותו.

מיקי לוי: זה בדיוק הפוך למה שאמרת.

מיקי לוי: איך אתם לא מתביישים?

נורית קורן: – – אחרון הדוברים לפני ההצבעה.

נורית קורן: יסכם חבר הכנסת דוד ביטן.

): – – –

יואב קיש: – – –

יחיאל חיליק בר: יש לכם עוד זמן לחזור בכם.

יחיאל חיליק בר: בושה.

יחיאל חיליק בר: קצת כבוד.

נורית קורן: חברים, אני מבקשת.

נורית קורן: חברים – –

קריאות: – – –

נורית קורן: – – חברים, חבר הכנסת חיליק בר, אני מבקשת.

נורית קורן: חברים גם מהקואליציה, בבקשה.

נורית קורן: אנחנו רוצים להמשיך דיון תרבותי.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת אראל מרגלית.

נורית קורן: בבקשה, שלוש דקות.

אראל מרגלית: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, חברי דוד ביטן, תראה, אני מאוד מעריך אותך, ואני מעריך חברים רבים שלך פה בקואליציה – לא מצליח להבין מה החשיבות של השינוי של החוק הזה, שחשוב לכם.

אראל מרגלית: ואני רוצה לומר לכם, אני מאוד מכבד את יושב-ראש הכנסת יולי אדלשטיין ומאוד מעריך אותו.

אראל מרגלית: אבל אני רוצה לומר לכם שבפעם האחרונה, כשעמיר פרץ לקח פה את השרביט והיה יושב-ראש הכנסת לזמן-מה – תראו מה קיבלנו.

אראל מרגלית: תראו מה קיבלנו.

אראל מרגלית: קיבלנו קודם כול הסתכלות אחרת מאדם ותיק שהיה שר ביטחון; היה ראש עיר ואם במדינת ישראל, במקום שהוא לא מרכז הארץ, אלא שדרות; ראש ההסתדרות; וקיבלנו טעם ממחוזות אחרים, גם מילדותו, גם ממשפחתו, מאביו; וקיבלנו עולם ומלואו, אפילו עוד לפני שהוא התחיל להגיד את דעותיו הפוליטיות.

אראל מרגלית: ואז, תזכרו מה עוד קיבלנו, כן, כן, תזכרו.

אראל מרגלית: קיבלנו, אתם הקואליציה, וראש הממשלה קיבל, איזו הסתכלות אחרת וכוללת ולא קטנונית על מטרותיה של מדינת ישראל ותפקידו של ראש הממשלה ומנהיגות ישראלית.

אראל מרגלית: תזכרו את הנאום הזה.

אראל מרגלית: אני, כחבר כנסת שנבחר לכנסת בפעם השנייה, הרגשתי שקיבלתי הרבה.

אראל מרגלית: ויואב קיש, אני אומר לך, למה קיבלתי את זה?

אראל מרגלית: כי יושב אדם עם ניסיון ועם ותק ועם ראייה עמוקה – – –

יואב קיש: זה לא פרסונלי.

אראל מרגלית: וזה לא קשור.

אראל מרגלית: והרבה מאוד פעמים אתה שואל – –

יואב קיש: כמה פעמים – – –

אראל מרגלית: – – על המגזר העסקי.

יואב קיש: בעוד 20 שנה אתה גם – – –

אראל מרגלית: אז אני אומר לך, כן, במגזר העסקי לפעמים כשיש תקופת מעבר הולכים לאדם הוותיק עם הניסיון ועם הטעם ועם זה שהוא הקים את החברה, וזה נותן להרבה מאוד מהחבר'ה הצעירים את הכיוון.

אראל מרגלית: ואתם הולכים ומשנים מסורת שהיא בליבת הכנסת, היא באופן שבו היא עובדת, עושים עוול, עושים עוול למסורת, עושים עוול באופן ספציפי לאדם ולכיוון ולמסורת של כנסת.

אראל מרגלית: ועל זה אני אומר לכם, אין לכם במה להתעסק?

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, בבקשה לסכם את הדיון.

יחיאל חיליק בר: דוד, תפתיע אותנו ותגיד שחזרת בך.

יחיאל חיליק בר: תחזירו את מעט הכבוד שיש לכם.

): אתם פוגעים בעמיר פרץ.

): אתם פוגעים בו, לא אנחנו.

יחיאל חיליק בר: עכשיו כל הנאום תסתכל על עמיר.

): אני מסתכל עליו, ואני רוצה להגיד לך שאני מאוד אוהב את עמיר, מאוד מעריך אותו, וזה לא פרסונלי.

): אני אומר, מי שצריך להתבייש זה אתם.

): כי אתם, כמו שאתם מובילים אותנו להגיד שמפני שאנחנו לא רוצים שיולי ימשיך, אז אני אומר שאתם נגד כי אתם רוצים שעמיר יהיה.

): הרי אין סוף לדברים האלה.

יחיאל חיליק בר: שעתיים זה מה שאנחנו אומרים.

): תקשיבו, אתם צריכים, תבינו דבר אחד.

איציק שמולי: מה, הכנסת תתמוטט?

): יושב-ראש הכנסת, יש לו מעמד קונסטיטוציוני.

): לא יעלה על הדעת שיושב-ראש כנסת שנבחר לכנסת לא ימשיך עד להיבחרות חבר כנסת – יושב-ראש חדש.

קריאות: – – –

): תן לי רגע, תן לי.

קריאות: – – –

): לא יעלה על הדעת שמי שמחליף את הנשיא יהיה יושב-ראש לשעתיים, לשלוש או ליום אחד.

): אז תפסיקו להתייחס לעניין של חבר של עמיר פרץ, זה לא קשור.

איציק שמולי: זה רק זה.

): אנחנו קונסטיטוציונית צריכים לשנות את הסעיף הזה, וזה לא קשור לא ליולי ולא לעמיר פרץ.

יחיאל חיליק בר: אבל הוא קונסטיטוציוני.

): ודבר שני – אני רוצה לענות לשמולי.

): תראה, תבין דבר אחד – – –

איציק שמולי: 20 כנסות זה ככה.

): חבר הכנסת שמולי – –

איציק שמולי: כן.

): – – תקשיב רגע, אנחנו לא ב"צופים", זה שרצית לבוא כחבר כנסת חדש ושעמיר פרץ יקבל אותך, זה יפה מאוד, אבל גם אם יושב-ראש הכנסת היה מקבל אותך, זה גם היה יפה מאוד.

): ולכן, תפסיק להיות קטנוני ותפסיק להוביל אותנו למחוזות לא קשורים.

איציק שמולי: אנחנו גם לא במרכז הליכוד.

): ואני אומר דבר מאוד פשוט – –

איציק שמולי: זה לא חוג חברים פה.

איציק שמולי: יש הבדל בין מרכז הליכוד לכנסת.

): – – אנחנו לא עושים את זה, לא בעד אדלשטיין ולא נגד עמיר פרץ.

): שניהם אנשים מכובדים, את שניהם אנחנו אוהבים, שניהם מייצגים אותנו נכונה.

יחיאל חיליק בר: אז תשאירו את זה ככה.

): אבל הסעיף הזה – כמו שביולי 2000, נדמה לי שביולי 2000, שונה חוק-היסוד מ"זקן חברי הכנסת" ל"ותיק חברי הכנסת", כי ראו, כי החליטו שזה ראוי יותר – אני אומר לך שראוי יותר שיושב-ראש כנסת שנבחר ימשיך לכהן עד לבחירת יושב-ראש חדש.

): וזה המצב שצריך להיות בכנסת.

): וזה שיש – – –

יחיאל חיליק בר: כבוד למסורת.

יחיאל חיליק בר: יש מסורת.

): רגע.

): וזה שיש בעיות נוספות במדינה, זה עדיין לא אומר – –

מיקי לוי: – – – לא נבחר, אתה מבין את הסתירה?

): – – שוועדת הכנסת לא צריכה לעשות את העבודה שלה ולהביא תיקוני חקיקה שקשורים לעבודת הוועדה.

): מה הקשר?

איציק שמולי: הקשר זה שאין לכם במה להתעסק ושזה פרסונלי.

איציק שמולי: פה זה חוק פרסונלי.

): יש בעיות ביטחון, אז לא צריכים להביא שום תיקון אחר?

): או שיש בעיות בחברה – בוא, אל תעשו את העניין דמגוגי.

): ואני אומר את זה במפורש: אין פה – אנחנו לא נגד עמיר.

): עמיר, יכול להיות שבבחירות הבאות, עוד חודשיים, הסיעה שלכם תצטרף לממשלה, עמיר יהיה – – –

איציק שמולי: די עם החלומות.

): עזוב, עזוב, תן לי רגע להגיד.

): עמיר יהיה שר החוץ – –

איציק שמולי: תפסיק לחלום.

): – – והוא לא יהיה ותיק חברי הכנסת כשהוא ייבחר שוב פעם.

איציק שמולי: אומרים שאתה בן-אדם עם רגליים על הקרקע.

): אז זה לא עניין אישי, זה עניין קונסטיטוציוני, ראוי וטוב מאוד.

): ואני מודה לכל החברים שיתמכו בזה, כי זה מה שצריך להיות.

יחיאל חיליק בר: תוריד את החוק, זה אישי, לא מכובד, דוד.

): אל תובילו את זה לצד האישי.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אנחנו מסכמים את הדיון המשולב, ואנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: חברים, שימו לב, אנחנו מצביעים על שני חוקים נפרדים.

נורית קורן: אני מקריאה את שם החוק: הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 43) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), מטעם ועדת הכנסת, קריאה ראשונה.

נורית קורן: בבקשה, אנחנו מפעילים.

נורית קורן: הצבעה מס' 14 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 33 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 43) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 34, מתנגדים – 33.

נורית קורן: החוק עבר בקריאה ראשונה, והוא יועבר לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה נוספת.

נורית קורן: אנחנו מצביעים.

נורית קורן: בבקשה, חברים, הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 38) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2015 – בקריאה ראשונה.

נורית קורן: נא להצביע.

נורית קורן: הצבעה מס' 15 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 34 נגד – 33 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 38) (רציפות הכהונה של יושב-ראש הכנסת), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: בעד – 34, מתנגדים – 33.

נורית קורן: הצעת החוק הועברה בקריאה ראשונה, ואנחנו נעביר אותה לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/606); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה:

נורית קורן: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 39) (תשלומים לחברי הכנסת ולשרים), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת, קריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן.

נורית קורן: בבקשה.

מאיר פרוש: למה לא לאחד את סעיף 14 עם סעיף 16?

): מה זה?

מאיר פרוש: למה אי-אפשר לעשות דיון משולב של 15, 16, 17?

): אני לא מבין מה שאתה אומר.

מאיר פרוש: למה אי-אפשר לעשות דיון משולב?

): לא, זה היה דיון משולב.

): עכשיו אנחנו בדיון רגיל.

נורית קורן: עכשיו זהו.

מאיר פרוש: 16 ו-17?

): חבר הכנסת שמולי, לא לדון בזה?

): יש בעיות ביטחון.

נורית קורן: ששש.

): אז לא לדון בסעיף הזה גם כן?

): בוא נשים את הדברים כמו שהם, ולא צריך להיות דמגוג.

מיקי רוזנטל: די כבר.

מיקי רוזנטל: המילה דמגוג שייכת לדמגוגים.

מיקי רוזנטל: תפסיקו להשתמש בזה.

): הדמגוגים נמצאים בשמאל.

): בימין אין דמגוגים.

): תלמד, יש ענייניות.

מיקי רוזנטל: דוד, זה סתם חארטה.

): לא, כי הוא אמר דבר – – –

מיקי רוזנטל: די, חלאס – – –

): עובדה, עכשיו אנחנו דנים גם כן – אז מה?

מיקי רוזנטל: דמגוג הוא דמגוגי.

מיקי רוזנטל: הטיעון המרכזי של דמגוגי זה דמגוגיה.

מיקי רוזנטל: חלאס – – –

): אנחנו מדברים על תיקון לחוק שקשור לאיחוד התקציבים של חברי הכנסת בפעילות הפרלמנטרית שלהם, מה שקרוי פעילות למען הציבור.

): מה שקורה היום, שיש כמה תקציבים שבחלקם אי-אפשר לעשות שימוש, כמו למשל שכירות, שהיום היא 19,000 שקל, ובעצם אי-אפשר לשכור מקום ב-19,000 שקל, זה דבר ברור.

): או למשל דואר, של קרוב ל-31,000 שקל, אבל היום בעידן האינטרנט, הווטסאפ וכו', חברי כנסת כמעט שלא משתמשים בדואר, ורואים את זה לפי הניצול המעשי של התקציב; או פלאפון, שהיום עומד על כ-22,000 שקל, ובעידן הזה לא ניתן לעשות שימוש בפלאפון.

): לעומת זאת, תקציבים אחרים – הקשר עם הקהילה הוא 46,000 שקל, והוא נמוך יחסית.

): לכן ועדת הכנסת החליטה לפנות לוועדה הציבורית ולאחד את כל התקציבים.

): אפשר להשתמש בהם באותם עניינים, אבל עדיין התקציב יהיה מאוחד, וכל חבר כנסת יוכל להחליט איך הוא מנצל את התקציב לטובת הפעילות הפרלמנטרית שלו על מנת לעשות את התפקיד שלו בדרך הטובה ביותר כפי שהוא רואה אותה, במגבלות, כמובן, של ההנחיות והחוקים הקיימים.

): ועדת הכנסת החליטה לאחד את התקציבים, אבל להקטין את התקציב ב-15%, מתוך ראייה של השימוש שהיה בפועל.

): הוועדה הציבורית החליטה לקבל את העמדה הזאת, את העיקרון, אולם הקטינה את זה מ-103,000 שקל ל-93,000, ונתנה עוד 10,000 שקל לחבר כנסת חדש.

): ועדת הכנסת החליטה לקבל את העמדה של הוועדה הציבורית, מתוך הראייה שמה שחשוב זה קבלת העיקרון ולא רק גובה התקציב; על כן קיבלנו את ההמלצה של הוועדה הציבורית, וביקשנו לתקן את החוק בעניין הזה.

): התיקון העיקרי בעניין זה ייקבע לא בחוק, אלא בהחלטת שכר חברי הכנסת, קרי הענקה ותשלומים כפי שקיבלנו.

): אולם בינתיים מוצע לקבוע בחוק הכנסת את ההסמכה ליצירת תקציב אחד שיכלול שירותי תקשורת, שניתנים כיום בתקציב נפרד מכוח חוק חסינות חברי הכנסת.

): כמו כן, הזכויות הניתנות היום לפי חוק החסינות מוקנות גם לשרים וסגני שרים, ואף בעניין זה נדרשת הסמכה מחודשת בחוק הכנסת לאור ביטולו של הסדר מחוק החסינות.

): לכן אבקש את אישורה של הכנסת להצעת החוק בקריאה ראשונה ולהחזרתה לוועדת הכנסת לשם הכנתה לקריאה שנייה ושלישית.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה לחבר הכנסת דוד ביטן.

מרב מיכאלי: אין שר.

נורית קורן: יש דיון.

נורית קורן: תכף ייכנס השר.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בדיון.

מרב מיכאלי: למה אנחנו צריכים להמשיך בדיון כשאין שר במליאה?

נורית קורן: חברת הכנסת מרב מיכאלי, אנחנו מבררים מה קורה.

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בדיון.

נורית קורן: חבר הכנסת איציק שמולי, בבקשה; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן; חבר הכנסת אורן אסף חזן.

נורית קורן: הנה אורי אריאל כאן, השר.

נורית קורן: מה קורה, חבר הכנסת אורן?

נורית קורן: מוותר; חבר הכנסת מיקי לוי; חבר הכנסת אוסאמה סעדי; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חברת הכנסת עליזה לביא; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף; חבר הכנסת יואל חסון; חברת הכנסת קסניה סבטלובה; חברת הכנסת יעל גרמן; חבר הכנסת מנואל טרכטנברג; חבר הכנסת עפר שלח.

נורית קורן: אני מרגישה כמו בכיתה, אני מקריאה שמות.

נורית קורן: עד כאן, כל הדוברים.

נורית קורן: אני סוגרת את רשימת הדוברים, ואנחנו נסכם את הדיון ונעבור להצבעה.

נורית קורן: חברים, אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אני מבקשת מכל חברי הכנסת לשבת במקום.

נורית קורן: חברי הכנסת, אנחנו הולכים להצביע על הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 39) (תשלומים לחברי הכנסת ולשרים), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: הצבעה מס' 16 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 50 נגד – אין נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 39) (תשלומים לחברי הכנסת ולשרים), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

אראל מרגלית: זה לא קלט את – – –

נורית קורן: רגע, אני אתקן תכף.

נורית קורן: בעד – 50, אין מתנגדים ואין נמנעים, ולהוסיף את חבר הכנסת אראל מרגלית ואת חבר הכנסת איתן ברושי.

נורית קורן: אני לא משנה את התוצאה, רק לפרוטוקול, שני חברי הכנסת הנוספים.

נורית קורן: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/606); נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים להצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40) (ויתור על עדכון שכר של חבר הכנסת), התשע"ו–2015, מטעם ועדת הכנסת, קריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן.

נורית קורן: בבקשה.

): תודה רבה.

): גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבד להציג לקריאה ראשונה את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40) (ויתור על עדכון שכר של חבר הכנסת), מטעם ועדת הכנסת.

): אתם יודעים שהיום החוק לא מאפשר לחבר כנסת לוותר על תוספת שכר.

): תוספת השכר היא באופן כללי אוטומטית, ואם בעצם ועדת הכנסת לא החליטה על הקפאה או הפחתה, אז כל חברי הכנסת מקבלים את השכר כפי שהוא, ואז אחד תורם ואחד לא מוותר או כן מוותר.

): לאחרונה גם שמענו חברי כנסת המתנגדים לעדכון האוטומטי ומבקשים לבטל חלק מהשכר.

): חוק הכנסת קובע כי חובה עליהם לקבל את שכרם, ולכן הוויתור נותר בגדר הצהרה.

): ההצעה שבפניכם אינה באה לקבוע שחברי הכנסת יוכלו לוותר על כל שכרם, אך כן יתאפשר ויתור על חלק מהשכר שקשור להעלאה של אותה שנה הנובע מהעדכון האוטומטי.

): הוויתור יהיה בתוקף לאחר שחבר הכנסת הודיע על כך בכתב לחשב הכנסת, ויחול באותה שנה לכל דבר ועניין, לרבות ההפרשות הנגזרות מהשכר, למשל לקרן השתלמות וקופת גמל.

): הוויתור לא ישפיע על השכר בשנים הבאות, אך חלק השכר שעליו ויתר לא יוחזר לו גם במועד מאוחר יותר.

): משהודיע על ויתור עדכון השכר בשנה מסוימת, לא יוכל לחזור בו מהודעתו באותה שנה.

): אנחנו בעצם מאפשרים לחברי הכנסת אופציה נוספת על מה שיש להם.

): צריך להבין גם שאם ועדת הכנסת מחליטה על ויתור על תוספת, זה משפיע גם על חברי הכנסת הפנסיונרים.

): באופן הזה בשלב הזה אנחנו בעצם מוציאים אותם החוצה, שמים אותם בצד, וכל אחד יוכל לוותר אם הוא ירצה, יעמוד מול הבוחרים ומול התקשורת ומול עצמו ויחליט כפי שהוא רוצה.

): אנחנו גם באופן כללי מנסים למצוא פתרון לנושא הזה של העלאת השכר האוטומטית.

): אני מקווה שבשבועיים הקרובים נוכל למצוא פתרון כזה לטובת העניין ולטובת חברי הכנסת ולטובת עם ישראל.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו מתחילים את הדיון, ואני קוראת לחבר הכנסת איציק שמולי לפתוח את הדיון – מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת אורן אסף חזן, נו.

נורית קורן: חבר הכנסת חזן, אתה מחליט?

אורן אסף חזן: הם מבקשים, אני מכבד אותם.

נורית קורן: מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

נורית קורן: שלוש דקות לכל דובר.

נורית קורן: בבקשה.

אוסאמה סעדי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, באמת יש גבול למה שאנחנו יכולים לחוקק ועל אילו חוקים אנחנו עמלים, מחוקקים חוקים ומכניסים אותם לספר החוקים של מדינת ישראל.

אוסאמה סעדי: חבר הכנסת ביטן אמר שאנחנו יכולים בתוך שבועיים לפתור את העניין הזה של ההעלאה האוטומטית בדיון עם הוועדה הציבורית ולהגיע לעמק השווה בעניין התוספות.

אוסאמה סעדי: אבל לבוא ולחוקק חוק שחבר כנסת יוותר על התוספת לתקופה מסוימת, ויודיע לחשב הכנסת – אני אומר לכם שמבחינת דיני עבודה התיקון הזה הוא לא חוקי ולא חוקתי.

אוסאמה סעדי: עובד לא יכול לוותר על השכר שלו.

אוסאמה סעדי: ואם מגיעה תוספת, אז תוספת השכר היא חלק מהשכר.

אוסאמה סעדי: אם יש חברי כנסת שחושבים שהם לא זכאים לתוספת הזאת ולא רוצים את התוספת הזאת, שיתכבדו ויתרמו את התוספת הזאת.

אוסאמה סעדי: להביא חוק כזה כדי לוותר על תוספת של 500 שקל, של 700 שקל, של 1,000 שקל, זה פופוליזם זול, ואני חושב שאנחנו לא צריכים לעמוד מאחורי הצעות חוק כאלה.

אוסאמה סעדי: אם מישהו לא רוצה את התוספת הזאת, בבקשה, שיתכבד ויתרום את התוספת הזאת.

אוסאמה סעדי: אישית לא רציתי את התוספת הזאת, ואני מוכן לתרום אותה, אבל לבוא ולשנות את סדרי העולם ואת חוקי העבודה כדי למצוא חן בעיני כמה חברי כנסת שלא רוצים את התוספת הזאת, אז בבקשה, אותם חברי כנסת שהצהירו בגלוי שהם נגד ולא רוצים לקבל את התוספת הזאת – הרי מה יוצא, חברתי חברת הכנסת יעל גרמן, שאת מתנגדת בתוקף לקבל את ההצעה הזאת?

אוסאמה סעדי: אם את תוותרי על התוספת הזאת, מה יצא?

אוסאמה סעדי: שהתוספת הזאת תישאר בתקציב של משרד האוצר, והוא יחליט מה לעשות בזה.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לעשות את זה.

אוסאמה סעדי: אם מגיעה לי תוספת אני רוצה לקבל אותה, ואני אדון לעצמי – אני אחליט איפה לשים את התוספת הזאת, מהו המקום הנכון.

אוסאמה סעדי: אבל לא להשאיר את זה במשרד האוצר, ואז הוא ישקיע את זה במקומות שאני לא רוצה.

אוסאמה סעדי: לכן אני חושב שההצעה הזאת היא הצעה לא ראויה, לא חוקית, וצריך להתנגד לה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה – מוותר; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת ישראל אייכלר.

נורית קורן: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

יחיאל חיליק בר: למה דילגת על חבר הכנסת אראל מרגלית?

אראל מרגלית: זה בסדר, אני חי עם זה, ואני לא מרגיש שהתעלמת ממני.

נורית קורן: אם תרצה, תודיע קודם, ונסדר.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת-ראש, חברי כנסת נכבדים, כבוד השר, לפני כמה דקות דיברנו על עניין אחר – –

נורית קורן: חברי הכנסת, קצת שקט כדי שחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף יוכל לדבר.

נורית קורן: דוד ביטן, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: – – על קנס ועל הענשה של חבר כנסת ועל ועדת האתיקה וכל מיני דברים, ודיברנו באמת על מסר.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו מציעים חוק שהוא פופוליסטי לחלוטין, שאין לו מקום לא רק מבחינת חוקי העבודה, כמו שאמר חבר הכנסת שדיבר לפני, שזה יהיה כדור שלג – ואחר כך נכריח מוסדות ומפעלים שהפועלים שלהם יוותרו על חלק מהשכר או על רוב השכר או יוותרו על תוספות או על ימי חופשה או בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: זה כדור שלג.

עבדאללה אבו מערוף: מצד שני, אם באמת רוצים להיות אובייקטיביים מאוד, ענייניים מאוד והגונים מאוד, שבאמת ההחלטה תהיה הוגנת, ולתת לחבר כנסת, שכל אחד יחליט לבד, שמי שמצביע בעד ויתור, יוותר; מי שיצביע נגד, יהיה נגד.

עבדאללה אבו מערוף: החוק הזה הוא פרדוקסלי, ואפילו יושב-ראש ועדת הכנסת לא יכול להסביר את משמעות החוק הזה בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: אין לזה הסבר.

עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק פופוליסטי לחלוטין.

עבדאללה אבו מערוף: זה חוק אישי?

עבדאללה אבו מערוף: בסדר.

עבדאללה אבו מערוף: אני ויתרתי, כשהגעתי לכאן, על משכורת של 50,000 שקל.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, אלה התלושים שלי כעצמאי וכרופא.

עבדאללה אבו מערוף: אני באתי לכאן בגלל מסר ציבורי, בגלל עבודה, ואני לא מצטער שוויתרתי על זה.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, תעשו חשבון.

עבדאללה אבו מערוף: מדברים ומתווכחים אתי הרבה אנשים שחברי הכנסת מקבלים 40,000 שקל.

עבדאללה אבו מערוף: למה הוועדה הציבורית לא אומרת שזה לא נכון, שהנטו שלנו גבוה קצת יותר מהממוצע במשק?

עבדאללה אבו מערוף: כמה אנחנו עובדים ביום – חמש שעות?

עבדאללה אבו מערוף: אני עובד שמונה ימים בשבוע – לא שבעה ימים – וכל יום יותר מ-18 שעות.

עבדאללה אבו מערוף: יש פגישות – על זה לא מדברים?

עבדאללה אבו מערוף: כמה עולה השכר של חבר כנסת פר-שעה?

עבדאללה אבו מערוף: מישהו עשה חשבון?

עבדאללה אבו מערוף: אני אגיד לאנשים בלשכה שלי: אני לא מקבל אתכם, אין לי שעות קבלה עכשיו?

עבדאללה אבו מערוף: ב-12 בלילה, ב-1 בלילה – כל היום, 24 שעות, אני עומד לרשות הציבור.

עבדאללה אבו מערוף: אני מקבל את זה ברצון טוב, ואני בעד.

עבדאללה אבו מערוף: אבל לעשות מזה עניין פופוליסטי כזה בצורה המכוערת, הלא-נכונה, הפוגעת אישית, זה באמת לא כל כך הגון.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבקש להחזיר – חבר הכנסת ביטן, אני פונה ומבקש ומוועדת הכנסת להחזיר את החוק.

עבדאללה אבו מערוף: לא לתת את הרשות הזאת להצביע בעד או נגד.

עבדאללה אבו מערוף: להחזיר אותו.

עבדאללה אבו מערוף: לא מוסרי להשאיר את החוק הזה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל גרמן, את רוצה לדבר?

נורית קורן: בבקשה.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, כבוד השר, חברותי וחברי, אל תשלו את עצמכם.

יעל גרמן: זה עוד פירואט ועוד איזשהו סיבוב, שפגאט, שמנסה לעשות ועדת הכנסת רק כדי לחמוק ולא לקבל את ההחלטה הנכונה שהוועדה המקצועית באה ונתנה.

יעל גרמן: יש ועדה מקצועית, ועדה אובייקטיבית, שבראשה עומד פרופסור, שהכנסת מינתה.

יעל גרמן: היא זאת שצריכה לקבוע את שכרנו.

יעל גרמן: באה הוועדה המקצועית ואמרה: לא צריך להעלות את השכר של חברי הכנסת.

יעל גרמן: החזירו לה את ההחלטה ואמרו: תחשבי שוב.

יעל גרמן: חשבה שוב ואמרה: תקפיאו לשנה, ובינתיים נראה מה יהיה.

יעל גרמן: אבל ועדת הכנסת לא רצתה לקבל את ההחלטה הזאת.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: שמא השופטים יקבלו יותר.

יעל גרמן: כי השופטים מוצמדים לשכר הממוצע, ואנחנו לא נהיה מוצמדים לשכר הממוצע.

יעל גרמן: אוי ואבוי מה יקרה.

יעל גרמן: איזה אסון.

יעל גרמן: איך אפשר להשוות בכלל בין שופטים לבינינו?

יעל גרמן: אנחנו נבחרי העם.

יעל גרמן: אנחנו נבחרנו, אנחנו צריכים לתת דוגמה.

יעל גרמן: מה הקשר לשופטים?

יעל גרמן: אבל כדי להימנע עשו שפגאט, הייתה מערכה ראשונה ומערכה שנייה, וזאת המערכה השלישית, המגוחכת והמכוערת מכולם.

יעל גרמן: מה שצריך לעשות, חברותי וחברי, זה את הדבר הפשוט והברור: להוציא מידי חברי הכנסת את הסמכות לקבוע את שכרם.

יעל גרמן: נתנו לוועדה חיצונית מתוך הנחה שהוועדה תקבע, וועדת הכנסת תקבל.

יעל גרמן: מה פתאום?

יעל גרמן: ועדת הכנסת רוצה.

יעל גרמן: אם היו נותנים תוספת, ועדת הכנסת הייתה מקבלת, אבל אם לא נותנים תוספת – לא רוצה לקבל.

יעל גרמן: אז אם ועדת הכנסת לא מקבלת את ההמלצה של הוועדה המקצועית, אז בואו נוציא בכלל את האפשרות שלנו לקבוע את שכרנו, ולא נבזה ולא נבייש את הכנסת.

יעל גרמן: כי כל המעמד הזה הוא פשוט בושה אחת גדולה.

נורית קורן: תודה לחברת הכנסת יעל גרמן.

נורית קורן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – לא נמצא.

נורית קורן: חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: מוותר.

נורית קורן: חבר הכנסת איתן כבל, בבקשה.

איתן כבל: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, רשמות פרלמנטריות, חברותי וחברי חברי הכנסת, תשמעו, חבר הכנסת דוד ביטן, בלי לעסוק בכלל בשאלות כפי שחבר הכנסת אוסאמה סעדי התייחס אליהן, וחבר הכנסת אבו מערוף – תשמעו, חברים, העיסוק שלנו בשאלת השכר שלנו חייב להסתיים.

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: יש רגע שזה כבר לא משנה, למען השם.

איתן כבל: אני אומר: קחו את זה מאתנו.

איתן כבל: אני אומר את זה לכם.

איתן כבל: לא משנה מה נעשה, איך נעשה, הסיפור הזה הוא לרועץ לבית הזה.

איתן כבל: כל פעם על 100 שקלים, על 200 שקלים, על 300.

איתן כבל: זה בכלל לא משנה אם אנחנו צודקים או לא.

איתן כבל: יש רגע שזה כבר לא משנה.

איתן כבל: מקומה של הכנסת הזאת עומד סביב התוספות האלה כל פעם.

איתן כבל: מוציאים מיליונים כדי לשפר את מעמדנו בקרב הציבור.

איתן כבל: לך תסביר, לך תשכנע.

איתן כבל: מה זה חשוב עכשיו חידודי הלשון האלה, מגיע לנו, לא מגיע לנו.

איתן כבל: אני אומר את זה בכאב, בכלל, שאנחנו צריכים להעמיד את עצמנו אל מול הציבור בשאלות האלה.

איתן כבל: בכל מקום שאנחנו מגיעים עושים עלינו הכללות, מכניסים את כולנו לתוך איזה סיר, לתוך יורה רותחת, ולך תסביר, לך תסביר.

איתן כבל: יש פה אנשים, רוב חברי הכנסת אם לא כולם, מכל סיעות הבית, עושים עבודה נאמנה, מצוינת, נותנים מעצמם, שליחי ציבור אמיתיים.

איתן כבל: כל אחד בא לייצג את אזרחי מדינת ישראל ואת שולחיו.

איתן כבל: ועל מה מדברים אתנו?

איתן כבל: מישהו דיבר פה עם מישהו על איזה חוק?

איתן כבל: זה מה שמעמידים לנו כל הזמן.

יעל גרמן: איתן, יש הצעת חוק שתעלה ביום ראשון בוועדת השרים – – –

רחל עזריה: יעל, נו באמת, די.

איתן כבל: אני אומר – חברתי חברת הכנסת יעל גרמן – סליחה, חברת הכנסת רחל עזריה, זה בתורי.

איתן כבל: יש מאחור, שלא ידעו, בפרסה יושבים ואוכלים כמה סנדוויצ'ים, שנגיד בשקט, שגם על זה לא יאכלו אותנו.

איתן כבל: אני רק מנסה לומר לכם שבסופו של עניין, הדימוי הציבורי שלנו הוא גם אווירה וזה גם אלף ואחד דברים, זאת ההתנהלות בתוך הבית הזה – הכול מצטבר לכדי פתיל מאוד צר של חברי הכנסת.

איתן כבל: דוד ביטן, אחלה גב יש לך, מרשים, רחב היקף, הכול בסדר.

מירב בן ארי: אנחנו מקשיבים לך.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר – באמת, חבר הכנסת דוד ביטן, מה שזה נראה זה שמנסים לתפור במפעל סיפור.

איתן כבל: זה לא רלוונטי.

איתן כבל: מישהו חושב שזה – מה העניין?

איתן כבל: יהיו הצדיקים ויהיו הלא-צדיקים; יהיו אלה שלא שמים פס על אף אחד, ויהיו אלה שחברים במפלגה שהיושב-ראש ייתן הנחיה לכולם, ויהיו את אלה שלא.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: אתם לא מבינים שכל העמדות האלה שאנחנו מעמידים פוגעות בכולנו?

איתן כבל: זה פוגע בכולנו.

איתן כבל: כשזה מגיע לתקוף את הבית הזה, אין ימין ואין שמאל אצל אזרחי ישראל, הם תוקפים את כולנו מכל הכיוונים.

איתן כבל: הכוח הוא בידיכם.

איתן כבל: אני אומר לך, חברי חבר הכנסת דוד ביטן, שאתה מהכוחות העולים בבית – אני אומר את זה בהערכה ובכבוד, ואתה יודע כמה אני מכבד אותך – אנא, לא לתפור מפלצת במפעל.

איתן כבל: הרי מה יקרה?

איתן כבל: מה יקרה בעקבות זאת?

איתן כבל: כל אחד מאתנו שירצה לוותר, לא ירצה לוותר – מה שאני בשורה התחתונה אומר לנו: בואו נתאחד, הבית הזה, להוציא את קביעת שכר חברי הכנסת מידינו.

איתן כבל: אני מבקש, אני מתחנן, שזה יקרה.

איתן כבל: תודה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, תסכם את הדיון, בבקשה.

נורית קורן: אחריו תהיה הצבעה.

ענת ברקו: אני אומרת שאנחנו לא צריכים להתעסק עם זה.

מיכל בירן: אנחנו נתעסק בזה, ויתעסקו בזה כל החברה הישראלית, במי ויתר ומי לא ויתר.

): קודם כול, רבותי, רבותי – חבר הכנסת כבל – – –

נורית קורן: חברים, חברים.

): אולי לא שמתם לב, אבל בשלושת השבועות האחרונים תקפו את חברי הכנסת ואת הכנסת, בעקבות פנייה של חברי כנסת מסוימים שטענו שלא צריך בכלל להעלות את שכר חברי הכנסת.

חיים ילין: לא נכון, דוד, לא נכון.

יעל גרמן: לא, לא.

): במשך שנים אותם חברי כנסת מקבלים את ההעלאה, ובעצם טוענים כל הדרך לבנק.

): עלי זה לא מקובל.

): אני לא מוכן בשום פנים ואופן – –

יעל גרמן: ועדה ציבורית קבעה את זה.

): – – ואני חבר כנסת חדש – שהנושא של שכר חברי הכנסת יעלה כל שנה עוד הפעם, עוד הפעם ועוד הפעם.

יעל גרמן: ועדה ציבורית קבעה את זה.

יעל גרמן: תתמודד עם זה.

): אז צריך לפתור את הבעיה הזאת באופן יסודי אחת ולתמיד.

): אם אתם חושבים שהכי קל היה לי – רגע, תנו לי לדבר, אני שמעתי אתכם.

יעל גרמן: – – –

נורית קורן: חבר הכנסת יואב קיש.

נורית קורן: חברת הכנסת מירב בן ארי.

): הכי קל היה לי בוועדה להחליט על קבלת ההמלצה של הוועדה הציבורית, והכי קל – רגע, אבל זה ויכוחים, אנחנו לא בזה.

): והכי קל היה לי לעשות הקפאה לפי הבקשה שלהם.

): אבל צריך להבין דבר אחד: זה לא פותר את הבעיה, זה רק דוחה אותה בשנה, כיוון שזה לא משנה באיזו שיטת הצמדה אנחנו נהיה; מה שקובע זה מה אחוז ההצמדה באותה שנה.

): בואו נגיד, לצורך הדוגמה, שהסכמנו שההצמדה תהיה למדד, ומחר המדד יעלה ב-7%.

): אז לא יתקפו אותנו?

): אז לא תבוא העיתונות, "ידיעות אחרונות" וכולם, ויגידו: אל תיקחו את ההעלאה?

חיים ילין: זאת ועדה ציבורית, זה לא אנחנו.

יעל גרמן: – – –

): רבותי, אנחנו עשינו משהו אחר.

): ההשפעה שלך – שמעתי אותך, עם הדבר הזה של הוועדה הציבורית, קלטתי את העניין.

): עם כל הכבוד, הוועדה הציבורית – תקשיבי, כי יש פה עניין של עיקרון, עם כל הכבוד.

): לבוא ולהגיד ועדה ציבורית, ואחר כך, אם הוועדה הציבורית תחליט שמעלים לך ב-20% אז זה בסדר?

): קודם כול, בואי נשים את הדברים על השולחן.

): ראינו מה קורה עם הוועדה הציבורית ואיך היא מתנהגת כלפי חברי הכנסת.

): אנחנו צריכים למצוא שיטה שלא יבואו אלינו כל הזמן חזור וחזור כל שנה.

): הדבר הזה לא צריך להיות, ובמיוחד לא חברי כנסת שפונים ופוגעים במעמד חברי הכנסת.

): לכן, אני אומר, צריך לעשות את זה בשני שלבים: שלב ראשון, מכיוון שההחלטה שלנו – רבותי, העלאת השכר היא אוטומטית.

): אנחנו לא מחליטים על העלאת שכרנו.

): הוא עולה באופן אוטומטי.

יעל גרמן: לא נכון.

יעל גרמן: אם היית מקבל את ההחלטה של ועדת הכנסת, לא היה עולה השכר לפי הוועדה הציבורית.

): זה לא נכון.

יעל גרמן: ודאי שזה נכון.

): מה שאת אומרת, את מטעה את הציבור, וככה זה כל הזמן.

): אני מתפלא עלייך.

יעל גרמן: סליחה.

יעל גרמן: סליחה, ביטן.

יעל גרמן: אני לא מכירה – – –

): ההעלאה היא אוטומטית.

): אנחנו צריכים להחליט על הפחתת השכר, וההעלאה היא אוטומטית.

יעל גרמן: אין החלטה של הוועדה הציבורית.

יעל גרמן: זה לא נכון, אתה מטעה.

יעל גרמן: אתה מטעה כרגע את הציבור.

): אני לא יכול להשיב ככה.

): אם היא לא תיתן לי להשיב, אז שלא תיתן לי להשיב.

): ככה אי-אפשר להתקדם.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל גרמן, אני קוראת אותך לסדר פעם ראשונה.

): ההעלאה היא אוטומטית.

): אנחנו היינו צריכים לקבל החלטה להפחית או להקפיא, אבל ההעלאה נובעת מזה שבשנת 1992 חברי הכנסת ויתרו על הרבה מאוד זכויות שהיו להם, כמו למשל פנסיה תקציבית 4%, ויתרו ועברו לפנסיה צוברת; ויתרו על עבודה נוספת, ויתרו על עוד דברים.

): אז הגיעו – – –

יעל גרמן: – – –

): אי-אפשר ככה, באמת.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל גרמן, הייתה לך רשות דיבור, ניצלת אותה.

נורית קורן: בבקשה.

): ואז הגיעו לאיזו הסכמה על הדברים האלה וגם על שיטת העלאת השכר לחברי הכנסת.

): אני אומר לך במפורש: אני, דוד ביטן, חושב שאחרי חצי שנה כחבר כנסת לא מגיעה לי תוספת.

): לכן החוק הזה מאפשר לי לוותר עליה, אבל בלי לפגוע באחרים שכן מגיע להם, רק בגלל החלטה פופוליסטית.

): לכן החוק הזה הוא חוק מידתי.

): הוא אומר לכל חבר כנסת: תחליט אם אתה רוצה לוותר או לא.

): תעמוד מול הקשיים שלך, מול העבודה שאתה עושה, מול הציבור שלך, מול התקשורת.

): אין בזה שום בעיה.

): מי שמפחד לעמוד מול התקשורת, זו בעיה שלו.

): אני חושב שהחוק הזה הוא בסדר גמור.

): אני, השנה לא מגיע לי, אבל בשנה הבאה אני לא אוותר.

): אני רוצה להגיד לכם סוד כמוס: השנה הזאת, השכר של חברי הכנסת ירד ולא יעלה.

): ירד.

): ירד נטו, לא ברוטו, מכיוון שהנטו שיהיה, אחרי שהורדנו 1%, הורדנו את ההשפעה של שכר המינימום על שכר חברי הכנסת; הורדנו 1%, מראש, וההעלאה תהיה 1,000 ברוטו ונקבל 300 נטו.

): אבל מצד שני, החלטנו בתקציב האחרון שכל הפרשה לפנסיה של מקבלי שכר מעל 24,000 שקלים תחויב במס.

): לכן הנטו שירד כתוצאה מהמס הזה יהיה הרבה יותר גדול מהנטו שיהיה מהעלאת שכר חברי הכנסת.

): אז בואו נשים את הדברים בפרופורציה.

): אני לא אסכים בשום פנים ואופן לתת לוועדה ציבורית, שיש לה סמכות גם להפחית שכר ולהפחית תנאים, שהדבר לא יהיה בשיתוף פעולה עם חברי הכנסת.

): אין גוף במדינה – והנה, היה לנו פה יושב-ראש הסתדרות, שאני מאוד מכבד אותו – אין גוף במדינה שלא קשור לשכר שלו – –

יעל גרמן: אין גוף במדינה שקובע לעצמו את השכר.

): – – קשור באמצעות הגוף שמייצג אותו.

): פעם בשלוש שנים – עכשיו באה ההסתדרות, מה אמרה?

): הייתה בעיה, השכר נשחק – אנחנו רוצים הסכם קיבוצי.

): היה לפני שלוש שנים הסכם של 6%.

): אנחנו לא מקבלים את התוספת הזאת, אנחנו מקבלים את זה באופן אוטומטי.

): פעם זה טוב, פעם זה רע.

): אבל הסאגה הזאת, שחברי כנסת פונים לתקשורת ועושים מזה סאגה פופוליסטית – אתם לא אוהבים שאני משתמש בזה, אבל זה בדיוק פופוליסטי – –

יעל גרמן: הסאגה התחילה בזה שחברי כנסת פנו – – –

): – – ואחר כך – – – על השכר – – –

מיקי רוזנטל: זאת פעם אחרונה – – –

): אז אני מבקש להצביע בעד החוק הזה.

מכלוף מיקי זוהר: יש רק מפלגה אחת – מפלגה אחת פופוליסטית.

): – – – לציבור שאנחנו – – –

מכלוף מיקי זוהר: יש מפלגה אחת פופוליסטית בכנסת: יש עתיד.

מכלוף מיקי זוהר: זו המפלגה הפופוליסטית היחידה בכנסת, יחד עם סתיו שפיר.

נורית קורן: תודה רבה לחבר הכנסת ביטן.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: אנחנו מצביעים על הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40) (ויתור על עדכון שכר של חבר הכנסת), התשע"ו–2015, בקריאה ראשונה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 17 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 51 נגד – 4 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 40) (ויתור על עדכון שכר של חבר הכנסת), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: התוצאות הן: בעד – 41, נגד – 4.

נורית קורן: 51, סליחה.

נורית קורן: בעד – 51, ארבעה מתנגדים.

נורית קורן: אם כך, החוק עבר בקריאה ראשונה, והוא יועבר לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

איתן כבל: – – –

קריאות: – – –

קריאות: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/606); נספחות.

קריאות: ]

נורית קורן: אנחנו ממשיכים בדיון.

נורית קורן: בבקשה, הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41) (סדרי עבודת הוועדה הציבורית), התשע"ו–2015, לקריאה ראשונה.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק מטעם ועדת הכנסת יושב-ראש ועדת הכנסת דוד ביטן, בבקשה.

): תראו, יש בחוק לקונה – הוועדה הציבורית שאת כל כך אוהבת, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: הכנסת מינתה אותה, לא אני אוהבת.

): בסדר, בסדר, אני רק צחקתי כשאמרתי.

): את לא צריכה כל הזמן לקחת את זה.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, תמשיך בהצגה.

נורית קורן: תמשיך בהצגה, בבקשה.

): הוועדה הציבורית – יש לקונה בחוק.

): בעצם אין מועד שהיא מחויבת להשיב לכנסת על בקשה שמופנית אליה.

): זה דבר שלא יעלה על הדעת.

): הם יכולים לקחת את הבקשה ולשים אותה בצד שנה, חצי שנה, שנתיים.

): ולכן, אנחנו מחויבים לתקן את הלקונה הזאת ולקבוע מועדים לעבודת הוועדה, ולהשיב – לפחות על פנייה של ועדת הכנסת.

): אוקיי?

): לא של כל חבר כנסת.

): מוצע לקבוע כי במקרה שהפנייה לוועדה ציבורית מוגשת לוועדת הכנסת עצמה, תימסר המלצה של הוועדה הציבורית בתוך 30 יום, והמלצה נוספת – כי יש נוהל אם אנחנו מקבלים את ההמלצה – אם אנחנו דוחים את ההמלצה של הוועדה היא צריכה להשיב לנו שוב; גם פה אנחנו מבקשים שהתשובה תינתן בתוך 15 יום במקרה שנדחתה ההמלצה הראשונה.

): התיקון נועד להבטיח שבקשות ועדת הכנסת שהיא כבר קיימה דיון מקדים לגביהן וסביר שיהפכו להחלטה מחייבת, לא יתעכבו בשלב הדיון בוועדה הציבורית.

): אבקש את אישור המליאה להצעת החוק.

איציק שמולי: הניסוח כפי שאתה מקריא אותו לא יחייב את ועדת הכנסת להצמיד המלצה שלה לכל בקשה לוועדה?

): לא, לא.

): אני אסביר.

): יש שתי אופציות: אופציה ראשונה – הוועדה הציבורית פונה לוועדה, ואז אנחנו מתכנסים ודנים בהמלצה שלה, כמו, למשל, עם הסיפור הזה של שכר חברי הכנסת, לשנות את שיטת ההצמדה; או מצב שאנחנו עושים דיון בוועדה, כמו, למשל, עם איחוד התשלומים, שזה ביוזמה שלנו ואנחנו פנינו לוועדה – באמת, היא השיבה לנו מהר.

): זו האופציה הראשונה.

): אופציה שנייה – מצב שאתה פונה לוועדה ובעצם היא לא חייבת להשיב לך מהר, ולא לאט, ואין שום מועד בחוק שמחייב אותה להשיב, ואז היא יכולה לשים את זה בצד, למשל כמו שהיא עושה עכשיו עם העוזר השלישי.

): ואני חושב שזה לא ראוי.

): בסך הכול, היא לא צריכה לקבל פה החלטה על ביטחון המדינה ולהזמין מומחים.

): ההחלטות האלה הן פשוטות, אפשר לסיים אותן בתוך זמן קצר, ולכן היא צריכה להשיב.

): אם היא תדחה את הבקשה שלנו או תשנה אותה ואנחנו לא נקבל את השינוי, זה חוזר אליה לפי החוק.

): אז היא צריכה להגיד לנו שוב מה היא רוצה, ואז ההחלטה שלנו מחייבת.

): אבל צריכים להגיע לתהליך הזה.

): אני לא יכול להגיע אם היא לא משיבה.

): אז אני חושב שאת הלקונה הזאת צריך לתקן אחת ולתמיד.

): תודה רבה.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: אנחנו פותחים את הדיון בהצעת החוק.

נורית קורן: חבר הכנסת איציק שמולי; חבר הכנסת אורן אסף חזן; חבר הכנסת מיקי לוי; חברת הכנסת מיכל רוזין; חבר הכנסת ישראל אייכלר; חברת הכנסת עליזה לביא; אראל מרגלית; חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

נורית קורן: חברת הכנסת יעל גרמן, הנה הזדמנות לדבר במקום לקרוא קריאות ביניים.

נורית קורן: בבקשה.

יעל גרמן: אפשר לחשוב שאני היחידה שקוראת קריאות ביניים פה במליאה.

נורית קורן: לא, עכשיו היית את.

נורית קורן: כל פעם – יש תור.

נורית קורן: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יעל גרמן: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, כבוד השר, חברי וחברותי חברות הכנסת – –

נורית קורן: חברי הכנסת, בבקשה לאפשר ליעל גרמן לומר את מה שיש על לבה.

נורית קורן: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: בלי להפריע לה.

נורית קורן: בלי להפריע ובלי קריאות ביניים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא רוצים להפריע לה.

יעל גרמן: – – אני פונה אליך, חבר הכנסת דוד ביטן, יושב-ראש הוועדה.

יעל גרמן: כן, יש לי כבוד רב לוועדות ציבוריות, במיוחד כאשר אנחנו, חברי הכנסת, ממנים אותן; במיוחד כאשר יש להן תפקיד ציבורי.

יעל גרמן: מה שאתה עשית בהצעת החוק הזאת זה פשוט זלזול בוועדה הציבורית.

יעל גרמן: אני פניתי ליושב-ראש הוועדה כדי לדעת אם התייעצו אתו או עם הוועדה, אם שאלו אותו אם זה סביר, 30 יום.

יעל גרמן: יכול להיות שהוא היה אומר שכן, יכול להיות שלא, אבל להעביר חוק כזה – ואני מסכימה לעיקרון שלו.

יעל גרמן: אני באמת חושבת שתמיד צריך להיות לוח זמנים קבוע לכל מטלה, וכאשר פונים לוועדה ציבורית, היא צריכה לדעת שהיא צריכה לעמוד בלוח זמנים.

יעל גרמן: אבל תתייעץ אתה.

יעל גרמן: תשאל אותה.

יעל גרמן: תפנה ותגיד לה שאתה מתכוון להעביר חוק כזה.

): הודעתי להם את זה באמצעות היועצת המשפטית של הוועדה.

יעל גרמן: אני לא יודעת באיזה אמצעי.

יעל גרמן: כשאני פניתי היום ליושב-ראש הוועדה, הוא אמר לי שהוא לא ידע על זה.

): אני הודעתי על זה באמצעות היועצת המשפטית של ועדת הכנסת, שהיא גם היועצת שלהם.

יעל גרמן: אני אומרת לך מה שלי אמרו.

יעל גרמן: אני חושבת שזו פגיעה בכבוד הוועדה.

יעל גרמן: לא כך נוהגים.

יעל גרמן: אני כן מאמינה שצריך לשים לוחות זמנים לכל דבר, אבל כן צריך להתייעץ.

יעל גרמן: ולגבי ההצבעה הקודמת, אני רוצה לספר לך, בסוף שנת 2014 ביקשנו מהוועדה הציבורית שתדון בנושא של הצמדת שכר חברי הכנסת.

יעל גרמן: דנה הוועדה וקבעה שאין להעלות את שכר חברי הכנסת.

יעל גרמן: ועדת הכנסת סירבה להתכנס – זה היה סוף 2014 והבחירות – ובסופו של דבר, ב-1 בינואר 2015 הוא עלה באופן אוטומטי, כמו שאמרת, כי הוועדה הציבורית לא קבעה.

יעל גרמן: אין דבר כזה אוטומט.

יעל גרמן: אם הוועדה הציבורית ממליצה לוועדת הכנסת וועדת הכנסת מקבלת את ההמלצה, אין אוטומט, ובזה אמרתי שאתה הטעית.

יעל גרמן: אז בואו נדייק.

): אבל אם אין פנייה?

): אם אין פנייה זה אוטומטי.

יעל גרמן: אם אין החלטה של ועדת הכנסת, אף שהוועדה הציבורית המליצה, אז אתה צודק.

יעל גרמן: אבל אם יש החלטה של הוועדה המקצועית, ואם הוועדה של הכנסת מקבלת את המלצת הוועדה המקצועית, זה לא אוטומט, לא מעלים.

): אלא אם כן יש – – –

יעל גרמן: בכל מקרה – ביטן, אתה יודע שזה כך.

): לא, לא – – –

יעל גרמן: אתה יודע שזה כך.

יעל גרמן: בכל מקרה, מה שאני באה לומר זה דבר כזה: הכנסת שממנה ועדות צריכה גם לכבד אותן.

יעל גרמן: היום אנחנו ממנים ועדה ואנחנו לא מכבדים אותה – מחר גם לא יכבדו אותנו – –

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: נא לסיים.

יעל גרמן: – – והזלזול בוועדות ציבוריות יחזור אלינו כבומרנג, והבומרנג הוא שמזלזלים בסופו של דבר בכנסת, ואת זה הראיתי והראו במכון הישראלי לדמוקרטיה, שבו הכנסת קיבלה את הציון "נכשל".

נורית קורן: אני מבקשת לסיים.

יעל גרמן: אז בואו נציל את כבודה של הכנסת.

יעל גרמן: בואו ניתן כבוד לאחרים, ואולי אחרים ייתנו כבוד גם לנו.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג – איננו.

): אני רוצה להשיב.

נורית קורן: תכף.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, רק רגע.

): – – – לוועדה.

נורית קורן: דוד ביטן.

נורית קורן: חבר הכנסת דוד ביטן, יש לך זכות לרשות דיבור.

נורית קורן: אתה נרשמת לדבר?

): אני נרשמתי?

): זו הצעה שלי, למה שאני אירשם?

נורית קורן: זו טעות.

נורית קורן: לא יודעת, אבל יש פה טעות כנראה.

): לא, אני רק רוצה לענות – – –

נורית קורן: רגע.

נורית קורן: רגע.

): לא.

): לענות לה.

נורית קורן: אתה תסכם את הדיון.

): את רוצה עכשיו?

): בשנייה אני אענה לה.

נורית קורן: תסכם את הדיון, תכף.

נורית קורן: חבר הכנסת עפר שלח – מוותר.

נורית קורן: בבקשה, חבר הכנסת דוד ביטן, אתה רוצה לסכם את הדיון?

נורית קורן: הערה?

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: אפשר לפתוח לו מיקרופון?

): אני רוצה רק להגיד שבאמצעות היועצת המשפטית של הוועדה, גברת ארבל, שהיא גם היועצת שלהם, היא גם הרפרנטית שיושבת אתם – אני ביקשתי ממנה להודיע להם על הצעת החוק הזאת.

): הם יודעים ממנה.

): לא הבאתי את זה בהפתעה.

נורית קורן: תודה.

נורית קורן: אנחנו עוברים להצבעה.

נורית קורן: חברי הכנסת – רגע, שנייה, אני אקריא את שם החוק: הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41) (סדרי עבודת הוועדה הציבורית).

נורית קורן: קריאה ראשונה, בבקשה.

נורית קורן: הצבעה מס' 18 בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44 נגד – 1 נמנעים – אין ההצעה להעביר את הצעת חוק הכנסת (תיקון מס' 41) (סדרי עבודת הוועדה הציבורית), התשע"ו–2015, לוועדת הכנסת נתקבלה.

נורית קורן: התוצאה: בעד – 44, מתנגד אחד.

נורית קורן: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, והיא תועבר לוועדת הכנסת להכנה לקריאה שנייה ושלישית.

נורית קורן: אני מוסיפה להצבעה את חבר הכנסת רועי פולקמן, וזה לא משנה את התוצאה.

נורית קורן: וגם את חבר הכנסת אורי מקלב.

נורית קורן: גם אותך, מירב?

נורית קורן: מירב, את הצבעת?

מירב בן ארי: לא, אני הצבעתי.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אז התוצאה לא משתנה, והוספתי את חברי הכנסת רק לפרוטוקול.

נורית קורן: [מס' מ/951; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 5907, חוב' ז', עמ' 6607, מושב ראשון, חוב' י"ח, עמ' 3786; נספחות.

נורית קורן: ]

נורית קורן: אנחנו עוברים לדיון הבא: הצעת חוק הטבות במס וייעוץ במס (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, קריאה שנייה וקריאה שלישית.

נורית קורן: קיבלה פטור מחובת הנחה בכפוף להנחה על שולחן הכנסת.

נורית קורן: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת הכספים חבר הכנסת משה גפני.

נורית קורן: בבקשה.

עמיר פרץ: גפני, תגמור לפני תיקון חצות.

משה גפני: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, אני מתכבד להגיש בפני הכנסת את הצעת חוק הטבות במס וייעוץ במס (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015.

משה גפני: אני אשתדל לעשות את זה בקצרה, אבל אני רוצה לדבר קודם על החלק הטכני של הצעת החוק.

משה גפני: הצעת החוק הזאת מורכבת משני חלקים: החלק הראשון הוא הטבות מס ביישובים, והחלק השני הוא ייעוץ מס שפוצל מחוק ההסדרים.

משה גפני: אני לא רציתי להעביר את החלק הזה של חוות הדעת שרשות המסים ביקשה בחוק ההסדרים עצמו.

משה גפני: הוועדה פיצלה את החוק הזה, ואנחנו קיימנו עליו דיון בנפרד; מהחוק הזה של חוות הדעת אנחנו פיצלנו את מיסוי מקרקעין, וגם על זה נדון בנפרד.

משה גפני: הדיונים בעניין הזה היו לא קלים, אבל אני רוצה קודם לדבר על הטבות המס, בקצרה.

משה גפני: תמונת המצב הייתה ששנים רבות הממשלות בישראל לא הביאו את הקריטריונים להטבות המס בפריפריה, והתוצאה הייתה שהיום, 30 בנובמבר, עמד לפקוע הזיכוי של הטבות במס בחמשת היישובים בית-שאן, חצור-הגלילית, ערד, הערבה התיכונה וחבל-אילות, על-פי החלטת בג"ץ.

משה גפני: בהמשך, ככל הנראה, לפי מה שהשתמע מהדיונים שהתקיימו בבג"ץ והתשובות שהמדינה נתנה, עמד להיות מצב שבו לא תהיינה יותר הטבות מס ביישובי הפריפריה – מה שאנחנו כולנו ראינו בוועדת הכספים, וגם חברים נוספים שהצטרפו לדיונים הללו, ודחפו לכיוון הזה של פתרון הבעיה.

משה גפני: אני הסכמתי שהוועדה תקבל החלטה בעניין.

משה גפני: ייאמר לזכותו של משרד האוצר שהוא הוסיף כסף, אחרת לא היה אפשר להעביר את החוק.

משה גפני: אבל הממשלה לא הסכימה, אפילו בניסיון שניסינו לעשות בחוק עצמו, שיהיו דברים שהממשלה כן תוכל לקבל החלטה מוגבלת לגביהם – תוספת של 2%, או דברים מאוד בשוליים.

משה גפני: אמרו לי שבשום פנים ואופן אסור שזה יחזור לממשלה, והוצאנו את זה מהחוק.

משה גפני: לכן, הממשלה איננה מעורבת מעבר לעובדה שקיבלתי גיבוי – האמת היא, גם מהאופוזיציה, גם מהקואליציה, גם מראש הממשלה, גם משר האוצר.

משה גפני: כולם רצו שהנושא הזה יעבור.

משה גפני: בקצרה, החוק עומד על שלושה פרמטרים ברורים מאוד, ובראש ובראשונה יש המפה הפריפריאלית שהממשלה החליטה לגביה.

משה גפני: לא שינינו בוועדה שום דבר מההחלטות שהתקבלו בעבר – מה זאת המפה הפריפריאלית – גם בצפון, גם בדרום וגם במזרח.

משה גפני: כדי להיכנס להטבות המס, צריך לעמוד במפת הפריפריה.

משה גפני: לאחר מכן, בחלוקה הפנימית, גם אחוזי ההטבות וגם תקרת ההטבות, התקרה שבה משתכר יכול לקבל את הטבות המס, בנויים על שלושה פרמטרים מרכזיים: האחד הוא הריחוק הגיאוגרפי ממרכז הארץ – מה שנקרא הפרמטר הפריפריאלי; הדבר השני נקרא המצב הסוציו-אקונומי של היישוב; והדבר השלישי הוא הקרבה לגבול.

משה גפני: אלה שלושת הפרמטרים, ויתווספו אליהם פרמטרים נוספים, אבל בעיקר – זה מה שהיה.

משה גפני: אני נאלצתי פעמים רבות לעצור את הדיונים, ולכן אנחנו מגיעים ללילה הזה עם חוק שאינו ממינו של החוק הזה, מפני שזה מה שנשאר בוועדה, אחרת היינו צריכים להמשיך בדיונים.

משה גפני: ניסו להכניס יישובים נוספים שאינם במפת הפריפריה.

משה גפני: אמרתי: כל מה שאני עושה זה מכיוון שאני רוצה לשמור על כבודה של הכנסת, שאנחנו עושים חוק שעומד בבג"ץ, על-פי קריטריונים.

משה גפני: אם רוצים להוסיף יישובים שאינם נמצאים במפה – ואני אוהב את כל היישובים האלה שביקשו להוסיף – אמרתי: תיקחו את זה בבקשה לממשלה, תעשו את זה בממשלה.

משה גפני: אני לא רוצה בוועדת הכספים להביא חוק כזה.

משה גפני: ולכן אין אפילו יישוב אחד שהוא מחוץ למפה.

משה גפני: יש במועצות האזוריות הוראת שעה ורוב היישובים נמצאים בתוך המפה.

משה גפני: זאת הוראת שעה לזמן מוגבל.

משה גפני: אני מבקש את תמיכת חברי הכנסת בחוק הזה.

משה גפני: לחוק הזה מתווסף חוק.

משה גפני: הטבות המס הוא חוק שנמצא בקונסנזוס.

משה גפני: אני משבח גם את הקואליציה וגם את האופוזיציה על כך שהלכנו יחד, עשינו את הדברים – וזה לא מושלם.

משה גפני: אני מודה, יש דברים שאין ברירה.

משה גפני: זה מעשה ידי אדם.

משה גפני: אנחנו לא עושים את הדבר המושלם ביותר; אנחנו עושים את הדבר הנכון ביותר שצריך לעשות.

משה גפני: זה גם מכבד את הכנסת, גם לא מעביר את ההחלטה לידי בית-המשפט, אלא נבחרי הציבור מודיעים שאנחנו יכולים לקבל החלטות, וזאת הוכחה שהכנסת יכולה לקבל החלטה.

משה גפני: האמת, רציתי שלא לעבור את כל הקריאות – קריאה טרומית, ראשונה, שנייה ושלישית – ואז אנחנו עוברים את 30 בנובמבר, והתוצאה תהיה שהיישובים, כפי שאמרתי, יצאו מהמפה, ואני לא יודע מה יהיה בהמשך.

משה גפני: רציתי לסיים את זה היום.

משה גפני: רציתי לסיים את זה קודם, האמת; רציתי להצמיד את זה לחוקים אחרים, אבל לא הייתה ברירה – את חוק ההסדרים אישרנו, את חוק התקציב אישרנו.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אכסניה מתאימה לחוק.

משה גפני: מה?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אכסניה מתאימה לחוק.

משה גפני: לא שמעתי.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אכסניה מתאימה לחוק.

משה גפני: אני מודה.

משה גפני: אני מודה.

משה גפני: האכסניה המתאימה של שני החוקים היא רשויות המס.

משה גפני: אין חוק אחר.

משה גפני: אני רציתי להצמיד אותו לחוק אחר, בחוק ההסדרים.

משה גפני: לצערי, נעצרנו שם.

משה גפני: היה כבר שלב שכמעט התייאשתי מלהעביר את החוק.

משה גפני: בסדר, זה לא היה באשמתנו, זה היה תוצאה של כל מיני אילוצים אחרים.

משה גפני: זה מה שנשאר.

משה גפני: אני מסכים אתך.

מיקי לוי: – – –

משה גפני: בסדר.

קריאה: בוא נצביע.

משה גפני: לגבי החלק השני, אנחנו מדברים על הצעת חוק שעוסקת בייעוץ מס.

משה גפני: במהלך הדיונים בנושא זה בוועדת הכספים טענו חברי הוועדה כי מדובר למעשה בתיקון שמשמעותו הטלת חובת גילוי על חוות דעת שניתנות על-ידי גורמים מקצועיים – רואי-חשבון, יועצי מס, עורכי-דין וכו' – וכי יש להשיג את מטרת הצעת החוק, שהיא מניעת השימוש בתכנוני מס אגרסיביים.

משה גפני: החוק שיצא מתחת ידינו הוא הרבה פחות חמור משהיה כשהוא נכנס.

משה גפני: ביטלנו בוועדה את הנושא הפלילי שהתלווה להצעת החוק הזאת, שמי שלא היה עושה את זה היה צפוי לשנת מאסר.

משה גפני: ביטלנו את זה.

משה גפני: הפכנו את זה לקנס מינהלי.

משה גפני: הוצאנו מהחוק את המגזר השלישי.

משה גפני: אין בחוק את המלכ"רים; אין בחוק את העמותות שנותנות שירות לציבור.

משה גפני: לא יכול להיות שנטיל עליהן את הדבר הזה של חוות הדעת, שיצטרכו לדווח על זה.

משה גפני: המלכ"רים בחוץ, על דעת כל חברי הוועדה, ורשות המסים הסכימה.

משה גפני: לעניין חוות דעת שתחויב בדיווח, קבענו סייגים שמצמצמים את חובת הדיווח – רק חוות דעת בכתב וחתומה, ששכר הטרחה בגינה יהיה תלוי בסכום יתרון המס שהיא תיצור, ויעמוד על 100,000 ש"ח לפחות.

משה גפני: על חוות הדעת להיות תכנון מדף, כלומר, לכלול תוכן אחיד באותו נושא, ושניתנה לשלושה אנשים לפחות.

משה גפני: יש הקלות נוספות שעמדנו עליהן לעניין עמדה החייבת בדיווח.

משה גפני: אני לא רוצה להאריך, השעה מאוחרת.

משה גפני: המציאות היא שבסופו של דבר החוק של חובת הדיווח הרבה יותר קל מאשר הצעת החוק שהגיעה אלינו.

משה גפני: אמרתי לגבי הנושא הפלילי, שאני רואה בזה דבר חשוב, והוצאת המלכ"רים וכו'.

משה גפני: האכסניה, חברת הכנסת אורלי לוי, האכסניה איננה מתאימה.

משה גפני: אני מודה.

משה גפני: הכרח לא יגונה.

משה גפני: היום אנחנו ב-30 בנובמבר.

משה גפני: אין חוק אחר שנוגע לרשות המס שהייתי יכול להצמיד אותה אליו.

משה גפני: לו זה היה לפני שבועיים-שלושה – כן.

משה גפני: רציתי לשים את זה ביחד עם הצעת החוק של הגדלת היצע הדירות, שהוא חוק טוב, והאכסניה יותר מתאימה.

משה גפני: מה לעשות, חוק ההסדרים עבר, וזה החוק היחיד שפיצלנו מחוק ההסדרים.

משה גפני: אני מאוד מבקש מחברות וחברי הכנסת לאשר את הצעת החוק הזאת.

משה גפני: זאת בשורה לעם ישראל, ואני מתנצל על האכסניה, לא הייתה לי ברירה, ואני מקווה שלא תכעסו עלי.

משה גפני: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת גפני.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו הסתייגויות.

טלי פלוסקוב: אני מזמינה את חבר הכנסת אראל מרגלית להציג את ההסתייגות, ואחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: אדוני, יש לך עשר דקות להציג את ההסתייגות שלך, לנמק.

אראל מרגלית: גברתי היושבת-ראש, תודה רבה, חברי חברי הכנסת, אני דווקא אתחיל באכסניה ובחלק השני של החוק, ואני אגיד למה אנחנו מסתייגים ממנו, ואחר כך אני אדבר על הטבות המס.

אראל מרגלית: האכסניה, כבוד יושב-ראש ועדת הכספים – אנחנו מסתייגים מאותה אכסניה, כי האמת שהחוק של יועצי המס זה כמו אותו סרט על מזרח-גרמניה שנקרא "The Lives of Others", "חיים של אחרים", שבו מראים איך המשטרה החשאית של מזרח-גרמניה הייתה עוקבת אחרי האזרחים שלה בתוך הבית שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: אראל, מחר יש פרק ב' בוועדת החוקה – האח הגדול על כל האזרחים.

אראל מרגלית: החוק הזה של יועצי המס – בעצם רק שנבין מה הוא אומר.

אראל מרגלית: הוא אומר שברגע שאתה מתייעץ עם כל אדם לפני שאתה מגיש את הדוח שלך, כשאתה חברה ממחזור של 3 מיליון שקל ומעלה – כלומר, כל עסק קטן בעצם חייב לכתוב בתוך הדוח עם מי הוא התייעץ ואיזו עצה הוא קיבל.

אראל מרגלית: מס הכנסה, שיש לו לא מעט ויכוחים והרבה מאוד משפטים, מפרסם, בחר לפרסם תקנות גם במס הכנסה, גם במע"מ וגם במס רכישה, מס שבח – 100 תקנות בשנה, 100 תקנות שונות, שבהן הוא יכול להגיד לך איפה כשאתה עובר על החוק אתה עבריין פלילי.

אראל מרגלית: הדבר הזה הוא כל כך גרוע מבחינת אזרחי מדינת ישראל, הוא כל כך לא צודק, והוא כל כך יוצא דופן מבחינת הבקשה, שאנחנו התנגדנו לחלקים גדולים מהחוק.

אראל מרגלית: קיבלנו את ההסכמה, בהסתייגויות שלנו בוועדה, שזה לא יהיה פלילי, כי גם צריך פתאום – אם לא ידעת על איזו תקנה, והיועץ שלך לא ידע במקרה על 100 תקנות חדשות שמתפרסמות בכל שנה, אתה היית יכול להיכנס לכלא.

אראל מרגלית: לכלא, חברה קטנה; לא תגיד IBM, או חברה גדולה, או מישהו שיש לו המון יועצים, אלא חברה קטנה.

אראל מרגלית: לדעתנו, החוק הזה בגדול הוא עינוי, עינוי, עינוי על הרבה מאוד מהזמן והאנרגיה של הרבה מאוד עסקים קטנים ברחבי מדינת ישראל.

אראל מרגלית: אנחנו יודעים ששרי אוצר בממשלות קודמות לא נתנו למס הכנסה את דריסת הרגל הזאת, ואנחנו מצטערים שהפעם הוא קיבל את דריסת הרגל.

אראל מרגלית: זה מה שיש לי להגיד על האכסניה, ולכן אני כל כך מצטער שהחוק הראשון שאנחנו נצביע עליו כרוך באותה אכסניה.

אראל מרגלית: אבל החוק הראשון – וחבר הכנסת גפני דווקא יצא עכשיו – – –

טלי פלוסקוב: לא, הוא נמצא באולם.

אראל מרגלית: הנה הוא.

אראל מרגלית: אני רוצה לשבח אותו ואת ההובלה שלו של תקנות המס, מכיוון שמה שאנחנו עשינו פה – ויושב פה גם חבר הכנסת לוי, ויושבים פה הרבה מאוד חברים אחרים, חבר הכנסת ברושי וכולם, מהקואליציה ומהאופוזיציה – – –

משה גפני: והיושבת-ראש.

אראל מרגלית: והיושבת-ראש, כמובן.

אראל מרגלית: נכון.

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה.

אראל מרגלית: אני חושב שכולנו עשינו עבודה חשובה, קואליציה ואופוזיציה, וברגע האחרון, ברגע האחרון, לפני שבג"ץ – פוקע הזמן שבו הוא נותן את הטבות המס לפריפריה וליישובים המרוחקים, הבאנו ביחד מתווה שהוא מתווה הוגן, מתווה הוגן ונכון לפריפריה בדרום, בצפון, במזרח, ביישובי הגבול, באותם יישובים שאנחנו כל כך רוצים שאנשים יעברו אליהם ויגורו שם, יישארו לגור שם, יעבדו שם, ייצרו שם, ייצרו את חייהם שם, יגדלו את ילדיהם שם – כל כך כל כך חשוב לנו.

אראל מרגלית: אותה הטבה נותנת באמת ובתמים 1,000, 1,500, 700, 2,000 שקל לנטו של המשפחות האלה, וזה כל כך כל כך חשוב.

אראל מרגלית: זה נראה דיבור גבוה, אבל זה משפיע על משפחה אחרי משפחה, וזה כל כך חשוב, ולכן אני מברך את חברי מהקואליציה, את חברי וחברותי מהקואליציה ומהאופוזיציה על העבודה החשובה – – –

טלי פלוסקוב: כמעט הסתבכת.

אראל מרגלית: לא, לא, מרב יושבת פה, איך אני יכול?

אראל מרגלית: אני מצטער.

אראל מרגלית: חברותי וחברי – ושלוש הבנות שלי בטח מסתכלות מהבית – חברותי וחברי, שהובלנו ביחד את המתווה הזה.

אראל מרגלית: ואני רוצה לומר משהו לעצמנו כבית-הנבחרים של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: עם יד על הלב, בואו נגיד את האמת:

אראל מרגלית: הטבות המס האלה הן איזו הטבה מינימלית.

אראל מרגלית: בעשר השנים הקרובות אנחנו חייבים לשנות את הכיוון של מדינת ישראל.

אראל מרגלית: עיקר הצמיחה – שליש מהאזרחים יחסית מצליחים ושני-שלישים יחסית הם מאחור ברמה הסוציו-אקונומית.

אראל מרגלית: בחמש עד עשר השנים הקרובות עיקר הצמיחה במדינת ישראל חייב לבוא מצפון הארץ, מדרום הארץ ומהאזורים הפריפריאליים במדינה הזאת.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי מדינת ישראל היא אומנם המדינה החדשנית ביותר במדינות ה-OECD, מספר אחת, אבל היא גם המדינה עם שיעור העוני הגבוה ביותר של ילדים – 30%, ושיעור העוני הגבוה אצל מבוגרים – 21%.

אראל מרגלית: כלומר, זאת גם המדינה עם הפערים הגדולים ביותר בין עשירים לבין עניים.

אראל מרגלית: וכל אחד מאתנו, כשהוא מסתכל לא רק על הבעיות של המדינה אלא גם על ההזדמנויות של המדינה, ומסתכל על הצעירים בדרום ומסתכל על הצעירות בצפון ומסתכל על החבר'ה גם בצפון ודרום הארץ ורואה איזה כישרון, איזה פוטנציאל, איזה אפשרויות יכולות להיות להם – אבל אנשים במגזר הערבי, במגזר החרדי, בצפון הארץ, בדרום הארץ, לא יכולים להצליח תמיד לבד.

אראל מרגלית: הם חייבים שהמדינה תיתן להם כתף, יחד עם המגזר העסקי, ותיתן למגזר העסקי רווח במקום שאנחנו רוצים את הרווחה החברתית.

אראל מרגלית: רווח חברתי זה מקומות עבודה ברמה בצפון ומקומות עבודה ברמה בדרום, ומצדי, כשהחברות מרוויחות ונותנות לנו את הרווח החברתי, אנחנו יודעים לתגמל אותן.

אראל מרגלית: זאת השותפות הגדולה בין המגזר הפרטי למגזר הציבורי, שאנחנו כממשלה או ככנסת, שיודעת לתגמל, חייבים להיות ממוקדים בה, כי הכישרון במדינה הזאת הוא באותם מקומות שהיום מודרים מהצמיחה המאוד-מאוד מוצלחת במרכז הארץ – הכישרון נמצא שם.

אראל מרגלית: ולכן, אם אני צריך לקבוע לעצמנו מתווה לשנים הקרובות, חוק לעידוד השקעות הון חייב לחדש את עצמו ולתת את ההזדמנויות הגדולות גם לעסקים קטנים בצפון, גם לעסקים קטנים בדרום, לטכנולוגיה בדרום, לטכנולוגיה בצפון – לאותם אזורים, כדי שיהפכו למרכזי מצוינות ויצירה חדשים במדינת ישראל, שייתנו לתל-אביב קונטרה.

אראל מרגלית: אנחנו גאים בתל-אביב, אבל אנחנו רוצים לראות מרכזי יצירה ועשייה חדשים עם הרבה מאוד מקומות תעסוקה גם בצפון הארץ, גם בדרום הארץ.

אראל מרגלית: הטבות המס האלה הן נהדרות כדי לתת לנו התחלה, אבל ההשקעות הגדולות, המגזר העסקי, ההשקעה הממשלתית, ההשקעה הציבורית, חייבות להשתנות, להגיע גם למקומות האלה, עם ההזדמנויות שיש בהן, כי המקומות האלה מחכים להזדמנות כדי להתרומם, כדי ליצור, כדי לעשות את הדבר הגדול הבא במדינת ישראל – לא רק במרכז הארץ אלא בצפון הארץ, בדרום הארץ, במזרחה ובירושלים.

אראל מרגלית: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אראל מרגלית.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת איתן ברושי, גם לך יש עשר דקות לנמק את ההסתייגות שלך.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

חיים ילין: מה קרה?

חיים ילין: הרי כולם בעד, אז מה – – –

קריאות: – – –

איתן ברושי: אני יכול לקצר את עשר הדקות, חיים.

איתן ברושי: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני שמח לעמוד כאן על הבמה הזאת כחבר כנסת זאת הקדנציה הראשונה, וכחבר ועדת הכספים שעסקה בנושא, וגם להודות לאראל שהודה לנו קודם, ובאמת קודם כול לציין את העבודה של היושב-ראש גפני והצוות שלו בראשותה של שגית, היועצת המשפטית, הצוות שליווה את המאמץ הזה בשבועות האחרונים.

איתן ברושי: אני חושב שזאת בשורה גדולה ליותר מ-400 יישובים, שמתוכם כ-390 באים מ-22 מועצות אזוריות במרחב הכפרי, יישובים יהודיים וערביים, דתיים וחילוניים – שוויון מלא בקריטריונים שנקבעו – וכמובן ערים ועיירות באזורי העדיפות וקווי העימות בצפון, לאורך גבול לבנון ורמת-הגולן, העמקים, עמק-המעיינות, ובקעת-הירדן וצפון ים-המלח, וכמובן – גבול לבנון; עוטף-עזה היה בהסדרים קודמים.

איתן ברושי: למעלה מ-400 יישובים ולמעלה ממיליארד ו-300 מיליון שקלים בתקציב המדינה ובחוק של הכנסת הופכים את שאלת ההטבות משאלת סידורים פרוביזוריים וחבר מביא חבר למדיניות ממשלתית באישור הכנסת, שמביאה לביטוי את סדר העדיפות הנכון של גליל, נגב ומזרח, של פריפריה על כל מרכיביה, תוכנית של שנים עם פתרון לבעיות שעלו תוך כדי, ובידיעתו של היושב-ראש שפה ושם נשארו פינות, למשל באזור הגליל המערבי ומטה-אשר, ועוד אולי נקודה או שתיים, שיחייבו גם בדיקה נוספת.

איתן ברושי: אבל בסופו של דבר, בלילה הזה יש בשורה מירושלים ומהכנסת ומאתנו חברי הכנסת לא רק לאזור, לא רק לחבל ארץ, אלא בשורה לאדם-אדם, תושב-תושב, משפחה-משפחה, שיש כאן ביטוי להעדפת הממשלה, שזה לא רק מילים, זה לא רק מחמאות – זה גם המחאות; זה לא רק כוונות – זה גם תוצאות.

איתן ברושי: זה ביטוי אמיתי לכוונה שקיימת כאן שנים של חיזוק הנגב, הגליל והפריפריה, של לקרוא לאזרחים לעבור מהמרכז ולקרוא לבנים להישאר במקומות הללו, ולא רק להשאיר את התושבים – גם להיות אבן שואבת לנוספים.

איתן ברושי: יש כאן אמירה ברורה: אנחנו רוצים לחזק את המקומות הללו, אנחנו מתכוונים לחזק אותם.

איתן ברושי: זה לא הדבר היחידי, אבל יש כאן ביטוי ממשי לכוונות אמיתיות שהופכות לתוצאות.

איתן ברושי: אני בטוח שמחר בוועידת הגליל בעכו יהיה על מה לברך, ולראש הממשלה – במה להתגאות, ולנו כחברי כנסת – לבוא ולומר: עשינו זאת.

איתן ברושי: הייתה פה גם הוכחה נוספת.

איתן ברושי: אני חושב שגפני הצליח ליצור ממש הסכמה, ונוצרה בחדר ועדת הכספים מעין ממשלת אחדות סביב המאמץ להשלים את המהלך ממטולה, קריית-שמונה, דרך בית-שאן ועד בואכה הערבה הדרומית והתיכונה.

איתן ברושי: אני חושב שבזה גם פתרנו את הבעיה שבג"ץ והממשלה לא מצאו את השפה המשותפת ואת הדרך להפוך את זה להסדר יציב, והממשלה יכולה לומר תודה לכנסת ולוועדת הכספים שגאלה אותה מכאילו חוסר פתרון.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שבעצם, מה שאנחנו עשינו בהטבות – אנחנו הקטנו את הוצאות הקיום, אנחנו הקלנו את עלויות הקיום במקומות הקשים, וזאת רק דרך אחת, מחצית הדרך.

איתן ברושי: המחצית השנייה היא תוכנית לאומית לתעסוקה שתבטיח רמת הכנסה גבוהה במקומות הרחוקים.

איתן ברושי: כלומר, אנחנו הקלנו את ההוצאות ויצרנו מקור נוסף לקיום יותר נכון ויותר מכובד, ומצד שני, צריך להמשיך את התנופה של יצירת הכנסה ברמת המאה ה-21 והיכולת הכוללת ליצור מגנט במקומות הרחוקים והקשים, להתגבר על הפחדים ועל המצוקות ולומר לאזרחי המדינה שאנחנו רואים אותם כשליחים ואנחנו מחויבים למי שבחר מרצונו לחיות במקומות הקשים לאורך הגבולות, קווי העימות ואזורי העדיפות.

איתן ברושי: אני חושב שהשעה מאוחרת, אבל אני מקווה שהאנשים במקומות האלה יישנו הלילה יותר טוב – יישנו יותר טוב כי יש ממשלה בישראל, יש כנסת בישראל, יש ערבות הדדית, יש אחריות.

איתן ברושי: מי ששליח הוא לא פראייר; הוא שליח של המדינה והמדינה מחויבת לו, גם בהטבות וגם בנושאים נוספים.

איתן ברושי: ומכאן אני רוצה לומר תודה לשותפים ולומר ברכה ולאחל הצלחה לאותם אזורים ולאותם תושבים, לאותם מאות-אלפי תושבים ב-403 יישובים מכל הקשת הפוליטית וההתיישבותית.

איתן ברושי: זאת בעצם האמירה הברורה: אתם השליחים, אנחנו מחויבים, ביחד נצליח.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת איתן ברושי.

טלי פלוסקוב: רבותי, יש לנו גם בקשות רשות דיבור.

טלי פלוסקוב: אני אעבור על הרשימות – מי שעדיין מעוניין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

טלי פלוסקוב: יש לך עד חמש דקות, אדוני.

קריאות: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא צריך.

מכלוף מיקי זוהר: חברי חברי הכנסת, היה חשוב לי – – –

מרב מיכאלי: הגשת הסתייגויות – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא, אני רוצה לומר כמה דברים מעל דוכן הכנסת.

מיכל בירן: אנחנו מקשיבים.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אני ברשימת הדוברים.

טלי פלוסקוב: רשימת הדוברים – אנשים שנרשמו להצעת החוק.

מכלוף מיקי זוהר: מרב, כל כך קשה לך לשמוע את דברי?

מרב מיכאלי: זה שנייה שלישית, אין רשימת דוברים – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא, לא.

מכלוף מיקי זוהר: היה אפשר להירשם, ונרשמתי כדין.

טלי פלוסקוב: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אתה יכול להמשיך, בבקשה.

יעקב מרגי: מיקי מכלוף זוהר, הבמה כולה שלך.

קריאות: – – –

מיקי רוזנטל: שמעת שיש הצעת חוק שלכל חברי הכנסת יעשו שם אמצעי מכלוף – – –

יחיאל חיליק בר: שר הכלכלה לשעבר – – –

מכלוף מיקי זוהר: תדע לך – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, אנחנו כולנו ממתינים לרגע של ההצבעה, אז בואו ניתן לחבר הכנסת – – –

מכלוף מיקי זוהר: תדע לך שהבאתי פה לכנסת סטרט-אפ מטורף עם השם הזה, מכלוף, אבל מה לעשות, זה מה שסבי זיכרונו לברכה – זה מה שסבי רצה, ואבי יישם, וכאלה הם פני הדברים.

מיקי רוזנטל: תזכה למצוות.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, חברים, בעניין הטבות המס אני רוצה לומר כך: כידוע לכם, אני מרכז את הקואליציה בוועדת הכספים.

מכלוף מיקי זוהר: עבדתי בשיתוף פעולה עם יושב-ראש הוועדה משה גפני לאורך כל הדרך בנושא הטבות המס.

מכלוף מיקי זוהר: אני יכול לומר לכם בהזדמנות זו, קודם כול, שלדעתי, כמעט אין דבר מורכב שנתקלנו בו בוועדה כמו המתווה הזה.

מכלוף מיקי זוהר: הייתה פה עבודה מאומצת של המחלקה המשפטית, של שגית, יחד עם יושב-ראש הוועדה משה, כדי להגיע למתווה הנכון ביותר גם מבחינה משפטית.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב קודם כול, בהזדמנות הזאת, לברך את היושב-ראש ואת היועצת המשפטית של הוועדה, שגית אפיק, ולומר לכם: זו עבודה מדהימה, וגם התוצאות שלה יהיו מדהימות.

מכלוף מיקי זוהר: אין ספק שבדרך היינו צריכים לעבור המון המון תלאות, כי הנתונים הראשונים שהתקבלו היו קצת בעייתיים – לא רק עבור מצביעי ליכוד, כפי שתקפו אותי בתקשורת, שדאגתי למצביעי הליכוד.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, זה בסדר שכל אחד – – –

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי דבר אחד פשוט: אני לא מפנה את גבי לאלה ששלחו אותי לכנסת, זה משהו אחר.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לבוא ולומר שאני דואג רק למצביעי ליכוד – זה היה קצת גדול מדי.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, אין בכלל שאלה שמצביעי ליכוד יקרים ללבי, ואיפה שהליכוד קיבל תמיכה, מחובתי לוודא שאף אחד לא נפגע שם, וזה גם מה שעשיתי במסגרת הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: פה המקום להבהיר שאני גאה בפעולה הזו שלי.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, הסתכלו והיווכחו בכנסת, שיש פה המון המון סיעות שדואגות לאוכלוסייה ששלחה אותן לכנסת, וטוב שכך.

מכלוף מיקי זוהר: זו מהות הדמוקרטיה, ומי שיטען אחרת כנראה שהוא או פופוליסט מדי או לא מבין פוליטיקה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני עדיין עומד על דעתי שהמתווה הזה הוא מתווה אובייקטיבי, מתווה נכון, שהביא הישג אדיר לכנסת הזו ולמדינה הזו.

מכלוף מיקי זוהר: 403 היישובים שנכללו במפת ההטבות קיבלו הטבות מדהימות, שיוכלו לעזור לראשי היישובים וליישובים עצמם, להביא אליהם כמה שיותר אנשים בעלי יכולת כלכלית גבוהה יותר, לבזר את האוכלוסייה במדינת ישראל, להפסיק את הרעיון הזה של מדינת תל-אביב, ליצור מצב שבכל המדינה יתפרסו כמה שיותר תושבים איכותיים וטובים.

מכלוף מיקי זוהר: זה מתווה מבורך, מתווה מכובד, מתווה ענייני, מתווה משפטי.

מכלוף מיקי זוהר: על כך אני גם מברך את כל החברים שעסקו בזה בוועדת הכספים, גם בקואליציה גם באופוזיציה.

מכלוף מיקי זוהר: מיקי, עשית עבודה – שני המיקים, מיקי לוי ומיקי רוזנטל – אראל מרגלית מרכז האופוזיציה, איתן ברושי.

מכלוף מיקי זוהר: הנה, אני הימני מברך את האנשים ממחנה השמאל על המתווה הזה.

מכלוף מיקי זוהר: כל הכבוד על העבודה שלכם.

מכלוף מיקי זוהר: וכמובן, במחנה הימין, חברי לליכוד, נורית קורן, נאוה בוקר, יחד עם אורן חזן ואני ויצחק וקנין, שלא נשכח אף אחד.

מכלוף מיקי זוהר: ואחרון אחרון חביב – ז'קי לוי, שעשה עבודה מצוינת למען הצפון ונלחם.

מיקי רוזנטל: מוישה אמדאוס גפני.

אורן אסף חזן: אורן אסף.

מכלוף מיקי זוהר: אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: כנראה הייתי צריכה לשבת שם כדי שהוא – – –

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לכל החברים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מברך על המתווה.

קריאה: – – –

מכלוף מיקי זוהר: היושבת-ראש?

מכלוף מיקי זוהר: אני ליושב-ראש אחד מחויב – יושב-ראש הסיעה שלי, סיעת גפני.

קריאה: מה עם חברי הכנסת הערבים?

מכלוף מיקי זוהר: וחבר הכנסת אחמד טיבי, חבר הכנסת באסל גטאס, תודה רבה לכם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לכולם.

מכלוף מיקי זוהר: בהצלחה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

טלי פלוסקוב: בלבלנו אותו עם התואר של יושב-ראש.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת אורן חזן.

אורן אסף חזן: אורן אסף.

טלי פלוסקוב: כן, אורן אסף חזן.

קריאה: אפשר לראות את רשימת הדוברים?

טלי פלוסקוב: אי-אפשר לראות רשימת הדוברים, כי אלה בקשות דיבור על הצעת חוק.

טלי פלוסקוב: תיקח את הצעת החוק ותראה שם.

טלי פלוסקוב: יש גם לך עד חמש דקות.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שלא תנצל את כולן.

אורן אסף חזן: אשתדל לנצל קצת מעבר.

אורן אסף חזן: קצת.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

אורן אסף חזן: חברתי היושבת-ראש, אין שר במליאה?

טלי פלוסקוב: הוא יצא.

טלי פלוסקוב: הוא ביקש ממני לצאת לשתי דקות – או שהוא כבר חזר?

אורן אסף חזן: לא, אני רוצה לברך אותו.

אורן אסף חזן: כבוד השר, חברותי, חברי חברי הכנסת – –

טלי פלוסקוב: אורן, השעה.

אורן אסף חזן: – – בשעה טובה אפשר לברך על המוגמר.

אורן אסף חזן: אמרו פה תודות רבות, וכמעט ששכחו את חברת הכנסת, חברתי היקרה יפעת שאשא ביטון, שבאה פעם אחר פעם לוועדה כדי להילחם למען הפריפריה.

טלי פלוסקוב: בטח.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדבר על משהו אחר לגמרי.

אורן אסף חזן: אני זכיתי להיות – אני זוכה עדיין להיות – דור שני בכנסת, ולפני עשור בדיוק מי שעזר והוביל את עניין הטבות המס היה אבי.

אורן אסף חזן: היום, ביחד עם האיש, מורי ורבי, הרב גפני, לקחת חלק בדבר הזה – תשמע, זה ממלא אותך.

איציק שמולי: מורי ורבי גפני.

אורן אסף חזן: לקח לך זמן שייפול לך האסימון.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד לכם שבחודשים האחרונים, כאשר ראינו פעם אחר פעם את ראשי הרשויות, ראשי הערים, ראשי המועצות, מגיעים – ובכלל לא משנה שמאל–ימין, יש עתיד – אין עתיד, זה בכלל לא רלוונטי – מגיעים פעם אחר פעם ונלחמים בחירוף נפש ובדאגה מוחלטת, תוך כדי שליחות אמיתית לאזרחים שלהם – אתם יודעים מה?

אורן אסף חזן: אני מזה למדתי הרבה.

אורן אסף חזן: ואני חושב שלא מעטים – – –

אראל מרגלית: מה למדת?

אורן אסף חזן: אני אסביר עוד רגע.

אורן אסף חזן: אני חושב שלא מעטים הרגעים שיש פה בבית הזה חברים אחרים שצריכים ללמוד גם מהדבר הזה.

אורן אסף חזן: שאלתי או נשאלתי על-ידי ידידי חבר הכנסת מרגלית – וגם ממך למדתי לא מעט בוועדה האחרונה, ואני חייב להודות, כשצריך לתת מילה טובה אני גם אומר אותה.

אורן אסף חזן: ואני אומר לך שיש אזרחים לא מעטים במדינת ישראל, בפריפריה ובמרכז, שצריכים להגיד לך אישית תודה.

אורן אסף חזן: אתה הגון, אתה ישר, וגם כשזה לא בא בשבילך אתה עשית את המאבק האמיתי למען אזרחים ואזרחיות שהם לא בהכרח מהצד שלך במגזר.

אורן אסף חזן: כשאתה שואל אותי מה למדתי – זה בדיוק מה שלמדתי, שעם כל הברדק שקיים בבית הזה ועם כל הרגעים האלה שאנשים פה פעם אחר פעם רוקדים על הדם, חוגגים, מנסים לייצר כותרות ו"סינקים" רגעיים בשביל – – –

אוסאמה סעדי: מי רוקד על הדם?

אורן אסף חזן: אני חושב שאתה התבלבלת, סעדי.

אורן אסף חזן: לא על דם כזה אני מדבר.

אורן אסף חזן: אני מדבר על כל תופעות השיימינג, על כל העניין שעוד לא נאמר משפט במליאה ואנשים רצים החוצה לגנות, בלי שבכלל יורדים לחקר העניין.

אורן אסף חזן: אבל בחודשים האלה בוועדת הכספים, עם החברים מימין ומשמאל, ראיתי שיש מקרים שבהם אנשים עוצרים לרגע וגם מקשיבים.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: אם אנחנו היום, אחרי שכבר עבר התקציב וכולנו מבינים שהבחירות הבאות לא נראות באופק – אני יודע שרבים החברים בבית הזה שהיו בטוחים שאני החוליה החלשה, ועם עוד קצת לחץ, הנה, הופ, אני מפיל את הממשלה – כולם הבינו שאני הכי חזק בשרשרת וזה לא יקרה.

אורן אסף חזן: אז אולי הגיע הזמן שניקח את השיעור הזה, נלמד ממנו ונתחיל קצת קצת קצת קצת ליישם את מה שאמר רבי עקיבא: ואהבת לרעך כמוך זה כלל גדול בתורה.

אורן אסף חזן: אתם יודעים, אנחנו היום – רק סיימנו שבת קודש.

אורן אסף חזן: נאמר על תורתנו הקדושה: דרכיה דרכי נועם וכל נתיבותיה שלום.

אורן אסף חזן: קצת דרכי נועם, קצת שלום.

אורן אסף חזן: חברים משמאל ומימין, הוכחתם את זה פעם אחר פעם בניצוחו של מורי ורבי הרב גפני בוועדת הכספים.

אורן אסף חזן: ואתם יודעים מה?

אורן אסף חזן: רק אחד הרוויח מזה – הציבור בישראל.

אורן אסף חזן: אנצל את הדקה האחרונה שנותרה לי להגיד – – –

יעקב מרגי: לא חייב.

באסל גטאס: לא צריך.

אורן אסף חזן: אתה יודע למה הוא אומר "לא חייב" – הוא רוצה שאני אגיד: כבוד הרב מרגי, שהמצלמה תהיה עליו.

אורן אסף חזן: עכשיו גזלת לי שבע שניות, וגם הוא הפריע לי.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה?

אורן אסף חזן: הוא גם הפריע לי וגם לא הסתובב, הפנה לי את הגב.

אורן אסף חזן: אתה ראוי לכל הכבוד הראוי.

אורן אסף חזן: אני רוצה להגיד באמת תודה בראש ובראשונה לראש הממשלה, לשר כחלון החברתי, ליתר השרים, לחברים בוועדה, לטלי, שבאה פעם אחרי פעם, וצריך להודות – נלחמה בשביל ערד והסביבה.

אורן אסף חזן: תודות זה חשוב, אבל המשימה והעבודה הקשה עוד לפנינו.

אורן אסף חזן: ראשי הרשויות ראו שכאשר אני – בפעם הראשונה שפנו אלי אמרתי: חבר'ה, אני אומר מילה פעם אחת; לא צריך לפנות אלי יותר מזה.

אורן אסף חזן: אם זה לא יבוא, אחרי זה את האצבע שלי אפשר לחפש.

אורן אסף חזן: כי כשאנחנו הולכים וחותכים בבשר לתועלת הציבור, אין פה מקום למשחקים פוליטיים.

אורן אסף חזן: בסופו של יום, אחרי שיקירתנו פה העירה לי שנגמר הזמן, אסכם ואומר:

אורן אסף חזן: זכינו להביא סוף-סוף בשורה אמיתית לאזרחי ואזרחיות מדינת ישראל, אלה שמיישמים הלכה למעשה את החזון הציוני ומיישבים ומקיימים את יישוב הארץ בגליל ובנגב, ביהודה ושומרון, וכן – גם בתל-אביב.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת אורן אסף חזן.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת נאוה בוקר – אינה נוכחת; חברת הכנסת נורית קורן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת באסל גטאס – אדוני, עד חמש דקות שלך.

באסל גטאס: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, בגלל האילוץ שנאלץ חברי הרב משה גפני להשתמש בו כדי להביא סוף-סוף את הנושא של הטבות המס כהסתייגות לחוק מס הכנסה, לחובת הדיווח, אנחנו כרגע במצב שבו מצד אחד אנחנו תומכים בהטבות, אבל מסתייגים מהרבה דברים בחלק השני, בפרק ב'.

באסל גטאס: היה עדיף כמובן אם החוק של הטבות המס היה מובא בפני עצמו.

באסל גטאס: זו הייתה השאיפה.

באסל גטאס: וכמובן, זהו רגע היסטורי שלראשונה, בגלל הקריטריונים השוויוניים – שנכפו בעצם, כמעט, על הכנסת בפסיקה של בג"ץ – סוף-סוף הרבה יישובים ערביים נכללים ברשימה של הטבות המס.

באסל גטאס: עשרות יישובים, בהכנסת שני המדדים – הפריפריאליות והמצב הסוציו-אקונומי – אכן זוכים ליחס שוויוני, והם יזכו בהטבות מס.

באסל גטאס: אבל כבר ציינתי בוועדה ואני חוזר על זה כאן:

באסל גטאס: אומנם הטבות המס האלה מיטיבות בעיקר עם מעמד הביניים, עם מי שמשלם מס, אבל חלק גדול מהאוכלוסייה בפריפריה באופן כללי וביישובים הערביים באופן פרטני לא ייהנו בלשון המעטה מאותן הנחות מס.

באסל גטאס: ואני מבין, כמובן, את הצורך בהטבות האלה ליישובים בשביל להחזיק או למשוך אוכלוסייה חזקה ליישובים האלה.

מאיר כהן: גם היישובים הערביים – 30%–40% כן ייהנו.

באסל גטאס: כן כן, אמרתי – אם היית קצת מקשיב לחלק הזה – שאני בעד שהיישובים יחזיקו ויחזירו וימשכו.

באסל גטאס: ואני מכיר את זה בכפרים ערביים שנהנו בעבר מהטבות מס בגלל קרבתם לגבול, שאכן עורכי-דין ומהנדסים שיכלו לעבור לעיר נשארו באותם כפרים, באותם יישובים, גם כי רצו ליהנות מהטבות המס.

באסל גטאס: אבל בנשימה אחת – וכאן אני פונה אליך שוב, הרב גפני: המלאכה לא הושלמה.

באסל גטאס: הרב גפני, אני רוצה שתשמע את זה טוב: אני חושב שהמלאכה לא הושלמה, כי אותה אוכלוסייה חלשה, ענייה, שנמצאת באותם יישובים, בעצם לא נהנית באופן משמעותי מהטבות המס.

באסל גטאס: אמרתי בוועדה שאפשר להשלים את החצי השני על-ידי כך שנפעיל את חוק מס ההכנסה השלילי גם באותם יישובים שזכו להיות באותה טבלה של הטבות מס; שתורם תקרת מס ההכנסה השלילי לצורך חישוב המס, כך שבאותם יישובים גם אוכלוסיות מוחלשות וחלשות ועניות ייהנו.

באסל גטאס: אני יודע שזה מצריך חקיקה, ואני חושב שאם אתה יכול להוביל את זה בוועדת הכספים, נוכל להתקדם גם בהצעת חוק פרטית, על מנת שאותם יישובים, גם האוכלוסייה החלשה בהם תיהנה, ולא רק אוכלוסיית מעמד הביניים.

באסל גטאס: כמובן, אני מברך.

באסל גטאס: אני מקווה שנוכל להצביע בנפרד – –

אורן אסף חזן: אז תגיד שגפני הוא מורך ורבך.

באסל גטאס: – – הבנתי, בקריאה השנייה על סעיפי החוק, כך שתינתן לנו האפשרות לתמוך בסעיפים שאנחנו מסכימים להם כמובן, ולהתנגד לאלה, או להסתייג מאלה שאנחנו לא מסכימים להם.

באסל גטאס: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת באסל גטאס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מיקי לוי.

אורן אסף חזן: לא הודיתי ליועצת המשפטית, שעשתה עבודת קסמים.

טלי פלוסקוב: אנחנו מודים גם ליועצת המשפטית.

אורן אסף חזן: אשמח אם ייתנו לה את הכבוד הראוי לה.

אורן אסף חזן: אני מבקש סליחה ומחילה.

אורן אסף חזן: מגיע לה.

טלי פלוסקוב: באמת באמת באמת מגיע לה.

מיקי לוי: גברתי היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, באמת הלידה הזאת לא הייתה לידה טבעית; בעייתית, לא פשוטה, עם הרבה מאוד מהמורות.

מיקי לוי: הפתיחה עמדה על 800 מיליון שקל, ובעניין הזה לא פשוט לי, אבל אתן לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, ציון לשבח בעניין הזה על 400 מיליון השקל הנוספים ועל הרחבת מספר – – –

אורי אריאל: גפני, זה הולך לפגוע בך בפריימריז.

מיקי לוי: לא, הפריימריז שלו כבר מובטח.

מיקי לוי: – – – עוד 400 מיליון שקל, כדי להרחיב את מספר היישובים, כמעט להכפיל אותם מהמתווה הראשון.

מיקי לוי: המהמורות לא היו פשוטות, וכל פעם צץ משהו: אם לא תיתנו לי כך לא אצביע לכך, אם ביום שישי לא ייתנו לי עבור יהודה ושומרון, אז לא אצביע כך.

מיקי לוי: וזה לא היה פשוט להכניס את כל היישובים, כולל כפר-ורדים – למצוא איזו פשרה לשנתיים כדי שלא לגרום לכך שכולם יברחו.

מיקי לוי: ועל כך אני נותן לך באמת ציון לשבח, וכל הכבוד על הניווט הזה, גם על העמדה שלך לא להישבר ולהגיד: זה המתווה, אני לא מרחיב אותו, כי אם אני מרחיב אותו הוא ייפול בבג"ץ.

מיקי לוי: ואם הוא ייפול בבג"ץ זה לא יקרה, כמו שזה לא קרה כל כך הרבה שנים עד עתה.

מיקי לוי: ואני, נוסף על כל המברכים והברכות לך ולחברי הוועדה – אני לא חוזר עליהם – ברשותך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, צריך לברך את בועז סופר, שעשה את המסגרת הראשונית.

מיקי לוי: הוא היה פעם המשנה למנהל רשות המסים, ואתו עבדתי גם בקדנציה הנוספת כמה פעמים על המסגרת – שלא באה לכדי מימוש – ולנטליה ולערן יעקב מרשות המסים, שתרמו רבות בהצעות שלהם בבסיס של המתווה הזה כדי שהוא יצא אל הפועל.

מיקי לוי: ובכל זאת, יש דבר אחד שאנחנו בוועדה, ואני בכל מקרה אצטרך לבלבל את המוח למנהל רשות המסים, ומי שיש לו כאן קשר לאוצר, שיפנה את תשומת לבם: יש תופעה, והתופעה הזאת עכשיו תלך ותגבר, של אנשים שעוברים לאותם יישובים שקיבלו הטבות מס והיישובים האלה הם לא מרכז החיים שלהם.

מיקי לוי: הקלות המס הן לא לאותן אנשים שחיים בעפולה, בקיסריה, בתל-אביב, ושוכרים בית, או אפילו קונים בית, אבל זה לא מרכז החיים שלהם.

מיקי לוי: ואני משתמש בכובע הקודם שלי, ויש דרך לוודא שזה מרכז החיים שלהם: האם הילדים הולכים לגני-הילדים?

מיקי לוי: האם הילדים הולכים לבתי-הספר?

מיקי לוי: ועוד כהנה וכהנה.

מיקי לוי: התופעה הזאת יכולה להיות רחבה מאוד, וחובה עלינו כנבחרי ציבור לשים בלמים ולא לאפשר – אני לא רוצה להגיד את "הרמאות הזאת", ואני שם מירכאות – אבל הדרך לבלום אותם נמצאת לפתחנו, ואם נצטרך לחוקק חוקים בעניין הזה לא אבחל – בבקשה?

משה גפני: יש סעיף בחוק.

מיקי לוי: אני יודע, אבל אנחנו עדיין צריכים לוודא שזה לא קורה.

מיקי לוי: אני מברך אותך – – –

מאיר כהן: מיקי, במתווה הקודם עושים את זה.

מיקי לוי: גם כאן.

משה גפני: גם כאן.

מיקי לוי: גם כאן.

מיקי לוי: גם כאן.

מיקי לוי: אבל עדיין, מהניסיון הקודם שלי – כי עבדתי שנתיים עם רשות המסים – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים, אדוני.

מיקי לוי: כבר.

מיקי לוי: – – מי שזה לא מרכז החיים שלו, ואפשר לבדוק את זה – לא על-ידי תשלום ארנונה; על-ידי שליחת הילדים לגני-הילדים, בתי-ספר, כל הדברים האחרים שבגינם הוא לא יכול להזיז את המשפחה אלא רק את עצמו – חייבים לעשות את זה.

מיקי לוי: אני מברך אותך, אני מברך את כל חברי הוועדה, אני מברך את אותם תושבים שנכנסו לתוך המתווה הזה.

מיקי לוי: זה מגיע להם.

מיקי לוי: זה עשה צדק משכבר הימים.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי לוי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ – ויתר; חבר הכנסת יצחק וקנין – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

טלי פלוסקוב: נציגי צפון, נציגי דרום.

קריאה: מזל – – – המליאה, כי אם היו – – –

אורלי לוי אבקסיס: גברתי היושבת בראש, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים, חברי לוועדת הכספים, כל מי שלקח חלק בדיונים המרתוניים האלה ראה איך אנחנו ככנסת התעלינו על עצמנו, איך למדנו לשתף פעולה, ולפעמים האופוזיציה עזרה לקואליציה להילחם כנגד חלק מהחברים בקואליציה, שבטוב, אולי בכוונה מאוד מאוד טובה, רצו להרחיב את אותן הטבות מס ולהכניס יישובים נוספים, אבל כל הכנסה שלהם הייתה בעצם משנה את הקריטריונים, מה שהיה פולט החוצה בצורה גסה יישובים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שהחוק הזה בא לעשות – הוא בא לעשות אולי תיקון אחד שהוא תיקון מאוד מאוד חשוב: לעיירות הפיתוח שלנו, לפריפריה הגיאוגרפית של המדינה, אין הרבה כלים לפתות את הנוער, את הצעירים, את אלו שכבר יצאו החוצה, רכשו מקצוע, להישאר, להישאר באותה עיר שגדלו בה, לקדם אותה, להוות מודל לאלו שיצמחו בעקבותיהם.

אורלי לוי אבקסיס: והצעת החוק הזאת, המתווה החדש בא ועשה פעולה מאוד יפה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא הסתכל על ימין ועל שמאל, גם כשהיו כאלה שרצו שיסתכל על ימין ועל שמאל; הוא לא הסתכל מי יהודי, מי לא, מי דרוזי, מי צ'רקסי, מי מוסלמי, מי נוצרי.

אורלי לוי אבקסיס: הקריטריונים היו אחידים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל את, גברתי היושבת בראש, יודעת כמה קשה בכל זאת היה להעביר את זה; כמה חברים מתוך הקואליציה ניסו אולי שוב, בצורה מנומקת, למה הם רוצים להכניס את יהודה ושומרון.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא שאנחנו נגד ההתיישבות, אבל כל הכנסה שכזאת הייתה פולטת החוצה את היישובים בפריפריה, כי אם הקריטריון העיקרי היה הופך להיות ביטחוני, הממד הפריפריאלי לא היה תופס בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: ואדוני היושב-ראש, אני מודה לך על העקשנות שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות פה לעוד מישהו מהקואליציה – ואני לא נוהגת לעשות את זה, אני אפילו לא מתראיינת ביחד, ותאמינו לי, יש הרבה בקשות – אני רוצה להודות פה למי שהיה ראש העיר בית-שאן, כי אנחנו כאופוזיציה יכולים להילחם וכו', והוא במקרה גם אחי, אבל אנחנו גם ראינו, ואני לא היחידה, אדוני היושב-ראש, כמה סגן שר הבינוי והשיכון נלחם ביחד אתנו, חברי הכנסת, חברי הוועדה, להעביר את המתווה הזה, כמה הוא לחץ על הקואליציה ועל הסיעה שבה הוא חבר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו לחצנו באזורים שלנו, ויש מי שלחץ בסיעה שלו, ויש חברים נוספים שלחצו בקואליציה, מי כמוך יודעת, והצלחנו לא רק למנוע את הפליטה של חמשת היישובים, ביניהם גם ערד וגם בית-שאן ואחרים, אלא הצלחנו לצקת תוכן ועוד המונים של זכאים.

אורלי לוי אבקסיס: אני גאה בתוצאה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני שוב חוזרת ואומרת: זו לא האכסניה הנכונה, כי לגבי פרק ב' של החוק הזה יש לי השגות גדולות מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל קשרתם את זה כחבילה אחת, וסביר להניח שאנחנו ניאלץ להצביע בעד גם על פרק ב', כי אחרת אנחנו נפיל את המתווה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה גדולה וענקית למי שעשתה פה אולי את אחת העבודות הקשות ביותר, וזאת היועצת המשפטית של הוועדה, שהייתה צריכה למצוא את הנוסחה ממש בהתפלפלויות כדי שתהיה עמידה בבג"ץ, ועשתה עבודה יוצאת מן הכלל.

באסל גטאס: בשם כולנו.

אורלי לוי אבקסיס: בשם כולנו, כל חברי הכנסת, אני חושבת, וכל היישובים, שגית, מגיע לך שאפו.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהיכולת המשפטית שלך וההבנה והירידה לעומק הדברים – וגם הקשיבה לחברים וניסתה, תוך כדי המסגרת שניתנה, עם התקציב המסוים שניתן, כולל התוספת, לראות איך אנחנו פוגעים כמה שפחות ביישובים ואיך אנחנו מרחיבים את הסד לכמה שיותר אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, החוק הזה שבא עכשיו ביחד עם הנושא הזה, של הייעוץ – אני אצביע כנראה בקריאה השלישית בעד כדי לאפשר את המתווה החדש של הטבות המס, אבל אני מבקשת ממך ומכל חברי הכנסת – רשות המסים פועלת כמעט כאדון במדינה הזאת, ולצערי הרב, שר האוצר נותן להם יד חופשית.

אורלי לוי אבקסיס: מחר בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בשעה 14:00, מגיע חוק האח הגדול: כל חשבונות הבנק של כל האזרחים במדינה יהיו חשופים לרשות המסים, כולל קופות הגמל, הפנסיות, החסכונות שלנו, ואם יהיה אי-תיאום קטן, נצטרך לבוא ולהסביר למה.

אורלי לוי אבקסיס: חיתנתם ילדה?

אורלי לוי אבקסיס: לכו תסבירו למה אתם לא עברייני מס.

אורלי לוי אבקסיס: הילד הגיע לגיל בר-מצווה, יש לו מתנה מהסבא?

אורלי לוי אבקסיס: לכו תסבירו לרשות המסים.

אורלי לוי אבקסיס: הפכנו את היוצרות.

אורלי לוי אבקסיס: היום מדינת ישראל צריכה לעבור איזו משוכה, שהיא משוכה במדינה דמוקרטית – –

טלי פלוסקוב: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מסיימת, עוד שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: – – לקבל את האישור של בית-המשפט, של השופט, לבוא ולחקור.

אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו הופכים את כל אזרחי המדינה למעלימי מס, אנחנו הופכים את כולם לחשודים, והם יצטרכו לעמוד מדי חודש בחודשו בפני רשות המסים ולהסביר להם שהם לא עבריינים.

אורלי לוי אבקסיס: האם זו המדינה שבה אנחנו רוצים לחיות בה?

אורלי לוי אבקסיס: אני מזמינה את כל חברי הכנסת שאכפת להם וחשוב להם להגיע בשעה 14:00 לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורלי לוי אבקסיס: זה אבסורד שחוק שכזה, שקוראים לו העמקת הגבייה, נמצא בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורלי לוי אבקסיס: כל בר-דעת ישאל: למה שם ולא בוועדת הכספים?

אורלי לוי אבקסיס: מן הראוי בכלל שלא היה מגיע לעולם, אבל אם הוא הגיע לעולם – צריך היה להגיע לבית הטבעי שלו, לוועדת הכספים.

אורלי לוי אבקסיס: מה קיבל חבר הכנסת ניסן סלומינסקי כדי להעביר את החוק הזה, ומדוע שר האוצר לא מבין את הפוטנציאל ההרסני של החוק הזה לחברה הדמוקרטית?

טלי פלוסקוב: גברתי, אני מבקשת לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת להתעשת ולתקן את המעוות הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אצביע בעד הטבות המס, כולל האכסניה, בקריאה השלישית, אבל מחר אנחנו נילחם, ואני מצפה ממך, חבר הכנסת, יושב-ראש ועדת הכספים, להילחם יחד אתנו, קואליציה ואופוזיציה ביחד, כדי למנוע את הקטסטרופה הבאה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת זהבה גלאון – אינה נוכחת; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת יואל חסון – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא – אינו נוכח.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

אראל מרגלית: רק תזכרו שיש לנו עד חצות הלילה עם בג"ץ.

טלי פלוסקוב: וזה צריך לעבור עד 24:00.

יוסף ג'בארין: גברתי היושבת-ראש, חברי הנכבדים, אני החלטתי בכל זאת לעלות לדוכן בשעה המאוחרת הזאת, חבר הכנסת ברושי, כדי להגיד לכם שהנושא הזה של יישובים שיזכו להטבות המס הוא נושא שמלמד אותנו שאפשר גם אחרת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לברך על המוגמר; מה שבדרך כלל חברי כנסת באופוזיציה לא עושים, כל שכן חברי כנסת מהרשימה המשותפת.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לברך על המוגמר ולהגיד שבהחלט אפשר גם אחרת, במובן הזה – הרי עיקר הטיעונים שאנחנו מעלים בדרך כלל בביקורת שלנו בכל מה שקשור לחלוקה של טובין ציבוריים ושל משאבים ציבוריים, זה שאנחנו מבקשים שחלוקה כזאת תתבסס על קריטריונים שוויוניים, קריטריונים ברורים, קריטריונים אובייקטיביים וקריטריונים שהם ממין העניין, קריטריונים ענייניים.

יוסף ג'בארין: ולכן, כשקובעים קריטריונים כאלה, אנחנו רואים את התוצאות; רואים את התוצאות, שבעצם יש אחדות בבית הזה, וגם בקואליציה וגם באופוזיציה מברכים על המוגמר.

יוסף ג'בארין: הקריטריונים השוויוניים, פחות או יותר, שנקבעו לצורך העניין, הביאו לכך שמספר משמעותי של יישובים ערביים נכללו במפת היישובים הללו.

יוסף ג'בארין: אומנם היינו צריכים לעבור דרך פנייה לבג"ץ לפני כמה שנים, ובג"ץ בעצם ביקש מהממשלה לדון מחדש ברשימה הזאת וחייב אותה לגבש את אותם קריטריונים.

יוסף ג'בארין: אבל זו באמת דוגמה קלאסית לכך שאם אנחנו מסכימים לנהל את מדיניות חלוקת המשאבים על הקצאה שנסמכת על קריטריונים ענייניים, אנחנו נגיע לתוצאות ראויות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שיש נושא דומה, חבר הכנסת גפני, יש נושא דומה שעדיין מרחף – בנושאים שהם קשורים, בכל מה שקשור לחלוקה לאזורי עדיפות לאומית בישראל.

יוסף ג'בארין: הנושא הזה מתגלגל עוד מ-1998, עוד מממשלת נתניהו הראשונה.

יוסף ג'בארין: אחר כך הוא עבר שינויים ב-2003, וב-2006 הייתה פסיקה של בג"ץ שקבעה שחלוקת היישובים לאזורי עדיפות לאומית היא חלוקה שאינה שוויונית, והיא מפלה את היישובים הערביים, גם בגלל היעדר קריטריונים ברורים, אובייקטיביים ושוויוניים.

יוסף ג'בארין: אבל, לצערי, מאז פסיקת בג"ץ ב-2006 עד היום עוד לא זכינו לראות מפה עדכנית, שבאמת נותנת ייצוג שוויוני לכלל האוכלוסיות.

יוסף ג'בארין: חבר הכנסת משה גפני, מפת אזורי העדיפות הלאומית – מתוך יותר מ-500 יישובים שנבחרו, למשל, כאזורי עדיפות לאומית א' בחינוך, רק ארבעה יישובים ערביים נבחרו; פחות מ-1%.

יוסף ג'בארין: ואף שהייתה החלטת בג"ץ עוד ב-2007, לא זכינו עד היום לראות שינוי משמעותי.

יוסף ג'בארין: ולכן, אם אני לומד משהו מהתגלגלות הנושא הזה של היישובים שנבחרו בתוכנית הטבות מס, זה בדיוק השיעור שאנחנו לומדים.

יוסף ג'בארין: אם הממשלה, אם ועדות הכנסת, אם משרדי הממשלה, אם קובעי המדיניות בכל מוסד ציבורי, יסתמכו על חלוקה הוגנת, על הצרכים האמיתיים של האזרחים – של כלל האזרחים, בלי להתייחס לשיוך הלאומי, בלי להתייחס לשיוך העדתי – אנחנו בהחלט נזכה לחלוקה הוגנת שתקצה באופן שוויוני אותו משאב ציבורי.

יוסף ג'בארין: אז ככלות הכול, ועם ההצבעה המוצלחת שתהיה הערב, אני שוב רוצה להודות לכל אלה שעשו במלאכה: ליושב-ראש ועדת הכספים, שאני מודע לזה שהוא השקיע הרבה מאמצים במסע הזה; לסגן השר לוי ולחברינו ברשימה המשותפת.

יוסף ג'בארין: באמת הייתה השקעה מאוד משמעותית כדי להגיע לתוצר הזה.

יוסף ג'בארין: ברכות, ונקווה שיהיו עוד הרבה הזדמנויות שאני אעמוד על הדוכן וגם אברך על המוגמר.

יוסף ג'בארין: כי כשזה קורה זה קורה, וזה אפשרי, ואני מקווה שבאמת נצליח לשנות, עם הדוגמה הזאת.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס, ולאחר מכן – חבר הכנסת ז'קי לוי, ואנחנו נגיע להצבעה.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, היושבת-ראש, חברי חברי הכנסת, הרב גפני – –

משה גפני: – – –

יפעת שאשא ביטון: מה יש לו עוד לשמוע שהוא לא שמע בכל הישיבות האלה?

מנחם אליעזר מוזס: – – כיושב-ראש הסיעה, אני רוצה לומר שאני גאה בזה שבסיעתי נמצא יהודי כמו הרב מוישה גפני.

מיקי רוזנטל: מוישה אמדאוס גפני.

מנחם אליעזר מוזס: שנינו במשנה אבות, במסכת אבות: "רבי אומר, איזוהי דרך ישרה שיבור לו האדם", איזו דרך ישרה שאדם יברור ללכת בה?

מנחם אליעזר מוזס: "כל שהיא תפארת לעושיה" – תפארת למי שעשה את הפעולה – "ותפארת לו מן האדם" – שכולם מפארים אותו על מה שהוא עשה.

מנחם אליעזר מוזס: הרב גפני, את המשנה הזאת אפשר לומר עליך.

משה גפני: תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל אני אגיד עוד משנה.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע, וגם גילית את זה בתקשורת שלנו, ביום שישי, שאחד התיקים הבכירים שראש הממשלה מחזיק – הציעו לך, אולי, שאתה תיקח את התיק ותהיה שר.

אראל מרגלית: מה?

מנחם אליעזר מוזס: כן.

מנחם אליעזר מוזס: ואז מר גפני אמר:

מנחם אליעזר מוזס: אני מרגיש שאני יודע מה הטמפרמנט שלי.

מנחם אליעזר מוזס: אני יודע למה אני מתאים.

מנחם אליעזר מוזס: כולם מסכימים היום שהמקום שלך זה יושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: – – –

מנחם אליעזר מוזס: ולמדנו במסכת אבות: "איזהו חכם, המכיר את מקומו".

מנחם אליעזר מוזס: ברכתי: בכל אשר תפנה תשכיל ותצליח – –

משה גפני: – – –

מנחם אליעזר מוזס: – – על דעת כל חברי הסיעה, כל חברי יהדות התורה וכל חברי הכנסת שנמצאים באולם.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת מנחם אליעזר מוזס.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת וסגן שר הבינוי והשיכון ז'קי לוי, ידידי.

ז'קי לוי: גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חברי חברי הכנסת, אני רוצה להזכיר לכולם איך הגענו לערב הזה.

ז'קי לוי: ב-2005 הובלתי מאבק כראש עיר – וטלי ידידתי יודעת – להכניס את בית-שאן להטבות המס.

ז'קי לוי: בית-שאן לא הייתה, ולא היו קריטריונים, ולא הייתה שום סיבה שבית-שאן לא תהיה.

ז'קי לוי: לאחר מאבק, בית-שאן נכנסה ועוד כמה יישובים אתה.

ז'קי לוי: ואיך הגענו?

ז'קי לוי: אם לא הייתה פסילה של בג"ץ, לא היינו פה.

ז'קי לוי: וברגע שבג"ץ פסל אותנו, כראש רשות הובלתי מאבק – וטלי הייתה אתי ביחד – בבית הזה, ולא הצלחנו להעביר – –

טלי פלוסקוב: בתור ראשי רשויות.

ז'קי לוי: – – בתור ראשי רשויות.

ז'קי לוי: לא הצלחנו.

ז'קי לוי: הממשלה ברחה מאחריות, והעבירה עוד שנה, והגישה לבג"ץ, וביקשה עוד דחייה, ועוד בקשה, ולא התמודדו עם הבעיה.

ז'קי לוי: ואני בקצת צניעות אגיד: לולא הייתי נבחר, אני לא בטוח שהמתווה הזה היה בא; אילו לא היינו נבחרים שנינו לכנסת.

ז'קי לוי: והמאבק שלנו – נפגשנו עם שר האוצר ועם ראש הממשלה, ומה הייתה התשובה?

ז'קי לוי: בהתחלה רעדו להכניס את זה: אתם פורצים, אתם נכנסים למאבק קשה מאוד, כי כל החברים בוועדת הכספים ימשכו.

ז'קי לוי: זה לא ייגמר ב-400, לא ב-400 מיליון, וזה יגיע למצב שהאוצר לא יכול לעמוד בזה.

ז'קי לוי: יכולנו לקפל זנב ולזוז הצדה, והודענו שאנחנו ניאבק, ומה שאמרנו בחדרים אתם לא יודעים, ואיימנו גם לא להצביע בתקציב, מה לעשות.

ז'קי לוי: אז היום אני הורס את החגיגה.

ז'קי לוי: כולנו חוגגים, וזה נחמד.

ז'קי לוי: וצריך לזכור עוד דבר: זו לא הטבת מס; זו אחריות לאומית של ממשלה ומדינה ליישובים.

ז'קי לוי: על מה אנחנו מדברים?

ז'קי לוי: אנחנו מעוניינים להשאיר את האוכלוסייה החזקה ביישובים.

ז'קי לוי: רק אוכלוסייה חזקה יכולה למשוך את היישובים.

ז'קי לוי: מה קרה לנו שנים, כשלא הייתה הטבת מס?

ז'קי לוי: כל מי שהיה חזק נטש את העיר, וכל מי שאוהב את האזור עבר ליישובים סביב העיר, שהתרחבו, ומצאנו את עצמנו מתעסקים במצוקה מתמשכת.

ז'קי לוי: ידידי מאיר כהן יודע את זה ומכיר את זה יפה כראש רשות.

ז'קי לוי: האוצר ניסה למשוך אותנו בססמאות: נעביר לכם כסף לחינוך, נעביר לכם לפרויקטים.

ז'קי לוי: אל תיכנסו להטבת מס.

ז'קי לוי: זה לא הוכיח את עצמו.

ז'קי לוי: ואנחנו מכירים את השיטה: מה שאתה מסכים היום נגמר מחר.

ז'קי לוי: והדבר הגדול שקרה לנו, לטלי ולי, שהצלחנו לשכנע גם את ראש הממשלה וגם את שר האוצר שגפני יוכל לעמוד במשימה.

חיים ילין: תן לי עוד שתי דקות – – – במשימה.

ז'קי לוי: יעמוד.

ז'קי לוי: יעמוד.

חיים ילין: אחרי 24:00 – – –

ז'קי לוי: אחרי שנים שהתעללו בי, תן לי קצת להתעלל.

חיים ילין: לא, אבל – – – זה אחרי 24:00 – – –

ז'קי לוי: אין לך.

ז'קי לוי: חוק עובר – – –

טלי פלוסקוב: יש לנו גיבוי של היועצת המשפטית.

ז'קי לוי: חוק עובר – אין 24:00.

ז'קי לוי: אין כלום.

ז'קי לוי: ואני רוצה להגיד לכולנו: אז היום, ברוך השם, גפני, לא רק שעשה את זה באמנות; עמדנו – ואני לא רוצה לחסוך מכם שהיו לנו איומים של ראשי רשויות, גם בסיעה וגם בחוץ, וחלק מכם הייתם חשופים לזה – רשויות ששלחו אותנו, שאמרו: אתה נבחרת באזור, אתה מפקיר אותנו.

ז'קי לוי: ואמרתי: כשנקבעים קריטריונים, תמיד יש מי שנפלט החוצה, וכשיש צדק, אז הצדק גם צריך להיעשות ולהיראות.

ז'קי לוי: ובאמת הלכנו בעקשנות: לא לפרוץ.

ז'קי לוי: הייתה לי מריבה עם חברי בסיעה, ואמרתי: מי שלא מסוגל לעמוד, שיתחלף – מוועדת הכספים.

ז'קי לוי: וראיתם מה עשינו בוועדת הכספים, ועמדנו, וברוך השם היום יש בשורה לעם ישראל: לא רק צדק, שקיפות – פעם ראשונה שיש קריטריונים להטבות.

ז'קי לוי: צריך לזכור את זה.

ז'קי לוי: ערים שלמות קיבלו ללא תנאים.

ז'קי לוי: היום כולם שווים; אין בן חורג או מי מקורב לממשלה.

ז'קי לוי: בפעם הראשונה יש קריטריונים, יש שקיפות, יש רצון.

ז'קי לוי: אני קורא לחברי הבית: תזכרו, זה חוק שמוסיף כבוד לבית.

ז'קי לוי: זה חוק שעושה צדק עם האזור.

ז'קי לוי: ואני רוצה להודות לגפני, ליועצת המשפטית, לטלי, לכל מי שהיה שותף, לחברי הקואליציה, חברי האופוזיציה, לכל הסיעות.

ז'קי לוי: יש בשורה לעם ישראל.

ז'קי לוי: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת ז'קי לוי.

טלי פלוסקוב: כמה אמוציות בנאום הזה.

טלי פלוסקוב: זה ליווי של יותר מעשר שנים, לא סתם.

טלי פלוסקוב: טוב, רבותי, עכשיו אנחנו מגיעים להצבעה.

טלי פלוסקוב: ההצבעה תהיה בתחילה בקריאה שנייה, ואנחנו נצביע על הסעיפים ללא הסתייגויות בנפרד ועל ההסתייגויות בנפרד.

טלי פלוסקוב: לכן, רבותי, כל מי שמעוניין להצביע – נא להגיע למקומותיכם.

טלי פלוסקוב: לסעיפים 1–3 אין הסתייגויות, ולכן אנחנו מצביעים על הסעיפים האלה בקריאה שנייה לפי נוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 19 בעד סעיפים 1–3 – 56 נגד – אין נמנעים – אין סעיפים 1–3, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: 56 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: סעיפים 1–3 התקבלו כהצעת הוועדה.

טלי פלוסקוב: ולכן אנחנו עוברים לסעיף 4.

טלי פלוסקוב: בסעיף 4 אנחנו מצביעים על הסתייגויות של חברי הכנסת יצחק הרצוג, ציפי לבני, שלי יחימוביץ, סתיו שפיר, איציק שמולי, עמר בר-לב, יחיאל חיליק בר, עמיר פרץ, מרב מיכאלי, איתן כבל, מנואל טרכטנברג, אראל מרגלית, מיקי רוזנטל, רויטל סויד, דניאל עטר, יואל חסון, זוהיר בהלול, איתן ברושי, מיכל בירן, נחמן שי, קסניה סבטלובה, איילת נחמיאס ורבין, יוסי יונה ואיל בן ראובן – להלן: קבוצת סיעת המחנה הציוני.

טלי פלוסקוב: מי בעד הסתייגות 1 לסעיף 4?

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 20 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות (1) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 4 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 26 חברי כנסת, נגד – 30.

טלי פלוסקוב: הסתייגות (1) לסעיף 4 לא עברה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים להצבעה על ההסתייגות השנייה לסעיף 4.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 21 בעד ההסתייגות – 26 נגד – 30 נמנעים – אין ההסתייגות (2) של קבוצת סיעת המחנה הציוני לסעיף 4 לא נתקבלה.

טלי פלוסקוב: 26 חברי כנסת בעד, 30 מתנגדים.

טלי פלוסקוב: גם ההסתייגות השנייה לסעיף 4 לא התקבלה.

טלי פלוסקוב: לסעיפים 5–14 אין הסתייגויות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה.

יואב קיש: רגע, סעיף 4 – – –

טלי פלוסקוב: שנייה, אנחנו לוקחים אותן מ-4–13.

טלי פלוסקוב: סליחה?

שולי מועלם-רפאלי: תנו לה לנהל את זה.

שולי מועלם-רפאלי: היא יודעת מה שהיא עושה.

שולי מועלם-רפאלי: תנו לה לנהל – – –

קריאה: ל-4 – – –

טלי פלוסקוב: ל-4, 5 ועד 13 אין כרגע הסתייגויות, ולכן אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שנייה מסעיף 4 עד סעיף 13, לפי נוסח הוועדה.

טלי פלוסקוב: רבותי, אני מבקשת להצביע.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 22 בעד סעיפים 4–13, כהצעת הוועדה – 34 נגד – 23 נמנעים – אין סעיפים 4–13, כהצעת הוועדה, נתקבלו.

טלי פלוסקוב: בעד – 34 חברי כנסת, מתנגדים – 23.

טלי פלוסקוב: הסעיפים מסעיף 4 עד סעיף 13 עברו בקריאה שנייה.

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו עוברים לקריאה השלישית.

קריאה: עכשיו אנחנו בעד.

טלי פלוסקוב: אנחנו מצביעים על החוק כולו.

טלי פלוסקוב: רגע, אני אקריא לכם את שם החוק – אין לי פה מולי: הצעת חוק הטבות במס וייעוץ מס (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, בקריאה שלישית.

טלי פלוסקוב: מי בעד? מי נגד?

טלי פלוסקוב: נא להצביע.

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 23 בעד החוק – 57 נגד – אין נמנעים – אין חוק הטבות במס וייעוץ מס (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, נתקבל.

טלי פלוסקוב: 57 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: ברכות, מר גפני.

טלי פלוסקוב: ועכשיו, חברים, אני חייבת להגיד לכם שאני נורא מתרגשת וגאה לקבוע כי הצעת חוק הטבות במס וייעוץ מס (תיקוני חקיקה), התשע"ו–2015, עברה בקריאה שנייה ושלישית, ונכנסת לספר החוקים של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: כן, יושב-ראש ועדת הכספים רוצה להגיד כמה מילים.

טלי פלוסקוב: בשמחה.

משה גפני: אני מבקש, גברתי היושבת-ראש, להודות ליועצת המשפטית של הוועדה, עורכת-דין שגית אפיק, ולכל הצוות של הוועדה, שעבדו ימים ולילות בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש להודות לכל חברי הכנסת שהובילו את המהלך הזה – מהלך שמוסיף כבוד לכנסת, מוסיף כבוד לנבחרי הציבור.

משה גפני: אני מודה לכולם, איש איש בשמו, בלי לפרט.

משה גפני: כל אחד יודע את העזרה הגדולה שאנחנו כולנו נתנו האחד לשני על מנת לעבור את המשוכה הקשה הזאת, שהייתה לא קלה, הייתה קשה, אבל עברנו אותה, ברוך השם, בשלום.

משה גפני: אני מודה לך, גברתי היושבת-ראש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לא כל הזמן האמנו שזה יעבור, אבל בסוף האמנו.

טלי פלוסקוב: אני אזכיר לך משפט שאמרתי לך בוועדת הכספים – שחבל שאני לא יכולה לתת לך חיבוק ענק על העבודה שאתה עשית.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: רבותי, בואו נסיים את ההצעה האחרונה ואז נלך הביתה.

טלי פלוסקוב: [מס' כ/593; "דברי הכנסת", חוב' ה', עמ' 5810.

טלי פלוסקוב: ]

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף 21: הודעת הוועדה לזכויות הילד על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014.

טלי פלוסקוב: ההודעה נמסרה ביום 9 בנובמבר 2015.

טלי פלוסקוב: אין כאן דוברים, ואנחנו מייד עוברים להצבעה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להצביע ולאשר החלת דין רציפות.

טלי פלוסקוב: נא להצביע, רבותי.

טלי פלוסקוב: מי בעד?

טלי פלוסקוב: מי נגד?

טלי פלוסקוב: הצבעה מס' 24 בעד הודעת הוועדה – 41 נגד – אין נמנעים – אין הודעת הוועדה לזכויות הילד על רצונה להחיל דין רציפות על הצעת חוק זכויות החולה (תיקון מס' 9) (הסכמה לטיפול רפואי בשם קטין שהורהו מואשם בביצוע עבירת מין או אלימות כלפיו), התשע"ה–2014, נתקבלה.

טלי פלוסקוב: בעד – 41 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

טלי פלוסקוב: החלת דין רציפות מטעם הוועדה לזכויות הילד אושרה.

טלי פלוסקוב: הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדה לזכויות הילד.

מירב בן ארי: הצבעתי בטעות – – –

טלי פלוסקוב: מירב בן ארי מבקשת לשנות את ההצבעה שלה.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: הצבעתי גם בשלי וגם – – – סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: אה, בשביל סמוטריץ.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

מירב בן ארי: – – –

טלי פלוסקוב: אז לבטל את ההצבעה של סמוטריץ, ואת ההצבעה של מירב בן ארי להשאיר תקפה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אנחנו עוברים לסעיף הבא – שאילתה לשר התחבורה.

טלי פלוסקוב: השר לא נמצא באולם, ולכן אני נאלצת לדחות את הדיון.

קריאות: – – –

אורן אסף חזן: כן.

אורן אסף חזן: – – –

טלי פלוסקוב: לא כל התשובות.

טלי פלוסקוב: נשארה שאלה אחת.

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: כן, כן, כן.

אורן אסף חזן: – – –

קריאה: – – –

טלי פלוסקוב: רבותי, השר איננו, ולכן לא נוכל לדון בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: ולכן, תם סדר-היום.

טלי פלוסקוב: הישיבה הבאה תתקיים ביום שלישי, י"ט בכסלו התשע"ו, 1 בדצמבר 2015, בשעה 16:00.

טלי פלוסקוב: ישיבה זו נעולה.